Hvala vam lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, Klub zastupnika Hrvatske stranke prava u ime radnika Tvornice duhana Zagreb traži da nadležna državna tijela počnu postupati prema zaključcima ovoga Hrvatskoga sabora vezano za raspravu i zaključke o pretvorbi i privatizaciji jer je u slučaju pretvorbe TDR-a Zagreb došlo do nezakonitosti prema nalazu Državne revizije. Stoga molim i vas u smislu provođenja zaključaka da zatražimo od mjerodavnih tijela da postupe po zaključcima Hrvatskoga sabora i prema nalazima Državne revizije. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
U ime Kluba SDP-a predlažem da se današnja rasprava o setu zdravstvenih zakona odgodi iz razloga što tim zakonima koji su izuzetno važni za prvenstveno pacijente, a i onda dakle i za ostale građane Republike Hrvatske nije postignut dogovor sa sindikatima. Budući da smatramo da je dogovor sa sindikatima o ovakvim promjenama izuzetno važan smatramo da bi raspravu o ovom setu zakona trebalo odgoditi dok se ne postigne dogovor sa socijalnim partnerima. I s druge strane mislim da ne treba zanemariti niti činjenicu da su sindikati prikupili potpise oko 300 tisuća građana koji isto tako su izrazili svoje neslaganje sa ovakvim promjenama zakona i zbog toga još jedanput smatramo da bi danas trebalo raspravu odgoditi i pokušati dogovoriti ključne stvari dakle izmjene u ovom Zakonu sa sindikatima. Hvala lijepa.
U pogledu ovoga prvoga prijedloga ili inicijative Kluba zastupnika HSP-a neka državna tijela koja su dobila zadaću slažem se da podastru svoja izvješća u vezi TDR-a. U pogledu ovog drugog prijedloga u ime Kluba zastupnika SDP-a 23. ožujka je u Sabor došla, došao Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. godine. Sljedeći dan 24. ožujka je uvrštena u dnevni red bez prigovora, bez primjedbi i taj Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. godina zajedno sa ovim setom prijedloga zakona u prvome čitanju i sa prijedlogom zakona koje su ranije zastupnici stavili u proceduru. Na prošlom dijelu sjednice je prihvaćeno sa 68 glasova za, 16 protiv i jednim suzdržanim da se provede objedinjena rasprava u pogledu Prijedloga Nacionalne strategije razvitka zdravstva zajedno sa ovim točkama od 2 i 8. Ja sam danas primio predstavnike sindikata i koji su mi predali i peticiju u vezi zdravstvene i mirovinske reforme sa 333 tisuće 768 potpisa. Međutim u dnevni red je, uvrštene su i ova strategija. Uvršteni su i ovi prijedlozi zakona. Ja ne mogu odgađati svojom odlukom ni svojom voljom odluku o tome da se odgodi rasprava o ovom prijedlogu, o ovom setu prijedloga zakona dok se ne postignu dogovori o, sa sindikatima o ovim prijedlozima. Dakle ja tu raspravu, to su prijedlozi zakona koji su uvršteni u dnevni red u prvome čitanju. Ja tu raspravu, kakva će ona, kakav će ishod biti te rasprave? Kakav će biti njen rezultat? Da li će ti zakoni biti prihvaćeni ili neće biti prihvaćeni o tome će odlučiti Hrvatski sabor svojim odlukama, svojim glasovanjem i svojim odlukama. Ali pomicanje rasprave, pomicanje rasprave, odgađanje rasprave o ovom setu zakona što je Klub zastupnika SDP-a predlagao, inicirao da se odgodi rasprava o prvom čitanju ovih prijedloga zakona kraj utvrđenoga dnevnoga reda ne prejudicirajući kakav će biti prijedlog jasno tih zakona u prvom čitanju ne bi moglo ići. Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Mi predlažemo u svakom slučaju da se provede ponovno glasovanje o uvrštenju točaka od 1 do 8 na dnevni red, a naročito o Prijedlogu Nacionalne strategije razvitka zdravstva. Naš drugi prijedlog je da se prvo raspravi o interpelaciji o radu Vlade Republike Hrvatske na području zdravstva koju su podnijeli zastupnici iz HNS-a i HSS-a jer u toj interpelaciji prije svega je snimak stanja i prijedlog što bi trebalo napraviti kako bi došlo do kvalitetnijih rješenja u ukupnom zdravstvenom sustavu? Vrlo je neobično da raspravljamo o paketu zakona i o strategiji koja bi trebala proći kroz saborsku proceduru, a tek nakon tog da je uvrštena interpolacija o radu Vlade. Znači predlažemo da točka koja je uvrštena pod rednim brojem 9 bude točka broj 1 i da provedemo glasovanje o točkama od 1 do 8 da li da budu uvrštene u dnevni red. Hvala lijepa.
U pogledu ovoga prijedloga za ponovno glasovanje o uvrštenju u dnevni red vi predlažete da se ponovo glasuje da se ove točke od 2 do 8 da li … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Od 1 do 8 da se ponovo glasuje o tome da li će ostati ili ne ostati u dnevnom redu? Tako? Klub SDP-a poštovani zastupnik Ivica Račan.
Gospodine predsjedniče zdravstvo je važno za sve ljude ove zemlje. Bilo bi izuzetno važno da se pokuša napraviti dogovor sa sindikatima. Vi možda ne možete prolongirati raspravu u tom cilju, ali bi Sabor mogao svojim stavom većinskim prolongirati tu raspravu. Nije prvi puta da smo prolongirali raspravu o ovakvoj situaciji. Riječ je o tome da li postoji politička volja ili ne? Ja se nadam da postoji politička volja da se pokuša ovako jedan važan problem na dnevnom redu raspraviti uz suglasnost i uz dogovor sa sindikatima. Zato predlažem prolongiranje rasprave o ovim točkama dnevnoga reda. Ako ne možete vi to a mislim da možete napraviti predlažem da se Sabor izvijesti oko toga.
Ponovni prijedlog za prolongiranje rasprave. U pogledu ovoga prvoga prijedloga kojega je iznio poštovani zastupnik Pecek u pogledu, u vezi stajališta prijedloga Kluba HSS-a da se ponovo glasuje o uvrštenju u dnevni red. To nije moguće. Kad je jedan puta glasovano, riješeno da su te točke uvrštene u dnevni red. Ja ne mogu ponovno stavljati na glasovanje da se ponovno raspravlja i glasuje o tome da li će biti uvrštene ili ne u dnevni red. Vi u SDP-u predlažete da se odgodi rasprava o od jedan do osam ili skine sa dnevnog reda. Odgodi rasprava. Da se skine sa dnevnog reda. Dobro. Znači, prvo skine pa onda odgodi ili što? … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Aha. Ako nema netko političku volju da se skine onda. Dobro. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, Klub zastupnika HNS-a.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. S obzirom da su točke od jedan do osam očito većinom glasova u Parlamentu uvrštene u dnevni red ove sjednice, ja pozivam predstavnika Vlade ministra Ljubičića da prijedlog strategije i zakonske prijedloge Vlade povuče iz procedure čime bi dobili na vremenu da se postigne suglasnost i sa sindikatima kao socijalnim partnerima i sa strukovnim stručnim udrugama koje su također ovaj Sabor izvijestile da ne mogu preuzeti odgovornost za posljedice zdravstvene reforme. I drugi razlog i kao predsjednik Sabora i rukovoditelj sjednice imate pravo i mogućnost po Poslovniku utvrditi redoslijed točaka koju ćemo raspravljati i predlažemo vam da krenemo sa točkom devet koja se odnosi na prijedlog interpelacije o radu Vlade s obzirom da je ona predmet dosadašnjeg rada Vlade, a posebice vladinog programa. Dakle, temelji koja bi omogućila, siguran sam ta rasprava da dorada dokumenata zdravstvene reforme bude kvalitetnija kada Vlada ponovno predloži Sabor. Dakle, gospodine predsjedniče, na vas apeliram da krenemo od točke devet, a da ministra Ljubičića da ovaj paket vladinih prijedloga zakona i strategije povuče iz procedure. Hvala.
Dobro. Dakle, vi predlažete je li da ministar povuče ove prijedloge zakona iz procedure, a da isto kao i zastupnik Pecek da se rasprava o interpelaciji Vlade, o zdravstvenom sustavu, osiguranju provede prethodno prije ostalih. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Luka Bebić. Izvolite.
Pa gospodine predsjedniče, budući da smo čuli ovdje različite prijedloge koje se svode na odgađanje rasprave ili skidanje s dnevnog reda Klub HDZ-a moli pauzu od pola sata da se dogovori i da o tome zauzme svoja stajališta.
Klub zastupnika HSU-a.
Gospodine predsjedniče, u ime Kluba zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika predložio bih također ili da se ova rasprava odgodi ili ako želite održati ovu raspravu da se ona tretira kao prethodni postupak, kao prethodna rasprava. Prema tome, da imamo dovoljno vremena da usaglasimo stavove sa socijalnim partnerima. Isto tako tražimo pauzu od 15 minuta. Zahvaljujem.
Poštovani zastupnik Damir Kajin. Klub IDS-a.
Ne preostaje ni nama ništa drugo nego da zatražimo trideset minutnu pauzu iako ja ozbiljno mislim da su prilike toliko ozbiljne u hrvatskom zdravstvu da ne bi trebalo ništa prolongirati već da bi 30 dana trebalo samo o tome raspravljati i nakon tih rasprava obvezati ministarstvo na podnašanje nove Nacionalne strategije razvitka zdravstva Republike Hrvatske u periodu 2006. do 2011.
Poštovani zastupnik Željko Pecek. Klub HSS-a.
Molim vas u ime Kluba HSS-a također pauzu.
HSP također.
U ime Kluba pola sata stanke molim.
Da, ali ne vama. Nisam vas nego sam gospodina Željka Pavlica u ime svoga Kluba.
Dakle, hvala lijepa. Isto tražimo pauzu od 30 minuta.
Dobro. I poštovani zastupnik Zlatko Kramarić u ime Kluba HSLS-a. Hoćete to ponoviti molim vas, jer ste dosta glasno ste iznijeli.
Ja bih vas molio da umirite ove kolege koji su vrlo veseli, a ovo je vrlo ozbiljna tema što kaže kolega Kajin i doista zahtjeva mjesečnu raspravu. Također u ime Kluba HSLS-a pauza od pola sata. Mislio sam 25 minuta.
I poštovani zastupnik Milorad Pupovac u ime Kluba SDSS-a. Molim? Izvolite.
Gospodine predsjedniče, u ime Kluba SDSS-a tražimo stanku od 15 minuta.
Dobro. I još traži Klub SDP-a. Poštovani zastupnik Ivica Račan. Izvolite.
Možda nije dovoljno pola sata ali pridružujemo se i mi kolegicama i kolegama iz HDZ-a. Tražimo i mi pauzu od pola sata.
Stanka 30 minuta. STANKA U 9,48 SATI
Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Kao što znate, klubovi su zatražili pauzu radi konzultacija u svezi ovih prijedloga koje smo slušali od jutros i prvi u ime kluba HDZ-a je gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
… /Govornik udaljen od mikrofona./ … kolegice i kolege mi smo raspravljali o prijedlozima koji su jutros bili ovdje predloženi i smatramo da su zakoni bili dovoljno dugo u javnoj raspravi, preko mjesec i pol, jer je u toj javnoj raspravi bilo vrlo kvalitetnih primjedbi, ukupno preko 50 subjekata je dalo svoje primjedbe u toj javnoj raspravi. Održano je preko stotinu tribina. Smatramo da je i to što zakon ide u dva čitanja dovoljno vremena da se još jedanput između dva čitanja raspravi i da se o ovoj prevažnoj društvenoj temi postigne jedan konsenzus u ovom Visokom domu. Zbog toga smatramo da ima temelja i da ovu raspravu treba provesti, da ta rasprava treba biti depolitizirana, da ona mora donijeti koristi našem pacijentu, našem osiguraniku, našem zdravstvu. Da ta rasprava u kojoj možemo u demokratskoj proceduri odlučiti da li je prethodna ili je to prvo čitanje mora biti u svakom slučaju rasprava struke, manje politike, rasprava znanja, manje neznanja. U dosadašnjoj proceduri konzultirani su svi subjekti. Na matičnom odboru bili su zaista široki slojevi predstavljeni od interesnih bolesničkih udruga do komore itd. Na prijedlogu zakona radili su brojni stručnjaci. U gotovo dva mjeseca javne rasprave sudjelovali su svi koji su željeli sudjelovati i tu sada i možda je vrijeme reći i o sindikatima i ovoj peticiji. Pa nije običaj da se u vrijeme javne rasprave skupljaju potpisi nego da se u vrijeme javne rasprave daju konstruktivni prijedlozi. Gospodin Sever je dao nekoliko prijedloga i kao što sam vidio dobar dio tih prijedloga je prihvaćen. Prema tome nema mjesta odgađanju ove rasprave, tim više što ovaj paket zakona to sada ponavljam i treba jasno naglasiti, nije ukinuo niti ukida niti predviđa ukidanje ni jedne socijalne beneficije niti jednog građanina ove zemlje. Ostaju zaštićeni kronični bolesnici, ostaju zaštićeni socijalno ugroženi, a spašavamo tržište lijekova koje kada ću imati više vremena u ime kluba ću obrazložiti, je došlo u jednu vrlo opasnu situaciju. Isto tako se vrše brojna druga poboljšanja i svako odgađanje rasprave išlo bi, vodilo bi vodu na mlin onima koji ne žele dobro, a ne onima koji žele dobro hrvatskom osiguraniku i bolesniku. Znači predlažemo da se rasprava provede, da bude konstruktivna, da svatko da svoj doprinos i sigurno da će predlagač prihvatiti najvažnije prijedloge i primjedbe i sve rasprave. Hvala.
Gospodine u ime kluba sam vas molio da se izjasnite u pogledu prijedloga da ovo bude prethodna rasprava ili slično tome, pa bi molio mišljenje i o tome.
Ja sam rekao raspravu treba provesti. Mi možemo tijekom te rasprave raspraviti da li će ona biti prethodna ili će se na kraju završiti kao prvo čitanje. Naš je prijedlog da se završi kao prvo čitanje.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, cijenjene kolegice i kolege. Mi smo i na dakle prošli petak kad smo završavali na glasovanju i kada smo odlučivali oko objedinjavanja ovih točki dnevnog reda isto to predložili, predložili smo da se provede prethodni postupak, odnosno prethodna rasprava, to nam omogućava članak 131. Poslovnika, a danas ponavljamo taj prijedlog jer prijedlog može dati ovlašteni predlagatelj zakona i na samoj sjednici, a i prethodna rasprava može se provesti na samoj sjednici, plenarnoj sjednici Sabora. Mi držimo da o sustavu zdravstva treba raspravljati, jer reforma zdravstva prema našim informacijama, a to smo i sondirali na jednoj javnoj tribini u Istri koju smo održali 3. travnja, a o učincima te tribine ću govoriti kasnije u izlaganju u ime kluba. Dakle ocjena je da reforma zdravstva kasni najmanje pet godina. Međutim pitanje je kako treba raspravljati o reformi zdravstva i koji je postupak. Ocijenjeno je i mi ocjenjujemo da najprije treba raspravljati o nacionalnoj strategiji, oko nje se složiti i onda raspravljati može i u paketu oko svih zakona koji su predloženi jer nam nacionalna strategija daje okvir razvoja sustava zdravstva u narednih pet ili deset godina ovisi o našim ambicijama koliko je želimo projicirati. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika izgutali smo knedlu u srpnju 2005. godine ni krivi ni dužni, kada su voljom većeg dijela parlamentarne većine, a protivno volji Hrvatske stranke umirovljenika izvršene izmjene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju i uvedena administrativna pristojba, a kao član Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo tražio sam raspravu o učincima iste u sustavu zdravstva, međutim još danas je nisam dobio. Da li je ona toliko pomogla i spasila zdravstvo s obzirom da su te izmjene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju učinjene po ultra hitnom postupku. Mi iz Hrvatske stranke umirovljenika tražimo svrhovitu, ciljanu, sveobuhvatnu raspravu o nacionalnoj strategiji prioritetno sa ciljem postizanja socijalnog, strukovnog, političkog i građanskog konsenzusa po pitanju razvoja i funkcioniranja sustava zdravstva. Kakvo je stanje sada u ovom trenutku mi svjesni smo u Hrvatskoj stranci umirovljenika da je nezadovoljna struka, da su nezadovoljni socijalni partneri, a ti socijalni partneri su šutke izgutali dosta reformi u proteklih 15 godina što nije dobro za njih, a nije dobro ni za građansko društvo u cjelini, nezadovoljni su korisnici i bez precizne projekcije cilja što i kako će nam biti za 5 ili 10 godina ova rasprava nema smisla. Cijenimo naš prijedlog da se provede prethodna rasprava korisnim i prihvatljivim. Na kraju treba podcrtati sindikati nisu dali suglasnost na nacionalnu strategiju ni na izmjene zakona. Hrvatska liječnička komora se ograđuje, Hrvatska stomatološka komora nisam vidio njihov stav vezano ni uz nacionalnu strategiju niti uz izmjene i dopune cijelog paketa zakona. Mi kao politički partneri primili smo na znanje pismo namjere Vlade da se ide u reformu kako se tada nazivala reformu zdravstva. Vidim da se od ambicija reformi malo i odstupilo. Mi predlažemo da se sada i u ovom trenutku odluči prije otvaranja rasprave da li će se ovo tretirati kao prethodna rasprava pa da onda nastavimo sa raspravom. Smatramo to korisnim prijedlogom da znamo na čemu smo, a i u cilju onoga što je uvaženi kolega, gospodin Hebrang rekao, u cilju toga da bi se ova rasprava depolitizirala potrebno je da se ovo tretira kao prethodna rasprava. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici i gospođo Vesna Pusić. Za razliku od onih koji traže odgodu rasprave klub IDS-a mišljenja je da su prilike u zdravstvu toliko složne, toliko kompleksne, toliko nezahvalne da ne treba bježati od rasprave. Dapače, ako želimo ojačati poziciju Sabor, Sabor o tome treba raspravljati, na temelju te rasprave Vlada treba ponuditi nam novu strategiju. Hrvatska, svi se slažemo ima sjajne liječnike, ali je sustav pred financijskim krahom. Što se zbiva? Ukupni rashodi 2005. bili su 16,2 milijarde kuna, prihodi 14,7 milijardi kuna. Nama latentno fali milijardu i pol do 2 milijarde kuna godišnje i ova strategija recimo za ovu godinu koja predlaže uštede od 300 milijuna kuna ništa ne rješava. Da sustav ide k vragu vidi se i po tome što smo 2004. u bruto proizvodu imali učešće zdravstva od 7,6%, 2005. 7,3%, 2006. planira se 6,9%, 2008. 6,1%. Znači rast bruto društvenog proizvoda više ne može kompenzirati ova predviđena smanjenja i uštede u zdravstvu. Opće bolnice su gospodo pod krahom, obveze stvara država, lokalna samouprava mora ih rješavati. Mišljenja sam isto tako da je bila svojedobno greška što se smanjio doprinos za zdravstveno osiguranje sa 16 na 15% jer se time preusmjerilo 4 milijarde kuna, 2 milijarde u razvoj istina, ali 2 milijarde kuna ostalo je u džepovima pojedinaca. Sve to govorim gospodo iz toga jer je upravo ovih dana jedan moj član obitelji na jednom vrlo, vrlo, vrlo ozbiljnom operativnom zahvatu i te prilike koliko mogu već mjesecima na neki način poput pacijenta pratim iz unutra i uvjeravam vas da bi svaki građanin ove zemlje, pogotovo ti ljudi rado izdvajali 0,5 ili 1% više da se prilike u zdravstvu stabiliziraju i u toliko, a imajući na umu da 100 hiljada ljudi svaki dan pokuca na neku ordinaciju i ti ljudi i vis a vis njih oni očekuju da Sabor raspravlja o zdravstvu, ali da na temelju sukusa naših rasprava ministarstvo ponudi jednu novu strategiju, a da se ova rasprava doživljava kao prethodnom raspravom. Pogotovo bi trebalo izmijeniti Zakon o obveznom zdravstvenom osiguranju koji će dodatno raslojiti naše društvo na one koji imaju i one koji nemaju pa se neće moći više ni liječiti. Ako negdje treba, slažem se sa svima, postići konsenzus, to je zdravstvo pa i kada je riječ o izdvajanjima jer bez novaca nema niti sreće, ali nema niti zdravlja kakve su prilike u ovom trenutku i bez novaca znamo ništa se revolucionarno neće riješiti. Znači treba preusmjeriti način financiranja između države i lokalne samouprave i općih bolnica, uvesti svojevrsnu decentralizaciju na području zdravstva, ali ono što je najbitnije uliti nadu pacijentima pogotovo onim najsiromašnijima da oni neće biti jedini oštećeni ovom zdravstvenom reformom. Znači treba raspravljati, ne treba bježati od rasprave jer sindikati to traže i treba jasno tražiti od ministra novu strategiju. Ima sigurno, toga smo svi svjesni neracionalnosti u tom zdravstvenom sustavu od Pule nadalje, da ne govorim, ali gdje ga nema, ali to neće moći riješiti Sabor. Znači ovo treba biti prethodna strategija, a što se tiče ovoga što nam je ponuđeno jasno da IDS neće glasati kao što nećemo glasati ni u ovom Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, ali zasigurno o ovoj materiji treba raspravljati danas jer je i danas kasno za one ljude koji očekuju konkretnu zdravstvenu pomoć.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Željko Pecek.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Očito je kako bi bilo neophodno da u današnji paket Zakona o zdravstvu u kojem je čak 8 točaka uvrstimo još jednu dodatnu točku koja bi se zvala Zakon o eutanaziji jer zdravstvo je u komi, zdravstvo je priključeno na aparate, mozak je očito izvan funkcije, to vam govori ova strategija koja je pred nama, a umjetni kisik i umjetnu hranu prima zdravstvo već duže vrijeme. Hoćemo li zdravstvo proglasiti mrtvim i isključiti ga sa aparata ovisi upravo o nama kakove ćemo zakonske prijedloge ovdje u Saboru ne samo usvojiti, nego kakove ćemo i danas raspravljati naročito kod Zakona o zdravstvenoj zaštiti, obaveznom i dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju te osiguranju zdravlja na radu. Ti zakonski prijedlozi zajedno sa Strategijom razvitka zdravstva do 2011. godine nisu kompatibilni sa programom rada Vlade Republike Hrvatske kojega smo mi ovdje čuli u Saboru u 12. mjesecu 2003. godine, a jednako tako nisu kompatibilni niti sa proračunskim politikama kako za ovu godinu tako i za 2007. i 2008. godinu što smo mi također ovdje u Saboru raspravljali. HSS je protiv povećanja participacije građana, sada građani participiraju negdje sa 20,62%, a prema ovim prijedlozima ta participacija bi prešla 30%. Mi smo protiv profita na zdravlju građana. Prava na zdravstvenu zaštitu se smanjuju, a troškovi liječenja se očito prebacuju na bolesnika. To je loš prijedlog, prijedlog koji nije za prvo čitanje. Eventualno se možemo usuglasiti ovdje da to bude prethodna rasprava. Jer, ukoliko ćemo raspravljati u prvom čitanju djelovat ćemo na daljnje generiranje gubitaka. Očito ćemo nazadovati u kvaliteti jer ja ovdje ne vidim ništa novoga u kvaliteti i dobit ćemo nezadovoljstvo pacijenata a jednako tako i nezadovoljstvo liječnika. Ja vas podsjećam da je Liječnička komora dala primjedbe na ovaj paket a preko 60 primjedbi nisu uvažene u toj navodnoj javnoj raspravi koja je prethodila uvrštavanju zakona u saborsku proceduru. Mi u Klubu HSS-a predlažemo da prvo raspravimo o interpelaciji o radu Vlade na području zdravstva. To bi bilo i logično. Predlažemo da se ova strategija povuče odnosno da ide na doradu i kažem eventualno da razmotrimo mogućnost kako bi održali prethodnu raspravu o paketu zakona. Ako su protiv toga sindikati, ako su protiv toga liječnici, ako je očito protiv toga i većina klubova ovdje u Saboru ta rasprava bi bila samo pro forme. Zbog toga predlažem ako već ne možemo u javnosti postići koncenzus a očito ga nismo mogli da barem ovdje u Saboru mi zastupnici ostvarimo koncenzus kako bi uvažili mišljenje 330 tisuća ljudi koji su stavili potpis i rekli kako ne bi bilo dobro da ovdje mi u Saboru raspravljamo o takvim prijedlozima koji su pred nama. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre! Klub HSP-a se zalaže da se o ovome paketu raspravlja kao u prethodnoj raspravi. Zašto? Zato što imam pred sobom najnovije javno istraživanje koje je prazno za zdravstveni sustav. Naime, sadašnjim zdravstvenim sustavom je nezadovoljno preko 50% hrvatskih građana. Samo 14% je zadovoljno sadašnjim zdravstvenim sustavom. Dalje, preko 43% hrvatskih građana misli da je zadnjih par godina sustav nazade a to se odnosi i za bivšu i za sadašnju vlast a 38% smatra, znači preko 43% misli da je stanje u zdravstvu sve gore i gore a 38% misli da je loše kao što je i ranije bilo. Prema tome, o pitanju zdravstvene reforme ne može se raspravljati kao o stranačkome pitanju nego se mora raspravljati sa stajališta hrvatskih građana i sa stajališta struke. Dalje, porazna je i ta činjenica da preko 50% hrvatskih građana misli da se u ovu reformu ide samo radi uštede. Dalje, stajalište Kluba HSP-a i ekspertnog tima a i sa mjerodavnim institucijama iz drugih država koje se bave zdravstvom da je realno očekivati da će sadašnji prijedlozi, znači o kojima mi trebamo raspravljati izazvati dodatno nezadovoljstvo hrvatskih građana, neadekvatne uštede i produbljene duga zdravstvenog sustava, nazadovanje u postojećoj kvaliteti i dostupnosti lijekova i novih terapija. Naime, reforma zdravstva je krenula i to putem reforme samo na području lijekova ali na taj način da je tim ljudima osnovni element bitan u reformi a to su dostupnost lijekova i novih terapija, izbacuje se iz sustava zdravstvenog osiguranja što smanjuje dostupnost a kamoli poboljšava. Netransparentno definira što nije u skladu sa efikasnim zdravstvenim sustavima u svijetu a sa zahtjevima za usklađivanje naše legislative u procesu pridruživanja Hrvatske u Europsku uniju. Prema tome, znači o ovome ne možemo raspravljati kao o stranačkim pitanjima kao što je vezano za interpelacije i svemu ostalome. Dajmo struci da ona vodi ovaj dio i provedimo reformu u etapama i to tako etapama da hrvatski građani vide da iz jedne etape u drugu se postižu učinkoviti rezultati a ne da sve opet završi još gore, znači još dodatnim nezadovoljstvom hrvatskih građana. Prema tome, nemojmo se danas prepucavati stranački i politički nego dajmo struci da kaže što treba napraviti u ovome sustavu a ne se svađati oko svega toga a detaljnije rezultate ću iznijeti ovog najnovijeg javnog istraživanja tijekom rasprave. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba PGS-a, SBHS-a gospodin zastupnik Željko Pavlic. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo! Dakle, u ime Kluba PGS-a, SBHS-a, MDS-a dopustite da iznesem naš stav o sudbini ovih prijedloga zakona i o strategiji zdravstva. Naš je prijedlog dakle da se ovi zakoni povuku i da se o njima danas ne raspravlja, osim interpelacije dakle na koju bi mogli raspravljati samu problematiku zdravstva a posebno apeliramo na to da se u današnju raspravu uvrste i zakoni o zdravstvenom osiguranju, ova tri zakona koje su podnijeli klubovi zastupnika SDP-a, PGS-a, SBHS-a i MDS-a i Hrvatske narodne stranke jer oni problematiziraju tj. pokušavaju riješiti jedan aktualni problem a to je problem putnih troškova za bolesnike i tjelesne invalidne osobe. Kao što vam je poznato, tim zakonom dakle nažalost bila je ograničena mogućnost ovoga prava na putne troškove na iznad 100 kilometara tako da su i dan danas još uvijek nakon šest mjeseci primjene ovog zakona brojni naši bolesnici i tjelesno invalidna djeca uskraćena na to pravo i jednostavno neki od njih zbog toga što moraju sami snositi troškove odustaju od tretmana, odustaju od terapije što mislimo da je nedopustivo i što mislimo da je pogotovo nedopustivo kada su u pitanju zakoni koji tretiraju zdravstvenu zaštitu i zdravstveno osiguranje. Dva su bitna razloga zašto smo mi za to da se ovi zakoni skinu s dnevnog reda, strategija i prateći zakoni. Prvi što nije postignut dogovor socijalnih i stručnih partnera a čuli smo danas da se ovim zakonima protive i sindikati, i pacijenti, i liječnici pa i sami građani. Sindikat eto, upozoravaju dakle nakon potpisane peticije koja je potpisana od više od 300 tisuća radnika sindikati upozoravaju da prijedlozi nisu usuglašeni sa sindikatima, tj. da je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi jednostavno prekršilo dogovor iz listopada 2005. godine o formiranju radne grupe za zdravstvenu reformu u kojoj će sudjelovati po jedan predstavnik sindikata i poslodavaca. Također, ovoj reformi i ovim pratećim zakonima protive se udruge pacijenta koje upozoravaju na trend sužavanja prava pacijenata koji su naročito eskalirali dakle ovom Uredbom o ukidanju prava na putne troškove do 100 kilometara i Uredom o administrativnoj pristojbi. Također upozoravaju da najavljena reforma zdravstva ugrožava siromašne i bolesne pa čak i teško bolesnu i invalidnu djecu. Čuli smo već ovdje da se samoj reformi protive liječnici tj. Hrvatska liječnička komora koja govori: "Vijeće Liječničke komore u potpunosti se ograđuje od Nacionalne strategije zdravstva i osobito od predloženog paketa zakona i njihovih negativnih posljedica što vode urušavanju zdravstvenog sustava koji u sebi ima ugrađeno daljnje generiranje gubitaka, nazadovanje kvalitete i rastuće nezadovoljstvo pacijenata i liječnika. A tu su i naši građani, čuli smo malo prije dakle bila je provedena anketa. Njih više od 50% misli dakle da država želi reformirati zdravstvo isključivo zbog manjka novca. Dakle mislimo da ovo nisu uvjeti u kojim bi se ovi zakoni, u kojima bi se moglo zapravo i o njima raspravljati jer mislim da je rasprava i to široka morala biti izvedena puno, puno prije i puno, puno kvalitetnije dakle nego što je to bilo do sada. Evo hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba HSLS-a gospodin zastupnik Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog parlamenta, štovani ministre, kolegice i kolege. Možda je ovo zapravo jedinstvena prilika da uvedemo možda neke nove običaje u ponašanju Hrvatskoga, u Hrvatskom parlamentu. Vi zapravo kako mi se čini, ja to, ja sam dosta dugo u Parlamentu nemamo onu potrebu ili običaj da o stvarima koje, koje su vrlo važne da se dugotrajno raspravlja. U Njemačkoj se ne znam, rasprava o proračunu vodi gotovo tijekom cijele, cijele godine. Tako isto mislim da i ova, da i rasprava o zdravstvu zapravo zaslužuje ne da se problem da se prolongira, da se odgađa, da misli se da će se nešto onda u međuvremenu samo od sebe riješiti. Netko je ovdje bio rekao i to je točno da ovaj, doista ova problematika svakog građanina ove zemlje tangira. Prije ili kasnije. Jednostavno od te, od toga ne možete pobjeći. Stanje je kažu kritično, u komi, čuli smo da je zdravstvo i u komi i onda čini mi se da su neki prijedlozi koji zapravo to dijagnosticiraju onda kažu: Dobro. Mi jesmo u komi ili karcinom, ali, ne znam, bavit ćemo se o tome, bavit ćemo se samo onim problemom koji nam govori da nam se malo tlak podigao. Mislim da to nije dobar pristup. Da treba održati, da treba kažem uvesti te neke nove običaje. To je to prethodno čitanje koje bi sva, neki način pokazalo da i postoji i naša politička osjetljivost da ovu temu ne propustimo samo tako i da jednostavno odnosno pokušamo postići taj puni politički konsenzus jer svi to kažemo ali bojim se da onda upravo ovu temu koristimo za ove političke svrhe i da onda ukazujemo da, ne znam, reforme, strategije valjaju ili ne valjaju, ali bojim se da to građanima ove zemlje neće ništa pomoći. Isto također nejasno je što to znači javna rasprava? Ovdje kažu da javna rasprava da je bila onda opet imamo da, da socijalni, odnosno partneri koji su trebali sudjelovati da s njome nisu baš do kraja, do kraja zadovoljni. Očito da i tu trebamo mijenjati određene, naše određene navike. Ne znam zašto se ne bi u Parlamentu radio i "hearing" da dođu, da ovdje imamo s vremena na vrijeme ljude koji će upravo u ovako doista delikatnim i prevažnim temama koje ćemo moći i mi saslušati i na neki način i pomoći nama da donesemo prave odluke. S druge strane sva društva koja žele biti odgovorna, koja žele biti ozbiljna i koja doista žele biti demokratska nikada zdravstvo i obrazovanje ne tretiraju kao trošak i upravo po tome se društva koja vode računa, koja vode računa o svojoj nekoj demokratskoj legitimaciji itekako inzistiraju da riješe probleme zdravstva i obrazovanja. To je, ja sam to mnogo puta u prethodnim mandatima govorio. Poznati Nobelovac "Sean" upravo je pisao u svojoj jednoj knjizi "Razvoj kao demokracija", "Sloboda kao, Sloboda kao razvoj" je upravo inzistirao na rješavanju problema koji se vezuju uz zdravstvo i obrazovanje. Stoga bi kažem isto upravo molio da se ovdje održi ovo prethodno čitanje, da od ovoga problema ne bježimo. Da pokušamo se upravo postići taj konsenzus da vidimo što mi to zapravo, kakvo mi to zdravstvo hoćemo i upravo da na taj način demonstriramo ovu i svoju socijalnu osjetljivost upravo ne da nam se kao što se eto ispred dijeli da svaki da pokušavamo i naše građane i na tom segmentu razdvajati i da onda stvaramo zdravstvo koje će biti samo isključivo za bogate, a gdje ćemo jedan veliki dio naše populacije ga zapravo prepustiti, prepustiti sustavu koji očito ne funkcionira najbolje. Stoga evo Kluba HSLS-a se pridružuje onima koji smatraju da je ovo trebalo biti prethodna rasprava. I samo da napomenem da je u prošli petak je u Zagrebu otvorena ponovo ova, obnovljena Škola, ovog, narodnoga zdravlja "Andrija Štampar". Ako smo mi doista, imamo tradiciju koja se zove, koja se zove upravo tog sjajnoga čovjeka koji na neki način je pionir u ovog oblasti narodnoga zdravstva onda mislim da bi bilo jako dobro da koristimo ta neka, ta neka iskustva i da upravo budu te škole koje će nam nuditi ovu Nacionalnu strategiju, a da politika samo to zna na pravi način prepoznati i artikulirati i pretvoriti u zakonske paragrafe. Hvala [[Upadica: Tako je, tako je.]]
Hvala. U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Vojislav Stanimirović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, Klub zastupnika Samostalne demokratske srpske stranke smatra da je ovaj paket Zakona o zdravstvu kao i Nacionalna strategija zdravstva za narednih 5 godina neophodan da ide u raspravu ali samo kao prethodna rasprava. Smatramo da je ova rasprava nužna i da možda s njom već i sada, i danas kasnimo i zbog toga je neophodno potrebno o njoj raspraviti u ovom Visokom domu. O ovoj materiji koja se može nazvati i strateškom materijom neophodno je po našem mišljenju usuglasiti stavove sa socijalnim partnerima kao i sa strukovnim organizacijama prvenstveno komorama koje prema dopisima koje smo dobili se ograđuju od ove strategije. Naš interes je i morao bi biti interes ovoga Doma da se donesu maksimalno moguće i maksimalno dobra rješenja kako za liječnike, stomatologe i druge medicinske radnike tako da ona budu dobra posebno za korisnike zdravstvene zaštite to znači za pacijente. Mi smo i do sada imali slučajeva u Republici Hrvatskoj koje recimo vidimo i danas u Francuskoj što se događa kada se donose zakoni u parlamentima, a oni se ne usuglase sa interesnim skupinama. Da bi možda izbjegli takve situacije smatramo da bi ova rasprava trebala da ide ali izuzetno kao prethodno čitanje. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik zastupnik Ivica Račan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Znademo jako dobro da je u svakoj zemlji tema zdravstva jedna od najosnovnijih tema koja iziskuje uvijek ozbiljnost. U Hrvatskoj posebno s obzirom na akutno stanje zdravstva i mislim da je stoga vrlo važno s čime dolazimo pred Hrvatski sabor kao prijedlogom. Da je stanje u zdravstvu ozbiljno to znamo, da je nezadovoljstvo ljudi sa tim stanjem još veće to također znamo, da se neke stvari pogoršavaju počevši od neplaćanja, gubitaka u zdravstvu, da pada i nivo zdravstvenih usluga za većinu ljudi osim za one koji mogu platiti dakako, bogati su pa mogu platiti zdravstvenu uslugu na drugi način to također znamo. Mi smo svjesni te situacije i mi mislimo da su ozbiljne promjene u zdravstvu neophodne. Mislimo da je potrebno štošta učiniti da se uredi zdravstveni sustav u cjelini, jer problemi u funkcioniranju tog sustava su evidentni. Mi međutim ne možemo prihvatiti da se problemi rješavaju parcijalno i to i na način da se smanjuju prava pacijenata ili povećavaju cijene zdravstvenih usluga. Ono što također želim naglasiti mi smo predlagali i predlažemo i dalje da se prijedlozi Vlade skinu s dnevnog reda u naporu da će ipak pokušat dodatno ti prijedlozi uskladiti s mišljenjem i stavovima socijalnih partnera. Da, bilo bi jako dobro kada bi i u Hrvatskom saboru uspjeli postići oko takove teme politički konsenzus, ali on nije moguć ukoliko prethodno ne postoji adekvatan napor da se do tog konsenzusa, suglasnosti dođe između socijalnih partnera. A kao što vidimo u stavovima sa te strane vidimo da tog konsenzusa nema, vidimo i ocjene koje su vrlo teške, a to je da je socijalni dijalog čak izigran, a ako igdje tu se slažem sa nekime tko je to već napomenuo bi bio potreban dobar socijalan dijalog i dobar dogovor kao posljedica tog socijalnog dijaloga. Onda je to bez sumnje u zdravstvu. Mislim da zabrinjava i činjenica i ocjena samih strukovnih udruga da su njihovi stavovi u oblikovanju strategije i prijedloga zakona također ignorirani. Ja mogu razumjeti Vladin interes. To je brzina, ali u ovoj zadnjoj fazi. No, ja mislim da to ne može biti i ponašanje najvišeg predstavničkog tijela građana Hrvatske, jer kada najviše predstavničko tijelo građana Hrvatske, ovaj naš Hrvatski sabor dobije peticiju preko 330 000 građana on ne može ignorirati te iste građane, jer je vrlo važno što im time poručuje. Zaključujem. Dakle, mi smo za skidanje sa dnevnoga reda prijedloga Vlade. Ukoliko međutim većina misli da je potreban, da je potrebna prethodna rasprava mi ćemo se tome prikloniti. Ali ja upozoravam onda ta prethodna rasprava ne može biti stručna nego cjelovita, između ostaloga i politička. Onda je pitanje o čemu ćemo raspravljati, da li o prijedlozima Vlade ili o stanju u zdravstvu i oni koji inzistiraju na prethodnoj raspravi onda podrazumijevaju da moraju prihvatiti i ta pravila igre. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo još jedan klub. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je Nacionalna strategija razvoja zdravstva do 2011. godine, 4 zakonska prijedloga Vlade i 3 oporbena prijedloga koji pokušavaju popraviti nekoliko loših rješenja koja je ova Vlada predložila i ova parlamentarna većina unatrag dvije godine prihvatila. Deveta točka je interpelacija o radu Vlade do sada u ovih 26 mjeseci. Interesantno je da tekst interpelacije po svojem sadržaju predsjedniku Saboru se nije dopao punih 14 dana, pa smo ga morali mijenjati tako dugo dok Vladin paket nije došao u proceduru da bi stvorila poslovnička se mogućnost rasprave isti dan ili jednog iza drugog. No, raspravit ćemo o interpelaciji prije ili poslije ovog paketa. Što od nas Vlada danas traži? Da budemo arbitri. Hrvatska liječnička komora nama zastupnicima napisala je da Hrvatska liječnička komora ograđuje se od svih posljedica koje će po hrvatsko društvo njegov zdravstveni sustav, pacijente i zdravstvene djelatnike imati Prijedlozi nacionalne strategije zdravstva 2006.-2011. i zdravstvenih zakona, te raskorak između njihovih sadržaja. Taj je stav na Liječničkoj komori usvojen 31. ožujka ove godine. Dakle, strukovni, cehovska udruga kaže da ne želi dijeliti odgovornost za budućnost hrvatskog zdravstva temeljem ovih prijedloga. Sindikati pak nas upozoravaju, prijedlozi nisu usuglašeni sa sindikatima. Dakle, zastupnicima radničkih i umirovljeničkih interesa, a socijalni dijalog koji kako kaže premijer nema alternative što je točno, samo je mehanizam kojim se dolazi do usuglašenih rješenja to je temeljna razlika između formalnog i stvarnog socijalnog dijaloga. Prijedlozi budu li usvojeni pišu sindikati za korisnike zdravstvenih usluga u bliskoj budućnosti znače samo jedno – veća zdravstvena prava imat će oni građani koji ih budu mogli kupiti. I treće ovaj je model za kojeg lobiraju interesi privatnog zdravstva uključujući farmaceutske kuće, osiguravateljska društva. A tko će u ovom Domu lobirati za hrvatske građane pitaju nas sindikati? 333000 građana ove države dalo je potpis na peticiju kojim traže od Vlade da ovo ne bude predmet odlučivanja. Koliko puta do sada tražilo smo da u obrazloženju zakona koji je bio predmet rasprave na gospodarsko-socijalnom vijeću Vladu napiše stav gospodarsko-socijalnog vijeća. Opet, ni u jednom zakonu ništa o tome. Ako dakle u ovoj državi nitko nije zadovoljan reformom koja se nudi, u čije ime se ona predlaže, Svjetske banke, MMF-a ili nekog trećeg. I ako već vladajuća stranka ne želi postići konsenzus s oporbom u ovom Parlamentu učinite barem napora da takav dogovor napravite sa socijalnim partnerima i strukom i iza toga dođete pred nas i tražite da arbitriramo ako i onda tog dogovora ne bude biti moguće postići. Nudimo dakle, i nudio sam ministru da povuče ove prijedloge iz procedure i time omogući dodatno vrijeme. Ako Vlada ne kani povući ove prijedloge iz procedure ovim dokumentima možemo raspravljati samo kao prethodnu raspravu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Dame i gospodo zastupnici u našem Saboru je izaslanstvo Saeima, Parlamenta Republike Latvije na čijem je načelu gospođa predsjednica Saeima Ingrïda Üdre i molim da je srdačno pozdravimo skupa sa članovima izaslanstva. [[Pljesak.]] Hvala lijepa. Mi smo, svi su se klubovi, deset klubova se je javilo za raspravu o tome što učiniti sa ovim prijedlozima. Bilo je od prijedloga koje je išlo za tim da se u tijeku i na kraju rasprave odluči da li je ovo prvo čitanje ili prethodna rasprava. Bilo je da se otvori isključivo samo prethodna rasprava. Bilo je da se raspravlja bez odgode u ime IDS-a. Bilo je eventualnih rasprava, ali prvo interpelacija. Bilo je prijedlog da se otvori prethodna opet rasprava o stanju u zdravstvu, da se raspravlja o mjerama i zakonima u etapama, to je bio HSP. Da se raspravi interpelacija i strategija, to je bio PGS, SBHS i MDS. Bio je gospodin Kramarić prethodna rasprava. Potrebna je rasprava, kaže gospodin Stanimirović, ali kao prethodna rasprava. Gospodin Račan da je poželjan konsenzus, društveni konsenzus i politički konsenzus, ali je potrebna socijalni, široki socijalni dijalog. I gospodin Lesar, odnosno da se povuče, zakoni povuku iz procedure, a da se eventualno provede prethodna rasprava. Dame i gospodo zastupnici, nitko ovdje nije osporio potrebu da se raspravlja o ovom prevažnom pitanju. I ovo kao što rekoše neki predstavnici klubova nije potrebna politički sukobljavanje oko ovih krucijalnih pitanja zdravstva i zdravstvene reforme. Kao što reče gospodin Račan i neki drugi, poželjan je društveni i politički konsenzus. Ako se je započelo sa javnom raspravom koja je trajala mjeseci po, dva dana, ako se je uključilo mnogo tih stručnih, znanstvenih, sindikalnih organizacija i tih raznih strukovnih udruga, ako se je, su se izjašnjavali i sindikati, netko ovako, netko onako, pojedine udruge u zdravstvu su se također različito o tome izjašnjavale, očito je da postoji potreba da se u ovaj težak problem konačno uđe. Zato mislim da je potrebno da se o strategiji raspravi, da se o ovim zakonima raspravi, da pozovemo sve na kritičnu, konstruktivnu raspravu o svakom aspektu ovog problema. Mi ćemo onda odlučiti u Saboru, ako ocijenimo da je zrelo da to bude prvo čitanje onda ćemo glasovati da li je to prvo čitanje, ili ćemo zaključiti da ovu raspravu smatramo prethodnom raspravom. U ni jednom ni u drugom slučaju ne možemo izgubiti, ako pozovemo sve na jednu široku raspravu oko toga. I po mogućnosti da se teži društvenom i političkom konsenzusu, uključujući sve one koji su zainteresirani, jer postoji prostor i politički i vremenski i po svim elementima i ako hoćete i tajminga prvo, drugo čitanje dok se to raspravi, ili prethodno, pa prvo, drugo čitanje. Ima dovoljno vremena. I mislim da mi ne bi trebali dalje gubiti oko proceduralnih pitanja ovdje dalje vrijeme, nego da idemo na raspravu o, kao što je to Sabor i zaključio, o strategiji, o ovim točkama koje smo rekli. Sljedeća točka je bila interpelacija u pogledu stanja u zdravstvu, da rasprave predlagača pojedinih zakona budu 20 minuta. Ako mislite da je to malo, onda neka bude i više, ali bit će da se u 20 minuta sve može reći što se misli reći. Da klubovi također raspravljaju 15 minuta, ako mislite da je malo 15 minuta da to bude 20 minuta. Ja tu mislim možemo se oko toga dogovoriti. I očito će biti potrebno i produžiti raspravu oko ovoga, jer kao što vidite dva puta smo produžili raspravu ovog zasjedanja, ne zato što smo to htjeli, nego što je dnevni red bio takav da ga nismo mogli savladati u ovom vremenu. Dakle, moj je prijedlog da bez čvrstog, zauzimanja čvrstog stajališta, da li je to prvo čitanje ili prethodna rasprava započmemo ovu raspravu i da na kraju o tome odlučimo, u skladu s onim što se ovdje bude govorilo i čiji argumenti budu u tom pogledu, kako bih rekao, jasniji i jači i da na kraju o tome zauzmemo stav. Da se mi dalje ne bi oko toga ponovo raspravljali, mi smo usvojili dnevni red i predlažem da se prijeđe na 1. točku dnevnog reda - Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. – 2011. i da u sklopu ove točke raspravimo dva, tri, četiri, pet, šest, sedam i osam. Gospodin Hrelja, izvolite. Ja vas samo molim da opet ponovo ne, sve smo čuli jel'.
Gospodine potpredsjedniče pa valjda ne mislite da bih predlagao nešto što smatram da nema smisla, odnosno da ne bi bilo korisno napraviti i da ne odgovara ovom trenutku. Smatramo da su zreli uvjeti da se ovo tretira kao prethodna rasprava i ja vas molim prije otvaranja rasprave da demokratski kako je gospodin Hebrang rekao, o tome odluči ovaj Sabor jer smo sada u toj prilici, ne poslije, sad da odlučimo. Ako to ne želite da sada glasamo, ja vas molim da sazovete prošireno Predsjedništvo i da se dogovorite i zauzmete jedinstven stav upravo iz razloga koji je gospodin Hebrang govorio, da bi ova rasprava bila depolitizirana, jer ona žudi za time da bude depolitizirana ako mislimo dugoročno govoriti o zdravstvu u interesu naših građana i o zdravstvu kao pojmu narodnog zdravlja a ne samo kao financijske komponente ovog društva.
Hvala. Razumio sam. Ovaj je Sabor zauzeo stajalište u pogledu toga da su se uvrstile ove točke u dnevni red, da će se one raspraviti kao što smo to na prošlom, u petak onaj zaključili, da će to biti u prvom čitanju i to je Sabor zaključio. Međutim, na prijedlog mnogih klubova, uključujući i HDZ je ostavljeno otvoreno pitanje da na osnovu rasprava, na osnovu svega ovoga što ćemo mi ovdje u tijeku današnjeg dana možda i sutra govoriti, da na kraju onda zaključimo, a kako ćemo unaprijed zaključiti što ćemo govoriti. Dakle da nakon toga zaključimo da li je to prethodna rasprava ili je to prvo čitanje. Ako ćemo sada o tome ponovo otvarati, mi moramo ponovo sazivati klubove. Ali međutim ja ovdje nema ovlasti da bilo što mijenjam na ono što je Sabor zaključio neki dan kada se je izjasnio, ali imam da predložim da se u tijeku rasprave ili pri kraju rasprave o ovim pitanjima, zauzme konačan, Sabor konačan stav da li je to prethodna rasprava ili prvo čitanje. Izvolite gospodin Kajin.
Pa mislim da gospodine potpredsjedniče nije dobro da se mi ovdje nadglasavamo i da treba ići u pravcu prethodne rasprave. Prethodna rasprava nije ni čitanje, prvo čitanje, ni drugo čitanje, ni konačno čitanje. Prethodna rasprava kako je ovdje danas govoreno na neki način je jačanje parlamentarizma, nova praksa, prethodna rasprava bilo bi i uvažavanje peticije 300 tisuća građana Republike Hrvatske. To je zasigurno i interes svakog našega pacijenta. Znači prethodnom raspravom mi se ne nadglasavamo, nikome ne podilazimo, mijenjamo na neki način parlamentarne običaje, odgovorno se pristupa zdravstvu i nadasve se brine o pacijentima i utoliko gospodine predsjedniče ako želimo izaći iz ove pat situacije, dajte da ovo bude tretirano prethodnom raspravom.
Gospodin Pecek, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče dali ste jedan vrlo neobični prijedlog, da pokrenemo raspravu a da neznamo na koji način smo je pokrenuli. Ukoliko pokrećemo raspravu po hitnoj proceduri znamo što ona nosi. Ukoliko je to prvo čitanje, također znamo što to znači. Jednako tako ako je i prethodna rasprava kao jedan mekši oblik prema ovom paketu zakona, a ja vjerujem kako je to i najbolji stav, jer i pacijenti i građani i svi mi bi htjeli da se konačno počne rješavati ovo pitanje. Međutim očito većina ja bih rekao skoro i svi klubovi smatraju kako je najbolja varijanta prethodna rasprava. Pa ja vas molim da prije nego pokrenemo raspravu, da odlučimo na koji način raspravljamo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Potpredsjednica, gospođa Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Htjela bih … da produžavamo ovu raspravu, ali mislim da je bilo očito iz ovoga što su klubovi rekli, da su apsolutno svi, svi klubovi bili za u najboljem slučaju prethodnu raspravu ili čak za skidanje sa dnevnog reda, ali u najboljem slučaju za prethodnu raspravu osim kluba HDZ-a koji je smatrao da se može raspravljati u prvom čitanju, a eventualno na kraju odlučiti. Ali budući da su apsolutno svi klubovi se izjasnili za u najboljem slučaju prethodnu raspravu osim jednog, mislim da je očito da je prethodna rasprava najviše što možemo provesti, a logično je da je sasvim različita rasprava u prvom čitanju koja se odnosi na primjedbe na zakone, a rasprava, prethodna rasprava se odnosi donekle i na cijeli kontekst zdravstva. Dakle sasvim različito usmjerena prethodna rasprava i prvo čitanje pa vas molim da uvažite ono što zapravo svi osim jednog kluba predlažu. Hvala.
Hvala lijepa. Potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evidentno je da postoje teme koje stvarno nadilaze stranačku politiku gdje doista nema smisla licitirati teme koje se odnose na standard građana. Ja doista predlažem da se sazove proširena sjednica Predsjedništva i da se donese odluka kako ćemo raditi, jer ovako možemo raditi rotacije svakih pola sata i izjašnjavati se u ime klubova. Pogledajte koliko je sati, pa mi nećemo otvoriti raspravu. Molim vas sjednicu Predsjedništva Sabora.
Ovako, ako želimo jasno svjedočiti da nam nije do nikakvih politikanstava nego da nam je do odgovorne i ozbiljne rasprave o ovom prevažnom društvenom pa i političkom i svakom drugom pitanju onda ja predlažem da se točka 1. do 8. proglasi prethodnom raspravom i da započnemo konačno sa raspravom, jer ćemo najbolje doći do toga na jedan način koji neće stvarati neke sukobe i sl. nego će ući u bit stvari. Izvolite.
U ime kluba našega kao predlagatelji zakona, dakle koji je govorio o putnim troškovima, dakle naš je prijedlog da se ovi zakoni odrade kako bi čim prije dakle ljudima omogućili da dođu do prava na putne troškove.
Molim vas lijepo, ako je prethodna rasprava nitko ne smeta dorađivanje i kad je u prvom čitanju rasprava, a kamoli kao prethodna rasprava. Zbog čega bi sad ponovo gubili vrijeme da se nešto dorađuje ako se može u prethodnoj raspravi čuti mišljenja svih klubova, svih stranaka i za prvo čitanje predložiti bolji tekst ili popravljeni tekst kao i za konačno usvajanje. Ne vidim razloga, mislim da smo ovdje postigli, a možemo sad stalno se javljati za riječ, ja smatram. Otvaram prethodnu raspravu o točci 1. do 8. dnevnog reda kojeg smo već usvojili. Ja mislim da je to sada jasno. Da li gospodin ministar želi? Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. – 2011., Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Prijedlog Zakona o obaveznom zdravstvenom osiguranju, Prijedlog Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, prvo čitanje 452, Prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu, Prijedlog Zakona o dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, prvo čitanje, klub SDP-a, Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o zdravstvenom osiguranju prvo čitanje, predlagatelj Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a i Prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju prvo čitanje P.Z. 409., Predlagatelj Klub zastupnika HNS-a. Predlagatelj Strategije je Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja Strategije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, rasprave je proveo Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. I izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Želi. Ministar dr. Neven Ljubičić, ministar zdravstva, socijalne skrbi. Izvolite. Molim vas i osim strategije dajte svoje mišljenje i obrazloženje i o drugim točkama koje su predmet dnevnog reda. Hvala.
Evo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pa evo mislim da je ovo lijepo počelo, počelo je jednim konsenzusom i ja naravno nemam ništa protiv toga da se krene zapravo sa prethodnom raspravom jer ovo je i pokazatelj i našem hrvatskom narodu koji želi boljitak, a to znači da imamo konsenzus o čemu je i nekoliko ovdje saborskih zastupnika vrlo jasno govorilo. Ja bih htio reći jer smo tu spominjali reformu zdravstva i htio bih da napravimo jednu jasnu distinkciju između reforme zdravstva i strategije. Reforma zdravstva je nešto evo kao što i piše, što je praktično počelo sa hrvatskom državom, počelo je sa njezinom samostalnosti. Reforma zdravstva je praktično išla po vladama, tako se predlagala u različitim strategijama od '93. godine, '98. godine, 2000. godine i naravno i ova Vlada želi predložiti svoju strategiju kao nastavak objedinjene zajedničke reforme. Dakle, radi se o Strategiji razvitka zdravstva u petogodišnjem razdoblju 2006.-2011. godina, a zašto je vezano uz ovaj, nazovimo ga paket zakona? Pa upravo zato jer smo i u razgovorima i sa socijalnim partnerima ili svima drugima dobili jasnu zadaću, želimo objedinjenu, želimo zajedničku i želimo zapravo jedan zajednički dakle paket koji će praktično imati sve ono što praktično hrvatskom narodu na području zdravstva i treba. Ono što bih htio za početak jasno reći osmišljavajući ovu strategiju, a to je praktično započelo početkom 2004. godine, napravili smo detaljnu analizu stanja. Iskren ću biti ovog trenutka, a dakle i pred javnosti i pred vama da baze podataka s kojima smo raspolagali su bile krajnje isuficijentne. Znate što znači napraviti bazu podataka za svaku bolnicu posebno, što znači napraviti bazu podataka za svaku skupinu naših bolesnika zasebno? To je veliki dame i gospodo posao i sve to konačno uskladiti i na neki način se izvagati sa svjetskim rješenjima i upravo je to odgovor za one koji kažu, a zašto kasnite. Ne kasnimo, nego smo htjeli zrelo i pametno sročiti ovo što ćemo danas i prezentirati. U prosincu 2005. godine zajedno sa socijalnim partnerima, a to ćete se sjetiti došlo je do jednog zaključka gdje se praktično želi sveobuhvatna i cjelovita rješenja. U siječnju mjesecu 2006. godine nakon prvog izlaganja toga što želimo i kako želimo socijalni partneri su jasno rekli reforma ide u dobrom smjeru. U veljači, točnije 17. veljače započinjemo javnu raspravu. Na web stranicama Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi objavljeni su praktično svi zakoni zajedno sa Nacionalnom strategijom razvitka zdravstva. Tada ponovno sindikati daju podršku. Na drugom sastanku Gospodarskog socijalnog vijeća, a želim … [[Govornik se ne razumije.]] tonove pa i neke neistine jasno pročitati zaključke koje je donijelo Gospodarsko socijalno vijeće. Citiram: "Gospodarsko socijalno vijeće podržava Prijedlog Nacionalne strategije zdravstva za razdoblje od 2006. do 2011. godine s time da se akcijskim planom detaljno utvrde ciljevi, rokovi, nositelji i mjere nadzora provedbe." Dakle, Gospodarsko socijalno vijeće u cijelosti je podržalo Nacionalnu strategiju. Citiram dalje: "Vlada Republike Hrvatske i Hrvatska udruga poslodavaca podržavaju upućivanje u prvo čitanje paketa reformskih dokumenata. Izdvojeno je mišljenje predstavnika sindikata koji ne ulazeći ovom prilikom u sadržaj pojedinih zakona ne podržavaju upućivanje predmetnih zakona u daljnju proceduru već su stajališta da je nužno prethodno usvojiti Nacionalnu strategiju zdravstva." I konačno zaključak, nakon prvog čitanja u Hrvatskom saboru do izrade konačnog prijedloga navedenih zakona daljnje usklađivanje stajališta oko pojedinih pitanja u navedenim dokumentima nastaviti će se putem tripartitne radne grupe za reformu zdravstva. Mislim da ovo jasno dame i gospodo govori da je socijalni dijalog na prvom mjestu, da se on nastavlja, pa i ovo ovdje što smo danas tu je nastavak javne rasprave. Isto tako ću jasno reći ovoga trenutka da smo dobili više od 50 različitih primjedbi, mišljenja, opservacija, ne samo u zakonskim aktima nego i o nacionalnoj strategiji, a da smo praktično više od 60% vrlo kvalitetnih rješenja i prihvatili. I nije točno da nemamo podršku relevantnih komora, reći ću da imamo jasnu i bezuvjetnu potporu i Hrvatske stomatološke komore pisane i dakle Hrvatske ljekarničke komore, Hrvatske komore medicinskih sestara. Točno, Hrvatska liječnička komora nije dala svoj pristanak. Zašto? Jer nismo mogli usvojiti određene stvari koje su predlagale, koje su bile vezane za rad izvan punog radnog vremena, koje su bile vezane zato da se Komora stavi iznad Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i da odlučuje izravno o nekim stvarima. To dame i gospodo nismo mogli prihvatiti. Međutim, želim još nešto reći. Imamo jasnu podršku onih koji moram priznati su ovdje sigurno najbitniji a to su podrške Udruge pacijenata, podrške od udruga dijaliziranih, transplantiranih, ne moram objašnjavati koja je to udruga, Udruge SANUS. To je udruga roditelja i djece oboljelih od zloćudnih tumora. Imamo podršku Udruge leukemije, limfomi evo iz kraja, dakle iz kojeg dolaze i pojedini saborski zastupnici koji su već u startu negativno o ovome svemu govorili. Ili recimo, imamo zapravo podršku laringektomiranih bolesnika kojih samih ima nekoliko desetaka tisuća. Ovo dakle jasno govori koliko je široka javna rasprava koju smo zapravo pokrenuli i upravo govori u prilog onome da nam treba nacionalni koncenzus a mislim da smo jako blizu toga. Naravno, osnovno je pitanje zašto zapravo smo sada dali strategiju, što želimo postići sa ovom strategijom i nećemo bježati od problema i poteškoća u sustavu. One su više nego jasne od velikih izdvajanja, mislim da je tu zapravo netko vrlo jasno to spominjao, od neodgovarajućeg načina financiranja unutar sustava, ponajprije nerazvidnog, od jedne neracionalne potrošnje. Ovdje želim jasno kazati. U zdravstvu nema štednje. Dame i gospodo, ne može se štedjeti na račun zdravlja i zdravstva, nemoguće je to. Ali racionalizacija, trošiti sa razumom nešto je drugo i ta dva pojma se ne smiju zapravo međusobno isprepletati. Konačno, problem očuvanja i unaprjeđivanja kvalitete. Ovog trenutka svi zapravo govorimo o sustavu kvalitete u različitim segmentima, međutim u zdravstvu takav još sustav nije organiziran i nije jasan. I konačno ono što želimo poboljšanje u organizaciji sustava. Ja ne kažem da imamo loš sustava. Dapače, pa ja sam ga i hvalio u prosincu prošle godine na prvom neformalnom sastanku ministara Europske unije gdje je Hrvatska prvi puta došla sa pravom glasa i tada sam upoznao dakle i članice Europske unije kako naš sustav izgleda. On je kvalitetan i dobar ali ga u nekim segmentima treba apsolutno unaprijediti da bi bio još učinkovitiji, da bi bio još bolji. Kada govorimo o velikim izdvajanjima evo navedeno je ako se ne varam i tu dakle odluka a to je da se smanji izdvajanje iz osobnog dohotka svakog zaposlenog, dakle radno aktivnog pojedinca na 15% osobnog dohotka. Evo, ovdje jasno možete vidjeti gdje se Hrvatska dame i gospodo nalazi u komparaciji sa drugim zemljama u tranziciji. Nalazimo se na samom vrhu. Hrvatska ovog trenutka izdvaja 15% iz svakog osobnog dohotka svakog građanina koji radi, onoga koji započinje svoj život, koji ima dvoje ili troje male djece, koji želi stan, koji želi nešto napraviti u životu. Jedini koji nam zapravo donekle pariraju je Mađarska sa 14% i reći ću da ozbiljno razmišljaju o tome da taj dio smanje. Većina europskih zemalja koja se opredijelila za ovakav sustav, dakle sustav solidarnosti ili po originalnom Bismarkovom principu ima ispod 12%. Neću govoriti o velikom teretu na gospodarstvo koji je 9% bruto društvenog proizvoda. Ovog trenutka u Europi tranzicijske zemlje izdvajaju oko 6,5% a visoko razvijene europske zemlje negdje oko 8,5%. Međutim, to nije zapravo toliki problem. Najveći problem je praktično kako unutar postojećega zadovoljiti i osnažiti sustav i napraviti ga učinkovitijim. I mnogima koji nisu u tome to izgleda nemoguće, ja im opraštam zato jer nisu u tome i ne znaju ali zato treba pitati one koji znaju pa će naučiti. Neodgovarajući način financiranja, ja ću to jasno reći da je taj dio predložen i u jednom dokumentu iz 2000. godine koji je bivša Vlada kao prijedlog strategije i plana reforme sustava zdravstva i zdravstvenog osiguranja Republike Hrvatske jasno predložila sa izvršenjem do 2003. godine. Nije napravila. To treba napraviti. To je nešto što je zapravo apsolutno ovog trenutka jedan od prioriteta i to ne znači nikakvo kresanje prava a o tome ću zapravo reći kasnije nešto više. Nerazvidno je formiranje bolničkih proračuna. Ovoga trenutka naravno to izaziva problem u likvidnosti bolnica a u konačnici izrazito velike liste čekanja u pojedinim segmentima. Drugo, problem glavarina u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, problem financiranja primarne zdravstvene zaštite. Zašto ovakav dakle model nije u mogućnosti dati liječniku primarne zdravstvene zaštite funkciju koju bi trebao imati a to je funkcija čuvara vrata, dakle onoga koji praktično odlučuje o samom pacijentu. Neracionalna potrošnja proizlazi iz gubitka uloge opće medicine. Naravno, onda je pojačani pritisak na specijalističku medicinu. I to su podaci koje smo dame i gospodo jasno pokazali nekoliko puta. Dakle, svaki treći bolesnik praktično iz opće obiteljske medicine odlazi specijalisti i to ne zato što opća obiteljska medicina nije kvalitetna nego zato što nismo dali adekvatne mehanizme za kontrolu toga sustava. Konačno, neracionalno korištenje lijekova nešto s čime moram priznati smo se uhvatili u koštac i 2004. i 2005. i nastavljamo u tom pravcu ali i nekontrolirano uvođenje novih često i skupih postupaka bez jasnog dokaza učinkovitosti. Ovoga trenutka kako tko se sjeti i to je zapravo ostatak da tako kažem bivšeg sustava može uvesti neku metodu a da zapravo nema jasnog kontrolnog mehanizma. Dakle, ono što je izuzetno značajno je problem očuvanja kvaliteta. Kada to govorimo onda govorimo kako omogućiti da sustav je održiv, da se može i razvijati a u postojećem financijskom okviru. Naravno, to znači suzbiti i neracionalnu potrošnju lijekova i naravno suzbiti ono što često imamo a to je dugotrajno liječenje. I upravo zbog toga je i ovaj problem a to je nedostatna organizacija sustava, naravno to su nedostatni kapaciteti prostora i opreme. Ja ću reći, prosječna starost opreme početkom 2004. godine moram priznati da je to dakle sramotna slika, ali treba reći ovdje kao jasan podatak starost te opreme bila je izuzetno visoka. Pojedini rendgenski aparati su praktično bili stariji od 30 godina. To su bili već primjerci za muzej, nisu se sukcesivno obnavljali. 30% kapaciteta naših bolnica još uvijek je iz 19. stoljeća. To su sve nedopustive stavke. Nadalje, nedostatak medicinskih djelatnika posebice u segmentu srednje stručne spreme jedan vrlo aktualan problem ali i različite specijalistike o čemu sam u krajnjoj liniji govorio pred neki dan na Svjetski dan zdravlja koji je ovdje godine posvećen zdravstvenim djelatnicima. I ono što je izuzetno značajno a to je neravnomjerna teritorijalna pokrivenost, nešto s čime se i vi i ja moramo uhvatiti u zajednički koštac. Koje su osnovne postavke Nacionalne strategije razvitka zdravstva a zašto smo uzeli prvo petogodišnje razdoblje. Pa zato što ga možemo ostvariti. Zato što su to ključni vitalni problemi s kojima se treba uhvatiti u koštac odmah. I upravo zbog toga smo stavili petogodišnje razdoblje, kratkoročno razdoblje. Što želimo postići? Financijsku stabilizaciju održivog sustava. Zašto? Pa da bi sustav mogao se daljnje razvijati normalno. Da bi pratili sve suvremene tehnologije. Suvremene metode. Da bi imali nove lijekove unutar sustava, a ne kao što se radilo dakle prije 3, 4 ili više godina kada su se pojedini lijekovi stavljali sa strane, uskraćivalo bolesniku. Uskraćivao se lijek bolesniku, oni ga nisu mogli dobiti, a da su sve zemlje u okruženju praktično imale te pripravke. To je dame i gospodo nedopustivo. To ne znači razvitak sustava. Drugo je poboljšanje učinkovitosti sustava u pružanju usluga. Standardiziranje. Mi moramo danas svaku proceduru koja postoji standardizirati. Ako se bilo koja metoda radi bez obzira da li je to Pula, Dubrovnik, Zadar, Virovitica, Čakovec, Osijek, nebitno moraju procedure biti standardizirane. Jačanje sustava primarne zdravstvene zaštite, o tome sam zapravo već i govorio. Jačanje preventivnih aktivnosti. Otužni podatak. Od 1990. godine do 2003. godine pad sistematskih pregleda za više od 70%. Mađarska, Austrija, Italija, da ne nabrajam sada, Finska. Pa evo da nas i ne čuju gore. Imaju nacionalne programe ranog otkrivanja cijela tumora. Što ima Hrvatska? Nijedan nacionalni program. Je li došlo vrijeme za takav nacionalni program? Apsolutno da je. U ovoj godini, a to smo našim građanima jasno obećali krećemo sa nacionalnim programom ranog otkrivanja karcinoma dojke, a u idućoj godini krećemo i sa debelim crijevom. To je naša obligacija. I konačno nešto što se zove policentrizam i standardizacija čitavih bolnica odnosno ono što volimo reći kategorizacija akreditacija. Iskustva koja vučemo i od Irske i od Velike Britanije, od čitavog niza različitih zemalja jasno su pokazala da bez obzira što nas ima 4 i po milijuna ne možemo funkcionirati ako imamo samo jedan centar izvrsnosti. Ne možemo. I to je jasno da ne može. Stvara se naprosto jedan čep. I upravo zbog toga sve ove druge zemlje poučene … [[Govornik se ne razumije.]] a mi samo trebamo učiti od njih. Otići, razgovarati i pročitati. Znati minimalno jezik i otići zapravo porazgovarati s tim ljudima i prikupiti određena iskustva. Njihova iskustva su jasno pokazala da jedan centar ne može funkcionirati. Bez obzira što nas je 4 i pol milijuna. I upravo zato u ovoj Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva predlažemo razvoj policentrizma, razvoj centara koji su usko vezani i uz velika sveučilišta i uz medicinske fakultete. Dakle to je nešto što će u krajnjoj liniji reći, što su i podržali određeni recenzenti, a bilo ih je troje, sveukupno. Dvoje inozemnih, jedan domaći, ove Nacionalne strategije razvitka zdravstva. Kako ćemo to konkretno načiniti? Financijska stabilizacija održivost sustava je promjena načina financiranja. Moramo promijeniti način financiranja samih bolnica uvodeći jedinstveni sustav kakav imaju i Austrija, Italija, Slovenija, a to je tzv. dakle model kojem se plaća po dijagnozama. A ne po pojedinoj postelji. Ono što nas zanima dame i gospodo je da platimo ono što se radimo sa pacijentom. Dakle aktivni pristup. Što se tiče financiranja primarne zdravstvene zaštite opet iskustva zemalja koje imaju identične sustave kao mi, koji su imali problem ovakvih nerazvidnih glavarina kod samih liječnika opće obiteljske medicine gdje su takve glavarine dovele do neučinkovitog sustava. Dakle to je drugi korak koji se mora realizirati. Restrukturiranje Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje kao nacionalne osiguravajuće kuće. Od Njemačke, Slovenije pa svih zemalja koje drže i do demokracije ali drže i do decentralizacije jer preduvjet da bi napravili kvalitetnu decentralizaciju je da se nacionalna osiguravajuća kuća, a to je u Hrvatskoj Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje restrukturira i da se dakle makne od praktično dosega izvršne vlasti. I upravo to je jedan i od modela koje predlažemo i u ovom paketu zakona. Konačno promjena politike lijekova o čemu ću nešto kasnije malo više reći. Poboljšanje učinkovitosti sustava u pružanju usluga. Dakle ponovno jačanje sustava primarne zdravstvene zaštite kao čuvara vrata, kao "gate kipper-a". Informatizacija. Informatizacija evo upravo sada slažemo i podloge za natječaj za bolnički sustav o čemu sam ako se ne varam i na "Aktualnom satu" govorio. 1. lipnja započinjemo sa projektom informatizacije opće obiteljske medicine 2600 ordinacija. To je veliki iskorak, vrlo teška stavka, ali želimo je napraviti. Konačno program specijalizacija prema smjernicama Europske unije. Daleko od toga da naši specijalisti su krivo ili neadekvatno izobraženi. Ne. Oni čim prijeđu dakle naše granice praktično ostaju i prepoznati i tu uopće o tome nema dvojbe. Ali gdje je problem? Mi se želimo uspoređivati sa drugim zemljama Europske unije u standardima i u onim programima koji zapravo postoje. Znači da bi to zapravo ostvarili onda jasno da moramo i promijeniti te programe. O jačanju preventivnih aktivnosti sam praktično već govorio i o kategorizaciji, akreditaciji bolnica odnosno razvoju policentrizma. Može dalje? Kao osnovnu podlogu dakle samo podlogu ponavljam Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva praktično su 4 različita akta koji su u potpunosti dakle usuklađeni sa onim što smo napisali u Nacionalnoj strategiji. I ponavljam opet ovo je podloga za daljnji razvitak odnosno za provođenje nacionalne strategije. Radi se o Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju, dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju, zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu i ovdje ću zapravo jasno kazati da je ovo zakon koji ima punu podršku Gospodarsko-socijalnog vijeća jer je Gospodarsko-socijalno vijeće na razmatranje dobilo dva različita prijedloga. Oni su sami odabrali ovaj prijedlog. I u krajnjoj liniji na Odboru, dakle matičnom Odboru, na Odboru za rad, zdravstvo i socijalnu skrb taj zakon je zapravo bio podržan od strane i predstavnika poslodavaca i sindikata. I konačno Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji zapravo rješava čitav niz praktičnih problema i stvara pretpostavke za provođenje nacionalne strategije. Jedna od izuzetno značajnih stvari, moram biti iskren da sam ponosan na to je praktično da Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje želimo ustrojiti kao nacionalno osiguravajuću kuću. Do ovoga trenutka Zavodom je upravljalo Upravno vijeće. Upravno vijeće je imenovala Vlada. Mi sada predlažemo jasno da zavodom upravlja praktično skupština, a da skupštinu čine predstavnici znači regionalne, područne samouprave. Upravno vijeće, možemo dalje, će biti praktično izvršno tijelo skupštine. Dakle skupština sada bira upravno vijeće gdje smo jasno to upravno vijeće predložili da bi ga činili 2 predstavnika osiguranika dakle primatelja usluga bilo jedan iz dakle aktivnih osiguranika, jedan kao predstavnik umirovljenika, dva predstavnika davatelja usluga. Znači, dva zdravstvena radnika. Dva predstavnika jedan iz ministarstva za zdravstvo, jedan iz Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i konačno tri predstavnika Gospodarsko-socijalnog vijeća. Ovakva struktura upravnog vijeća apsolutno jamči da je Hrvatski zavod izdvojen iz izvršne vlasti, a to znači zapravo depolitizaciju tog segmenta. Ono što sam u uvodnim riječima, možemo dalje, čuo a moram priznati da me je i kao čovjeka i liječnika jako pogodilo, a to je kada je rečeno da ćemo upravo napraviti restrikciju prava naših građana i to jednostavno nije istina. Ja želim ovdje jasno reći da iako sam rekao da reforma zdravstva je praktično počela od osnutka Hrvatske države da nismo slijedili strategije koje je primjerice predložila prošla Vlada. Ja ću pročitati ukratko prijedlog strategije i plana reforme sustava zdravstva bivše Vlade, ponavljam bivše Vlade koja je jasno kazala u svom papletu uvesti sustav podsticaja participacije koja će stimulirati racionalno korištenje zdravstvene zaštite. Isto tako, gdje su jasno rekli da je u Hrvatskoj bitno uvesti dodatne izvore financiranja koji će se sastojati od povećanog udjela participacija od strane bolesnika, pa će se prema tome osigurati mješoviti model. Ovoga trenutka dame i gospodo, osnovnih preduvjeta za to nema. Ne možemo razgovarati u trenutku kada milijun i sto tisuća naših građana prihoduje manje od 1500 kuna. Nadodajmo tome 900 i nešto tisuća djece. Pa to je broj koji upravo predstavlja osobe koje su oslobođene doplate, odnosno participacije i upravo u tom kontekstu ne želimo zadirati u taj socijalno osjetljivi problem. I premda su, a opet ću ponoviti, jer evo ovo je dokument iz praktično dakle bivše Vlade tražili to, mi to ne možemo prihvatiti. Da li će se jednoga dana steći preduvjeti za to sa porastom naših mirovina, sa porastom naših plaća. Moguće da, ali to je nešto što ostavlja perspektivu. Košarica usluga o kojoj se jako puno razgovaralo ostaje praktično identična. Zašto ostaje identična? Košarica usluga, a naravno to će znati oni koji se bave time. Može se riješiti na dva načina, tako da građanima kažete što smiju, a što ne smiju ili da zapravo otvorite taj put i kažete zdravlje je bitno za svakoga želimo imati unutra apsolutno sve. Ovaj drugi princip mi želimo zašto, jer smo za zdravlje rekli da je to jedan vid socijalne kategorije i da ne smije biti podjela između onih koji imaju i onih koji nemaju jer pravo na zdravlje je pravo za sve. Drugim riječima još jedanput prava na zdravstvenu zaštitu ostaju identična kao i do sada, ne mijenjaju se, a i dalje oslobođeno ostaje dva i pol milijuna građana. Ono što zapravo želimo promijeniti to je sustav dopunskoga osiguranja. Kako ga želimo promijeniti? Dopunsko osiguranje i dalje će ostati unutar sustava Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, i dalje će ostati police za 50 i 80 kuna. One će i dalje pokrivati i bolničko liječenje, i specijalističko-konzilijarnu zdravstvenu zaštitu, dakle posjete kod specijalista u ambulantama i ortopedska pomagala. Jedino na što se neće dopunsko osiguranje odnositi to su lijekovi. Zašto? Zato jer će lijekovi, jedina smo zemlja po tome u Europi koja će imati listu besplatnih lijekova. Dakle, lijekovi koji će biti dostupni svima, za sve bolesti bez ikakve participacije, bez ikakve doplate. I zato ovo dopunsko osiguranje koje ostaje u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje praktično ne pokriva lijekove. A zašto smo ga ostavili unutar HZZO-a? Ostavili smo ga iz jednog prostog razloga, jer izdvajanjem i mogućnosti dopunskog osiguranja na tržištu htjeli smo kontrolirati to osiguranje koje će izaći na tržište. Poučeni iskustvima drugih zemalja, posebice tranzicijskih zemalja, gdje je naglim izdvajanjem dopunskog osiguranja došlo do nekontroliranih cijena i do vrlo visokih dakle cijena polica. Taj sustav želimo kontrolirati upravo na taj način da ostavljamo i dopunsko osiguranje unutar HZZO-a. Što se tiče politike lijekova, politika lijekova će biti zapravo takva da ćemo imati jednu listu. Znači, nije istina da će lista biti pokraćena da nekih lijekova neće biti ili slično. Ne, samo ćemo ako imamo, dame i gospodo, dva identična lijeka, jedan je u crvenoj kutijici, drugi je u plavoj kutijici. Crveni je skuplji, a plavi je jeftiniji. Ponavljam, radi se o identičnom lijeku. Mi ćemo dakle tada plaćati ovaj jeftiniji i to je nešto što su napravile i sve druge zemlje i našega okruženja ali i dalje način na koji ćemo omogućiti svima dostupnost lijekova, ali naravno uvijek tražiti onaj lijek koji je jeftiniji. Jer ponavljam radi se o identičnom lijeku, identičnoj supstanci. Ukoliko baš netko želi ovaj sa crvenom kutijicom, onda će ga naravno morati doplatiti. Možemo dalje. I ovo je dakle naknada troškova prijevoza. Ne želimo ići opet u parcijalna rješenja, nego smo dakle konačno predložili jedno cjelovito rješenje. Zašto smo predložili ovakvo rješenje? Krugovi naših bolnica praktično se zatvaraju na 40 km i to je nešto što je propisala Svjetska zdravstvena organizacija i oni koji su radili te bolnice nisu ih radili stihijski, nego su ih radili sa točno određenom nakanom, a to znači da se zatvaraju krugovi od 40 km i upravo zato ova odredba unutra od 40 km. Naravno za sve one osobe do 18 godina, ali ne samo za njih, nego i one koji žive na otocima, koji žive na brdsko-planinskim područjima ili u područjima od posebnog državnog interesa. Praktično pravo na naknadu troškova prijevoza će imati nezavisno o broju kilometara i mislimo da je ovakvo jedno cjelovito rješenje apsolutno i kvalitetno. Možemo dalje. Razmišljajući a to nam je najbitnije o interesu pacijenata, bolesnika i nemojmo poistovjećivati ta dva pojma dali smo još nešto. Po prvi puta u zakonu jasno smo rekli da ukoliko se neki oblik zdravstvene zaštite ne može ostvariti unutar određenog vremenskog razdoblja pacijent odnosno bolesnik može načiniti pretragu i negdje drugdje, dakle primarno kad to govorim mislim na privatni sektor time da se sredstva refundiraju. Mislim da ovo zapravo je izuzetno značajan i veliki korak za naše pacijente, ali i za uspostavljanje zapravo kvalitete i bolje učinkovitosti rada a time naravno i skraćivanje liste čekanja. Još nekoliko riječi o dopunskom osiguranju. Ovo je prikaz, kao što vidite strukture kakva izgleda struktura dobrovoljnog, odnosno osnovnog osiguranja u Europskoj uniji i Hrvatskoj. Mi se želimo u zakonodavstvu uskladiti sa Europskom unijom i upravo u tom kontekstu želimo imati istu shemu kako osnovnog tako i komplementarnog i suplementarnog osiguranja kojeg smo, a dozvolit ćete mi, preveli na osnovno dopunsko, odnosno dodatno osiguranje. Možemo dalje. Ovoga trenutka dopunsko zdravstveno osiguranje nalazi se inkorporirano unutar sustava osnovnog zdravstvenog osiguranja. Mi ćemo taj model ostaviti. Dakle, još jedanput, ostaju police za 50 i 80 kuna. Pokrivaju sve osim lijekova, jer će lijekovi biti u cijelosti besplatno. Ali isto tako, molim dalje, smo omogućili izdvajanje dopunskog i dodatnog osiguranja u vidu dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja na tržište. I to je nešto što se u cijelosti usklađujemo, a to moram priznati dame i gospodo već indirektno, iako ne baš u potpunosti zakonito i postoji. Što to znači postoji? To znači da je jedan dobar dio naših osiguravajućih kuća praktično već vodi ovakvu politiku i ima praktično dobrovoljno zdravstveno osiguranje. Pa čak su ga neki i oglašavali u tisku. Može dalje. Može još dalje. Možemo dalje. Što se tiče zakona, može dalje još jednom, Zakona o zdravstvenoj zaštiti, ja ću dakle reći osnovne neke izmjene koje su apsolutno rezultat dakle da s praktičnog stanovišta neke stvari poboljšamo i napravimo preduvjete za provođenje nacionalne strategije. Prvo smo jasno definirali čimbenike koji ugrožavaju život i zdravlje ljudi. Pa nedopustivo je da sve zemlje Europske unije i diljem svijeta imaju definirano čimbenike koji ugrožavaju zdravlje ljudi, a mi nemamo. Mislim da je došlo vrijeme apsolutno da to jasno izdvojimo i kažemo. Naravno odgovornost osnivača za obveze zdravstvenih ustanova je nešto što smo praktično prenijeli iz Zakona o ustanovama, ovdje samo malo pojačali. Zašto? Jer želimo apsolutno taj segment izdvojiti van, jer mislim da je on nužan. Kao što smo zapravo i odgovornost ravnatelja za financijsko poslovanje zdravstvenih ustanova pojačali. Dame i gospodo lako se zapravo igrati nekog ravnatelja, ali to je ne samo obveza, nego je to velika, velika odgovornost. Osnivanje domova zdravlja na otocima. Otoci su praktično naša specifičnost i apsolutno se mora zapravo više pažnje posvetiti. Ovdje želim još samo jednu odrednicu jasno reći, a to je sprečavanje sukoba javnih i privatnih interesa u obavljanju zdravstvene djelatnosti. A to znači da smo onu odredbu koja je vezana za rad izvan punog radnog vremena praktično u cijelosti ukinuli. Pozivamo se jedino na odrednice koje postoje u Zakonu u radu. Možemo dalje. Ono što je veliki prilog je Nacrt prijedloga Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Ponovit ću opet, zakon koji su u cijelosti podržali i sindikati i poslodavci. Ovdje zapravo, možemo dalje, ovdje smo jasno rekli da zdravstveno osiguranje zaštite na radu će provoditi, bit će naravno organizirano po principu obveznog zdravstvenog osiguranja, ali i na načelima uzajamnosti i solidarnosti. Nositelj čitavog projekta će biti Hrvatski zavoda za zdravstveno osiguranje zaštite zdravlja na radu. On će biti ustrojen isto tako sa svojim upravnim vijećem. Biti će ustrojen sa svojim središnjom i područnim jedinicama, a zapravo se radi samo o tome da se jedan kvantum djelatnika koji je sada u Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje izdvoji u budući zavod. Ono što je bitno kazati, možemo dalje, je da će nesposobnost za rad ići dakle ocjenom kao što vidite ovdje, znači specijalist medicine rada kao prvostupanjsko, Zavod za medicinu rada kao drugostupanjsko, uz rješenje budućeg zavoda. Time da kontrolu, stručnu kontrolu čitavog sustava će vršiti Hrvatski zavod za medicinu rada. Drugim riječima, ovdje neće biti nikakvog novog zapošljavanja, ali ono što je bitno, da će konačno sustav medicine rada, ili sustav zdravstvenog osiguranja zaštite zdravlja na radu konačno profunkcionirati, a ne biti preusmjeren kao do sada na sustav obveznog zdravstvenog osiguranja. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ispravljam navod gospodina ministra koji kaže: "Prava na zdravstvenu zaštitu ne mijenjaju se.". To gospodine ministre nije točno. Deklarativno teoretski se ne mijenjaju. Stvarno se određenim strukturama građana Republike Hrvatske ta prava ukidaju. Ukidaju se zato što ne mogu platiti administrativnu pristojbu. Ukidaju im se zato što ne mogu platiti putne troškove. I upravo to vam je potvrdila ona peticija koju sam vam svojedobno predala u aktualnom satu.
Hvala. U vezi prijedloga Zakona o dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, prijedlog zakona broj 410. predlagatelj je bio Klub zastupnika SDP-a. U ime predlagatelja kluba, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. 9. prosinca prošle godina naš klub je uputio u proceduru prijedlog Zakona o dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju po hitnom postupku. Međutim, prilikom uvrštavanja u dnevni red hitni postupak je bio skinut. Ovim izmjenama mi zapravo interveniramo u onaj dio zakona koji se odnosi na refundaciju troškova prijevoza, dakle na članak 40. postojećeg Zakona o zdravstvenom osiguranju. I to na način da predlažemo da se u članak 40., da se članak 40. dopuni novim stavkom 3. koji će riješiti problem nadoknade ili refundacije putnih troškova za osobe osigurane do 18. godine starosti. Tako da bi oni imali pravo na naknadu troškova prijevoza ako su radi korištenja zdravstvene zaštite upućene izvan mjesta prebivališta, odnosno boravišta, bez obzira na udaljenost ugovorene zdravstvene ustanove odnosno ordinacije ugovornog doktora privatne prakse. Zašto smo to predlagali? Naime, na zadnji dan zasjedanja u proljetnom dijelu zasjedanja 2005. godine u srpnju, izmijenjene su, donešene su dvije izmjene Zakona o zdravstvenom osiguranju koje su bitne za bolesnike. Prva se odnosila na uvođenje administrativne takse koja kumulativno može iznositi do 30 kuna mjesečno. Odnosno druga takva važna financijska izmjena odnosila se upravo na troškove prijevoza koji su u dotadašnjem zakonu se refundirali na udaljenost iznad 30 kilometara, da bi ovdje ovom izmjenom iz srpnja to bilo ukinuto i uvedena je mogućnost refundacije troškova tek nakon udaljenosti od 100 kilometara. Ukratko ću reći i kronologiju kako je došlo uopće do predlaganja ovakve izmjene u postojećem Zakonu o zdravstvenom osiguranju. Već kod samog donošenja ovog zakona mi smo upozoravali na probleme koji se mogu pojaviti, međutim saborska većina je izglasala ovakve izmjene Zakona o zdravstvenom osiguranju. Mnogi su nam se roditelji javljali, pogotovo roditelji djece koja kontinuirano koriste terapiju i putuju u bolničke institucije koje su udaljene već tada bile više od 40 kilometara, ali u ovom trenutku manje od 100 kilometara. Tako je i ovaj naš prijedlog zapravo iniciran apelom roditelja takve djece. Posebno su bili agilni roditelji iz Međimurske županije koji su se organizirali u udrugu "Osmjeh" i vrlo uporno tražili izmjene ovakvog teksta zakona koji je prihvaćen. Kakva je visina bila ovih troškova? Naime iz Hrvatskog zavoda zdravstvenog osiguranja dobili smo podatke da je 2004. godine isplaćeno za potrebe prijevoza bolesnika nešto više od 202 milijuna kuna. Međutim kad se radi samo o ovoj kategoriji bolesnika, dakle ove djece, takvih je bilo ukupno 1.617 djece u razdoblju od 1.1. do 30.9.2005. godine, dakle u vrijeme kada je taj zakon stupio na snagu, a za njih je isplaćeno 2 milijuna i 715 tisuća kuna. Treba reći da je u ovoj brojci od 1.617 djece za koje su roditelji koristili refundaciju troškova prijevoza velik broj djece koja su u samo jednom razdoblju koristila ovakve terapije, dakle ne kontinuirano, a radilo se o različitim prijelomima ili sl. dok se oko 400 djece, poslije oko 400 djece u Hrvatskoj koje koriste neprekidno terapiju, dakle iz mjeseca u mjesec tijekom čitave godine pa je onda ovaj iznos i manji. Dakle ovim smo jednim takvim zahvatom ne gledajući u kojem, koga će to najviše pogoditi zapravo uštedili niti 3 milijuna odnosno oko 3 milijuna kuna. Pokušali smo upozoravati na ovaj problem i to putem postavljanja zastupničkih pitanja na aktualnom prijepodnevu. Tako smo prvi puta pitali predsjednika Vlade još 21.9.2005. godine kada ovaj zakon još nije stupio na snagu, što će učiniti za ovu kategoriju bolesnika, odnosno bolesne djece. Tada nam je odgovorio da mu je problem poznat, da prikupljaju podatke i kada se podaci prikupe razmišljamo o tome kako ćemo to riješiti. Međutim vrijeme je prolazilo, ništa se nije rješavalo pa je na pisani upit ministar zdravstva nam odgovorio da on ovaj problem ne može rješavati s obzirom da je Sabor izglasao ovakav zakon i praktički prebacio svu odgovornost na Parlament. Ponovo smo postavili pitanje 9.11. prošle godine gospodinu Sanaderu je li nešto smislio u rješavanju ovog problema, međutim on je tada prebacio lopticu na to da je stanje u zdravstvu teško i da se priprema cjelovita reforma itd. itd. dakle i u 11. mjesecu nismo dobili odgovor kako će se to riješiti. Međutim roditelji su bili vrlo uporni. Oni su tražili razgovore na svim mogućim institucijama, od Predsjednika Republike koji im je davao naravno načelnu podršku, ali obavljen je i razgovor u Ministarstvu zdravstva sa ministrom koji je tada im rekao nešto sl. kao i u našem pisanom odgovoru na pitanje da trenutačno se ne može ništa učiniti jer je zakon takav kakav je, ali i razmišljaju da se osnuje zaklada koja bi, iz koje bi se isplaćivali ovi pa i neki drugi zdravstveni troškovi. Međutim roditelji su to naravno shvatili na način da im se želi na taj način zapravo dati određena milostinja a ne riješiti prava njih i njihove djece. To je bio razlog što smo mi početkom prosinca i dali u proceduru ovakvu izmjenu zakona koju sam ovdje u uvodu i izložila. Međutim s obzirom da zakon jest bio u dnevnom redu, ali nikako nismo mogli dobiti mišljenje Vlade, pa zakon zbog tog proceduralnog razloga nije mogao ići u raspravu. Ponovo smo tražili odgovor kroz institut aktualnog prijepodneva i 27.2. ponovo dobivamo odgovor u kojem sada stoji eto da je Vlada u izradi određenog broja zakona koji će regulirati i ovo područje i upravo tada kroz taj odgovor iz ministarstva, odnosno Vlade dobivamo upravo ovakvu definiciju koja je sada predložena i u novom Zakonu o obaveznom zdravstvenom osiguranju i uključena upravo u ovakvom tekstu kojeg mi predlažemo u članak 53. Zakona o obvezatnom zdravstvenom osiguranju. I još samo dvije rečenice oko mišljenja Vlade. Dakle mi smo uputili ovaj prijedlog zakona 9. prosinca 2005. godine da bismo nakon četiri mjeseca, 5. travnja ove godine dobili mišljenje Vlade koja naravno kaže da ne prihvaća ovakav prijedlog zakona, mada u krajnjoj liniji ga prihvaća jer je ovakvu formulaciju uključila i u prijedlog zakona, jednog od zakona o kojima danas raspravljamo. Mislimo da nije dobro kada se na vrat na nos donose određene izmjene zakona, kada se ne sagledavaju posljedice za pojedine kategorije građana pogotovo ako se radi o djeci i na takav način im se onda gotovo onemogućava liječenje. Imamo informaciju da je jedan broj roditelja upravo zbog teške financijske situacije u porodici morao odustati od kontinuiranih terapija i dakle prekinuli su liječenje. Mislimo da je trebalo u ovom razdoblju kada smo učestalo ukazivali na ovaj problem Vlada promptnije reagirati jer ako danas tek raspravljamo o ovakvim izmjenama one mogu stupiti na snagu negdje sredinom godine, a i onda je pitanje koliko će djece u tom razdoblju još do kraja 6. mjeseca ili polovice 7. mjeseca dokle zasjeda Parlament morati odustati od liječenja. Stoga predlažemo eto da Vlada prihvati ovakve izmjene već samim time što ih je i predložila u svojim prijedlozima zakona. Hvala.
Hvala. Identičan Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o zdravstvenom osiguranju ima Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a. U ime predlagatelja, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo. Eto kao što ste čuli dakle i naš klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a izašao je sa svojim Prijedlogom Zakona o izmjeni Zakona o zdravstvenom osiguranju s namjerom dakle da se vrati pravo na povrat putnih troškova i onima dakle koji koriste pravo na zdravstvenu zaštitu koji koriste u krugu manjem od 100 kilometara, u našem prijedlogu je to dakle da to bude za sve one koji koriste to pravo iznad 30 kilometara udaljenosti od mjesta prebivališta. No odmah na početku izražavamo i nezadovoljstvo dakle što su i ova tri zakona i SDP-a i naš i HNS-a upućeni u saborsku proceduru kao prethodno čitanje jer mislimo dakle da je trebalo promijeniti ovaj članak, a dakle radi se o samo jednom članku zakona na taj način da bi ovi ljudi čim prije dakle došli na situacije koji su bili prije, a to jest da bi im mogli biti vraćeni putni troškovi jer putni troškovi kroz jedan mjesec im se nakupe i iznose za neke tisuću, tisuću 600, pa i do 2 tisuće kuna, nekima je to ogroman novac, nekima je to zapravo jedna plaća i dovodi se dakle u pitanje mogućnost liječenja, hodanja na terapiju ili hodanja na različite vježbe što je posebito potrebno dakle za djecu, pogotovo za djecu sa teškoćama u razvoju jer je u pitanju dakle njihov razvoj. Pa i primjeri koje imamo i koje čuli smo, čuli smo ih dakle proteklih mjeseci. Naime neposredno nakon donošenja toga zakona, a sam taj zakon donesen je dakle u 7. mjesecu 18. srpnja 2005. s danom važenja primjene od 1. listopada 2005. Dakle, rekli smo da je on uzrokovao velike teškoće određenom dijelu naše populacije. Na to su reagirale i različite udruge, pa tako udruge pacijenata govori da se putni troškovi ne plaćaju ni za teško bolesnu djecu, tj. oni upozoravaju da se na ovaj način sužavaju prava pacijenata koje se provode, dakle taj zakon 1. listopada i da se time ugrožavaju prava upravo najsiromašnijih i onih bolesnih, pa čak i teško bolesne djece. Oni su iznijeli na svojoj konferenciji za tisak isto tako primjer jedne obitelji koja sa još dvoje školske djece žive u Drežni, gradu pored Plitvičkih jezera i koje upravo zbog ovog dakle Zakona ne mogu ostvarivati naknadu troškova prijevoza do pedijatra ili terapeuta u Karlovcu jer su udaljeni 80 kilometara, a HZZO pokriva samo putne troškove za prijevoz iznad 100 kilometara, dakle po onom sadašnje zakonu, a radi se o 10 mjesečnoj djevojčici koja je rođena bez očiju s teškom kromosom mupatijom. Roditelji Tinu dakle voze ili su vozili dva puta tjedno na terapiju u Karlovac i dva puta tjedno u Zagreb što je mjesečno iznosilo oko tisuću i 600 kuna. Oni ističu dakle da nisu socijalni slučajevi jer muž radi kao učitelj, ali s obzirom na sve troškove koji ih čekaju uskoro neće biti daleko toga, dakle da ne mogu plaćati te putne troškove. Predsjednik udruge pacijenata s tog područja predočio je novinarima odgovor ministar zdravstva Nevena Ljubičića o slučaju djevojčice koji je sinoć dostavljen i udruzi pacijenata, a ta vijest od još 7.12.2005. godine. U njemu ministar podsjeća da prema izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju obitelji Vučković ne može ostvariti naknadu troškova prijevoza do Karlovca i sad se tu citira i sam ministar, tj. njegov dopis, kako bi osigurali troškove o navedenoj situaciji. Ministarstvo ne … [[Govornik se ne razumije.]] važećeg zakona nego će osmisliti rješenje za pomoć roditeljima djece u najskorijoj budućnosti, a o tome će svi pacijenti biti pravovremeno obaviješteni, dakle stoji u dopisu ministra Ljubičića. Na žalost do dana današnjega to nije riješeno, bilo je nekakvih prijedloga da će se osnovati zaklada, ali ni to nije ostvareno dakle makar ni sama zaklada ne bi bilo pravo rješenje. Imamo i slične slučajeve i u drugim našim krajevima, županijama i regijama, pa tako imamo primjer da samo 5 kilometara dijeli roditelje, 60-tak malih pacijenata Poliklinike Zlatni cekin, djece s posebnim potrebama od ispisanog naloga za naknadu troškova putovanja. Naime, od Požege do Slavonskog broda gdje se Poliklinika nalazi ima 95 kilometara koje dva puta tjedno moraju prijeći roditelji dvoipolgodišnje djevojčice s početnom cerebralnom paralizom. Dakle, s obzirom da nisu prešli taj prag od 100 kilometara oni nemaju pravo na povrat putnih troškova. Gospođa Zgrebec je ovdje govorila dakle o primjeru isto tako iz Međimurske županije, isti je slučaj i u Krapinsko-zagorskoj županiji gdje isto roditelji djece moraju sada plaćati ono što nisu prije plaćali, dakle da svoju tjelesno invalidnu djecu ako ih žele odvesti na terapiju u Varaždinske toplice, dakle u toplicama se jedino i vrši takva fizikalna terapija. Oni to danas mogu napraviti, ali uz velike poteškoće, uz velika dakle financijska ulaganja, a neki od njih su na žalost ono što je najgore i odustali od voženja djece na te terapije. Dakle, mislimo da je ovaj Zakon loš i da ga treba što prije promijeniti. Ovdje je rečeno dakle da će on sada tek ići u prethodno čitanje, da ga tek čeka prvo, pa drugo čitanje, dakle u pitanju su još dva, do tri mjeseca za koje vrijeme dakle roditelji i bolesnici ne mogu koristiti pravo na putne troškove kao što su to imali prije. Mislimo dakle da je na taj način i narušen, da su na taj način i narušena načela zdravstvene politike koja govore o obaveznoj dakle dostupnosti, obaveznoj pravičnosti, obaveznoj učinkovitosti. Mislimo dakle da ukoliko želimo da naš sustav zdravstveni funkcionira da se moramo striktno pridržavati tih načela. Pa i samo ministarstvo upozorava na određene problem koji su u tome, neke dugoročne možda mjere koje bi trebalo primijeniti u svojim materijalima za strategiju. Ističe se također da ostaje dojam da su kvantitativno i kvalitativno promatrajući ustanove tercijarne zdravstvene zaštite pretjerano koncentrirane u glavnom gradu tako da izostaje toliko koristan i željen policentrizam u smislu izvođenja visoko sofisticiranih zahvata, specijalizirane zdravstvene zaštite na jednom mjestu u državi koje ni u kojem slučaju ne bi trebalo uvijek biti izjednačeno sa glavnim gradom a u to bismo mogli uključiti također i potrebu da se i ostale sekundarne, tercijarne zdravstvene institucije ravnomjerno rasporede i organiziraju u svim dijelovima Hrvatske jer čuli smo dakle da je Hrvatska također problem udaljenosti u tih 40 kilometara, da je ta udaljenost isto za brojne naše građane danas neostvariva. Ono na što bismo htjeli također dakle upozoriti čuli smo ovdje već prije da je zapravo ako bi se usvojio ovaj zakon, da ukoliko bi se vratio taj povrat putnih troškova da je to u pitanju negdje oko 220 milijuna kuna, ukoliko bi barem prihvatili mogućnost da se po hitnom postupku omogući dakle tjelesno invalidnoj djeci da iskoriste tu mogućnost da im se vrate putni troškovi da bi to bilo negdje 2 milijuna kuna. Mislim da nema pravog razloga zašto se čekalo do dana današnjega i zašto će se morati čekati još dva, tri mjeseca da se ta prava vrate. Tim više eto što smo svjedoci da iz Vlade, iz Ministarstva financija dobivamo podatke o odličnom punjenju proračuna, državnog proračuna Republike Hrvatske. Tako imamo podatke da se u prva tri mjeseca ove godine porezne su vlasti prikupile u državni budžet 15% više novca nego lani. A posebno je impresivno to što su prihodi od PDV-a čak 28% veći. Dakle, vidimo iz godine u godinu da je državni proračun sve veći, da se od poreza prikuplja se više i više sredstava a s druge strane idemo u reforme i u zdravstvu u kojima krešemo određena prava i u kojima krešemo ta prava upravo najsiromašnijima i onima kojima je ta pomoć itekako potrebna. Pa eto, još na kraju dakle naš je prijedlog da ipak Vlada u što skorijem roku pripremi nekakvo zakonsko rješenje kako bi se što prije toj populaciji, populaciji koja je ostala bez određenog prava, dakle konkretno prava na povrat putnih troškova to pravo i vratilo jer često puta radi se zbilja i o zdravlju, često puta nažalost i o životima. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeći zakon o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, predlagatelj Klub zastupnika HNS-a. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić u ime Kluba. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Najprije mi dozvolite samo nekoliko uvodnih riječi. Naime, naš klub je ovaj prijedlog zakona predao predsjedniku na ruke u prosincu mjesecu prošle godine. I ono što je vrlo zanimljivo je kad se sastavlja dnevni red. Pogledajte redoslijed PZ-a. Upravo je obrnut od redoslijeda kojim je predsjednik primao te pojedine prijedloge zakona, tako da je naš konačno završio na 8. mjestu ali interesantno da interpelacija koja ima svoju enormnu političku težinu a tiče se iste materije i trebala je ocijeniti upravo stanje u zdravstvu ona je čak stavljena na 9. mjesto što je zaista nekorektno i u biti govori o nama u Saboru i o načinu na koji u biti sami rušimo ugled ovog Visokoga doma. Druga greška koju smo učinili je da smo objedinili raspravu o strategiji razvitka zdravstva sa nekoliko zakona u kojima se predlaže izmjena po jedne ili dvije rečenice. I treća greška da smo čak prvo čitanje sada pretvorili u prethodno čitanje za cijeli paket jer ja vas želim kolegice i kolege podsjetiti da 13. srpnja prošle godine u ovom Visokom domu saborska je većina ukinula pravo na povrat putnih troškova našim bolesnicima, invalidima, ljudima koji odlaze na rehabilitaciju po hitnom postupku. Podvlačim po hitnom postupku smo ukinuli građanima prava a kada ih treba vratiti onda prethodno čitanje, pa prvo čitanje, pa drugo čitanje, pa možda i treće čitanje. Molim, nismo mi inzistirali na tome. Prema tome, ja vas molim mi zaista se slažemo da je trebalo izdvojiti nekoliko zakona danas, ne raditi u paketu, nema razloga raditi osam zakona u paketu i mogli smo danas već vratiti našim osiguranicima pravo na povrat putnih troškova. Ovako u biti samo prolongiramo njihove muke jer svi znamo da je napravljena evidentna greška 13. srpnja prošle godine, to je i sam ministar priznao u svom intervju još 1. veljače ove godine u Jutarnjem listu i kada je obećao da će se jasno vratiti prava osiguranicima. Ovim postupkom, ovom tehnologijom to samo odgađamo, odgađamo i odgađamo. Ja bih želio biti zaista kratak jer ovdje nemam što puno dodati na ono što su već moji prethodnici rekli. Klub HNS-a je prvi reagirao na ono što su nam ljudi odmah posebno u mojoj županiji sa otoka i Gorskog kotara odmah dojavili da će ih se sa novim zakonom, izmjenom iz srpnja prošle godine staviti u izuzetno težak položaj. Peticije koje su tada potpisane odmah su upućene Vladi, ministru i na sve razine i prema tome, bilo je za očekivati da će se puno brže i puno efikasnije vratiti stanje na ono prije srpnja prošle godine. I naš je prijedlog izmjena zakona išao samo u tom pravcu da onima koji imaju pravo na putne troškove kao što je to bilo do srpnja prošle godine ponovo ta prava što prije dobiju. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo, predsjednik odbora poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre hrvatske Vlade. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 50. sjednici Odbora održanoj 28. ožujka 2006. godine raspravio je Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 22. ožujka 2006. godine. Odbor je Prijedlog Nacionalne strategije raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sjednici Odbora bili su nazočni predstavnici Zavoda, udruga i komora i sustava zdravstva. Sjednici je nazočio i posebni savjetnik predsjednika Republike Hrvatske za znanost i obrazovanje. U Nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva 2006. do 2011. i Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, Prijedlogu zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, Prijedlogu zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu i Prijedlogu zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju provedena ja objedinjena rasprava. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Na temelju objektivne procjene stanja u sustavu zdravstva naglašeni su problemi sustava te predložena rješenja za njihovo razjašnjavanje istaknuo je predstavnik predlagatelja. U opširnoj raspravi koja je uslijedila većinom članova Odbora podržala je potrebu utvrđivanja Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. godine kao načelnog pristupa. Za potpuni uspjeh ove strategije nužno je u što kraćem roku predložiti i Akcijski plan koji će sadržavati točno naznačene nositelje pojedinih zadataka, rokove izvršavanja i sve ostale uvjete i okolnosti nužne za uspješno provođenje strategije. Iz strategije proizlazi i 4 zakonska prijedloga kojima se dopunjuje zdravstvena legislativa. Kao što su članovi Odbora upozorili u raspravi promjene u zdravstvenom zakonodavstvu trebale bi osigurati bolju dostupnost, učinkovitost i kvalitetu zdravstvene zaštite. Iako po mišljenju pojedinih članova Odbora predložene promjene možda i nisu dovoljno opsežne bitno je da se zahvatima u zakonodavstvo zdravstvenog sustava ne naruše postojeća dobra rješenja, a da se nastoji poboljšati ono što se pokazalo lošim. Stoga je zdravstvena reforma u svojoj osnovi kontinuirani proces prilagodbe, a sama strategija definira strateške ciljeve u petogodišnjem razdoblju. Važno je napomenuti po mišljenju članova Odbora da strategija i paket zakona koji iz nje proizlaze zadržavaju socijalnu razinu zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja iako će to vjerojatno usporiti rješavanje financijskog stanja u sustavu. Vidljivo je to u zadržavanju opsega oslobađanja od doplate čime je i dalje obuhvaćeno gotovo 60% stanovništva. Zadržavanje dopunskog osiguranja u okviru Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje zbog socijalne osjetljivosti, a ne njegovo prepuštanje tržišnim uvjetima također je mjera zaštite stečene razine zdravstvenog osiguranja. Iako je bilo i suprotnih mišljenja većina članova Odbora je ustvrdila da postojanje liste besplatnih lijekova također predstavlja zadržavanje stečene socijalne razine prava iz zdravstvenog osiguranja. Tijekom provedbe strategije potrebno je ispitati i prostornu raspoređenost bolesnika, prostornu raspoređenost, pardon bolnica odnosno provesti postupke kategorizacije i akreditacije bolnica. Time će se poboljšati dostupnost sekundarne zdravstvene zaštite i povećati učinkovitost sustava. Posebnu pažnju treba obratiti na jačanje primarne zdravstvene zaštite. Primarna zdravstvena zaštita treba rješavati glavninu zdravstvenih problema. Pružanje zdravstvene usluga. U primarnoj zdravstvenoj zaštiti treba sadržavati promotivne, preventivne, intervencijsko-rehabilitacijske mjere. Da bi se mogla pružiti kvalitetna primarna zdravstvena zaštita nužno je riješiti njen institucionalni status obzirom da ovog trenutka postoje tri vrste tzv. privatizirane zdravstvene zaštite. Osnovno pitanje vezano uz reformu zdravstvenog sustava je financiranje tog sustava po mišljenju članova Odbora. Kako zdravstvo u usporedbi sa drugim segmentima društva na primjer obrazovanje i znanost raspolaže sa znatno manjim sredstvima, a istovremeno skrbi o zdravlju sveukupnog stanovništva nužno je povećati odgovornost onih koji tim sredstvima upravljaju. Tu mislim isključivo na ravnatelje zdravstvenih ustanova. I određene predviđene aktivnosti kao što su na primjer smanjenjem udjela javne potrošnje za zdravstvo na račun privatne potrošnje, definiranje negativne liste paketa osnovnog zdravstvenog osiguranja. Unaprjeđenje postojećeg sustava direktnog plaćanja korisnika trebale bi doprinijeti financijskoj stabilizaciji i održivosti sustava. Nakon opširne rasprave članovi Odbora su većinom glasova uz 2 glasa suzdržana, 1 glas protiv odlučili predložili Hrvatskom saboru na usvajanje Nacionalnu strategiju razvitka zdravstva 2006. do 2011. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSU-a. Poštovani zastupnici će podijeliti vrijeme; Josip Sudec i Silvano Hrelja. Prvo Josip Sudec, izvolite.
Dame i gospodo zdravlje je uz život najosjetljivije pitanje društva. Ustav garantira zdravlje kao najvažniji dio socijalne države. Međutim kad sam pročitao pomno prijedlog ili set ovih rješenja prvo sam potegnuo za jednim malo starijim dokumentom koji se 1985. godine zvao Dugoročni razvoj zdravstva u Republici Hrvatskoj. Moram vam reći da sam doslovno vidio mnoge stvari koje su sada i u ovoj Strategiji razvoja zdravstva i kad sam pročitao dobio sam dojam da strategija pita postoji li život poslije smrti? Pa mislim da je trebalo postaviti drugo pitanje postoji li život prije smrti? To mene kao umirovljenika i kao građanina interesira. Pravi odgovor je kako za koga. Za bogatog da, za sirotinju ne. Malo sam se iznenadio jer je naša Vlada, a mislim da je to učinila prethodna Vlada odgovorila na 1000 pitanja za pristup Europskoj uniji i to smo uspješno odgovorili. Nosili smo čitave pakete, ali danas ne znamo odgovor na to kako da preživi mali čovjek. Kako da preživi umirovljenik? Kako da preživi onaj socijalno ugrožen građanin. I sada me danas iznenadilo jedno pitanje uvaženog prof. Hebranga koji kaže da o ovome treba razgovarati struka. Ja sam uvijek zdravstvo mislio da je ono polivalentno, da o njemu i ja kao ekonomista imam što reći možda isto toliko koliko i čisto stručni radnik, a to je liječnik u zdravstvu. I do sada su liječnici u zdravstvu govorili. U Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje oni su zapravo dijelili kolač koji je priticao kao sredstva doprinosa. Istina i Bog taj kolač je premalen. Međutim, što želimo? Želimo da taj kolač bude veći. Na koji način? Pa ne trebamo to pročitati u Strategiji razvoja zdravstva. Hajde okrenimo jedan drugi dokumenat koji smo donijeli nešto ranije u ovome Saboru, a zove se projekcija razvoja, financijskog razvoja i tamo ćemo točno vidjeti što se želi postići. Želi se smanjiti ukupna sredstva u zdravstvu. Na koji način? Na način da se prenese dio opterećenja, ali ne na bruto, nego na neto dohodak. To znači kada platiš državi sve od onoga što ti ostane sad moraš participirati i za zdravstvo. Posebno me zabrinjava to što nismo socijalno dovoljno osjetljivi. Ono što nam je ostalo od te velike socijalne pravde je još ovo socijalno zdravstveno osiguranje i sada idemo da ga racionaliziramo. Na koji način? Da prebacimo dio troškova na neto dohodak. Da osiromašimo ovog našeg građanina. Posebno da osiromašimo i ovog umirovljenika, iako smo razgovarali i dogovarali kada smo prihvatili koaliciju, da ćemo umirovljenike osloboditi od participacije. Međutim, danas o tome ne razgovaramo. Kao da smo zaboravili na taj dio populacije, kao da smo zaboravili da jedan od prioriteta kojeg svaki od nas prođe garantni rok od 65 godina pita jedan drugog kako ti zdravlje, želim ti dobro zdravlje. Ne kažu želim ti dug život ili želim ti nešto drugo, nego želim ti dobro zdravlje i svatko tko naruši to zdravlje, svatko tko želi da umanji vrijednost svog zdravlja mislim da ne radi u interesu tih ljudi. I volimo se uspoređivati sa Europom. Tamo čitam u strategiji da se ovime približavamo Europi. Sada ću vam reći nešto. Najznačajniji zdravstveni pokazatelj iako nisam radnik u zdravstvu je očekivano trajanje života, dok se u Europi to trajanje života od '85. do '98. povećalo za 5 godina u Hrvatskoj samo za godinu dana. Prema tome, gospodo draga ne vidim da ćemo ovime produljiti vijek trajanja. Možda želimo umanjiti, možda želimo još ovu godinu malo umanjiti. Ili, u Europsku uniju želimo ući s time da nam manje bude smrtnosti dojenčadi. Međutim, piše da 15 godina zaostajemo za Europom. Kada ćemo to sustići? Da li sa ovim načinom da sada otac i majka umjesto da ih stimuliramo da dobi za odgoj ili za odjeću i prehranu djeteta da kažemo sad jer ti se dijete rodilo izvoli dati određeni dio participacije ili administrativne takse. I znate što me najviše zbunjuje? Kaže se o decentralizaciji. Ja sam pročitao ovu decentralizaciju tri, četiri puta i nešto mi nije jasno. Sada Vlada ima određenu ingerenciju nad Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje. Sad ga “kobajagi“ osamostaljuje ali ni jednu odluku taj zavod ne može donijeti samostalno. Ili uz suglasnost Vlade, ili uz suglasnost ministarstva ili uz nečiju drugu suglasnost, a ostavili smo čitavu lepezu da se uredbom, zatim pravilnicima, zatim zdravstvenim standardom, opsegom, programom, pa i ugovorom između davaoca usluga da se ograničavaju prava. Dakle, mi imamo veliku, široku slobodu ali imamo dosta prilike ili mogućnosti da se to na određeni način ograniči. U narodu se stvorio jedan loš dojam. Počeli smo pričati o genericima. Izvinite, običan čovjek kaže do sada nas nisu liječili, a sad nam i daju generične lijekove koji su izvinite na izrazu sveta vodica. Niti pomažu, niti, jer je to najjeftiniji lijek, a svaki novi bi morao biti 10% jeftiniji. Pa na kraju će nam badava lijekove dati, ali ako ti taj lijek ne pomaže onda ćeš onaj drugi lijek morati platiti. Prema tome, ako želiš zdravlja narod bi, iz prakse govori narod ima bogatu tradiciju pamćenja da zna gdje je zapelo. A ja bih gospođi iz zdravstva rekao, pa mi ekonomisti znamo gdje je zapelo. Pa zapelo, ako spašavamo lijekove, pa zapelo je na tome što ni jedan uvoznik ni jedan veletrgovac nije propao. Oni su svi ugradili šestomjesečno ili jednogodišnje plaćanje u cijenu i stvorili kompenzacionu kalkulaciju. Oni su sebe osigurali, jer znaju da im Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje to neće uplatiti za 3 mjeseca. … [[Govornik se ne razumije.]] 3 mjeseca ako je, ako ima iskustvo na 6, 6 ili godinu dana. Ali je to u cijenu lijeka. I zato su naši lijekovi skupi. I na kraju, tko vrši kontrolu lijekova? Ajde povedimo akciju da prikupimo sve one lijekove koji se ne troše. Vidjet ćete što se ne troši. Pa ne troši se ono što ne pomaže. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega zastupnik je rekao da sam ja u svojoj raspravi apelirao na struku, a ne na socijalno partnerstvo, što naravno je izvan konteksta. Ja sam apelirao da umjesto da politiziramo da doprinesemo stručnom poboljšanju sadržaja ovih zakona. Drugo što je netočno to je da se ovim zakonom osiromašuju neki dijelovi populacije. Predloženi zakoni ostavljaju, zadržavaju sve socijalne beneficije svih socijalnih slojeva, ne jednu ne ukidaju. I treće, nije točno da očekivano trajanje života nije u Hrvatskoj poboljšano. Podaci koje je izjavio odnose se na Europsku uniju. U Europi se očekivano trajanje života manje produžilo nego u Hrvatskoj u zadnjih 8 godina.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Moram ispraviti netočan navod prethodnog zastupnika kada je opisao generički lijek kao nešto to farmakološki učinak mu je daleko ili gotovo svodi se na ništa, na vodicu, kako je rečeno. Nije to točno. Generički lijekovi, to je gospodin ministar objasnio o čemu se tu radi. Kao da je pakiran jedan u crnu kutijicu, a drugi u plavu. Ali da bi razumjeli bolje, možda oni koji nemaju sa zdravstvom toliko veze, ja ću samo reći jednu ovako prispodobu koja mi nailazi. Kruh od "Pan-Peka" i "Klare" je isti, ali ako ćeš, ako smo se dogovorili da kupujemo od "Klare" onda je cijena ta, svi ga dobiju đabe. A ako hoćeš onog, izvoli kupiti sam. Evo, hvala lijepa.
U nastavku, u ime kluba HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika ne sporimo činjenicu da Vlada Republike Hrvatske ima pravo i obavezu voditi računa o državnoj potrošnji, odnosno javnim financijama. Vlada Republike Hrvatske ima pravo i obvezu u interesu financijske održivosti zdravstvenog sustava predlagati nove zakone, ili pak izmjene i dopune postojećih zakonskih rješenja. Vlada Republike Hrvatske ima pravo i obvezu brinuti o socijalnom i zdravstvenom stanju svojih građana i pri tome osiguravati provođenje ustavnih načela dostupnosti, jednakosti, solidarnosti i socijalne pravičnosti. Pri tome razina i kvaliteta nacionalnog zdravlja mora biti dominantna ideja i ona mora biti dugoročna i uvijek ispred argumentacije financijskih učinaka ili financijskih devijacija sustava. Ne znam da li još, ali u Danskoj je resor zdravstva bio u Ministarstvu obrane. Oni su ga na taj nivo digli. Moramo to provjeriti, i dugo, dugo vremena, i to sigurno nije bez razloga. Država Hrvatska po uzoru na provjerene i stabilne europske demokratske sustave ima institucionaliziran socijalni dijalog. Dakle, mjesto susreta interesa, dakle mjesto mogućeg sukoba, ali i usklađivanja interesa u funkciji općeg dobra države, poslodavaca i predstavnika radnika i to na Gospodarsko-socijalnom vijeću na razini države. I to isto u većini hrvatskih županija. Dakle, za predlaganje ovakvih izmjena i dopuna zdravstvenog sustava nužna je minimalna razina socijalnog konsenzusa socijalnih partnera. Mi govorimo da imamo socijalni dijalog, ali nemamo usuglašavanje. Nemamo postupak socijalnog usuglašavanja, nemamo ono što Talijani zovu … [[Govornik se ne razumije.]] Imamo pregovaranje i preglasavanje. Imamo stalno otvoreni sukob interesa u socijalnom dijalogu i to nije dobro za dugoročno planiranje razvoja sustava. Nastavno potrebno je provesti minimum javne rasprave sa građanima i organizacijama civilnog društva u funkciji traženja željenih rješenja, a ne financijskih nametnutih rješenja. To što imamo na web stranicama ministarstva predloženi i nacionalnu strategiju zakona i zakone, znači da imamo i javnost rada. To još nije javna rasprava. Za kvalitetnu javnu raspravu moramo znati cilj, moramo imati moderatore koji usmjeravaju tu javnu raspravu prema određenom cilju. Sustav zdravstva Hrvatske po nama u HSU-u najmanje je financijski problem. Puno više od toga problem je statičnosti sustava i u razvoju svojevrsnog biznisa u propadanju. Nadalje, za predložene izmjene i dopune sustava zdravstva za koje predlagač ima s vremena na vrijeme ambicije reći da predstavljaju omanju reformu sustava potreban je i politički konsenzus. Ovaj proces ujedinjavanja pa razjedinjavanja segmenata sustava, bilo da se radi o dopunskom zdravstvenom osiguranju ili o osiguranju ozljeda na radu, svake 4 godine ili češće, poguban je i govori o jakoj ovisnosti sustava od politike. Sustav u kojem su vlasnička i upravljačka prava odvojena od sustava financijskih prava i sustav u kojem se pojam decentralizacije zdravstva koristi kao smokvin list, nema baš blistavu perspektivu. Politički konsenzus je bitan da sustav zdravstva dobije komponentu dugoročnog razvoja u funkciji rasta narodnog zdravlja, da postigne karakteristike stabilnosti, jasnoće i jednoznačnosti bez obzira na činjenicu koja je ili koje su ili koje će biti političke opcije na vlasti. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika smatramo da zdravlje građana Hrvatske i parametri sustava zdravstva Hrvatske nije i ne može biti predmetom usporedbe sa drugim europskim sustavima, iz jednostavnog razloga što uvjeti u kojima sustavi funkcioniraju nisu jednaki. Građani Hrvatske u proteklih 15 godina žive u stanju kontinuiranog stresa, a to već i mala djeca znaju da izloženost stresu izaziva trajne posljedice na psihofizičko zdravlje pojedinca. Agresija, ratna razaranja i stradanja, privatizacijske pljačke, stečajne kuge, porast nezaposlenosti, liberalizacija tržišta rada, mobing, strah od otkaza, niske plaće za puno više rada i puno više vremena provedenog na radu, prijevremena umirovljenja, ustvari što je naprasni prekid radnih aktivnosti često bez alternative, izrazito niske mirovine za nas u Hrvatskoj stranci umirovljenika to su parametri koji naš zdravstveni sustav čine neusporedivim sa većinom starih članica Europske unije, ali i tranzicijskih zemalja uključujući i susjednu Sloveniju sa kojom se često znamo uspoređivati. Navedeni parametri sigurno ostavljaju duboke tragove na pojedinačnom i ukupnom zdravlju građana i u suštini su uzroci slabog zdravlja. Za nas u Hrvatskoj stranci umirovljenika normalno je da su u ovakvim okolnostima kada je sve neizvjesno, a izvjesne su samo promjene i to sa lošeg na gore, povećani troškovi za zdravlje građana. Treba to sve preživjeti i ostati normalan. Drugi bitan čimbenik koji bi trebalo uzeti u obzir, kojeg treba pomno analizirati da bi se precizno utvrdili čimbenici sadašnjeg stanja u sustavu i obijm devijacija sustava je otklon od proklamiranog sustava narodnog zdravlja utemeljitelja dr. Andrije Štampara i kretanje prema svojevrsnom elitističnom pristupu zdravstvu. Broj specijalističkih pregleda premašio je broj pregleda u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Ovaj otklon se u Nacionalnoj strategiji iščitava kroz statistike sa nedovoljno uzročno-posljedičnom argumentacijom. Da bi dali konstruktivni doprinos ovoj raspravi mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika organizirali smo 3. travnja u Umagu javnu tribinu na temu "sustav zdravstva Hrvatske, stanje i prijedlozi Vlade Republike Hrvatske". Javna tribina trajala je više od 2 i pol sata, a prisutni su bili zdravstveni radnici i članovi stranke umirovljeničkih udruga, njih više od 80. Na toj javnoj tribini koja je održana u izrazito korektnoj i konstruktivnoj atmosferi istaknuti su pojedini problemi i prijedlozi koje bih rado podijelio sa vama cijenjene kolegice i kolege. Prvo, potrebno je preispitati ulogu i status primarne zdravstvene zaštite u zdravstvenom sustavu, definirati ili redefinirati pojam obiteljskog liječnika koji nam se tamo polovicom prošlog desetljeća nudio kao spasonosni recept zdravstvenog sustava. Osim pukih konstatacija ne postoji suštinska analiza funkcioniranja primarne zdravstvene zaštite. Istaknuto je da treba dati veća prava i ovlasti liječnicima primarne zdravstvene zaštite jer ako ne rade svoj posao onda su puki administratori. Drugo, najprije raspraviti Nacionalnu strategiju za koju se kaže da je zakašnjela i kratkometna, usuglasiti je i usvojiti, a onda pristupiti izmjenama i dopunama pojedinih zakona. Strategija se treba dogovoriti i izraditi za najmanje sljedećih 10 godina. U Nacionalnoj strategiji nedostaje Strategija zdravstvene zaštite djece, trudnica i starijih, nedostaje precizno utvrđena strateška pozicija i razvoj preventive kao jedine barijere za velike troškove koji se stvaraju kroz tržišnu utakmicu na višim razinama zdravstva. Nedostaje strategija primarne stomatološke djelatnosti i koncepcija te razvoj stomatološke preventive. Nedostaje usmjerenost na duge staze i podizanju razine narodnog zdravlja. Preventiva se radi trajno, dostupna je svima i sveobuhvatna. Želimo znati službeno mišljenje Liječničke komore i Stomatološke komore. Nacionalna strategije mora utvrditi minimalne standarde ispod kojih se ne može u smislu osiguranja prava i dostupnosti zdravstvene zaštite za sve građane. Kao što vidim vrijeme mi ističe, ostalo ću u svom, nastavit ću u svom osobnoj diskusiji. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kajo Bućan.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Hrelja je rekao da se zapravo s ovim načinom da se krećemo prema elitističkom modelu zdravlja. Navod nije točan jer zapravo jedini smo kao što je već i istaknuo i gospodin ministar i ostali, jedini smo sa listom besplatnih lijekova, ostala ista košarica osnovnih zdravstvenih usluga i potrebno je još jednom naglasiti ne ukida se ni jedna socijalna beneficija ni jednom građaninu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac i poštovani zastupnik Damir Kajin. Drugačijim redoslijedom, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, cijenjena gospodo zastupnici. Evo što se zbiva. 16 milijardi i 218 milijuna kuna su ukupni rashodi zdravstvenih usluga. 14 milijardi i 687 milijardi kuna, to su nam prihodi, znači nama fali kontinuirano milijardu i pol do 2 milijarde kuna godišnje, a mi uporno uz te brojke smanjujemo ove fiskalne projekcije za zdravstvo, zdravstvo poglavito glede učešće zdravstvo u republičkom bruto društvenom proizvodu. Tome očigledno nije za aplaudirati. Evo tako 2004. udio u bruto proizvodu Republike Hrvatske zdravstvo, znači opće države ne računajući ono što građani su izdvajali bilo je 7,6%, 2005. 7,3%, 2006. je 6,9%, 2007. past će na 6,5%, 2008. na 6,1%. Napominjem da 0,1% bruto društvenog proizvoda je 250 milijuna kuna. Znači sa manje sredstva kani se postići viši zdravstveni standard. To je u najmanju ruku čudno, usuđujem se reći nemoguće, a ako se to u Hrvatskoj dogodi onda će se ovdje dogoditi osmo svjetsko čudo. Bruto društveni proizvod, istina on će rasti 4,2 do 4,3% godišnje, možda 4,5%, to je 9 do 10 milijardi kuna više ove 2006. u odnosu na 2005., 10, 11 milijardi kuna više u 2008. u odnosu na 2007. i stoga će zasigurno dio i zahvatiti zdravstvo. Za pretpostaviti je da ćemo bilježiti inflaciju od 2,2 do 2,3, 2,4 postotnih poena godišnje, da će rasti troškovi plaća 4 do 4 i pol posto godišnje, da će rasti materijalno izdvajanje, da će rasti troškovi za lijekove, a sve to onda govori, htjeli to mi sebi priznati ili ne da bez novih nameta, pod navodnicima "nameta", nema šanse da ozdravi naše zdravstvo osim ako se ne dogodi čudo u Republici Hrvatskoj pa nezaposlenost preko noći prepolovimo, međutim u takvo čudo nitko u ovoj dvorani ni izvan nje ni ne vjeruje. Što je učiniti? Pet osnovnih problema znači imamo. Imamo centralizaciju, mirovine o kojima je HSU govorio, zdravstvo, nezaposlenost, jasno izostanak stranih investicija. Priče sad u nekim uštedama u zdravstvu pa pomalo su naivne, osim ako netko ne predloži smanjenje broja općih bolnica. Jasno da to nitko neće učiniti jer bi to izazvalo pravu revoluciju u Republici Hrvatske. Da imamo s druge strane jedan skup, da imamo neracionalan sustav gdje na svakih 50 kilometara je jedna opća bolnica to znamo ali tome je tako i tako će zasigurno i ubuduće ostati. Istina je da bi se nešto moglo smanjiti oko birokracije, oko bolničkih dana, nekom lijeku itd. ali u biti ništa revolucionarno ne može se dogoditi dok samo za plaće u zdravstvu ide 70 pa u nekim općim bolnicama i preko 80% njihova budžeta. I utoliko nikakva reforma nije preko moguće s jedne strane moguća a pogotovo nikakva reforma nije moguća bez novaca. To je na kraju, imam dojam, shvatio i Međunarodni monetarni fond i prestali su, podvlačim, inzistirati na nekoj brzoj reformi koja bi u pravom smislu te riječi "mogla dotući" cijeli zdravstveni sustav. Istina, ima jedna sreća. Proračunski prihodi su nešto veći 2006. u siječnju, dobrano veći u odnosu na siječanj 2005. Ovdje bi možda trebalo tražiti neke izlaze a možda bi bilo dobro da nešto prepišemo i od susjeda nam Slovenaca. Na primjer, oni su prije deset godina uveli participaciju od 5 do 75% ali se onda pokazalo da malo tko to može plaćati pa su onda uveli i dopunsko zdravstveno osiguranje. Sad su na kraju uveli četiri platežna razreda, tako da će najsiromašniji plaćati de facto četiri puta manje premije osiguranja od onih koji imaju najveća primanja. Znači, tu se dogodila ona obrnuta redistribucija u korist najsiromašnijih koju je prije spominjao i ministar u odnosu na onaj model kada se pogodovalo bogatima. Ukinuli su i financiranje po bolničko-opskrbnim danima, uveli plaćanje po dijagnozama što je sigurno dobar model. To je u Sloveniji. U Hrvatskoj što bi možda trebalo učiniti makar to može zazvučati kao hereza. Svi mi plaćamo doprinose i oni su 15% na plaće i mišljenja sam da bi te doprinose trebalo progresivno plaćati a za određene kategorije građana i povećati. E sada se mi moramo dogovoriti da li bi to bio minimum 2,5 tisuće ili bi to bila prosječna plaća od 4 tisuće i 400 kuna pa da oni koji primaju iznad 2,5 tisuće uvedemo dodatno 0,5% ili 0,5% na one od 4 tisuće 400 kuna, one koji dobivaju više od recimo ili do 10 tisuća kuna 1,25%, oni koji dobivaju do 15 tisuća kuna 1,5%, oni koji primaju preko 20 tisuća da tu dodatno oporezujemo sa još 2 postotna poena na te doprinose iz plaće. Rekoh da to može zazvučati kao hereza ali imajući na umu stanje, nedostatak novaca ne znam koji je drugi izlaz osim ovih "smiješnih restrikcija". Da s druge strane netko ima nekog svog u bolnici shvatili bi mi vrlo brzo što znači dobra usluga a naši pacijenti ja tvrdim od naših liječnika imaju izuzetno kvalitetnu uslugu, međutim uvjete u kojima radi doista su takvi da ih posebno ne treba ni spominjati. Drugo, opće bolnice su gospodo pred kolapsom, županije ne mogu o njima skrbiti. Osim toga, čini se, tvrdim sa ovakvim načinom gdje kliničke bolničke centre podmiruje država a opće bolnice županije ili skrbe o njima jedna bitna distinkcija između na primjer pojedinih županija. Zdravstvo je rekoh 2005. završilo sa milijardu 900 milijuna kuna gubitaka a uvjeti poslovanja i to vam mora biti jasno 2006. biti će još lošiji pa se može očekivati i dodatni gubici od 500 do 600 milijuna kuna na državnoj razini od čega će 50% zasigurno biti trošak dodatni općih bolnica, znači županija. Udruga poslodavaca u zdravstvu predlaže jedan drugi princip tzv., oni su naznačili ili nazvali doprinos solidarnosti u zdravstvu od 1% čime bi se na državnoj razini prikupila cirka 1 milijarda kuna, vratili bi se na poziciju iz 2001. ili 2002. godine i taj prijedlog ukoliko se odbacuje onaj prijedlog kojega IDS predlaže o progresivnom oporezivanju IDS bi prihvatio ali pod uvjetom da taj novac ostane tamo gdje se uprihoduje, znači u županiji u kojoj se uprihoduje. Kad bi takav model bio sproveden tvrdim da bi preko noći Opća bolnica u Puli riješila sve svoje dubioze a da bi jedna Primorsko-goranska županija zavidno podigla standard u svom kliničkom bolničkom centru. Jedino tako, držimo da bi se neutralizirao udar koji će se dogoditi nakon što Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje uvede ove dvije liste lijekova odnosno osnovnu besplatnu listu sa 800 lijekova svede na 500 besplatnih lijekova što će reći da će njih 300 koji su do jučer bili znači besplatni moći se dobiti ali samo uz nadoplatu što će na kraju biti stvarni udar na standard najugroženijih građana starijih i jasno bolesnih. Ministar gospodin Neven Ljubičić tih 300 lijekova koji će se od sada plaća naziva, citiram, listom želja i nema dvojbe da će se od sada tih 300 lijekova plaćati jer je najveća želja svakoga od nas zdravlje koje kako vrijeme odmiče izgleda da će biti dostupno samo privilegiranim. Kada se to dogodi da neki lijek mogu dobiti tj. kupiti samo odabrani, raslojavanje ovog društva biti će potpuno, biti će trajno, biti će nepovratno popravljivo. Za takvo rješenje znači doprinos solidarnosti ili ne znam šta ja znam da se to prevlada možda neće biti u ovom trenutku razumijevanja ali ako imamo na umu činjenicu da je sustav pred "rasulom" fali do 2 milijarde kuna znači da nema novaca onda se stvarno postavlja pitanje kako izaći iz ove situacije. Gospodin Hebrang stalno recimo ističe da je 2003. naslijeđen dug u zdravstvu od 7,1 milijarde kuna, da je prošla 2005. završena sa 4,6 milijardi kuna dubioze što će reći da se taj dug smanjio za 2 milijarde i pol kuna. Međutim, dugovi postoje, plaćanje kasni iz mjeseca u mjesec, ponavlja se gospodo nelikvidnost sa kraja devedesetih godina i to u trenucima kada recimo ministar Šuker tvrdi da nikada nije imao bolje punjenje proračuna, kaže čak 15% više u početkom u prvom kvartalu 2006. u odnosu na 2005. godinu. Kaže da je od PDV-a u ovom kvartalu uprihodovao čak 28% više novaca nego prošle godine. Zašto država recimo sa tim novcem ne učini nešto za naše bolesno zdravstvo ili zašto tim novcem ne sanira ove dubioze općih, ne znam, kliničko bolničkih centara i tako dalje ili na kraju misli tim novcem kupovati naklonost birača za naredne parlamentarne izbore na način što će svojima dati, a onima koji nisu za njih glasali novac će uskratiti. Nevjerojatno je sljedeće također da se 2003. za zdravstvo potrošilo 13 milijardi kuna, 2004. 15 milijardi 784 milijuna kuna, a 2005. iskazan je podatak na strani 22 Prijedloga Nacionalne strategije milijarda kuna manje. Pa ako je tome tako onda sigurno da nije dobro. Jasno da se Hrvatska ne može mjeriti sa zemljama koje za zdravstvo izdvajaju nominalno 3, 4 puta više po stanovniku od Republike Hrvatske. Sigurno ključan zakon od ovom setu zakona je ovaj o obvezatnom zdravstvenom osiguranju. Prvo udio zdravstva rekoh u bruto društvenom proizvodu se smanjuje sa 10,2% 2000 na 7,8% u 2005. Druge, naime, da 2000. godine javna potrošnja iznosila je 8,2%, privatna 2%,a 2005. javna 5,8% plus 2% međutim ključno je da javna potrošnja u zdravstvu više ne prati rast bruto društvenog proizvoda već da je ona niža od rasta bruto društvenog proizvoda Republike Hrvatske. Ako je tome tako a to proizlazi iz ovog teksta onda se svima nama zlo piše. Razumijem da su svi protiv nekih novih obveza ali sa druge strane svi opravdano tražimo najbolji zdravstveni standard, ali to se postiže htjeli mi to sebi priznati ili ne samo, jedino novcem jer operacija recimo na srcu u Republici Hrvatskoj košta isto kao i u Italiji, Austriji, Francuskoj ili negdje drugdje ako ne računamo jasno plaće naših liječnika. Ono na što su građani izuzetno osjetljivi to su troškovi prijevoza međutim čudna je logika sad predlagača. Svi traže viša sredstva, a predlagači ovih zakona kane uštedjeti 303 milijuna, 363 tisuće 954 kune. Članak 15. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju zasigurno je možda ključan. Ovdje se doslovce vidi koje su djelatnosti oslobođene participacije, a koje će se sada, za koje će se izdvajati 15%, 25%, 35, 30% odnosno 50% od cijene usluge. Pa tako 50% ćemo plaćati dodatnu stomatološku zdravstvenu zaštitu u mobilnoj finskoj protetici odraslih osoba, a 15% dodatno ćemo plaćati specijalističko konzularnu zdravstvenu zaštitu uključujući dnevnu bolnicu, kirurške zahvate u dnevnoj bolnici, specijalističku dijagnostiku, specijalno konzularnu stomatološku zdravstvenu zaštitu i tako dalje i tako dalje. Znači ipak se ovdje uvode određeni iznosi koje će građanin dodatno morati plaćati čega je do sada bio oslobođen bilo da je riječ o 15, 25, 30 ili 50%. Znači za kraj prilike se sigurno pogoršavaju. Država nema nažalost rješenja pa ulazi u racionalizacije i prebacivanje tereta na županije ne shvaćajući da su recimo s druge strane prihodi iz županija manji od prihoda općih bolnica. I drago mi je da je eto i varaždinski župan gospodin Čačić između ostalog ustvrdio da naša županija, kaže za Varaždinsku neće plaćati nikakve dugove općih bolnica. Riječ je o sustavnom, organiziranom stavljanju županija, županijskih bolnica pred ucjene. Obveze se prebacuju na lokalnu, a prava, a prave se na državnoj razini i tako dalje i tako dalje. Vidjet ćemo kako će se Čačić sa time suočiti. Kada se čovjek međutim s druge strane suoči s potrebom liječenja jasno je da bi sve dao za zdravlje, za uslugu zdravstvenu i zato bi trebalo otvoriti ja mislim i posebnu raspravu o stanju općih bolnica, a ova preliminarna rasprava je zasigurno dobar podatak da i tu, taj detalj ministar ugradi u svoju strategiju. I za kraj izdvajanje za zdravstva mora pratiti barem rast bruto društvenog proizvoda na državnoj razini.
Hvala lijepo kolega Kajin. Vaša stranačka kolegica Dorotea Pešić-Bukovac ima čini mi se 5 minuta. Izvolite kolegice.
Hvala gospođo potpredsjednice. Poštovani ministre ovo je kao originalni generički lijekovi. Nekome 15, a nekih 5 minuta. Ali dobro imamo još prilike u, u pojedinačnoj raspravi. No dobro što se tiče svih ovih danas zakona na dnevnom redu ima 8 razno raznih prijedloga o zdravstvu, a to nam je samo pokazatelj koliko je ta tematika važna i koliko je ta problematično područje što se tiče pacijenata, liječnika, zaposlenika u zdravstvu. Usudila bih se reći i jedinica lokalne samouprave. Možda da bih citirala Schopenhauera 9/10 našeg života leži u zdravlju. Ono čini izvor našeg životnog zadovoljstva. Bez zdravlja ne možemo uživati ni u kakvoj životnoj radosti. Dobro je da je ovo tu danas prethodno čitanje. Nadam se da će predlagači zaista uvažiti sve ono što budu danas ovdje čuli i mi se u IDS-u zalažemo za sustavnu reformu zdravstva, a svakako ona treba biti ozbiljna i temeljita zadaća ne samo Vlade, zastupnika, sindikata već to treba biti zadaća svih, svih onih koje sam i prije navela, liječnika, medicinskog osoblja, pacijenata, pa i svih građana koji žele u tome sudjelovati. Čak bi bilo po našem mišljenju dobro da se sprovede i referendum o zdravstvenoj reformi. U svim ozbiljnim zemljama koje su sprovodile zdravstvenu reformu to su im bili imperativni zadaci i te vlade su u to vrijeme nisu radile druge projekte već su se svi bavili zdravstvenom reformom. Mi se ne smijemo igrati sa našim građanima i prema njima se ponašati kao prema zamorcima kako bi za nekoliko godina shvatili da nam je reforma otišla u krivom smjeru te da po našem dobrom starom običaju sve započinje sa svakom novom Vladom. Čini mi se da su svi pokušaji do sada išli ka tome da se što više troškova prebaci na same pacijente. Niti jedna reforma zdravstva neće uspjeti dok se ne reformira cijeli sustav, a ne da se reforme provode samo parcijalno. Po našem mišljenju najveći problem tako financijske tako i stručne prirode su u bolnicama i sve dok se ne počne bolničko liječenje plaćati po dijagnozama a ne po krevetu kao do sada, jer ovaj model plaćanja po krevetu je opet u takav model je umiješana politika, jer u one bolnice koje su, čiji je ministar ajmo tako reći na vlasti, imaju više plaćenih bolničkih kreveta, a oni drugi manje. Kao drugi najveći problem vidimo u visini plaćanja naravno zdravstvenog osiguranja, a ja moram vam reći da sam o tome govorila točno prije četiri godine i ponudila model kao što je u Sloveniji, koji su uveli četiri platežna razreda, tako da će najsiromašniji plaćati četiri puta manje premije zdravstvenog osiguranja. Znači obrnuta redistribucija u korist siromašnih za razliku od onog prijašnjeg prijedloga koji su imali za bogate. S obzirom da mi je ostalo još vrlo malo vremena, moram još reći da je decentralizacija Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje isto jedan veliki upitnik i mi se zalažemo naravno za decentralizaciju, a isto tako moramo biti svjesni da danas-sutra ćemo ostati bez kadrova jer se svake godine na medicinski fakultet u Splitu, Rijeci, Osijeku upisuje sve manje studenata, a isto tako model i način odobrenje specijalizacije liječnika isto tako smatramo da nije dobar. Ostalo ću onda u svojoj pojedinačnoj raspravi. Hvala.
Kolegice mislim da ste imali još minutu. U redu, imamo ispravke netočnih navoda. Prvi se za ispravak javio zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite kolega.
Ispravljam netočan navod kolege Kajina koji tvrdi da su jednake cijene operacije recimo u Hrvatskoj i u Italiji. To je praktički nemoguće, osim ako se ne radi o ekstra zaradi iz prostog razloga što su cijene rada u Hrvatskoj bitno manje nego u Italiji. Drugo, nije točno da se samo novim nametima može ozdraviti sustav zdravstva. U svakom slučaju tvrdimo da većom odgovornošću i svakodnevnim radom nadležnih institucija i kontrolom uplate doprinosa može se učiniti znatni učinci na poboljšanju u sustavu zdravstva. Pogledajte si "Vjesnik" od 9. siječnja 2006. godine gdje je u jednom kratkom periodu Državni inspektorat našao 53 radnika državljana Republike Hrvatske, poslodavci uopće nisu prijavi na obvezno, mirovinsko ni zdravstveno osiguranje. Ajmo rješavati malo uzroke ne samo se baviti posljedicama.
Hvala lijepo. Sljedeći za ispravak netočnog navoda, zastupnik Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Netočno je kako je kazao kolega Kajin, da se promjene, odnosno kako je on kazao reforma, ne može provesti bez novca, dakle dodatnog novca jel' tako. Upravo obrnuto. Reforma se i provodi s ciljem kako bi se osigurala optimalna zdravstvena zaštita svima a ne samo bogatima i to unutar istih izdvajanja za zdravstvenu zaštitu, a tako i tako su naša izdvajanja za zdravstvenu zaštitu jedna od najvećih u Europi. S druge strane dakle cilj nam je osigurati ista ili veća prava i održati ili unaprijediti zdravstvena dostignuća i nemojmo ljude plašiti, uspoređivati nas između ostaloga i sa Slovenijom i pozivati se na nekakve platežne razrede. Pa mi u paketu osnovnih prava unutar obveznog zdravstvenog osiguranja pa već sada imamo puno više prava od Slovenaca i po sebi imamo i tamo ove razrede, platežne razrede … [[Ne razumije se.]] i ne ukida se niti jedno pravo do sada. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći na redu je zastupnik Bačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispravljam kolegu Kajina koji je rekao da je cilj svih ovih mjera, da su to smiješne restrikcije. To jednostavno ne stoji, nije točno. Cilj svih ovih mjera je da se uvede prava kontrola potrošnje, odnosno da se pojača odgovornost svih subjekata u sustavu u vertikali od ravnatelja do šefa odjela. Drugo je rekao netočno da je lista lijekova takva kakva je i da će se 300 lijekova morati plaćati. To nije točno. Lista lijekova je rečeno da je osigurana za sve bolesti i to besplatno. I treća stvar, spominjući košaricu usluga u postocima to nije ništa novo, to je bilo i do sada, dakle ništa se nije promijenilo i to jednostavno ne stoji.
Hvala lijepo. Sljedeći je na redu zastupnik Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani kolega Kajin uz niz kvalitetnih elemenata rasprave rekao je jednu neistinu, ja ju moram demantirati. Rekao je sustav, misli se zdravstva, pred rasulom i prilike se pogoršavaju. To naprosto nije točno, jer godišnji izvještaj financijski HZZO-a i svih bolnica pokazuje sljedeće. Da je ukupan manjak prihoda prema ukupnim rashodima 2003. bio 6,05% sada je smanjen na 4,65% što je značajno. Zašto? Reorganizacijom sustava, strogom financijskom disciplinom i iniciranjem 2,5 milijarde kuna tijekom tekuće godine u sam sustav. Drugo, dospjele ukupne obveze HZZO-a prema završnom računu iz svih bolnica, smanjen je sa 2 milijarde i 625 milijuna na 2 milijarde 260, dakle smanjen je za preko 400 milijuna. I na kraju dospjele obveze svim dobavljačima, pa ću kolegi Kajinu dati i poimenice popis tih obveza. Dospjele obveze su sa 2,4 milijarde svedene na 1,3 milijarde, dakle to je obrnuto od onog što je rekao. To je poboljšanje financijske stabilnosti sustava. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći ispravak netočnog navoda, zastupnik Mlinarić. Izvolite.
Poštovani zastupnik gospodin Kajin, a i neki drugi zastupnici poturaju jednu nezgodnu tezu, da je lista generičkih lijekova kojima su osigurani lijekovi za sve bolesti, ne smanjuje se lista. Za 300 za svaku bolest je osiguran generički lijek, ali da je to sveta vodica. To nije dobra teza i nemojte se s time igrati koji niste liječnici. Lijek je lijek. Generički lijek je jednak lijek kao i onaj koji je pakovan u bolje pakovanje i zbog toga je 10 ili 15 ili 20% skuplji. Generički lijek je lijek i znači za svaku bolest postoji lijek i to besplatni lijek i zbog toga nije dobra teza i nije dobra za naše ljude da se govori da je to sveta vodica. Lijek je lijek. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Sljedeći je zastupnik Letica. Ja vas lijepo molim kolega Mršiću nemojte dobacivati glasno iz klupe, ometate raspravu. Sljedeći je na redu zastupnik Letica. Izvolite.
Pa ja bih ispravio pogrešan navod kolegice Bukovac koja je kazala da Hrvatskoj prijeti oskudica kadrova. Na žalost potpisivanjem sporazuma o Stabilizaciji i pridruživanju na sve natječaje u Hrvatskoj će se moći natjecati medicinski sestre i liječnici i drugi zdravstveni radnici iz svih zemalja potpisnica tog sporazuma, a u perspektivi iz Moldavije i drugih zemalja. Prema tome, mi se suočavamo s drugim problemima, a to je nelojalna konkurencija na tim tržištima i velikog pritiska zdravstvenih radnika iz tih zemalja.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Dopustite samo jednu informaciju. Mi ćemo danas raditi bez stanke, pa vas molim da si organizirate vrijeme koje obično koristimo između 13,30 do 15 sati kako bismo pokušali danas dovršiti točku dnevnog reda. Za riječ se javio u ime predlagatelja ministar Neven Ljubičić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa potpredsjednice. Naime, ja neću naravno ispravljati netočno navode, ali samo ću reći nekoliko stvari koje mi se čine ovoga trenutka izuzetno značajne. Prvo je pitanje, možemo li u okviru postojećih sredstava osigurati viši zdravstveni standard? To je ključno pitanje. Možemo. Odgovor vrlo jasan, glasan. Možemo. Žao mi je da nema onih koji su i potegli to pitanje. Očito su otišli. Ne zanima ih. Kako možemo? Možemo na taj način dame i gospodo, mi smo u 2005. godini samo zahvaljujući licitiranju ortopedskih pomagala, dakle utvrđivali smo cijene pojedinih ortopedskih pomagala 100 milijuna kuna. Zahvaljujući tome što smo od dva identična lijeka, ponavljam identična lijeka uzeli onaj jeftiniji, a cijenu smo formirali tako da smo uzeli cijenu tri europske zemlje i potom snizili za 10% na što imamo jasno pravo. Takvim načinom smo dobili 150 milijuna kuna i molim da se ne govori o uštedi. To nije ušteda. Obračunajte ovih 100, pa ovih 150 i dobit ćete ono što smo omogućili u 2004., 2005. godini, a naši građani će znati kada kažem Lantus, Glivek, Maptera, Herceptin sve lijekove na koje su građani Republike Hrvatske čekali 3,4,5 godina a da su sve zemlje europskog okruženja to imale. To je ono što je nedopustivo i što ne želimo više. Unutar sustava imamo puno mogućnosti. Moramo ih iskoristiti i vidim da mnogi guraju u tom pravcu da se uzima našim građanima. Ja odlučno ovdje govorim ispred Vlade kao predlagača. Ne, mi nećemo to dozvoliti. Sačuvat ćemo sve socijalne kategorije od daljnjeg davanja, jer to je bila strategija ove Vlade, to je bio pristup i u krajnjoj liniji i zato smo dobili i povjerenje birača. Htio bih se još osvrnuti malo na administrativnu pristojbu. Točno je. Administrativnu pristojbu smo uveli. Pa evo na zadnjoj dakle mojoj prezentaciji, udrugama pacijenata u Europskom domu i žao mi je da nije bilo možda i više slušača. Jasno sam dobio podršku za administrativnu pristojbu, a znate zašto? Zato jer smo uspjeli reducirati smrtnost od infarkta miokarda, a to ćemo evo idući tjedan i prezentirati, stručno društvo će to prezentirati zašto jer smo oformili mrežu ustanova koje mogu brzo reagirati i staviti male protezice koje koštaju 1500, 2000 eura. To dame i gospodo smo napravili i značajno smanjili smrtnost od infarkta miokarda i zato normalno imamo i pokazatelje o kojima se zapravo govorilo, a to znači da se očekivano trajanje života popravilo. I želim reći za ono što je nekoliko puta ovdje istaknuto i to smo predložili u Nacionalnoj strategiji i drago mi je da imam potporu ovdje, a to je vezano za uvođenje drg sustava, dts modela. Točno, plaćat ćemo po dijagnozi i evo dobra vijest za sve one koji to podržavaju, a mislim da ćemo i tu imati puni konsenzus. Mi smo startali sa pilot projektom, 4 velike bolnice različitog tipa, projekt dijelom će biti poduprt da tako kažem sa strane Svjetske banke financijskim iznosom. Znači, radi se o 4 bolnice. Projekt će trajati otprilike 6 mjeseci, a onda ćemo ga nastojati implementirati u čitav sustav. Dakle, jedno je ovo što idemo sa Nacionalnom strategijom, a uporedo s njom već i radimo. Evo toliko. Hvala.
Hvala lijepo ministre. U ime Kluba HNS-a zastupnici Vesna Pusić i Dragutin Lesar dijele svojih 20-tak minuta. Izvolite gospođo potpredsjednice.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Temeljem Kajinovog poučka molim vas da me upozorite kada dođem do 10 minuta. Očito je iz rasprave da je pametno da smo se opredijelili za prethodnu raspravu o strategiji i zakonima koji su došli iz Vlade, iako je šteta da je u to upalo i mogućnost korekcije koje su predložene u zakonima klubova opozicijskih u Parlamentu, jer to je bio samo jedan mali segment korekcije jedne nepravde koja je učinjena. Međutim, oni su stradali u ovom grupiranju zakona. U Prijedlogu nacionalne strategije razvitka zdravstva moram početi od toga kako se određuju temeljni pojmovi, zato što to onda mislim nas dovodi u određenu zabludu, odnosno u određene pogreške u definiranju mjera i postupaka. U tom prijedlogu strategija se definira kao splet i sklop metoda i instrumenata, a politika se određuje kao mjere za postizanje cilja. Nije jasno kojeg cilja i na koji način će se definirati taj cilj. A predlažem da umjesto po mom mišljenju i mišljenju Kluba HNS-a ove promašene definicije, da se strategija kao što se obično razumije odredi kao planiranje ciljeva i pravaca razvoja zdravstva. Kada bi tako to odredili vjerojatno bi onda imali i manje problema sa strategijom koja je pred vama, a politika kao ono što ona obično jeste metode i mjere, dakle način primjene i način realizacije ili provedbe onoga što je određeno u strategiji. Ja ću govoriti o samoj strategiji nešto opširnije i čini mi se da je glavna odrednica koja možda i proizlazi iz ovog pogrešnog određenja strategije, glavna odrednica te strategije nalazi se u jednom malom ali vrlo značajnom odlomku u cijelom tekstu pod naslovom “Osjećaj za gospodarsku realnost." Taj osjećaj za gospodarsku realnost više-manje sažima u sebi ono što ta strategija govoriti, a to je dame i gospodo novci nema. Drugim riječima nema načina kako se može povećati ili kako se može kvaliteta podići tih usluga. Nema novaca u modelu kakav je sada. To je jasno svakom čovjeku. Za to ne trebamo nikakve eksperte. Za to ne trebamo nikakve saborske zastupnike. Svatko tko živi u ovom društvu zna da u ovakvom modelu kako je postavljen zdravstvo je skupo, a istovremeno na uslugu ima puno primjedbi kao što smo vidjeli iz citiranih istraživanja. A kao što znamo iz iskustava, ljudi znaju iz osobnih iskustava. Ali zato postoji strategija. Ideja strategije je ne da se kaže slušajte, tu se ništa ne može i idemo vidjeti kako unutar toga što je sad, što sad postoji, kako ćemo se nekako stisnuti i rasporediti taj mali kolač. Strategija postoji zato da se pronađu između ostalog bez povećavanja davanja, da se pronađu mogućnosti dodatnog priljeva novca u zdravstvu koji proizlaze iz dodatnih i različitih modela financiranja pojedinih projekata u zdravstvu. O tome ću govoriti nešto kasnije, ali cijela ideja strategije je da se predloži neki iskorak, da se predloži nešto novo kako će se poboljšati situacija u zdravstvu koja će onda ujedno i poboljšati kvalitetu usluge, a neće povećati davanja pojedinaca, odnosno plaćanje zdravstvenih usluga. Međutim, prethodno, za svaku strategiju trebamo donijeti ključnu odluku, a ta odluka jeste politička. Ta odluka je politička par exellence i nigdje drugdje se ne može ni donijeti. A to je da li u našem razumijevanju onoga što jeste i treba biti pravedno društvo, da li se mi opredjeljujemo i da li smatramo da je zdravstvena zaštita za sve i dostupna svima neotuđivi sastavni dio tog pravednog društva. To je politička odluka i različita su je društva različito donijela. U nekim to naprosto nije sastavni dio onoga što se smatra pravednim društvom, ili naprosto se ne ide na koncept pravednog društva, u nekima jeste. To je, i nema sumnje, velika i značajna odluka sa velikim i značajnim financijskim posljedicama i naravno to je velika odluka koja zahtijeva novi način promišljanja zdravstva. U postojećem uvriježenom načinu promišljanja zdravstva ne može se iskoračiti u tom pravcu. HNS smatra da, HNS smatra da je to, bez obzira što je teška i velika politička odluka, da je u pravednom društvu nužno garantirati zdravstvenu zaštitu za sve i dostupnu svima. I da tu odluku treba donijeti i oko nje se složiti. A onda temeljem toga definirati, odrediti, izraditi strategiju gdje će biti i nekih novih ideja o tome kako se to može postići. Jer ponavljam, ako se intelektualno, dakle u mišljenju zdravstva ne iskorači iz toga što postoji, neće se naći naravno niti nikakva nova rješenja. Rečeno je ovdje da treba stručna rasprava o ovoj temi. Slažem se s time. Treba stručna rasprava, samo je pitanje kojih stručnjaka. Dakle uz političku odluku potrebna je i stručna rasprava, ali ja bih rekla u velikoj mjeri ekonomista i financijskih stručnjaka koji mogu promišljati izvan postojećih i u ovom strategiji zadatih okvira izvan kojih se ne izlazi. Ovdje ću predložiti nekoliko naznaka za ono što bi trebalo biti u jednoj takvoj strategiji, a sada se tu ne nalazi. Dakle, prvo su naznake što. Očito teritorijalna dostupnost. Teritorijalna dostupnost se spominje, ali se teritorijalna dostupnost ne rješava, jer to naravno zahtijeva nove oblike financiranja institucija, pa ako hoćete i zgrada u kojima će se to dogoditi, a o tome ovdje nema niti spomena. Drugo što je reforma HZZO-a. reforma u pravcu ne samo neovisnosti od izvršne vlasti, nego u pravcu formiranja i uspostavljanja HZZO-a kao osiguravatelja. Dakle, kao pravog osiguravajućeg društva. Mi smo na tu temu već raspravljali, imali ankete, imali javne rasprave i sasvim je jasno da u tom pravcu treba ići. Treće je naglasak na prevenciji, što naravno imaju sve europske zemlje sa visokim standardom, naglasak na prevenciji i naglasak na zdravstvenom obrazovanju u školama. O tome nema ni spomena, a to zdravstveno obrazovanje u školama kao oblik prevenciji je jedan ključni element. Četvrto, što u skladu s nekim primjerima, pozitivnim i dobrim, a koji postoje u zemljama Europske unije očito je da starije osobe imaju posebne potrebe u zdravstvu.
Gospođo potpredsjednice, podsjećam, 10-ak minuta.
Hvala lijepa. I smatramo da treba objediniti dakle i socijalnu skrb i zdravstvenu zaštitu za starije osobe. Budući da mi je vrijeme pri kraju, isteklo, ovo koje smo si odredili, samo kratko da kažem 3 momenta kako. Jedno je projekti javno-privatnog partnerstva za financiranje objekata u zdravstvu, dakle izgradnje objekata u zdravstvu. Drugo je kombiniranje zdravstvenih ustanova sa projektima iz zdravstvenog turizma, wellnes centara, dakle sa komercijalnim projektima koji su sukladni sa zdravstvom. I treće, povezivanje i suradnja sa mirovinskim fondovima u Europskoj uniji koji su potencijalno konzumenti zdravstvenih usluga u Hrvatskoj za novac. Europska unija osim toga naravno ima i svoju strategiju, dakle i tu bi morali nešto uskladiti. Ali budući da je vrijeme isteklo.
Hvala lijepo. Zastupnik Lesar, druga polovica. Izvolite.
Hvala lijepa. Meni je prvo izuzetno žao što u ambulantama, odnosno čekaonicama poliklinika i ambulantama primarne zdravstvene zaštite, ne postoji televizijski prijemnici i interaktivna veza, da čujemo što o ovome što mi danas ovdje govorimo misle oni ljudi koji su u čekaonicama. Možda bi tad nam bilo puno toga lakše raspravljati. U Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, odnosno o izmjenama i dopunama samo tri ocjene. Prvo, sve investicije u županijske opće bolnice isključivo na teret županija osim područja državne skrbi i Vlada strašno zamjera županijama što su samo 3,3% svojih proračuna izdvajaju za zdravstvo. Pa onda vuče poteze da one županije koje izdvajaju i 10% proračuna za zdravstvo kažnjava sa najmanjim bolničkim limitima u masi po krevetu, po zaposlenom, po dijagnozi, po bijeloj knjizi, po plavoj knjizi kakvoj god hoćete. Svaki puta kada se izdvajalo iz županijskog proračuna više novaca reklo se je vi imate, vama ne treba. Drugo, gubici bolnica idu na teret osnivača županija. Piše da 80% rashoda bolnica su materijalna prava po kolektivnim ugovorima, do 80, čak do 80, citiram dokumenat Vlade. Pa gospodine ministre Ljubičiću, pitajte ministra Primorca zašto u obrazovanju plaće nisu u mjesečnim limitima školstva. Zašto potpisujete kolektivni ugovor kojim stvarate 80% troškova bolnica, a onda kažete da županije kao kvazi vlasnici odgovaraju za gubitke. Tko upravlja hrvatskim bolnicama u županijama? Kažete županije. Nije točno. Evo vam dokaz. Od 3. ožujka ove godine u kojem piše ravnateljima bolnica da je pri Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi osnovano povjerenstvo za nadzor nad upravljanjem zdravstvenim ustanovama. Povjerenstvo upravlja zdravstvenim ustanovama, ne vlasnici. Tko je osnovao to povjerenstvo, temeljem kojeg zakona ili akta ostaje nepoznanica. Pa prema tome, a da vlasnici, dakle županije o ovom povjerenstvu nemaju pojma. Oni neznaju da je netko u Zagrebu osnovao nekakvo povjerenstvo koje upravlja njihovom ustanovom koja je po zakonu odgovorna za njihove gubitke, a da ministar 80% rashoda limitira kolektivnim ugovorom. I treća ocjena. Ovlasti vlasnika spram županijskih bolnica pa i domova zdravlja su jednaki nuli. Mogu imenovati upravno vijeće i to je sve. Jer sve ostalo što se rashoda tiče jesu kolektivni ugovori i zdravstveni standardi koje oni ne donašaju, a jedino se može uštedjeti na to da kupuje manje rola toalet papira. Što se zakona u zdravstvenom osiguranju tiče, očito unutar HDZ-a postoji problem da u Parlamentu je sve manje povjesničara jer u obrazloženju ovog zakona piše da je 2001. bilo 946 milijuna kuna obaveza preko 90 dana, ali ne piše koliko je to bilo 99., 31.12.99. ali stranicu kasnije piše da je danas takvih 990 milijuna, dakle 50 milijuna više obaveza dužih od 90 dana. Uspoređujemo se sa drugim državama u izdvajanju iz bruto društvenog proizvoda 10,9, 8,9, 8,7 i to moramo smanjivati. A koliko Hrvatska izdvaja za zdravstvo po glavi stanovnika? Za 2005. godinu, odnosno ako uzmem procjene za 2005. 3 tisuće i 600 kuna, 493 eura, 613 dolara. Koliko ove zemlje s kojima se uspoređujemo, po glavi stanovnika izdvajaju za zdravstvo? Javnog zdravstva, ne privatnog. Prema tome kada uspoređujemo kapacitete i mogućnosti onda i te podatke moramo dodavati da bi se razumjeli o čemu se radi. 3 tisuće i 600 kuna po glavi. E sada ministar je jako ponosan na košaricu zdravstvenih prava i na reformu HZZO-a i ni jedno pravo neće biti smanjeno od kojega je. To je citat njegove izjave danas govornicu. Mjere zdravstvene zaštite iz stavka 2. ovog članka, dakle citiram zakon, na temelju plana programa mjera zdravstvene zaštite koje donosi ministar nadležan za zdravstvo na prijedlog zavoda i Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, a sukladno osiguranim financijskim sredstvima te raspoloživim kapacitetima. Nadalje, osiguranim osobama zavod u ostvarivanju prava na zdravstvenu zaštitu iz obaveznog zdravstvenog osiguranja utvrđenog planom i programom mjera iz članka 14. stavka 3. ovog zakona, osigurava plaćanje zdravstvenih usluga pa je citat, i nastavno odredba, standarde, normative zdravstvene zaštite iz obaveznog zdravstvenog osiguranja uključujući i popis, vrstu i broj terapijskih dijagnostičkih postupaka po osiguranoj osobi na godišnjoj razini iznos potrebnih sredstava u skladu s osiguranim sredstvima kao i način ostvarivanja prava osiguranih osoba sa zdravstvenom zaštitom iz obaveznog zdravstvenog osiguranja u pravilu za svaku kalendarsku godinu donosi Upravno vijeće zavoda uz suglasnost ministra nadležnog za zdravstvo po prethodno pribavljenom mišljenju nadležnih komora. To je ova košarica koja sada vrijedi, koja je danas, odnosno prije godinu bila ovakva, ali ste ju šest puta mijenjali i svaki puta je jedno zrno graška iz nje ispalo i ovo je sada već povijest, a kakva će sudbina ove košarice biti za pet godina, pojma nemam. HZZO je osiguravatelj, jedini osiguravatelj koji osiguraniku osim iskaznice ne daje ništa. Što će iskaznica zdravstvena vrijediti za godinu dana, nepoznanica. Odluku donaša upravno vijeće, skupština na prijedlog upravnog vijeća i što ministar zdravstva ima davati suglasnost ako smo HZZO decentralizirali, odvojili od politike i rekli da mora funkcionirati kao osiguravatelj. Zašto ministar suglasnosti, na svaki akt i pravila, svaku košaricu pa taman i koliko zuba mi smiju ugraditi u toku godine, daje ministar. Nije dakle točno da se HZZO decentralizira, da se osamostaljuje i da tamo odlučuju osiguranici, odnosno korisnici usluga, jer način kandidiranja i izbor upravnog vijeća zakonom nije riješen. Piše dva predstavnika osiguranika. Po kojoj metodi? Loto? Telefonski imenik? Matični broj rođenja? Datum rođenja? Što? Kako ćemo izabrati te predstavnike tamo? Nema rješenja u prijedlogu zakona, a zna se kada nema rješenja u zakonu onda Vlada o tome i vladajući o tome odlučuju. Ne smanjuje se ni jedno postojeće pravo, utvrđena prava od proračunske osnovice u postocima, koliko je u ovom trenutku maksimalna naknada za bolovanje? A koliko će biti po ovom Zakonu? Koliko je minimalno naknada za bolovanje u ovom trenutku, a koliko će biti po ovom Zakonu? 3 tisuće 326 kuna po Zakonu o izvršenju proračuna je proračunska osnovica. Izračunajte ove postotke pa ćete vidjeti da prvo nije točno da se neće smanjivati, a drugo točno je da u zakonu nema smanjenja jer zakon na žalost ni ne utvrđuje prava nego daje ovlasti ministru da daje mišljenje Upravnom vijeću HZZO-a koje će košaricu utvrđivati za svaku kalendarsku godinu. Što se strategije tiče samo jednu rečenicu. Borba protiv korupcije u zdravstvu, citiram: "Vodit će se drugim mjerama i uvođenjem dobrovoljnog zdravstvenog osiguranja.", pa će tako pacijenti plaćat će dobrovoljno zdravstveno osiguranje se zaštititi, ćete kupiti, platiti da ne budu podvrgnuti korupciji u zdravstvu. Kod mene u Međimurju kada pokojnika stave u jamu kažu mu pokoj mu vječni. Nakon prihvaćanja ove zdravstvene reforme i donašanja novih košarica u roku 6 mjeseci najvećem broju hrvatskih bolesnika možemo reći da ovaj Zakon i reforma im donosi pokoj vam vječni bolesni ljudi.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ja bih ispravio netočan navod kolegice Pusić i držim ga ključnim pogrešnim navodom kako ovi prijedlozi, odnosno prijedlog Vlade nije i politička odluka, dakle da vi niste vidjeli tu političku odluku za politiku "zdravlje za sve". Dakle, ja upravo mislim da su ovi zakoni i ova Strategija doista na tragu štamparske one strategije, odnosno stava politike "zdravlje za sve" i druga stvar nazvali ste definiciju kako je navedena zdravstvene politike mislim smiješno ili ne znam kako i dali ste svoju. Ja mislim da je vaša upravo pogrešna, a citirat ću vam kako definira Svjetska zdravstvena organizacija upravo zdravstvenu politiku. Oni kažu da je to skup odluka i obveza kako bi se postigli definirani ciljevi za unapređenje zdravlja. Prema tome, to je upravo u skladu sa onim tamo kako stoji u.
Kolega zastupniče, hvala i na poduci, jednoj informaciji, a sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu u trajanju od 10 minuta, a jedna informacija koja će vas možda zanimati osim još 4, 5 klubova imamo 44 prijavljena zastupnika za 10-minutnu raspravu i svega nekoliko zastupnika za 5-minutnu raspravu tako da si znamo planirati vrijeme. U ime kluba Hrvatske seljačke stranke, zastupnik Miroslav Čačija. Izvolite kolega zastupniče.
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege zastupnici. U ime zastupnika kluba HSS-a iznijet ću naše viđenje predloženih zakona izmjena i dopuna zakona te prijedloga Nacionalne strategije razvoja zdravstva 2006.-2011. koje je Vlada dostavila Hrvatskom saboru. Na žalost mi sa ovim prijedlogom i prijedlozima ovim izmjena i dopuna zakona, odnosno zakona i Nacionalne strategije nismo zadovoljni. Već je uglavnom ovdje toga puno izrečeno, smatramo da je trebalo ipak prihvatiti interpelaciju o radu Vlade na području zdravstva, dobiti jednu temeljitu analizu stanja u zdravstvu pa onda prići izradi Nacionalne strategije, donijeti ju konsenzusom i poslije toga tek prionuti poslu s izmjenama i dopunama ovih koji su nam ovdje predloženi četiriju zakona. Smatramo dakle kada smo detaljno analizirali sve ovo što nam je ponuđeno da se radi uglavnom o kozmetskim promjenama, ali istovremeno i određenim rekao bih i perfidnim rješenjima kojima se teret potrošnje prebacuje na osiguranika i lokalnu samoupravu. Mi također imamo, raspolažemo sa podacima o stanju bruto društvenog proizvoda od 2004., 2005. godine i koliko se izdvajalo za javnu, odnosno koliko je učešće bilo privatne potrošnje za zdravstvo. To je već izrekao i gospodin Pecek u onom uvodu kada je tražio da se ne ide sa prvim čitanjem ovih predloženih zakona, a niti Nacionalne strategije već da se ipak pokuša to u jednom pred rješenju pokušati obrazložiti i naći naprihvatljija rješenja za hrvatsko zdravstvo. Ja ne mogu ovdje da ne kažem i ne iznesem što je neki dan izrekao pred nekakvih desetak dana kada je Klub zastupnika HNS-a i PGS-a tražio upravo ovu interpelaciju o radu Vlade gospodin Hebrang. On je tada uglavnom replicirao ili ne znam izrekao samo nije istina, nije istina, nije istina. Ja ovdje mogu odgovorno reći da stanje financijsko u zdravstvu je ipak vrlo, vrlo složeno, da ne kažem teško. Naime, bez obzira na ono što je izrečeno da je, odnosno na određeno zadovoljstvo vezano uz smanjenje dugova iz prenešenih, dakle što je ostavila ona prethodna Vlada i prethodno razdoblje još uvijek su veliki dugovi zdravstva prema dobavljačima lijekova, a isto tako općenito je dug izuzetno visok. Dobro sam pratio dosadašnju raspravu pa moram iskreno reći da je ovo točno da je ministarstvo naše odredilo, imenovalo određeno povjerenstvo vezano uz nadzor nad upravljanjem rada zdravstvenih ustanova. Nikad se jadnije nisam osjećao nego kada sam eto bio prisutan u onoj ekipi koja je bila, dakle sa predstavnicima našeg osnivača te naše županije na tom razgovoru. Na žalost stanje je takvo kakvo je, čini mi se da ovi odgovori nema novca, odnosno jednostavno možemo se pokriti koliko imamo, nisu dostatni i dovoljni jer dugovi su evidentni kompletnog našeg zdravstva, a njihovi osnivači bilo to država, bilo to županija ne mogu ih pokriti a postavlja se i pitanje zašto bi se i razdvajali na taj način da država ima jednu ingerenciju nad jednim po zdravstvenim ustanovama kad se radi o istom novcu. No, pošto sam eto i pravnik ja u ime Kluba HSS-a ću konkretno se odrediti za ove predložene izmjene i dopune zakona onako kako smo ih mi na neki način izanalizirali i vidjeli. Pa počet ću sa ovim Zakonom o obveznom zdravstvenom osiguranju. Članak 14. stavak 4. Tu su u stvari i te bitne izmjene koje odnose na prava na zdravstvenu zaštitu i to pravo na korištenje lijekova koji su utvrđeni osnovnom i dopunskom listom lijekova zavoda a istovremeno u članku 15 utvrđuje se da zavod plaća samo lijekove sa osnovne liste lijekova. Tim odredbama na osiguranike, bolesnike se prebacuje trošak svih lijekova koji nisu uvršteni u osnovnu listu kao i doplata u razlici cijene lijekova istog djelovanja generičke paralele sa osnovne liste u pravilu najniže cijene i one na kojoj na njoj dopunskoj listi lijekova, koji su na dopunskoj listi. Prema do sada dostupnim saznanjima na ovaj način će se na bolesne osiguranike prebaciti cirka 700 do 800 milijuna kuna troška za lijekove na recept oko 30%. Posebno je neprihvatljivo što zakon ne predviđa mogućnost da državno dopunsko osiguranje ustroji policu za osiguranje ovog rizika čija cijena će pokrivati samo trošak rizika i poslovanja a ne profit koji će privatno osiguranje ugraditi u policu, pa će biti veliki socijalni udar na srednji i siromašni dio građanstva. Naš stav je tu slijedeći. Uvođenjem dopunske liste neprihvatljiva je još i administrativna taksa na recepte jer je to dvostruki sistem restrikcije i potrošnje lijekova koji će imati dalekosežne negativne posljedice za zdravlje pučanstva. Neće rezultirati samo smanjenjem nepotrebne potrošnje nego i neophodne potrošnje lijekova. Drugo, smatramo da treba utvrditi osnovnu listu lijekova da u nju budu uvršteni svi lijekovi sa dosadašnje liste lijekova jer su oni i do sada stavljeni na listu kao neophodni, s time da osnovno osiguranje plaća samo najnižu cijene generičke odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] paralele. Dopunsku listu lijekova sačinjavali bi svi lijekovi koji se sada nalaze na jedinstvenoj listi lijekova a razliku u cijeni, između cijene istovrsnog lijeka sa osnovne liste i dopunske liste lijekova plaćao bi svaki osiguranik ili njegov osiguravatelj dopunsko osiguranje, državno ili privatno dopunsko osiguranje. U članku 28. utvrđuje se administrativna pristojba za pregled u primarnoj zdravstvenoj zaštiti što je po našem mišljenju neprihvatljivo a nalazi su slijedeći. Doktori u primarnoj zdravstvenoj zaštiti su zdravstvenici radnici prvog kontakta sa bolesnim osiguranikom i ne smije biti nikakvog ograničavanja njihove dostupnosti najugroženijim, u pravilu su to bolesni iz siromašnog dijela pučanstva. Odgađanje njihovog liječenja može imati dalekosežne posljedice po zdravlje kako njih samih tako i građana iz neposredne okolice što u konačnici može koštati više od svih administrativnom taksom skupljenih financijskih sredstava. Mislimo da načelo besplatne i neograničene dostupnosti primarne zdravstvene zaštite svim osiguranicima mora ostati neupitno i sve troškove liječenja u primarnoj zdravstvenoj zaštiti mora snositi obvezno zdravstveno osiguranje. Administrativna pristojba po našem mišljenju ima osnove samo u specijalističko-konzilijarnoj zdravstvenoj zaštiti i to samo u obliku i tolikom opsegu da smanjuje i ograničava neophodnu dijagnostiku. U okviru poglavlja o financijskom poslovanju HZZO-a u članku 70. uvodi se odredba o raspodjeli eventualnog ostatka prihoda nad rashodima, 50% se raspoređuje kažem u pričuvu a ostalo se može posuđivati. Mi postavljamo pitanje kome i zašto. Znademo šta se u ne tako davnoj prošlosti dešavalo i gdje su završili neki koji su mešetarili tim novcem. A normalno da dajemo prijedlog smanjenja stope doprinosa, rasterećenje gospodarstva iz tih sredstava. Po našem mišljenju eventualni višak se može iskoristiti samo za skraćenje rokova plaćanja, poboljšanje preventivne zdravstvene zaštite a u ponavljanim slučajevima smanjenje stope doprinosa. Kod ustrojstva HZZO-a kao novina uvodi se skupština članak 89. kao nekadašnji mi smo to tako rekli RSIZ sa 43 do 45 članova na sto tisuća jedan koja će nas mi smatramo previše koštati s obzirom na predviđene zadaće i ovlasti a moći će donositi odluke već sa većinom od 50% prisutnih, praktično 25 plus jedan. Izvršno tijelo je upravno vijeće od devet članova i predviđeno je čiji sve predstavnici trebaju biti birani ali ne i tko ih predlaže, valjda oni koje bi oni predstavljati iako se nameće pitanje zašto nema predstavnika zdravstva a predviđen je predstavnik zavoda. Tko da li iz mi kažemo kruga menađmenta. Dijelovi članka 99. su gotovo po nama smiješni. Skupština mora kaže razriješiti ravnatelja i zamjenika ravnatelja ako je po tromjesečnom poslovanju iskazan višak rashoda u odnosu na prihode bez obzira tko uplaćuje doprinos, porezna uprava, predlaže financijski plan i određuje druge uvjete poslovanja. Što ako su razlozi nastalih gubitaka objektivne i opravdane okolnosti, članak 108. kada je predviđeno da se sanacija provodi na trošak državnog proračuna. Posljedica ovakve odredbe može biti smjena menađmenta de facto svakih tri do šest mjeseci što sigurno ne vodi napretku poslovanja i izazvat će sindrom negativne selekcije kadrova što u djelatnosti gdje nema specifično školovanje kadrova može biti i pogubno. Kod nadzora nad zakonitošću rada, članak 106., nema više državne revizije nego samo ministarstvo nadležno za zdravstvo. U poglavlju kojim se reguliraju odnosi zavoda i zdravstvenih ustanova predlaže se ugovaranje provođenja zdravstvene zaštite svake tri godine. Postavljamo pitanje zašto. A što je sa popunom mreže zdravstvenih djelatnosti tamo gdje je gotovo stalno nepopunjena, fluktuacija je kadrova. Nameće se pitanje nije li to potrebno uvođenje nekog oblika surogat koncesije. Ako hoćemo koncesiju onda po postizanju konsenzusa je i ozakonimo u jednom stvarnom obliku kako je to svuda u svijetu a ne opet izmišljati neke naše umotvorine za koje ne znamo kako će završiti. Predlažemo ugovaranje PZZ-a primarne zdravstvene zaštite kao i do sada svake godine a SKZ-a i bolničke zdravstvene zaštite svakih tri do pet godina, ali tek nakon što provedemo kategorizaciju i akreditaciju polikliničkih i bolničkih zdravstvenih ustanova. U članku 76. predviđa se ponovo arbitraža abitraže ako se … [[Govornik se ne razumije.]] sukladno odluci … [[Govornik se ne razumije.]] arbitraže u zadanom roku. Međutim mi imamo tu negativna iskustva i nezgodna vezana uz rad arbitraže odnosno njezin sastav da naime ustanove koje ne potpišu godišnji ugovor normalno da su prisiljene da idu na arbitražu, ali u toj arbitraži uvijek su tri predstavnika. Dva iz HZZO-a, jedan od Ministarstva zdravstva, dva dakle iz zdravstvene ustanove. Nema šanse da dobiješ nekakvo povoljno rješenje nekakvog svoga traženja odnosno i objektiviziranja na kraju krajeva određenih problema. U članku 79., stavak 3. uvodi se novost kojom se ograničava potrošnja u SHZ-u, ali sad ne limitom broja uputnica po ugovorenom osiguraniku nego ukupno ugovorenom iznosu za osiguranike jednog tima. Dakle restrikcija administrativnom taksom, brojem uputnica a sada i novčanim sredstvima. Postavljamo pitanje zašto? U slučaju prekoračenja raskida se ugovor o provedbi zdravstvene zaštite bez rasprave o opravdanosti ili arbitraži i slično. Što se tiče ovog Zakona o dobrovoljnom zdravstvenom osiguranju mislimo da se dopunsko zdravstveno osiguranje treba izdvojiti iz HZZO-a u zasebnu ustanovu u većinskom državnom vlasništvu. Treba kao i do sada imati policu osiguranja koja pokriva doplatu do pune cijene participacije dakle ali i policu koja će pokrivati doplatu između cijene lijeka na osnovnoj i dopunskoj listi lijekova a ne taj dio prepustiti samo privatnim osiguravateljima. Cijene polica trebaju pokrivati cijenu rizika i troškove poslovanja bez ukalkuliranog profita kao privatnih osiguravatelja upravo radi socijalne zaštite kroničnih bolesnika iz srednjeg i siromašnog dijela pučanstva za koje će ovaj dio neophodnog troška biti preveliko povećanje životnih troškova. Ovako organizirano dopunsko osiguranje u većinskom državnom vlasništvu služilo bi kao socijalni korektiv u zaštiti zdravlja pučanstva. U trenutku kad se procijeni da nam takav korektiv s obzirom na rast standarda nije neophodan država može prodati osiguranicima, malim dioničarima i drugim zainteresiranim većinski paket, a sebi zadržati samo kontrolni paket dionica. Inače on je poznat u povijesti zdravstvenog osiguranja i na ovim prostorima su bila poznata dakle dioničarska, osiguravateljska društva i to upravo u većinskom vlasništvu malih dioničara osiguranika. Što se tiče Nacrta Prijedloga zakona o zdravstvenom osiguranju u slučaju ozljede na radu tu, ovo je, bez obzira što se radi o obveznom zdravstvenom osiguranju ovdje se vraća u portfelj privatnih osiguravajućih kuća. Kao što se već jednom pokazalo to je nažalost po nama promašaj jer je doveo do prelijevanja novčanih sredstava iz osnovnog osiguranja koje je plaćalo liječenje, a refundiralo se samo 30, 40% troškova. Posebno ističemo negativno iskustvo kod pokrivanja troškova nastalih zbog profesionalne bolesti. Slučaj azbestoze u Solinu i slično gdje je država morala izdvojiti posebna financijska sredstva. Ovo osiguranje treba ostati kao zaseban fond unutar osnovnog osiguranja uz vođenje odvojenog transparentnog poslovanja što nažalost u tri godine nisu uspjeli posložiti ni ustrojiti ni ova ni prethodna rukovodeća struktura zavoda. Postoje indicije da navedeno nije provedeno i zbog prevelikog lobiranja privatnih osiguravatelja da se to ne provede kako bi dobili nazad kako to znamo u narodu reći zlatnu koku koja godišnje donosi cirka 300, 400 milijuna kuna. Što se tiče Izmjena i dopuna Zakona o zdravstvenoj zaštiti tu nema nikakvih izmjena u odnosu na titulara vlasništva na zdravstvene ustanove. A i dalje se zadržava odredba po kojoj se i trgovačka društva mogu baviti zdravstvenom djelatnošću što se u praksi pokazalo lošim rješenjem, slučaj poliklinike Sveti Duh 2. Teško je uskladiti dvije suprotne odredbe, poslovanje zdravstvenih ustanova je neprofitno, a temeljna odrednica poslovanja trgovačkog društva ostvarivanje što većeg profita. Mislimo da izmjenom zakonskih odredbi treba uvesti mogućnost vlasništva ili suvlasništva na zdravstvenim ustanovama županija, gradova i općina gdje postoji vitalni interes kod svih razina lokalne uprave i samouprave za što bolje funkcioniranje zdravstvene ustanove posebice primarne zdravstvene zaštite. A istovremeno pojedini gradovi i općine raspolažu sa znatnim financijskim sredstvima koje bi htjeli usmjeriti u zdravstvenu infrastrukturu. Predlaže se i organizaciona promjena domova zdravlja te se obvezno ustrojavaju domovi zdravlja na velikim otocima; Brač, Hvar, Cres, Korčula, … /Govornik se ne razmije./ … i tako dalje. Naš stav je da je nepotrebno je inzistiranje na takvoj obvezi jer treba sukladno prethodnom stavu na primjer jedan dom zdravlja za sve otoke u istoj županiji uz već navedeno suvlasništvo. Uvodi se privatizacija postojećeg tzv. hladnog sanitetskog prijevoza u roku od 6 mjeseci od stupanja na snagu ove odredbe. Ustrojava se i Hrvatski zavod za toksikologiju, a zavodima za javno zdravstvo se ukida taj dio djelatnosti. Regulira se odnos zdravstvenih djelatnika u bolnicama i tako dalje. Tu je već rečeno o novoj ulozi ravnatelja odnosno i upravnih vijeća smijene nakon … [[Govornik se ne razumije.]] prihoda i rashoda i tako dalje i tako dalje. Ovo su dakle naše načelne primjedbe i neslaganja u predloženim izmjenama navedenih zakona koji naizgled donose samo neke kozmetičke promjene ali ipak sa dalekosežnim negativnim posljedicama po socijalni status bolesnih građana, a u konačnici i po zdravstvenom stanju pučanstva. Jer se troškovi zdravstvene zaštite u sve većem iznosu prebacuju na bolesnike odnosno sve se više otvara prostor za ostvarivanje profita ne na zdravlju građana nego na njihovoj bolesti. A Republika Hrvatska sve manje ostaje socijalna i država kršćanskih načela i ustrojstva. Bez nacionalnog konsenzusa pa čak bih rekao i dvotrećinskim izglasavanjem predložio ovih zakona, ovih zakona ne smiju se donijeti. Sve članice na kraju Europske unije o kojima konstantno govorimo štite interese svojih građana svaka u svojim specifičnostima. Pa zato visoki stupanj solidarnosti kroz kolektivno osiguranje ne smiju napustiti i podrediti ga osobnom. Za sada još jedanput ću samo ponoviti da smo do sada već izdvajali 20,62 u toj privatnoj potrošnji. Da je i privatna potrošnja ukupno u, ukupno u zdravstvenoj potrošnji 20,62. Mi mislimo da ovim određenim rješenjima ona će biti i daleko veća. Prema tome mi smatramo da su neprihvatljivi. Da bi trebalo puno, puno raditi i da bi onda tek trebalo pristupiti dakle od Nacionalne strategije do izrade ovih zakona i pustiti ih u proceduru Saboru na donošenje. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvo je zastupnik Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepa. Štovani kolega zastupnik je rekao, citiram: "Republika Hrvatska postaje država sa sve manje socijalnih načela." To nema nikakve veze sa ovim predloženim paketom jer i sada, a i nakon ako se usvoji ovaj paket zakona Hrvatska ostaje definitivno najsocijalnija država u Europi. Usuđujem se riječi na svijetu što se tiče zdravstva. Socijalnija od naših istočnih susjeda koji su siromašniji i socijalnija od zapadnih susjeda koji su bogatiji. Drugo što je netočno da veliki dugovi prema dobavljačima rastu. Prvi puta smo napravili listu potraživanja zahvaljujući Hrvatskoj gospodarskoj komori. Ti su dugovi definitivno u protekle dvije godine smanjeni za 40-tak posto, odnosno kao što sam prije naveo sa 2,4 milijarde na 1,37 milijardi s time da samo 2 velike vele drogerije potražuju preko 200 milijuna, samo 2 preko 100, a ostalo su puno manje svote. Posljedica toga je da smo zatekli 17 blokada bolničkih računa, danas nema ni jedne. Prema tome, nije točno ovaj puta je financijski sustav stabilniji nego ikada.
Hvala lijepo. Još jedan ispravak netočnog navoda zastupnik Bačić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ispravio bih dvije stvari. Kolega je rekao da su ovo samo kozmetske promjene. To jednostavno ne stoji. Ovo su kvalitetne promjene koje će poboljšati kvalitetu zdravstvene usluge, a to je na nekoliko mjesta naznačeno, pojačat će se odgovornost, kontrola potrošnje. Dakle, racionalizacija ne znači restrikcija, a zadržat će se sva socijalna prava. Drugo što je rekao na kraju kolega kada je spominjao zaštitu na radu, da se to daje privatnim osiguravateljima. To jednostavno ne stoji. To je isto državno kao i obvezno osiguranje pod strogom kontrolom države i tu neće biti nikakvih problema.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Idemo dalje u ime Kluba HSP-a kolega zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo zastupnici. Doista je ovo jedna tema koja je nadstranačka, nadnacionalna i sve one velike riječi koje sam čuo jutros dok smo razgovarali, da je to potreba za jednim velikim političkim konsenzusom i za jednom velikom nad stranačkim konsenzusom pokazuje i činjenica da u ovoj dvorani ne sjede niti svi liječnici koji su zastupnici, a kamoli da ima zastupnika dovoljno. Dakle, ne znam kako ćemo postići taj konsenzus ako nećemo čuti niti ono što klubovi misle o ovom paketu zakona. Ali dobro, to je bilo vjerojatno za potrebe onih koji su nas pratili rano u jutro. No, obzirom da ne znam da li ide prijenos ja ću svejedno za vas nekolicinu koji ste ostali iznijeti stavove Kluba HSP-a i o strategiji i o svemu ostalom. Prije svega, nama u Klubu HSP-a je bilo doista čudno i to smo i izrazili u nekoliko navrata i još prilikom dogovora o objedinjavanju ovih točaka dnevnoga reda da se istovremeno raspravlja o strategiji i o tri temeljna zakona koji bi zapravo trebali reformirati zdravstvo, pa mi onda postane nelogično kako je moguće, jer ja sam uvijek mislio da bi temeljni zakoni trebali proistjecati iz strategije. Dakle, da treba donijeti strategiju, a onda temeljne zakone. Ovako mi je, moram malo priznati teško govoriti i o onom što bi trebalo biti i o onom što jest već u mojim rukama. No, u svakom slučaju u zadnje vrijeme mi smo u Klubu HSP-a više puta i u više navrata isticali i to tijekom nekoliko zadnjih godina da je u Hrvatskoj donijeto bezbroj i nacionalnih programa i planova i strategija i sličnih propagandnih akata te vrste. Za mnoge od njih nije bilo niti potrebe, niti svrhe, a kao što je opće poznato gotovo ni jedan od njih nije polučio niti nikakve rezultate. No, u toj hiper inflaciji programskih akata i strategija teško je naravno razlučiti bitno od nebitnog i time onda vrlo često bitno postaje nebitno, a nebitno bitno. Dakako obrnuto. Pouka te basne o strategijama je zapravo sve lošiji položaj i sve manje prava građana Hrvatske. To je definitivna činjenica, bez obzira na sudbine svih tih strategija. Pred nama se trenutno našao i Prijedlog nacionalne strategije razvitka zdravstva. Sasma sigurno nešto što je bitno. Dakako trebalo bi razlučiti nacionalnu strategiju nečega što se zove razvitka zdravstva i reformu zdravstva, jer ja mislim da to nije jedno te isto. Razvitak je puno optimističkija i rekao bih puno afirmativnija kategorija od reforme zdravstva koja upućuje na činjenicu da je zapravo sve na rubu propasti. No da je to potrebno to je posve neupitno i to na temelju jedne prave strategije i stručnih planova, a što bi dakako u konačnici odnosno u primjeni trebalo ishoditi boljim položajem građana odnosno njihove zdravstvene socijalne sigurnosti. Umjesto toga ova strategija i niz zakona koji su u privitku po našoj ocjeni neće doprinijeti tom cilju, jer strategija sadrži uistinu i mnogo dobrih podataka i pokazatelja. Ali isto tako u mnogim stvarima ostaje prilično nedorečena i u konačnici upitna je zbog toga njezina namjena. Za cjelovitu strategiju zdravstva nedostaju brojni podaci i statistički pokazatelji, a oni bi za područje zdravstva mogli zauzeti dakako na stotine stranica i da bi se eventualno iz tih podataka mogao zauzeti neki meritorni stav. Umjesto toga mi smo u strategiji dobili zaista zanimljive podatke koji jesu doduše parcijalni, ali koji pokazuju da je Republika Hrvatska u odnosu na druge države u vrhu svjetskog standarda zdravstva po pojedinim područjima, dok je u nekim drugim područjima među najgorima ili čak najgora. To se moglo, moglo bi se to zapravo usporediti ili prikazati jednom figurom kao da recimo imate učenika koji u školi dobiva ili samo petice ili samo jedinice. Kada bi doista takav učenik postojao postavilo bi nam se pitanje što nam to govori. To bi nam govorilo da očito postoji potencijal u tog učenika, ali da ne postoji sustavan pristup problemima. Od tuda je i ova strategija zaista potrebna, iako ovdje se mora odmah spomenuti da je zdravlje individualna kategorija svakog pojedinca, te da nije moguće, ako naglasak stavimo na čovjeka izvoditi zaključke na temelju nekih općih statističkih pokazatelja. Ono što je očito iz ove nacionalne strategije, odnosno da velik dio njezinog sadržaja nisu neki sustavni planovi već da je riječ o brojnim prikazima zapravo postojećeg stanja, a ono što me je posebno razveselilo iz tih prikaza postojećih stanja proizlazi da je stres jedan od najbitnijih čimbenika velikog porasta najtežih kategorija bolesti u Hrvatskoj. Stres je dakle prisutan u hrvatskom društvu. Dolazi do velike frustracije. Građani Hrvatske su dakako na jednoj razini znanja, a sukladno tome i svojih potreba. Na vrlo visokoj razini su i za razliku od mogućnosti koje su na prilično niskoj razini. U konačnici, problem se očituje očito kao zdravstveni, iako bi se to stanje u društvu trebalo rješavati po našem sudu u mnogim drugim gospodarskim prije svega socijalnim i nekim drugim mjerama koji bi život svakog pojedinca zapravo bio bolji i primjereniji, a ne reformom zdravstvenog sustava. Naime, već u uvodu u strategiju donose se neki upitni stavovi kao npr. da je u zdravstvu tehnologija sve skuplja i skuplja. Možda neka tehnologija i jest, ali u većini slučajeva sva tehnologija, pa i ona u zdravstvu iz dana u dan je jeftinija i to znamo svi iz svakodnevnog života. Kao negativnost u zdravstvu često se ističe loša organizacija primarne i sekundarne, odnosno tercijarne zdravstvene zaštite. Na današnjem stupnju razvitka tehnologije međutim to bi trebalo i moguće je bez ikakvih dodatnih troškova uspostaviti funkcioniranje tih sustava bez ikakvih problema. Tehnologija bi tu trebala doprinositi, a ne činiti štetu. Naprotiv, tome mi u bolnicama imamo zapravo ovakvu sliku. Imamo gužve u kojima ljudi ne znaju niti kad će doći na redu, ni hoće li uopće išta obaviti. Loše stanje u zdravstvu često se opravdava i posljedicama Domovinskog rata, ali se nigdje recimo ne govori da je to posljedica loše pretvorbe i privatizacije. Nebriga za zdravlje vlastitog stanovništva vidljiva je iz toga što iz svih područja ovu strategiju dobivamo u biti kao zadnju od svih ovih koje smo do sada raspravljali. Sukladno je to dakako europskim standardima. Ja to moram priznati, što je vidljivo iz teksta na stranici 8. ove strategije i Europske unije gdje se čovjeka ne sagledava kao čovjeka, nego isključivo kao potrošačko biće. Pa stoga treba pohvaliti tekst u kojem je netko od autora naglasio da za sustav zdravstva ne postoji niti jedno, ali doslovce niti jedno od 35 poglavlja pravne stečevine Europske unije. Naime, već i u Europskoj uniji zdravstvo predstavlja svojevrsni nusproizvod, odnosno otpadak iz drugih područja. Ova nacionalna strategija bez obzira dakle na dobar zaključak navodi samo neke načelne obveze Republike Hrvatske prema Europskoj uniji, a kroz cijelu nacionalnu strategiju uopće se ne spominju brojni akti međunarodnih institucija koje je Republika Hrvatska prihvatila i koji su doista usmjereni na dobrobit čovjeka i njegovog zdravlja. To su npr. brojni akti Vijeća Europe, Međunarodne organizacije rada, UN-a itd. Ali izgleda nam da buduću zdravstvenu reformu ne kreiraju takve, već pozitivne preuzete obaveze, nego primjerice puno više stav MMF-a i Svjetske banke koji nas tjeraju da smanjimo troškove u zdravstvu kako bi oni bili sigurniji da ćemo im moći redovito vraćati dugove. Često se naglašava loše stanje u zdravstvu. Pa tako na stranici 18. strategije iskazuje se podataka da je broj liječnika u Hrvatskoj 2,63 liječnika po tisuću stanovnika, što je oko otprilike za jedan liječnik na tisuću stanovnika manje nego li u Europskoj uniji. Znači mi moramo povećati broj liječnika, a naročito medicinskog osoblja, što proizlazi dakako iz idućeg poglavlja. Obzirom na podatke o nedostatku medicinskog osoblja pa medicinskih sestara u Republici Hrvatskoj zapravo je smiješno da postoji veliki broj medicinskog osoblja na Zavodu za zapošljavanje, što dakako predstavlja još jedan od naših hrvatskih apsurda. Osjećamo ogromnu potrebu za medicinskim osobljem kojeg, ali na Zavodu za zapošljavanje ima više nego u dovoljnom broju. Strategija dakako ne daje odgovor na ovo pitanje, niti na rješenje ovog apsurda. Umjesto bilo kakvog komentara nekog posebnog o financiranju u zdravstvu, ja ću citirati jedan odlomak iz nedavno objavljene knjige mog prijatelja i kolege Matke Marušića "Medicina iznutra". "Točno 10 godina radio sam u zdravstvu, doduše u laboratoriju za kliničku imunodijagnostiku, ali i tamo sam o financiranju o zdravstvu naučio mnoge stvari, sve bolne i zaprepašćujuće. Nisam dakako naučio sve, nisam naučio tko je uveo totalnu odsutnost zdravorazumskog zaključivanja i tko u sustavu održava pogreške koje ni djeca ne bi smjela napraviti više nego jednom. Sustav je jasno posve bezuman i nelogičan, ali kad se dođe bliže k ljudima koji tabore u njemu vidi se da su oni i pametni i plemeniti i dobronamjerni. U traženju odgovora na pitanje od kud toliko neuspjeha, dugova i apsurda, istraživač luta od osobe do osobe, od ustanove do ustanove, od zakona do zakona dok ne otkrije da se vrti u krugu i da odgovora nema. A ako se tada odluči sad dati odgovor, izreći istinu, proglase ga najblaže rečeno amaterom neznalicom, a najteže rečeno osobom koja ne mari za narodno zdravlje. Za liječnika dakako obje su te kvalifikacije neprihvatljive, laici u toj raspravi nemaju pravo glasa, ekonomisti ne dolaze na posao, političari lažu i na kraju se nitko ne usudi reći istinu. U sustav začaranog kruga nemara i neznanja ugrađeno je naravno i krađa. Iako je zapravo apsurdno jer je sustav toliko siromašan i toliko gubitnički da se tu može ukrasti jedino samo kakav dug, kakva obaveza koju čovjek ne može ili neće ispuniti i u biti je i ne misli ispuniti. Zato se krađa u sustavu svodi na nerad, a izvan sustava na još nepovoljnije vitalne pokazatelje zdravlja nacije." O financiranju bi se moglo još puno više govoriti, ali mislim da je ovaj citat više nego jasna ocjena i našega kluba o financiranju zdravstva. No sadašnje financiranje zdravstvenog osiguranja da se 80% troškova financira doprinosima za obvezno zdravstveno osiguranje, a također se financira iz proračuna. Sav sakupljen novac se pohranjuje u riznicu kojom upravlja ministar, Vlada uz suradnju sa HZZO-om koji je državna i vladina institucija, te su tako moguće i na neki način zapravo vrlo prisutne neadekvatne financijske manipulacije. Kad već imam priliku ovdje, ministra bih upitao sa ove govornice u ime kluba HSP-a u odnosu ministarstva i HZZO-a, gospodine ministre, da li tu pas maše repom ili rep maše sa psom. Da li je HZZO taj koji zapravo odlučuje o strategiji zdravstva u ovoj državi, ili je to ministarstvo? I tko je i kakve su uopće ingerencije HZZO-a kao jedne vladine institucije? Iz zdravstvenog novca trebalo bi izbaciti socijalne kategorije kao što su naknade za bolovanja, redovni i dodatni roditeljski dopusti itd. Naime, investiranje u zdravstvo je centralizirano putem ministarstva i HZZO-a što uvjetuje i netransparentnost predloženih investicija i nemogućnost da regionalne strukture bitno utječu na način financiranja. Umjesto bilo kakvog drugog komentara dopustite mi oko financiranja prije svega primarnog zdravstva ponovno citat zapravo istog mog kolege i iste njegove knjige koji kaže: Dok je sustav financiranja rada bolnica neshvatljiv i kao takav djeluje luđački, financiranje primarne zdravstvene zaštite vrlo je jasno i zato se jasno vidi da je glupo. Liječnik uzima ambulantu u zakup dakako od države i onda prikuplja pacijente, a država ga plaća nekim nevjerojatno malim iznosom novca po glavi pacijenta. Nitko ne vodi brigu o tome kakva je i kakvog zdravstvenog, društvenog ili gospodarskog stanja prikupljena populacija, odnosno treba li više ili manje za svoju zdravstvenu zaštitu. Ispada zapravo da onaj tko prikupi više zdravih pacijenata, oni to zovu osiguranicima, radi bolje i mnogo više zarađuje. Rad se svodi na pisanje uputnice za specijalističke preglede jer nema dvojbe u bolnici se pregled može obaviti bolje nego u ambulanti primarne zaštite. Liječnika ništa ne obvezuje da bolesnika stvarno pregleda i liječi, a slanjem u bolnicu on smanjuje svoj rad, rizik i troškove. Tako bolnice vrve od pacijenata poslanih na nepotrebne preglede. Lijekovi se propisuju prema traženju bolesnika, bolovanja se daju na zahtjev što je pokriveno izrazom uzeti bolovanje. Nitko nikad nije rekao tražiti bolovanje nego uzeti bolovanje. Rješenje je nađeno dakako u ograničavanju broja uputnica za specijalističke usluge, ali s mogućnošću da jako bolesni čovjek dobije više uputnica što automatski znači da više uputnica dobiju svi, a na kraju oni koji imaju pravo na sve i to besplatno ne mogu doći do liječnika. Srećom se veći dio primarne zaštite obavi u bolnicama pod uvjetom da pacijenti imaju strpljenja čekati ili da prije ne umru. Izlaz se traži u podizanju međunarodnih kredita za izobrazbu liječnika primarne zaštite od strane inozemnih stručnjaka koji uče te naše liječnike da paze na virus humane imunodeficijencije poznatijim pod nadimkom HIV, ljudska prava i nasilje u školama. Procijenjeno je da će rezultati biti fantastični jer će se liječnici u primarnoj zaštiti preobraziti u obiteljske liječnike. Naime u zapadnim zemljama obiteljski liječnici sami riješe oko 80% slučajeva što je mnogo mnogo više od 30% koliko se riješi u nas i ušteda će biti golema. U primarnoj nas zaštiti čeka dakle blistava budućnost, kredite će vratiti država, a to nas veseli jer nam se nakon stoljeća ropstva čini da država nismo mi. Naravno u sklopu ovoga su postavljene i mjere koje će se učiniti, a liče na one vruće parole. Promjene koje se predlažu u dijelu primarne zdravstvene zaštite su direktna posljedica vladavine HDZ-a u zdravstvu jer su oni ukinuli obiteljskog liječnika i njihovu specijalizaciju. Ukinuli su domove zdravlja, podigli su broj osiguranika po jednom liječniku u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, zabranili korištenje dijagnostičkog instrumenta i laboratorijskih pretraga itd. itd. Ponovno se u zdravstvu pokušava ugurati socijalna skrb koja je sada raspoređena po raznim ministarstvima, a trebala bi zapravo biti na jednom mjestu i odvojiti se od zdravstvenog novca pa se tako i pokazuje neznanje primjerice jer se gerontologija svrstava u socijalu, iako je to zapravo nauka o bolestima u trećoj životnoj dobi, dakle čista zdravstvena struka, nikakva socijala. Svakako je potrebno poraditi na pitanju ukidanja političkih bolnica i organizirati ih prema standardima teritorijalnog, stručnog oblika pružanja zdravstvenih usluga. I da za kraj kažem nekoliko riječi opet o financiranju. Ponovno uspostavljanje novih načina plaćanja tzv. DTS ma šta god to značilo, za koje neznam što znači, a niti nisam uspio doznati konzultiravši stručne ljude, umjesto onog plaćanja dosadašnjeg pokazuje da zapravo sami neznamo šta radimo, jer prvo smo uveli jedan postupak protiv kojeg je bila struka pa sada sami kažemo da taj postupak ne valja i uvodi se neki za koji praktički niti ja, ali niti liječnici neznamo šta znači. Ovdje je zato potrebno kao zaključak naglasiti da trebamo uzeti u obzir definiciju po kojoj se na politiku misli kao na sup zadataka koji se moraju postići u određenom razdoblju zbog ostvarenja određenog cilja, a strategija mora biti splet i sklop metoda instrumentima kojima se cilj ostvaruje i moraju se poštovati sastavnice konstruktivne i suvremene zdravstvene politike u razvoju i razvitku hrvatskog zdravstva. To je doista moguće postići samo konsenzusom svih političkih stranaka bile u one u poziciji ili opoziciji, a što znači da će bilo koji segment koji bude na vlasti poštivati te odrednice tog konsenzusa tijekom najmanje sljedećih 10 godina, odnosno do završetka definitivnog konstituiranja zdravstva, zdravstvenog osiguranja i socijalne skrbi. Međutim ovdje treba naglasiti zbog obične demagogije, da način financiranja i učinkovitost sustava nisu pitanja nikakvog političkog konsenzusa nego odgovornost vlasti, jer gospodo uz vlast ide i obveza preuzimanja odgovornosti, a ne samo privilegije. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih morao ispraviti navod, citiram iz knjige prof. Matka Marušića inače i mog dobrog prijatelja pa mogu i njega ispraviti kroz vaš citat štovani kolega zastupniče. Da nitko nije vodio brigu o socijalnoj struktura osiguranika u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. TO naravno nije istina. Matko Marušić to ne može znati jer on radi u laboratoriju tamo na svu sreću nema pacijenata. U ugovoru sa primarnim liječnikom plaćena je glavarina točno ovisno o socijalnoj i dobnoj strukturi svakog osiguranika. Dakle to je itekako socijalno osjetljiva kategorija pa ćemo reći i Matku Marušiću. Drugo je netočno da je HDZ ukinuo domove zdravlja. Obrnuto, u svim našim reformama centar zbivanja je dom zdravlja, ukinula ga je Vlada 2001. i mi ovim prijedlogom zakona vraćamo domove zdravlja tamo gdje su ukinuti, u županije i posebice na otoke. Također nije točno da smo ukinuli obiteljskog liječnika, mi kao HDZ, jer za vrijeme našeg mandata je uvedena specijalizacija iz obiteljske medicine. Hvala.
Hvala. Ispravak gospođa Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo uvaženi kolega je citirao u puno navrata gospodina Matka Marušića, rekao je ujedno da je to stav i kluba HSP-a. Pošto ja smatram potpuno neistinitim, a za potkrepu bi navela recimo da je Svjetska zdravstvena organizacija u Hrvatskoj po klasifikaciji prema smrtnosti djece i odraslih u skupini od A do E svrstala u najprestižniju skupinu. Također evo i Svjetska banka kaže sa stajališta zdravstvenih rezultata sustav funkcionira razmjerno dobro. Radna snaga je dobro izobražena, programi javnog zdravstva i pružanje zdravstvenih usluga dobro su postavljeni, a zdravstveni rezultati su bolji nego u većini zemalja sa sličnom razinom dohotka. Također bih isto tako ispravila netočan navod da je Vlada HDZ –a ukinula obiteljskog liječnika, dapače osnažila ga je uvođenjem privatne prakse, odnosno putem zakupa ili da je ukinula domove zdravlja. Apsolutno netočno, domovi zdravlja su ukinuti zadnjom izmjenom zakona za vrijeme koalicijske vlasti, a sada je tendencija da se oni ponovno dobiju u svoj puni značaj.
Hvala. Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ova mini reforma koja je pred nama, ja ju ne volim zvati reformom jer smatram da je zdravstveni sustav stalno u reformi, ali evo takav naziv joj je u javnosti dat je nastavak svih reformi iz 1990. i mislim da je zajednički nazivnik tog velikog 15, 16 godišnjeg razdoblja vrlo kvalitetan pa će za razliku od brojnih kritičkih primjedbi ja iznijeti neke pohvale tom sustavu, ali ne jezikom politike nego jezikom argumenata i citata. Dakle, 19990. je racionalizirano 113 financijskih samostalnih sizova, katastrofa u evidenciji koji smo naišli poznata je svima. Kroz sve najteže razdoblje koje smo prolazili uključujući agresiju na Republiku Hrvatsku, uključujući skoro milijun izbjeglica i prognanika mi smo jedina zemlja bivše Jugoslavije koja nije uništila socijalnu kategoriju svog zdravstvenog sustava i jedina zemlja u kojoj se i danas kompletna zdravstvena zaštita dobije, a na način da se sudjeluje u plaćanju samo sa 1 do 2% iz vlastitog džepa. Isto tako treba spomenuti da su dosadašnja sva istraživanja pokazala zadovoljstvo i nezadovoljstvo hrvatskim zdravstvenim sustavom potpuno jednako onome u bogatijim zemljama. Podsjetit ću vas na prvu anketu koju smo proveli službeno 1994. ili 1995. nezadovoljstvo je označeno ili zadovoljstvo ocjenom oko 3, 3,1. U isto vrijeme anketa sa vrlo sličnim pitanjima je provedena u državi Švicarskoj koja je onda izdvajala 11 puta više od nas. Rezultat je bio isto 3,1, 3,2 što govori da je zadovoljstvo konstantna kategorija kao i nezadovoljstvo, da je dobro provoditi ankete, ali da uz njih, ne podcjenjujući njih treba gledati i objektivne zdravstvene pokazatelje. Pa što kažu ti objektivni zdravstveni pokazatelji? Prije svega vidite i u uvodnom dijelu ove Strategije da smo svrstani među 35 od 192 zemlje po kvaliteti zdravstvene zaštite i kad analizirate ostale 34 su puno bogatije od nas i to smatram vrlo kvalitetnim i zaslugom svih vlada i svih reorganizacija u tih 15 do 16 godina, ali i zaslugom onoga što je bilo prije tih 15 godina dobro u sustavu. Čuli ste već, ali treba ponoviti da hrvatski zdravstveni sustav podmiruje 98% svih cijena svih zdravstvenih usluga iz državnog osiguranja po čemu smo također svjetski unikat. Pri tome daje 700 tisuća hospitalizacija godišnje što je vrh u usporedbi sa Europskom unijom. Daje 70 milijuna pregleda u primarnom zdravstvenoj zaštiti godišnje i 50 milijuna pregleda u specijalističkoj i specijalističko-konzilijarnoj što je negdje oko 24 pregleda godišnje po osiguraniku po čemu smo apsolutni vrh u Europi. Znači na takav sustav treba oprezno nadograđivati reforme ili mini reforme da ne bi upropastili to što imamo, a što imamo neka kaže Svjetska zdravstvena organizacija i Svjetska banka kao svjetski recenzenti zdravstvenih sustava. Citiram 2004. Svjetska zdravstvena organizacija temeljno na mortalitetnim indikatorima, dakle pokazateljima smrtnosti uzroka, smrtnosti raznih bolesti, stanje zdravstva u Hrvatskoj je bolje nego što bi se moglo očekivati. Preskočit ću dio rečenice i reći, a zdravstveni rezultati u Hrvatskoj su bolji nego u većini zemalja sa sličnom razinom dohotka. Dakle, vrlo kvalitetna ocjena koja završava sa jednim ali. Međutim ti su rezultati ostvareni uz visoku cijenu, a rastući deficit HZZO-a izaziva zabrinutost. To je bila 2004., ocjena 2005. sigurno bi bila puno blaža u pogledu dugova. Nadalje, treba reći što je rekla Svjetska banka. Citiram rečenicu: "Sa stajališta zdravstvenih rezultata sustav funkcionira razmjerno dobro." Razmjerno u odnosu na ostala primanja. "Prema datoj ekonomskoj situaciji kao i usporedbi s nekoliko sličnih zemalja" i sad ovo naglašavam "Hrvatska je bliža prosjeku Europske unije nego ostalim referentnim zemljama". Dakle, imamo balkanski ulaz novca u zdravstvo, a ipak razinu Europske unije i tu treba odati priznanje svim liječnicima i njihovim suradnicima jer to je sigurno na teret ne samo dobre organizacije nego i njihovog zalaganja. U prilog toga da imamo pred sobom sustav kojeg ne bi smjeli jako oskvrnuti govore i zdravstveni pokazatelji za koje je zadužen Hrvatski zavod za javno zdravstvo i u lipnju svake godine daje zdravstvene pokazatelje za prethodnu godinu. Što su pokazali zdravstveni pokazatelji 2004. prema 2003. godini? Pokazali su sljedeće. Kao što je spomenuo gospodin ministar od ishemije srca umrlo je tisuću 263 bolesnika, manje 2004. nego 2003. godine što je smanjenje smrtnosti od 11%. U istom razdoblju 2004. na 2003. od cerebrovaskularnog udara umrlo je manje 5% bolesnika, od insuficijencije srca umrlo je manje 853 pacijenta što je smanjenje od 24%. Dolazimo na žalost i na jedno opasno područje koje se zove različiti maligni tumori i tu su rezultati bitno drugačiji. Zašto? Možemo u dvije rečenice probati obrazložiti. No prije toga treba reći da je očekivano trajanje života, netko ga je ovdje kritizirao, u Republici Hrvatskoj bolje unaprijeđeno od Europe, ne govorim o Europskoj uniji, nego od Europe, tu spadaju i ostale zemlje. Pa ću reći da je 1990. očekivano trajanje života u Hrvatskoj bilo 72,6 godina, danas je 74,9, ali tijekom '90., '91. zbog velikog broja ubijenih u ratu koji su utjecali na statističkog pokazatelje to je palo sa 72,6 samo na 70 godina, znači podigli smo ga za 5 godina. Pardon, za 5 godina očekivanog trajanja života u razdoblju od 8 godina. E pa to nije čak niti jedna zemlja u Europskoj uniji uspjela. Ono što bi još trebalo ovdje reći to je da je stopa novorođenačke smrtnosti '90. bila 7,5%, 2002. 4,9% ili najvažniji pokazatelj perinatalne smrtnosti, netko ga je također ovdje spomenuo, također treba reći koliki je bio '90., a koliki prošle godine. Perinatalna smrtnost, to znači na tisuću novorođenih bila je 10,3%, a sada je prvi puta ispod 6, dakle ne posto nego promila, ispravljam, što je izvanredan rezultat jedne vrlo složene organizacije za smanjenje perinatalne smrtnosti. Ja bih još ovdje spomenuo i najčešći uzrok smrtnosti ateroskleroza moždanih arterija. Stopa smrtnosti cirkulacijskog sustava općenito je mjerilo kvalitete zdravstvene zaštite i na 100 tisuća stanovnika u Hrvatskoj je 90. godine smrtnost od svih cirkulacijskih bolesti bila 111,3 a prošle godine 87,8. Dakle, imamo izvanredne pokazatelje osim u grupi malignih bolesti. Što je s malignim bolestima? Treba analizirati što se događa s njima u dinamici. Naime, naši projekti smanjenja malignih bolesti devedesetih godina su imali određene rezultate pa je od svih malignih bolesti 90. godine umrlo 212,9, dakle 213 na 100 tisuća, 94. godine je to smanjeno na 205, 95. na 201 i onda se nešto događa. 96. raste na 220, 98. na 240, 2000. 250. Odjedanput nakon dobrih rezultata uspon. Zašto? Ne znamo zašto, u tijeku je nekoliko znanstvenih projekata domaćih i međunarodnih ali pretpostavljamo da je to posljedica stresa zbog rata jer su i druge neke studije pokazale da četiri, pet godina nakon završetka rata počinje uspon malignih bolesti. I u ovom paketu zakona upravo je predlagač to uzeo u obzir i predvidio je rano otkrivanje najprije karcinoma dojke ove godine, pa karcinoma raka debelog crijeva iduće godine i drugih preventabilnih karcinoma. A isto tako, ovo je ministarstvo u ovom mandatu odredilo obvezne preventivne preglede za cjelokupno pučanstvo starije od 40 godina na razini primarne zdravstvene zaštite i vjerujem sa te tri mjere da će se ova poslijeratna krivulja početi ispravljati i da je to kvalitetno u zakonima koji su pred nama. Toliko o zdravstvenim pokazateljima iako bi to moglo potrajati do uvečer ali moramo reći nešto o financijskom dijelu sustava također u brojkama. Čuli smo više puta katastrofalno stanje zdravstva pred kolapsom. Kategorički tvrdimo da to nije tako jer posljednji financijski pokazatelji ne samo da ukazuju na stabilnost, dakle popravljanje financijske situacije nego pokazuje jedan trend poboljšanja koji su nam priznali međunarodni recenzenti i zato su i prihvatili ovakvu blagu socijalno osjetljivu reformu a ne drastično kako se nekada pričalo i kako je bila kod nekih i očekivana. Dakle, 2004. godine ustanovljeni ukupni dug je bio 7 milijardi 200 milijuna kuna. Ustanovljeni ukupni dug, ako će biti prilike u raspravi reći je bio preko 9 milijardi jer smo tek zadnjih mjeseci otkrili koliko je toga plaćano iz proračuna mimo donošenja odluke na ovom Saboru, ali sa 7,2 milijarde na današnji ukupni dug od 4,6 milijardi došli smo injekcijom od 2,5 milijarde ekstra proračuna za zdravstvo i naravno racionalizacijom sustava. Zašto dug nije bio 7 nego 9 milijardi? Zato jer je 2 milijarde kuna ostvarenih rashoda do 2004. plaćano mimo zakona. Jedan dio 750 milijuna je plaćen protuzakonitom prodajom odnosno poklanjanjem, ja to zovem, dionica Plive privatnim vlasnicima Plive, u nekoliko navrata izvanrednim odlukama Vlade kojima se prebacuje iz državnog proračuna u HZZO velika svota novca. To je utvrdila Inspekcija Ministarstva financija, mi to nismo mogli bez njih pa je zato kasnio taj rezultat. U nekoliko navrata. Jednom 258 milijuna, jednom 337 milijuna itd. da ne nabrajam, to je sve bilo pokriće rashoda koje treba pribrojiti ukupnim rashodima bez obzira što je taj dio pokriven. Zato je ukupni dug bio preko 9 milijardi kad bi se gledalo i ovaj protuzakonito sanirani dug. No, što je bilo bilo je. Danas je on 4,6 milijardi i ukupne obveze koje danas ima HZZO i sve bolnice zajedno na svu sreću se smanjuju iz dana u dan. Tome su dva razloga. Rekao sam ekstra financiranje iz državnog proračuna kojim smo sanirali obvezu HZZO-a prema bankama, kreditnu obvezu ali i posebnim radom sa menađmentima bolnica. Ministar je imenovao povjerenstvo koje radi po jedan sat sa svakim menađmentom bolnice analitiku njihovog poslovanja i mogu vam reći nakon prvih 27 uprava, menađmenta 27 bolnica da je rezultat njihovog poslovanja rapidno poboljšan jer im je ukazano ono što nikad nisu učili ni čuli gdje i kako treba racionalizirati poslovanje ali ne na uštrb pacijenta. Dakle, pred njima je zahtjev da se financijski popravi poslovanje a broj usluga ne smanjuje. I kao posljedica toga u prošloj godini su rashodi bolnice smanjeni za daljnjih 4-4,5% a broj usluga povećan za 1%. Taj trend se mora intenzivirati i raditi dalje jer još su ogromne zalihe u tome smislu. Kada govorimo o financijskom poslovanju onda treba reći da je udio manjka prihoda u rashodima sa 6,05% smanjen na 4,66% a bit će smanjen na 3,5% kao što su normativi Europske unije bez smanjenja broja i naravno kvalitete zdravstvene usluge. Toliko zaliha još u sustavu ima. Spomenut ću samo dvije bolnice. Jedna je Opća bolnica Sveti Duh koja je, slušajte sada ovaj podatak, u godinu dana smanjila izdatke za lijekove 18%, za medicinski materijal preko 20%, koja je u jednoj godini smanjila izdatke u odnosu na proteklu, govorim o petoj na četvrtu, za 2,5% umjesto da je povećala za 3 do 4% a broj usluga je povećala za 8%. Imamo takvih primjera i u kliničkim bolnicama KBC Zagreb itd. Dakle, imamo dobrih primjera kvalitetnog menađmenta i njih treba i dalje poticati i davati im mogućnost da svoja iskustva prenose i na druge. Gdje je usporedba Hrvatske s Europskom unijom? To je najteže poglavlje. Kao što ste čuli izdvajamo 350 do 390 dolara, pardon eura godišnje za zdravstvo a trošimo 450 eura. I tu je nepremostiv jaz o kojem moramo raspravljati. U isto vrijeme Slovenija izdvaja dva puta više a neki su nas uspoređivali u socijalnim pravima. Naša socijalna prava su apsolutno veća nego ona u Sloveniji. O tome možemo raspravljati s kime god želite argumentirano. Ili da usporedim uvijek meni omiljelu Irsku jer ima isti broj stanovnika kao Hrvatska, još ima i stotinjak tisuća manje. Dok mi odvajamo 450 eura Irska odvaja godišnje 2 tisuće 800 eura. Znate li što je pokazala posljednja anketa? Nezadovoljstvo 91% građana Irske a izdvajaju 8 puta više od nas, liste čekanja su dulje nego kod nas, nema naručivanja itd. Njihov ministar zdravstva kaže da je najomiljenija tema kritizirati njega i zdravstvo iako izdvajaju tako puno novaca. Razlika između Europske unije i Hrvatske je još u nečem. Ne samo što dajemo puno manje za približno usporedivu razinu kao što smo vidjeli iz prethodnih citata nego je doplata za zdravstvenu uslugu u Europskoj uniji 15%. To je "out of pocket" što zovu ili plaćanje iz džepa. Kod nas je 1% i nakon ovoga će ostati na tome. Dakle ovaj Prijedlog zakona ne povećava participaciju ili hrvatski rečeno doplatu za bilo koju uslugu u zdravstvu. Doplata na lijek u zemljama Europske unije je 30%. Kod nas je ako se uzmu u obzir svi oni lijekovi koji se kupuju na gotovo, OTC lijekovi dakle bez recepta je negdje oko 10%. I to također nećemo dirati nego ćemo i dalje ostati jedina zemlja u Europi koja ima besplatnu A listu lijekova bez ikakve doplate. I to je socijalno i vjerujem da se svi slažete da Hrvatska još nije u takvoj gospodarsko-socijalnoj situaciji da to, da to mijenja. Oslobađanje od doplate, i o tome treba reći nekoliko riječi. Naime od doplate je u Hrvatskoj oslobođeno 60% stanovništva. U zemljama Europske unije jedva između 10 i 15. I to nećemo dirati jer smatramo da nije sazrelo vrijeme. Dakle u Hrvatskoj je oslobođeno 2 milijuna 600 tisuća ljudi od doplate. A oni ostali imaju za 50 odnosno 80 kuna kompletno oslobađanje u toj instituciji dopunskog osiguranja u HZZO-u. Tko plaća doplatu? Nitko. Osim onoga koji se nije osigurao niti u ovom dobrovoljnom osiguranju u HZZO-u. A to je onda zaista njegova krivica. I to ne diramo ovom reformom jer smatramo i uspjeli smo izboriti nakon dugotrajnih pregovora sa faktorima Europske unije, Svjetskom bankom i tako dalje MMF-om da treba druge kriterije prema Hrvatskoj gdje smo imali 8 godina rata poslijeratna socijalna depresija ne dozvoljava nam radikalne zahvate kakve je imala Slovenija, Slovačka, Češka koji su išli sa svojim bruto nacionalnim dohotkom prema gore dok smo mi svoj zbog ratne srpske agresije na Hrvatsku prepolovili. I uspjeli smo to izboriti i zahvaljujući tome je pred vama paket zakona kakav je koji uopće ne ugrožava socijalna prava. Ovdje je najviše bilo možda spomena liste A i liste B. Tu moram spomenuti zbog čega se zakonodavac na to odlučio? Zbog toga jer hrvatskom zdravstvu prijeti jedna velika opasnost od inače svih dobrobiti globalizacije. Naime veliki globalni činjenici u farmakološkoj industriji čine ono što su činili bankari. Uzeti vrhnje sebi. Kao što su uzeli 4 milijarde kuna dobiti hrvatskih banaka sebi sada je atak upravo na farmaceutskoj industriji i distribuciju. 7 milijardi kuna se godišnje dobiva odnosno vrti u farmaceutskoj industriji. 4 i pol milijarde HZZO-a i ostalo kod kupnje različitih dodataka lijekovima. Što se događa? Najprije su nam globalni igrači zaslugom nekih domaćih suigrača uzeli strateški paket dionica Plive tako da više država nema nikakvog strateškog utjecaja na njihove cijene. Oni su najvažniji opskrbljivači. Zatim su ti isti strateški igrači počeli kupovati veledrogerije. Već su tri velike kupljene, četvrta je na redu. Te veledrogerije su osnovale ljekarne pa veliki strateški igrači inozemni postaju vlasnici i Plive bez strateške odluke države, postaju vlasnici veledrogerija i kroz to velikog dijela ljekarni. I što se događa? Uvađaju i nove uvjete poslovanja. To znači: Nemate vi više šta govoriti o cijenama lijekova. Mi smo sada gazde. Nema odgode plaćanja. Mi ćemo vama staviti blokadu računa. A mi smo rekli: Ne gospodo. Sa listom A i listom B mi ćemo sve vaše pokušaje neutralizirati. I vjerujem spasiti redovitu opskrbu lijekova svim građanima kojima to u Hrvatskoj treba. I zato to treba podržati jer je to dio velike strategije koju malo tko u analizi može dokučiti, a vjerujete vrlo je dobro osmišljena no vjerujem da je smišljena i naša terapija na tu zločestu bolest. I na kraju budući da je crvena lampica samo treba reći još da je u čitavom nizu izmjena zakona koji su pred vama popravljeno niz stvari. Ja bih spomenuo samo jednu. Zaustavljena je devastacija, ukidanje domova zdravlja i to treba pozdraviti. Treba isto tako reći da je predlagač izmijenio i one neke svoje pogreške u smislu plaćanja administrativne pristojbe. Tko priznaje pogrešku treba mu čestitati. Hvala.
Hvala. Imamo 2 ispravka. Prvi ispravak gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Kolega Hebrang je nepažnjom kazao da su socijalna prava u Sloveniji kad je u pitanju zdravstvo manja nego u Hrvatskoj. Nažalost oni su koristili moje konzultantske usluge i kod njih je privatna zdravstvena potrošnja 15%, a kod nas je već danas 20%. Tako da tu niste apsolutno u pravu.
Ispravak gospođa Željka Antunović je li? Tko je? Ispričavam se gospođo Antunović, nismo zabilježili ispravno. Gospodin Nenad Stazić.
Hvala lijepo. Govoreći o strateškim igračima koji su utjecali na sve lošiji položaj Plive uvaženi zastupnik Hebrang je govorio o onim strateškim igračima koji su dugove prema Plivi platili dionicama Plive. Da, država je svoje obaveze, dugovanja prema Plivi platila dionicama koje su otišle u tu Plivu. Ali to nije bila strateška odluka koja je, koja je utjecala na lošije poslovanje Plive. Strateška odluka koja Plivu dovodi u ovaj položaj bila ona ratifikacija Međunarodnog sporazuma o zaštiti intelektualnog vlasništva na kojoj ste inzistirali u vrijeme sada ove, na početku mandata ove parlamentarne većine. Tada, tom ratifikacijom Pliva je izgubila mogućnost, pravo da svoje originalne proizvode prodaje kao originalne. Da. To je ono, to je ono što je uništilo Plivu.
Hvala. Idemo dalje. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Danas ujutro uoči početka ove prethodne rasprave ja još uvijek istina bog ne znam o čemu točno, ali prethodne rasprave jako se puno naročito iz redova vladajuće većine naglašavalo da ova rasprava treba biti stručna, utemeljena i depolitizirana. Ja moram priznati da mi nije baš do kraja jasno šta to znači depolitizirana u odnosu na ono što bi danas u okviru prethodne rasprave o stanju u zdravstvu ili o strategiji ili o ovim silnim zakonima koji su pred nama trebalo reći. Da li to znači da treba šutjeti o smanjenju prava bolesnika? Da li to znači da treba šutjeti o rastućoj nelikvidnosti u zdravstvu? Da li to možda znači da treba šutjeti o tome da će pacijenti plaćati više a dobivati manje? Ili bi možda trebalo prešutjeti da zdravstveni sustav danas stvara deficit od približno 2 milijarde kuna, a da kreatori čitavo to vrijeme ovih dvije, dvije i pol godine ne rade ništa konkretno do li pokušavaju prebaciti svoje grijehe za ovo postojeće stanje na prethodnu Vladu. Pa neka visi Pedro kad već građani ne mogu dobiti ono što im pripada. Naše odbacivanje rješenja koje nude ovi zakoni ne treba tumačiti naše odbacivanje u SDP-u kao naše odbacivanje potrebe za određenim promjenama i raspravom o tome što treba mijenjati. Mi naprosto ne možemo prihvatiti da se rješenja traže u parcijalnom pristupu, da se u izmjenama zakona traži alibi za lošu zdravstvenu administraciju koja nije u stanju u okviru postojećih zakonskih rješenja ma kakva ona bila učiniti ono što je najosnovnije urediti sustav. Iako i sami sudjelujemo u ovoj prethodnoj raspravi suglasili smo se budući da je to predlagala većina klubova, naše mišljenje se ne mijenja, a ja ću ga još jedan puta ponoviti od jutros. Mi smo zagovarali da se ovi paketi zakona zajedno sa strategijom koju smo mogli danas raspraviti u stvari povuku. Tražili smo to zbog toga što ne možemo prihvatiti da je izlaz iz postojećeg stanja u zdravstvu jedino u dodatnom smanjenju prava građana i povećanju osobnih doplata. Za nas je to jednostavno neprihvatljivo. U svom uvodnom obraćanju gospodin ministar pokušao je objasniti da se ne kasni sa zakonima. Točno je. Ne kasni se sa papirima, ne kasni se sa strategijama, ali kasni se sa akcijom za poboljšanje kvalitete u postojećim okvirima. S obzirom na potrošeno vrijeme za ove dvije i pol godine ovo što nam je predočeno kroz ove papirnate prijedloge, kroz zakonske tekstove, kroz strategiju ispod je razine potrebnih promjena. Bilo je ovdje danas u jutro riječi i o konsenzusu. Ne znam o kakvom se konsenzusu radilo, da li o političkom konsenzusu. Za njega osobno mislim da ga teško na pitanju zdravstva možemo ostvariti bez obzira na to koja će većina sjediti u ovom Saboru. Međutim, nešto drugo mene više muči. Izostajanje društvenog konsenzusa, izigravanja tog društvenog konsenzusa to je ono što mi u SDP-u jako i oštro osuđujemo. Prethodno donošenje odluka o tome da će se objediniti rasprava mi smo se iz SDP-a suprotstavili tome. Odbili ste nas. Današnja objedinjena rasprava pod velikim pritiskom i političkim ali još više pritiskom onih 333 000 potpisa na peticiji organiziranoj od sindikata pretvorena je u prethodnu raspravu o nacionalnoj strategiji i ni više ni manje 7 zakona koji predlažu kako urediti zdravstveni sustav i sustav zdravstvenog osiguranja. Ovakva rasprava u stvari je neka vrsta presedana u radu Hrvatskog sabora. Ako se uzme u obzir da je zdravstveni sustav i njegovo oblikovanje od velikog javnog interesa za sve građane Republike Hrvatske onda nije riječ samo o presedanu već dozvolit ću si reći o neprihvatljivom i pomalo bahatom odnosu vladajuće većine i to ne prema demokratskom parlamentarnom dijalogu jer smo to u zadnji čas ispravili već prema građanima, pacijentima, strukovnim udrugama i sindikatima. Čini mi se da se svima šalje jasna poruka. Nije vladajuću većinu briga za minimalni društveni konsenzus. Nema brige za stanje zdravlja građana i za zdravstvene radnike. Jer da postoji briga, onda se jutros u ovu raspravu ne bi ušlo ovako kao što se ušlo. Ne bi se ignoriralo već dvije i pol godine i odbacivalo svaki dobronamjerni prijedlog ma s koje on strane dolazio koji bi je mogao ublažiti loše stanje u zdravstvu. Prvotna namjera da se protrči kroz ovu opsežnu i složenu materiju ukazuje da predlagatelju nije stalo do toga da ozbiljne probleme i nedostatke zdravstvenog sustava uredi na najbolji način. Iako je ministar rekao da se ne želi povećavati participiranje pacijenata ovo što se ključno iz svega ovoga može iščitati iz svih ovih hrpa papira koje su pred nama upravo je to i samo to. Samo to se ključno predlaže učiniti. Opredijelili ste se u ovim prijedlozima zakona samo za dvije ključne stvari – dodatno smanjenje prava pacijenata i dodatno posezanje u njihov džep. Što se tiče pak strateških opredjeljenja bivše Vlade, gospodine ministre niste sve baš dobro razumjeli ili pročitali do kraja. SDP između ostalog doista zagovara dodatne izvore financiranja kao što ste rekli, ali ne iz participacija pacijenata već iz jednog drugačijeg poreznog sustava što bi bilo presloženo dalje ovdje objašnjavati. Podsjetit ću vas samo da je na primjer prethodna Vlada smanjila doprinose za zdravstvo i na temelju toga u dvije prve godine svog mandata ostavila gospodarstvu oko 2 milijarde i istovremeno ostavila netaknuta prava osiguranika. I zato nam je jako važno da se o svemu tome u javnosti čuje što je moguće više za razliku od vas koji želite da se čuje što manje. Naša je zadaća u tome smo u jednom dijelu jutros uspjeli u tome vas spriječiti i to ne samo u prikrivanju stvarnog stanja i stvarnog sadržaja ovih prijedloga već u donošenju ovakvog paketa zakona. Ovom se prilikom pridružujemo svima onima koji su ovu takozvanu reformu zdravstva prepoznali kao još jednu prevaru građana i u potpunosti je odbacujem. Nacionalna strategija to u stvari i nije. Nedostaju jasno definirani ciljevi, jasne mjere, vremenska dimenzija, nositelji, kriteriji za praćenje i ocjenu uspješnosti rezultata. Nema jasne vizije kakav zdravstveni sustav želimo dugoročni, koji su srednjoročni a koji dugoročni ciljevi zdravstvene politike. I dalje je potpuno nejasno gdje se želi pozicionirati javno i solidarno, a gdje takozvano privatno zdravstvo. Očito da HDZ-u odgovara da se javno i privatno u zdravstvu i dalje međusobno preklapaju i da se i dalje nastavlja iz javnog zdravstveni novac prelijevati u privatno. Sama strategija sadrži čitav niz informacija koje stanje u zdravstvu prikazuju puno ljepšim nego što ono stvarno jest. Kad ga čita netko tko možda ne zna, ne zna kako funkcionira naš sustav i koje su njegovi problemi mogao bi se upitati što ovi ustvari i žele reformirati, pa sve je tako dobro. Zdravstveni pokazatelji nacije su tako dobri da u sustavu ne može biti problema. Jačanje društvene solidarnosti, što je za nas u SDP-u izuzetno važan odjeljak koji se spominje u samoj strategiji u ovom paketu ostaje ipak na razini samo papirnatog obećanja. Suprotno od toga, strategija i predloženi paket zakona usmjereni su jedino na smanjenje osiguraničkih prava i pokriće zdravstvenog deficita na račun osiguranika i pacijenata. Predloženo strateško opredjeljenje za smanjenje udjela javnog novca za zdravstvenu zaštitu direktno ugrožava svakog od 320 tisuća nezaposlenih, sve umirovljenike i sve građane koji žive na granici siromaštva. Kako će oni već sutra početi plaćati povećane doplate za liječenje, pristojbe od 10 kuna za svaki odlazak liječniku, recept ili uputnicu? S kojim će novcem doplaćivati lijekove koje skidate s osnovne liste i koje će moći dobiti jedino ako ih plate? Njima će preostati da prestanu odlaziti k liječniku i sami sebe uvjere da su zdravi. Već 2 i pol godine iz Ministarstva zdravstva i Vlade slušamo kako se previše troši, kako se nepotrebno odlazi k liječniku. I čini se da probleme u zdravstvu stvaraju samo neodgovorni građani. Sada je stvarno krajnji čas da se Vlada zapita koliko građani dobivaju za novac koji izdvajaju iz svojih zarada, jer to nije ničiji novac, to nije novac ni HDZ-a, ni SDP-a, ni bilo koje političke stranke. To nije novac koji se nečijom milošću udjeljuje građanima, nego je to novac koji oni izdvajaju od svojih zarada. Za nas u SDP-u bez ikakve dvojbe građani za taj novac dobivaju premalo. Zdravstveni deficit ne nastaje prvenstveno zbog neodgovornih građana, već prioritetno zbog toga što zdravstveni sustav nije racionalno uređen. Vlada ne pokazuje ni volju ni sposobnost, bar to do sad nije djelatno činila, da u tom pravcu nešto učini. Investira se bez plana, a postojeći zdravstveni resursi koriste se neracionalno. Nema analize povrata investicija, niti se prati učinkovitost zdravstvenih ustanova. Slučajno ili namjerno, previše je toga u zdravstvenom sustavu netransparentno. Od namještenih natječaja za nabavku opreme i novu izgradnju, nepostojanja kriterija za sastavljanje liste lijekova, do liste čekanja i pravih razloga zašto se na neku pretragu čeka mjesecima. Zato se događa da se za zdravstvo izdvaja sve više, a da je zdravstvena usluga sve teže dostupna. Zato se događa da jedna vlada ugovori rekonstrukciju bolnice za 70 milijuna, a da druga vlada silom za isti posao želi platiti 150 milijuna. Netko od toga ima koristi. Pacijenti sigurno ne. Zdravstveni sustav mjesto je vrlo velike nejednakosti građana, a predloženi zakoni tu će nejednakosti povećati. U SDP-u ne možemo prihvatiti strateško opredjeljenje i zakonska rješenja po kojima pravo na zdravlje, kvaliteta zdravstvene skrbi i kvaliteta lijekova ovisi jedino o financijskoj moći pojedinca. To za nas nije reforma, već čisti pritisak. Neka vrsta ucjene građana i to njihovim zdravljem. Zakoni iz zdravstvenog paketa loše sročeni. Nejasne odredbe ostavljaju previše prostora za arbitrarna tumačenja na štetu prava osiguranika, a mnoštvo podzakonskih akata unosi dodatnu pravnu nesigurnost korisnika zdravstvenih usluga. Umjesto da se ispravljaju pogreške i smanjuje neravnoteža moći na relaciji HZZO – zdravstvena ustanova – pacijent predloženim zakonima otvara se dodatni prostor za manipulacije na štetu osiguranika. Zadržat ću se na jednoj klasičnoj novini, ključnoj novini, koju ministar u svom uvodnom obrazloženju tretira baš onako kako je u zakonu i sročena i koja je na uštrb kvalitete zdravstvene usluge. Uvođenje dvije liste lijekova, osnovne i dopunske tipična je manipulacija koja se opravdava potrebnom štednjom. Bez jasnih zakonom propisanih pravila u pogledu formiranja osnovne i dopunske liste i to ne samo cjenovnih, kako to piše u zakonu, postoji ozbiljan rizik da se u cilju minimizirana izdataka zdravstva ne uvaže prava, ili što je još gore, potrebe pacijenata, odnosno da se bitno umanje i ugroze prava pacijenata u pogledu mogućnosti korištenja odgovarajućeg lijeka. Ako pacijent treba lijek sa dopunske liste, usprkos medicinskoj utemeljenosti, usprkos obveznom i dopunskom osiguranju morat će ga direktno doplatiti. Pri tome zakon uopće ne definira kriterija kojima će lijekovi dolaziti ili se skidati s obje liste. Jedino što zakon spominje kao faktor razvrstavanja lijekova na liste je cijena. Nedostatak kriterija i samom zakonu otvara i veliki prostor za korupciju. Ostaje utisak da se time iz jedne krajnosti ide u drugu. Bez jasnih stručno-medicinski utemeljenih kriterija ovakva nedorečena zakonska rješenja mogu se negativno odraziti na zdravlje. Još više, potpuno je neopravdano sav teret štednje za lijekove prebaciti na pacijente, bez da se odgovarajuće uštede provedu i u drugim segmentima sustava, a to u ovom čitavom paketu, bare u onom koji se odnosi na realizaciju uopće ne prepoznajemo. Ovim se zakonom bitno smanjuju prava na lijekove i pacijente se ostavlja na milost tržištu. Dok zakon propušta postaviti kriterije kako bi se kroz osnovnu listu koja je bez participacije doista i osigurao prihvatljiv standard zdravstvene zaštite. Predloženi zakoni, osim što smanjuju prava pacijenata ne osiguravaju nikakve kvalitativne iskorake. Prije rasprave o nekim promjenama prava ili povećanja participacije osiguranika treba i moguće je uštedjeti na način da se uredi sustav, promjeni način obračuna cijena usluge, uvedu standardne procedure, uvede praćenje učinkovitosti zdravstvenih sustava, te poduzme čitav niz drugih koraka koji će osigurati da se smanji zdravstveni deficit bez da se dodatno posegne u džepove bolesnika. Što se tiče samih zakona, Zakon o zdravstvenoj zaštiti koji deklaratorno propisuje jednakost u ostvarivanju zdravstvene zaštite u praksi to ne osigurava. Iz njega zbog neuređenog sustava ustvari rezultira nejednakost, a predloženim izmjenama i dopunama tog zakona tu se ništa bitno kvalitativno ne mijenja. Promjene koje se tiču samih domova zdravlja također su više na razini forme, jer predlagač se nije izjasnio što bi dom zdravlja ustvari trebao biti. Onaj stari dom zdravlja, onaj model koji smo, po kojem smo postali prepoznatljivi u svijetu on već odavno ne postoji. Da li je dom zdravlja skupljač novca od zakupa, da li je on mjesto gdje žive i radi skup timova primarne zdravstvene zaštite ili nešto treće. Mislimo da zakonsko uređenje unutarnjeg ustrojstva kliničkih i drugih bolničkih i zdravstvenih ustanova nije dobro bez obzira na neujednačenost trenutne organizacije i neke probleme koji iz toga proizlaze, mislimo da nije dobro zakonom unificirati organizacijski ustroj bilo koje ustanove. Isto tako zakon još uvijek usprkos mnogim zahtjevima ne razdvaja stručno medicinsku od poslovne upravljačke funkcije i mislimo da je doista krajnji čas da nakon svih rasprava, nakon svega što je do sada propušteno u tom pravcu učiniti ovaj puta to ne smijemo dozvoliti. Da zaključim. U posljednje dvije godine pogoršana je dostupnost zdravstvene zaštite, povišene su liste čekanja, porasla je korupcija. Raste i nelikvidnost zdravstvenog sektora, produljuju se rokovi plaćanja dobavljačima i rokovi isplate za refundacije poslodavcima. Za razliku od prethodne Vlade koja je u prve dvije godine mandata smanjenjem doprinosa rasteretila za gospodarstvo za oko dvije milijarde kuna i uspostavila likvidnost u prve dvije godine mandata ove Vlade uvedena je pristojba, porezna bolest, uvodi se plaćanje za lijekove, a zdravstvo je svakim danom sve više dužno i gospodarstvu i pacijentima. Zbog toga predlažemo da povučete ove zakone, uhvatite se posla, uredite sustav i očuvate prava na zdravlje za sve a ne samo za one koji će u budućnosti svoje zdravlje moći platiti.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Nije točno da je predlagatelj ovdje demonstrirao između ostalog i bahati odnos prema raznim udrugama kao što je rečeno. Naime, u svom uvodnom izlaganju ministar je doslovno nabrojio sve one udruge s kojima je razgovarao, dogovarao i dobio podršku i nije točno da treba li retoričko pitanje, šutjeti o smanjenju prava bolesnika. Naravno da ne treba, ali ovdje se uopće ne govori o smanjenju prava jer je košarica ponavljam osnovnih zdravstvenih usluga ostala ista, jedini smo s listom besplatnih lijekova i ne ukida se ni jedna socijalna beneficija našim građanima.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, potpredsjednik Luka Bebić.
Gospodine predsjedniče, cijeli govor Kluba zastupnika SDP-a je diskvalifikacija, apstraktne optužbe, paušalne optužbe bez ijednog navođenja ijednog primjera kao što je navodio gospodin Hebrang. Nije točno da je Vlada predložila ovdje i pokrenula pitanje potrebe konsenzusa. O potrebi konsenzusa u početku prije otvaranja rasprave prvi je govorio predsjednik SDP-a Ivica Račan ako ste dobro slušali, a mi drugi smo se složili. Inače o dugovima govorite, dugovi su smanjeni sa 9 na 4 milijarde. Vi ste stručni govorit o zaduživanjima bez pokrića i bez odobrenja proračuna i ovoga Sabora, cijeli vaš govor na žalost nije u duhu stvaranja atmosfere za raspravu konstruktivnu nego je to skup paušalnih apstraktnih diskvalifikacija i to je cijeli vaš govor negativistički i u tom pravcu je … [[Ne razumije se.]]
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ruža Lelić.
Pa evo neke navode su već ispravili pa bi ja ispravila ove druge. Kolegica je rekla da Vladu nije briga za zdravlje, zdravstveno stanje građana i za zdravstvene djelatnike što apsolutno nije točno. To pokazuje jednim sustavnim radom i kao što je ministar istakao, uvedeni su mnogi skupi lijekovi koje je do sada bilo itekako problema u nabavi i vidimo isto tako kod putovanja i ostvarivanja prava na putne troškove da su to uvedene znatne novine koje su znatno iznad onoga što ste vi predložili u svojim zakonima i mislim da je to osnovno što vas stvara ovdje sada nezadovoljnim. I nije istina da ne brine za zdravstvene djelatnike, da smo 2000. godine plaća je smanjena zdravstvenim djelatnicima od 15 do 20%, da je prvi puta uvedeno 10% na odgovornost kod liječnika, prema tome ta tvrdnja ne stoji. Također je rečeno da kod svakog odlaska liječniku treba dati 10 kuna što je porez na zdravlje. Nije isto tako točno, jer je to maksimalni iznos od 30 kuna mjesečno. Zatim rečeno je koliko dobivaju za novac koji izdvajaju, smatra se da se dobiva premalo. Ja smatram da se dobiva i previše za ono što se izdvaja, a zahvaljujući požrtvovanošću dobro organiziranošću zdravstvenog sustava. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Hebrang.
Hvala lijepo. Ovog niza netočnih navoda, ja bih ispravio samo ono što stigne do zelenog svjetla. Prvo, nije, netočno je da je njihova Vlada rasteretila gospodarstvo smanjujući stope doprinosa jer se je za jednaku svotu HZZO zadužio pa je onda naša Vlada morala vratiti gospodarstvu taj dug iz istog tog gospodarstva, dakle iz proračuna. Prema tome to je samo priznanje jednog lošeg poteza, jer smo vratili 2,5 milijarde duga HZZO-a koji je u to vrijeme nastupio. Također je netočno da je ova Vlada prevarila građane u vezi 70 milijuna eura investicije u KBC Rebro, jer je štovana kolegica upravo dužnosnik vaše stranke neki dan priznao da je to bila loša odluka Vlade, ne samo zato što je bila loša nego jer je prevarila birače i građane jer je 70 milijuna eura izdvojeno iz proračuna bez da je ikada ovaj Sabor to glasovao i bez da je u jednoj stavki proračuna bilo rečeno. … [[Upadica se ne čuje.]] Bude. I treće što stignem. Nije točno da je rastuća nelikvidnost, jer je rok plaćanja obveza ustanova 180 dana prosječno, a to je da vas podsjetim jednaki rok kao i u zemljama Europske unije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bačić.
Hvala lijepo. Pa ispravio bih iz niza netočnih navoda, dvije stvari. Kada je kolegica Antunović rekla da se izigrava svjesno društveni dogovor i da se vrši prevara građana. To jednostavno nije točno. Navedeno je da su konzultirane i udruge i stručna društva. A, druga stvar da su prevareni građani, jer kao ne uvažava se 333 tisuće potpisa. Ja bih ih podsjetio da i bivša vlast nije uvažila 440 tisuća potpisa branitelja pa onda to nije bilo dramatično. Podsjetio bih i na 2002. Onda je bila prevara građana kada ste proglasili da ulažete 7 milijardi kroz 7 godina u zdravstvo, a napravili ste to tako da ste budžete bolnica te prve godine sa 6 milijardi spustili na 5, a milijardu prikazali da će biti investicije. Budžet i bolnica mjesečni su sa 490 milijuna došli na 415 što je najniži rang u zadnjih 15 godina. Prema tome, to je bila prevara građana, a ne ovo sad što se događa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Uvaženi zastupnik Bagarić, ispravak netočnog navoda. Molim bez dobacivanja iz klupe.
S puno tog što ste iznijeli u ime kluba dakako se ne slažem i puno tog ocjenjujem netočnim. Međutim, uvođenje osnovne i dopunske liste lijekova nazvati manipulacijom je doista krajnje netočno i mrvicu zlonamjerno. Dakle, uvođenje osnovne liste lijekova i dopunske je zaštita sustava, to vi dobro znadete, a također i više od zaštite sustava zaštita pacijenata. Kojih? Prvenstveno onih koji nemaju čime platiti lijek sa dopunske liste ako je jednako vrijedan. Prema tome, dakle to je zaštita u prvom smislu, u prvom slučaju i najvažnijem zaštita pacijenata. Hvala lijepa, a nije manipulacija.
Zahvaljujem. Za riječ se javio u ime predlagatelja ministar zdravstva Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime reći ću da me ovo zadnje ne samo kao ministra nego kao čovjeka, kao građanina Republike Hrvatske boli. Govorimo o stručnoj, depolitiziranoj, argumentiranoj raspravi, a slušamo nešto sasvim drugoga. Govorimo o pogoršanoj dostupnosti. Ja ne želim ovdje optuživati bivšu Vladu, ali moram reći za Boga 2002. godine 279 timova pedijatrijskih u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, pedijatrijskih skrbe o maloj djeci, 2003. 269, drastičan pad, zatekli smo 2004. 259. Dame i gospodo to je vodeći problem, to je ono što hrvatskom zdravstvu nedostaje, pustimo ovdje neargumentirane rasprave o ne znam čemu, ovo je pad pedijatrijskih timova i to je ono što smo prvo stavili u Nacionalnu strategiju, pogoršana dostupnost. Pa normalno jer tadašnji dakle vlast nije vidjela što se događa. Bila je naprosto slijepa za takve stvari i to jasno želimo popraviti. Kaže kasni se s kvalitetom i kontrolom kvalitete. Dame i gospodo, kao ministar pa normalno da sam pročitao sve ono od '90. godine što je vezano za zdravstvo. Pa nije se Hrvatska promijenila, nije Hrvatska došla ne znam odakle. Od '90. godine smo tu. Ovo je dokument 2001. godine usvojen, 2000. predan. Dokument, prijedlog strategije i plana reforme sustava zdravstva i zdravstvenog osiguranja Republike Hrvatske. On je usvojen i prošao saborsku većinu, parlamentarnu vašu većinu. … [[Upadica se ne razumije.]] Dozvolite, ja sam slušao vas, pa bih molio da i vi saslušate mene. Ovo je prošlo i vladinu i vašu proceduru. Molim vas, ovdje nema riječi, niti jednog slova o kvaliteti. Pa kako se uopće sada možemo onda razgovarati na tome? Idemo dalje. Previše se, kaže, troši na zdravstvo, nema neke štednje, racionalizacije, građani. Pogledajte sada, ja citiram iz ovoga dijela: "Operativni ciljevi reforme zdravstva, ograničenje rasta zdravstvenih troškova i uspostavljanje stabilnosti sustava, ograničenje rasta troškova u zdravstvu, zaustavljanje trenda rasta gubitaka, uravnoteženje odnosa prihoda i rashoda". Pa što želimo? Želimo upravo takvu jednu situaciju, pa normalno. Prema tome, šta napadate? Koga? Idemo dalje. Kaže se građani dobivaju premalo. Ja ću ovdje odmah ustati jer to smatram jednom tvrdnjom koja apsolutno ide na račun zdravstvenih djelatnika i izravni atak na zdravstvene djelatnike. Ja ću ovdje ustati u njihovu obranu. To su kvalitetni i časni ljudi koji rade maksimalno, koji se trude, ne pitaju za radno vrijeme, ne pitaju, ne pitaju za izvršenje radnih obveza i ovo je prigoda da ih još jedanput pohvalim i zahvalim jer su se dokazali i u Domovinskom ratu, a bome i danas. I konačno ovdje se govori o tome da generička lista lijekova je nešto što je jako loše. Opet ću vam pročitati iz Strategije i plana reforme sustava zdravstva i zdravstvenog osiguranja Republike Hrvatske koji je donesen za bivše Vlade gdje lijepo piše: "Projekt nacionalne politike lijekova. Cilj. Racionalizirati potrošnju lijekova. Zadaci. Napraviti listu lijekova i donijeti generičku listu lijekova". Dame i gospodo mislim da zapravo ovako neargumentirano, politizirano i nestručno ne trebaju nam takve rasprave. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Antunović.
Ispravit ću tri netočna navoda gospodina ministra. Prvi koji se odnosi na neargumentiranu raspravu, vjerojatno moju. Da li su 2 milijarde deficita argument ili nisu? Da li je nepostojanje kriterija za definiranje osnovne i dopunske liste također neargumentirano ili je to argument? Kriterija u zakonu nema gospodine ministre, to sam vas tražila, a da slušate ono što su argumenti onda bi vjerojatno mogli prepoznati i kako lakše riješiti problem. Isto tako rekli ste da prethodna vlast bila slijepa. Ne nije bila slijepa, nego je naslijedila toliko uništen sustav ne zadužen za ovih lažnih 9 milijardi o kojima se ovdje neprestano ponavlja, pri tome se uporno gleda u oči i misli se da to može po Gebelsovom, nego je bilo 4 milijarde konkretnih, konkretnih dugova koje je trebalo namiriti da bi se uopće sustav nastavio funkcionirati i popravljati što je učinjeno maksimalno. I konačno ne radi se o ataku na zdravstvene djelatnike radi se o ataku na … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem i molim bez teških riječi i epiteta u … [[Govornik se ne razumije.]] Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Sobol.
Gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, smatram da je netočno to što ste vi utvrdili da je Strategija, Nacionalna strategija zdravstva usvojena u ovom Parlamentu za vrijeme prošle koalicijske Vlade. Ako vi smatrate točno, onda molim vas navedite točno kojeg datuma i koja je to sjednica Parlamenta bila. Mi danas inače ovdje govorimo o prijedlogu vaše Nacionalne strategije, a ne koalicijske Vlade. I drugo, nije točno da je prošla Vlada bila slijepa kad se radilo o potrebama pacijenata i doveli ste to u kontekst pedijatrije, odnosno male djece. Ja bih vas samo podsjetila, vaša je Vlada slijepa jer već evo sad će biti godinu dana kako je na snazi plaćanje troškova prijevoza za najteže male bolesnike.
Zahvaljujem. Povreda poslovnika uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Četiri članka poslovnika, gospodine potpredsjedniče, govore da zastupnik ne smije vrijeđati. Gospođa Antunovićka je rekla da su naše metode Goebelsove. I ja inzistiram molim vas dajte joj opomenu ili ju odstranite do kraja rasprave jer ovakav način i ovakav vokabular ovdje u ovom domu koji se izjasnio za antifašizam nema mjesta. Ako je to njoj draga ideologija neka izađe van.
Zahvaljujem. Ja sam uistinu upozorio gospođu Antunović da ne koristi takve i sve zapravo u Saboru a vas posebno da ne koristite tako teške riječi prilikom rasprave oko ove točke dnevnog reda. Klub HSLS-a uvaženi zastupnik Zlatko Kramarić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre sa suradnikom, štovane dame i gospodo! Ja odmah na početku kažem da neću sudjelovati u ovakvom tipu konsenzusa jer očito vidim da se konsenzus zapravo završava na ono što je Krleža lijepo opisao da to mora onda biti balkanska krčma, gasi se svjetlo i tko koga. Mislim da to ipak ako ćemo deklarativno se za to zalagati onda bi bilo jako dobro da doista ove naše te strasti stavimo negdje postrance jer očito s time nećemo previše o našem poslu napraviti. Inače, neki mudriji ljudi od mene su toleranciju definirali kao društveno dopušteni oblik mržnje. To je tako nekad bilo kaže što je šovinizam, kaže kada ono. … [[Upadica se ne čuje.]] Tako otprilike isto ide i sa tolerancijom. Tu očito da nismo daleko došli i bojim se da zapravo na ovakav način sa ovim suptilnim o tome tko je više ili manje napravio da se neće zapravo puno napraviti. Zahvaljujući dobroti kolege Letice koji tamo sjedi u mojoj neposrednoj blizini upravo mi je rekao da Kanađani imaju strategiju koja je tako u jednoj knjizi koja ima samo 392 stranice. Ja inače upravo mislim da strategije treba pisati u debelim knjigama. Ne zato što su debele knjige dosadne nego upravo zato što mislim, upravo poznavajući nas kakvi jesmo. Kolega Bagarić vidim da vrti glavom ali opće je poznate. Vidite, ja se sjećam kada smo bili u koaliciji u prošlom mandatu onda su koalicijski ugovori naši bili svi u neke tri, četiri kartice. Slučajno sam bio u Mađarskoj, tamo je bio koalicijski dogovor na dvjestotinjak kartica upravo zato da se predvidi svaka mogućnost. Tako i strategija zapravo mora pokazati i mora dati rendgen sliku našega društva a samim time ono što nas zanima a to je i zdravstvo. Vidite, jučer su me u gradu Osijeku bili, imao sam susret, bliski susret sa sindikatima pa sam dobio ovaj njihov letak "Ne pristajemo na zdravstvo po načelu "Tko ima novaca tome i zdravlje" jer pravo na zdravlje temeljno je ljudsko pravo". Isto to se danas ponovilo ovdje pred ulazom u Sabor, isti smo letak smo dobili i na neki način stvara se onda upravo dojam da se kako se inače naše društvo strašno polarizira ne samo politički nego i po ovome imovinskom cenzusu da doista se događaju ovako doista nedopustive stvari da i zdravstvo postaje luksuz i onda oni koji imaju imaju a oni koji nemaju njima doista možemo odnosno oni su prepušteni sretnim slučajevima. Ali, opet zahvaljujući dobroti kolege Letice dobio sam knjigu inače također moga prijatelja profesora doktora Matka Marušića koji je vjerojatno i vaš prijatelj barem tako u ovoj knjizi "Medicina iznutra" i piše. I naišao sam zapravo na jednu rečenicu za koju bih od ministra tražio dodatna objašnjenja jer doista ovako djeluje pomalo šokantno jer na neki način zapravo razbija ovaj stereotip o tome da se zapravo liječe samo bogati i oni koji imaju a da je sirotinja prepuštena sama sebi. Kaže ovako, citiram, "Što se tiče bolesnika nije istina da je skupa medicina dostupna samo bogatima, utjecajnima i onima koji imaju veze. U praksi je upravo suprotno. Čovjek bi se iznenadio da vidi koliko upravo najsiromašniji ljudi primaju najdiferenciraniju i najskuplju terapiju. Zapravo se najskuplji zahvati izvode na sirotinji i samo tu sirotinja ima prednost. Sada dakle … [[Govornik se ne razumije.]] bogati i utjecajni odlaze u inozemstvo i to im plaća odano bankrotirano zdravstveno osiguranje." Opet zapravo neka diferencijacija se pokazuje. … [[Upadica se ne čuje.]] Citiram kolegu Marušića. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolegice, je prestrašno je ali je to izašlo. Pazite, ta knjiga je.
Ja vas molim da ne komentirate iz klupe. Izvolite nastaviti!
Kolegice, pazite ta knjiga je i bez moga citiranja to je javno objelodanjeno. Gospodin Marušić ima određenu težinu, koliko ja ne poznam, ja nisam vašega roda i ne pripadam cehu medicinara ali upravo poznavajući, jer na kraju krajeva morate znati gospodin Matko Marušić je i književnik također pa onda poznam ga i po toj strani ali ovo je knjiga koja je izašla, promocija je bila, bilo je veliki broj ljudi i navodno su bile i velike ovacije. Doduše, neki kažu da zapravo što je poanta, šta stoji iza ovoga. Kažu da se negdje u zapadnim zemljama se ovakvi neki ti delikatni kirurški zahvati vrše pravo na štakorima pa na zečevima, pa na psićima, da kod nas zapravo za to služi sirotinja. Ja ne bih volio da je to istina. To može biti ovako i djelovati jako strašno ali to su stvari o kojima mi kao politika koja na neki način. Je, možemo mi tu klimati glavom, možemo biti jako nezadovoljni ali mi se čini da doista o ovakvim stvarima moramo povesti računa i na upravo neke teme da trebamo detabuizirati a mislim da je ovo zapravo prava prilika prilikom rasprave o strategiji. Ja dolazim iz grada u kojem je bolnica sagrađena zahvaljujući troje ondašnjih građana grada Osijeka koji nemaju slavenska prezimena ali upravo pokazuje se zapravo dosta o tradiciji i karakteru ovoga grada iz kojeg dolazi je tamo negdje 1875. godine, negdje prije nekoliko godina bili smo ostvarili 125 obljetnice postojanja jedne moderne bolnice u gradu Osijeku. I sada, ako kažem da ta bolnica koja je tamo sagrađena zahvaljujući tim trima liječnicima koji su onda studirali u ondašnjoj Austro-Ugarskoj da je zapravo 80% ako ne i više ove današnje bolnice je zapravo bolnica koja je nastala 1875. godine. Što to, što to, što hoću to reći? Da je u ono vrijeme postojala zapravo doista visoka svijest, visoka svijest i da je, ovo što se tiče Hrvatske, da mi imamo dugotrajnu tradiciju. Mi nismo od jučer u tim poslovima. Nismo od jučer. I upravo ta činjenica da nismo od jučer trebala bi nas zapravo natjerati da upravo te tradicije koje postoje, od tradicije treba učiti. To je uvijek ono spremište zapravo nekih rješenja koje je moguće i dan danas i dan danas koje je moguće posuditi i implementirati. Ja mislim da smo zato, da smo zato spremni. Ovdje je jutros rečeno da postoji konsenzus. Ja sam rekao da o takvom tipu konsenzusa o kojem sam malo prije, sam ga morao slušati da zapravo ni na koji način ne želim sudjelovati, ali ono ću ponoviti opet citirajući knjigu jednoga mudroga čovjeka koja neće izazvati toliko kontroverzi i toliko nevjerica. To je knjiga "Sena". To je Indijac koji je studirao i živio u Americi i Velikoj Britaniji. Koji je tamo negdje prije desetak godina dobio Nobelovu nagradu. Napisao knjigu "Sloboda kao razvoj". I on upravo, ja sam to u vrijeme ondašnje koalicione Vlade kao član te Vlade zapravo nudio rješenje, rješenja koja je taj mudar čovjek, a ne bi vjerojatno bio, ne bi vjerojatno dobio Nobelovu nagradu da nije mudar kad je govorio zapravo o zdravstvu i kad je upravo rekao da se zdravstvo ni na koji način ne smije tretirati kao trošak jer je to onda pogubno i upravo zemlje koje žele biti demokratične i koje nikada nisu iskusile nikakve totalitarne, monistička rješenja autoritarna, autoritativna da su zapravo upravo jedan odnos prema obrazovanju i zdravstvu je bio bitan. Ja sam to onda pokušavao i to kod nas inače zapravo nije baš uobičajeno kada vi ste skloni primjedbama, to se odmah doživljava kao zapravo kritika i kao neslaganje. Zapravo kad čovjek daje primjedbe on zapravo želi da poboljša određeni tekst i na neki način da aktivno sudjeluje, da ne bude u kriti identiteta nego upravo zapravo da sa stavovima odnosno svjetonazorom i ideologijom koju zastupa da pokušava rješavati. Ja znam da, da ljudima te knjige ili knjige mudrih ljudi ne moraju značiti apsolutno ništa jer na kraju krajeva nismo svi mi plaćeni da čitamo i mudre i dobre knjige. Bilo bi dobro tu knjigu prevesti na hrvatski, ovako barem, onako, ovako bi se pokazalo kao jedan dobar poticaj da upravo te mudre, teorijske postavi, da postanu dio i neke našeg kataloga znanja da ne budu samo stvar nekog … [[Govornik se ne razumije.]] kad netko nešto zna ili se nečim bavi pa da onda to može onda govoriti. I čini mi se zapravo da je tu negdje, tu je negdje bit našega problema jer sve ovo što mi se čini i sad ja ću se ispričati upravo zbog toga što sam bio svjestan iako kažem ja sam se ogradio, ja sam citirao knjigu vašeg kolege. Mnogima je bio vama i profesor i tako dalje. Ja znam da može biti, da može biti bolna i upravo ona, ja mislim da je ona tako i pisana kao provokacija. Znate, provokacija, biti provokativan nije loša stvar. Doduše to je recimo radio i Spinoza pa je onda bio izopćen iz društva, ali mi jedanputa moramo naučiti da postoje među nama i heretici i na kraju ovo kolega piše iz jednoga dubokoga poznavanja sustava kako financiranja, kako organizacije, kako se neke stvari zapravo u našem zdravstvu odrađuju. A kažem ja bih se opet vratio da doista mi budemo svjesni koji ćemo mi tip, koji ćemo model uzeti? Da li ovaj srednjoeuropski model koji je zapravo pokazao jednu izuzetno socijalnu osjetljivost a mi smo ga imali kroz, preko HSS, preko ove naše tradicije srednjoeuropske zemlje, ovo kad smo pripadali krugu ovome bečkome krugu u najboljem smislu te riječi ili ćemo uzeti nešto drugo. Ovo što, što pripada ovim rubnim zemljama od tamo od Španjolske, Portugala, Italije i nekih drugih zemalja ili kažem ili ćemo se odlučiti za jedno od ovih, od tih rješenja i onda zapravo shvatiti da zapravo sve reforme i tu je kolega Kajin jutros bio potpuno u pravu. One koštaju, one koštaju i bojim se da nije moguće govoriti o reformi zdravstva bez da se ne spomene gospodarska reforma. Meni to nije jasno kako netko misli da će se možda nešto mijenjati iz šupljeg u prazno. To bi onda zapravo, mi ćemo se onda kretati od Crkvenca do Šukera i ništa, i ništa bolje ni ništa, ili sa nekim nijansama pa ćemo mi tvrditi da je vrijeme Crkvenca bilo puno, odnosno neki će tvrditi da je bilo puno bolje. Drugi će sa jednakim pravom jednakom argumentacijom tvrditi da je sada za vrijeme Šukera uopće taj financijski model ali bojim se da će to biti samo upravo ono što narod kaže "Iz šupljeg u prazno". Da ne bude iz šupljeg u prazno … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Nadam se da se …
Pa nemojte polemizirati iz klupa!
Vidite kako je meni kolega Milinović? [[Upadica: Pa vidim.]] Pa to je užasno, ne možete. Čovjek ne može raditi. Upravo u tom smislu. I Klub HSLS-a će se upravo opredijeliti, upravo smo mi krenuli da ovo bude prethodno čitanje. Da bude prethodno čitanje. Da ima dovoljno vremena ako i ne bude prethodno. Ako između ova dva čitanja se dosta toga dadne urediti ponovo se zapravo glave mogu zbiti, a sad da ja tu ponavljam ove općenite primjedbe da li je moguće odvojeno reforme zdravstva, financiranje javnoga zdravstva i da i to su zapravo nijanse. Informatizacija. Mislim da zapravo, pa onda recimo ta kultura lijekova, ne? Isto kao što je Kajin rekao svatko od nas ima i svakog od nas to tangira. Imate doma, ja sam neki dan došao do svoje majke. Otvorio sam onu njenu ladicu sa lijekovima odnosno njenu kućnu apoteku. Naišao sam na, izbrojao sam 57 lijekova i ja kao laik sam uvjeren da svakako, da ono što je, da je to zapravo suludo, da je to van svake pameti i da zapravo upravo to nekritičko propisivanje lijekova i nepostojanje komunikacije između liječnika zapravo mi stvaramo nove, stvaramo pacijente. I činimo ih ovisnicima i onda doista su i lijekovi skupi, neracionalno se troše, ali kažem to su doista stvari koje ipak na kraju struka mora razriješiti ali opet vraćamo se na ono da nije, a nije nimalo marksistički a to je da bez rješenja gospodarskih ovih problema u našem društvu bojim se da će nam zdravstvo biti takvo kakvo jest, a tim više budući da ga doživljavamo već sustavno ono što ja pratim sudjelujući u radu Saboru 15 godina kao trošak, a ne kao zapravo naš dio demokratske legitimacije društva gdje mi doista se pokazujemo da li jesmo? Ne ono politički za svakodnevnu uporabu da sada mi kao tko će jače braniti pacijenta ili braniti građanina? To je doista smiješno. Nego upravo da vidimo kako to možemo, kako možemo određene ideje i pretvoriti i u praksu što je kudikamo i teže i teže i tu nikome ne bi bio u koži, ali očito da je tu cijeli problem. Pa će i naš glas za ovu strategiju i za sve ovaj set zakona upravo ovisiti o tome što ćemo to čuti u međuvremenu i da vidimo kako će se taj famozni konsenzus postići? Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine dopredsjedniče. Poštovani kolega Kramariću dopustite mi da vas, da vas ispravim kad je u pitanju ona strategija. Ja upravo u ruci imam, vi ste kazali da bi trebala biti strategija neka velika, žurna i tako dalje. Dakle, ja mislim da je to netočno. Dakle, ja upravo imam u ruci jednu strategiju, Nacionalnu strategiju za kvalitetu i unapređenje zdravlja i socijalne politike jedne Norveške i to vam je ovako jedna vidite zanimljiva, vesela knjižica svega 50 stranica, a to što vi govorite da bi trebalo biti detaljno opisano ja se s tim slažem. To su zapravo provedbeni pod zakonski akti ali i akcioni planovi koji slijede nakon strategije. I još druga stvar, ispravio bih netočan navod koji ste naveli kada je u pitanju moj dragi profesor Matko Marušić i kad ste citirali njegove navode kao vjerodostojne. Dakle, Marušić jest i monolog i veliki profesor i veliki znanstvenik. Ali ono što je znanost, on objavljuje u … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] ali on to nikada nije objavio što je napisao u ovoj knjižici svojoj medicina iznutra koja je jedna šaljiva, lagana knjiga i to je njegovo zapravo slobodno interpretiranje i nema veze sa dokazima i osobito ne sa medicinom temeljenom na dokazima.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Caparin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Sva sreća da je kolega rekao da on govori o ovoj problematici kao laik, pa je tako u nizu netočnih navoda rekao da se ovdje mogu operirati siromašni samo vani bogati itd. da ne nabrajam. A naročito, a Marušića stavljate u taj kontekst vrlo ozbiljne problematike, a ja shvaćam profesora Marušića da je on pisao svoju knjigu uz naporni istraživački rad i da je to shvatio kao relaksirajuće pisanje, a ne ovako kako vi to objašnjavate i vjerojatno odnosno želio je sigurno oponašati svoga brata. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Mlinarić.
Poštovani gospodine zastupniče, poštovani gospodine potpredsjedniče. Neprihvatljivo je i netočno i prihvatiti i kao citat i kao provokaciju šalju notu iz knjige profesora Marušića. To govorim iz vlastitog iskustva jer sam kao 25 godina sa svojim timom operirao najteže bolesnike od karcinoma jednjaka, pluća i dojke. U ime tisuće pacijenata anonimnih seljaka iz brda i mojih kolegica koje sam operirao jednaki pristup i vrlo mali broj odlazaka čak i u Zagreb a kamoli u inozemstvo. Neprihvatljivo i ne želim to nikada prihvatiti ovakve da se u ozbiljnom Parlamentu ovakve šaljive note govore na račun ovako ozbiljnog posla o kojem mi razgovaramo.
Zahvaljujem. Ja se slažem s tim ali uistinu teško je pod ispravkom netočnog navoda ispravljati citat uvaženog zastupnika Kramarića iz knjige gospodina Marušića. Zato smatram da se tu ne radi o ispravcima netočnog navoda. To nije razmišljanje uvaženog zastupnika Kramarića. On je stvarno citirao možda u nezgodnom trenutku i na nezgodnom mjestu dijelove iz knjige gospodina Marušića. Nadam se da ćete odustati od povrede Poslovnika.
Ja ću se prvo vama zahvaliti jer doista ste, tu je riječ o povredi Poslovnika. Ja sam korektno citirao. Nisam ni jednu riječ dodao niti jednako, kod svakog zareza sam čak zastao da doista …
Ali koji sam ja članak povrijedio?
Ne vi, nego kolega. Ja sam se javio ne na vašu povredu, nego na kolegicu Caparin i kolegu Mlinarića, a upravo pazite, a vrlo je opasno, vrlo je opasno da jednoga opasnoga znanstvenika ovdje poglašavati šarlatanom.
Koji je članak povrijeđen?
Pa vi ste rekli da se malo bavi znanošću, … [[Govornik se ne razumije.]] o Marušiću. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Završili smo raspravu po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja najprije primjećujem jednu nervozu kod ministra i kod zastupnika HDZ-a prilikom rasprave o ovoj navodnoj strategiji i ovim predloženim zakonima. Tako ministar sebi dopušta da analizirajući raspravu naše kolegice Antunović iznesenu u ime kluba kaže kako su nam takve rasprave nepotrebne. Nisam mogao vjerovati svojim ušima da smo došli do ovdje, da ministar u Parlamentu ocjenjuje i određuje kakve su rasprave parlamentarne potrebne a kakve nisu. To je nešto što predstavlja jedan presedan koji će zapravo osramotiti ovaj Parlament. Drugo, kolega Hebrang on predlaže i strogo kažnjavanje kolegice Antunović i kaže nju treba citiram “odstraniti do kraja rasprave“. Interesantan sam znati da li ćemo do kraja ove rasprave uvesti i strijeljanje za sve one koji ovu strategiju i ovo što se ovdje zove pravim imenom ne prihvaćaju.
Pa nemojte pretjeravati čovječe Božji! Kakvo strijeljanje? Šta je vama? Pa vi ne možete ništa ako nećete pretjerati u svemu!
Onda barem da ćete nas poslati da klečimo na kukuruzu pa ćete nam tu kaznu uvesti, kad si već dopuštamo da ovako kvalificiramo nastupe u Parlamentu koji se iznose u ime kluba. Kakav odnos Vlada i parlamentarna većina imaju ne samo prema zdravstvu nego prema pacijentima, prema bolesnicima, jer o njima se govori u ova 4 zakona govori i način rasprave. Znači, strategija i 7 zakona objedinjeni su u raspravu jednu. E pa, to vjerojatno zbog toga da bi se što manje o njima moglo ovdje reći, a po mogućnosti što manje kritičnoga. Pa zar nismo imali vremena raspraviti svaki od predloženih zakona posebno jer oni ne tretiraju baš posve istu materiju. Ne, htjelo se to što je moguće više sakriti i skratiti, pa zato i o strategiji i o 7 zakona hajmo u objedinjenoj raspravi. Ovo što smo ovdje dobili zove se strategijom, naziva se strategijom a to strategija nije. To su podaci o zatečenom stanju, onda možda eventualno nekakav popis želja, ali da bi to bila strategija ovdje bi morao postojati i odgovor a kako to postići, kojim metodama. O tome ovdje nema ni riječi. To pokazuje da se u stvari nema ideja, da se nema plana, da se nema programa, da se nema vizije, pa se onda jasno nema ni strategije. Ali onda napišemo nekakav pregled stanja, pa to nazovemo strategijom. Da li su zdravstvu potrebne reforme? Pa potrebne su. To svi znamo da su potrebne. A da li se nude kroz ove zakone? Ne. Ovdje reformskog nema apsolutno ništa. Ovdje se karcinom liječi aspirinom i još se traži da taj aspirin kupi pacijent. Evo, uzmimo samo jedan problem. Problem korupcije. Prema podacima Transparency Internationala 71,3% građana smatra da je korupcija raširena u zdravstvu. 71,3, nije malo, nije malo. E pa sad, da li se s problemom korupcije bore ovi zakonski prijedlozi? Jel oni nudi kakvo rješenje? Ne. Oni problem ignoriraju, ko da problema nema. Uhvatilo se tamo nekakvog otorinca za 4 i pol tisuće kuna. Dobro da ga se uhvatilo, u redu, trebalo ga je uhvatiti. Ali to nije bit korupcije u zdravstvu. Bit korupcije u zdravstvu je tamo gdje se produžuju liste čekanja. Jer sa sve dužim i dužim listama čekanja na pregled, na obradu, na pretragu nekakvu tamo se može rađati korupcija. Jer tamo će građani pa naravno u prirodnoj želji da što prije dođu do liječnika, da što prije budu obrađeni kao pacijenti posegnuti za koruptivnim metodama. I sad se pitamo, ako se kroz ovo, što se zove reforma, a reforma to nije, neće ući u borbu s korupcijom. Jel se to radi iz neznanja, iz nemoći ili se to radi ili se radi namjerno? Na to pitanje još nismo odgovor dobili. Što se nudi umjesto ovakvih rješenja kakvo smo očekivali? HDZ nudi odgovor, kolegica zastupnica je rekla, građani dobijaju i previše za ono što plaćaju. To se nudi građanima. Takav stav. Pa koliko plaćate, pa još malo i čekate. Premalo čekate, još ćete dulje čekati. To je poruka iz ovog Parlamenta bolesnicima, pacijentima. Nudi se, gledajte kako građani financiraju zdravstvo. Financiraju ga kroz doprinose, kroz dopunsko osiguranje, kroz participaciju za svaki pregled, za svaki recept. Sad se još nudi i participacija za lijekove. Proširuje se ono što će građani morati plaćati iz svoga džepa. E sad, tko ide liječniku? Liječniku idu bolesni. U kojoj generacijskoj grupi je njih najviše? Pa naravno, stari ljudi su najbolesniji. Ali ti stari ljudi su ujedno i najsiromašniji u Hrvatskoj. Vi potpuno zanemarujete podatak da 63% umirovljenika ima mirovinu manju od 2 tisuće kuna. Pa kako sad na njih svaljivati teret liječenja, dodatno? Pa kud baš na njih? A da bude gore, stvar se ne popravlja, ona se pogoršava. Jer je prosječna starosna mirovina 2004. godine iznosila tisući 383 kune. A godinu dana kasnije, znači 2005. samo tisuću 244 kune. Ti najbolesniji su najsiromašniji i svake godine postaju sve siromašniji. Pa dajte se pitajte kako će to oni isfinancirati. Pa neće oni to, oni neće moći ići liječniku, neće moći plaćati tih 30 kuna, neće moći plaćati dopunsko za lijekove, neće. Počet će umirati, šta će drugo. To je ono što im se nudi ovakvom strategijom i ovakvom reformom koja zapravo ne nudi ništa. Tko plaća u Hrvatskoj doprinose? Zaposleni. Tko koristi zdravstveni skrb? Svi. Pa umjesto da nađete novi model financiranja zdravstva, da uvedete porez na imovinu, da više opteretite one koji imaju više, vi idete obrnuto. Vi idete opteretiti financijski više one koji su najsiromašniji. I sad još tražite konsenzus u ovom Parlamentu za takav svoj prijedlog. A kad vam ljudi lijepo kažu za to nećete dobiti konsenzus onda ministar kaže pa takva nam rasprava ne treba u ovom Parlamentu. Šta će nam takva rasprava? Šta bi bila reforma? Riješiti drugačiji rad primaraca. Jer to je Rožić dobro nazvao. To je nešto najgluplje kako se njih plaća. Po glavarini. Pa nebitno koliko on ima ugovora, je li on ima ugovora sa zdravim osobama, sa mladom populacijom ili na njegovom terenu je uglavnom staračkog domaćinstva, pa ima više starih pacijenata, nema veze, on ima glavarinu. Pa umjesto da ga se plaća po obrađenom slučaju, da ga se motivira da završi slučaj ako ga može završiti u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Ne. Njemu je to sve jedno. Napisao on uputnicu za specijalistu ili odredio terapiju. On je jednako plaćen, po glavarini. Pa reforma bi bila promijeniti taj suludi način tretiranja primaraca. Ja znam, ali onda treba osmisliti reformu. Treba sjesti, nešto napisati pametno. Ali ne može se ovo što ste ponudili. Prvo, to se ne može nazivati reformom. Drugo, ne možete na tome tražiti konsenzus jer od nekoga tko će brinuti o građanima, o starim ljudima, od pacijenata taj konsenzus dobiti ne možete.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak, gospodin Ivan Bagarić. Izvolite.
Razumljivo gospodine potpredsjedniče kad kolega Stazić govori onda je to prepuno, zabavno je to slušati, međutim, prepuno je netočnosti. Jedna od njih je da ovaj prijedlog opterećava ne znam one koji su najslabijeg, opterećuje, hvala lijepa, one koji su najslabijeg imovnog stanja je posve netočno. Upravo obrnuto. Također netočno je da je gospodin Hebrang tražio da se gospođa Antunović odstrani nakon njenog izlaganja u ime kluba. To je posve netočno. On je to tražio, odnosno on je protestirao da je se ukori kad je naše argumente nazvala Gebelsovim. Što svakako nije dopustivo, ali nije niti za strijeljanje što ste vi najavili i čega ste se pribojavali. Hvala lijepa.
Imamo i dvije, tri replike. Prva je gospođa zastupnica Jagoda Martinčević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja ću biti malo manje šaljiva nego moj kolega Bagarić u vezi sa Gebelsom. Vidite gospodine Staziću vi ste se jako uzrujali na način razgovora ministra sa zastupnicima kako je to dopustivo. Da li smo mi to svete krave pa s nama nitko ne može nikako razgovarati. Ja osobno nisam sveta krava, ali nisam niti ona koja slijedi Gebelsove metode niti pripadam takvoj skupini. Pa prema tome da ste se vi ogradili od ovog prostačkog ispada vaše zastupnice, bilo bi razumljivije nego da nas ovdje prozivate. Da smo kojim slučajem s naše strane mi to rekli vama, vi bi već bili na Trgu bana Jelačića i večeras u "Dnevniku" sa protestom. Međutim vi ste se oglušili i još se usuđujete tu napadati ministra zbog nekakvog tona. Ja vas ne napadam zbog tona, ali protestiram zbog kvalifikacije i ne pripadam, ne želim pripadati i ne dopuštam nikome iz vaših redova da me svrstava u bilo kakve Gebelsove ideje.
Hvala. Odgovor gospodin Stazić. Izvolite.
Poštovana kolegice ne radi se tu ni o kakvim kravama ni svetim ni nesvetim. Radi se o odnosu između izvršne i zakonodavne vlasti kako je definiran po Ustavu. … [[Upadica se ne čuje.]] Možete vi dobacivati koliko god hoćete, ali prije nego što nastavite s dobacivanjem pročitajte Ustav Republike Hrvatske. Tamo vam piše odnos, opisan je i definiran između izvršne i zakonodavne vlasti i posve je neprimjereno da bilo tko iz izvršne vlasti dolazi u Parlament i određuje kakva će se rasprava ovdje voditi, odnosno kakva je rasprava potrebna, a kakva je rasprava nepotrebna. Ovime što je napravio ministar Ljubičić je osramotio Vladu kojoj pripada i uvrijedio ovaj Parlament. Kada to shvatite bit će puno bolje ovoj zemlji.
Izdržat ćemo. Ipak ćemo izdržat, jel'. Ingrid Antičević Marinović replika.
Kažete kolega Staziću da se ovim zakonskim prijedlozima nećemo moći suprotstaviti borbi protiv korupcije koja je po analizi transparensi internationala u zdravstvu evo preko 70%. Međutim koliko god je to točno što ste rekli, ali postoje norme u ovim zakonskim prijedlozima, kojima se omogućuje korupcija. Ja ću govoriti i samo ću napomenuti o situaciji gdje je izbačen članak 158. Zakona o zdravstvenom osiguranju i da će doista tomu biti tako kao što govorim, govori i nova stavka u ovom Prijedlogu zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju koja govori da će HZZO plaćati pregled privatnika koliko pacijent u nedefiniranom roku ne dobije pregled u državnoj ustanovi. Pojašnjeno to znači da cijela stvar ide u prilog jačanja privatnog sektora u zdravstvu, a dalje u slabljenju javnog sektora. Nemaš normu u bolnici, smiješ raditi privatno, a napraviš li dugu listu čekanja HZZO će ti na privatni račun uplatiti novce za pregled pacijenta. Dakle ovo je gotovo legalizacija korupcije. Ovo je u biti davanje koncesije za korupciju i to po istom onom modelu koji smo 95. godine sjetimo se, omogućili profesorima, odnosno tadašnja vlast omogućila je profesorima otvaranje privatnih klinika i time smo praktički devastirali javno zdravstvo od čega se do dana današnjega nismo oporavili.
Kada bi mi samo pomogli komu ste replicirali? … [[Upadica se ne čuje.]] Komu ste replicirali? … [[Upadica se ne čuje.]] Nismo primijetili. … [[Upadica se ne čuje.]] Izdržat ćemo ja opet govorim. Izdržat ćemo. Gospodin Rebić ima također repliku.
Ja se slažem da ćemo izdržat. Zapravo cijela ova rasprava zastupnika Stazića je potpuno dekadentna. Dakle ona vodi k tome da se ništa ne bi promijenilo kao da u zdravstvu sve funkcionira. A da je istina da u zdravstvu sve ne funkcionira, da zdravstvo funkcionira poslije ove rasprave ja mislim da bi on bio u nekoj ustanovi.
Nemojte o ustanovama govoriti apstraktno jer mi možemo pomisliti da je to uvreda. Idemo dalje. Odgovor, gospodin Stazić. Izvolite.
Pazite kolega riječ "dekadentno" znači nešto sasvim drugo nego što vi upotrebljavate ali to imate vremena naučiti, to treba možda bar neke osnovne, možda i najniže oblike školovanja treba proći da bi čovjek naučio i savladao takve riječi. Ali ovo drugo što ste rekli o ustanovi. Znate ponekad nije važno što se govori, važno je tko govori. Hvala.
Tu bi se mogao složiti. Idemo dalje. Na redu je gospodin zastupnik Stjepan Bačić. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Gospodin zastupnik i potpredsjednik, Darko Milinović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, članovi Vlade, uvažene kolegice i kolege. Ja sam uistinu danas na početku dana ipak nekako imao nadu da će ova rasprava, a složili smo se, ipak smo jutros došli do nekog konsenzusa da je ovo prethodna rasprava i da je vrlo bitna. Dakle to smo se svi u Saboru složili, ali sam se ponadao da će izostati ovako teške političke diskvalifikacije kao što ih je izrekao u ime kluba SDP-a gospođa Antunović pa evo i sada zastupnik Stazić. Ja se uistinu smatram pozvanim govoriti o ovoj temi, riješen svih boja političkog dresa koje nosim i argumentirat ću to. U ime ili u vrijeme bivše koalicijske vlasti kada je u Hrvatskoj zaživio štrajk liječnika u mojoj županiji koju zovu utvrda HDZ-a taj odaziv je bio nula, jer sam uistinu smatrao kao liječnik da ne trebamo političke poene skupljati preko leđa pacijenata. Druga stvar je ovo kada je moja malenkost izabrana na čelo upravnog vijeća kliničkog bolničkog centra pa sam dočekan u SDP-ovoj Rijeci na nož, jer sam smatran kao onaj tko je došao promijeniti prof.Halera pa sam rekao da ćemo vidjeti kako je radio i kada samo vidjeli da dobro radi ostavili smo ga i čak što više, bez obzira što je smijenjen, ili što je smijenio našeg ravnatelja ajde reći ću i to, HDZ-ovog prof.Mlinarića, izabran je i u drugom mandatu. I zato kažem da se uistinu smatram pozvanim govoriti o ovoj temi lišen političke boje i dresa. Ja sam jutros razgovarao sa predstavnicima sindikata i u prvom momentu nisam prihvatio zahtjev da ova rasprava ide u ovom obliku u kojem ide, kao prethodna rasprava, već da ide u prvom čitanju, no međutim kada su predočili 33 tisuće potpisa onda sam i ja shvatio da zapravo i mi u Saboru moramo zastupati ne samo stranačke boje dresa već i one koji nas biraju, a sigurno je među njima i ovih 333 tisuće potpisnika te peticije, bez obzira što su neke peticije u ne tako davnoj prošlosti završavale ovdje u Saboru u arhivi. Javna rasprava kako smo čuli stavljena je 14.12. ako sam dobro zapamtio i svi su imali mogućnost dostaviti svoje prijedloge i mene uistinu čudi kako sindikati koji su nam danas podijelili ovu peticiju nisu u vrijeme javne rasprave dostavili svoje prijedloge kako bi eventualno Vlada Republike Hrvatske i resorno ministarstvo moglo poboljšati Nacionalnu strategiju ili reformu zdravstva s kojom se oporba danas ne slaže. Došlo je 50-tak prijedloga i to smo čuli da je od tih 50-tak prijedloga velika većina stavljena ili ukomponirana u razvojnu strategiju 2006.-2011. i u novu, odnosno reformu zdravstva koje je predložio ministar Ljubičić. Ali vjerujte mi ovih 333 tisuće potpisa nije teško skupiti. Vi danas stavite negdje na štand reforma zdravstvenog sustava i većina ovih 333 tisuće ja sam uvjeren nije upoznata na način kako smo danas u Saboru upoznati sa Strategijom razvoja zdravstvenog sustava u sljedećih 5 godina i reformom zdravstva, a usudim se reći da ni svi zastupnici iz oporbe nisu do u tančine pročitali i vidjeli tu reformu i vidjeli srž i dubinu i zapravo ciljeve kojima se želi postići ukoliko reformu i Strategiju razvoja u idućih 5 godina prihvatimo u ovom Saboru. Naravno da javno mijenje, pogotovo televizija i novine kada spominju reformu u zdravstvenom sustavu pa kada kao i gospoda iz SDP-a govore da se ukidaju prava pacijenata, da je manja razina zdravstvene zaštite, da je dostupna samo bogatima, da se smanjuje lista lijekova, da oni koji tjedno zapravo moraju jednom posjećivati bolnicu to neće uspjeti zbog financijskih stvari i da je racionalizacija u zdravstvenom sustavu ne nepotrebna već ide za smanjivanje opsega razine zdravstvene zaštite. Ministar je nešto govorio, ako bi govorili o dostupnosti razine zdravstvene zaštite onda je spomenuo broj pedijatrijskih timova, a svi se kunemo u to kako moramo skrbiti o onim najmlađima jer naravno prirodom posla oni su naši nasljednici, a vidimo da je u vrijeme bivše koalicijske Vlade i to je onaj argument na kojem trebamo provesti raspravu oko ove reforme da je drastično smanjen i ne samo to, ja kao ginekolog sam vidio i pročitao da i ginekološki timovi su u razdoblju do 2004. godine razini primarne zdravstvene zaštite također smanjeni. Ja ću reći jedan podatak sa razine primarne zdravstvene zaštite, ginekološke primarne zdravstvene zaštite da je u 2003. godini nešto oko 80% trudnica imalo 6 i više pregleda tijekom trudnoće, a samo njih čini mi se 14% imalo više od 2 ultrazvučna pregleda tijekom trudnoće. Uzeo sam si za vremena pa sam pogledao sadašnji podatak koji govori da smo danas došli na razinu da 91% trudnica ima više od 6 zdravstvenih pregleda tijekom svoje trudnoće, a 33% ima više od 2 pregleda ultrazvuka … [[Govornik se ne razumije.]] Pa dakle kada bi polemizirali kakva je bila razina zdravstvene usluge samo na ova dva primjera ili dostupnost zdravstvene usluge korisnicima dakle pacijentima onda dakako da s ovim brojkama i sa argumentima trebali bi raspolagati i trebali bi njih uzimati kao temelj rasprave u ovome Saboru. Dakako da ne govorim o ukidanju mnogih domova zdravlja, a posebno na područjima od posebne državne skrbi što je još dodatno opteretilo ne razinu zdravstvene zaštite već dostupnost zdravstvene zaštite pacijentima. Ovdje se danas puno govori kako je ova reforma zdravstvenog sustava za svoj cilj i da će krajnji cilj te reforme biti dostupnost zdravstvene usluge samo bogatima, odnosno onima koji to plaćaju ili koji to mogu platiti. Danas podatak koji govori da država Republika Hrvatska i danas plaća 96% zdravstvene usluge ide iz proračuna Republike Hrvatske, a samo oko 4, nešto manje od 4% ide iz vlastitog džepa putem participacija i svih onih dijelova koji moraju ići iz džepa pacijenta. Isto tako dopunsko osiguranje, čuli smo od ministra dakle da u sklopu dopunskog osiguranja koje danas iznosi 50 do 80 kuna su osigurana zapravo prava i nedirnuta prava onim socijalno najugroženijima i to dopunsko zdravstveno osiguranje koje ostalo u domeni Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje je jedan lakmus papir, odnosno jedan način na koji korigiramo osiguranja koja se nalaze na tržištu, a kada je toliko riječ o brizi za pacijenta ja ću isto tako napomenuti, a bio sam sudionik jedne emisije neposredno prije zadnjih parlamentarnih izbora, vjerojatno će se svi sjetiti lijeka Glivek gdje ih je tada bilo u Hrvatskoj negdje od 15 do 20 slučajeva gdje su obitelji i ono, i to one najsiromašnije jer bolest ne bira bogate i siromašne, trebali izdvajati mjesečno 20 tisuća kuna za taj lijek i sjećate se vapaja te udruge da to stavite na listu i niste stavili na listu. Dakle, nemojmo danas polemizirati na način nebrige ove Vlade o socijalno najugroženijima jer kada bi išli metodama argumenata raspravom argumentima onda bi vidjeli što to znači ili koja je Vlada bila socijalno osjetljivija ili neosjetljivija. Isto tako, racionalizaciju zdravstvenog sustava valjda je svakome jasno da se mora provesti ali ne na razini pružanja zdravstvene usluge ili opsega zdravstvene usluge. Pa ja ću reći, evo prije šest mjeseci ja sam u gospićkoj bolnici napravio analizu laboratorijskih pretraga gdje vjerovali ili ne 95% laboratorijskih pretraga je nalazi u granicama normale što znači da se puno tih ne samo lijekova već i reagenasa i potrošnog materijala koristi ja bih rekao nekontrolirano i ne potrebno.
Hvala lijepa.
Evo i zbog svega ovoga rečenoga i zbog izlaganja ministra Ljubičića oko nove reforme ja ću podržati ovo prethodno čitanje.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala. Netočno je što je kolega ustvrdio da evo sindikati su tek sada izišli sa svojom peticijom a da su to učinili prije da eto bi možda imala Vlada i vremena da poboljša svoje zakonske prijedloge. To jednostavno nije točno jer su četiri sindikata za pravednu, socijalnu i mirovinsku reformu upoznali javnost, upoznali Vladi a na vlastito onda kada su znali i najprije su izrazili bojazan da će čitava stvar ići u ovakvom pravcu a kada se to i dogodilo sa zakonskim prijedlozima koje je Vlada i uputila Saboru onda su upravo i reagirali upravo dajući i primjedbe da je najveća zamka zdravstvene reforme njezina nedorečenost te je sindikati upravo zato kako su i najavili neće podržati jer ne znaju uopće na što se odnosi. A osim toga, imali su i vrlo, vrlo konkretne primjedbe.
Replika poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
U svom izlaganju kolega Milinović kaže da mi neki iz oporbe nismo sagledali dubinu ove reforme. Pa evo, ja ću priznati da ju nisam sagledala. Nisam na primjer mogla, ne mogu sagledati kako to da prije eto nešto više od pola godine 300 milijuna kuna koje je trebalo uštedjeti izmjenom Zakona o zdravstvenom osiguranju a koje se odnosilo na administrativnu taksu od 10 kuna odnosno 30 u toku mjeseca i na povrat troškova prijevoza tek iznad 100 kilometara a ne 30 kao što je do tada bio je bio spas za zdravstvo. Sada u ovom prijedlogu koji nam je Vlada dala vraćaju se refundacija troškova, neka i bez obzira na udaljenost za neke kategorije i taksa se smanjuje na pet kuna po posjetu odnosno ograničava na 30 kuna mjesečno. Također ne mogu ni shvatiti kad kolega Hebrang nas uvjerava kako mi sa višestruko manje novaca imamo istu kvalitetu usluge zdravstvene kao na primjer eto ili građani to tako percipiraju u Irskoj. Pa ne mogu shvatiti niti kad nam ministar kaže da je razlika između inovativnih i generičkih lijekova je u boji ambalaže. Zaista ne mogu tu dubinu shvatiti. I ako je ovaj projekt reforme tako dobar i usuglašen sa gotovo svima s kojima se trebalo usaglašavati onda zaista ne mogu shvatiti zašto se vodi prethodna rasprava.
Druga replika poštovana zastupnica Željka Antunović.
Ja bih željela replicirati kolegi Milinoviću na njegovu tezu da 96% sredstava za zdravstvenu zaštitu ide iz proračuna, da samo 4% participiraju pacijenti. Budimo malo jasniji. 4% participiraju direktno, 4% participiraju kada dođu liječniku, plate lijek ili plate zdravstvenu zaštitu ili plate dopunsko osiguranje. Međutim, 96% nisu nikakvi imaginarni novci koje netko ovdje u Saboru ili ne znam ni ja gdje a još najmanje njegova visost daje i poklanja građanima koji su bolesni. 96% ukupnog zdravstvenog novca izdvajaju građani iz svojih zarada to su doprinosi na plaće, to ulazi u bruto zaradu svakog građanina i kad je on ne bi izdvajao od ove države ne bi dobio ništa. To izdvajaju svi oni koji rade a iz toga se solidarno financira zdravstvena zaštita onih koji ne rade, članova obitelji i svega onoga ostaloga. Isto tako, htjela bih replicirati u odnosu na kritiku izrečenu na primjeru Gliveka. Točno je, ne može zdravstveni sustav koji pravi deficit od 2 milijarde sufinancirati svaki lijek ali onda u zakonu moraju biti uneseni kriteriji, to sam tražila. Kako će se riješiti individualni zahtjevi u medicinsko opravdanim slučajevima kada treba pacijent dobiti i onaj lijek koji će biti dopunskoj listi a pacijent ga neće moći platiti. To je vrlo argumentirana i opravdana kritika i zahtjev prema zdravstvenoj administraciji da takve stvari riješi u korist pacijenata.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Darko Milinović potpredsjednik Doma.
Gledajte, ja ću opet ponoviti. Lista lijekova "A", lista lijekova "B" i ja opet kažem moramo razgovarati argumentirano a mi koji smo u zdravstvu morali bi razgovarati i stručno. Naravno da ova reforma već ili rasprava o ovoj reformi zdravstvenog sustava može u početku pasti u vodu jer senzibilizirate hrvatsku javnost reći ćemo, netko je od zastupnika rekao da su generički lijekovi vodica koja se daje eto tako kao vodica. Dakle, već se na početku senzibilira hrvatska javnost da generički lijekovi nisu uistinu isto ali isto djelovanje imaju kao i originali. A što se tiče dostupnosti ili nešto što je spomenula gospođa zastupnica Zgrebec kod kroničnih pacijenata koji se također senzibiliziraju da će svaki put morati kad dođu u bolnicu plaćati participaciju ili pristojbu što nije i ne odgovara istini samo jednom godišnje i to prvi put kad dođu liječniku platiti participaciju i nikada više tijekom te godine.
Poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja sam pozorno slušao cijelo vrijeme od jutros ovu raspravu i pojedine rasprave pojedinih kolega iz oporbe su me podsjetile na onu priču o Alici iz zemlje čudesa koja je hodala i došla je pred stablo na kojem se nalazila mačka a njen put se križao u mnogo drugih puteva. Onda je ona pitala mačku kojim putem krenuti a mačka sa stabla joj je odgovorila: "Kuda idete?" A onda je odgovorila: "Pa ne znam." A onda joj je mačka odgovorila: "Onda vam je sasvim svejedno kojim ćete putem krenuti." Zašto? Zašto sam spomenuo ovu priču? Zato što mi se učinilo upravo da smo se slomili politizirajući oko jedne stvari oko koje smo jutros svi gotovo već govorili ovdje kako oko nje ne bi trebali politizirati nego kako bi trebali postići jedinstvo i konsenzus i tako dalje. I zato ja s obzirom da je ovo materijal koji je, o kojemu ćemo još se dugo govoriti i raspravljati i tako dalje neću govoriti o njemu na način da ga podržavam, ne podržavam, da ga hvalim ili kudim. Ali ću iznijeti nekoliko mojih vlastitih stavova u vezi s ovim vrlo važnim pitanjem osobito zbog ovdje nazočnih iz Ministarstva zdravstva u smislu da, ne znam da čuju o, što to imam reći na temelju ovoga što sam čuo i što mislim da bi možda moglo u našoj raspravi, u idućim našim raspravama doprinijeti poboljšanju. Dakle svi oni koji se susreću s ovim pitanjem u praksi i u zdravstvenoj politici usredotočuju se na 4 vrlo važne stvari kad govorimo o reformi zdravstvenog sustava, o zdravstvenom sustavu kao takvom uopće. A to su pitanja u svezi sa tzv. "4E". Ali kad ih prevedemo na hrvatski onda to znači sa jednakosti ili pravednosti, sa učinkovitosti, sa djelotvornosti u zdravstvu a to nije isto i sa sudjelovanjem javnosti u kreiranju zdravstvenog sustava odnosno zdravstva kao takvog. Što je to uopće što ljude potiče odnosno vlade na promjenu ponašanja rekli bi mi ovdje reformom. Iako reforma kao izraz, ja bih ga najradije izbrisao iz upotrebe. Možemo ne znam koji izraz drugi upotrijebiti ima mnogo njih, ali evo ostat ću na tome jer je on zapravo službeni. Što je to što potiče ljude na reformu? Prvenstveno to je porast očekivanja. Ljudi uvijek hoće više i imaju pravo na više i to je dobro. Jutros je vrlo uvjerljivo ovdje i argumentirano govorio Hebrang o tome. Dakle bez obzira koliko se ulaže u zdravstvo, bez obzira kako se postižu rezultati javnost će uvijek biti senzibilizirana na to pitanje i uvijek će tražiti više. I ako ih budete pitali bilo gdje, gdje god da pitate ljude koliko su zadovoljni zdravstvenom zaštitom iako je zadovoljstvo u zdravstvenoj zaštiti vrlo važan ishod zdravstvenog sustava oni će kazati da nisu zadovoljni, da nisu dovoljno, da nisu … [[Govornik se ne razumije.]] potrebno i to je dobro. I to je dobro. I to treba slušati i to treba uvažavati. Zatim razlog zbog čega se mora voditi briga o promjenama i ići u nju je stalni porast troškova. Dakle porast potrošnje je neminovna. Ovdje jutros je netko kazao kako ne može razumjeti zbog čega kao poznato nam je da sve tehnologije kao starenjem ne znam ili vrlo brzo pojeftinjuju. Međutim to se ne može primijeniti na zdravstveni sustav i nije točno. Dapače u zdravstvu je stalno veća potrošnja i ona će biti, takva je kod nas, takva je u svijetu, takva će biti uvijek svugdje i na svakom mjestu. O tom potome zašto i kako. Poznato je da je negdje oko 60-tih godina zapadna Europa izdvajala svega 3 do 4% od bruto nacionalnog proizvoda za zdravlje. Ona sad izdvaja od 6 do 9. Mi izdvajamo gotovo, evo vidjeli smo jutros ovdje od ministra 9, ali izdvajali smo i do 10% bruto nacionalnog proizvoda. Prema tome mi ne možemo više izdvajati za zdravstvo nego unutar tog kolača kojeg izdvajamo moramo ga postaviti na način da od njeg bude najveća korist. Da tu korist imaju svi, da ona bude upravo u skladu s ovim što sam gore govorio. I ta ograničenost plaća dakle ne može potencijalna bolest nekoga u društvu dovesti na prosjački štap ili ga dovesti u situaciju kao što se događa u svijetu pa čak i razvijenom suvremenome počev od Sjedinjenih Američkih Država da ako ste bolesni možete doći u poziciju da zapravo izgubite sve i prodate vlastitu kuću. Bogu hvala to nije slučaj s Hrvatskom i to neće biti slučaj s Hrvatskom. Zatim još jedan od poticaja za promjene su tzv. je sumnjičavost u dosadašnje stanje. Dakle mi svi tragamo i gledamo šta se to u svijetu događa? Ne postoji čovjek koji ne traži više u skladu s onim što sam malo prije kazao i koji bi ne znam i pored sve skrbi koju ima ovdje rado uključio onu koja je u svijetu ovog časa in i koja je zapravo krajnji izraz ovog znanstvenog dosega i tako dalje. Koji su razlozi da je porast troškova između ostaloga? Pa razlog osnovni je da je došlo do demografskih promjena. Dakle naša populacija, hrvatska populacija je sve starija, a sve stariji ljudi traže sve više novaca. Došlo je do promjene epidemiološke, u poboljevanju dakle to su tzv. epidemiološke promjene gdje pojedine bolesti zapravo odnose većinu sredstava za njihovo liječenje i tako dalje. Njihov odgovor na ta pitanja ne može dati nijedna reforma ni bilo što nego zapravo promjena ponašanja i zaštita od takvih oboljenja i tako dalje. Kao i nove tehnologije koje su kako sam kazao vrlo skupe i tako dalje. Gdje to mi želimo doći? Kud to ide? Odnosno s čim se želimo susresti odnosno kako ćemo uopće ocijeniti gdje je sad sustav zdravstva? A tu definitivno nemamo pravo politizirati. Posve je poznato u znanosti u ovome segmentu koji se bavi između ostalog ocjenom sustava kako se on mjeri? Kolika je njegova vrijednost? Dakle ne može se on mjeriti time što se meni sviđa nešto ili ne sviđa nego on ima parametre koji su egzaktni i koji se mogu mjeriti. A to su parametri zdravstvenog stanja. Ne bi ih ponavljao ovdje gospodin Hebrang jutros ali i ministar u nekoliko navrata o njima govorio. To je dakako i opći morbiditet, i mortalitet i specifični i perinatalna smrtnost i takozvane one skraćenice "DALE" i "DALY" dakle godine izgubljene zbog invaliditeta. I očekivana dužina života i tako dalje. I Hrvatska se Bogu hvala nalazi na toj ljestvici u, ne mogu reći u samome vrhu, ali jako visoko s obzirom na izdvajanje za zdravstvenu zaštitu. Prema tome sustav u Hrvatskoj funkcionira. I nitko ne može kazati da nije kad je to u pitanju. Kad je u pitanju stupanj zadovoljstva kao drugi element koji se mjeri, kazao sam o njemu već što mislim i dakako, on se čak može egzaktno mjeriti. Ali treba uvažavati i nezadovoljstvo ljudi i tako dalje. I treći element po kome se mjeri jedan sustav zdravstva i njegova uspješnost je između ostaloga stupanj kojim zdravstveni sustav štiti pojedinca od troškova u slučaju bolesti. To je ono što sam već spomenuo. To je dakle u biti važnost kako zaštititi pojedinca u smislu od prekomjernog trošenja za zdravstvo. Isto jednaka je onoj kako zaštititi pojedinca od invaliditeta jer je poznato da se između ostaloga i zdravlje definira kao puno stanje, ne znam, između ostaloga i socijalnog blagostanja i tako dalje. I ne samo odsustvo bolesti, nemoći i drugo. Koji su to, to su dakle ishodi kao takvi i oni se tako mogu jedino pratiti i jedino tako cijeniti. Koji su to još tzv. međuishodi koji su vrlo važni? To je pristup između ostaloga. Dakle on se odnosi i na broj liječnika i na broj ustanova i broj ovog i onog i tako dalje i on je u Hrvatskoj takav kakav jest. Mislim da upravo na tom prostoru se može puno toga unaprijediti i ova Vlada ovim zakonima to čini. To je kvaliteta. O kvaliteti se može puno govoriti. To je cijela jedna znanost i stvarno molim ovdje nazočne iz Ministarstva da se usredsrede, da se ja bih kazao na kvalitetu kao takvu, ne samo na akreditaciju, nego generalno na kvalitetu. I to je trošak na određeni način koji se odnosi na ukupno izdvajanje iz bruto nacionalnog proizvoda o kojem smo govorili. Posve je pogrešno govoriti koliko to ne znam ni ja snosi pojedinac, koliko to snosi država kad se gleda generalno. Vi ako dadnete i iz države i ako iz proračuna dadnete dio sredstava onda od onog dijela od kojeg ste oduzeli ne znam ni ja za zdravstvenu zaštitu uzeli ste nekome drugome i to je to. Zaključio bih, s obzirom na to da već vidim da se upalila mi lampica. Elementi kojima se može upravljati na ova tri elementa, na zdravstveno stanje, na zadovoljstvo pacijenata i na ovu financijske rizike i zaštite od njih su 5 tzv. elemenata osnovnih elemenata kojima se bave ovi zakoni. I zato potičem Vladu da radi na njima, da ih donese i da ih još unaprijedi jer imamo dovoljno vremena. To su financiranje, to je plaćanje, to je regulacija, to je organizacija i to je tzv. nagovaranje, odnosno društveni marketing s ciljem promjene ponašanja individualaca, na individualnoj razini. Prema tome na tome treba raditi. Ja vas pozivam sve na to. I imamo vremena da svi damo svoj prilog i da u međuvremenu svi saznamo kuda stremimo kako bi došli put zajedno sa Vladom i učinili ovaj sustav što uspješnijim. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Evo, poštovani gospodine predsjedniče. Baš upravo na riječi uvaženog kolege da nemamo pravo polemizirati vezano sa stranačkog stajališta, nažalost cijela ova rasprava do sad je bila baš u tome tijeku stranačke reforme pa ću ja samo da bi i pomogao u daljoj raspravi iznijeti podatke najnovijih istraživanja kako hrvatski, što hrvatski građani smatraju o zdravstvenom sustavu, odnosno šta treba napraviti reforma tako da bi i usmjerili raspravu. Naime, to je velika anketa na tisuću ispitanika koja kaže da je preko 50% hrvatskih građana nezadovoljno zdravstvenim sustavom u Hrvatskoj. Samo 14% je zadovoljno. Drugi dio govori o tome da je preko 43% smatra da niti bivša niti sadašnja Vlada nije ništa sustavno napravila na području zdravstva, a 38% smatra da je situacija kakva je i nekad bila. I sad, što je najbitnija situacija, 50% i nešto smatra građana hrvatskih da se u reformu ide samo radi novčanih ušteda. Jer šta hrvatski građani očekuju od reforme? Vrlo je u anketi jasno izraženo. Šta oni očekuju? Nove lijekove i terapiju, smanjiti čekanje na dijagnostičke pretrage i da se bolnice bolje opremljene. Prema tome, plediram da u tome smislu raspravljamo. Znači. Budimo sigurni, niste vi napravili što kažu hrvatski građani u smislu zdravstvene reforme, dapače smatra da je ista situacija i kad je došla ova vlast. I kažem, preko 50% građana očekuje reforme. Ali kako? U etapama. I držimo se ovoga što je u anketi, istraživanju kazano. Znači, smatraju da je potrebno ići u reformu. I onda hoće platiti. Novi lijekovi i terapije, smanjiti čekanje na dijagnostičke pretrage i da su bolnice bolje opremljene. Ajmo o tome razgovarati, a ne prepucavati se cijeli dan. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Pa i, ja sam upravo jednim dijelom dotakao to pitanje. Ja se slažem s kolegom, međutim dio u kojem se ne slažem ću sad naglasiti. Dakle, zadovoljstvo ljudi, zadovoljstvo pacijenata, zadovoljstvo zdravstvenih djelatnika je jedan od ishoda zdravstvenog sustava kao takvoga, jedan. I on se može mjeriti. I ove ankete su vrlo važne. Međutim, mi smo jutros čuli, jutros smo čuli i od gospodina Hebranga i od gospodina ministra, kako bez obzira gdje vi provedete anketu i bez obzira koliko izdvajate za zdravstvenu zaštitu i bez obzira kakve učinke postižete sa tim ljudi su uglavnom nezadovoljni. Ljudi uglavnom hoće više. I to je vrlo važno. Važno je to slušati, važno je to uvažavati, važno je mijenjati stvar na bolje. Međutim, nećemo promijeniti stvar na bolje ako mi u Saboru koristimo našu poziciju i televizijski prijenos kako bi zapravo obmanuli naše ljude pa kazali kako je ne znam između ostaloga lista lijekova osnovna i rezervna koja je postavljena zapravo njima na štetu, a ne na korist. A u biti ona je zaštita onih koji nemaju novac da plate dodatne neki lijek koji ima istu djelotvornost i učinkovitost kao i ovaj prvi. Hvala lijepo.
Druga replika, poštovana zastupnica Ingrd Antičević Marinović.
Kažete kolega mi ovdje ne smijemo politizirati. Mi ovdje moramo i smijemo politizirati. Jer je ovo jedno bitno političko pitanje. Mi u SDP-u držimo prije svega i polazimo od tih načela da su jednakost, pravda i solidarnost zajednička energija, znanje i rad temelji zajedničkog života i uređenja među ljudima. Pa glede tog i na takav način gledamo i ovo pitanje. Pitanje koje je najbitnije za svakog pojedinca, a i za svako pametno društvo. Dakle, naše je načelo, političko načelo zdravlje svima, a ne samo njima. A vaša je političko djelovanje upravo smatrate da je ovdje tržište se je otvorilo, molim vas, i bolnice su nekakva društva kapitala ili u najblažem slučaju d.o.o. sa ograničenom odgovornošću. Tu se ovdje važe koliko se je uštedilo. Pa još, taman, evo kolega Hebrang je govorio koliko su bolnice uštedjele, pa to kad smo već od mnogih priča i basni podsjeća neodoljivo i na pacijenta. Dakle upravo onog dobrog pastira koji je naučio timariti svoju životinju da eto živi bez hrane. I taman ju je naučio to, a ona je uginula. Prema tome, naša različita politička polazišta drugačija i o tome mi ovdje moramo govoriti. Prema tome, ne trebate kriti da je vi smatrate da i kod ovog pitanje tržišni mehanizmi, tržišna ona osnova tko ima novca ima i zdravlje jeste dominantna, a to je ono čemu se mi protivimo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice, ja i dalje ostajem pri tome da stvarno ne trebamo politizirati, jer ja politiziranje držim nečim lošim, nečim neargumentiranim, nečim što nije dobro. Dakle, a što mi trebamo? Mi trebamo voditi politiku i to poštenu politiku. Šta znači poštena politika? Poštenu politiku kad je ovo pitanje, kad govorimo o zdravstvu kao takvome onda ne može nikako biti ovo što ste vi sad kazali. A vi ste kazali, samo malo, da se mi zalažemo za zdravstvo u kojeme će više imati zdravlja oni koji imaju više novca. Pa upravo i zakoni predloženi govore u protivno tome što vi kažete. I argument su da to što ste vi sad izgovorili je doista politikanstvo, obično politikanstvo i ne koristi nikome.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Kolegice ja imam dosta dobar sluha na ovoj udaljenosti.
Oduzimate mi vrijeme. Kolega Bagarić. Vi ste se uprli objasniti nama ovdje, da što god činili u reformi zdravstva da će pacijenti biti nezadovoljni, jer eto uvijek su njihova očekivanja veća od onoga što im zdravstveni sustav može pružiti. Ako je tomu tako, pa predložite onda da reformiramo pacijente a ne zdravstveni sustav, znate. Ali ja vam predlažem da jedan dan provedete s one strane vrata ordinacije, obucite se u prosječnog pacijenta, sjednite u čekaonicu gdje je 50, 60 pacijenata, gdje cijeli dan čekaju da ostvare svoju minimalnu zdravstvenu zaštitu, poslije toga uzmite uplatnicu i odite da vam u centru za socijalnu skrb vrate 10 kuna administrativne pristojbe pa ćete onda vidjeti da li postoje razlozi zbog kojih naši pacijenti, prosječni pacijenti jesu opravdano nezadovoljni, a vidite ti prosječni pacijenti koji su opravdano nezadovoljni ne mogu vidjeti što vi i ja danas ovdje razgovaramo, jer više prijenos ne ide na nacionalnom kanalu Hrvatske televizije nego na satelitskom kanalu nacionalne televizije, a prosječni pacijent nema mogućnost biti priključen na satelitski kanal. Tek toliko koliko je potrebno da javnost sudjeluje u raspravi o ovoj temi i koliko su nam puna usta nacionalnog, političkog i svekolikog konsenzusa o ovoj temi. Znate bilo je puno marginalnijih tema koje su išle na razno-raznim programima, a o ovome o čemu želimo da javnost bude uključena smo prebacili u 16 sati na satelitski program da se može tamo gledati, postoje vjerojatno za to razlozi.
Ništa nije prebačeno po bilo čijoj volji, osim po volji ravnateljstva i Programskog vijeća HRT-a. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Mršiću, ja nisam govorio o lokalnoj samoupravi nego o sustavu zdravstva. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvrsno, upravo to hoću čut od vas. Prema tome, dakle, ja nisam govorio o nečemu o čemu neznam. Vi zastupate između ostaloga lokalnu samoupravu, vi o tome znadete i ja vam vjerujem. Međutim ja ako nešto znam, onda znam malo nešto o zdravstvu, ja sam o tome govorio i posve ste krivo interpretirali to što sam govorio. I to što sam ja govorio, ja to nisam isisavao iz prsta nego sam govorio o reformi sustava i o sustavu koji vrijedi u svim narodima i u svim državama i koji je kao takav, koji se na koncu predaje na najvećim, na najvišim institucijama u svijetu. S druge strane s obzirom da ste zlouporabili to što ste kazali, sada ću ja malo zlouporabiti, dopustite mi. Ne može se pacijente reformirat, nisu pacijenti komunisti koje se može reformirati i transformirati. Oni ili jesu pacijenti ili nisu. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Napokon je lijepo vidjeti gospodine predsjedniče da se kolege iz ministarstva smiju, inače su u dubokom bedu. Ministar je otišao, jer danas biti ministar zdravstva to je gotovo mazohistički posao i toga moramo biti svjesni. Oni se nalaze pritisnuti s jedne strane između ortodoksnih monetarističkih zahtjeva Međunarodnog monetarnog fonda, između mastriških kriterija i proračunskim i drugim deficitima, između zahtjeva medicinske zajednice i sestrinske i liječničke o povećanju plaća za 20, 30, 40%, između decentraliziranog sustava odlučivanja o izgradnji zdravstvenih ustanova, dogradnji zdravstvenih ustanova, dupliciranju zdravstvenih ustanova. Dovoljno vam je vidjeti šta se na području urologije ili kardiologije u Zagrebu izgradilo u nekoliko zadnjih godina. S druge strane imate očekivanja pacijenata, potpuno opravdana i imate situaciju u ovom Visokom domu u kojem ima desetak posto liječnika od kojih su neki briljantni kliničari, neću izdvajati nikoga, ali na lijevoj strani je nešto više liječnika koji vjeruju da razumiju ovo o čemu govore, oni na žalost to ne razumiju. Naime to je kao kada ja gledam enemar, 10 puta razgovaram sa radiolozima, neurokirurzima, neurolozima i laički naučim razumjeti i mogu vidjeti baš sam bio prije nekoliko dana sa jednom kolegicom kod kolege Paladina i ja razumijem o čemu se radi, na površinskoj laičkoj razini, ali ne razumijem na suštinskoj razini i to je problem mnogih pa i meni dragog prijatelja kolege Hebranga koji odvjetnički pokušava braniti nešto što je sa stajališta vladajuće stranke bilo nerazumno zato što se izbori gube na ovakvom tipu "pi ara" u odnosu na reformu zdravstva. Znači vi ste mogli "pi ar" probati da tri puta povećavate prava pacijenata, produžite liste čekanja i provodite drugačiju strategiju štednje u zdravstvu i postignete iste efekte. Mislim da je kolega Kramarić spomenio kanadsku strategiju reforme zdravstva. Nije to kao što je to rekao kolega Bagarić, nikakav provedbeni program nego to je ozbiljna studija koja se zove … [[Ne razumije se.]] ona ima 392 stranice, na njoj se radilo dvije godine. Kada se u pitanju radi o kvaliteti hrvatskog zdravstvenog sustava, ja ću kazati jednu tezu koja je empirijski neoboriva, a ta teza glasi ovako. Da je hrvatsko zdravstvo u najmanju ruku dva puta bolji od svih drugih društvenih podsustava. Ja ću kazati koji su argumenti u prilog te teze. Kolega Bagarić i krivo mi je da je nepoštivajući Hipokratovu zakletvu pokušao malo komično razgovarati o našem zajedničkom prijatelju Matku Marušiću, ali o tome ćemo razgovarati na kavi. On je spomenuo neke kriterije izvrsnosti. Svjetska zdravstvena organizacija je napravila jedinu analizu komparativnu izvrsnosti zdravstvenih sustava 2000. godine u onom tajnovitom trenutku kada je stara vlast prepuštala vlast koalicijskoj vlasti i kada su komesari nove vlasti koji su imali prosjek ocjena u gimnaziji 2,00 obilazili zdravstvene institucije, mijenjali šefove klinika i ravnatelje bolnica i ja sam vidio strah u ljudima našim kolegama od strane neprosvijećenih komesara te tzv. koalicijske vlasti. Postoji pet kriterija izvrsnosti zdravstvenih sustava. Prvi je zdravlje pojedinaca i zdravlje naroda. Prema analizi Svjetske zdravstvene organizacije po tom kriteriju Hrvatska se nalazi na 43 mjestu. Drugi je kriterij zadovoljstvo zdravstvenih djelatnika zdravstvenom zaštitom, o tome je više ljudi govorilo. Svugdje u svijetu postoji jedan fenomen nesretnosti, nesretnosti liječnika i nesretnosti medicinskih sestara. Ja sam radio jedno istraživanje među generacijom … [[Govornik se ne razumije.]] zadnje generacije. Bio sam dosta iznenađen kako su liječnici opće prakse koja se nepotrebno u Hrvatskoj zove obiteljska medicina zadovoljni sa svojim poslom. Znači i sve više pritisaka, negativni publicitet, senzacionalizam, pritisci, pa udruga pacijenata, javnost i oporbe naprosto liječnici su u vrlo kompliciranoj situaciji. Morate doći ispred neke čekaonice kao što je rekao gospodin Mršić, nego morate doći u ordinaciju kad vidite da u nju uđe recimo neurokirug ili kardiokirurg nakon četiri, pet sati operacije. Neće prepoznati vlastitu ženu od iscrpljenosti, nakon tri, četiri sata rada u ovom Visokom domu ljudi odlaze kući, idu spavati, popodne ako su iz Dalmacije od iscrpljenosti. Sad zamislite kad to radi sedam, osam sati. Kad je u pitanju treći kriterij je zadovoljstvo pacijenata i građana sa zdravstvenom zaštitom. O tome je nešto malo govoreno koliko su zadovoljni pacijenti kod nas. Razina zadovoljstva pacijenata prema analizi Svjetske zdravstvene organizacije u Hrvatskoj je na 76 mjestu, a kad je u pitanju interepersonalni odnos pacijenata i sestara prema pacijentima na 83 mjestu. Najgori element nezadovoljstva i to je najveća kritika ovog projekta reforme je pravednost u financiranju zdravstva. Tu se mi nalazimo od 108 do 111 mjesta i pokušaji razvoja nečega što je ekonomski ili ekonomsko teorijski neodrživo, a to je dopunsko osiguranje u Hrvatskoj to trebalo je odavno ukinuti, a ne ga ponovno rehabilitirati i pokušaj prebacivanja troškova na pacijente će ovo 108 mjesto povećati na negdje po mojoj procjeni na 130 ili 140 mjesto. Mi moramo biti svjesni da je u Hrvatskoj situacija takva da je pravo na zdravstvenu zaštitu posljednja slamka spasa socijalne države. Ljudi su izgubili svoja radna mjesta, firme, banke i tu se grozničavo drže za tu točku. I konačno zadnja točka je stabilnost zdravstvenog sustava. Bolje imati stabilne zdravstvene sustave nego nestabilne zdravstvene sustave koji stalno žive u jednoj atmosferi različitih reformi. I konačno kad je u pitanju odgovornost, ako primijenimo logiku nekakvog medicinskog modela idemo preko simptoma i znakova bolesti do neke dijagnoze pa onda prema terapiji, mi možemo kazati da je hrvatsko zdravstvo zdravo, ali da ima jednu kronično degenerativnu bolest vlastitih financija. Odgovornost za to je multigeneracijska i seže u zadnjih 20-tak godina. Prema tome hrvatske sestre su fantastične, hrvatski liječnici su fantastični u gotovo svim disciplinama. Raspostranjenost korupcije u Hrvatskoj suprotno pokušajima politike da prebace važnu javnost je od velike korupcije prema profesionalnoj korupciji je marginalno. U okviru toga se vrti negdje 3, 4% ukupnih sredstava što je vrlo malo. Prema tome, vidim vrijeme mi ističe, zbog toga što je odgovornost za ovo stanje duga 20 godina, to je osnovni razlog za skromnost, a ne samo što se radi o velikom tjednu i da se konsenzus pokuša pronaći zbog toga jer ako ne nađemo konsenzus onda sama ideja da radimo neku strategiju do 2011. godine jedna morska ideja, pošto mandat ove Vlade završava u najboljem slučaju sljedeće godine. Prema tome, nema razloga da tako dugoročno razmišljamo. Sve u svemu mislim da je velika šteta što se ovaj posao barem recenziranja, o tome sam ja i razgovarao nije prepustio ljudima koji nešto o tome znaju, u Hrvatskoj ih je vrlo malo i oni bi to kao i obično radili sa puno volje i potpuno besplatno. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Netočan je navod kolege Letice da zastupnici iz Dalmacije poslijepodne nisu na zasjedanjima jer idu prileći kako je on to rekao. Može bit da on ide leć' pa nas ne vidi, a to što nas vi ne vidite ne znači da mi nismo tu, nego znači nešto da ste vi išli leć' doma.
Jak ispravak. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Isto tako ovo što je rekao kolega Marin to naprosto nije točno i ja ne bih niti replicirala da eto se odnosi samo na mene osobno, ali.
Niti ne replicirate, ispravljate netočni navod.
Da, da, ispravljam netočan navod. I kolegica Jagoda Martić, dakle ne samo danas nego ni u onom prošlom sazivu i uopće od kad su se imali sreću i zadovoljstvo i čast biti zastupnici Dalmatinci nisu nikada napuštali ovaj Sabor. To možda vi ne znate jer često popodne niste, a ja ovo govorim i zbog toga ispravljam netočan navod što se inače stvara dojam u javnosti da su Dalmatinci lijeni ljudi. To naprosto nije točno.
Nije. Dobro. Poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt, ispravak. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Pa evo ustvari iz današnjih izlaganja bi se moglo ustvari puno toga zaključiti. Neki bi mogli zaključiti da mi možda čak i bespotrebno danas raspravljamo jer je u našem zdravstvu ipak više-manje sve dobro, ali evo sad ćemo nešto malo izmijeniti pa drugi kažu da je zdravstvo inače u nekakvoj stalnoj reformi, već sve ove godine iza nas pa tako će eto biti i ubuduće. Pa ustvari i činjenica da mi u jednom dokumentu koji ima pretenzije nazivati se Strategija i to Nacionalna strategija razvitka hrvatskog zdravstva za period 2006.-2011. ustvari raspravljamo danas u paketu sa 7 što još zakonskih, što samih zakona, što izmjena zakona. S jednim ćemo se vjerojatno svi složiti, to uvijek moći ponoviti da je zdravstveni sustav gotovo pa najbitniji sustav u funkcioniranju jedne države. On je naime od općeg javnog interesa svakog građanina, odnosno dotiče svakog građanina ili pojedinca neke države bez obzira na njegovu dob, na trenutno zdravstveno stanje, obrazovanje, socijalni status i slično. Naravno ja stoga razumijem i u interesu bi možda bilo svima da postignemo što veću usaglašenost kad su u pitanju značajniji reformski zahvati u ovom sustavu. Međutim, ja se kao saborska zastupnica ipak pitam zbog čega bih ja recimo danas trebala ovdje izraziti svoju punu suglasnost i govoriti u pozitivi ovim predloženim zakonima kad mi se čini da se niti vladajuća struktura ustvari nije još međusobno dogovorila. Da li su u pitanju prijedlozi koji idu i označavaju nekakve velike reformske zahvate u zdravstvu, jesu li to nekakve mini reforme koje se dešavaju, jesu li to samo nekave sitne kozmetičke izmjene pa ne vidim razloga da niti ja kao zastupnica dam ovome podršku. Izražavam ponovno nezadovoljstvo što se o strategiji i paketu ovih zakona govori objedinjeno, jer to znači da bi evo u ovih deset minuta i u ovoj prethodnoj raspravi trebali valjda otprilike po minutu reći pametno nešto o svakom od ovih prijedloga i o nacionalnoj strategiji i o svakom od ovih zakona jer nam evo toliko vremena i imamo. Nešto samo kratko o nacionalnoj strategiji za koju u stvari u samom početku na stranici četiri piše: "Iako je od osnutka Hrvatske države i promjenu društvenog uređenja od socijalističkog na tržišni prošlo više od petnaest godina još uvijek nije izrađena strategija razvitka zdravstva koja bi pružila osnovne odrednice u kojem bi se smjeru morale provoditi opsežne i nužne reforme. I evo mi i danas ustvari pred sobom imamo prijedlog nacionalne strategije zdravstva dokumenta koji se sastoji od nekakvih sedam poglavlja, od uvoda, preko povijesnih stečevina, politike i strategije sustava zdravstva, pretpostavki za provedbu politike putem strategije itd. Međutim, ja moram kazati da sam od jedne nacionalne strategije očekivala puno više. Očekivala sam da će dati strateške ciljeve, mjere, nositelje, rokove a da ne govorim o eventualnom praćenju ostvarivanja strategije ili njene uspješnosti. Nigdje u dokumentu za svako od ovih poglavlja koje sam prije navela nema odgovora kako će se ostvariti nešto što u tom dokumentu piše. Recimo, kad se govori o pristupačnosti sustava dokument ističe teritorijalnu, vremensku i ekonomsku pristupačnost. Međutim, ja ne vidim ili nije dovoljno naglašeno što se reformski uvodi ili mijenja u postojećem sustavu osim dio koji se odnosi i usmjerio se na hitnu medicinsku pomoć. Ili, kad se govori o novom načinu financiranja sustava taj dio nije nazočan na način koji bi oslikavao taj budući sustav. Ili, kad se govori o sekundarnoj razini osim što se govori o osnivanju datoteke podataka, kategorizaciji i akreditaciji koje su sastavnice i postojećeg zakona nije vidljivo koje su to recimo mjere koje će dovesti do racionalizacije, do smanjenja liste čekanja odnosno kako će se i na koji način uspostaviti sustav koji neće nagomilavati gubitak. Dozvolite mi jedan primjer iz nedavne vlastite prakse iz uže obitelji. Bilo je potrebno učiniti određene hormonalne pretrage u jednoj od bolnica u Zagrebu i da biste to učinili onda ne može se vi naručiti svaki dan u jednom mjesecu nego imate određene dane kad možete doći i naručiti se. Pa onda kad zovete bolnicu onda vam kažu ne danas, zovite za deset dana. Onda zovete za deset dana, onda vam kažu s druge strane evo naručeni ste za mjesec dana u toliko i toliko sati. Onda vi dođete za mjesec dana u toliko i toliko sati, date krv za hormonalne pretrage i onda vam tamo kažu e sada jedan nalaz će vam biti gotov za tri tjedna a ovaj drugi nalaz još ne znamo kada će biti gotov pa kad dođete po onaj prvi nalaz od tri tjedna za tri tjedna onda ćemo vam reći kada ćete moći onaj drugi podignuti. Nakon toga vi odete na Internet stranice, pronađete privatne laboratorije koji obavljaju te pretrage i zovete da vidite kada se smijete naručiti, kada smijete doći, koliko ćete čekati. Oni vam kažu možete doći kad hoćete između 8 i 14 sati svaki dan. A koliko se čeka na nalaz? Kaže, sat vremena nakon što date krv. A koliko to košta? Između 120 i 150 kuna, zavisno o laboratoriju. Pa onda, ja bih rekla "tko voli nek izvoli" odnosno tko ima taj plati i imat će ono što se kaže nalaz praktički u roku sat vremena. E, to je ono što mene interesira. Gdje, možda ministar mi može odgovoriti, se u ovoj nacionalnoj strategiji govori o tome dakle kako ćemo mi pomoći ovom strategijom ili ovim paketom zakona koji vi predlažete dakle da se smanje te liste čekanja, da usluga bude puno brža i kvalitetnija nego što je danas. Kad se radi o administrativnoj pristojbi koju smo više puta danas spominjali ja inače smatram da je po meni neprihvatljivo i da se ona i dalje predlaže kao model financiranja zdravstvenog sustava iz osnovnog razloga što smatram kao i kolege i kolegice u mom klubu da je taj sustav nepravičan. Smatramo naime da bi taj sustav trebalo graditi na principu transfera "od zdravih bolesnima", "od imućnih prema socijalno ugroženima" što sustav administrativnih pristojbi niti u kom slučaju nije. Naime, ipak možda vrijedi podsjetiti da danas građani Hrvatske za korištenje prava iz osnovnog obveznog zdravstvenog osiguranja plaćaju doprinos na plaće, administrativnu pristojbu u primarnoj zdravstvenoj zaštiti, dopunsko zdravstveno osiguranje ili participaciju, a dozvolite sutra će plaćati i lijekove sa dopunske liste. I to i oni mislim da se ne varam i da sam dobro iščitala koji su i inače oslobođeni plaćanja participacije. Ako griješim molim da me demantirate. I pri tome gospodine ministre vi ustvari to vrlo slikovito, već su neki kolege to rekli danas ovdje, objašnjavate pomoću crvene i plave kutijice. Nisam dobro pažljivo slušala je li crvena skuplja ili je plava. Crvena je skuplja. Dakle, crvenoj i plavoj kutijici u biti potpuno identičnog lijeka kako sam ja shvatila i kako vi tvrdite, samo je to drugačije pakovanje. Ali ja ipak mislim da će se ljuti pitati pa zašto ja eto ne mogu dobiti baš tu crvenu kutijicu, eto, meni se baš sviđa ta crvena boja, a netko drugi može. Da li to znači da ja manje vrijedim zato što nemam dovoljno možda prihoda da platim tu razliku. To je znate kao kad dijete u trgovini, mene to na to podsjeća, ubjeđujete da je neka igračka sasvim jednaka nekoj drugoj bez obzira što je ona eto skuplja, šarenija, privlačnija, ljepše upakirana. Ovako, ja mislim da tu fali ustvari jedno dodatno pojašnjenje. Naime, građani imaju pravo postaviti pitanje kako će se lijekovi stavljati na jednu ili na drugu listu, na temelju kojih kriterija. Da li je to samo i osnovni i jedini kriterij cijena? Možemo se složiti sa time da je cijena motiv ali ne može biti i jedini kriterij. I što to znači točno ekvivalentni lijek? Iz zakona to nije dovoljno jasno i smatram da to treba dodatno pojasniti. Kad to budete jasno građanima rekli onda vjerujem da će se točno znati što znači i zašto se uvode ovakve dvije vrste lijekova. I konačno, moram također izraziti na kraju svoje neslaganje sa time da su se tri prijedloga oporbenih klubova koji se odnose na ponovno uvođenje plaćanja naknada troškova prijevoza koje ste vi u srpnju odnosno zastupnici vladajuće većine u srpnju mjesecu prošle godine maknuli iz zakona, dakle da se o njima raspravlja također kao u prethodnom čitanju. Gospodine ministre, to samo znači ovako. Da će sada nakon ove prethodne rasprave ponovno proteći neko vrijeme dok zakoni dođu u prvo čitanje pa onda dok dođu u drugo čitanje. To znači da barem idućih šest mjeseci naknade dakle troškova prijevoza neće za te kategorije biti.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolegica je govorila dijelom o odnosu tržišta i zdravlja. Samo bih pripomenuo u starom Splitu jedan od najljepših pozdrava, uobičajenih pozdrava je bio "Zdravi bili!". Naime zdravlje nije roba. I čini mi se da to ova strategija dovoljno ne razlučuje. Zdravlje nije roba i tu se ne mogu primjenjivati tržišni da ne kažem trgovački principi. Zdravlje i kad govorimo o zdravlju građana to je moralno, a ne tržišno, a ne trgovačko pitanje. Jasno da liječnike, liječničke usluge dijelom mogu biti na tržištu, ali nikada ne na teret ili na uštrb zdravlja građana.
Poštovana zastupnica Ruža Lelić. Izvolite.
… /Govornica je naknadno uključena./ … Evo, u svom izlaganju bih se osvrnula ipak na primarnu zdravstvenu zaštitu i pošto i sama pripadam tome a imamo kolega iz klinike pa će oni sigurno govoriti više o tom dijelu. Pa evo ja sam osobito zadovoljna što se ovdje i u Nacionalnoj strategiji i u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti tendencija stavlja na primarnu zdravstvenu zaštitu i na preventivne, i preventivne postupke i više puta smo evo čuli i to stvarno tako je da je primarna zdravstvena zaštita čuvar ulaza u zdravstveni sustav i ukoliko je dobro organizirana svakako onda da će smanjiti potrošnju i na seknudarnu i na tercijarnoj razini i evo općenito je, iznosi se podatak da bi trebala zbrinjavati znači 70 do 80 zdravstvenih potreba pučanstva i naš je cilj znači tih 80 … [[Govornica se ne razumije.]] posto. Međutim kako to sada postići? Kako postići da sustav bude funkcionalan, da bude učinkovit? Da njime budu zadovoljni pacijenti i da njime budu zadovoljni liječnici. Evo ovdje vidimo mislim službene podatke da kada rangiramo zadovoljstvo od 1 do 5 onda vidimo da su kod nas sa 350 EUR-a potrošnje po glavi stanovnika znači da su zadovoljni sa 3 cijela i u drugim zemljama koje imaju više duplo od nas, recimo Slovenija sa 743,1 ili recimo Irska 2800 EUR-a a zadovoljstvo je isto 3. U gradaciji od 1 do 5. I to je ovo kada smo govorili o zadovoljstvo i nezadovoljstvu pojedinačnim uslugama. Međutim o ovoj učinkovitosti ja mislim da su se već neki potezi i napravili. I da to moramo ovdje istaknuti. To su jedni od mjera koje je ova Vlada unijela jer su preventivni pregledi. Preventivni pregledi preko 50 godina i moram evo samo sa žaljenjem reći recimo da je podatak bio da su 2004. godine bilo tih pregleda 14 tisuća mislim 800 i nešto, a da ove 2005. godine evo vidimo podatak da je 11 tisuća 845. Nije to samo nedostatak ili greška liječnika. Nego i svih nas koji evo takve usluge koje imamo u mogućnosti da koristimo koje ne koristimo. A vidimo evo podatak isto tako govori da se kod takvih, tih koji su pristupili pregledu da njih kod 40% otkrije se neko patološko stanje i 23% ih je upućeno specijalisti. Znati sve ovo govori na važnost tih preventivnih pregleda da oni ustvari malo koštaju u odnosu na dobit koji se može ostvariti. Također novina koju treba pohvaliti i koja je jedan korak naprijed je svakako plaćanje po terapijskom postupku u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. To je sada da ne nabrajam od EKG, od obrade rane i tako sad bi to trebalo pripomoći da se smanji broj specijalističkih usluga. I ovdje je evo više puta istaknuto struka smatra isto tako da je potrebno mijenjati, nužno mijenjati ovo plaćanje po poglavarini jer takav način plaćanja zaista ne stimulira kvalitetan rad. I zato ja osobito podržavam ovaj prijedlog iz Nacionalne strategije. To upravo piše u Nacionalnoj strategiji da će se princip glavarini mijenjati i da se iz varijabilnog dijela znači plaća osmišljeni, promotivni i preventivni postupci koji trebaju biti ja bih rekla kontinuirani i sveobuhvatni i koji trebaju biti obuhvaćeni i uključeni svi od Ministarstva zdravstva i zdravstvenih djelatnika ali ne samo oni nego svi. Evo ja bih ovdje se pa bi pročitala nešto što je profesor Štampar a svi se na njega pozivamo kao na oca primarne zdravstvene zaštite i osnivača Svjetske zdravstvene organizacije, šta je rekao: "Najvažnije, važnije je obavještenje naroda od zakona. Najvažnije je pripremiti u jednoj sredini teren i pravilno shvaćanje o zdravstvenom pitanju." Ja se sad pitam ovdje kako mi to pripremamo teren? Ovako što ljude plašimo da će ostati bez svih prava i da praktički će umrijeti zato što nemaju zdravstvene zaštite. A uopće činjenično ne odgovara tako. "Zatim pitanje narodnog zdravlja i rad na njegovom unaprjeđenju nije monopol liječnika već se njime moramo baviti svi bez razlike. Samo ovom zajedničkom suradnjom možemo unaprijediti narodno zdravlje ili opće zdravlje kao što bih rekla." Tako bi isto tako rekla da recimo 1768. godine rekao: "Trajno očuvanje zdravlja i produljenje života vijeka, doživljenje duboke starosti nalazi se u mudro izabranim pravilima života i zdravlja a ne samo u lijekovima." I evo sada kaže isto podatak Svjetske zdravstvene organizacije da prosječno 400 EUR-a nalazi se u ladicama. To ima jednu dobru i jednu lošu stranu. Loša je što ljudi uzimaju te lijekove, a dobra je što ih nisu popili. Jer kad bi popili sve te lijekove kad uzmemo u obzir njihovu kontraindikaciju i njihove štetnosti Boga pitaj šta bi od toga svega bilo? Zatim, zato je dobro ono što je Ministarstvo zdravstva prije imalo akciju da o zdravlju odlučujemo sami. Jer u tome zaista ima puno istine. Zatim da bi nam zdravstvena zaštita na primarnoj razini ali i svagdje drugdje bila učinkovita potrebna je edukacija. Edukacija i liječnika, ali edukacija i pacijenata. Ovdje kao što ste rekli ne možemo pacijente i stanovništvo reformirati ali ih možemo educirati i to je naš zadatak svih nas. Znači edukacija, edukacija liječnika mislim da ide preko ove opće medicine i sad je to dobro razrađena ta specijalizacija, jedan uhodani tijek i mislim da tu ne bi trebalo biti problema i svakako da je tu jedna kontinuirana kako bi rekli doživotna edukacija a mislim da ova sada koja se provodi putem raznih predavanja i to bodovanje Hrvatske liječničke komore da treba biti učinkovitije. Ja to mogu reći iz prakse da to bi zaista trebalo biti učinkovitije. Da to bude u smislu programirane edukacije što se treba proći tokom godine. Da to eventualno treba i položiti i da onda na osnovu toga možemo imati jedno određeno znanje. Zatim svakako da treba promicati aktivnosti kao što je zdravstveni turizam, zdravi grad, aktivni odmor, škole koje promiču zdravlje, klubovi zdravlja i također klubovi kroničnih bolesnika. Klubovi kroničnih bolesnika, ja moram reći evo iz svoga osobnog iskustva u Domu zdravlja smo na sve moguće načine pokušavali stimulirati i zdravstvene djelatnike i pacijente koji boluju od raznih bolesti ali da smo slabo imali s time rezultate i evo to mogla bih reći da u mom segmentu rada da sam tu najmanje zadovoljna. Svakako da tele medicina da će smanjiti isto tako da je to jedan bitan korak naprijed i da bi trebala smanjiti troškove putovanja i specijalističkih pregleda. U konačnici znači naš cilj je da dodamo godine života, ali još bitnije da dodamo život godinama. I sad bih se osvrnula na Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Samo ovaj dio znači koji smatram za mene osobito važnim obzirom primarnu zdravstvenu zaštitu a to je statutarne izmjene u domovima zdravlja. Znači da sada kao što je i prethodno bilo predviđeno da bude najmanje jedan dom zdravlja da se osnivaju i tri u Zagrebu. Mi smo i tada upozoravali da stvaranje jednog doma zdravlja pod primoravanje da se stvori samo jedan dom zdravlja da to neće polučiti dobre rezultate, da svaka županija ima svoje neke specifičnosti. I ako smo vi vlasnici županija da onda svaka županija će najbolje organizirati da li će imati jedan dom zdravlja ili više. Sigurno da ih negdje nije potrebno imati 7, ali nije potrebno imati ni jedan nego se može naći neka razumna granica. Također se postavlja pitanje kuda ići u domove zdravlja pa se neki iznose mišljenje da ih treba u potpunosti ukinuti. Ja se apsolutno s time ne slažem. Mislim da je ovaj, pošto ovdje stavljamo tendenciju na primarnu zdravstvenu zaštitu, a zdravstvena ustanova koja je oslonac primarne zdravstvene zaštite to je dom zdravlja. Prema tome, njegove usluge treba i pojedinačne treba ih jačati i treba znači da sudjeluju u planiranju, u koordiniranju, održavanju kontinuiranosti zdravstvene zaštite, da provoditi kvalijativnu skrb, mentalno zdravlje, sve ono znači što je izazov budućeg vremena koje je. Ujedno se sigurno i nije potrebno da svi moraju otići u zakup. Ima ambulanti koji to, liječnika koji to i ne mogu obzirom na broj pacijenata koji imaju. I to, vidim da mi vrijeme istječe pa moram reći ovo nešto što mi je najvažnije, isto tako bitno. To je prijedlog Zakona o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu. Mi kao struka i ja osobno i vidimo i Odbor zaštite, Odbor za rad, zdravstvo i socijalnu skrb svi se s tim slažemo da je to potrebno. Ali ovdje se govori o zaštiti zdravlja na radu. Znači ne bi smjelo se obuhvatiti samo nesreće na radu i profesionalne bolesti nego zaštita zdravlja na radu. I zato mislimo da u onom članku 4. znači sve te aktivnosti koje se provode kao specifična zdravstvena zaštita, sada nema vremena da to sve pročitam, to nisu sve prethodni preventivni pregledi ovi, oni, nego mnogi drugi pregledi, aktivnosti koje se obavljaju, da trebaju biti financirani iz toga zavoda koji podržavamo njegovo osnivanje. I mislim da to se može provesti, jer danas se zaista radnik je izložen, kad gledamo … [[Govornik se ne razumije.]] tranziciju, globalizaciju. I mnogi su zapali i poslodavci, ali i radnici u imperativ zarade i tako izloženi su mnogim zaista i psihičkim i svim drugim poteškoćama. I zato je ovakav jedan fond, odnosno zavod, mi smatramo potrebnim i dobro došlim i vrlo bitnim korakom naprijed. I da bi to se riješilo pitanje specifične zdravstvene zaštite da to bude učinkovitije, da bude funkcionalnija i da zaista poluči rezultate. Jer ovako su često specijalisti boreći za preživljavanje išli sa nelojalnom konkurencijom ili su bili ovisni o onima koji naručju od njih preglede. Tako da, evo, ukoliko bi se to uvrstilo, a mislim da nema nikakvog razloga da to ne bude da se iz toga financira specifična zdravstvena zaštita da bi polučilo to onda dobre rezultate. I onda, još bi jedanput istakla, pored toga što smo svi rekli da hrvatsko zdravstvo kvalifikacije Svjetske zdravstvene organizacije prema smrtnošću djece i odraslih znači svrstano je u kvalifikaciju A skupa sa naprednim zemljama kao što su Irska, Island, Italija, Engleska i da sad sve druge ne nabrajam. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Ljubica Brdarić.
Gospodine predsjedniče, kolegice Lelić. Ja moram priznati da sam nakon vašeg izlaganja i zbunjena i zabrinuta. Ja mislila kad odem k liječniku ili tamo odvedem svoje dijete da idem stručnjaku koji će nas pregledati, ustanoviti od čega bolujemo i propisati odgovarajući lijek. A sada čujem da naši liječnici propisuju lijekove koji srećom nisu popijeni, nego stoje u ladici, a to je manja šteta. Nadam se da niste ozbiljno mislili to što ste rekli. Ispada da je pacijent kriv što je bolestan, što je siromašan i da on sam od doktora traži pretrage koje će biti obavljene, lijekovi koji će biti propisani. Bojim se da tomu nije tako. O medicini ne znam ništa, osim onoliko koliko sam bolovala ja i moja djeca. Ali od svog liječnika očekujem da zna i da o nama vodi brigu. Do sad sam s punim povjerenjem odlazila liječnicima. Nakon vaših tvrdnji bojim se da neće biti tako.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Pa evo ja kolegice evo jedino prihvaćam ovo da što ste rekli da o medicini ne znate ništa. Ali evo, dozvolite da ja ipak nešto znam od toga poslije da ne otkrivam sada godina koliko radim u medicini. Ono što je, mislim želite ovako prodavati jednu demagogiju da je pacijent kriv što je bolestan, da nema nepovjerenje u liječniku. Uopće suština nije u tome. Suština je u tome da pacijent o tome bude obaviješten, o tome na kraju imamo u Zakonu o pacijentima, pa ako tamo pročitate onda ćete vidjeti što je isto, na čemu se, da se to podrazumijeva jedan odnos i upoznavanje pacijenta o čem da radi, da je odgovora za svoje zdravlje, da ga treba čuvati, unapređivati, a da lijekove uzima onda kada su mu nužno potrebni.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić, replika.
Pa meni je drago da se opetovano u ovoj raspravi spominje jedna teza koja mislim baš nije u potpunosti točna da se ponovno osnivaju domovi zdravlja. Ja mislim da se samo definira precizno da na području županije se osniva najmanje jedan dom zdravlja. U gradu Zagrebu tri. Imamo otoke gdje se moraju osnovati. Ali ja bih molio predlagatelja, budući da je ovo prethodna rasprava da kada bude pisao zakon za prvo čitanje, da pročita i Zakon o lokalnoj samoupravi. U Zakonu o lokalnoj samoupravi vrlo izričito piše da nadležnost jedinica lokalne samouprave, a jedinice lokalne samouprave su općine i gradovi jest primarna zdravstvena zaštita. Po meni bi dakle bilo potpuno logično da konačno omogućimo gradovima da osnivaju domove zdravlja, odnosno da osnivaju zdravstvene ustanove koji spadaju u primarnu zdravstvenu zaštitu. Vi imate danas apsurd u zakonu da primjerice opću bolnicu i specijalnu bolnicu može osnovati županija i grad. Međutim, grad koji ima dakle izvornu nadležnost iz Zakona o lokalnoj samoupravi ne može osnovati niti dom zdravlja, niti primjerice biti suosnivač ili nečega što se zove Zavod za javno zdravstvo. Ja bih vas lijepo molio, budući da je ovo prethodna rasprava da sasvim sigurno sagledamo ono što se radi na području decentralizacije, a ta decentralizacija se ne može nikako spuštati samo do nivoa županija, nego moramo spustiti dakle barem primarnu zdravstvenu zaštitu do mogućnosti da gradovi osnivaju zdravstvene ustanove iz primarne zdravstvene zaštite.
Hvala. Ja ne znam sada je li kolega replicirao meni. Ja sam se obraćala ministru. Ja bih željela reći samo da … [[Govornik se ne razumije.]] imperativ, nego da se kaže da najmanje jedan dom zdravlja. Prema tome, baš je prepušten županiji koja je nadležna za primarnu zdravstvenu zaštitu po zakonu kao što ste rekli da organizirate dakle zdravstvenu zaštitu kako smatrate da je potrebna. Ja mislim da ide i pilot projekt. Da će biti decentralizacija baš primarne zdravstvene zaštite, ali i općih bolnica gdje će onda županije koje to budu željele i preuzeti veću odgovornost. Ja vjerujem da iz toga idu i veća sredstva. Jer ovo što smo recimo dobivamo iz decentraliziranih sredstava, ja smatram da je to dobar put samo što bi tih sredstava zaista trebalo biti više. I mislim da bi u stvari u konačnici polučile daleko veće rezultate, jer bi ih mi onda učinkovitije i trošili.
Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Svi smo svjesni da je sustav zdravstva opterećen brojnim problemima i da mu bez ozbiljne sustavne reforme zaista prijeti kolaps. U uvodnom dijelu nacionalne strategije razvitka zdravstva konstatira se da je nacionalna, da je neracionalna organizacija zdravstvene skrbi, loša kontrola troškova u zdravstvu kao i dugogodišnji nekontrolirani rast potrošnje u zdravstvenoj skrbi doveo ukupne troškove zdravstva do gornjeg limita koji bi hrvatsko gospodarstvo moglo podnijeti tako da je opsežna i duboka reforma sustava zdravstva nužna. Pred nama je paket zakona koji bi očito po mišljenju ove Vlade trebali predstavljati uvod u tu opsežnu i duboku reformu zdravstva. Na žalost čini mi se da je ovo što nam je ponuđeno daleko od ozbiljnog reformskog zahvata u sustavu zdravstva. Vlada nam ponovo nudi parcijalna rješenja koja više posjećuje na vatrogasne mjere nego na ozbiljan početak reforme zdravstva. Da bi bilo koja reforma mogla započeti potrebno je utvrditi sadašnje stanje, iza toga definirati ciljeve koje želimo postići i onda na temelju toga ponuditi rješenja kojima će se zadani ciljevi ostvariti. U strategiji razvitka zdravstva koje je pred nama utvrđeno je zatečeno stanje, naglašeni su dominantni problemi, utvrđeno je stanje zdravlja hrvatske populacije, ali nedostaje ono najvažnije, a to su ciljevi koji se žele postići, rokovi za njihovo izvršenje i voditelji projekata. Prema tome možemo reći da je ova strategija sukus dobrih želja i namjera da se postojeće stanje koje je bez sumnje loše, promijeni, ali kako će se te promjene realizirati nije baš jasno. Na više mjesta u ovom dokumentu se konstatira kako je, citiram: Osnovni problem nedostajanje, nepostojanje jasne vizije iz strategije razvoja ukupnog zdravstva. Ta je konstatacija izrečena u prezentu pa se iz toga može zaključiti da i dalje nema jasne vizije iz strategije razvoja. Jedini konkretni potez u reformi je taj da će građani od lipnja morati plaćati skuplje dodatno osiguranje ako će se htjeti liječiti novim i skupljim lijekovima, jer dopunsko zdravstveno osiguranje ostaje unutar HZZO-a, ali ono ubuduće neće pokrivati razliku u cijeni lijekova koji će biti podijeljeni u dvije liste, listu A na kojoj će se nalaziti jeftiniji uglavnom generički lijekovi koji će se plaćati iz obaveznog osiguranja dok će se na listi B nalaziti skuplji originalni lijekovi. Za lijekove s liste B građani će plaćati razliku izravno ili putem police nekog od privatnih osiguravatelja. Drugim riječima umjesto 50, odnosno 80 kuna koliko je stajala polica dopunskog osiguranja pri HZZO-u, građani će ubuduće plaćati više jer će im polica pokrivati samo participaciju ali ne i lijekove s liste B. Nadalje Vlada ne odustaje od administrativne pristojbe, jedina razlika je od onoga što smo do sada imali je ta da se razmišlja o tome da se zbog pojednostavljenja sustava naplate umjesto dosadašnjih 10 kuna plaća 5 kuna, ali bez ograničenja od 30 kuna i nitko ne bi trebao biti oslobođen plaćanja pristojbe. Prema tome, očito je da će reformu pod navodnicima reformu sustava zdravstva građani prvenstveno osjetiti na svojim leđima ili bolje rečeno u svom novčaniku. Činjenica je da zdravstvo iz godine u godinu generira financijske gubitke i nužno je cijeli sustav stabilizirati. Ako već govorimo o potrebama štednje u zdravstvu onda treba naglasiti da primarna zdravstvena zaštita ima velik utjecaj na ukupnu zdravstvenu potrošnju jer bi se preko te osnovne zaštite trebala rješavati glavnina zdravstvenih problema građana. Primarna zdravstvena zaštita morala bi rješavati 70 do 80% zdravstvenih problema, a situacija je danas takva da je primarna zdravstvena zaštita doslovno prepuštena samoj sebi kroz privatizaciju i raspuštanje domova zdravlja. Primarna zdravstvena zaštita je rascjepkana u niz malih nepovezanih jedinica, domovi zdravlja ostali su bez nužne medicinske dijagnostičke opreme pa kako će onda u takvoj situaciji primarna zdravstvena zaštita rješavati 70 do 80% zdravstvenih problema koje bi po svemu onome kakva bi joj uloga trebala biti, morala rješavati. To je pomalo apsurdno ako znamo da je prvi suradnički centar primarne zdravstvene zaštite u Europi osnovan upravo u Hrvatskoj, zatim Hrvatska je prva u svijetu uvela specijalizaciju iz primarne zdravstvene zaštite te osnovala prvu katedru primarne zdravstvene zaštite u svijetu uopće. Pitam se gdje je nastala ta naša sjajna tradicija utemeljena na vizionarskim idejama doktora Andrije Štampara. Jedno od temeljnih prava svakog čovjeka je pravo na dostupnost zdravstvenih usluga. U strategiji razvitka zdravstva konstatira se da u Republici Hrvatskoj postoje područja s veoma slabom teritorijalnom dostupnošću bolnica pa se ističe kopneni dio južne Dalmacije između Dubrovnika i Splita gdje živi oko 140 tisuća stanovnika na zračnoj udaljenosti većoj od 40 kilometara do najbliže bolnice, tako da najveći dio tog broja stanovnika putuje dulje od sat vremena do prve opće ili kliničke bolnice, a više od polovice tog broja mora putovati dva sata ili više. Kod otočnih dijelova cijele južne Dalmacije ta je pojava još izraženija. Splitsko-dalmatinska županija prednjači po broju stanovnika udaljenih više od 40 kilometara zračne linije od najbliže bolnice, istaknuto je 78 tisuća i 18 stanovnika. U cijeloj županiji imamo jedan klinički bolnički centar i županijski dom zdravlja čije je funkcioniranje opterećeno brojnim problemima. Dom zdravlja Splitsko-dalmatinske županije "Mastodont" sa otprilike 720 zaposlenih, teritorij koji pokriva između najvećima u Hrvatskoj, pojedine ispostave su udaljene i do 100 kilometara. Područje Splitsko-dalmatinske županije je neujednačeno, obuhvaća obalu, otoke, zagorski dio, izražene su i turističke potrebe. Tako važnu ulogu kao što je spajanje domova zdravlja u jedinstvenu ustanovu nije donijela županijska skupština već županijsko poglavarstvo i to bez prethodne suglasnosti predstavničkih tijela onih jedinica na čijem području se nalazi dom zdravlja koji će biti obuhvaćen objedinjavanjem što je u suprotnosti sa člankom 35. točkom 6. Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. Novac za decentralizirane namjene raspoređuje se u centru, odnosno u upravi županijskog doma zdravlja. Trajni korisnici u ovom slučaju ispostave doma zdravlja ne dobivaju sredstva sukladno svojim potrebama što rezultira propadanjem perifernih ispostava i sve većim srozavanjem usluga koje pružaju. Nejasan je i nepoznat princip razdiobe decentraliziranih sredstava bez povratne informacije o potrebama sa periferije. Javna nabava se provodi na vrlo upitan način, natječaj kasni, prilagođavaju se pojedinim dobavljačima koji bez obzira što su skuplji od nekih drugih dobivaju poslove. Kako se neracionalno troše sredstva najbolje pokazuje slučaj nabavke informatičke opreme u vrijednosti preko 2 milijuna kuna, a sada ta oprema stoji neraspakirana. Dugovi ove ustanove rastu iz godine u godinu i sada su dosegnuli 70 milijuna kuna, a da pri tome nitko nikoga ne poziva na odgovornost za tako loše stanje. A sjetimo se da su pojedini ravnatelji bolnica smjenjivali su se po hitnom postupku uz obrazloženje da se ne radi o političkoj nepodobnosti već se smjenjuju zbog financijskih gubitaka ustanova kojima su na čelu. U sastavu doma zdravlja Splitsko-dalmatinske županije i Dom zdravlja Makarska. Ta je ustanova izgrađena i sredstvima samodoprinosa jer su građani Makarske odricali su se dijela svojih prihoda kako bi imali što kvalitetniju zdravstvenu zaštitu i taj Dom zdravlja je po uslugama i vrstama pregleda koje je pružao pacijentima uvijek izlazio izvan uobičajenih standarda doma zdravlja. Zbog toga je i postao suradna ustanova Medicinskog fakulteta u Splitu. I ne samo to, zbog svog savjetovališta za dijabetes i Dom zdravlja Makarska bio je na karti Svjetske zdravstvene organizacije koje Sveučilišna klinika za dijabetes u Zagrebu bila suradnički centar. I što je ostalo od takvog Doma zdravlja? Dovoljno je pogledati samo u kakvom je … [[Govornik se ne razumije.]] stanju danas sama zgrada, a nekad je to bila vrlo lijepo zdanje. I sad bih još jedanput naglasila onu činjenicu koja je konstatirana u Strategiji da je na području od Šibenika do Dubrovnika imamo samo jedan Klinički bolnički centar. Već samo taj podatak dovoljno govori o tome kakva je dostupnost zdravstvene zaštite. Upravo iz tog razloga sa ciljem rasterećenja pritisaka na KBC Split i poboljšanja dostupnosti zdravstvene zaštite trebalo bi težiti jačanju uloge pojedinih domova zdravlja koji imaju mogućnosti i uvjete da postignu razinu medicinske usluge na viši nivo kao što su domovi zdravlja u Sinju, Makarskoj i Imotskom. I na samom kraju jer mi vrijeme ističe sugerirala bih ministru, s obzirom da je ovo prethodna rasprava, da možda razmisli o mogućnosti razvoja ovakvih ustanova, odnosno ovakvih domova zdravlja prema, odnosno prema malim komunalnim bolnicama jer mislim da bi to zasigurno i pridonijelo i dostupnosti, a isto tako i uštedi u zdravstvu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Kajo Bućan.
Gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod kolegice Matić koja je rekla da je nepoznat princip raspodjele decentraliziranih sredstava u domu zdravlja. To jednostavno ne odgovara istini jer se decentralizirana sredstva na koja, čiji program usvaja upravno vijeće, predlaže ih županijskom poglavarstvu, županijskom poglavarstvo ih daje na županijsku skupštinu i onda to ide na odobrenje u nadležno ministarstvo. I drugi ispravak. Stalno i netočno upotrebljavate pogrešan naziv bolnice u Splitu, ona tek treba postati Klinički bolnički centar, ona je još uvijek Klinička bolnica.
Replika, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Upravo je prijašnjim zakonom formiran, Zakonom o zdravstvenoj zaštiti formiran jedinstveni Dom zdravlja za Splitsko-dalmatinsku županiju stoga se i donijela odluka u studenom 2003. da se on napravi jedinstven što je rezultiralo stajanje statusnim promjenama upravo u obliku spajanja domova zdravlja u jedinicama područne, odnosno lokalne samouprave. U praksi su to imali teške posljedice koje su rezultirale neujednačenostima u razvoju, budući je konkretno evo Splitsko-dalmatinska županija, ima i zagorski dio, ima i otočni dio i zbog toga u pogledu pružanja kvalitete i dostupnosti zdravstvene zaštite stanovništva i to ne samo ljeti nego i zimi i upravo je u ovom Prijedlogu zakonu koji imamo i u ovom danas raspravljaju, Zakon o zdravstvenoj zaštiti bit će formirani i otočni domovi zdravlja, mogućnost formiranja još jednog doma zdravlja na području određene županije, a svakako je za svaku pohvalu upravo sadašnji Prijedlog zakona da se ponovno ustanovi i formira Dom zdravlja na Braču, Hvaru i Visu kako bi se upravo podigla kvaliteta zdravstvene zaštite, ujednačena i preko cijele godine ne samo kad je povećana zdravstvena, kad je povećan broj stanovnika i mogućih potencijalnih korisnika zdravstvene zaštite za vrijeme turističke sezone. Upravo je razvoj zdravstva koji se sada predlaže onaj koji odgovara i lokalnom stanovništvu i gledajući zemljopisne razlike, znači tamo našem području. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Pa kolega Peronja, evo i sami ste rekli da je ovo već više od 3 godine da Dom zdravlja Županije splitsko-dalmatinske funkcionira, odnosno da je došlo do tog spajanja. Ja sam upravo govorila o tome da se u taj proces išlo vrlo loše, nepripremljeno, nisu se sagledale sve posljedice koje će iz toga izaći, nije se. Znate i sami da se i dugo vremena nisu ni potrebni akti donijeli, zaista se išlo doslovce ono preko noći u jedan preozbiljan posao. Čini mi se da ovakve probleme kao što ima naša županija, odnosno Dom zdravlja Splitsko-dalmatinske županije, ostale županije koje su išle u ovaj proces se sa takvim problemom ne suočavaju, odnosno takvih problema nemaju. Prema tome i stoga mogu zaključiti samo to da je zapravo posrijedi loša uprava jedne ustanove, odnosno da je ideja koja je trebala biti, koja je trebala voditi upravo štednji u zdravstvu da se ta ideja provela na loš način, ali ono što je još gore takvo stanje egzistira već 3 godine i nitko ništa ne poduzima, a kao posljedica takvog stanja zapravo danas imamo na neki način urušavanje perifernih ustanova, odnosno perifernih domova zdravlja što mislim da je jako loše i upravo zbog toga sam i iznijela ovu ideju da bi trebalo razmisliti o domovima zdravlja koji su nekad bili iznad svog onog općeg standarda domova zdravlja kao što je npr. Makarska, Sinj ili Imotski, da se oni isto osamostale i da se polako razvijaju prema komunalnim bolnicama, a ne samo otoci kao što ovaj Zakon predlaže. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Vesna Škulić.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. Odgovarajući na moje zastupničko pitanje o neravnopravnom tretiranju osoba s invaliditetom kojima je potrebna zdravstvena njega i pomoć u kući gospodin Ljubičić mi je odgovorio kako je zdravstvena njega u kući definirana Pravilnikom o uvjetima i načinom ostvarivanja njege u kući prema kojem se postoji razlika, prema kojima ne postoji razlika u provođenju zdravstvene njege između gradske i seoske sredine, već se zdravstvena njega provodi prema medicinskim indikacijama i određenim postupcima. Žao mi je što gospodin ministar sumnja u istinitost mojih navoda u zastupničkom pitanju, a slijedom toga sumnja i one koji su diskriminirani upravo po toj osnovi. Žao mi je što se gospodin ministar nije malo više angažirao i umjesto raznih praksi i plaćanja te kontrole liječnika za naplatu zdravstvene usluge nije osjetio potrebu pozvati inspekciju da vidi kako im ljudi ne rade na terenu a uredno naplaćuju neodrađeni posao od HZZO-a. Slušajući današnje rasprave posebice onu gospodina Hebranga u ime Kluba HDZ-a ostala sam impresionirana koliko dobro kotiramo u svjetskim statistikama. Žao mi je što se gospodin Hebrang toliko služio statistikama i izvješćima stranaca u hrvatskom zdravstvu a ne sluša ljude koji koriste to isto besprijekorno zdravstvo. Čini mi se da i bivši i sadašnji ministar poput Nerona pjevaju i sviraju dok Rim gori. Molim da me se ne shvati doslovno. Navest ću samo neke od problema. Na primjer, prevencije u trudnoći. Mnogi problemi djece s cerebralnom paralizom i drugim oštećenjima mozga povezani su s porodom pogotovo kod nedonošćadi. Rana rehabilitacija rizične djece. Kod nas još uvijek liječnici uvjeravaju roditelje da kod nedonošćadi treba biti strpljiv i čekati bez rane rehabilitacije. Svi mi koji smo suočeni s nekim od invaliditeta znamo dobro što znači rana i kvalitetna rehabilitacija. Nakon uspostavljene dijagnoze koja zahtijeva ranu rehabilitaciju nedovoljan je broj stručnih osoba pa se terapija svodi na jednom tjedno do jednom mjesečno od strane stručnih djelatnika. U ovim slučajevima sve ostalo ovisi o roditeljima. Nakon navršene godine dana života potrebna je radna terapija koju može koristiti maleni broj djece zbog nedostatka kadra i prostora. Samo neke od naših bolnica ili ustanova imaju radnu terapiju za djecu do treće godine života. Za djecu koja nisu uključena u bolničku rehabilitaciju već su program medicinske i fizikalne terapije u kući odobrava se fizioterapeut najčešće tri puta tjedno od 20 minuta do 45 minuta što znači u najboljim slučajevima dva sata i 15 minuta tjedno. Pravilnik o ortopedskim pomagalima ne uključuje pomagala bez kojih se danas ne može zamisliti normalno funkcioniranje djeteta s invaliditetom. To su stajalice, zatim specijalni valjak ili lopta za vježbu, prilagođene tipkovnice, rehabilitacijski bicikl itd. Roditelji u pravilu nisu informirani o mogućnosti korištenja toplica i boravka u njima do djetetove treće godine, a da bi ironija bila veća to im se predlaže nakon treće godine djetetova života kada moraju plaćati smještaj za sebe i dijete ili ga moraju ostaviti ta dva tjedna samo. Pitam se što bi roditelji švedske djece rekli na ovaj tretman njihove djece u sustavu švedskog zdravstva jer eto gospodin Hebrang je rekao da je isti postotak nezadovoljnih pacijenata u Hrvatskoj i u Švedskoj. Čini mi se da je zaboravio pripomenuti da je njihov sustav zdravstva na puno višem nivou i zadovoljava puno više standarde. Zanima me da li će ova reforma, mini reforma ili kako god je mi zvali pri domovima zdravlja osigurati educirane fizioterapeute za ranu rehabilitaciju, habilitaciju i radne terapeute koji će u obitelji podizati svijest o mogućnostima djeteta, prilagodbi prostora i više motivirajućem ophođenju s djetetom, edukaciji roditelja i ukućana u njima svakodnevnom ophođenju s djetetom koje ima neke od poteškoća. Da li će se uvesti alternativne terapije poput montesori terapije, glazbalo terapije ili drugih oblika koji se u svijetu pojavljuju? Da li će uvesti doedukaciju terapeuta kako bi postigli veću kvalitetu rada i time pomogli djeci s poteškoćama u razvoju? Da li će ortopedska pomagala konačno odobravati za opravdane potrebe a ne vezivati uz starost djeteta? Da li će proširiti popis pomagala u smislu da postoje pomagala koja korisnici sami financiraju ili sufinanciraju? Sve što nije na popisu inače podliježe PDV-u jer već spomenute stajalište i bicikli jesu ortopedska pomagala a budući da nisu na popisu na njih se plaćaju svi doprinosi državi. Da li će omogućiti roditeljima besplatan boravak uz dijete ako dijete s invaliditetom treba bolnički smještaj? Da li će za djecu integriranu u redovne vrtiće ili škole osigurati pomagala poput specijalnih stolova i stolica ili ako se terapija obavlja u školi osigurati strunjače i ostala pomagala za kvalitetnu fizioterapiju? Gospodine ministre, da bih vam približila jednu situaciju jednog sedmogodišnjeg dječaka koji treba 24-satnu brigu a postao je stopostotni invalid kao žrtva lječničke pogreške. Ne hoda, ne sjedi, ne priča, nosi pelene, jede miksanu hranu. Taj dječak treba kolica koja koštaju 27 tisuća kuna. Država se isprsila i odvojila 7 tisuća kuna. Obzirom da je dječak s takvim oštećenjem koje treba antidekupitarni madrac čija je cijena 10 tisuća kuna netko iz HZZO-a je odlučio da njemu to ne treba. Roditelji su morali sami kupiti madrac, država odobrava samo jedan kateter a dječak ih treba pet. Dječak svaki dan treba vježbe s terapeutom a država odobrava samo 30 takvih vježbi na godinu. Pitam se da li će i ova djeca naći mjesto u ovom nečemu o čemu mi danas raspravljamo ili ćete se praviti nevješti kao kod ukidanja prava na putne troškove ovoj skupini djece. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Zdravlje je najvažniji preduvjet za kvalitetno funkcioniranje društva u cjelini. Iako se u uvodu Nacionalne strategije razvitka zdravstva kaže da ulaskom u Europsku uniju treba reorganizirati sustav javnog zdravstva kako bi ga uskladili sa pravnom stečevinom Europske unije smatram da mi to ne moramo raditi zbog prilagodbe zakonodavstva Europskoj uniji nego prije svega zbog životnih potreba građana Republike Hrvatske. Očito je da naša ministarstva ne znaju što tko radi jer ova strategija je u koliziji sa donesenim izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj i područnoj regionalnoj samoupravi kojima se velikim gradovima omogućava osnivanje ustanova u primarnoj zdravstvenoj zaštiti u odnosu na ovaj dokument gdje sve staje na razini županije. Iz ovog teksta nisam uspjela iščitati tko će osnivati hospicije i slične ustanove do razine županije a prema već navedenom zakonu to mogu veliki gradovi. Primjer loših zakonskih rješenja u zdravstvu ilustrirat ću na jednom primjeru. Rijeka nije mogla otvoriti polikliniku za zaštitu djece od zlostavljanja i zanemarivanja u obitelji čija djelatnost zadire u područje mentalnog zdravlja po uzoru na istu u Zagrebu jer nije grad županija kao Zagreb. U sustavu primarne zdravstvene zaštite patronažna služba se nigdje ne spominje iako je profesor Hebrang u svom mandatu svojevremeno izjavio da je za njega patronaža stup primarne zdravstvene zaštite. Da nam se sve ne sruši ako tog stupa nema. Bilo bi dobro da se regulira i pitanje obaveznog staža liječnika nakon završenog studija medicine a prije državnog ispita bez čega mladi liječnik ne može početi raditi u službi zdravstvene zaštite. Naime, sada ih je većina prisiljena volonterski obaviti taj staž. U strategiji se izrijekom kaže da će se rekonstrukcija i reforma zdravstva između ostalog provesti i kroz centraliziranu politiku, planiranje i kontrolu provedbe te kroz decentralizaciju upravljanja i odgovornosti. Primjerice Ministarstvo određuje koliko se i kako troši u bolnicama između ostalog i u županijskima a županija koja ima odgovornost za njezino financiranje ne može utjecati na sustav funkcioniranja. U predloženim zakonskim rješenjima nisu jasno definirana prava pacijenta odnosno nije određen broj recepata, laboratorijskih nalaza i uputnica nego će to pravilnikom odrediti ministar ovisno o raspoloživim financijskim sredstvima. Dakle ispada da će opseg prava biti promjenjiv što znači da pacijent nikad neće znati koja prava u tom trenutku zapravo ima? Ovaj paket ili kako je ovdje rekao ministar Ljubičić reforma zdravstva ne rješava problem bolesnika i umirovljenika i starih ljudi kojima je zdravstvena zaštita najpotrebnija i koji su socijalno najugroženiji jer zdravlje postaje luksuzna roba koju oni već sada teško kupuju a ubuduće će to moći i teže pa doista ispada da je kolega Pecek bio u pravu jutros kad je rekao da bi u ovaj paket trebalo uključiti i zakon o eutanaziji. A ja bih dodala da bi tim zakonom trebalo definirati da se eutanaziji pristupa danom odlaska u mirovinu pa bi sredstva za zdravstvenu zaštitu umirovljenika i za njihove mirovine ostala u državnom proračunu što bi mnoge ministre oslobodilo kronične glavobolje od nedostatka financijskih sredstava. Bolest nitko nije kupio i neoprostivo je da se koristi za punjenje proračuna. Trebalo bi osmisliti sustav solidarnosti kojima bi se zdravima povećalo izdvajanje za zdravstvo posebice onima sa većim primanjima. Planira se nadale razvoj primarne zdravstvene zaštite tako da rješava do 80% svih zdravstvenih problema građana i u 14 točaka se navodi što bi sve trebalo da se ostvari? I to se navodi kao revolucionarni pomak u kvaliteti primarne zdravstvene zaštite. No ja bih rekla da je Kolumbo davno otkrio Ameriku pa je tako sustav primarne zdravstvene zaštite kakav se predlaže postojao primjerice u Rijeci temeljem preporuka Svjetske zdravstvene organizacije još u tzv. vrijeme … [[Govornica se ne razumije.]] Tako smo u desetak centara primarne zdravstvene zaštite ili popularnim makrocentrima koji su većinom izgrađeni sredstvima samodoprinosa imali tim opće medicine, ginekologa, pedijatra, specijalista školske medicine, kardiologa, fizijatra, fizikalnu terapiju, stomatologa sa protetikom, patronažu, laboratorij, usluge koje su pružali više medicinske sestre kako što su savjetovalište za odrasle gdje su se, koje su koristili dijabetičari, srčani bolesnici, tlakaši i slično, dijagnostiku za recimo EKG, testiranje sluha, ergometriju i slično. Terapiju u kući, epiduralnu perfuziju i tako dalje. No uvođenjem tzv. bijele knjige početkom devedesetih radna mjesta viših medicinskih sestara su ukinuta, a ordinacije su date u najam liječnicima koji sad funkcioniraju svatko za sebe. Dakle sustav integralne zdravstvene, integrirane zdravstvene zaštite nije otkrivanje Amerike jer smo to imali pred 20-tak i više godina. Dobro je da se konačno shvatilo da je taj sustav bio dobar i da se vraćamo na to, ali je pitanje kako provesti 80% rješavanja zdravstvenih problema građana u primarnoj zdravstvenoj zaštiti sa sadašnjom opremom? Znači treba ponovo ulagati u opremu i edukaciju stručnog osoblja koje će sustav provoditi. Spominje se preventiva. Pitanje je koja, koje preventivne mjere i koji kadrovi će smanjiti mortalitet od primjerice kardiovaskularnih bolesti, malignih oboljenja ili dijabetesa? Kako će se to napraviti kad se preventiva provodi kroz 3 sustava? Pregledi dojenčadi i male djece, školska zaštita koja se svodi na sistematske preglede i cijepljenje školske djece i na patronažu. Kroz školsku zaštitu ukinuti su liječnici za bolesnu djecu pa ona idu ili kod pedijatra ili kod liječnika za odrasle. Nema preventivnih pregleda mamografije ili ginekoloških pregleda za žene svih životnih dobi. Preventiva kojom bi se spriječilo skupo liječenje, operacije, lijekovi, terapije, specijalističke obrade ili bolnička liječenja koja bi bila ujedno i najjeftiniji dio zdravstvene zaštite a nju se kroz ponuđena zakonska rješenja praktično niti ne provodi. Primorsko-goranska županija primjerice kreće s projektom besplatnih kontinuiranih mamografskih pregleda koji će se financijski pokrivati iz proračuna županije i jedinica lokalne samouprave na čijim će se području pregledi provoditi. Nositelj projekta Zavod za javno zdravstvo Primorsko-goranske županije i prema sporazumu sa državom u financiranju, koja je u financiranju trebala sudjelovati sa 1/3 troškova nažalost nije dala ni kune i ne zna se kad će dati i hoće li uopće dati za takav jedan projekt? Evo iz ovih nekoliko naznaka o čitavom ovom setu zakona ja mislim da je iz onoga svega što smo čuli u dosadašnjem tijeku rasprave mislim da je dovoljno rečeno da bi se ovakav jedan sustav kompletno povukao iz procedure i pripremio jedan puno opsežniji i kvalitetniji i ozbiljniji prijedlog koji će zaista u jednoj budućnosti dati pozitivne rezultate za sve građane. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kažete kolegice da nije otkrivanje Amerike tog poželjnog sustava i kvalitete usluga koje ste nabrojili do devedesetih godina. Točno da nije otkrivanje Amerike. Ali i otkrivanje Amerikanaca odnosno američkih liječnika o našem sustavu odnosno o posljedicama uspješnosti tog sustava devedesetih godina konkretno u gradu Zadru kada su kao liječnici bez granica došli i čudom se čudili, upravo to o ti, iskustva koje su imali podatke, kasnije su prenijeli u Ameriku, istraživali su zašto i kako to u jednom gradu pod opsadom, pod granatama bez struje, bez vode nema sepse, nema trovanja. Nema nikakvih epidemija. Bilo im je to čudno. I onda njihovo, nisu tome ispočetka mogli dati odgovor niti odgonetnuti tu situaciju i istraživanje njihovo je jasno kasnije pokazalo i to su i objavili zadarskim liječnicima jedino tomu je uzrok bila odlična preventiva.
Poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine, gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja ću nastavno isto reći određene zaključke koje smo polučili na javnoj tribini u Umagu 3. travnja ove godine. Dakle nastavit ću tamo gdje sam stao. Dakle stao sam da nacionalna strategija mora utvrditi minimalne standarde ispod kojih se ne može u smislu osiguranja prava i dostupnosti zdravstvene zaštite za sve građane. Nadalje, traži se učešće u troškovima zdravstva prema ekonomskim mogućnostima pojedinca, dakle još više socijalni pristup nego što smo imali do sada. I općenito se smatra da nacionalna strategija, kako je predložena nije dovoljno dobra. Nismo rekli da je loše, nego da nije dovoljno dobra da bi mogla osigurati jaču transformaciju sustava. Ono što se tiče zdravstvenog osiguranja. Traži se zadržavanje neprofitnog za razliku od svih ovih prijedloga, neprofitnog dopunskog zdravstvenog osiguranja, svojevrsne solidarne kase koja pokriva usluge i lijekove, a rečeno je, poručeno da se o cijeni uvijek da razgovarati. Traži se ukidanje administrativnih pristojbi obzirom na njihovu nesocijalnu karakteristiku i traži se nešto novo, ali vjerujem jako potrebno ovom društvu, traži se da polica, traži se da polica obveznog zdravstvenog osiguranja po kojoj bi građani znali koji opseg prava pokriven obveznim zdravstvenim osiguranjem. Te, traži se da se definiraju liste lijekova i da ih se objavi prije usvajanja ovog zakona. Što se tiče, imamo mi u okolici Umaga jedan problem. Naime, tamo između '70.-ih i '80.-ih godina cijela je Buština financirala izgradnju bolnice u Izoli i praktički imamo 30 kreveta koji su rezervirani za naše građane iz Istre u Izoli. Međutim, oni se ne koriste jer ne postoji međudržavni sporazum, ne postoji sporazum između dva ministarstva da bi se tim ljudima olakšalo put do bolnice, jer ta bolnica im je 20 kilometara, a prva bolnica, bilo ona u Rijeci ili u Puli, je na 75 kilometara, što znatno smanjuje troškove putovanja. Prema tome, ja bih vas molio da si to pribilježite kao problem gospodine ministre pa da pokušamo nešto za te ljude riješiti. Ono što se inače traži, a na skupu su bili pretežno građani starije dobi, traži se povećani obim kućne njege. Više stacionara ili gerijatrijskih centara. Isto tako daje se jedan prijedlog da se volonterske naknade i troškovi pri davanju pomoći i njege u kući da se oslobode plaćanja poreza i doprinosa kao aktivnosti od posebnog društvenog interesa. Inače, u nacionalnoj strategiji i cijelom paketu zakona raspravljala je i koordinacija Hrvatske stranke umirovljenika i donijela sljedeće ocjene i stavove. Koordinacija ocjenjuje da se predloženim paketom zakona previše suštinski ne mijenja u zdravstvenom sustavu, ali se znatno pogoršava status korisnika zdravstvenih usluga. Ako smo u zabludi, tim bolje. Imamo dovoljno vremena u ovoj prethodnoj raspravi, u dva čitanja da to shvatimo i ustvrdimo. Koordinacija zahtijeva potpuno provođenje sporazuma Hrvatske demokratske zajednice i HSU-a od 3. prosinca 2003. godine u dijelu koji se odnosi na reformu zdravstvene zaštite i to na način koji će osigurati prvenstvo izgradnje primarne zdravstvene zaštite koja treba postati temelj sustava zdravstvene zaštite kako bi se na toj razini zadovoljilo 80% zdravstvenih potreba građana. U okviru ove zaštite definirati rad obiteljskog liječnika u ordinaciji u kući pacijenta, te stvoriti odgovarajuće uvjete rada, osigurati maksimalni učinak na preventivnoj zdravstvenoj zaštiti. Organizirati specijalističko konzilijarno zdravstveno zaštitu u funkciji primarne zdravstvene zaštite kako bi se eliminirano dugo čekanje pacijenata. Opseg zdravstvene zaštite kroz definiranje standardnog paketa zdravstvenih usluga u okviru zdravstvenog osiguranja, da sve osobe koje navrše 65 godina i stariji budu oslobođeni participacije u troškovima liječenja i lijekova. Ustroj i sastav Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje sastaviti od ravnopravnih predstavnika osiguranika, umirovljenika, poslodavaca i Vlade RH. Drugo, koordinacija predlaže da se pravo na korištenje lijekova koje se utvrđuje osnovnom i dopunskom listom lijekova utvrde zakonom. Pojedini lijekovi sa liste lijekova mogu se participirati sa police dopunskog zdravstvenog osiguranja koje djeluje na neprofitnoj osnovi u sastavu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, odnosno osobnom participacijom korisnika. U Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju mora se jasno definirati opseg prava na zdravstvenu zaštitu, primjerenu zdravstvenim potrebama građana, respektirajući materijalne mogućnosti društva i pojedinca. Koordinacija smatra da je administrativna pristojba kao model financiranja zdravstvenog sustava nepravičan bez izgradnje imovinskog ili drugog cenzusa jer sprečava dostupnost zdravstvene zaštite najugroženijim i siromašnim pacijentima. Očekujemo da u izradi pojedinih dokumenata zdravstvene reforme, uključujući i nacrte prijedloga zakona sudjeluje predstavnici ove koordinacije kao što to je sporazumom i utvrđeno i sada imamo priliku da se oni aktivnije uključe. Inače, mene osobno bi više zadovoljila jedna prezentacija po načelu problem, rješenje. Ili s ovim se slažemo da je loše, a s ovim se kao rješenjem isto tako slažemo ili ne slažemo da je to dobro rješenje. No, mislim da nije ova sabornica primjerena za takvu vrstu prezentacije, nego bi to morali raditi na neki drugi način, ali mislim da bi to bilo puno kvalitetnije nego na politički, ajmo reći u jednoj političkoj utakmici raspravljati o ovoj problematici. Inače je ovdje rečeno od gospođe Antunović da su to izdvajanja radnika iz njihove bruto plaće, da je doprinos za zdravstveno osiguranje izdvajanje radnika. To jednostavno nije točno. To je trošak rada. Dakle to je izdvajanje poslodavca. Ja se slažem da je bilo bolje kada je pola zdravstvene zaštite i pola mirovinskog bilo iz plaće, a pola na plaću, jer su tada svi učesnici u tom postupku imali i odgovornost i prema sustavu mirovinskog i prema sustavu zdravstvenog. Međutim, činjenica je ova koja sam ja rekao, a to da je doprinos za zdravstveno osiguranje trošak na plaću, odnosno trošak poslodavca. Dalje, morao bih priupitati ministra vezano uz ovo što je danas rekao. Zašto uvijek moramo učiti od drugih i zapostaviti svoja kvalitetna iskustva? Ja osobno smatram da su naša iskustva u sustavu zdravstva kvalitetna, da su se mnogi učili od nas. I ne bi a priori morali uvijek gledati u tuđe dvorište, pa čak ni pod prisilom svjetskih financijskih moćnika. Ono na što bih se posebno osvrnuo, a nije nitko o tome govorio, rekli isto tako da je potporu Zakonu o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu da su davali si socijalni partneri. Tu se ja ograđujem. Ja razumijem zašto su tom zakonu dali potporu poslodavci, jer je njima cilj proći u tom sustavu što jeftinije. Međutim, nije mi jasno zašto su takvu potporu dali sindikati. Očito su to dali na neviđeno ili nisu dovoljno duboko ušli u problematiku funkcioniranja sustava zaštite na radu. Ja osobno koji poznajem taj, to područje, bio sam pregovarač na tu temu, 2002. godine kada smo zadnji put promijenili zakon, kada su se izvršile zadnji put izmjene i dopune Zakona o zaštiti na radu. Znam kakvo je stanje u toj ovlasti i ne mogu prihvatiti tvrdnje uvaženog kolege doktora Andrije Hebranka izrečenih u liječničkim novinama, a iste glase: Zdravstvenu zaštitu na radu krasi neučinkovitost organizacije, struke i nedostatak preventive tvrdi Hebrang, te dodaje još da nedostaju točne evidencije o ozljedama na radu i profesionalnim bolestima, poslodavci se ne stimuliraju za preventivu, ne kažnjava ih se zbog nemara, a nedostaje i edukacija osoblja na prijemu bolesnika, neznam što je htio reći. Osim toga osiguranje zaštite zdravlja na radu nije trebalo biti 2002. godine vraćeno u HZZO, sada ga opet treba izdvojiti iz općeg osiguranja smatra Hebrang i staviti ili na tržište ili u zaseban fond te uvesti posebne kartice osiguranja i posebno naplaćivanje. Trebalo bi donijeti i novi Zakon o zaštiti na radu kojim bi se organizacijski redefinirala zdravstvena zaštita na radu. Rečeno je samo u manjem dijelu točno. Nije organizacija zaštite na radu i nedostatak preventive, problem nedostatka propisa i uređenosti zaštite na radu. To je problem nedovoljnog nadzora, neučinkovitosti sudova i ako u kojoj oblasti trebaju ili radni sudovi i/ili institucionalizirani mirovnih vijeća onda je to ova oblast. Postoje precizne evidencije o ozljedama na radu i profesionalnim bolestima, postoje jasni podzakonski akti koji uređuju kako rad sa štetnostima i opasnostima na radnom mjestu, periodička ispitivanja strojeva, uređaja i instalacija tako i prethodne i periodičke preglede radnika na poslovima sa posebnim uvjetima rada. Dakle ima puno detalja. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika mislimo da je ovo dobar iskorak, da bi od ovoga moglo ispasti dobar zakon samo bi trebali samo malo strpljenja da se saslušamo i da zatvorimo za sada jedan otvoreni krug u ovom sustavu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nije u sabornici, gubi pravo na raspravu. Sljedeći, uvaženi zastupnik Kajo Bućan.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa prije dobrih dva sata gospodin zastupnik Letica, evo slučajno ga nema, rekao je da smo i mi liječnici ovdje u kompliciranoj situaciji. Vjerojatno jesmo, jer kad se odluči o ovome raspraviti onda čovjek postavi sebi pitanje kako raspravljati, kako reći ono sve što treba reći i kao liječnik i kao zastupnik i kao član Hrvatske liječničke komore i kao pružatelj i primatelj i korisnik zdravstvenih usluga, kao građanin Hrvatske, uostalom i kao roditelj djece koja trebaju svu moguću pažnju i preventivu kao sva djeca i svi građani Hrvatske. S jedne strane imamo jednu ne samo i medijsku sliku u hrvatskom zdravstvu kako je ono u pogoršanju, pojačano je nepovjerenje u odnosu bolesnik – liječnik. Zdravstveni sustav usuđujem se reći kao i veliki dio ove rasprave ispolitiziran, a s druge strane mnogi zaboravljaju rezultate velike anonimne ankete koja je pokazala izrazitost i koja se pokazala pozitivnom po pitanju etičnosti zdravstvenih radnika kod pružanja zdravstvenih usluga. Globalizacijski procesi diljem svijeta pokušavaju utjecati na zdravstvenu politiku pa tako i jednoj malobrojnoj zemlji u nedavnoj prošlosti opterećenoj ratom i izbjeglištvom, izazvati razdvajanja slojeva stanovništva bogatih i siromašnih, a malobrojni narodi to doživljavaju kao provokaciju nepravdu. Hrvatska je jedina zemlja jugoistočne Europe koja je zadržala socijalni sustav u cijelosti, iako je najteže bila pogođena ratom. Objektivno gledajući financijsko stanje je već godinama loše, ali imamo i pokazatelje određenih poboljšanja zasigurno nedostatnih za ukupno zadovoljstvo. Svaki pokušaj usuđujem se reći ministarstva za optimalnošću, racionalizacijom dočekujemo s potrebom mnogih da navuku svoj klupski dres i nikako ne možemo ono što ministar voli reći, sastaviti reprezentaciju. Teško je u nju doći, a još se teže osjeća onaj koji izgubi reprezentativni status i vjerojatno se zato ni jedna Vlada ne odlučuje na radikalne zahvate izuzevši ovu koja nastoji ponuditi okvir i sadržaj početka nečeg što bi trebalo biti dugotrajno, savršenog modela po kojem bi se mogli ravnati nemamo ni u bližoj okolici ni u svijetu. U Europskoj uniji nema niti jedne članice koja nema poteškoća s financiranjem zdravstva i svi pokušavaju smanjiti potrošnju, uvesti nove modele financiranja. U europskom okruženju najviše za zdravstvo izdvaja Švicarska, prosjek Europske unije je 8,8% bruto nacionalnog dohotka, a mi smo tu negdje tek iznad toga. Citirat ću jedan zaključak Svjetske zdravstvene organizacije iz 2004. godine iz Kopenhagena koja je za Hrvatsku izjavila. Temeljeno na motalitetnim indikatorima stanje zdravlja u Hrvatskoj je bolje nego bi se moglo očekivati prema datoj ekonomskoj situaciji kao i usporedbi s nekoliko sličnih zemalja. Stvarno prema nekoliko zdravstvenih indikatora Hrvatska se približava više prosjeku Europske unije nego određenom broju referentnih zemalja, završen citat. Nešto slično proizlazi i iz izvješća Svjetske banke za 2005. godinu, citiram: "Sa stajališta zdravstvenih rezultata sustav funkcionira razmjerno dobro, radna snaga je dobro izobražena, programi javnog zdravstva i pružanje zdravstvenih usluga dobro su postavljeni, a zdravstveni rezultati su bolji nego u većini zemalja sa sličnom razinom dohotka. Međutim, ti su rezultati ostvareni uz visoku cijenu.", završen citat. Osnovni je problem što se zdravstvo financira evo čuli smo ovdje različite podatke 96, 98% iz proračuna, a samo 2-4% iz doplate. Prihodi rastu sporije od porasta cijena. Osim bolnica veliki su problem i lijekovi na koje je protekle godine u trošeno čak 3,1 milijardu kuna. Prema podacima isto tako Svjetske zdravstvene organizacije u prosječnoj se ladici stanovnika nalazi 400 eura lijekova, a 40% se nikada ne potroši. Zar nije naša prednost ako ćemo biti jedini s besplatnom listom lijekova i na kojoj bi se nalazili najjeftiniji paralelni lijekovi rekli smo najčešće generici. Na tu bi listu lijekovi ulazili vjerujem isključivo natječajem, a na njoj bi ostali svi ostali svi lijekovi koji su već sada na listi lijekova. Vidite, većina zemalja prihvaćaju generičke lijekove da bi smanjile potrošnju, a Hrvatska to nije radila do 2004. U usporedbi s drugim europskim zemljama hrvatski pacijenti uplaćuju za zdravstvo onoliko koliko je već rečeno, dakle u skladu i sa svojim primanjima. To je jedna rekli bi najmanje, ali u odnosu na plaće koje se u Hrvatskoj uplaćuju onoliko koliko uplaćuju, ali u Hrvatskoj se 96% usluga i 90% lijekova plaća državno osiguranje, a ostatak čini doplata osiguranika na ukupnu cijenu. U Europskoj uniji 80% usluga i 50% lijekova plaća državno osiguranje dok je doplata osiguranika na ukupnu cijenu 20%. Za razliku od Europske unije gdje je od doplate oslobođeno samo 10% stanovnika, u Hrvatskoj je to negdje oko ili čak iznad 60%. Još jedan izvještaj Svjetske zdravstvene organizacije. Kažu Hrvatska je po kvaliteti zdravstvene zaštite i iskoristivosti sredstava za zdravstvenu zaštitu na 40 mjestu od preko 190 zemalja što ih prati Svjetska zdravstvena organizacija. To je relativno povoljan položaj s obzirom na sredstva koja se izdvajaju po osiguraniku. Jasno je i nama ovdje svima da je nužna promjena Strategije, a ne samo taktike jer će hrvatsko zdravstvo biti trajni uteg u ovakvom stanju hrvatskom gospodarstvu. No danas se na žalost dogodila promjena taktike jer za razliku od jutros ispunjene sabornice, sad nas je tu mali broj koji raspravlja i želi dati doprinos sadržajno, konstruktivno i tolerantno. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Stanje zdravlja jedne nacije utječe zapravo na ukupne i društvene i ekonomski razvoj jedne države, međutim to vrijedi i obratno. Toliko koliko gospodarska snaga dozvoljava izdvajanje za zdravstvo toliko ćemo imati kvalitetnog zdravstva i činjenica jedna ta interakcija je vrlo važna. Međutim, kada govorimo o reformi zdravstva onda bi trebalo uzimati u obzir više elemenata, dakle i tu financijsku stranu, ali i koliko se za izdvojene financije dobiva na kvaliteti. I ukoliko ćemo na takav način sagledavati potrebe promjena u zdravstvenom sustavu u Hrvatskoj, utoliko ćemo imati više i rezultata, ali i zadovoljstva građana. I način na koji danas ovdje raspravljamo, dakle ne u prvom čitanju nego u prethodnoj, vodimo prethodnu raspravu i to o 7 zakona i Strategiji, zapravo daje mogućnost da govorimo o svemu i svačemu. Bilo bi dobro da smo najprije raspravili Strategiju, iza toga kad bi to se usaglasili i donijeli da onda idemo i sa određenim zakonskim prijedlozima. Kada sam ja prije izvjesnog vremena prije nekoliko mjeseci ovdje pitala što Vlada planira učiniti u reformi zdravstvenog sustava tada sam dobila odgovore koji jesu zadovoljavajući, pisani odgovor. Ministar kaže da se sprema izrada Strategije, da su strateški ciljevi u reforma sustava zdravstva, reforma sustava financiranja zdravstva i reforma sustava javnog zdravstva. Da to dakle uključuje donošenje Nacionalne strategije, na kraju kaže da to uključuje izradu novih zakonskih prijedloga. Poziva se ovdje da se kaže da je sadašnji sustav zdravstvene skrbi, loša kontrola troškova u zdravstvu itd. doveo do ukupne, da ukupne troškove zdravstva do gornjeg limita koje bi hrvatsko gospodarstvo državni proračun moglo podnijeti tako da je potrebna opsežna i duboka reforma financiranja zdravstva. Ja se time u potpunosti slažem. Dalje, ministar mi odgovara da ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju potrebno je reorganizirati sustav javnog zdravstva kako bi postao glavni nositelj preventivnih aktivnosti i kaže potrebno je donijeti, ali sada kaže odgovarajuće zakonske promjene na području financiranja sustava zdravstva. E to mislim da baš nije do kraja dovoljno i točno nego je potrebno učiniti i ono na početku što je u uvodu rečeno, dakle i reforma sustava financiranja, ali i reforma sustava zdravstva i reforma sustava javnog zdravstva, čini mi se da to nije u dovoljnoj mjeri ovdje učinjeno i ni jedna rasprava o zdravstvu ne može proći da se mi ovdje ne prepucavamo koliko je tko ostavio dugova i kakvo smo stanje zatekli prilikom promjene vlasti. Ovdje smo sada čuli od ne znam koliko to milijardi, do gotovo 10 milijardi kuna, onda mi možemo odgovarati što je bilo to 2000. godine itd. Dakle, ali mi smo u toku rata, da bi se smanjili troškovi zdravstva, a da bi taj ratni sanitet i zdravstvo u vrijeme rata funkcioniralo donijeli neke odluke koje imaju dugoročne posljedice. Dakle, '93. godine donešena je odluka da se ne iskazuje amortizacija. Znamo što to znači. Kad se nije obračunavala amortizacija time smo fiktivno usmanjivali troškove bolnica i zdravstvenoga sustava, ali smo dugoročno se time opredijelili da nemamo sredstva za zanavljanje opreme itd. Pa ću ja reći evo na jednom primjeru. Prvi CT uređaj u Hrvatskoj kupljen je 1978. godine. U općoj bolnici u Čakovcu prvi CT uređaj došao je 2001. godine, dakle 24 godine kasnije i sigurno je da je jedna takva politika koja je dijelom uvjetovana i ratom dovela do neusklađenog razvoja pojedinih dijelova sustava pogotovo i teritorijalno gledajući. I sada bih htjela reći samo na nekoliko primjera u ovom čitavom setu zakona da mi zapravo čitavu ovu nazovi reformu vodimo da bi smo liječili posljedicu, a ne uzrok. Dakle, velike, visoki troškovi u zdravstvu, visoki gubici u zdravstvu, pribrojimo tome još i problem mirovinskog sustava, tom generira zapravo najveći deficit državnoga proračuna. Mi smo sa Međunarodnim monetarnim fondom potpisali sporazum u kojem smo limitirali u tijeku djelovanja sporazuma deficit na 3% i sada se susrećemo sa tim problemom da trebamo rješavati to na način da povećamo prihode konkretno ovdje govoreći u zdravstvu. Kako ih povećavamo? Povećavamo ih tako da građani koji koriste zdravstvenu uslugu moraju više plaćati nego što su do sada plaćali, i to je činjenica vidite. Pogledajmo sada primjer Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju. Da mi tu imamo i lutanja kako riješiti odnosno kako povećati prihode u zdravstvu reći ću eto upravo na primjeru dva članka ovog zakona. Prije nešto više od pola godine mijenjali smo postojeći Zakon o zdravstvenom osiguranju gdje smo uveli administrativnu taksu i ukinuli refundaciju troškova prijevoza iznad 40 kilometara. Dakle, priznajemo samo troškove iznad 100 kilometara. Trebalo je na taj način namaći u proračun 300 milijuna kuna i malo ublažiti probleme u zdravstvu. Što sada činimo? Nakon toga što se nije htjelo ni čuti da se o tome vodi iole ozbiljnija rasprava sada u članku 28. predlažemo slijedeće. Da će administrativna taksa iznositi najmanje 5 kuna dakle pri posjeti liječniku ali ona neće preći 30 kuna mjesečno. I sada, kako će se ovo primijeniti mene to interesira. Kaže najmanje u iznosu od 5 kuna. Tko će to odlučiti? U zakonu ne piše tko će odlučiti hoće li ona biti 5 kuna, ili će biti 6 kuna, ili će biti 10 kuna kao što piše sada u postojećem zakonu. Što se tiče evo troškova prijevoza ovdje se sada umjesto onih 100 kilometara odnosno prije toga umjesto 30 kilometara govori o 40 kilometara i da za djecu do punoljetnosti se ovi troškovi neće naplaćivati. To je dobro ali moram izraziti žaljenje upravo zbog onih roditelja koji su tako uporno ukazivali na ovaj problem što i zakon koji smo mi i kolege iz drugih klubova predlagali nije išao u proceduru nego se i o njima vodi prethodna rasprava. Pa bih ja zamolila vas ministre jer ste vi dosta involvirani u ovaj problem, obavili ste nekoliko razgovora, što vi što vaši suradnici da onda vi kao Vlada budete inicijator da se taj problem riješi jer tim ljudima je svaki mjesec u pitanju jer oni moraju prilično visoki dio sredstava izdvajati iz proračuna, iz svog kućnog budžeta. I mislim da bi trebalo danas početi razmišljati ako već idemo u reformu i želimo ozbiljnije zagristi u tu kiselu jabuku vidjeti kako je moguće povećati prihode ali da se ne povećavaju doprinosi za zdravstvo. Mi za sada imamo sustav gdje doprinose plaćaju samo zaposleni a zdravstvo ovu barem osnovnu zdravstvenu zaštitu koriste svi građani. Naravno da je s obzirom na mali broj zaposlenih to nedostatno, da se to mora pokrivati jednim dobrim djelom i iz proračuna zašto ne razmišljati i o određenim uvođenjima novih poreznih obveza u onom dijelu … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] koje danas gotovo da je zanemarivo koji se odnose dakle i na nekorištenu imovinu, inače na imovinu građana a isto tako eto mi smo umjesto da oporezujemo prihode od imovine, dakle dividendu oslobodili plaćanja poreza na ovaj prihod.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Jurjević.
Kao što sam već prije napomenuo mislim da je bitno ponoviti. Zdravlje nije roba, to je sigurno i zbog toga ne mogu važiti principi tržišta kada govorimo o zdravlju. Inače, čini mi se da se javljaju dva problema vrlo bitna. Prvi je problem da nije postignut društveni konsenzus koji je preduvjet za bilo kakvu zdravstvenu reformu. To ističu sindikati i oni govore o tome kako se prekršio dogovor iz listopada 2005. godine o formiranju radne grupe za zdravstvenu reformu u kojoj bi sudjelovali i po jedan predstavnik poslodavaca i po jedan predstavnik sindikata što se nije desilo. Čini mi se da bez te podloge ili onoga šta nazivamo društveni konsenzus teško može doći do zdravstvene reforme. Uostalom, mi smo ovdje počeli danas sjednicu sa pričom kako bi između nas trebalo doći do konsenzusa kojega nema evo u društvu. Drugi problem je problem da li zdravstvena usluga postaje skuplja i to posebno za onaj najugroženiji dio stanovnika, oko 20% stanovnika naše države se smatra, spada u siromašne. Da li će oni biti time ugroženi ili neće, 314 tisuća nezaposlenih, prosječna mirovina za 2005. godine tisuću 244 kune i zaista se ljudi nalaze u nemogućim situacijama. Ja ću samo završiti time da neki dan je u "Slobodnoj Dalmaciji" izašao jedan članak. Naslov je bio "Tumor pojeo mirovinu". Iz jednog grada blizu Splita, gradića gdje čovjek mora dolaziti zbog zdravstvenih usluga i splitsku bolnicu, zbog troškova koji se pojavljuju on jednostavno kao umirovljenik sa malom mirovinom to ne može podnijeti. Čini mi se da je to osnovno etičko i moralno pitanje koje ako ne riješimo ispast će da smo stvarno zdravlje podredili zakonima tržišta a to kažem vam nije moguće, radi se o moralnoj kategoriji.
Zahvaljujem. I molim da se institut replike ne zlorabi jer niste uistinu odgovorili na navod iz prethodnog izlaganja. Poštovana zastupnica Zgrebec nije govorila ništa o društvenom dogovoru odnosno konsenzusu. I ja molim da ne zlorabite pločicu replike. Odgovor na repliku.
Pa kolega Jurjeviću, svakom građaninu je interesantna rasprava o zdravstvenom sustavu zato što smo mi prije ili kasnije svi korisnici tih usluga. I činjenica jest da se oni sve više javljaju na tržištu i postaju tržišna kategorija a ne onako kao što mi imamo u našim zakonima predviđeno da je to sustav solidarnosti. Ja mogu prihvatiti da jedan dio toga može biti tržišna kategorija. Hoćemo li biti smješteni u sobu sa još nekim pacijentom ili ćemo biti smješteni u apartmanu. Naravno, ako hoćeš biti smješten u apartmanu moraš više platiti. I to je onaj treći dio zdravstvenog osiguranja koji ćemo se osigurati svaki prema svojoj ekonomskoj snazi. Ali mislim da država i društvo moraju osigurati osnovnu zaštitu, zdravstvenu zaštitu na istoj razini za sve svoje stanovnike, za sve svoje građane ali da onda to mora se i adekvatno financirati iz državnog proračuna.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa čini mi se da je teško postići konsenzus oko donošenja ovog seta zakona i nacionalnog i ovog programa odnosno strategije jer čini mi se jedni zagovaramo čisto tržište, drugi smo ipak sve više za socijalnu kategoriju barem za ono osnovno odnosno temeljne zdravstvene usluge. Na tu temu i na temu paketa ovih zdravstvenih zakona u Varaždinu je prije tjedan dana održan jedan okrugli stol. Koje su konstatacije toga "okrugloga stola"? Da je stanje u zdravstvu općenito gledano loše. Ne tehnološka razina našega zdravstva jer imamo vrhunske rezultate u pojedinim djelatnostima kako u vrhunskim bolnicama u Zagrebu tako i u onima koje su izvan glavnoga grada. Međutim činjenica da je financiranje nedostatno. Upravo zbog toga ja bih volio čuti od gospodina ministra koji su razlozi da Vlada ne plaća dovoljno od onoga utvrđenoga za nezaposlene i poljoprivrednike? Sjetimo se samo da je prošle godine prema podacima kojima raspolažemo od 1,9 milijardi kuna koje je trebalo biti uplaćeno za nezaposlene i poljoprivrednike a nezaposleno ih je po najnovijoj statistici 311 tisuća 311 uplaćeno je samo 450 milijuna kuna. Sjetimo se srpnja prošle godine i rebalansa kada je slavodobitno 226 milijuna kuna koje su trebale u proračunu biti za zdravstvo vraćeno u državnu riznicu i Ministarstvo financija. I onda se čudimo da za zdravstvo nema dovoljno novca. Koji su razlozi za to? Ja mogu samo reći zato što ova Vlada pogoduje bogatima, a za sirotinju jednostavno nema dovoljno sluha. Isto tako ovoga časa nije realiziran program prevencije u zdravstvu na području Republike Hrvatske. Za bolesti vezane uz rad nema u jednom dobrom dijelu trgovačkih društava znači naših poduzeća odbora za zaštitu na radu. Ja mogu pitati i vas kolege, i sebe i ministra zašto nadležne inspekcije ne provode zakon i zašto ne pribijemo na stup srama one poslodavce koji ne vrše svoju zakonsku funkciju? Sjetimo se da je 90-tih godina znači zaštita na radu postala odjednom nužno zlo. Sjetimo se da se tada jako malo izdvajalo za zaštitu na radu. Sjetimo se nepoštivanja zakona i sjetimo se novih tajkuna koji su jednostavno smatrali da ne moraju kupovati sva sredstva vezana uz zaštitu na radu. Sjetimo se koliko je bilo prošlih godina ako možemo uopće čuti i koja su to trgovačka društva koja su na, osim onih najobveznijih pregleda koliko su svojih radnika uputile na da redovito kontroliraju svoje zdravstvo i koliko su uopće novca za to uplatili? Preventiva to si moramo priznati svi skupa jednostavno je nedostatna. Jedna strategija i jedan zakon koji donesemo a ne budemo ga provodili i kažnjavali onoga koji ga provode jednostavno nećemo imati nikakve koristi od toga. Ja bih sada nešto rekao vezano uz kategorizaciju bolnica. Mi imamo sada, manje-više svaka županija ima najmanje jednu opću bolnicu. Imamo, i to moramo sami sebi priznati ja bih to nazvao političkih bolnica za koje možda ovoga časa i nema uvjeta da posluju međutim one rade. Jesu to politički interesi, jesu to pritisci međutim to je jednostavno novac iz proračuna za cijelo zdravstvo. Ne bi bilo sad popularno da ja govorim o tim bolnicama ali na mom području sjeverozapadne Hrvatske u krugu od 40 kilometara imamo 3 opće bolnice. U svakoj od tih bolnica svaku noć dežuraju i kirurg i neurokirurg i anestetičari i okulisti i svi ostali. I sve to mi plaćamo. Ja pitam nije li možda jednostavnije da ono što je najneophodnije dežura, ali moraju li baš svi liječnici dežurati cijelu noć ili kao jednu svrhu u racionalizaciji zdravstva da neki od njih budu u pripravi kod kuće pa im se plati 10, 15% na plaću ipak će biti znatno jeftinije nego što ovoga časa jest. Ja bih volio čuti od gospodina ministra kako gleda na limite? Ja vrlo odgovorno tvrdim da nema toga maga u općim bolnicama koji u onom času kad se limit digne primjerice 2%, a Vlada sklopi sa, kolektvni ugovor sa sindikatima i poveća plaće liječnicima i zdravstvenom osoblju protiv čega ja nemam ništa 5%, koji to mora biti menadžer koji će uspjeti da ta bolnica posluje racionalno? Nema toga. Pogotovo što u tim bolnicama i komunalna naknada i komunalije i sve ostalo raste. Nažalost limiti ne prate porast tih cijena. A usput budi rečeno ja bih volio čuti od vas gospodine ministre jer to je grijeh svih nas koji su razlozi primjerice da za jedan, da za jednog bolesnika u Varaždinskoj županiji se izdvaja primjerice dakle za decentralizirane funkcije u zdravstvu po ugovorenim krevetima u bolnicama za većim, za Varaždinsku županiju se izdvaja 583 kune po krevetu, a primjerice evo za Dubrovačko-Neretvansku županiju 2 tisuće 179 kuna. To je u 2003. godini. Koji su to argumenti? Argument može biti u tome što u Varaždinskoj županiji postoje tri specijalne bolnice. Međutim ja vas upozoravam u specijalnim bolnicama na području Varaždinske županije u Varaždinskim toplicama, Klenovniku i u Novome Marofu samo 30% bolesnika je iz Varaždinske županije. Ispada da bogata, pod navodnicima Varaždinska županija u kojoj je prosječna plaća 35% niža nego u ostalim dijelovima Hrvatske mora po prijedlogu i ovog Zakona sanirati eventualni gubitak onim bogatim. Ja bih vas isto tako gospodine ministre pitao zašto iznos sredstava za decentralizirane funkcije po osiguraniku u pojedinim županijama je? Primjerice za Varaždinsku županiju 97 kuna 60 lipa, a primjerice evoga za Krapinsko-zagorsku 117 kuna ili primjerice za Dubrovačko-neretvansku županiju 113 kuna? Bilo bi dobro reći koji su to kriteriji? Mi nemamo protiv da netko dobije više. Ali treba dati jasne kriterije kojih nažalost sada nema. Ako već govorimo o tom svemu čini mi se da su poseban problem specijalne bolnice. Još jedanputa naglašavam. Znači županije su dobile osnivačka prava, upravljačka prava međutim ja pitam ukoliko HZZO i decentralizirana sredstva pa i limiti ne budu pratili realne potrebe i realno stanje na koji način mislite da će regionalna samouprava znači županije moći sanirati gubitke? Ja vam jamčim da Varaždinska županija pa i sve ostale istoga časa mogu ići u stečaj. I upravo zbog toga stalno se kaleme dugovi na dugove, a ništa ne rješava. Usput gospodine ministre Varaždinska županija je jedna od prvih koja je napravila po slovu zakona od 4 doma zdravlja napravljen je 1. Smatramo da je to u redu za racionalizaciju poslovanja u zdravstvu. Međutim, ovoga časa vi u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti u članku 25. kažete: "Na području jedne županije može biti više domova zdravlja.". Ja vas pitam što će se dogoditi možda ovog časa aktualna županijska uprava. Neće dopustiti neracionalizaciju zdravstva. Međutim, nek se nađe danas sutra neka druga vlast, treća vlast, četvrta vlast, pa i SDP-ova da sad ne kažete kako samo dajemo šta će napraviti eventualno HDZ-ova ili neka druga, što će i … [[Govornik se ne razumije.]] i napraviti se još jedan dom zdravlja. Ja ne vidim razloga osnivanja novih domova zdravlja ustvari ili uhlebljivanje i povećanje troškova. Ako su županije slovom zakona napravile racionalizaciju i od triju, četiriju, petiriju domova zdravlja napravili jedan, ne vidim razloga da se da i mogućnost da se napravi ponovo da se ide u mrvljenje. Pogotovo što dobar dio tih domova zdravlja nažalost i više nema nekih većih funkcija osim nekakvih organizacijskih. Usput budi rečeno, ono što liječnike u primarnoj zdravstvenoj praksi zanima to je, kaže se da … [[Govornik se ne razumije.]] da oni mogu sklopiti ugovore sa tisuću 700 osiguranika i dobivaju glavarinu. Stav liječnika je da se sa tisuću 700 bolesnika ne može živjeti. Svi su oni prisiljeni ići da imaju više osiguranika. Ja vas pitam na koji način će se tu napraviti onda preventiva i koliko tu kvalitetnog rada liječnika primarne zdravstvene zaštite uopće ima. Imamo ili povećati te glavarine i dati im opseg poslova što trebaju raditi, znači konkretne poslove. Pitanje je i tu je stvar nas kao pacijenata koliko znamo da imamo pravo od preventivnih pregleda pa nadalje. Čini mi se jako malo i na tome treba poraditi posebno da se javnost kvalitetno i dobro informira o tim stvarima. Jer preventivnih pregleda, primjerice evo ja ću vam reći problem jednog liječnika u Varaždinu, on ima pravo pozvati na preventivne preglede samo starije od 50 godina koji 3 godine nisu bili na pregledu. Što napraviti, a on ima takve slučajeve da ljudi neće doći? On je kriv. Njemu HZZO može otkazati ugovor. A imamo puno kategorija građana od kod muškaraca prostate i svega ostaloga što bi trebalo redovito jednom godišnje kontrolirati. Koliko mi kao pacijenti znamo da imamo na to pravo i koliko će takva vrsta preventive smanjiti kasnije troškove? Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Martić.
Kolega Korenika, evo vi ste sad spominjali svoju županiju i spominjali ste objedinjavanje vaša 4 doma zdravlja u jedan. I iz vašeg izlaganja se da zaključiti da je zapravo to spajanje postiglo onaj cilj koji je i bilo prvotno kad se išlo u tu proceduru, a to je upravo racionalizacija poslovanja domova zdravlja. Međutim, iz onoga što sam govorila kada sam u svojoj raspravi o problemima u Splitsko-dalmatinskoj županiji, kada sam rekla da je zaista sa tim spajanjem se dovelo do vrlo loše organizacije sustava zdravstva i da se krajnji korisnici, a to su ispostave domova zdravlja postepeno sve više i više urušavaju. Urušava se i njihova kvaliteta usluga. Prema tome, i tada sam rekla, kada sam replicirala i kolegi Peronji da je zapravo jedna loša ideja, da je to jedan primjer kako se je jedna loša ideja provela na jedan, kako se je jedna dobra ideja zapravo provela na loš način i dovela do ovakvih problema u mojoj županiji. Dobro, zaista je Splitsko-dalmatinska županija specifična od drugih. Međutim, sad ovaj zakon ovako kako je predložen kao što ste i vi rekli zapravo se predlaže da će u svakoj županiji biti najmanje jedan dom zdravlja. Ali u ovako predloženom zakonu se ne vidi po kojim kriterijima će se određivati u kojoj će županiji biti koliko domova zdravlja, da li će to opet biti nečija samovolja kao što je to napravljeno u Splitsko-dalmatinskoj županiji kad se doslovce preko noći išlo u ovakav postupak i napravilo se loše. Ili će se to raditi po nekim kriterijima. I bojim se da će ovako predloženi zakon zapravo dovesti do novih problema u sustavu funkcioniranja domova zdravlja, odnosno primarne zdravstvene zaštite. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Pa ja se mogu složiti s vama poštovana kolegice jer čini mi se da i ovdje nedostaju kao i često puta kod nas kriteriji. Ni jedna županija u Hrvatskoj nije potpuno identična drugoj županiji. Županije, posebno ove dalmatinske koje imaju otoke i sve ostalo ipak treba gledati na drugačiji način, pogotovo ljeti u turističkoj sezoni kada su na tisuće gostiju i turista i kada uistinu domovi zdravlja po mom uvjerenju na otocima mogu imati funkciju doma zdravlja. Ali ne sa svom onom administracijom koju bi dom zdravlja najčešće imao. Od ravnatelja, fikusa, tajnice i svega ostalog. Znači, da domovi zdravlja. Očito da se negdje zakoni kakvi bili, dobri ili loši nisu poštovali do kraja. Ali je činjenica da zakon postoji zato i da se poštuje. To što je u Varaždinskoj županiji poštivan zakon i nešto se napravilo, bilo je, moram tu reći i otpora u prvoj fazi. Međutim, kasnije se to pokazalo kao relativno korektno. Ali naglašavam i tu se slažem s vama, nemojmo sada dopustiti tamo gdje je napravljena racionalizacija, a prijedlog ovoga zakona bez kriterija daje mogućnost da se ponovo to usitni, nemojmo ići na to. Dajmo jasne i precizne kriterije. Pretpostavimo da se to želi razraditi podzakonskim propisima. Međutim, kako podzakonske propise donosi Vlada, a ne ovaj Visoki dom, često puta dobijamo propise koji su relativno loši, možda čak i neprovedivi i koji ne idu za kvalitetom zdravstva i u korist svih građana ove države.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Zašto se naši građani plaše ove reforme zdravstva? Plaše se kao ljute guje. Zbog čega? Zašto? Zato što ova reforma koja je najavljena ovom strategijom i brojnim zakonima, ne zna se što je prije, ali to je sada manje važno, ovoj prethodnoj raspravi. Zato što je Vlada prije točno godinu i po dana mimo znanja javnosti, to je javnost tek kasnije saznala, u 8. mjesecu dok su se građani uglavnom odmarali, netko više, netko manje, potpisala stand by aranžman sa Međunarodnim monetarnim fondom. Tim nacionalnim neprijateljem kako ga je ova Vlada, ondašnja opozicija, nazivala, da budemo malo precizniji. I u tom sporazumu jasno se nadziru kuda ide ta naša reforma zdravstva. Gdje MMF prigovara da kod nas puno je situacija u kojem se građani, tj. osiguranici imaju situacije da ne plaćaju nikakvu participaciju i da to treba promijeniti u znatnoj mjeri. To doslovno stoji u tom ugovoru, u tom aranžmanu kojeg je potpisala Vlada prije godinu i pol dana. I zato se ljudi boje reforme. Uopće pojam reforma bi trebao izazivati neke poboljšice. Istina je. I rastanak sa nekakvim pomodnim ponašanjima i neodgovornim ponašanjima i lako za to i ja mislim da svaki odgovorni građanin, a takva je ogromna većina, želi upravo takvu reformu koja će mu onda osigurati veća prava, ali danas se kod nas sve i svašta naziva reformom pa i unazađenje situacije, pa i protureformski zahvati nazivaju se reformatorskim zahvatima. Reforma ne može i nije nešto što je smanjenje prava. Prema tome zato ovo građani, a i sindikati sa negodom i sa nelagodom i sa zebnjom i sa sumnjom prihvaćaju. Ja ću odmah reći da nije prihvatljivo da se uvedena administrativna pristojba i dalje predlaže kao model financiranja zdravstvenog sustava jer je taj sustav nepravičan. Sustav bi trebalo graditi na principu transfera o zdravih, bolesnima i od imućnih prema socijalno ugroženim što sustav administrativnih pristojbi ni u kom slučaju nije. Ne može se reći uopće da ova nacionalna strategija zdravstva od 2006. do 2011. godine uopće nositi naziv strategija, jer pristupne osnove niti u jednom od svojih poglavlja to ne opravdavaju. Naime pojam strategija u samom semantičkom smislu odgovara na pitanje kako, a u dokumentu na to nema odgovora. Osim toga nema ni odgovora kada će koje mjere biti provedene. Bilo bi puno bolje, a evo sada Vlada ima vremena, da se upravo u tom reformskom zahvatu, u toj strategiji Vlada osloni na strateške ciljeve Svjetske zdravstvene organizacije koja ima i svoj strateški projekt "Zdravlje za sve". To je nešto što može biti reformski zahvat i što bi sigurno onda svi podržali i mi ovdje u Saboru, a na vlastito građani, odnosno sami sindikati. Naime upravo u tom projektu Svjetske zdravstvene organizacije "Zdravlje za sve" naglašava se da je zdravlje ključni faktor kvalitete života svakog pojedinca te gospodarskog i svakog drugog razvoja društva pa stoga ulaganje u zdravlje treba biti temeljna investicijska strategija svakog pojedinca i svakog društva. Zato mi, ja osobno i mi svi u SDP-u smatramo da treba osigurati svima dostupnu zdravstvenu zaštitu. Da postoje vrijednosti unatoč tome što smo se opredijelili na tržišnu privredu, na tržišno gospodarstvo, da postoje stvari, odnosno vrijednosti koje su ekstra comercium, koje su izvan prometa, koje ne mogu biti predmet trgovine. To su zdravlje, to je pravda, to je volja građana, politički mandati. Dakle društva koja dozvoljavaju da oksid novca prodre ovdje u zdravlje, u pravdu, da je zdravlje na prodaji, da je pravda na prodaji, da je volja građana koji su slobodno izrazili na bilo kojim izborima na prodaju. Takvo društvo samo sebe je osudilo na propast. Sindikati upravo upozoravaju sami da zdravstvena, a ujedno i mirovinska reforma ne može se svesti na ovakvu tržišnu osnovu, da tko ima novca ima i zdravlje. Smatram da učinkovit i snažan javni zdravstveni sustav mora se temeljiti na solidarnosti i da su ljudi i bitno društvena bića, bića od zajednice i altruistička, ne samo egoistična bića na koja ih usmjeruje kapitalizam. Možda se upravo u tome i razlikujemo i u tome postoji razlika među nama. Želimo zdravstvenu zaštitu svima, a ne samo bogatima, a to upravo i takav način uključuje i raspravu svih zainteresiranih skupina. Evo što je do sada izostalo, ali evo nadam se i vjerujem ukoliko ima ozbiljne volje da se to dade popraviti. Zato bih ovdje posebno skrenula pozornost na ono o čemu se ovdje danas prigovaralo, a sasvim neopravdano. Da eto Vlada nije imala pojma što sindikati spremaju, nije bila pripravna na ovu peticiju, jer da jeste onda bi sigurno puno toga bilo tu ugrađeno. Sindikati upozoravaju da je zdravstveni mirovinski sustav pitanje svih građana i da oni moraju biti uključeni upravo u ovu reformu. Jedini konkretan potez u reformi zdravstva o kojoj se mjesecima priča kažu sindikati, za sada je činjenica da će građani od lipnja morati plaćati skuplje dodatno osiguranje. Naime dopunsko zdravstveno osiguranje koje ostaje unutar Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje od lipnja će uz participaciju pokrivati samo troškove jeftinijih pripravaka, odnosno generičkih lijekova i premda smo danas čuli ovdje da znatno znatno skuplji lijek jeste potpuno isti onom puno puno jeftinijem, jednostavno ni djeca neće moći prihvatiti kod običnih stvari a kamoli kod lijekova. Prema tome i sindikati, a i mi s pravom sumnjamo osobno, da kvalitetni lijekovi će biti ako bi ovakav koncept ostao biti dostupni samo bogatima. Ono što mi se čini jako važnim naglasiti jeste da premda se iz samog obrazloženja pojedinih normi zakonskih rješenja proizlazi kako će u zdravstvenom osoblju zaposlenom javnim ustanovama će se zabraniti rad u privatnim ordinacijama. Mislim da reformom takav, odnosno zakonskim prijedlozima takav se rad čak proširuje. Za oko 200-tinjak zdravstvenih radnika koji su takvu praksu do sada imali unutar zdravstvenih ustanova nakon radnog vremena, ukida se privatna praksa u javnim ustanovama. Međutim oni jednako kao i njihove sve kolege s položenim stručnim ispitom mogu nastaviti rad izvan radnog vremena i to je nešto što je ostalo neriješeno, odnosno što će otvoriti čitav niz pitanja, ali najveća zamka kažu sindikati, jeste nedorečenost mnogobrojnih rješenja, odnosno upućivanje na to da će sve ove zakone riješiti 85 podzakonskih akata. Prema tome u konkretnim situacijama i konkretna rješenja ostala su krajnje nepoznata. Upozorila bih ovdje iako je prethodna rasprava, na nedopustivost brisanja članka 158. postojećeg Zakona o zdravstvenoj zaštiti koji je definirao mogućnost da liječnik dopunski radi izvan svog radnog vremena, da se to briše jer vi ste ministre najavili kako će vjerojatno se posebnim pravilnikom zabraniti taj dopunski rad, ali zaboravili ste da egzistira Zakon o radu koji daje upravo pravo i oni će sigurno onda koristiti norme Zakona o radu koji im jamči pravo na dopunski privatni rad pa će posebnim ugovorom o djelu nastaviti raditi u privatnim ordinacijama. Zato vodite o tome računa ukoliko se zaista ne želi i to što se želi, odnosno što proizlazi iz ovakvog zakonskog prijedloga, da se daje takvim liječnicima jednostavno koncesija za korupciju. To je vrlo opasno. Dakle HZZO bi na taj način, na privatne njihove račune uplaćivao novce za pregled pacijenta, a oni bi lijepo stvarali svoju listu u bolnicama. Dakle to sam već i naglasila, to je nešto što smo utrli put sasvim pogrešan još 95. godine koji je omogućio profesorima otvaranje privatnih klinika i time eto doveo do propasti gotovo samo javno zdravstvo. Naredna bitna stvar je pitanje zašto se u novom Prijedlogu Zakona o zdravstvenoj zaštiti HZZO naziva Hrvatski zavod za obavezno zdravstveno osiguranje iako ministar kaže da će tu biti mjesta i za police dopunskog? Prema tome, čitav niz pitanja, o tome kasnije koje pojedina zakonska rješenja ne nude do kraja. Dobro bi bilo da se o svemu ovome razmisli, da ovakva reforma više ne dođe, ja se nadam da ona neće ovakva ni biti, niti biti donesena, a niti biti provedena, jer to bi značilo da je operacija uspjela, a pacijent umro.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih kolegicu koja je između ostaloga dala do znanja kako taj zločesti kapitalizam itd. kvari ljude, a mi potičemo s ovu stranu takvo ponašanje i uvodimo privatnu praksu itd. i citirao bih paraf 23. ili članak u kojem stoji: "Županijskom fiziku slobodno je baviti se privatnom praksom, ali ova ne smije da bude na štetu zvaničnomu ugledu ni na uštrb službi iz Zakona od 20. siječnja 1894. uređenju zdravstvene službe u Hrvatskoj i Slavoniji". Prema tome, to je tradicija u Hrvatskoj dijelom i privatna služba, samo treba biti u službi čovjeka kao što je i ovdje predviđa novi … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, ministar zdravstva Ljubičić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, ja moram priznati evo u ovoj raspravi sam sada čuo jako, jako puno sad opet konkretnih prijedloga kada bacimo ovo iz politiziranog pa ću evo dati nekoliko konkretnih odgovora. Bio je jedan jako zgodan zapravo prijedlog, a koji se temelji na neki način na mogućnosti koja je vezana za Zakon o lokalnoj, odnosno područnoj samoupravi da se zapravo osnivačka prava domova zdravlja prebace na gradove i moram priznati da smo o tome razmišljali jako puno što i sada postoji mogućnost, međutim nitko je nije zapravo kao takvu sproveo. Niti jedna županija nije ovog trenutka prebacila dakle osnivačka prava na gradove. Zašto? To mislim da zapravo zahtijeva zasigurno jednu širu raspravu, tu ima nekih i prednosti, ima s druge strane i nedostataka, ali ostaje kao jedno apsolutno otvoreno pitanje u kojem bi vrijedilo razgovarati. Ono međutim što bih htio svakako reći i osvrnuti se pa možda da zaključimo to dakle za danas. 96% svih praktično usluga, zdravstvenih usluga u Republici Hrvatskoj snosi ovoga trenutka zajednica, dakle država. 4% snosi pojedinac iz džepa u vidu doplate, dakle participacije i to se neće promijeniti, dakle ostat će identično kao što je bilo. Isto tako ovoga trenutka je 2 milijuna i 600 tisuća naših građana po različitim osnovama oslobođeno od plaćanja doplate, participacije. To će tako i ostati, ništa se neće u tom smislu desiti. Zašto? Zato jer prostora za to nema. Prema tome, na pitanje da li je moguće ovog trenutka povećati prihode s bilo koje osnove, a da se naši građani dodatno oporezuju, odgovor je ne. Što onda ostaje? A ostaje logična alternativa, a to znači djelovati na rashodovnu stranu i tu ima prostora kao što su naglasili dakle i brojni diskutanti danas i upravo taj prostor želimo iskoristiti. Bilo je govora o načinu financiranja kako bolnica tako i primarne zdravstvene zaštite i tu se apsolutno slažem. Bilo je rečeno nema transparentnog načina naplaćivanja patronažne službe. Slažem se. Nema transparentnog načina zdravstvene njege u kući. Slažem se. Zašto je nema? Pa nema je zato što ne postoji medicinska dokumentacija koja može služiti kao faktura. Ja ću reći da do 2004. godine, to je točnije rečeno dakle lipanj, a onda smo nastavili još, nisu se gledale fakture do 500 kuna, jednostavno se nisu gledale. Sada kad smo počeli analizirati fakture doslovce na jednu lipu odjednom su izvršenje svih bolnica drastično pale. Ja se slažem da problemi sa bolničkim proračunom apsolutno postoje, sigurno, nisu razvidni i zato hoćemo uvesti ovaj sustav koji predlažemo u Nacionalnoj strategiji koji imaju sve zemlje dakle u našem okruženju ili ga uvode i mi ga ne uvodimo sami nego smo tražili veliku pomoć, tražili smo, ja osobno austrijske ministrice, dakle ... [[Govornik se ne razumije.]] koja je i pristala nam dakle dati, inače taj sustav da bi se samo preveo bi koštao silne novce. Mi smo ga dobili gratis i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje je napravio zapravo već jedan veliki dio priprema za to i slažem se da tu zapravo treba velikih pomaka. Zašto? Da taj sustav bude razvidniji. E onda neće biti ovo da mi po jednom dakle građaninu imamo određeni iznos. Jer što to znači ako imate jednu bolnicu koja 30% svoje kazuistike šalje negdje drugdje? Da li onda ćemo imati isti kvantum sredstava po jednom osiguraniku kao i u drugoj bolnici? Pa nećemo. Ono što je isto tako jasno želim ovdje kazati, a bilo je rečeno. To je dakle razdvajanje javnog i privatnog. Nema udruge pacijenata, ne postoji u Hrvatskoj koja se nije usprotivila radu liječnika izvan punog radnog vremena, dakle u vlastitoj ustanovi. Neetično, nerazvidno i još nešto. U tom sustavu, zamislite varijantu kada vi čekate nešto, dakle dođete na pregled, netko vam kaže ne mogu vas danas primiti, mogu za 6 mjeseci, ali već poslijepodne na tom istom mjestu, kod tog istog liječnika, dakle u istom prostoru može odmah i to za novac, kako se naplaćivalo izravno. To je nedopustivo i ja ću reći ovog trenutka jasno da smo mi i analizom situacije vidjeli da su pojedinci na neki način prijavili veliki kvantum pregleda, a da je bolnica od njih prihodovala par sto kuna i to jednostavno nedopustivo, a to kontrolirati gotovo je nemoguće. I upravo zato, a slušajući dakle i udruge pacijenata smo se odlučili to razgraničiti što je normalno. Postoji mogućnost rada poslijepodne, ali putem legalnog legitimnog sustava koji se zove osiguravajuće kuće. Ne smije biti direktnoga plaćanja na ruke liječniku na onome koji daje zdravstvenu uslugu putem osiguravajuće kuće. I takav sustav postoji zapravo svugdje. Jako mi se svidjela ova rasprava koja je išla u onom što smo i predložili a to je jačanje primarne zdravstvene zaštite u okvirima integrirane skrbi. Slažem se, apsolutno se slažem i čvrsto to podržavam. To sam i prije neki dan na otvorenju obnovljene jedne škole "Andrije Štampar", škole narodnog zdravlja "Andrija Štampar" jasno i rekao. Integrirana zdravstvena skrb u okviru doma zdravlja apsolutno će biti naš prioritet. Ali ne samo to nego će biti praktično i vezana uz bolnice. Dakle, cilj je na onim mjestima gdje postoji nesklad, gdje dakle nema adekvatne dostupnosti napraviti ono što se zove nekakav community hospital, dakle nekakva mala specijalistika koja će na neki način oponašati sustav bolnice. I to je ono što mislim da će zapravo ova pojedina područja koja nisu adekvatno pokrivena dakle adekvatno pokriti. Ponovio bih opet, ja vas molim, da dakle reformu ne miješamo sa nacionalnom strategijom, nacionalnu strategiju ne miješamo sa akcijskim planom. To su tri potpuno različite stvari koje treba maksimalno razmaknuti jer nacionalna strategija je nacionalna strategija, reforma je nešto što je krenulo još devedesetih godina a akcijski plan je nešto što će tek zapravo doći pred vas. Što se tiče dopunskog zdravstvenog osiguranja ja sam jasno zapravo kazao. Nema potrebe da dopunsko zdravstveno osiguranje ovoga trenutka pokriva lijekove, nema potrebe jer će lijekovi biti besplatni. A dopunsko osiguranje i dalje ostaje unutar Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Zašto? Da bi omogućili vulnerabilnim skupinama da i dalje su na neki način za vrlo malu cijenu, da im je dostupnost i bolničkog liječenja i specijalistike i ortopedskih pomagala a s druge strane da to dopunsko osiguranje koje će otići na tržište kontroliramo da ne bi zapravo te police enormno porasle. I nekoliko riječi o zaštiti zdravlja na radu. Gledajte, ovoga trenutka sustav zaštite zdravlja na radu bio je inkorporiran u obvezno zdravstveno osiguranje. To nigdje kao takvo ne postoji, nigdje i napravili smo detaljnu snimku, svakome od vas tko je zainteresiran možemo to i dati. Nije bilo nikakvih evidencija, nikakve praktično kontrole sustava nije moglo biti jer se kontrolira osnovno obvezno zdravstveno osiguranje. I normalno da nije bilo niti preventivnih pregleda. I ja kad sam počeo najavljivati da, hoću medicinu rada da se vrati natrag gdje joj je i mjesto, među radnike a ne u elitizmu počelo se to osuđivati. Sada sa ovakvim prijedlogom to zapravo izgleda apsolutno prihvatljivo i normalno. Zašto? Jer želimo zajednički jedan zavod objedinjeni koji će biti ustrojen po principu dakle solidarnosti, po principu uzajamnosti odnosno koji će zapravo imati jedan portfelj iz kojega će se financirati i preventiva i svi segmenti. Evo. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
To je jedan netočan navod što je gospodin ministar ustvrdio da je dobio gratis program zdravstvene reforme odnosno čitavog zdravstvenog sustava od svoje kolegice austrijske ministrice zdravstva. Možda gospodine ministre vi mislite da je besplatno, ali ništa nitko ne daje besplatno, pogotovo iz bijelog svijeta. Oni očito zna se što traže. Traže zemlju, povrat zemlje na koji nemaju pravo pa eto papirima žele dobiti zemljište. I mi se uvijek trebamo rukovoditi. Možda evo dobronamjerno, ne savjet nego podsjećanje na to da nema ništa, dakle da ništa nije besplatno i da se uvijek rukovodimo starom hrvatskom poslovicom da besplatnog sira ima samo u mišolovci.
Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre! Pa zaista raspravljati za deset minuta o strategiji razvoja zdravstva u Republici Hrvatskoj i o sedam prijedloga zakona o zdravstvu mora biti lumen iz područja zdravstva da bi mogao ma i telegrafski načelno o ovome nešto reći pametno. Ali kad smo već to dobili na stol i kad moramo odraditi svoju ulogu zastupnika građana u hrvatskom parlamentu riječ je i reći što mislimo o tome. Ovaj prijedlog Vlade me podsjetio na jednu anegdotu iz Dalmatinske Zagore, negdje prije tridesetak godina sin se uputio u Europu da radi i zarađuje. I nakon dvadeset i nešto godina vraća se u Dalmatinsku Zagoru ocu sa odličnim automobilom, odličnim odijelom, izbrijan, nešto postariji i vrlo ispijen. I prvo pitanje oca sinu svojem nakon dvadeset i pet godina, kaže: "Sine, ima li šoldi?". Kaže sin ocu: "Ima pape, ima.", a njemu otac na to odgovori: "Neka, neka, važno je zdravlje.". Dakle, sve priče o novcu ne mogu zamijeniti važnost za zdravlje naroda i nacije, dakle svih građana Republike Hrvatske. Međutim, treba odmah napomenuti. Prijedlog koji smo dobili na klupe i strategije i prijedlog zakona ne razlučuje jednu temeljnu stvar po meni. Kad se već uvodi sustav da uz javni novac i javno zdravstvo imamo i dodatno osiguranje, dakle privatno osiguranje dodatno kroz Zavod za zaštitu zdravstva i posebno privatno osiguranje pitanje je tko tu živi u simbiozni a to je nametnik. Gospodin ministar sada u diskrepanciji sa materijalom kaže da će lijekovi biti besplatni, a u materijalu kaže da će se, a zamislite kako se zove druga lista Lista lijekova sa višom razinom cijena. U materijalu se kaže da će ta lista lijekova plaćati se iz dodatnog osiguranja. A to znači opet iz privatnog novca. I još kad tome dodamo tvrdnju ovdje stručnjaka medicinara i liječnika da je ekvivalent, zdravstveni ekvivalent i prve i druge liste potpun onda je zaista čudno ne upitati se zašto se onda uvode dvije liste i za koga se onda one uvode. Kada ovo kažem stručnjaci apsurdan je zahtjev u hrvatskom parlamentu da se vodi rasprava stručno. Pa ona se zaista vodi stručno. Ne o medicini nego o zdravstvu i načinu financiranja zdravstva. A to naša zadaća je. Dakle ovdje je riječ do koje razine ćemo osigurati pravo građanima Republike Hrvatske, radnicima da se liječe na račun solidarnosti i uzajamnosti to jest javnog novca. To je rasprava u ovom Parlamentu. A ne kako će se operirati i kako će se organizirati liječenje? Da je kojim srećom, kojom srećom Vlada zaista došla sa stručnom i argumentiranom prijedlogom da nešto treba tako i tako napraviti i da je došla sa suglasnošću socijalnih partnera ili svih koji sudjeluju u kreiranju zdravstvene zaštite onda bismo mogli govoriti da tražimo konsenzus u Parlamentu. Ovako tražiti konsenzus kad je temeljna podjela među nama tko će platiti javno zdravstvo? Da li bolesni kako se predlaže nastavak dakle oni koji su bolesni moraju platiti bolesnički porez ili administrativnu taksu i tu nema solidarnosti. Drugim riječima prijedlog Vlade, prijedlog Vlade HDZ-a favorizira bogataše u ovakvoj reformi zdravstva. I tu se mi razlikujemo jer tu moramo uvažiti da postoje među nama razlika. Drugi prijedlog Vlade je da se formiraju dvije vrste lijekova o čemu je sada ministar govorio. Jedna lista lijekova je praktično za one koji sufinanciraju zdravstvo iz poreza na bolest. I oni će dobiti te lijekove, sad ih vi zovite kako hoćete besplatno i iste kvalitete i istog ekvivalenta. To vi možete pričati ali vam to nitko ne vjeruje. Jer nema logike da je druga lista skuplja i da se za nju mora plaćati ili osiguranje ili privatno ili ovo dodatno a da je ekvivalent u zdravlju isti. To nema logike. Dakle treba biti pošten pa razdvojiti zdravstvo koje je javno, koje je javno i koje svi građani dobiju na temelju obveznog osiguranja i razdvojiti zdravstvo koje se financira iz dodatnog osiguranja i iz privatnog osiguranja. Ako tome dodamo da je nacionalni interes, a to je Hrvatska bila i vi svi pokazujete razvoj vrhunske medicine iz svega toga treba još izvući novca da bi se financirao razvoj vrhunske medicine. To je nacionalni interes i ekonomski i društveni i bilo koji. U ovoj strategiji nema o tome ni riječi. Vratimo se ponovo na materijal. Što Vlada predlaže? Promijeniti način financiranja u čemu se sastoji? Već sam rekao da se zadrži porez na bolesne i da oni plaćaju svoje liječenje. Da se bogatima osigura da mogu se liječiti kod nas ali kroz privatno osiguranje. Ako tome dodamo da su u Hrvatskoj bogataši bili, postali zloupotrebom države kroz privatizaciju, kroz pretvorbu onda je jasno kome ide u prilog ovaj prijedlog? Pa u Hrvatskoj je 90% bogataša postalo kroz privatizaciju i pretvorbu. Reorganizacijom. Čega reorganizacijom gospodine minsitre? Prava iz zdravstva, ustanova iz zdravstva ili liječničkih timova? Nema tu jasne reorganizacije. Racionalizacijom. Kojom racionalizacijom? Racionalizacija jeste dvije liste lijekova. Jer i laici znaju da su generički, jel' se tako zovu? Lijekovi i po 10 i 15 puta jeftiniji nego originalni lijekovi. I to će, ili su meni bar stručnjaci iz farmakologije, liječnici u privatnom razgovoru barem 10% rekli. Da su 10 do 15 puta jeftiniji i čak kažu: "Ma možemo ih dobiti iz Kine kad hoćemo i koliko hoćemo." Ja to javno govorim jer sam čuo u privatnim razgovorima tako. Ako mi tako nećemo razgovarati, narod nije lud. On će doći do saznanja što znače jedni lijekovi, šta znače drugi lijekovi? I ja ne želim sudjelovati u prevari. Ja ne želim sudjelovati u prevari. Zato ovako i govorim. Ponovo ću se vratiti da gradimo u sustavu javnog zdravstva sustav privatnog zdravstva. Ta dva sustava u državi koja se i unutar države i van države naziva korumpiranom nije moguće kontrolirati kad ne bi bilo riječ o zdravstvu. Naprosto tko kaže da osoba koja ima privatno osiguranje neće koristiti naprosto javni sustav, neće koristiti javni sustav, a da ne angažira svoje privatno zdravstveno osiguranje. Nema garancije za to. Možda treba vratiti se ponovo na materijal. Predviđena je participacija od 15 do 50% u pojedinim stavkama liječenja ili medicinskih usluga. Ja ne znam puno sustava ni bolnica ni puno zdravstva ali sasvim sigurno znam da u bolnicama postoje različite razine predviđeno da se radi diferencijacija kolika će biti participacija? Nije isto, to znaju liječnici svi i pacijenti liječiti se recimo u vrhunskoj ustanovi, to je vjerojatno Rebro i negdje u nekoj bolnici van centra koja nije ni opremljena medicinskim pomagalima a niti je kadrovima. Je li ista participacija u liječenju? Nema riječi o tome što znači vrhunska medicina i kako se tu postiže zaštita pacijenata u Republici Hrvatskoj? Sve u svemu ova reforma nije vizija kako bi hrvatsko zdravstvo trebalo izgledati za period jedne godine [[Upadica: Zahvaljujem.]] kamoli 10 godina. Nadam se da će i razvoj ekonomski omogućiti hrvatskom zdravstvu bolji, bolju raspravu … [[Govornik se ne razumije, govornici govore uglas.]]
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik, jeste ispravak netočnog navoda ili repliku, ne znam? Što ste? Jel' replika ili ispravak. … [[Upadica se ne razumije.]] Ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepo. Hvala lijepo. Štovani kolega zastupnik je nekoliko puta kritizirao onu besplatnu generičku listu sa pogrdnim nazivima između ostaloga: "Narod nije lud da neće vidjeti što mu podvaljujete. Nema logike da je dopunski lijek skuplji, a jednako vrijedan." Pa bih ja samo citirao najvećeg autoriteta na kugli zemaljskoj u području generičkih lijekova. To je direktor Ureda za generičke lijekove pri FDE-u. To je Food and drag administration u Americi koji je doslovno rekao ovo: "Mnogi ljudi vjeruju da ako nešto ima veću cijenu da je i bolje kvalitete. U slučaju generičkih lijekova ovo uvjerenje nije točno. Standardi kvalitete za originalni lijek i generički lijek su isti." Prema tome to je istoznačnica u terapijskom smislu, ali ne i u smislu cijene. I zbog toga je dragi kolega zastupniče generičku listu prihvatila sve do jedne zemlja Europske unije. Pa nećemo valjda mi zaostati za njima? Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ja bih se najprije složio sa mojim prethodnikom koji je rekao da 8 zakonskih prijedloga u 10 minuta odraditi ne samo da je nemoguće, već bih ja rekao da je i krajnje neozbiljno da i pokušamo nešto takvo napraviti. Zato mogu samo načelno reći nekoliko rečenica o ovim zakonima, posebno o strategiji, ali bih si dozvolio da započnem svoju raspravu kako bih podvukao jednu riječ sa jednom anegdotom. Anegdotom od prije 16 godina, zbilo se to u Londonu na jednom prijemu kod gospođe Tacher kada je jedan od lordova koji je bio na tom prijemu malo više konzumirao vina i počeo na samom prijemu udvarati se gospođi Tacher. Gospođa Tacher kao žena koja nije bila jako tolerantna, nije imala ni dlake na jeziku, trpila je to 5, 10, 15 minuta, a nakon toga je usred dvorane se okrenula gospodinu lordu i kaže mu: "Lorde, vaš je odabir izvrstan, ali vaš timeing užasan.". Ovu riječ: "timeing" podvlačim. Naime, što, da, jer je tako rečeno, a ja tu riječ ne znam prevesti, već očito u funkciji vremena njegov odabir nije bio kvalitetan. Naime, što ovdje sa vremenom ne odgovara kolegice i kolege? Mi ovdje evo imamo pred sobom prijedlog nacionalne strategije razvitka zdravstva. Taj prijedlog dobivamo kada? Dobivamo ga godinu i nekoliko mjeseci prije isteka našega mandata. Počinjemo sa jasno prethodnom raspravom. Dok prođe ova rasprava, pa prvo čitanje, pa drugo čitanje, pa usvajanje te strategije doći ćemo neposredno pred same izbore. I ja vas sad pitam kako će građani ocijeniti ovo što mi danas činimo? Da li će oni stvarno moći shvatiti da se mi ovdje ozbiljno bavimo jednom strategijom ili imamo neki drugi cilj? Ja mislim da nitko pametan ne može reći da mi u biti imamo namjeru ovu strategiju implementirati u ovom mandatu. To je kolegice i kolege nemoguće. Prema tome, zato riječ: "timeing", zato riječ koju sam ovdje upotrijebio smatram da je adekvatna da s time započnemo ovu raspravu. Ono što sam maloprije još čuo od ministra da treba razlikovati ovu strategiju koju sada predlaže Vlada, od reforme koja je započeta '90.-ih godina, a vidimo sada da je započeta bez strategije. A strategija je okvir unutar kojeg mijenjamo sadržaj. Akcijski plan je način provođenja tog sadržaja. Dakle, počeli smo sa reformom bez okvira. To je nešto što ja ne mogu prihvatiti. Nadalje, slažem se i sa onim prethodnicima u raspravi koji su rekli da se ne slažu sa nazivom ove točke. Dakle, Strategija razvitka zdravstva. Riječ: "razvitka". Da je reforma u pitanju složio bih se. možemo reformirati, racionalizirati, pa čak neka prava i oduzeti i kompetencije ustanovama, građanima, osiguranicima, ali govoriti o razvitku a da smanjujemo broj lijekova sa 800 na 500, da imamo jasan deficit u zdravstvu, evo da se borimo ovih dana za povrat prava osiguranicima, na plaćene putne troškove itd., itd., da ne ponavljam ono što je već rečeno. To ja ne mogu nazvati razvitkom. Razvitak je kad se ide uistinu na bolje. Kada se popravljaju karakteristike nečega, kada se povećavaju karakteristike nečega, kada se nešto uljepšava. Ovdje ja ne vidim taj element razvitka. Nadalje, čuli smo u tijeku rasprave danas da ova strategija po nekima nije usklađena sa sindikatima, po drugima ona jeste usklađena sa sindikatima. Zašto uvijek dvije teze? Zašto uvijek dvije istine? Zašto uvijek dva lica? To zbunjuje mene, a kamoli ne naše građane koji nas slušaju i koji žele jasnu politiku u oblasti zdravstva da znaju stvarno što ih čeka sutra. Zatim, čuli smo u tijeku rasprave, pažljivo sam vas slušao kolegice i kolege da je struka konzultirana, odnosno komora, ali da nisu uvaženi njihovi razlozi, njihovi prijedlozi. Dakle, radi se onda o neusklađenoj, stručno neusklađenoj strategiji, ili strukovno neusklađenoj strategiji. Opet zbunjujuće, nejasno, zašto i kako. Peto, ili peti moj prigovor, regionalna samouprava ovdje kolegice i kolege izuzetno je značajan čimbenik. Mi smo u tijeku proteklih godina decentralizacijom prenijeli osnivačka prava i vlasnička prava ogromnog broja zdravstvenih ustanova na naše županije. U strategiju se ne može, ne smije ni pomisliti ići, a da se ne sjedne sa županima, da se ne sjedne sa izvršnom vlasti u županijama i da se ne dogovore strateški elementi zajedno s njima. Ja inače, ako ne umrežimo po vertikali nas i naše županije mislim da onda ne možemo i ne smijemo koristiti izraz: "strategija". Čuli smo danas da je prikupljeno preko 300 tisuća potpisa naših građana. Stalno su nam usta puna civilnog društva. Ovdje međutim jasno ne osvrćemo se na njih, ne razgovaramo o njima, o njihovim prijedlozima, razlozima, argumentima. Mislim da je to još jedan razlog više da se zabrinemo. Sedma moja osobna primjedba je nešto što se stalno događa kolegice i kolege iz mandata u mandat. Ja osobno mislim da kada jedan ministar sjedne u fotelju, ovo se ne odnosi samo na sadašnjeg ministra, ovo se odnosi na sve prethodne ministre, ministar tijekom kampanje obećava brda i doline. Sva rješenja ima. A zašto u pravilu tek počinje sa reformama, sa strategijama, sa radikalnim promjenama pod kraj mandata? Ministar je danas ujutro rekao da nije imao što, nije imao bazu podataka sa adekvatnim elementima koji bi mu omogućili da krene u ovu strategiju ranije. Mogu se složiti ako je tako, mogu mi vjerovati, ali onda bi bilo lijepo da nam kaže da je za to kriv Marko Marković, Janko Janković i da je on njih otpustio prije tri mjeseca jer je vidio da su oni bili kočnicom razvoja zdravstva u ovoj zemlji. Nikada nikakve krivice nema, znamo što je i zbog čega opstrukcija sustava, ali neznamo tko je kriv za tu opstrukciju. Nikada ime, nikada prezime i ja to ne mogu prihvatiti. Konačno kolegice i kolege završit ću sa ovom pričom, samo četiri godine ranije ili tri godine ranije, a biti će uskoro četiri. Naime Hrvatski sabor je na svojoj sjednici 17. srpnja 2003. godine usvojio više zdravstvenih zakona kojima se uređuje sustav, dakle krenulo se u sustavnu reformu zdravstvene zaštite i zdravstvene djelatnosti te statusa nositelja određenih djelatnosti u sustavu. Usvojeno je tada sedam zakona, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, Zakon o lječništvu, Zakon o stomatološkoj djelatnosti, Zakon o medicinsko-biokemijskoj djelatnosti, Zakon o sestrinstvu, Zakon o ljekarništvu, Zakon o lijekovima. Tim zakonima određeno je da će se u roku od šest mjeseci donijeti pravilnici kojima će se realizirati ovih sedam zakona i krenuti u niz sustavnih rješenja. Nikada ni jedan pravilnik nije ugledao svjetlo dana, dakle da smo htjeli mogli smo već tada krenuti sustavno rješavati kao što je najavljeno niz pitanja. Ne, zakoni su dospjeli u ladicu, pravilnici nisu izrađeni, da bi nakon tri godine počeli gdje, počeli od samoga početka. To će se kolegice i kolege, imam osjećaj, dogoditi i sa ovom strategijom. Hvala vam lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. U skladu s ovom odlukom da se radi o prethodnoj raspravi, a koristeći nazočnost ministra u najboljoj namjeri da pokušam utjecati na tekst do prvog čitanja što se strategije tiče. Pažljivim iščitavanjem gospodine ministre ja bi joj prije dao naziv trebovnica ili trebovanje, jer u ovoj strategiji našao sam po dvadesetak puta sljedeće formulacije: trebat će se osmisliti, treba razmisliti, trebalo bi ograničiti, morati će se, razmotriti mogućnost, bit će neminovno definirati status, forsirati stvarati grupne prakse, postići užu suradnju, čak se može razmišljati. To su citati iz same strategije. Ako strategija ili ako njen je cilj da osmislimo zdravstveni sustav do 2011. u njoj pisati da čak možemo i razmišljati u trenutku kad je donašamo, onda nije potrebno, onda ćemo to raditi kasnije, 2009. recimo. Mislim da bi ovakve formulacije u strategiji trebalo izbjegavati, ili jesmo nešto, ćemo nešto, ili nećemo to ni predviđati. Što se zakonskih prijedloga tiče, prva dilema oko generičkih lijekova. Ja nisam stručnjak. Slušam kolegu Hebranga koji čita sve američke autore o tome, ali nešto mi nije jasno onda. Ako su to potpuno isti lijekovi, a oni originalni su skupi zato što dugo traje ispitivanje, dokazivanje, kontrola, registracija, dozvola, zašto onda kod registracije generičkih lijekova njihovo ispitivanje i testiranje se obavlja samo na muškim osobama starosti između 20 i 40 godina. Recimo ne na trudnicama, ne na ženama. Slovenska vlada je angažirala dvije … agencije kada je Slovence trebala uvjeriti da su generički lijekovi isti kao i original. Ako su isti, ne trebaju nove dozvole, nove registracije, sve je isto. Očito nešto ipak postoji ne samo u cijeni. Drugo što vam blago sugeriram, da ovaj zdravstveni paket zakona pokušate pratiti i čitati sa socijalnim zakonima, možda ćete izbjeći neke nepotrebne troškove u zdravstvenom sustavu kao što su da roditelji djece oboljele od celijatrije Dawnovog sindroma i cerebralne paralize, ove tri sam našao. Svake godine u socijalnoj službi morao je donašati novu medicinsku dokumentaciju da bi dokazali da njihova djeca boluju od Dawnovog sindroma recimo, kao da se radi o dijagnozi koja je izlječiva ili cerebralne paralize. Pa čovjek bez noge to je isto, mora dokazivati da mu u ovoj kalendarskoj godini nije izrasla noga. Motiviramo djecu, roditelje i liječnike posebice specijalističke ambulante da bi došli do papira da to dijete koje je rođeno sa Dawnovim sindromom još uvijek ima Dawnov sindrom a taj papir je strašno bitan za niz drugih socijalnih prava. Drugo, oko onih famoznih 30 kuna. Poslije ste donijeli propis da po upravnom postupku centri za socijalnu skrb određenim kategorijama vraćaju tih 30 kuna. Upravni postupak za povrat 30 kuna i poštarina je veći od 30 kuna ukoliko se vraća. Nađite neko drugo rješenje, jer ste iz zdravstva dio troškova prebacili na socijalu, a s time da još 20% veće troškove stvarate. Sad je vrijeme toga da te propise socijalne i zdravstvene uskladite. Nadalje, članak 5. točka 17. o svim mogućim ratnim invalidima se govori. Ja vas podsjećam da u Hrvatskoj još uvijek ima živih sudionika 1. svjetskog rata i njihov zdravstveni status provjerite po postojećim vašim predloženim rješenjima. Osobe na služenju vojnog roka u Oružanim snagama, ročnici, što je sa onima koji služe civilni vojni rok. Oni nisu u Oružanim snagama? Formulacije radi i preciznosti i oni valjda imaju pravo na zdravstveno osiguranje. Nisu u sklopu Oružanih snaga, služe vojni rok ali ne u sklopu, to vam je članak 5. točka 18. u članku 5. Članak 14. govori se o mjerama zdravstvene zaštite koje provodi osiguravatelj, koje vi donašate. Članak 14. govori o obavezi osiguravatelja da ta osnovna prava plaća na teret osnovnog zdravstvenog osiguranja, opet vi donašate odluku. I u članku 19. standarde, načine i mehanizme provedbe prava osiguranika donosi upravno vijeće zavoda uz vašu suglasnost, uz suglasnost ministra zdravstva. Ako zaista želimo decentralizirati osiguravatelja i ako skupštinu šaljete predstavnike regionalne samouprave, što je dobro i to prihvaćam kao model. Prvo razriješite način predlaganja kandidiranje kandidata za upravno vijeće različitih struktura u zakonu javnim pozivom, riješite to, riješiti to ministre. I drugo, postoji li važniji dokumenat za osiguranike od ovog dokumenta iz članka 19.? Da li je išta važnije za vlasnike zdravstvenih iskaznica od Pravilnika iz članka 19.? Nije. O njemu se kroji sudbina prava, način, ostvarivanje i uvjeti ostvarivanje iz obveznog zdravstvenog osiguranja. Statut zavoda, jaka stvar. Financijski plan, stvar proračuna. Ovaj članak, ova prava iz članka 19. po mom sudu ne mogu biti u nadležnosti upravnog vijeća. Pa zato postoji skupština. Čemu skupština? Da bira ravnatelje i donosi statut. Sastaje se svakih 16 godina. Ako zaista osiguranici i regionalna samouprava kao sistem decentralizacije koje zagovarate i to je dobro, ali onda u članku 19. ovo nadležnost ne možete dati upravnom vijeću nego skupštini. U članku 22. govori se o oslobađanju od plaćanja naknade i kažete da će biti oslobođene osobe čiji su prihodi po glavi manji od 45,59% proračunske osnovice, 45,59. To je na onih 3 tisuće 326 kuna proračunske osnovice ste vjerovatno mislili, dakle tisuću 809 kuna. Dajte to zaokružite na 46%. Svi postoci u zakonu su vam na dvije decimale. Znam što ste radili, preračunavali ste masu sredstava i dobivali postotke. Članak 28. oslobađanja od onih 5 kuna. Dobrovoljni davatelji krvi. Da li se isplati osloboditi participacije od 5 kuna? Ja mislim da da. Da li se od tih 5 kuna bi bilo dobro osloboditi davatelje donore tkiva, organa i stanica? Ja mislim da da. I po treći put apeliram na vas, na službeni vaš podatak iz ministarstva, i kolega Hebrang ga je često ponavljao, oko 2 milijarde kuna neutrošenih lijekova, nepotrebno propisanih vi pišete u Strategiji. Višak lijekova u ladicama kućanstva. Rok trajanja nekih lijekova je godinu, dvije dana. Švicarci imaju model da osiguranici vraćaju lijekove, vraćaju ih, Austrijanci imaju, Šveđani imaju. Što mislite, da li bi naši siromašni osiguranici i bolesnici koji imaju višak lijekova doma, a kojima je rok nije istekao za ovu participaciju od 5 kuna kao markicu vratili te lijekove natrag u sustav? Bi. Pa ako ne bi uštedili 2 milijarde, nego samo 500 milijuna na godišnjem nivou, samo 5, dakle četvrtinu toga. Putne troškove i pravo na putne troškova ste ukinuli zbog 300 milijuna, ovdje ajde 500 milijuna, pola milijarde uzmimo. Napravit ćete i odgojnu funkciju da lijekovi nisu besplatni bez obzira što i, čak i oni generički osiguravatelj plaća da su lijekovi kad završe u smeću otrov. Ni u Strategiji, ni u jednomu zakonu o tome niste razmišljali. Nudim mehanizme koje ste također vjerojatno čuli i savjetnika izvana. Iskoristite šansu ovog zakonodavstva da taj model uvedete. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici.
Nemojte da netko slučajno.
Mogu ja i za govornicu, … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne, ne, ja samo štitim, da vas ne ometa.
Pa evo nakon žestokih najava zdravstvene reforme pred nama su izmjene 3 zakona koje se površno percipiraju kao kozmetičke promjene. Međutim, te kozmetičke promjene imaju dalekosežne negativne posljedice po socijalni status bolesnih građana, a u konačnici i po zdravstvenom stanju pučanstva jer se troškovi zdravstvene zaštite u sve većem iznosu prebacuju na bolesnike, odnosno sve više se otvara prostor za ostvarivanje profita ne na zdravlju građana nego na njihovoj bolesti, a Republika Hrvatska sve manje ostaje socijalna. Čini se nespornim da je reforma zdravstva nužna, ona je kompletna ako obuhvati reformu sustava zdravstva, reformu sustava financiranja zdravstva i reformu sustava javnog zdravstva. Pod parolom da nigdje u svijetu nema besplatnog liječenja prošle godine uvedene su administrativne pristojbe kao dodatni namet na bolesnike, ukinuto je pravo na naknadu putnih troškova do 100 kilometara, pravo na troškove pokopa. Ministar nam je tada izrijekom rekao da će se to pravo regulirati Zakonom o socijalnoj skrbi i to do konca protekle godine. Do danas nema zakona, a nema ni prava. Netočno je da je u Republici Hrvatskoj liječenje besplatno. Iz bruto plaće zaposlenika godišnje se prikupi 14 i pol milijardi kuna uključujući i doprinose koje plaćaju poslodavci, odnosno gospodarstvo. Na zdravstvo se godišnje troši 16 milijardi kuna. Pitanje je kako se tim sredstvima gospodari? Obveza je države vlasti ustrojiti sustav koji će racionalno koristiti ta sredstva kako bi se građanima dalo onoliko koliko im se uzima. Umjesto racionalnog gospodarenja pribjegava se opterećivanju bolesnika. Kada je ministar zdravstva branio Prijedlog zakona kojim se uvode administrativne pristojbe, ukidaju putni troškovi i troškovi pokopa izrijekom je rekao administrativna pristojba praktički znači na neki način konsolidiranje, stabiliziranje sustava dok ne prijeđemo ono što nas nedvojbeno čeka, a to je neminovnost, to je reorganizacija i restrukturiranje zdravstvenog sustava, no o reforme još nema. Zašto? Ne znamo. Što čeka bolesnike nakon stupanja na snagu ovih zakona? Čekaju ih osnovne i dopunske liste lijekova. Tom izmjenom na bolesnike se prebacuje teret troškova svih lijekova koji nisu uvršteni u osnovnu listu kao i doplata u razlici cijene lijeka istog djelovanja sa osnovne liste, u pravilu najniže cijene i ona koja je na dopunskoj listi lijekova. Na ovaj način prema podacima kojima raspolažem na bolesne osiguranike prebacit će se od 700 do 800 milijuna kuna troškova za lijekove na recept. Pri tome treba imati na umu da ostaje administrativna pristojba na recepte tako da će ova izmjena biti veliki socijalni udar na srednji i siromašniji dio građana što je u državi koju Ustav naziva socijalnom nedopustivo. Građane će i dalje opterećivati administrativna pristojba unatoč jasno izrečenom stavu i građana i medicinskog osoblja o tom socijalno nepravednom nametu. Ona je prepreka brojnim siromašnim građanima za korištenje prava iz zdravstvenog osiguranja pa čak i za pregled u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. A upravo su liječnici u primarnoj zdravstvenoj zaštiti zdravstveni radnici prvog kontakta sa bolesnim osiguranikom i ne smije biti nikakvog ograničenja njihove dostupnosti najugroženijima i u pravilu najsiromašnijim građanima. Da bi umirio nezadovoljstvo građana prema tolikoj socijalnoj neosjetljivosti vlasti ministar zdravstva je obavijestio građane da će najsiromašnijima biti refundirana i plaćena administrativna pristojba. No to je za siromašne toliko skup i kompliciran postupak da refundiranje nisu mogli ostvariti. Zakon je podijelio građane i prema mjestu prebivališta. Seosko stanovništvo čiji su prihodi najniži i najnesigurniji nema sredstava niti za pristojbu niti za putne troškove pa makar od liječnika bili udaljeni i svega trideset kilometara. Povratna karta autobusna na toj relaciji je 70 kuna. To je za njih nedohvatno velik iznos. Dakle, u raskoraku je zakon i praksa. Zakonom je dano pravo na zdravstvenu zaštitu ali je konzumiranje tog prava onemogućeno upravo najsiromašnijima i najnemoćnijima koji bi po Ustavu trebali biti pod posebnom skrbi društva. Nadalje, kako zavod gospodari sredstvima pokazuju članci 69. i 70. Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju i kaže se: "Ako se po završnom računu utvrdi višak prihoda taj se višak unosi u pričuvu izdvajanjem najmanje 50% viška prihoda. Tijekom godine pričuva se može koristiti kao obrtna sredstva za podmirivanje tekućih obveza zavoda" što je u redu ali nije u redu to što zakon kaže da se pričuva može koristiti kao pozajmica. Tu se krije mogućnost da se novac prikupljen iz doprinosa za zdravstvo za njega zapravo i ne koristi. Po mome mišljenju taj se novac može koristiti za poboljšanje zdravstvene zaštite. U konačnici u takvim slučajevima treba se razmisliti i o smanjenju stopa doprinosa što bi rasteretilo naše gospodarstvo i činilo ga konkurentnijim. Daljnja neracionalnost očituje se i u novom sustavu upravljanja Zavodom za zdravstveno osiguranje. Njime bi ubuduće upravljala skupština koja broji 43 do 45 članova. Tko će snositi njihove troškove? Naravno zavod. Izvršno tijelo i upravno vijeće sa devet članova koje bi birala skupština ali ne znamo tko ih predlaže. Troškove njihovog rada dakako snosi zavod. Ovo se ne može nazvati racionalizacijom sustava. Dakle, novac se i nadalje neracionalno troši a teret neracionalnosti snose građani. U članku 99. se kaže da skupština mora razriješiti ravnatelja i zamjenika ravnatelja ako je po tromjesečnom poslovanju iskazan višak rashoda u odnosu na prihode. Teoretski gledajući to bi bilo za pozdraviti kada bi rezultati poslovanja ovisili samo o sposobnosti menađmenta. Da ne ovisi samo o tome pokazuje podatak da su danas u svim bolnicama veći rashodi od prihoda. Pa nisu valjda baš svi ravnatelji nesposobni. I članak 108. govori da rezultati ne ovise samo o sposobnosti ravnatelja a on kaže: "Ako Vlada Republike Hrvatske utvrdi da su gubici zavoda u provođenju obveznog zdravstvenog osiguranja nastali zbog objektivnih okolnosti sanacija gubitaka pokriva se iz državnog proračuna. No i u tom slučaju temeljem članka 99. skupština mora razriješiti ravnatelja i njegovog zamjenika." Ova kolizija čini se apsurdnom. Kako se sredstva za financiranje zdravstva prikupljaju iz doprinosa bilo bi dobro znati da li negdje postoje podaci o tome koliko se ponovno nakupilo nenaplaćenih doprinosa za zdravstveno osiguranje. Svojedobno ili preciznije rečeno 2001. godine ovaj Sabor donio je zakon o naplati nenaplaćenih potraživanja. Radilo se o dugu prema državu u iznosu od 23,5 milijarde kuna. Dug se uglavnom sastojao od doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Financijska nedisciplina ponovno je uzela maha i poslodavci ponovno pokušavaju izbjeći platiti obveze. Obrazloženje je da Hrvatskom ponovno vlada nelikvidnost, da stoga nisu u mogućnosti platiti. Opće je poznato da veliki dio zaposlenika dio plaće prima preko tekućeg računa i na taj dio poslodavac uplaćuje doprinose, dok se drugi dio isplaćuje u gotovini na ruke i na taj dio se ne uplaćuju doprinosi. Još uvijek cvate rad na crno a ni tu nema uplate doprinosa. Vlada umjesto da se uhvati u koštac sa rješavanjem onoga što je svima osim njoj poznato ona teret prebacuje na građene ne promišljajući što to za njih u konačnici znači. Naravno, takvu politiku i postupanje Vlade nije moguće podržati.
Hvala. Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege! Evo, čini se nakon ove višesatne rasprave da bez obzira na vrlo raznorodne teme vezane uz zdravstvo čini se da smo dotakli doista sve najvažnije probleme ali evo dopustite mi da svoju raspravu više-manje baziram na temu prevencije. Kao prvo, htjela bih reći da je činjenica ako smo se oko ičega u ovoj raspravi danas barem donekle usuglasili onda je to ipak oko potrebe da se pristupi reformi sustava zdravstva ali i reformiranju sustava financiranja zdravstva. Današnjim sustavom doista nitko nije zadovoljan. Nisu zadovoljni oni kojima je taj sustav najvažniji a to su pacijenti, nisu zadovoljni niti liječnici, nisu zadovoljne udruge građana, sindikati pa čak niti političari. Slažemo se zapravo samo oko toga da zdravstveni sustav želimo izgraditi kao sustav učinkovit, pouzdan, pristupačan, transparentan, brz i kvalitetan. No pitanje je može li strategija o kojoj između ostalog ovdje danas raspravljamo navedenim mjerama postići i proklamirane ciljeve. U tekstu nalazimo čak i kvalifikaciju da se radi o dubokoj i sveobuhvatnoj reformi zdravstvenog sustava. Pa ipak, ne možemo se oteti dojmu da je naš cilj rezati troškove javne potrošnje a na štetu privatne potrošnje umjesto ponuditi prave odgovore na pitanje kako unaprijediti zdravlje naših sugrađana. I 333 tisuće potpisnika peticije protiv ove i ovakve strategije zdravstva i paketa zakona u organizaciji sindikata koji bi zapravo trebali biti sudionici, akteri u izradi strategije poručio je da se radi o smanjenju prava pacijenata. Da su to pacijenti prepoznali i poručuju na neki način da se radi samo o novim nametima, o novom plaćanju usluga bez neke nove kvalitete i da se doista ne radi o strateškoj reformi. No vratimo se malo na početak. Na primjer Svjetska zdravstvena organizacija kao temeljne ciljeve zdravstvenog sustava odredila je unapređenje zdravstvenog stanja populacije, prilagođavanje očekivanja populacije i financiranje zaštite od troškova nastalih kao posljedica lošeg zdravlja. Dakle opredijelili su se za unapređenje kvalitete zdravlja s jedne strane i druge strane za prevenciju. Mi ipak i sada govorimo o uštedama, o lošoj kontroli troškova u zdravstvu, o nekontroliranom dugogodišnjem rastu potrošnje pa čak i o nedostatku strategijskog razvitka dakle smatramo da je problem što u hrvatskom zdravstvu danas nedostaje strategija kao dokument. Istina ne znam kako će upravo postojanje ovog dokumenta pomoći našim sugrađanima u ostvarenju onoga što želimo svima nama zajednički a to je kvalitetnija zdravstvena usluga. Stoga mislim da je važno reći da je najvrijednije što danas u zdravstvenom sustavu imamo da su to liječnici i medicinsko osoblje a na drugom mjestu naravno tu je i, tu su i postojeći infrastrukturni objekti u kojima se vrši medicinska zaštita i liječenje. Nažalost ta zdravstvena zaštita odnosno na tu zdravstvenu zaštitu i na dijagnostiku i na kurativu danas se dugo čeka. Kao prvo vjerojatno je razlog i to što liječnici u primarnoj zaštiti imaju prevelik broj osiguranika. Dio strategije bavi se i tim problemom i činjenica da se upravo iz toga razloga oni ne mogu adekvatno posvetiti samom pacijentu i da su vrlo često svedeni na izdavatelje specijalističkih uputnica i recepata ako se radi o najlakšim bolestima kao što je viroza, gripa ili nešto što se doista može ambulantno liječiti. Istovremeno dio liječnika tek završenih prijavljeni su na Zavodu za zapošljavanje. Oni ne mogu ostvariti mogućnost specijalizacije a kamoli oformiti novi tim u privatnoj zaštiti. I ako nam je doista cilj da se kao što je proklamirano strategijom 80% rješavanja svih zdravstvenih problema rješava u primarnoj zdravstvenoj zaštiti tada treba ozbiljno progovoriti o financiranju opremanja ambulanti na primjer za laboratorijske pretrage. Za edukaciju medicinskog osoblja. Ali i na kraju krajeva i pacijenata o tome kako i sami mogu doprinijeti, kako i sami mogu zaštititi svoje zdravlje određenim mjerama zdravog života? Za to naravno treba osposobiti i liječničke timove. Ono što također u našem zdravstvu danas u velikom dijelu izostaje to je i posebna skrb o odnosu između liječnika tog takozvanog obiteljskog liječnika i pacijenta. Eto tu, to se možda posebno vidi u primarnoj stomatološkoj zaštiti i zaštiti reproduktivnog zdravlja žena. U mnogim europskim zemljama posve je normalno da vas vaš stomatolog nazove odnosno netko iz njegovog tima i zakaže redoviti šestomjesečni pregled. Isto vrijedi naravno i za zaštitu reproduktvinog zdravlja žena i tu treba vrlo jasno reći da na kraju krajeva u Hrvatskoj danas nedostaje i jedan broj mobilnih mamografa koji uvelike mogu pomoći i u ranom otkrivanju raka dojke, ali i naravno smanjenju stope smrtnosti u žena od te bolesti. Naime smatram da je ta naša zaokupljenost bolešću i liječenja bolesti s jedne strane opravdana zbog činjenica da kao posljedica rata i neimaštine doista imamo velik broj oboljelih odnosno da imamo broj oboljelih u porastu, ali je doista krajnje vrijeme da razmislimo o modelima odnosno o svim mogućim oblicima prevencije koja je posve sigurno puno jeftinija od, od samog postupka liječenja s jedne strane i naravno da utječe na kvalitetan život našeg stanovništva. Eto stoga smatram na neki način pa čak i neprihvatljivim da se u strategiji konstatira da zbog ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju mi nužno moramo reorganizirati sustav javnog zdravstva kao glavnog nositelja preventivnih aktivnosti propisanih u pravnoj stečevini Europske unije. Pa mi tu reorganizaciju, reorganizaciju javnog zdravstva kao nositelja preventivnih aktivnosti moramo napraviti zbog nas samih. Zbog sugrađana, zbog pacijenata a ne zbog ulaska u Europsku uniju. Mislim da su to pogrešne postavke koje daju posve iskrivljeno, iskrivljenu sliku o zdravstvu i zdravstvenom sustavu u Hrvatskoj koji ima takvu doista dugogodišnju tradiciju. Tako da eto tu bi predložila da kada se krene taj dokument pripremati za prvo čitanje da se te neke nelogičnosti isprave i da se eto možda da razmislite kao predlagatelji da se ipak jedan veći dio posveti preventivi kao ipak jednom humanijem obliku tretiranja pacijenata jer mislim da je za sve nas bolje da bolesti ima što manje. To će biti racionalniji i kvalitetniji sustav i naši će liječnici na taj način ipak moći biti koncentrirani na one pacijente koji doista boluju od teških bolesti, a ne zapravo zaglušeni velikom količinom pacijenata od kojih se dobar dio njih može preventivno rješavati ili rješavati u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Eto moja bi molba išla u tom smjeru dakle da se po pitanju preventive ipak nešto napravi. Mislim da je prije nekog vremena ukinuta i ona fluorizacija zuba kod djece sa obrazloženjem da se radi o štetnoj tvari za organizam, ali posve sigurno postoje neke druge metode na koje se, u kojim se može što se preventive tiče pozitivno djelovati na zdravlje zuba tako da eto sasvim sigurno Ministarstvo može dati neke preporuke i može financirati neke programe, neke metode koje će u tom smislu spriječiti jer eto ne kaže narodna uzalud: "Bolje spriječiti nego liječiti." Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Mario Zubović.
Pa evo ja bih samo kolegicu Jelenu ispravio. Ona je rekla da su gužve kod naših liječnika opće prakse zato što imaju previše pacijenata. Nisu gužve zbog toga što bi oni imali previše pacijenata, nego oni su ograničeni u radom vremenu. Jer u jednoj ordinaciji rade dva tima, jedan u jutro, jedan popodne. Oni imaju 4 do 5 sati mogućnost raditi u toj ordinaciji, znači oni nemaju vremena obaviti pacijente. Mi smo to naslijedili iz bivše Jugoslavije. Trebalo bi napraviti da je jedan tim u jednoj ordinaciji i onda bi liječnik mogao raditi cijeli dan i stigao bi obaviti sve svoje pacijente.
Poštovani zastupnik Anton Peruško. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Eto, za nama je cjelodnevna rasprava o ovoj prevažnoj materiji. I dobro je što je ova rasprava prethodna rasprava jer se radi o materiji koja je zaista značajna. Bilo je i apela da se izbjegne politička rasprava o ovim materijalima koji su danas pred nama. Ja sam za to da se izbjegne politikanska rasprava. Međutim političku raspravu nije moguće izbjeći, jer se radi o pravu na zdravlje kao temeljnom ljudskom pravu i dakako da postoji razlika među političkim opcijama na koji način vide pravo, zapravo to temeljno ljudsko pravo. A kod nas je nažalost sve više činjenica o kojoj se šuti, ali ma koliko god mi o tome šutjeli činjenica je da su baš u zdravstvu izražene velike nejednakosti među građanima. Pravo na zdravlje kao temeljno ljudsko pravo sve više nažalost postaje privilegij bogatih. Tako da nažalost u velikoj mjeri onaj koji ima novaca ima i zdravlja i koliko god se mi trudili dokazati da je to suprotno ja sam uvjeren i nitko me ne može razuvjeriti nažalost da je stanje upravo takvo. Danas je pred nama rasprava o strategiji zdravstva i o setu zakona. Intencija je bila da se raspravlja u paketu i da to bude kao prvo čitanje i na neki način se već po tome može vidjeti odnos predlagača prema ovoj prevažnoj materiji. Slušajući pak ove dane ministra zdravstva, kojem da usput kažem treba odati priznanje što je ovdje danas cijeli dan u ovoj sabornici, isto tako i neki od nas. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, ovog trenutka ga nema, ali je cijeli dan ovdje zaista za razliku od nekih drugih ministara koji su ovoj sabornici samo slučajna pojavnost. Ali, iz onoga što je ministar u posljednjih mjesec danas, pa i danas u sabornici rekao, kad su u pitanju strategija zdravstva, te ova 4 zakonska prijedloga koje je Vlada uputila u proceduru, a o kojima raspravlja stekao bi se utisak kao da se nema što prigovoriti ciljevima, metodama i načelima koji se predlažu u strategiji i u prijedlogu ovih zakona koje je Vlada uputila u proceduru. Iz obrazloženja koje je dato u pojedinim zakonima, predlagač, kojega je dao predlagač stekao bi se utisak da se primjerice uspostavlja financijski održiv zdravstveni sustav, da se omogućava pružanje kvalitetnije i učinkovitije zdravstvene usluge, da se ide na jačanje uloge primarne zdravstvene zaštite, o čemu su mnoge kolegice i kolege govorile, da se uvodi informatizacija i stalna edukacija zdravstvenog osoblja, da se primjerice razvija policentrizam kod bolničkog sustava itd., itd. Međutim, stvarnost je po meni nešto sasvim drugačija i puno bolnija. Spremaju nam se veće uštede, veće ulaganje u sustav, a istovremeno sve manja prava pacijenata i sve skuplje zdravstvene usluge, jer to proizlazi iz ovih prijedloga koji su pred nama. Prave reforme zapravo nema. Radi se o kozmetičkim zahvatima, ali je nažalost zahvatima koji će se prelamati na leđima najsiromašnijih. Radi se o zahvatima koji idu na uštrb standarda građana i time se potvrđuje kakova je zapravo socijalna osjetljivost ove Vlade. Nema prave istinske racionalizacije sustava, već prijenos tereta na bolesnike, na starije i nemoćne, na umirovljenike koji sa tisuću 500 kuna mirovine nisu u stanju plaćati usluge i time se definira nažalost njihova sudbina. Što se zapravo ovim setom zakonskih prijedloga Vlade i strategijom sprema našim građanima? Košarica usluga ostaje ista. Svi će imati pravo na određene zdravstvene usluge, ali će morati participirati ovisno o imovinskom stanju od 5 do 50%. Uvode se dvije liste lijekova, osnovna svima dostupna, što je u redu i druga, dopunska, dostupna bogatima. To je taj princip. Zdravlje onima koji imaju platežnu moć. Istina, dopunsko zdravstveno osiguranje ostaje u sustavu obaveznog zdravstvenog osiguranja, ali iz police dopunskog zdravstvenog osiguranja neće pokrivati troškovi lijekova. U tim dvjema listama lijekova, što je po meni značajno i koje su na uštrb i gotovo nedostupne najsiromašnijima, ova druga mislim, osnovna lista je za sve, a dopunska za bogate. Dopunska lista sadržava lijekove sa višom razinom cijena, a Zavod osigurava pokriće troškova u visini cijene ekvivalentnog lijeka sa osnovne liste, a za razliku snađi se, dakako onaj tko može, a umirovljenik sa tisuću 500 kuna mirovine dakako da ne može. Rečeno je ovdje, uvaženi kolega Turić je prvi rekao da se radi o istim lijekovima, samo drugo pakovanje. Rečeno je ovdje da je bivša vlada bila slijepa. Ja ne vjerujem da je bila slijepa, ali da su bili daltonisti mogao ih se složiti jer nisu zapravo vidjeli da u te dvije kategorije lijekova jedan te isti kvaliteta, isti proizvod samo drukčije pakovanje valjda da raspoznaju boju tog pakovanja. Međutim, to nije tako. I kako ja mogu svojoj materi rastumačiti da ja zbog mogućnosti dok sam, dok ja mogu i ona će moći, mogu si priuštiti ovaj lijek sa dopunske liste, a ona da mora ovoga sa osnovne liste. Prema tome, obrazloženje koje se daje ja ne ulazim u stručnost onih koji ga daju. Međutim, ako je to tako, ako se radi o istim lijekovima onda ih upakujmo u isto pakovanje. Po ovom prijedlozima koje je Vlada uputila administrativna pristojba, pristojba koja puni proračuna, a ne pridonosi zdravstvu, pristojba koju opet najteže plaćaju najsiromašniji, a protiv koje su i pacijenti i zdravstveni radnici nažalost ostaje u istom iznosu od 30 kuna mjesečno. Otvara se mogućnost da osiguravateljske kuće ugovaraju police osiguranja što bi moglo dovesti do poskupljenja dopunskog osiguranja. Ako znamo da danas primjerice policu dopunskog osiguranja kod zavoda plaća oko 300 tisuća umirovljenika po cijeni od 50 kuna mjesečno, a da ih je oko 700 tisuća i više oslobođeno participacije, ukidanjem dijela participacije sa police dopunskog, kod zavoda, primjerice razlike u cijeni lijekova između osnovne i dopunske liste, umirovljenici će morati uz administrativnu pristojbu plaćati još 15% cijene ili pak skupu policu kod osiguravateljskih kuća koje se bave dopunskim zdravstvenim osiguranjem. Time bi se osigurateljske kuće mogle dobro zaraditi jer će svakako u policu ugrađivati faktor rizika pa će onda normalno bolesnima i starijima postati nedostupne jer je kod njih ipak faktor rizika veći. I to je to ta zdravstvena reforma koja se provodi na uštp bolesnih, a onima kojima je materijalna i onih kojima je materijalna podrška najpotrebnija. U prijedlogu zakona nema kategorizacije bolnica što je nedopustivo, a kada je u pitanju Istra odakle dolazim, na žalost kao druga županija u Hrvatskoj po svim pokazateljima je iza Zagreba, u pitanju bolnice je u vrlo lošoj situaciji. Na rang listi područja gdje pacijenti su udaljeni više od 50 kilometra od bolnice nalazi se na neslavnom trećem mjestu. Da li ta činjenica govori o nekim neodmjerenim izjavama u odnosu na pulsku bolnicu pogotovo sa strane kolege zastupnika Hebranga. Čitam neki dan u novinama da se i liječnici ograđuju od ove i ovakove zdravstvene reforme, od ovih i ovakovih zakona, od predložene reforme ogradila se Hrvatska liječnička komora, ogradila se zapravo od svih nepovoljnih posljedica koje će po hrvatsko društvo njegov zdravstveni sustav, pacijente i zdravstvene djelatnike imati kako nacionalna strategija tako i predloženi zakoni. Komu onda ovakvi prijedlozi zakona trebaju? Građanima ne, struci ne, pa kome onda? Ova se tzv. reforma svodi na puku komercijalizaciju zdravstvenih djelatnosti i udovoljavanju zahtjevima Svjetske banke i MMF-a. Ovi zakoni i strategija nas vode k tome da će u Hrvatskoj zdravlje ovisiti o bogatstvu pojedinaca. Sve miriše na to da reforma i predloženi zakoni atakiraju na socijalno najugroženije i najosjetljivije. I da zaključim, zbog toga je jako dobro da je ovo bila prethodna rasprava, da je ministar sa suradnicom saslušao sve što je danas u sabornici rečeno i očekujemo da bude do prvog čitanja popravljeno. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ljubica Brdarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Reče gospodin ministar malo čas, kako ne bismo trebali miješati priču o zdravstvenoj reformi i o nacionalnoj strategiji i ja se s njim dakako slažem, ali u tom slučaju nismo trebali voditi objedinjenu raspravu nego smo barem o nacionalnoj strategiji trebali razgovarati pojedinačno. Ovako trebali bismo u 10 minuta reći što mislimo o nacionalnoj strategiji razvitka zdravstva od 2006. do 2011. i o sedam prijedloga zakona. Složit ćete se da je u najmanju ruku to neozbiljno i neizvodivo. U tih 10 minuta želim reći nešto i vjerojatno neću zapravo iskoristiti svih 10 minuta jer su kolege prije mene dosta toga rekli, ali moram reći kako mi se danas učinilo slušajući dosadašnje rasprave, kako je konsenzus čarobna formula koja bi trebala riješiti sve naše probleme pa tako i one u zdravstvu. Teoretski recimo moguće da postignemo taj konsenzus i što bi to značilo za naše građane? Da li bi postignuti konsenzus od loših zakonskih prijedloga i od loše strategije napravio dobre i da li bito bilo korisno za naše građane? Mislim da ne. Rečeno je da ne bismo trebali politizirati ovu raspravu mada smatram da je zdravlje pojedinca, nacije, svih građana Republike Hrvatske zaista izuzetno važno političko pitanje i tako ga treba i tretirati što mi danas nismo imali prigodu vidjeti. Naprosto imam dojam da se želi ova neugodna tema što prije skinuti sa dnevnog reda jer je vidljivo da od reformi nema niti "r", da nema niti strategije i da se zapravo ništa neće promijeniti bar ne u korist korisnika dakle pacijenata. Na žalost zaista nema reforme, nema strategije i ništa se neće promijeniti. Slušali smo danas priče o tome kako nas MMF, Svjetska zdravstvena organizacija svojevrsnim kriterijima svrstavaju na visoko 35. mjesto i to je lijepo. Cijenim te institucije, ali mi je daleko važnije mišljenje građana Republike Hrvatske koji su anketom pokazali da 50% njih nije zadovoljno uslugama koje imaju. 50% za sada nakon ovih tzv. reformi i strategije sasvim sigurno i više. A da više vjerujem svojim sugrađanima postoji opravdan razlog. Oni su se osvjedočili iskustvom vlastite kože o kvaliteti tih usluga i o tom s punim pravom svjedoče. Oni znaju jednako tako kao i mi, koliko dugo moraju čekati u čekaonicama, kakva je usluga koju primaju, oni znaju da nema dovoljno medicinskih sestara, liječnika, da su liste čekanja za pojedine pretrage jako jako dugačke. Rekli smo da bi zdravstvena usluga morala biti pravovremena, lako dostupna, efikasna. Ako vi na određenu pretragu morate čekati par mjeseci to sasvim sigurno nije pravovremeno, moguće je u tih par mjeseci da više i ne budete živi. To jesu drastični krajnji primjeri, ali vrlo mogući. Prijedlogom ovih zakona i ove strategije ne vidim kako će se doći do toga da imamo više medicinskih sestara, više liječnika, da liste za čekanje budu manje i to je razlog zašto je nemoguće o ovom pitanju ostvariti konsenzus. Ne zato što smo zločesti, ne zato što ne bismo htjeli nego zato što mislimo da ovi prijedlozi nisu dobri i da u konačnici neće dati dobar rezultat. Smatramo da naši građani imaju pravo na kvalitetnu, lako dostupnu, pravovremenu i efikasnu uslugu. Oni su to svojim izdvajanjem i zaslužili. Predloženim zakonima i ovom strategijom doći će do povećanja nejednakosti naših građana koja se dogodila pretvorbom i privatizacijom, koja se dogodila gubitkom radnih mjesta, koja se dogodila gubitkom radnih mjesta, koja se dogodila zahvaljujući malim mirovinama, a usput budi rečeno ti koji imaju male mirovine najčešći su korisnici ovih usluga jer po prirodi stvari što ste stariji zdravlje vam biva slabije, potrebna vam je pomoć. Kolegica Pavičić je rekla da treba poraditi na preventivi, primarnoj i zdravstvenoj zaštiti i ja se slažem i govorila je pri tome o edukaciji. Ja mislim da naši sugrađani nisu toliko needucirani koliko su siromašni i u nemogućnosti da zdravo žive jer ako se želite pravilno hraniti, zdravo živjeti treba vam i voće i povrće, vitamini i sve ostalo što uz to ide, a to košta i niti uz najbolju volju i znanje naši umirovljenici ne mogu se hraniti tako da bi preventivno izbjegli neke bolesti, oni su osuđeni na bolest i siromaštvo i očekuju pomoć od nas. Slažem se sa svojim kolegama koji kažu da se ovo stanje treba rješavati solidarno i slažem se sa onima koji su konstatirali da je stanje u zdravstvu više nego teško, a da to misli i Vlada i predstavnici većine pokazuje činjenica što upravo sad razgovaramo o Nacionalno strategiji i ovih 7 zakona, prijedloga zakona bez obzira kakovi oni jesu, a činjenica jest da je Vlada pokušala probleme koji ne datiraju naravno od jučer jer kriza u zdravstvu traje i traje. Vlada je to pokušala riješiti administrativnim pristojbama, ukidanjem putnih troškova, smjenom ravnatelja zbog proizvedenih gubitaka, a ne iz političkih razloga i doveli su nove ravnatelje koji su gle čuda nastavili gomilati dugove, ali im se ništa ne događa. Administrativnim pristojbama i ukidanjem putnih troškova nisu naravno riješeni problemi u zdravstvu jer nisu niti mogli jer i nisu bili ništa više osim vatrogasnih mjera. I što sad? Kaže se pitanje je struke, menadžmenta, uspješnosti, a ne političke podobnosti i onda čujemo izlaganje kolege Milinovića koji kaže "dočekali su me u Rijeci na nož jer su očekivali da smijenim onog njihovog, a ja nisam mada oni našeg jesu". I stoga kolegice i kolege podsvijest valjda radi, može se iščitati, bar ja to tako iščitavam, a vjerovatno i naši građani da postoji podjela na naše i njihove, a ne na stručne i sposobne na žalost i dok god tomu bude tako ni ova Strategija, niti ove reforme kako ni u nekim drugim poljima neće dati rezultata jer nisu tako ni zamišljene, uvijek se kreće iz početka, prije mene ništa, poslije mene potop, najpametniji smo, sve znamo i bilo bi dobro da je tako. Zato mi se čini da je traženje konsenzusa po ovom pitanju mogući alibi za neuspjeh predloženih reformi, male reforme ili nikakve reforme, sve sam ovo čula od kolega s lijeve strane tako da ne znam više sa sigurnošću da li i oni uopće misle da se radi o reformi ili se ne radi. Ja se slažem sa onima koji misle da to nije reforma. Na žalost niti ova Strategija neće dati rezultate jer se radi o kozmetičkim potezima, usudila bih se reći da se radi o lošem face liftingu, a svi znamo kako to izgleda kad se loše uradi, a bojim se da će korisnici ovih usluga vrlo brzo ustanoviti da to nisu čak ni dobre kozmetičke promjene nego zaista loš face lifting.
Hvala. Gospodin zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo gospine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Teško je nakon cjelodnevne rasprave ne ponoviti se sa prethodnicima ili ne izreći ono što je već čuveno, pa evo ja se unaprijed ograđujem jer će sigurno i u mom izlaganju tako biti. No ne začuđuje što je ovaj današnji paket zakona koji objedinjuje 7 zakona o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju te Prijedlogom Nacionalne strategije razvitka zdravstva u vremenu od 2006. do 2011. godine po izradi ovako veliki interes svih nas, ali rekao bih i ukupne hrvatske javnosti neovisno o činjenici što smo ovu raspravu prihvatili kao prethodnu. Zdravlje i briga o istom interes je svih i zdravih i bolesnih pa je sasvim i logično da je … [[Govornik se ne razumije.]] kvalitetnih, svrsishodnih, ekonomski prihvatljivih, ali i dugoročno drživih zakonskih rješenja uvjetovao i danas na trenutku rekao bih polemičnu i žustru raspravu za koju vjerujem da je jedino usmjerena ka zajedničkom cilju da sutra imamo bolju i kvalitetniju zdravstvenu zaštitu dostupnu svima, a naročito onima koji su najbolesniji, a k tomu i siromašni. Stara izreka veli da zdrav čovjek ima tisuću želja, a bolestan samo jednu. Upravo na tom tragu, a svjesni sve složnost problema vezanih za zdravstvenu zaštitu i načina rješenja istih problema priklanjam se svim prethodnicima i naravno i stavu mog kluba, kluba SDP-a koji su ustvrdili da stanje u zdravstvu nije dobro, da su potrebne kvalitetne i korjenite promjene koje na žalost ovaj paket zakona ne nudi, Strategija naročito ili ne nudi na način koji bi se mogao nazvati prihvatljivim i zadovoljavajućim. Iz navedenih zakona naziru se samo kao što je to i niz puta prije mene rečeno, samo kozmetičke promjene, parcijalne promjene koje dugoročno na žalost ne nude bitna poboljšanja i gotovo da su alibi za sadašnje teško financijsko stanje i na žalost višegodišnje gubitke od kojih samo gubitak za prošlu godinu iznosi 4,6 milijardi kuna od čega je 65% za lijekove i potrošni materijal. Taj dug je stvoren i neupitno ga treba izmjeriti. Pitanje je samo tko će to učiniti, na koji način, u kom vremenskom periodu, jednostavnije rečeno kako kad znamo u kakvom je stanju državni proračun, ali i obaveze iz ugovora sa Međunarodnim monetarnim fondom. Upravo ova spoznaja čini sve nas, a i mene osobno dodatno opreznijim jer iz prijedloga se neminovno iščitava smanjenje zdravstvenih prava i povećanje obaveza građanima. Uvažavajući postojeće gospodarsko i socijalno stanje držim da je nedopustivo da sustav održavaju i plaćaju bolesni kroz već niz puta rečene administrativne pristojbe, ukidanje subvencija za putne troškove, dodatnih troškova za lijekove i drugo. Kvalitetna i pravodobna zdravstvena zaštita činjenica je da ne smije i ne može ovisiti o financijskoj mogućnosti kako pojedinaca ali tako niti o fiskalnom potencijalu jedinica lokalne samouprave, niti jedinica područne regionalne samouprave, dakle županija. Solidarnost, socijalna osjetljivost i briga šire društvene zajednice, centralne vlasti naročito mora biti svakodnevno i svima bez obzira na financijsku sposobnost jednako dostupna jer bolest ne bira ni osobu, ni vrijeme a niti financijsku sposobnost pacijenta i nebitno je mjesto života i rada status bolesne osobe. Ja ću se u svojoj raspravi zadržati samo na jednom dijelu. Govorit ću o decentralizaciji. U strategiji je to naglašeno, naglašen je i policentrični razvoj što osobno podupirem, no reći ću i držim da nije dostatna samo deklarativna potpora. Nije dovoljno samo zadovoljiti formu. Niz puta smo rekli da je sadržaj doista presudniji. Decentralizacijom su županije dovedene u poziciju redistributera samo financijskih sredstava rekao bih gotovo skretničara. Gotovo ni o čemu ne odlučuju a odgovorni su … [[Govornik se ne razumije.]] za mogući dug zdravstvenih ustanova. Moja kolegica je govorila o gubicima koji su u općim bolnicama, gubicima zbog kojih su mnogi ravnatelji tijekom protekle godine i smijenjeni jer su bili po ocjeni aktualne vlasti i vas gospodine ministre i prethodnog ministra nesposobni, nisu se znali nositi sa težinom problema, sa zadaćama koje su im stavljene u nadležnost. No nažalost, statistika pokazuje nešto drugo i demantira te tvrdnje. U 2004. godini od ukupno 23 opće bolnice gubitak je iskazalo njih 16 u ukupnom iznosu od 140 milijuna i 2 stotine 76 tisuća kuna a pozitivno je poslovalo sedam bolnica ostvarivši višak prihoda od gotovo 25 milijuna kuna. To je bilo 2004. godine. Nažalost, 2005. godine svih 23 bolnice su poslovale negativno i ukupan gubitak je skoro 2 stotine 42 milijuna kuna. Iz ovog primjera ali i iz niz danas iznijetih očita je nedorečenost, manjkavost ali neizgrađenost sustava što je i u ovom prijedlogu nacionalne strategije koju imamo pred sobom i naglašeno. Na 46. stranici sekundarne zdravstvene zaštite rečeno je da uz primarnu zdravstvenu zaštitu sekundarna zdravstvena zaštita ulazi u središte pozornosti svakog planskog prostornog programskog dokumenta kao što je i ova strategija razvitka. U organizaciji sekundarne zdravstvene zaštite poduzimat će se niz mjera pa između ostaloga datoteka podataka, utvrdit će se dinamika razvoja bolničkog sustava, uvođenje institucija poslova od kategorizacije, razmještaj bolničkih kapaciteta koji će biti podvrgnut kritičkoj analizi pa do ukidanja pojedinih bolnica, reduciranja njihovog broja kako se to u ovoj strategiji veli. Posebna pozornost će se posvetiti proučavanju profila pojedinih bolnica po djelatnostima, utvrditi razina stručnih poslova ali i obujam potreba sa takvom djelatnosti vodeći računa o stvarnim potrebama ali i o najracionalnijem načinu njihovog zadovoljavanja. I da ne čitam sada dalje, ovo je na stranici 46. Kaže se: "ukidat će se i racionalizirati bolnice" a istovremeno na 18. stranici kaže se: "teritorijalna pokrivenost općim bolnicama nije dobra". Dakle, nije usklađen jedan i drugi dokument. Upravo iz tih razloga, vidim da mi vrijeme izmiče, na kraju da iskažem sljedeće kako se ne bismo u doglednom vremenskom periodu ili u doglednom vremenu raspravljali ovdje vjerujem u znatno širem sastavu no što je sada na identičan način ali držim s obzirom da vrijeme neumitno teče u još složenijim uvjetima možda i sa jačim optužbama na račun prethodne i prethodnih Vlada što osobno smatram potrošenim, isluženim, lošim, rekao bih i nepotrebnim očekujem od vas gospođo suradnice s obzirom da ministar ode da u prvom čitanju dobijemo dorađen prijedlog nacionalne strategije prethodno usuglašen sa socijalnim partnerima, strategiju sa svim onim elementima koja jedna ozbiljna strategija sadrži, dugoročno naravno, da nju prvo usvojimo po mogućnosti konsenzusom a da potom raspravimo i sve one zakone koji strategiju operacionaliziraju na zadovoljstvo ali i na korist svima. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Marko Turić kojeg nema. Potom gospodin Mario Zubović također. Gubi pravo. Doktor Marijan Mlinarić također gubi pravo. Gospodin Kruno Peronja isto tako. Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege! U svojoj raspravi najviše ću se zadržati na strategiji i naznačiti da ovako predložena strategija ne može dati rješenje svih problema u zdravstvu. Pokušajmo najprije govoriti da li imamo strategiju gospodarskog razvoja u Republici Hrvatskoj. I onda ćemo se podsjetiti da je koalicijska Vlada 2002. godine donijela makro-ekonomsku strategiju gospodarskog rasta, da je to raspravljeno i u ovom Saboru. I tada se sjećam i osnovnih pretpostavki iz gospodarskog rasta koje su rekle da 2015. godine imat ćemo dvostruki iznos ili negdje oko 15 tisuća eura po glavi stanovnika. To je u biti ono što nedostaje u ovoj strategiji, dugoročna vizija. Ja inače mislim da strategija podrazumijeva jedan period od 20-tak godina a ne ovo srednjoročno bilanciranje. Prema tome ako smo već ocijenili da možemo govoriti o nekakvim strateškim potezima do 2015. da tada možemo imati GDP po glavi stanovnika oko 15 tisuća EUR-a tada su pretpostavke koje govore o zdravstvu nešto sasvim drugo. S čime se mi opterećujemo? Mi se u strategiji opterećujemo da relativno imamo najveću potrošnju to u proračunu, po GDP-u negdje oko 8 do 10% GDP-a za zdravstvo u ovom trenutku. Da je to prevelika potrošnja i da jednostavno nešto moramo u tom dijelu učiniti. I svi naši problemi proističu iz te relativno visoke potrošnje. I pokušavamo govoriti a moramo na neki način riješiti tu visoku potrošnju u proračunu. Interesantna je 2000. godina kad je potrošnja zaista bila preko 10% GDP-a. Pa samo se sjetimo: negativni trendovi, pad stope rasta ispod nule, znači minus 0,9 i plaćanje dugova zdravstva u 2000.godini su rezultirali 10%-tnim GDP-om u proračunu za zdravstvo. Znači odgovor je ako budemo imali veći GDP, ako imamo veću stopu rasta također možemo riješiti naše probleme u zdravstvu. I tu je ono što smatram da nedostaje Ministarstvu zdravstva, da nedostaje Vladi Republike Hrvatske koja mora shvatiti da se rješenje problema može pronaći i u daleko bržem i kvalitetnijem rastu gospodarstva. Dapače ako uspoređujemo iznose u nominalnim, nominalnoj potrošnji po glavi stanovnika onda ćemo zaključiti da Hrvatska daleko, daleko zaostaje za potrošnjom u Europi. Znači evidentno nije problem potrošnja, nije problem toliko izdaci u zdravstvu koliko je problem nedovoljna gospodarska aktivnost. Nedovoljno kreativna aktivnost. Nedovoljno radnih mjesta i ono što je važno nedovoljno investicija. I kad tada dobijemo odgovore a toga u strategiji nema, onda ćemo dobiti i vrlo jasne poruke kako možemo riješiti probleme i u zdravstvu. Jer jednostavno ocjena da imamo zastarjele zgrade, neadekvatne zgrade, da imamo zaostalu i dosta problematičnu opremu koja eto usporuje na neki način sve one zahvate koje u zdravstvu imamo, da imamo niske plaće po zaposlenim u zdravstvu odgovor je treba ulagati više u zdravstvu. Kako ulagati? Evidentno je ne kroz racionalizacije, ne kroz stezanje, ne kroz rezanje nego kroz brigu o gospodarskim aktivnostima. I naravno tu se i razilazimo kad razgovaramo kako rješavati reformom pojedine naše neuralgične točke jer očito da je razvoj, ulaganje jedan od mogućih vidova rješavanja tih problema. Pored toga u strategiji ne govorimo što su to budući izvori financiranja sredstava? Utvrdili smo da najvećim dijelom imamo doprinos na plaću, skoro 80% kao izvor naših prihoda za financiranje zdravstva. Da li se slažemo da to i nadalje ostane? Pa ako se onda vratimo gospodarstvu i utvrdimo da najveće opterećenje za gospodarstvo, za njegovu nekonkurentnost je visoka, izdaci za zaposlene. Ne plaće nego izdaci za zaposlene. Preveliki doprinos. Znači moramo smanjivati doprinose. A u isto vrijeme utvrđujemo za zdravstvo najvećim dijelom 80% izvor sredstava plaće. Znači moramo naći nova rješenja. Strategija bi to morala ponuditi. Nijednu riječ o tome. Zašto? Pa zato što ozbiljno nismo sjeli na strategije. To moramo promijeniti. Što treba biti i koliko? Da li je u redu da tih milijun i 300 tisuća zaposlenih osiguravaju za 4 milijuna i 400 građana Hrvatske zdravstveno osiguranje? Nije. Znači filozofija, treba prepoloviti doprinos za zdravstvo na plaće. Gdje pronaći nove izvore? U novim porezima na imovinu. U novim porezima na dividende. U novim porezima na kamate. Jer jednostavno moramo shvatiti da bogatiji trebaju dati veći doprinos ako govorimo o solidarnosti u sustavu zdravstva. Nijedne riječi u strategiji u tom dijelu. Zašto? Zašto se bojimo otvoriti neophodne rasprave koje nas očito moraju dovesti do određenog cilja. Moramo povezati zdravstvenu reformu, krizu u zdravstvu i sa mirovinskom reformom. Sve niži postoci u mirovinama. Kad govorimo o generacijskoj solidarnosti. Problematične mirovine onih koji su u novom sustavu. Da li to znači da ćemo morati povećati doprinose za mirovine? Ako ćemo morati povećati doprinose opet moramo razgovarati o smanjenju doprinosa u zdravstvu. Sve su to povezane stvari. U ovoj strategiji nažalost ni jedne riječi o tome. I to je razlog zašto mi velimo neprihvatljive su rasprave o zakonskim prijedlozima koje su pred nama jer jedino rješenje je da nemamo viziju razvoja. Nemamo viziju kako povećati ja bih rekao bruto društveni proizvod Hrvatske. Samim tim ocjenjujemo da troškove zdravstva treba plaćati bolestan i ja bih rekao oni koji su i do sada previše opterećeni sa doprinosima u zdravstvu. I ako bismo na taj način okrenuli našu raspravu mislim da bi vrlo jasno vidjeli i određena rješenja. Ostaje onda samo da probamo utvrditi kolika je dinamika svih tih promjena jer je evidentno da će nam trebati dosta vremena ukoliko ovako ozbiljno zagrizemo u reforme koje onda neće obuhvaćati samo reformu zdravstva nego i mirovinskog sustava i naravno pitanje bitke za razvoj u Republici Hrvatskoj. Ono što želim vrlo jasno reći mi možemo zatvarati i oči pod, ja bih rekao problemom koji se govori financiranje županijskih bolnica i primarne zdravstvene zaštite. Iz jednostavnog razloga jer dobrim dijelom osnivači ne plaćaju svoje obveze. Ne plaćaju zato što kroz zakonska rješenja mi namećemo niz rješenja. Sa tim rješenjima osnivači bježe od odgovornosti. Kad mi govorimo o razini domova zdravlja onda pokušavamo reći da je netko zatvarao domove zdravlja. Jer neće da shvaća da pitanje pravne osobnosti domova zdravlja treba odrediti osnivač, a ne mi svojim zakonskim propisima. Jer ako mi određujemo, shvatite, prije ili poslije državni proračun Hrvatske platit će gubitke i dubioze. Platiti će. Znači opet ćemo imati dodatne izdatke. I zato moramo shvatiti da zakonskim rješenjima u domeni organizacije moramo uvažavati osnivačka prava. Osnivačka prava županija. Nemojmo sve regulirati jer ćemo tada određene dubioze koje će prouzročiti ti neodgovorni osnivači morati prebaciti na državni proračun. I možda, isteklo mi je vrijeme, pa nemam vremena za otvoriti još jednu dilemu. Ali samo neka ostaje naznačeno, deficiti proračuna. Zdravstvo zahtjeva od nas i povećanje deficita prije nego prebacivanje odgovornosti financiranja zdravstva na siromašne. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Pavlic. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Jozo Radoš. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci. Idemo na pet minutnu raspravu. Klub zastupnika HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa ja sam odlučio da završim ovo današnje izlaganje sa, dovršim ovo što sam imao još reći o Zakonu o zdravstvenom osiguranju zaštite zdravlja na radu koji se može razmatrati u vezi sa nacionalnom strategijom, a može i posebno. Dakle on može stajati sam za sebe. Prema tome, mislim da je ovo bitan doprinos raspravi i mogućoj pripremi što kvalitetnijeg prijedloga za prvo čitanje. Nadalje, mi cijenimo da ovu materiju da treba i da se može izdvojiti iz obveznog osiguranja. Međutim, onako kako je predložio gospodin Hebrang posebne kartice su i poseban problem kojeg treba polako, treba pristupiti sa dovoljnom količinom opreza i posebno razmotriti. Što se tiče Zakona o zaštiti na radu za kojeg je gospodin Hebrang rekao da ga treba, da treba učiniti odnosno izraditi novi zakon, ja smatram da je to jedan od najusklađenijih temeljnih zakona sa europskim zakonodavstvom. I osigurava nesmetan razvoj sustava zaštite na radu sa pozicije aktivnog pristupa prema ovoj oblasti od posebnog društvenog interesa. Barem kroz zahtjevnu ulogu socijalnih partnera u planiranju i realizaciji mjera zaštite, a sve to na temelju pisane procjene štetnosti i opasnosti. Kočnica razvoja sustava zaštite na radu, a time i ovog osiguranja je u otvorenosti tog sustava. Krug nam nije zatvoren. Naravno da je poslodavcu interesantno da sa što manje novca minimalno uredi zaštitu na radu, ali treba reći i činjenicu da poduzetnička sloboda prestaje tamo gdje počinje javni interes. Kvalitetna zaštita na radu je javni interes, dakle ispred je interesa poslodavca i poslodavčevih sloboda. I ispred je interesa pojedinca. Zato, ako dozvolimo da poslodavac ugovara usluge medicine rada onda je medicina rada podređena interesu poslodavca i u ovisnosti je od poslodavca. Ako dozvolimo da poslodavac ugovara mjerenje i ispitivanje strojeva uređaja, štetnosti i opasnosti i mikroklime onda će to biti na nižoj razini kvalitetan. Njemu je interesantno da što manje plati da dobije jedan minimalni standard. Poslodavcu treba ponuditi po uzoru na Njemačku i Austriju kompletnu uslugu svojevrsni ključ u ruke da za jedinstvenu stopu doprinosa koja uključuje preventivu, medicinu rada i ispitivanje radnog okoliša. Ukoliko poslodavac ne želi provoditi zaštitu na radu tu su onda dva korektiva, bonus malus sustav osiguranja i efikasan inspekcijski nadzor. Nadalje, zakon nedovoljno razlikuje postupak prijavljivanja i priznavanja ozljede na radu i profesionalne bolesti, te predviđa se razvoj mreže specijalista medicine rada u njihovoj dosta nezavidnoj odnosno podređenoj situaciji. Uz malo napora mogli bi od predloženog zakona učiniti dobar zakona, ali svakako da bi se moglo shvatiti cjelovito funkcioniranje sustava potrebno je paralelno i prezentirati prijedloge podzakonskih akata čiji broj nije baš tako mali na koji se ovaj zakon poziva. Tu je posebno problematika doprinosa, uplate itd., prava i ozljede vezane uz ozljede na radu, vođenje evidencija. Skrećem posebnu pažnju na članak 25. i na članak 26. Nije tako jednostavan proces priznavanja niti ozljede na radu, niti profesionalne bolesti. Barem ga ja nisam tako doživio kako ovdje piše i praktički se ne može ograničiti na vrijeme od tri godine vrijeme u kojem mogu prijaviti ozljedu na radu, da, ali profesionalnu bolest ne. Jer neke profesionalne bolesti nastaju i 10 godina nakon ekspozicije određenoj štetnosti. Evo, to je moj skromni doprinos da i ova materija ne ostane zapostavljena. Zahvaljujem.
Hvala. Za Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Vojislav Stanimirović.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Ja u mom izlaganju se ne bih ovdje ponavljao. Danas smo čuli dosta toga. Imao sam osjećaj da treba nešto reći što je možda i sam ministar dosta nespretno izjavio za javnost kad je obrazlagao razliku između cijena lijekova u crvenoj i plavoj kutiji. Naša javnost ovim ipak mora da zna šta znači originalni lijek, a šta znači generički lijek. Liječnicima je to uglavnom poznato, međutim široj javnosti to nije poznato. Da bi to bilo lakše shvatiti, a bilo bi sigurno bitno da korisnici zdravstvene usluge to znaju, zašto je generički lijek 20 do 80% jeftiniji od originalnog lijeka. Bitno je reći to da originalni lijekovi prolaze kroz svoje patente koje moraju proizvođači da obavljaju i ta istraživanja najčešće traju i do 20-ak godina. Ti lijekovi budu zaštićeni 20 godina kao patentni lijekovi i nitko ih drugi osim proizvođača ne može dalje koristiti i proizvoditi. Da bi ovo razumjeli lakše, sigurno je da možemo uzeti primjer naše farmaceutske kuće "Pliva" koja je ovaj posao uradila sa lijekom "azitromicin" ili "sumamed". Ako uzmemo da je "Pliva" od 1970. do 1980. godine radila na istraživanju ovoga lijeka i radila na njegovoj sintezi, onda možemo shvatiti koliko je u istraživačku djelatnost ovog lijeka uloženo. "Pliva" je dobivanjem ovoga lijeka zapravo stvorila jednu novu molekulu koja je postala zapravo postala je superiornija od same originalne molekule. I šta se sada dešava? Dešava se da je ovaj lijek bolji od same molekule elitromicina koji je na neki način podloga ovoga lijeka i "Pliva" je od 1980. godine dobila patent na ovaj lijek, ona ga proizvodi i proizvodila ga je 20 godina i nitko drugi od proizvođača lijekova to nije mogao da radi. Nakon ove patentne zaštite koja postoji kod svakog lijeka koji se generički, koji se ispituje, i drugi proizvođači lijekova imaju pravo da proizvode ovaj lijek. Normalno je da to ide uz odobrenje konkretno u Republici Hrvatskoj to je agencija za lijekove i medicinske proizvode. I postavlja se na kraju pitanje zašto je ovaj lijek toliko jeftiniji. Pa on je jeftiniji iz tih razloga što ove farmaceutske kuće koriste znači jedan gotov proizvod, ne ulažu u njega osim one supstancije koja je medicinski bitna i moramo reći da je djelotvornost generičkih lijekova ista sa djelotvornosti originalnih lijekova. Razlika je u tome što postoji razlika u supstanci koja hemijsku supstancu vezuje da li je to kapsula ili dražeja ili tome sl. Moramo reći da je ovo otkriće ovog "Plivinog" lijeka jedan najveći pothvat u istraživanju u povijesti istraživačkoj "Plive" i da je "Pliva" zbog ovoga dobila nagradu američku od jednog američkog društva kemičara koji se, nagrada se zove "Heroji kemije" 2000. Iz tog razloga našoj javnosti treba da ponovim reći da je generički lijek jedan farmaceutski proizvod koji je identičan ili bio ekvivalentan u originalnom lijeku u dozi neškodljivosti, kvaliteti, obliku, primjeni i indikacijama. Ako ove lijekove, znači generičke lijekove koriste bogate zemlje kao Sjedinjene Američke Države i 15-tak zemalja Europske unije ne vidim razloga da se ovo ne objasni na jedan jednostavniji način našoj javnosti i da ljudi, jednostavno pacijenti prihvate generične lijekove kao originalne lijekove što bi bila sigurno velika ušteda za našu zdravstvenu zaštitu i poboljšanje zdravstvene zaštite. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub SDP-a predlaže ministru da bitno izvrši izmjene u dokumentu Strategija zdravstva, da u tom dokumentu zaista ide na projekcije gospodarskog rasta do 2015. godine koje će same po sebi značiti veći rast društvenog proizvoda, a samim tim i manje opterećenje u relativnim brojkama kada govorimo u proračunskim veličinama za zdravstvo. U isto vrijeme ocjenjujemo da također ministar se treba založiti za veće deficite u proračunu ako je u pitanju što će i na koji način platiti zdravstvo i ocjenjujemo da u ovom trenutku nam nitko ne može osporavati i neki veći deficit ako želimo uložiti u obnovu, modernizaciju zdravstva, a samim time rješavanje nagomilanih problema. I naravno da bi bili odgovorni i prema onima kojima tumačimo da trebaju veći deficiti tada moramo utvrditi i nove poreze s kojima ćemo namiriti izdatke za zdravstvo, nove poreze iz razloga jer jednostavno moramo smanjiti doprinose za zdravstvo da bi gospodarstvo bilo konkurentnije i da bi mogli početi rješavati nagomilane probleme u mirovinskom sustavu. Samim tim ako sa strategijom budemo načinili ove bitne zaokrete, pojedinačna rješenja u zakonima manje će ići na teret bolesnih, manje će ići na udio bolesnih u plaćanju troškova i na neki način bit će veća solidarnost u raspodjeli tereta troškova zdravstva, a ne prebacivanje tereta troškova zdravstva na bolesne i siromašne. Također očekujemo da ministar u strategiji nešto više reče o promjenama koje se mora u organizaciji zdravstva učiniti da bi mogli dobiti veću odgovornost vlasnika ili bolje reče ne vlasnika nego osnivača zdravstvenih ustanova i da bi jednostavno trošak i odgovornost za nadzor i kontrolu pao na osnivača, a ne da se zbog zakonskih rješenja to prebacuje na državni proračun. Ono što klub SDP-a također sugerira to je da ministar pokuša riješiti nadoknadu i refundaciju troškova za djecu i liječenje djece do 18 godina, s obzirom da će se odužiti procedura donošenja novih zakona, pa cijenimo da bi to ministar mogao riješiti ubrzano, da li uredbom Vlade ili nekako drukčije. I isto tako sugestija da u ovom periodu do novih prijedloga zakona i prvih čitanja ministar obavi i Vlada Republike Hrvatske, neophodne rasprave, konzultacije i dogovore sa socijalnim partnerima tako da sama rasprava o novim prijedlozima bude kvalitetnija … [[Ne razumije se.]]
Hvala. Ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić, završni osvrt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo, evo ja zahvaljujem, ako se ne varam više od osam sati današnje rasprave, ali evo i ja sam bio danas tu s vama pozorno slušajući sve što je ovdje rečeno. Rečeno je puno kvalitetnih i ja moram priznati jako jako dobrih prijedloga. Mi ćemo to naravno u cijelosti akceptirati i ja se nadam zapravo da će određene preinake koje ćemo napraviti, a koje će sigurno biti, jer kažem čuli smo vrlo vrlo dobrih prijedloga i da ćemo naravno s tim imati ono gdje smo startali jutros, a to je onaj konsenzus. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li Klub zastupnika SDP-a? Da. U pogledu zakona o izmjenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Eto s obzirom da smo odlučili jutros na početku rasprave da svi zakoni o kojima je objedinjena rasprava, a tiču se zdravstvenog osiguranja da se o njima provede prethodna rasprava, pa je takvu sudbinu doživio i naš Prijedlog o dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju koji regulira refundaciju troškova, putnih troškova za djecu do 18. godine života. S obzirom da je i Vlada novom Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju na sličan način riješila ovaj problem ja bih eto zamolila ministra da prenese na Vladu da se ovaj problem riješi jer on zapravo traje od 1.10. kad su izmjene Zakona stupile na snagu prošle godine i on predstavlja veliki udar na kućne budžete obitelji koje imaju takvu djecu. Dovoljna je nesreća obitelji da takvo dijete ima i ne bi trebalo na njih još prevaljivati i dodatne troškove. Imamo informaciju da jedan dio djece je prekinulo obvezne terapije što mislim da nije dobro i s obzirom na veličinu troškova koji su za ove namjene bile u 2005. godini do početka primjene izmjene zakona, dakle do 30.9.2005. godine koje su iznosile ukupno manje od 3 milijuna kuna mislim da si ne bismo smjeli dozvoliti luksuz da i to i dalje bude na snazi pa riješimo to ili uredbom Vlade ili hitnim izmjenama postojećeg zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Ostali predlagatelji ova dva identična zakona nemaju nakanu uzeti riječ. Zaključujem raspravu. Sutra bi trebali o tome i glasovati, naime o tome da na temelju provedene prethodne rasprave Vlada izradi i predloži Prijedlog Strategije razvitka zdravstva i ovih zakona za prvo čitanje koje bi trebala Vlada izraditi, poslati u proceduru za novu sjednicu koja će biti početkom svibnja i tada obaviti i prvo čitanje ovih zakona, Strategije i koncem svibnja ili početkom lipnja i drugo čitanje. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sjednicu glasovanjem. Molim uključite se. Gospodo i gospođe zastupnici molim uključite se. Može rezultat? 84 za sada. Dakle imamo dovoljan broj zastupnika. Idemo na glasovanje. Prvo, Prijedlog Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. godine. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: O prijedlogu Nacionalne strategije razvitka zdravstva 2006. do 2011. godine provedena je prethodna rasprava. Sve primjedbe, prijedlozi, mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Prijedloga Nacoinalne strategije razvitka zdravstva. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 100 glasova jednoglasno donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine ministre. 9 sati navečer, nakon cjelodnevne rasprave na temu zdravstva iako je naša Interpelacija u početku i početkom ožujka bila cilj rasprave u Saboru bilo je na početku malih problema oko toga da li je ona sastavljena sukladno Poslovniku ili ne pa je predsjednik Sabora u nekoliko navrata vraćao tekst na popravke i desilo se to da smo tekst Interpelacije uspjeli popraviti istoga dana kad je i Vlada paket zdravstvene reforme uputila Saboru, ali priznajem prvi put je bila pogreška našeg računala pa polovicu odgovornosti kašnjenja je na meni osobno ili na mom klubu. … [[Upadica se ne razumije.]] A samo pola, opraštate, ne znam što ću s drugom polovicom … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica se ne razumije.]] A ako moram na nekog drugog onda ću na ministra pa onda mi je najlakše. Kada se podnaša Interpelacija? Ako Vlada odstupa od deklarirane politike. Prilikom nastupnog govora i predstavljanja i kandidata za članove Vlade premijer Sanader izašao je sa programom rada Vlade za mandatno razdoblje. U tom programu posebnu pažnju i poglavlje dobilo je i zdravstvo. Mi smo nakon dvije godine mandata Vlade proanalizirali taj dio programa i utvrdili da postoje u njemu 9 točaka, dakle u programu Vlade za koje smo ocijenili i još uvijek ocjenjujemo da se na njihovoj realizaciji nije radilo ili se nije radilo dovoljno brzo i energično ili da se nešto što se je radilo radilo suprotno programu kojega je predstavio tada kandidat, a kasnije i premijer gospodin Sanader. U tom programu Vlade između ostalog je bilo obećano da će se precizno utvrditi paket usluga obuhvaćen obaveznim osiguranjem. U svojem očitovanju Vlada povodom te točke navodi da upravo taj paket usluga iz obaveznog zdravstvenog osiguranja jeste pripremljen novim zakonom, odnosno izmjenama i dopunama i novim zakonom i Strategija. To naprosto nije točno jer u zakonu se ne navodi i ne specificira paket usluga nego člankom 19. Zakona ovlašćujemo upravno vijeće osiguravatelja da svake godine utvrđuje paket usluga kao i uvjete i načine ostvarivanje prava iz tog paketa usluga. Ako ona osnovna prava iz zdravstvenog osiguranja koja je ova Vlada zatekla preuzimanjem mandata možemo tretirati kao paketom usluga onda smo naveli i 6 intervencija u pravilnike tog Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje koje je usvajalo upravno vijeće uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za zdravstvo u kojem je u svako jedno, dva, tri ili više prava iz tog paketa usluga bilo smanjivano, ni jedno povećano i nikada dok mi nismo došli s prijedlogom osiguranicima tog zdravstvenog zavoda taj paket usluga na kojega ostvaruju pravo nije bio prezentiran osim onim građanima koji su eventualno pretplaćeni na Narodne novine pa bi iz njih mogli saznati koja prava ostvaruju. Druga točka obećanja programa Vlade je bila uvest će se sustavno praćenje ukupnih troškova po osiguraniku i tako omogućiti racionalizaciju financijskih sredstava bez smanjenja razine zdravstvene zaštite. U svojem očitovanju Vlada kaže da je Hrvatski zavod uveo princip jedinstvenog identifikacijskog zdravstvenog broja za potrebe praćenja kako troškova po osobi i za praćenje zdravstvenog stanja građana. Ja taj broj nisam našao na svojoj zdravstvenoj iskaznici. Ali, zar stvarno vjerujete da u ovih dvadeset šest mjeseci nije bilo smanjenja zdravstvenih prava osiguranika kao što je u toj točci 2. bilo navedeno. Da je ta racionalizacija primarne zdravstvene zaštite bez smanjenja zdravstvene zaštite, ne odlukama ovoga Sabora, pa niti Vlade uvijek nego Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. A za svaku takvu odluku u izmjenama postojećeg paketa ili košarice usluga prethodnu suglasnost mora dati i dao ju je ministar zdravstva. Treća točka glasila je "Preventivne zdravstvene programe koje će preuzeti primarna zdravstvena zaštita na temelju posebne financijske stimulacije". U očitovanju Vlade daju se podaci o tome da od 90. do 2003. toga kao nije ni bilo i onda odjedanput je uslijedio bum preventivnih zdravstvenih pregleda. Ali naglasak je bio posebne financijske stimulacije. Koliko je dakle Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje dao posebne financijske stimulacije liječnicima primarne zdravstvene zaštite u tom vremenu a koliko bolnicama? Navodi se da je čak 23 osoba koje su prešle te preglede upućeno u ordinaciju specijalističko-konzilijarne zdravstvene zaštite u sklopu bolnica najvjerojatnije. To je bio novi trošak bolnice. Koliko su limiti bolnica povećani za te dodatne troškove? Gdje su iskazivane te posebne financijske stimulacije, u kojim ugovorima, s kime? Kakvu je nadležnost u tome imao vlasnik ustanove, doma zdravlja i bolnice? Sljedeća točka "U primarnoj stomatološkoj zaštiti uvest će se programi obavezne stomatološke zaštite s cjelokupnim programom prevencije koju uključuju obavezne preglede te fluorodizaciju zubiju i voda za piće a troškovi pokriti obaveznim osiguranjem", piše u programu Vlade. Vlada odgovara da je i taj dio programa izvršila na način da su djecu podijeljene četkice za zube. Četkicu mu u čizmicu za Svetog Nikolu. E sada, ako je prevencija stomatologije zdravih zubi Sveti Nikola i četkica u čizmici onda je u programu Vlade tako trebalo i pisati. Ali program Vlade je jasno rekao obavezno zdravstveno osiguranje, cjelovita prevencija stomatoloških zahvata. Sveti Nikola u programu Vlade nije bio spominjan koliko sam ja uspio znači pročitati. Pet "U državnoj bolničkoj … [[Govornik se ne razumije.]] liječnicima će se omogućiti dopunski rad". Prepisivajući točke naše interpelacije Vlada je ispustila ovaj nastavak točke 5. pa piše samo "dopunski rad liječnika u bolnicama". Tada smo raspravljali cijeli dan i ministar je rekao da se to pokazalo lošim, da dopunski rad liječnika u ustanovama gdje je u radnom odnosu udruge pacijenata su protiv toga. Ja sam bio u početku protiv toga kad se uvodio a uopće nije bitno što ja o tome mislim. Bitno je da je Vlada u svojem programu rekla da će dopunski rad liječnicima u bolnicama omogućiti a ne ukinuti. Vlada sada predlaže ukidanje. Šest "Provest će se kategorizacija bolnica prema kojoj će se odrediti financijski planovi. Danas je isto u svim dokumentima rečeno da će se provesti kategorizacija. Ja o toj kategorizaciji slušam već osam godina, nikako da je provedemo. Pa još onda kad je gospodin Hebrang prvi put bio ministar zdravstva, pa i drugi put i tome će se podrediti financijski planovi. Po kojim kriterijima danas određujemo financijske planove bolnica i limite? Koji su to kriteriji koji danas vrijede? Broj krevet na tisuću stanovnika, broj kreveta na tisuću osiguranika, broj zaposlenih po krevetu, broj medicinskog osoblja po krevetu, prosječni broj dana ležanja u bolnici, odnos medicinskog i nemedicinskog osoblja a posebice mi je drago što je ministar danas po prvi puta spomenuo još jedan kriterij strašno je bitan koliko posto gravitirajućih pacijenata koje opća bolnica zbrinjava 60, 70, 80% ili šalje u druge bolnice i sebi na taj način spašava svoj limit. Dakle, ni taj dio programa u prvom dijelu mandata Vlada nije realizirala. Zato imamo situaciju da su bolnički proračuni od bolnice do bolnice sa otprilike istim odjelima iste strukture po krevetu različiti na godišnjem nivou čak i 20 tisuća kuna. Valjda zavisi o tome tko je ravnatelj. Županijske bolnice podijelit će se na lokalne i regionalne. Broj uposlenika uskladit će se s kategorijom ustanove. Vlada u odgovoru kaže samo prvi dio, a podaci za 2005. koju sam neki dan čitao pa je kolega Hebrang rekao da su za 2003. a za 2005. pokazuje da rashodi za zaposlene odnosno plaće između nekih bolnica, recimo u jednoj bolnici po krevetu su 216 tisuća a u drugoj 108 tisuća koja ima otprilike slične odjele. Jesmo li dakle proveli racionalizaciju zaposlenih u bolnicama? Bolnice će financirati plaćenim uslugama s postupnim prijelazom na plaćanje po glavnoj dijagnozi. Uvest će se praćenje troškova po bolesniku i odjelnom liječniku. Je li to uvedeno? Nije. Za svaku od ovih točaka Vlada se u očitovanju poziva na strategiju. Ali strategija i ovi zakoni koje smo danas razmatrali ne predviđaju povećanje limita bolnica. Ako bolnica ima 90 milijuna kuna godišnje na raspolaganju da li će ona dobiti plaćeno po krevetu? Po glavnoj dijagnozi ili po nečem drugom sasvim je svejedno jer masa sredstava joj ostaje ista. A plaćanje po dijagnozi kako to da cijene operacija istog, istih operacija u općim bolnicama i klinikama se razlikuju čak i 40%? Zadnja točka programa za kojega smatramo da je Vlada bitno odstupila je osiguranje dopunskog zdravstvenog standarda stimulacijom i uključivanjem privatnih ordinacija u sustav dobrovoljnog dopunskog osiguranja. I ovdje je Vlada u svojem očitovanju se poigrala riječima. U originalnom tekstu programa Vlade piše dopunskih osiguranja, a ne dobrovoljnih osiguranja. Prema tome ovo što smo danas raspravljali i povećanjem standarda i uključivanjem privatnika nije predloženo u sklopu dopunskog nego dobrovoljnog osiguranja, dodatnog. I tu je dakle došlo do bitnog odstupanja. Koje su posljedice odstupanja od ovih 9 točaka programa Vlade. Prvo, nije osigurano dovoljno sredstava za pokriće troškova zdravstvene zaštite iz osnovnog zdravstvenog osiguranja. To priznamo svi. Da je zdravstvo u deficitu, da nema dovoljno novaca niti kroz doprinose niti iz proračuna i zbog toga postoje dugovi koje nema tko platiti. Nije osigurano dovoljno sredstava za proračune županijskih bolnica. Dugovi županijskih bolnica duži od 90 dana rastu. Kad zbrojimo i primarnu zdravstvenu zaštitu i klinike ako se ne varam oni su u ovom trenutku preko 990 milijuna kuna. Taj podatak našao sam u obrazloženju jednog od ovih zakona o kojim smo danas raspravljali. Smanjena su prava zdravstvenih osiguranika iz osnovnog zdravstvenog osiguranja. Četiri, produženo je čekanje pacijenata na dijagnostičke preglede i operativne zahvate. Peto, uvode se nove pristojbe koje plaćaju osiguranici o kojima u programu Vlade nije bilo ni riječi i nisu donijete mjere za suzbijanje korupcije u zdravstvu. Za svaku točku u svojem očitovanju Vlada se poziva na Nacionalnu strategiju. Ali baš kod svake. Pa što to u Nacionalnoj strategiji kao odgovoru Vlada kaže? Mjere umanjenja godišnjeg deficita koje je Vlada poduzela dakle citiram strategiju: "Prvo, povećanje prihoda kroz doplate, administrativne pristojbe i dobrovoljnog osiguranja. Drugo, financijska odgovornost vlasnika općih bolnica dakle županija. Ograničenje troškova dobavljača i ograničenje troškova plaćanja davateljima usluga." Ovo nisam mogao nikako razumjeti kako su davateljima uslugama ograničeni troškovi ali valjda jesu. Primarna zdravstvena zaštita financira se kroz glavarine, bolnice ili mitima a kapitalne investicije država i opet citiram lokalna uprava. Lokalna uprava kao što znate ne postoji. Postoji lokalna samouprava, regionalna i područna samouprava. Ali lokalna uprava ne postoji. U toj strategiji piše da rashodi bolnica dosežu i 80% godišnjeg proračuna zbog kolektivnih ugovora. A odgovornost za poslovanje bolnica je na županijama. Decentralizirana sredstva za 2005. 398 milijuna. Ukupna kapitalna ulaganja 577 milijuna i opet se županije proglašavaju nedovoljno zainteresirane za ulaganje u zdravstvo. Pogledajte stranu 23 jer izdvajaju samo 3,3% svojih proračuna za zdravstvene usluge. A onda u Ministarstvu zdravstva se formira povjerenstvo koje preuzima nadzor nad upravljanjem zdravstvenih ustanova mimo vlasnika i osnivača. A oni čak za to niti ne znaju da je to povjerenstvo osnovano kao da su suspendirana upravna vijeća. Problem lijekova rješava se kroz cijene i drugi problem, prevelika potrošnja po pacijentu. Pa postoje mogućnosti ograničiti cijene. Ograničiti broj recepta. I ograničiti potrošnju po pacijentu. E sad da li je točno što u strategiji piše da liječnici primarne zdravstvene zaštite pa i specijalisti prepisuju preveliki broj lijekova čak do 30%. Jel' to problem Sabora, županije kao vlasnika Doma zdravlja i bolnica ili struke. Isto tako navodi se podatak da je povećanje pacijenata koji su završili iz primarne u bolničkoj specijalističkoj obradi 30%. Da su se liječnici primarne zdravstvene zaštite pretvorili u pisače uputnica. Je li to problem vlasnika ustanove ili struke? Je li župan kriv što liječnici šalju na specijalističke preglede ili predsjednik Upravnog vijeća. Pa će županija zbog toga sanirati gubitke bolnica. Strategija spominje i nudi kao jedno od mogućih rješenja dnevne bolnice i hospicije. Konačno, konačno dakle i u Hrvatskoj počinjemo razgovarati o hospicijima i dnevnim bolnicama. Samo koliko hospicija i dnevnih bolnica do 2011. se predlaže. Kao smanjenje bolničkog troška dnevna bolnica može bolničke troškove smanjiti najmanje za 15-tak posto. A hospiciji još više od toga, jer dobro znate koliko pacijenata zadržavamo u bolnicama, a da bi kroz hospicije mogli razriješiti. Andrija Štampar spominje se u svim dokumentima u današnjoj raspravi, a sve što ja Andrija Štampar promovirao i napravio radimo suprotno od toga. Gdje su domovi zdravlja kao mjesto i stup primarne zdravstvene zaštite? Pa dozvolite, ako je viša vlada napravila pogrešku pa zašto ju vi nastavljate? Pa ispravite tu pogrešku. Sve države koje su prihvatile pristup Andrije Štampara primjenjuju njego nauk, mi idemo suprotno od toga. Ali u programu Vlade niste napisali da vam treba 5 mandata da popravite svoje pogreške, nego u jednom mandatu.
Malo ćete biti ipak.
A što u ovoj strategiji fali? I što Vlada u svojemu očitovanje nije napisala? Koliko dugo pacijenti čekaju na red? Da li su liste čekanja povećane ili smanjene? Kod slike bolesti 40% obola pa čak i smrti su posljedica bolesti srca i krvnih žila. Kad se zbroje prvih pet dijagnoza. Koliko dugo pacijenti čekaju kod kardiologa na red? Koliko dugo čekaju na obični ultrazvuk? Na kompjuteriziranu tomografiju? Na magnetsku rezonancu? Bronhoskopiju? Kolega Hebrang veli manje nego u Njemačkoj. … [[Upadica se ne čuje.]] A kraće, ne manje. To možda ovdje u Zagrebu, kolega Hebrang. Ja sam govorio s nekim ljudima koji čekaju 8 mjeseci. Ali nije problem u tome, nego je problem u tome da ne smiju čekati duže od 60 dana. Tako su pravila danas. Takav je pravilnik Hrvatskog zavoda. I pravo je pacijenta da iza toga dobije uslugu, a on je ne dobiva. Pa ako je tako onda ga pošaljite u Njemačku, tamo će doći prije na red. Koliko operativnih zahvata na srcu i krvnim žilama obavljaju javne bolnice, a koliko privatne? Kako to da se s uputnicom na operaciju srca čeka 6 mjeseci, a s kešovinom 6 sati? Jadni njemački narod, kolega Hebrang. Kakvo je stanje u Hrvatskoj sa dobrovoljnim davanjem krvi? Kakvo je stanje u Hrvatskoj sa donorstvom organa i koliko bolnica je u ovom trenutku osposobljeno za eksploatacije? Koliko su financijske stimulacije bolnicama za eksploatacije? I završavam sljedećim, mito u zdravstvu riješit ćemo. Citiram: "Posebnim mjerama i dobrovoljnim zdravstvenim osiguranjem.". Dopunskim, dobrovoljnim, onim više standarda. Netko danas reče da je stvorena lažna slika o tom problemu u zdravstvu. Ja bih volio kad bi Poslovnik Hrvatskog sabora dozvolio da o tome svjedoče oni koji su tome bili podvrgnuti, kako ne bi se služili anketama i procjenama. Ali taj problem u hrvatskom zdravstvu postoji. Upozorili smo na posljedice koje su stvorile odstupanje od vladinog programa. Interpelacija je sredstvo da Vladu na tu upozorimo, da ukažemo i na svoje argumente i ponudimo suradnju. Vlada je odbila sve navode. S time da kod onih točaka programa gdje nije imala argumente preformulirala je naše navode pa ih je malo doradila, pa nešto izostavila. Ako je dakle strategija odgovor Vlade na svih ovih 9 točaka, ona postoji jedan drugi problem, i s time završavam. Program Vlade ja za mandatno razdoblje 2003./2007. A strategija je 2006. do 2011. Dakle, strategija ne može biti odgovor na ovih 9 točaka iz naše interpelacije, jer je ovo bilo rečeno do 2007. Služimo se često podacima iz inozemstva. Kako nam kad paše. Pa onda kako koja država i kako čiji podaci nam dobro dođu. Ali zbog vremena, idemo u uvodni dio strategije. S kojom državom bi se mogli usporediti po broju ozljeda na radu i profesionalnih bolesti? S kojom državom bi se mogli usporediti s komplikacijama zbog nezavisnog pružanja usluga? S kojom državom bi se usporedili po broju poduzetih stegovnih mjera protiv nesavjesnih liječnika koji su učinili pogreške? S kojom državom bi se mogli usporediti u iznosu sredstava po stanovniku kojem osiguravamo, iz kojeg financiramo zdravstveni sustav? Koja država u Europi izdvaja 500, 496 eura po glavi stanovnika? Nešto nam je problem sa usporedbom u Europi onda kada nam podaci nisu pozitivni, kada nam ne odgovaraju. Ali ovaj programe Vlade nije se odnosio ni na Englesku, ni na Njemačku, nego na Hrvatsku. I zato smo ocijenili potrebnim propitati rad Vlade na području zdravstva. Vlada je odgovorila da strategija i ovaj paket zakona rješava sve probleme. Ne vjerujem. Jer nije predložen novi Zakon o zdravstvenoj zaštiti koji bi predviđao između ostalog recimo kategorizaciju bolnica. Nije ponuđen novi model financiranja zdravstvenog osiguranja i zaštite. Nije rečeno i ponuđeno da li će se doprinosi za zdravstveno osiguranje smanjivati, a dio toga kompenzirat iz drugih izvora kao što su recimo porez na kamate. Nije rečeno da li će sredstva koja će bolnica raspolagati na godišnjem nivou u idućoj kalendarskoj godini ostati ista ili će biti povećana. Nije rečeno da li će na mrežu zdravstvenih ustanova lokalna samouprava moći samo davati mišljenje ili suglasnost. Sadašnji prijedlog zakona kojega smo danas imali, samo savjetodavno mišljenje, ali ne i suglasnost, a odgovorna je za rezultate poslovanja u toj istoj mreži zdravstvenih ustanova. I na kraju volio bih da bi predsjednik Upravnog vijeća Zavoda za zdravstveno osiguranje što se financijskih sredstava osiguranih za zdravstvo ponovi ono što ponavljaju na neformalnim razgovorima i na sjednicama upravnog vijeća, da li je ovo dovoljno ili ne, da li je to optimum ili ne. Da li sa tim sredstvima dugovi koji postoje možemo vratiti ili ne. I na kraju uvijek što tvrdi oporba nije točno, nije istina, nema veze. U današnjoj raspravi u Vladinom paketu prijedloga pokušali smo sa svojim stavovima ministru pomoći, on je rekao da će to pomno proučiti i saslušati. Očekivao sam od vas da pomno saslušate naše argumente, ali vi volje za to nemate. No, nije bitno što ja mislim o zdravstvu, nije toliko bitno što vi mislite o tome, najbitnije je što građani ove države misle o zdravstvenim uslugama koje mogu dobiti. To je najbitnije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Želi li predstavnik Vlade obrazložiti izvješće Vlade povodom Interpelacije? Ministar zdravstva i socijalne skrbi, Neven Ljubičić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa nadovezat ću se na riječi gospodina Lesara. Točno je, nama je bitno što građani misle o našem sustavu i na žalost tih podataka zapravo dugo nismo imali, sada smo krenuli evo vidjeli ste to i malo smo to medijski razglasili sa jednom velikom anketom u kojoj ispitujemo upravo kvalitetu, odnosno koliko su naši građani zadovoljni sa kvalitetom usluge koju dobivaju. Brojna druga dakle ispitivanja koja su rađena, rađena su na uzorku od par stotina ili možda najviše tisuću ispitanika, to je neadekvatno. Svaku anketu je potrebno znanstveno provesti. Dozvolite mi na ovu Interpelaciju da jasno kažem da Vlada Republike Hrvatske ne nalazi osnova za podnesenu Interpelaciju, međutim želim ovdje jasno reći da pomno analizirajući Interpelaciju jer smo ju stvarno detaljno analizirali, dakle moram kazati da i naravno obrazloženje koje je vezano za tu Interpelaciju koju bi trebalo navodno razjasniti potrebe za Interpelacijom, meni se prvo postavlja jedan dilema o motivu interpelacije, odnosno nejasno mi je što su zapravo predlagatelji imali za cilj. Naime, iz čitave Interpelacije ja moram to jasno reći, vidi se jedna velika doza politikanstva, ali ono što mi je nekako žalosno da predlagatelji Interpelacija podnesak je 23. ožujka jel', a brinu se jako o sustavu zdravstva, a mi smo zapravo našu i nacionalnu strategiju i kompletan dakle paket zakona stavili u javnu raspravu 17. veljače i sada se ponavljaju određena pitanja nakon zapravo, mjesec dana nakon i više od mjesec dana nakon što smo počeli javnu raspravu i sada se zapravo pitam kakva je to velika briga a da se nije sudjelovalo ovdje u javnoj raspravi. No, to ostavljam zapravo pojedincima na volju, ja ću ukratko dati zapravo odgovore i jasno prikazati dakle da ovu Interpelaciju ne možemo prihvatiti iz jednostavno objektivnih razloga. Naime prvo što se tiče paketa usluga ili ono što volimo reći košarice usluga. Svugdje košarica usluga može biti određena na dva načina, to sam danas već govorio. Mi smo se opredijelili na način određivanja postotka, to je jedan dakle princip koji ima negdje oko 4 ili 5 dakle zemalja i u Europi. Mislimo da je to dobar princip i ovoga trenutka ne odustajemo od toga. To je prvi puta predloženo 93. godine, usvojeno, dakle i bivša Vlada je to prihvatila, mi smo to nastavili i jednostavno mislim da nema razlog odustati od toga, a to se može evo iščitati u ovom novom Zakonu o obveznom zdravstvenom osiguranju. Sustavno praćenje ukupnih troškova po osiguraniku kao podlogu za racionalizaciju financijskih sredstava bez smanjenja zdravstvene zaštite. Točno je, uveli smo jedinstveni identifikacijski broj. Nismo željeli ići sa novim karticama na kojem bi pisao taj identifikacijski broj zašto, jer sa ostvarivanjem portala u HZZO-u, a znate da smo ga najavili i da već jako dobro funkcionira, želimo ubrzo uvesti tzv. smart karticu, dakle koja će imati među ostalim i taj identifikacijski broj. Ali on je ovoga trenutka vezan zapravo za svaki pojedinačni kartončić, dakle za svaku pojedinačnu iskaznicu i mi za početak sada pratimo naravno sve u politici lijekova i to smo jasno rekli i upravo zbog praćenja te politike lijekova i toga što smo uvidjeli došlo je i do rješenja čitavog niza problema. Sjetit ćete se koje smo imali sa metadonom, sjetit ćete se koje smo imali sa dakle nelegalnim propisivanjem različitih lijekova upravo zahvaljujući tome smo to mogli riješiti i ne samo to, nego smo zapravo dobili i pretpostavku za ovo što predlažemo a to je promjena politike u području lijekova. Preventivni zdravstveni programi koji će preuzeti primarna zdravstvena zaštita na temelju posebne financijske stimulacije, pa o tome smo danas jasno govorili i reći ću javno i jasno ovdje. To što je 23% naših građana otišlo specijalistima, mene kao ministra zdravstva zapravo jako zabrinjava, to znači to je 23% kazuistike koja je bila skrivena. Dakle to su bolesti koje nisu bile manifeste, koje nisu prepoznali naši građani jer smo mi putem ovih preventivnih pregleda to otkrili. Koliki je trošak ja kao ministar zdravstva o tome ne želim razmišljati, jer to je dobrobit za čovjeka, dobrobit za pojedinca. Isto tako ono što jasno želim reći, a ovdje je to bilo i naglašeno po prvi puta smo uveli i plaćanje po terapijskom postupku unutar i tih preventivnih pregleda. To su sve dakle iskoraci i znači realizirali smo već od 2004. i 2005. dakle ono što smo i naveli i naravno sada nastavljamo sa ranom detekcijom pojedinih karcinomskih sijela o čemu smo isto tako danas ovdje puno razgovarali. Programi obvezne stomatološke zaštite cjelokupnim programom prevencije u primarnoj stomatološkoj zdravstvenoj zaštiti. Evo na Svjetski dan zdravlja smo po prvi puta prezentirali zdravstvenu knjižicu. Znate što su mi rekli dakle ljudi iz struke, pedijatri naši? Profesorica Jureša, evo upravo iz te škole narodnog zdravlja Andrija Štampar, dakle naš ugledni profesor doslovce se rasplakala. Njen san da dobije dječju zdravstvenu knjižicu ili kako smo je zapravo mi nazvali knjižica od rođenja do punoljetnosti je konačno i zaživjela i unutra smo stavili obligaciju, a to je sa 6 godina jasan zubozdravstveni kartončić, sa 12 godina ponovno zapravo zubozdravstveno čekiranje. Tad ćemo se moći po prvi puta usporediti sa drugim europskim zemljama vezano za to. Dopunski rad liječnika u bolnice da ćemo omogućiti? Hoćemo i to sam danas rekao, ali jasno i razvidno. Kako? Upravo putem dodatnog zdravstvenog osiguranja i sustav kakav imaju, a to sam danas isto tako pokazao većina europskih zemalja. Kategorizacija, akreditacija bolnica, mislim da je suvišno, danas smo o tome jako puno razgovarali, jedan od prioriteta ove Vlade, reći ću da je prva faza gotova, prva faza je prošla domaću, inozemnu recenziju, jedna i druga su ocijenjene pozitivno. Točno, bilo je nekih preinaka u tome, napravili smo ih, dobili smo pozitivno i nakon toga sada slijedi, dakle već je u izradi druga faza. Očekujem da ćemo do kraja godine imati praktično normativne akte i krenuti u taj postupak. Podjela županijskih bolnica na lokalne i regionalne i usklađivanje broja zaposlenih s kategorizacijom ustanove naravno naslanja se na ovaj proces kategorizacije i akreditacije. Plaćanje po glavnoj dijagnozi i praćenje troškova po bolesniku odjelnom liječniku. Ja ću reći plaćanje po glavnoj dijagnozi je upravo ovo što predlažemo, to je taj dakle DLG sustav koji je krenuo u svom "pilot projektu", a što se tiče plaćanja, dakle odnosno praćenja troškova oprostite po bolesniku i odjelnom liječniku to je nešto što će se zapravo riješiti informatizacijom, ovog trena smo uskladili dakle uvjete natječaja. Odmah ću reći jasno da je natječaj koji ide za informatizaciju bolnica izuzetno zahtjevan natječaj. Na tome je vjerujte mi radilo više od 50 vrhunskih stručnjaka jer se sjećamo što je bilo dakle prije, a to znači kad se krenulo nepripremljeno u taj natječaj i onda ni jedna bolnica nije htjela to prihvatiti jer da ne elaboriramo o čemu se radi. Prema tome, konačno osiguranje dopunskog zdravstvenog standarda stimulacijom i uključivanjem privatnih ordinacija u sustav dopunskog osiguranja. Točno, dopunsko osiguranje je dio dobrovoljnog osiguranja, dakle možete ga imati, ne morate ga imati. Ovoga trenutka mi dopunsko kao takvo nismo definirali, nego smo definirali dobrovoljno, a u okviru njega dopunsko. Danas ima "Croatia osiguranje" koje za 130 kuna nudi dakle mjesečno dva ili tri, sad evo ispravite me ne znam, specijalistička pregleda i jedanput na godinu ekvivalent jedne kompjuterizirane tomografije i jedne magnetske rezonancije i druge kuće osiguravajuće prate to. Prema tome, moram priznati sve to što smo rekli smo ispunili, ali evo i prikazali zakonski. Dakle, ne nalazimo osnova za podnesenu Interpelaciju i ovoga trenutka dakle zaključno mogu samo reći da Vlada dakle ne prihvaća Interpelaciju.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici, cijenjeni ministre zdravstva. Pa mi ćemo podržati ovu Interpelaciju, a zašto? Zato jer nas je nas je na neki način ne znam Vlada prevarila ili dovela u zabludu. Naime, eto ovdje predlagači gospodin Lesar, gospodin Dorić i ostali članovi kluba HNS-a doslovce na četvrtoj strani navode: "Iako je stanje hrvatskih bolnica vrlo trenutno trenutno se grade, odnosno rekonstruiraju samo one bolnice na kojima su radovi započeli za vrijeme mandata prethodne Vlade KBC Zagreb i županijske bolnice u Čakovcu, Zaboku, Varaždinu i Zadru". Onda se između ostalog navodi, a posebica činjenica, to je što ih smeta da je nedavnim sporazumom Vlade i Županije istarske po istom modelu koji se koristio za ostale županijske bolnice dogovoreno sudjelovanje Vlade u izgradnji županijske bolnice u Puli u iznosu od čak 350 milijuna kuna. Sličan sporazum Vlada je nedavno potpisala sa Županijom koprivničko-križevačkom o dogradnji županijske bolnice u Koprivnici. Međutim, Vlada nam u ovom izvješću povodom Interpelacije doslovce navodi sljedeće šta oni financiraju, odnosno što oni grade, pa se onda kaže da dokumentnom pod nazivom razvojni projekti kliničkih općih bolnica u Republici Hrvatskoj koji kao plan razvoja bolničkih ustanova u Republici Hrvatskoj do 2010. godine Vlada je prihvatila zaključkom itd., spominje se ovdje KBC Zagreb, ali normalno radovi da su u tijeku koštalo bi 500 milijuna kuna za što se znači nije ništa izdvojilo. Onda se dalje kaže: "Opća bolnica Koprivnica financira se iz kredita Svjetske banke, a razliku potvrdnih sredstava za izgradnju bolnice do njenog punog stavljanja u funkciju osigurat će Koprivničko-križevačka županija iz kredita", onda se spominje Grad Vukovar, odnosno Opća bolnica Vukovar koja se nalazi na području posebne državne skrbi koja se također gradi, spominje se KBC Rijeka je ustanova čiji je osnivač Republika Hrvatska itd., međutim niti jednom riječju nigdje u ovom izvješću povodom Interpelacije ne spominje se Opća bolnica u Puli. Istina je, u proračunu za 2006. godinu osigurano je 13,8 milijuna kuna, vjerojatno za izradu projektne dokumentacije, ali to je zapravo sve. Potrebno je za tu bolnicu osigurati negdje oko 450 milijuna kuna po ključu 70% država, 30% Županija istarska, međutim očigledno da niti u ovoj 2006., niti u 2007. od nekog početka radova vjerojatno neće se dogoditi niti p. Županija istarska šta je u međuvremenu dobila? Dobila je samo pravo da sanira dugove, a dugove de facto proizvodi netko drugi. Nedavno smo se u županiji zadužili, digli zajam u iznosu od 70 ili 80 milijuna kuna, čini mi se 70 milijuna kuna da bi se riješili dio tih dubioza koje neće stati nego će se iz godine u godine dalje stvarati nove cirka 15, a možda i 20 milijuna kuna godišnje. Ono što me je doista ugodno iznenadilo to je jedan mali intervjuić, izjava u Hrvatskom poslovnom tjedniku gospodina Radimira Čačića sada varaždinskog župana dojučerašnjeg našeg kolege koji je doslovce rekao, citiram, "Naša županija neće plaćati nikakve dugove bolnica. Riječ je o sustavnom, organiziranom stavljanju županija i županijskih bolnica pred ucjene. Obveze se prebacuju na lokalnu a prave na državnoj razini. Tako je ministar Ljubičić potpisao novo pravo o plaćama a obveze da ih ispune dao je županijama. Županije to niti mogu niti žele platiti." komentirao je varaždinski župan Radimir Čačić situaciju s dugovima u zdravstvu jasno opće bolnice na području svoje županije ili svoga grada. E, kako će on sada taj stav realizirati, riješiti to ne znam. Međutim, sumnjam da na kraju neće platiti. Pardon, da Varaždinska županija te obveze neće morati podmiriti. E sada, ako država preuzme obveze recimo prema Varaždinskoj županiji a Istarska bude morala plaćati nešto gdje recimo nije ni luk jela ni luk mirisala ja ne znam što nam preostaje, jedino da stavite zid na Učku. Gospodo, znači ovaj problem županijskih bolnica, zato to govorim, je za naše županije nerješiv problem. Istina je, taj problem ne datira od ove Vlade, njega je stvorila Valentićeva Vlada ako se ne varam tamo negdje 94. godine kada je zakonom definirano da su naše županije osnivači tih ustanova ili institucija a zapravo sredstva se osiguravaju negdje drugdje. U taj zakon nije dirala potom niti Matešina niti Račanova Vlada kao što danas ne dira niti Sanaderova Vlada. Međutim, imamo situaciju da je proračun na primjer županije Istarske negdje oko 200 milijuna kuna a da su potrebe Opće bolnice u Puli preko 210 milijuna kuna. Znači, više no što je županijski proračun. Vjerojatno je situacija identična u Varaždinu, ne znam Požegi gdje je navodno proračun te županije svega nekih sedamdesetak milijuna kuna. Evo, meni je drago da danas o takvom jednom problemu progovara i župan Varaždinske županije gospodin Čačić i da se taj konflikt sa državom ne vodi "samo" između Istre i Vlade. Opće bolnice kako znači po tim podacima u najmanju ruku trebalo bi znači vratiti državi. Brinite o njima kada već odlučujete o svemu ostalom od limita pa sve tamo do specijalizacije. Vratit ću se na neke druge momente iz ove interpelacije a nešto sam o tome i jutros govorio. Sigurno je, toga smo svi svjesni, da zdravstvo košta, svi se mi vjerojatno slažemo da imamo izvrsne liječnike. A što mi pokušavamo raditi? Reduciramo troškove, o.k. sve je to u redu. Međutim, htjeli mi to sebi priznati ili ne na godišnjoj razini nam fali milijardu i pol do dvije milijarde kuna. Znači, i ne samo to nego još i dodatno iz godine u godinu smanjujemo učešće zdravstva u bruto društvenom proizvodu. Točno, možemo se mi pozivati da kao što je gospodin Hrelja jutros prebacivao da treba riješiti rad na crno itd., ili kao što sam ja govorio da treba ne znam neke druge momente razriješiti, smanjiti nezaposlenost ali bez nekih novih stopa, nekih novih izdvajanja teško da ćemo sanirati tu problematiku, a bojim se da opće bolnice sa sobom kako danas stvari stoje mogu povući i županije. Imamo mi i mogućnost rekoh jutros da preko noći nezaposlenost prepolovimo pa da onda po toj osnovi 200 tisuća ili 150 tisuća dodatno zaposlenih riješimo te probleme. Međutim, jasno je da u to nitko od nas u ovom času ne vjeruje. Treće, i to ću reći. Da onaj tko recimo ima nekoga od svojih u bolnici na liječenju, onaj tko se liječi taj bi trenutno pristao i da se "povećaju" recimo doprinosi za 0,5 do 1% samo da sustav u kojem on se nalazi besprijekorno funkcionira. Imamo, ponavljam još jedanput, krasne liječnike, ali postavlja se pitanje u kakvim uvjetima rade. I ponovit ću što sam jutros rekao. Oprema, lijekovi itd. ne znam za operaciju srca u Zagrebu koštaju ili Rijeci isto kao u Padovi ili Milanu. Aparat za dijalizu u Hrvatskoj košta isto kao u Austriji. Oprema ne znam za presađivanje jetre što je nedavno izvršeno i u Rijeci košta isto kod nas kao i u Sjedinjenim Američkim Državama ili Japanu s time da su plaće jasno naših liječnika možda pet, šest ili sedam puta manje no u tim centrima. Mišljenja sam koliko god to bilo nepopularno da Hrvatska bez novaca, znači dodatnog novca neće pomoći zdravstvu. Kako postoje dva rješenja. Prvo, redukcije restrikcije lijekova, prava itd., to ne zastupam. Znači, ono za što se indirektno zalažem to je između ostalog povećanje doprinosa. Gospodin Linić je spominjao povećanje nekih poreza. Ja se osobno zalažem za progresivno povećanje doprinosa da recimo do 2 hiljade i 500 kuna ne bi se u to diralo, od 2 tisuće 500 do 5 tisuća kuna da se digne doprinos za 0,5 poena, od 5 tisuća do 10 tisuća kuna za 0,75%, od 10 tisuća do 15 tisuća za 1%, od 15 tisuća do 20 i dalje za 2%. Ako je negdje znači potrebna solidarnost onda držim da je ovdje. Udruga poslodavaca u zdravstvu nedavno je predložila taj doprinos solidarnosti od 1%, tj. vraćanje na 16% kao što je iznosilo tamo negdje do 2001. godine. IDS bi to podržao ali pod uvjetom da taj novac ostane u županijama gdje se ostvaruje i ja vam jamčim da bi se time u cijelosti sanirao problem općih bolnica u Republici Hrvatskoj a u nekim drugim gradovima gdje se nalaze klinički bolnički centri standard zdravstva bi naglo porastao. Gospodin Linić s druge strane, slušao sam ga malo prije u pet minutnoj raspravi, spominjao je poreze. Međutim, koje mi poreze imamo? Imamo PDV, imamo porez na nekretnine, na dobit, na dohodak, na neizgrađeno građevinsko zemljište, prireze itd. I ne znam da li je tu moguće pronaći neki prostor. Možemo se eventualno zadužiti ali i to je pitanje dokle i kako. Znači u ovakvoj jednoj situaciji kakva je danas a koju dobro predlagač interpelacije opisuje vidimo da niti MMF ne vrši odnosno ne pritišće Vladu oko zdravstva. Vjerojatno i sami shvaćaju ozbiljnost situacije u kojoj se zemlja nalazi i vjerojatno ne žele dodatno, ne znam, otežavati svima nama poziciju. Za kraj ukupni rashodi u zdravstvu su 16,2 milijarde kuna, prihodi su prošle godine bili 14,7 milijardi kuna. Znači fali nam tih milijardu i 500 do 2 milijarde kuna, a iz ovih mjera koje smo jutros raspravljali predviđa se ušteda od nekih 303 milijuna kuna što će reći da će se dug u zdravstvu i dodatno generirati. Zato za kraj slažem se sa svima onima koji tvrde da nije vrijeme za politiziranje. Vrijeme je stvarno za jedan svepolitički konsenzus pa možda i oko izdvajanja dodatnih sredstava bilo iz poreza, bilo iz doprinosa i da u slučaju povećanja znači tih poreza ili doprinosa a s ciljem sanacije prilika ili neprilika u zdravstvu ne politiziramo jer ako to neće u ovom trenutku učiniti ova Vlada nažalost morati će učiniti buduća Vlada. Zato jer će joj sigurno ostati određeni dugovi od kojih neće moći pobjeći. Kao što ova Vlada nije mogla pobjeći od dugova u zdravstvu bivše Vlade odnosno kao što trećesiječanjska administracija nije mogla pobjeći od dugova u zdravstvu od vlada koje je naslijedila preuzimanjem zemlje 3. siječnja. Znači ovu interpelaciju najviše podržavamo zbog nezadovoljstva prilikama u Općoj bolnici u Puli.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam navode kolege Kajina da predlagatelje smeta bolnica Koprivnica i Pula. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne smeta nas ni Pula ni Koprivnica ali smo ta dva primjera naveli kao dokaz da nisu bile točne tvrdnje da projekat Zaboka i Čakovca je protuzakonit. Jer na istim načelima je Vlada, ova Vlada potpisala ugovor i za Pulu i za Koprivnicu.
Za Klub HNS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Već smo svi pomalo umorni. Ne znam predsjedniče da li da počnem od lijepog dijela priče ili od ružnog dijela priče pa da završimo sa lijepim. … [[Govornik se ne razumije.]] ne, neće ići. Ne postoje dva lijepa djela. Ovako najprije bih se želio zahvaliti kolegama iz Kluba HDZ-a. Deset je sati. Još ste u klupama. Želim se zahvaliti kolegama iz HSU-a i kolegi Kajinu. To je lijepo, to je korektno, to je politička kultura da se u ovo doba sasluša i opozicija. Prema tome to mislim da je značajno reći i vama hvala gospodine ministre. I vi ste već 10 sati s nama. Mnoge ministre ni ne vidimo kada se predlažu zakoni iz njihovog resora, a vi ste ovdje napravili jednu veliku, veliki jedan izuzetak. No moram reći da se s vama ne slažem ni u čemu drugome posebno u vašem čuđenju zašto interpelacija? Pa čemu onda opozicija? U Hrvatskoj postoji jedan lijepi stari aforizam da se ljudi vežu za riječ. Dobro? Za riječ. Ljudi se vežu za riječ. Dobro? E sada ja ću samo tu ostati kod te prve polovice aforizma. Ako je tako onda bi se trebali i političari vezati gospodine ministre za riječ i mi i oni su ja mislim ljudi. Po mom dubokom uvjerenju. Možda griješim. Dozvoljavam da griješim. E sada ako je tako onda zašto interpelacija? Pa mi kao opozicija pažljivo smo pratili, pažljivo smo uvažili sve ono što je premijer Sanader rekao ovdje za ovom govornicom 24. prosinca 2003. godine kada je predlagao program Vlade, kada je predlagao program Vlade. Pa uzmite fonogram dakle sa te sjednice, uzmite i program koji nam je podijeljen. Uzmite točku 9. društvo pod točku 9.7 zdravstvo i pročitajte sve što je tada obećano. Opozicija prati, opozicija uvažava. Dvije godine dvije trećine mandata nismo vas dirali. Sad smatramo da bi barem neki rezultati trebali biti iza nas kad se pogledamo preko leđa odnosno preko ramena. E sada vi se čudite zašto interpelacija? Upravo zato. Pogledajte molim vas! Pažljivo pročitajte ono što je tad obećano. Mi možemo reći samo to da nisu realizirane mnoge od tih stavki. Dapače da je puno toga najavljeno. Mi smo se čak i slagali sa puno tih prijedloga. Da su utvrđena jasna stajališta u tom programu. Da je obećano da će doći do promjena. Da su promjene izostale i da se dapače odstupilo od tog programa. U našoj interpelaciji jasno obrazlažemo gdje je došlo do tih odstupanja? Pogledajte državni proračun za ovu godinu, pogledajte Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju iz 2004. godine, Narodne novine broj 177, 30,90. Pogledajte suglasnost koji je Vlada dala HZZO-u na pravilnik o standardima i normativima prava na zdravstvenu zaštitu iz osnovnog zdravstvenog osiguranja iz ove i prošle godine. I ono što sam rekao u prethodnoj raspravi da ovdje ne ponavljam cilj niz pravilnika koje Vlada nije donijela a trebala ih je donijeti temeljem zakona koji je ovaj Sabor donio 17. srpnja 2003. godine. Dakle to su elementi zbog kojih mi pitamo Vladu zašto do toga nije došlo? Zašto nije došlo do realizacije? Naime nisu osigurana dovoljna sredstva da se, za pokriće troškova zdravstvene zaštite iz osnovnog zdravstvenog osiguranja. Nije osigurano dovoljno sredstava iz proračuna za županijske bolnice. Smanjena su prava zdravstvenih osiguranika iz osnovnog zdravstvenog osiguranja. O tome smo već danas raspravljali pa neću ovdje dužiti i tako dalje i tako dalje i tako dalje. Sve to imamo ovdje taksativno nabrojeno. Dapače su ukupne obaveze na nekoliko primjera samo da to demonstriram. Bolnica prema dobavljačima iznosi sada preko 3,2 milijarde kuna. Obaveza HZZO-a ukupno oko 4 milijarde kuna. Iako je bilo rečeno da će se jasno financijska situacija bitno promijeniti. E sada glede pravne države. Vraćam se na onih 7 zakona i vraćam se na obavezu prema tim zakonima iz srpnja 2003. godine i svih pravilnika koje je trebalo donijeti da se implementiraju ti zakoni. Ponavljam, zakoni su dospjeli u ladicu, pravilnici nikada nisu ugledali svjetlo dana i to nije dobro. To nije dobro. I sad se vi čudite zašto smo se usudili, kako smo se mogli osuditi temeljem javne rasprave u koju ste vi krenuli u veljači mjesecu ove godine u jasno interpelaciju. Ako niste tada zakone htjeli poštivati, zašto bi mi vjerovali da će jedan prijedlog koji je ušao u javnu raspravu bitno ponašanje vaše ponašanje? Zar opoziciji nije zadatak reći da smo nezadovoljni, reći da vas pratimo i reći da nešto nije u redu glede dinamike koju ste obećali? Bilo je govora o bolnicama, bilo je govora o ulaganjima, bilo je govora o obustavi velikih investicija u zdravstvene objekte pa bih ovdje taj dio preskočio. Možda da se samo sa jednom rečenicom vratim na ono što ste vi gospodine ministre prije dva sata rekli da ste sa reformom počeli '90.-ih godina, da je ovo strategija koju treba potpuno izvan teksta te reforme gledati. To ne može biti. Ponavljam, strategija je okvir. Reforma se mora odvijati unutar tog okvira. Dakle, ovdje se radi o izgradnji, bez građevinske dozvole na kojoj tek sada radimo. Mogu tako reći. Jedine mjere koje je Vlada donijela u protekle dvije i pol godine bile su uvođenje administrativnih pristojbi, pogledajte sve naše dnevne redove, pogledajte, ukidanje pogrebnih i putnih troškova. Sad vraćamo ove putne troškove, ili u postupku smo vraćanja. To je sve što smo napravili. Predlažemo ovih 6 zaključaka. Jasno da smo nezadovoljni s tim da smo punih 5 mjeseci čekali da naš Zakon o zdravstvenom osiguranju dođe na dnevni red danas. Još više smo nezadovoljni što je ušao u paket 8 zakona i na taj način se od jasno šume ne vidi stablo. Također sam apsolutno nezadovoljan činjenicom da interpelacija dolazi evo u 22 sata kad smo svi umorni, kada ni jedan novinar nitko ne prati ovo što govorimo, što nije dobro. Nije dobro za parlamentarizam u Hrvatskoj. Nije dobro. Ali činjenica da je interpelacija došla na dnevni red u 21 sat znači da su kolegice i kolege argumenti na našoj strani, a da na vašoj strani je Pravilnik o radu Hrvatskog sabora. No, svejedno želimo se zahvaliti što ste evo strpljivo čekali da mi dobijemo priliku izreći ovo što smo trebali izreći, vezano uz ovu interpelaciju i smatramo da je to s vaše strane vrlo korektno. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Predlagatelj, završni osvrt, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Unatoč čuđenju u sabornici dat ću završnu riječ. Gospodine ministre nije vam jasna nakana naš interpelacije. Ja sam u uvodu obrazložio da je ona pokrenuta 2. ožujka ove godine pa je bilo nekih tehničkih problema. Ne 17., ne 23., 2. ožujka. Međutim, da ste pažljivo pročitalo prijedlog zaključaka koje nudimo uz interpelaciju onda bi vidjeli da nismo imali nikakve politikanske namjere, ali apsolutno nikakve. Jer dio predloženih zaključaka je Vlada predložila i u svojim prijedlozima zakona danas. Idemo po redu. U lipnju prošle godine dali smo prijedlog zaključaka ocjenjujući da u sustavu zdravstva nešto nije u redu, kojem bi Sabor pozvao Vladu da da izvješće o stanju u zdravstvu i što kani učiniti. Taj je prijedlog zaključaka čekao je 9 mjeseci da dođe na dnevni red i da se raspravi. … [[Upadica se ne čuje.]] Moja mama. Kolega … [[Govornik se ne razumije.]] moja mama je za to kriva sigurno, ili pokojna baka. S obzirom da prijedlozi zaključaka koje smo Vladi davali šansu o pozivali da sama dođe sa svojom analizom nisu uspijevali i došli do smo interpelacijom. A što smo htjeli? Prvi prijedlog zaključaka, obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da izradi i Hrvatskom saboru u roku od 60 dana dostavi cjeloviti plan kapitalnih investicija za izgradnje, dogradnje i modernizacije bolničkog sustava u Republici Hrvatskoj, što ćemo raditi u bolničkom sustavu u sljedećih 4, 5, 6 ili 8 godina u kapitalnim ulaganjima? Plan kapitalnih investicija. I u ovom prijedlogu zakona Vlada odbija financirati kapitalna ulaganja u županijske bolnice. I točno je, a to mi je kolega Hebrang zadnju put dovikivao da je taj zakon donijet za vrijeme bivše Vlade. Ali, Račanove. Ali, oni koji su tu grešku počinili su tu grešku priznali i pokušali ispraviti. I predložiti promjene zakona koje je ovaj Sabor na temelju mišljenja ove Vlade odbio i mi smo predložili da se ta odredba zakona promijeni, da bi država imala obaveza kapitalnog ulaganja i u županijske bolnice, ne samo na području državne skrbi, nego one koje su u sustavu osnovne mreže. Pa ako su onda oni pogriješili, jer je vaša manja što ste ju ponovili? Ne ista je. Ista. Drugi prijedlog zaključaka, obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 30 dana uputi Hrvatskom saboru prijedlog zakona koji će ukinuti odredbu u kojoj je povećana udaljenost zdravstvenih ustanova za liječenje u kojem putne, cijenu plaćaju građani. Predlažete na 40 kilometara, evo. Jedan od naših prijedloga zaključaka Vlada je već u svojoj kombinaciji predložila. Jel ovo politikanstvo? Nije. Treće, obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 30 dana uputi Hrvatskom saboru prijedlog zakona koji će ukinuti obavezno plaćanje administrativne pristojbe u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Vlada kod nje ostaje na malo modificiranom modelu u odnosu na dosadašnjeg. Problem povrata građanima koji imaju pravo na uzdržavanje po socijalnim propisima riješila je uredbom kroz socijalu, ne zdravstvo. Uz povećane troškove dakako. Mi smo ponudili jeftinije rješenje. Vlada to ne prihvaća, ali modificira. Četvrto, obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 90 dana usvoji jedinstvene kriterije temeljem kojih će se utvrđivati proračuni svih bolničkih ustanova u Republici Hrvatskoj. Jel' postoji potreba za jedinstvenim kriterijem? Pa ministar je rekao da postoji. Da konačno moramo donijeti jedinstvene kriterije po kojem ćemo financirati, davati novac bolničkim ustanovama. … [[Upadica se ne čuje.]] Dakle oni će biti nužni prije ili poslije. Ne sada zato što to mi predlažemo. Ali ako ministar zdravstva kaže da ih moramo donijeti i nabrojio je nekoliko elemenata tih kriterija, jesmo mi pogriješili što smo predložili da ih donesemo? Peto, obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da troškove zaposlenih u bolničkim ustanovama podmiruje izvan proračuna bolničkim ustanova. Model koji vrijedi u prosvjeti predložili smo i za zdravstvo. Zašto oni koji su tada kada se 2001. donašali ti propisi u prosvjeti nisu pristali da plaće budu dio proračuna, limita, škola. Zato jer su znali da potpisuju nacionalni kolektivni ugovor i da najdirektnije utječu na rashode tih ustanova. U zdravstvu u bolničkom limitu su i plaće na koje nitko osim potpisnik kolektivnog ugovora ne može utjecati. A s obzirom da je na jedno od mojih pitanja ministar odgovorio da ne odustaje od nacionalnog kolektivnog ugovora, na moje zastupničko pitanje pozivajući se na zakon, inzistirajući da materijalna prava zaposlenih u zdravstvu budu riješena na nacionalnom nivou, ja sam to prihvatio kao stav koji je čak možda i dobar jer bi u protivnom možda imali prevelike regionalne razlike. Ali ako ostajemo na nacionalnom kolektivnom ugovoru, zašto ne plaće zaposlenima davati iz riznice kao što vi imate u prosvjeti. Zašto za sve osnovne i srednje škole to može funkcionirati, a za bolnice ne? Pa onda idemo tražiti odgovornost ravnatelja upravnih vijeća rashodovnu stranu. Energija, hrana, sanitetski materijal, lijekovi, potrošni materijal, ali na plaćeni oni ne utječu nikako. Prije ili kasnije morati ćete to napraviti. Morat će se to napraviti jer neće se izdržati, neće se moći izdržati drugačije. Obavezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 90 dana usvoji jedinstvene kriterije specijalizacije liječnika po kojima će troškovi specijalizacije biti podmireni izvan proračuna bolničkih ustanova. Zašto? Zašto u Zagrebu imamo višak liječnika, a u udaljenijim mjestima manjak? Zašto sve bolnice nemaju adekvatnu strukturu specijalista? Zato što svako slanje čovjeka na specijalizaciju tereti bolnički proračun. Zato što bolnica mora osigurati ta sredstva i onda štete, ali ne odlučuje ravnatelj bolnice ni stručno vijeće ni upravno vijeće koga će poslati na kakvu specijalizaciju nego ministar zdravstva mora odobriti specijalizaciju. Pa prema tome ako je to tako da država određuje tko će koga moći na koju specijalizaciju poslati, a želimo da podjednako kvalitetno zdravstvenu uslugu imamo u svim dijelovima Hrvatske, zašto u Međimurju nedostaju ginekolozi i pedijatri? … [[Upadica se ne čuje.]] E pa to je kriv Franc Jožef, jel? Pa upravo se o tome i radi da predlažemo model da ne ostane u Zagrebu nego da se vrati u svoju bolnicu jer po sadašnjem sustavu ne moraju se vraćati. Dakle šest prijedloga zaključaka koji smo dali od kojih je i u današnjim svojim nastupima ministar sam neke od njih rekao da će se morati napraviti. Sada siguran sam, uvjeren sam ministre da te razumjeli da ovo nije bila politikanska igra. … [[Upadica se ne čuje.]] Zato jer je to bio jedini način da izazovemo raspravu i dođemo do vaših odgovora, jer na prijedlog zaključaka ste odgovorili da uopće o njima ne treba raspravljati. Da ste na prijedlog zaključaka reagirali kako treba i ponudili sve ove argumente možda Interpelacije ne bi ni bilo. I završavam sljedećim. Knjižice za djecu, zdravstvene knjižice za djecu. 99. godine smo prva sredstva iz proračuna županije za to izdvajali, tada je UNICEF pomagao u sufinanciranju tog projekta i svake godine je županija od 10 do 15 tisuća kuna za to davala da svako dijete u rodilištu dobije svoju knjižicu. To danas ništa novog nije, mislim o čemu razgovaramo. … [[Upadica se ne čuje.]] Odlično. Ali nitko nije rekao da toga u Hrvatskoj je bilo i da funkcionira negdje. Informatizacija primarne zaštite i bolničke. Ja neznam kako gdje, ali pitanje informatizacije primarne zaštite po nekakvim nacionalnim programima započelo je 2002. Bolničke 2002. Provjerite podatke. … [[Upadica se ne čuje.]] Rekao sam u nekim. Prema tome ovi projekti nisu potpuno novi, možda se vode na drugačiji način, možda će sve država financirati. Ali što sada sa onim vlasnicima bolnica koje su investirale u informatizaciju svojih bolnica? Dobit će novac? A uklopit će se. Ja sam mislio da ćete ih nagraditi pa malo povećati sredstva i reći vidite kako dobri gospodari prolaze koji ulažu u svoje ustanove na kraju ipak bivaju nagrađeni. Možda ako ne novom tehnikom možda novim softverima … O toj nepravilnosti sam govorio i nepravdi da se onda kažnjavaju oni koji su ulagali, ne 3,3% svojeg proračuna nego 10. Vlada misli, ministar je ponovio da Interpelaciju treba odbaciti i većina će je odbaciti. Ali budite uvjereni da od ovih šest predloženih zaključaka četiri ćete morati izvršiti. Četiri ćete morati izvršiti, jer je ministar rekao da ih treba napraviti. Možda su se činili prekratki rokovi, da je to bilo napisano očitovanje Vlade mi bi i produžili na 90, 180 dana i nemojte sve smatrati politikanstvom. Jutros ste nas pozvali da o ovim ozbiljnim temama ne politziramo, da se ne nadmećemo u političkom smislu. Mi smo se tako i ponašali. Međutim kada je ovo u pitanju onda ne razumijemo zašto je napisano i podnijeto. Onda je ovo politička igra. Postoji mogućnost da svaka tri mjeseca to ponavljamo. Zato bi molio u buduće gospodine ministre kad dajemo šansu da zaključcima otvorimo raspravu i omogućimo raspravu pokušajte pažljivije pročitati prijedloge, pokušajte sagledati da nema zlih namjera u traženju Vladinih podataka o stanju u zdravstvenom sustavu. A što pak se tiče kapitalnih ulaganja, da li je Hrvatskoj potreban plan kapitalnih ulaganja u bolničke sustave? Nije, Vlada kaže da nije. Pa ćemo onda uoči svakih izbora otvarati dva, tri nova gradilišta ili potpisivati ugovore, ili ipak donijeti plan sa tim skromnim sredstvima na nivou 570 milijuna ako se ne varam godišnje i racionalizirati potrošnju sa ili bez Svjetske banke, sasvim svejedno. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Mario Zubović.
Pa, vrlo teško je gospodina Lesara korigirati i ispraviti. Ja bih ispravio njegov prvi navod a onda sve ono slijedi od toga. On je rekao kad je došao za govornicu prvo da ova strana nije oduševljena sa njegovim izlaskom za govornicu. To nije točno. Ja sam jedva čekao da vi dođete i da počnete govoriti jer mi paše u 22 sata i 15 minuta vaš cinizam u ovom domu i nije točno da mi vas nismo željeli slušati. Mi smo vas željeli slušati i uživali smo u vašem načinu na koji ste vi to izložili. I sad sam sebi plješćete. Krasno.
Drugi ispravak Stjepan Bačić.
Hvala lijepo predsjedniče. Ja ću ispraviti samo dvije stvari što je rekao kolega Lesar, da specijalizacije zapravo određuje ministar i da bolnica s time nema nikakve veze. Nije točno. Bolnica sama pravi plan, ona predlaže a ministar samo odobrava na temelju plana. I druga stvar što ste rekli da je informatizacija u zdravstvu počela 2001. godine. To je netočno. Informatizacija u sustavu zdravstva je počela još 92. godine a na prvom kongresu hrvatskih bolnica o tome smo referirali to je bilo 95. Prema tome, 2001. je sve ono što je napravljeno odbačeno i počelo je kao da ništa nije bilo. I zato smo sada na početku.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sati sa raspravom o Prijedlogu Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu Republike Hrvatske. I nakon toga glasovanje, pa rasprava o Prijedlogu o iskazivanju nepovjerenja potpredsjedniku Vlade Damiru Polančecu. SJEDNICA JE PREKINUTA U 22,18 SATI. Interpelacija o radu, ništa nećemo ponoviti. To što neki ponovo su jako brižni i pažljivi kod glasovanja to je vrlo. Interpelacija o radu Vlade Republike Hrvatske na području zdravstva. Sukladno prijedlogu Vlade dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Odbija se interpelacija o radu Vlade RH na području zdravstva. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat. 69 glasova za, 4 suzdržana, 28 protiv. Sa tom većinom donesen zaključak o odbijanju spomenute interpelacije.