Idemo sada na petu raspravu u ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će poštovani kolega Siniša Hajdaš Dončić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsjedniče Sabora, drage kolegice i kolege. Pitanje stanja hrvatske znanosti i sveučilišnog klijentelizma je temeljno pitanje svake države, svake zemlje koja se želi normalno uključivo razvijati. Što imamo u Hrvatskoj? Evo imamo „30 dekana potpisalo se za smjenu rektora Borasa“, jedne novine današnje. Moje pitanje, što su ti dekani radili u zadnjih 10 godina? Zašto nisu reagirali da hrvatske znanstveno-istraživačke institucije imaju najmanje objavljenih znanstvenih radova u EU u prestižnim časopisima manje od 5%, prosjek EU vam je 10%, prosjek Danske, a ja uvijek kažem kad pričamo o razvojnoj strategiji da Hrvatska treba krenuti prema Danskoj, figurativno, je 15%. Što mi imamo u HAZ-u? Imamo klijentelizam, imamo političko napredovanje, imamo kaljužu. Imamo kaljužu onom što bi trebala biti moralna vertikala svakoga društva. I što se događa danas? Ne mislim ja sada na gnjusne optuže o seksualnom nasilju dakle relevantna istraživanja Filozofskog fakulteta govore da u zadnjih 10 godina 41% studentica se žalilo na jedan od oblika ucjene, da li zbog ocjene, da li zbog napredovanja, od tih istih profesora i od tih istih dekana koji tek sad, danas reagiraju. A znate zašto danas reagiraju? A ne, ne, zbog preskakanja reda u cjepivu rektora Borasa jer nakon ove stranice rektor Boras više ne postoji, budimo jasni, ako je na naslovnici znate kako to u Hrvatskoj funkcionira. Znate zbog čega? Postavlja se pitanje gdje je vječiti prorektor, gdje je g. Ante Ćović i šta se događa sa njegovim trećim pokušajem umirovljenja? Znate što se događa? Opet od HDZ-ovog ministra počinju klijentelističke igre, opet se sve vraća na početak i onda se svi zajedno možemo pitati kada će Hrvatska doći do Danske? Hvala.
Idemo dalje, 3. rasprava je Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Nema sumnje da je jedna od najljepših odlika hrvatskog narodnog bića u prošlosti bilo nastojanje kako bi svoj narodni život doveo u sklad s načelima objavljene istine božje. I to ne samo onda kad je iz toga mogla izbijati korist nego i onda kad mu je to bilo gorko. To očekuje sav hrvatski narod i tome se nada i danas od svoga sabora neka donosi zakone poštene koji se neće kositi sa zakonom božjim, da se osigurava blagoslov Boga stvoritelja jer je pisano jedan je zakonodavac i sudac koji može spasiti i upropastiti, neka donosi zakone pravedne gdje su svi jednaki tereti, neka su i jednaka prava, neka donosi zakone moguće da se narodu ne navaljuju tereti koje ne može podnositi. Ovo su riječi Blaženog Alojzija Stepinca koji je uputio prilikom otvaranja Hrvatskog državnog sabora upravo ovdje hrvatskom narodu i HS davne 1942.g. I danas 10. veljače mi obilježavamo Stepinčevo, mi obilježavamo trenutak, dan smrti Blaženog Alojzija Stepinca. A ja bi ovdje na današnji dan spomenuo još jednog čovjeka koji je bio presudan u životu Alojzija Stepinca, a taj se čovjek zove Jakov Blažević, pardon zvao se Jakov Blažević. Jakov Blažević za one koji ne znaju on je bio i glavni tužitelj Narodne RH. On je bio taj koji je najodgovorniji, koji je direktno radio da se Alojzije Stepinac osudi na 16.g. stroge robije, Jakov Blažević. A znate li gdje se još spominje Jakov Blažević? On vam je zahvaljujući svom trudu i radu u komunističkoj Hrvatskoj odnosno Jugoslaviji bio nagrađen, pa je napredovao skroz do predsjednika predsjedništva Socijalističke RH i potpisao je ovaj dokument 1978.g., a dokument je Zakon o zdravstvenim mjerama za ostvarivanje prava na slobodno odlučivanje rađanja djece odnosno u prijevodu Zakon o abortusu i pobačaju. Dakle, potpisnik, donositelj ovog zakona lošeg zakona kojim je ozakonjeno ubijanje nerođenih je isti čovjek koji je osudio i presudio blaženom Alojziju Stepincu. Kolege zastupnici, i zastupnice, naravno, izaberite jeste li vi Jakov Blažević ili želite biti što sličniji onome što je govorio blaženi Alojzije Stepinac? A što je govorio blaženi Alojzije Stepinac o pobačaju i to ću vam pročitati. Mnogo puta je govorio o tome. „Pobačaj je zlo u sebi. Nikakve socijalne indikacije, nikakvi znanstveni razlozi ne mogu opravdati direktna pobačaja niti učiniti da on bude nešto drugo nego što uistinu jest i što pred bogom ostaje naime ubojstvo nevinog čovjeka. A hotimično ubojstvo nevinog čovjeka u nebo za osvetom, ono je odurno i grešno a osobito onda ako mu je izvor osobni interes i pohlepa težnja za stjecanjem. Pobačaj je golemo socijalno zlo koje je donijelo toliko nevolja ne samo pojedincima nego čitavim obiteljima i teško ranila stablo narodnog života u naše doba. No dok pred one koji treba da budu prvaci u borbi protiv pobačaja, iznosim njegovu unutarnju socijalnu zloću, predviđam da će neki možda samo sažalno nasmijati nad mojim apelom ali nikakav prezir i smiješak ne može ukloniti nepromjenjive stvarnosti koja izvire iz narodnog zakona i pozitivne objave a ta jest da je direktni abortus u sebi teško etičko zlo.“ Ponovit ću još jednom, blaženi Alojzije Stepinac za kojeg se nadamo da će uskoro postati svet. A jedan od razloga zašto bi trebao biti svet, jer nije imalo „ali“. Eksplicitno je branio ono što je vjerovao i živio, branio je pravo na život, volio je svoju domovinu Hrvatsku. A vi izaberite želite li biti što sličniji blaženom Alojziju Stepincu ili Jakovu Blaževiću.
Idemo na drugu raspravu, to je Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovani kolega Vilim Matula. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, dobro jutro. 30.prosinca 2020.g. Vlada RH znači na zadnji dan radni dan prošle godine, dala je suglasnost Gradu Varaždinu na zaduživanje izdavanje municipalnih obveznica u iznosu od 67 milijuna kuna. Ovim zaduživanjem financira se tzv. integralna nagodba koja je donijeta prošlog ljeta znači u ljeto 2020. Tom nagodbom gradonačelnik Varaždina Ivan Čehok želi osigurati da se pravni poslovi koje je sklopio u razdoblju od 2008. do 2011.g. u ime grada, a s tvrtkama u vlasništvu obitelji Patafta i u vlasništvu Hrvoja Vojvode u navedeno vrijeme dio tvrtki bio je u vlasništvu Davora Patafte, a Patafta je danas potpredsjednik Gradskog vijeća. Firma „EKOS HOLDING“ u vlasništvu je Hrvoja Vojvode, Vojvoda je bivši predsjednik HDZ-a grada Varaždina. Dakle, nagodba je ljetos sklopljena da se ovi pod navodnicima poslovni, poslovi provedu bez obzira na ishod kaznenih postupaka za teška koruptivna djela koji su zbog njih pokrenuti i da se olakša pravni položaj Ivana Čehoka, Davora Patafte u tim postupcima povezanim s predmetima ove nagodbe, znači 67 milijuna kuna na zadnji radni dan. Zbog navedenih ugovora protiv gradonačelnika i njegovih suradnika i partnera vode se 3 kaznena postupka od kojih niti jedan nije pravomoćno završio. Prema nepravomoćnoj presudi Županijskog suda u Zagrebu od 12.7.2018. gradonačelnik Čehok osuđen je zbog kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti na bezuvjetnu kaznu u trajanju od 2.g., Davor Patafta na bezuvjetnu kaznu zatvora u trajanju od 1.g. i 8. mjeseci. Vlada RH obaviještena je o nekoliko spornih aspekata integralne nagodbe za koju je izdala suglasnost. Prvo, vodi se postupak pred Ministarstvom pravosuđa i uprave odnosno pred visokim upravnim sudom o utvrđivanju zakonitosti sjednice gradskog vijeća od 28. srpnja prošle godine na koji je izglasana ta integralna nagodba. Drugo, izdavanje suglasnosti u suprotnosti je sa Zakonom o proračunu. Treće, protiv gradonačelnika podignuta je prijava zbog evidentnog sukoba interesa i Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa pokrenulo je postupak. Četvrto, predmet integralne nagodbe su pravni poslovi zbog kojih su protiv Ivana Čehoka, Davora Patafte i drugih pokrenuta 3 kaznena postupka za teška koruptivna djela. Oni su za ta djela nepravomoćno već osuđeni. Peto, protiv gradonačelnika i njegovih suradnika podignuta je kaznena prijava USKOK-u i na temelju toga se provode izvidi. Postoji osnovana sumnja da je integralnom nagodbom počinjeno novo kazneno djelo. Znači, situacija u Varaždinu samo je još jedna u nizu, u dugom dugom nizu gdje svjedočimo toleranciji vlade premijera Plenkovića i HDZ-a na korupciju. Kao i na primjeru Grada Zagreba i gradonačelnika Bandića i u Varaždinu možemo vidjeti kako politička trgovina s HDZ-om osigurava potpunu zaštitu od pravosuđa. Ova odluka donesena je zahvaljujući političkom utjecaju Damira Habijana, predsjednika varaždinskog HDZ-a koji je na prošlim parlamentarnim izborima postao i zastupnik u saboru. Naš kolega Habijan član je i Odbora za pravosuđe HS, između ostalog on daje prethodno mišljenje u postupku izbora razrješenju predsjednika vrhovnog suda glavnog državnog odvjetnika. Zastupnik Habijan ušao je u ovaj odbor unatoč tome što je prije 4.g. bio u koaliciji sa Ivanom Čehokom. Protiv Čehoka su se tada vodili kazneni postupci za korupciju, Habijan mu je nastavio pružati podršku i nakon što je ovaj osuđen za nju 2018.. Habijan i HDZ naravno nisu podržali osnivanje Istražnog povjerenstva za utvrđivanje političkih pritisaka na pravosuđe naravno. Želim samo reći da se ovaj moj govor nadovezuje na reportažu o zlostavljanju savjetnika uprave varaždinske Čistoće Roberta Briškog kojeg smo gledali u reportaži „Potrage“ RTL-a. Robert Briški odgovorno želi spasiti javnu tvrtku od [[Upadica: Hvala vam]] mutne nagodbe varaždinske [[Upadica: Hvala lijepa]] gradske uprave. Zahvaljujem.
Idemo sada na četvrtu raspravu. Na redu je poštovana kolegica Ružica Vukovac u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani, s obzirom da su institucije RH od grada Slavonskog Broda svojim nečinjenjem napravile „grad slučaj“ smatram kako nakon dugog vremena opet moram govoriti o zagađenju zraka koje je proteklih dana u gradu Slavonskom Brodu bilo ljubičasto obojeno odnosno ekstremno i iznimno opasno po ljudsko zdravlje. Građani Slavonskog Broda i okolice sa onečišćenjem zraka bore se duže od 12 g., toliko dugo građani grada Broda upozoravaju na nemoguće uvjete života. Na ugrozu njihova Ustavom zagarantiranog prava na zdrav život. Čl. 70. Ustava RH definirano je kako država osigurava uvjete za zdrav okoliš. Istim člankom definirano je kako je svatko dužan u sklopu svojih ovlasti i djelatnosti, osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi, prirode i ljudskog okoliša a paralelno s tim, Kaznenim zakonom definirana su i kaznena djela protiv okoliša čiji elementi se prostom okom mogu detektirati u trenutnoj situaciji u kojoj se grad Brod nalazi. Rizik od zagađenja s kojim se suočavaju građani Slavonskog Broda ali i žitelji Bosanskog Broda, uzevši u obzir dosadašnji rad potencijalno najvećeg zagađivača, dakle rafineriju nafte u Bosankom Brodu, u okvirima sociologije rizika može se svrstati pod kategoriju proizvedenih ekoloških rizika. Proizvedeni rizici djelo su čovjeka a ne odnose se na prirodne katastrofe poput suše, potresa ili slično, već su posljedice isključivo ljudske intervencije u prirodi. Iako u Slavonskom Brodu postoje i druge vrste zagađenja, dakle rafinerija u Brodu je naročito sporna jer ju kao izvor zagađenja građani Slavonskog Broda nisu svojevoljno odabrali, ali i zbog razmjera prouzročenih zagađenja. Također, činjenica je da je nafta stizala u vrijeme dok je rafinerija radila, u samu rafineriju upravo hrvatskim naftovodom, dakle JANAF-om, dovela je u sukob javni i civilni sektor u RH. u okvirima sociologije rizika, možemo reći da je u ovom slučaju izostala klima povjerenja i dobra komunikacija vlasti i stručnjaka prema javnosti što onemogućuje učinkovito upravljanje rizikom. Javnosti se pružaju različite informacije o modernizaciji pogona, o rokovima za smanjenje zagađenja i slično dok bi boljoj komunikaciji institucija s građanima mogao doprinijeti davno najavljeni projekt edukacija i obavješćivanja građana o kvaliteta zraka u gradu Slavonskom Brodu koja se nažalost ne provodi. Još prije godinu dana procurila je neslužbena informacija kako rafinerija ne radi no nitko ne znam što to točno znači, možda neki pogoni rade samo povremeno ili samo djelomično a ako rafinerija uopće ne radi, što onda tamo radi 700 odnosno 800 ljudi koji su u rafineriji zaposleni? U međuvremenu, u svojoj dugogodišnjoj borbi za čisti zrak i pravo na zdrav život, iskristalizirali su se zahtjevi, konkretni zahtjevi građana grada Slavonskog Broda, prije svega zahtjev da Vlada RH, nadležna ministarstva, županija i grad poštujući ustavnu obvezu, poduzmu sve što je moguće u cilju zaštite života i zdravlja građana grada Slavonskog Broda i Brodsko-posavske županije što uključuje evidentiranje izvora zagađenja, njihovu vrstu i količinu kao i poduzimanje potrebnih sankcija. S druge strane, zahtjev da se Hrvatska uključi u proces izdavanja ekološke dozvole za rad rafinerije Bosanki Brod i to na osnovu ESPO konvencije, dakle Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica. Ističem kako Hrvatska ima još samo 10 mj. kako bi se zauzela u smislu protokoliriziranja i komunikacije sa rafinerijom Brod jer je rok za izdavanje nove dozvole za rad rafineriji 6. prosinca 2021. godine. U slučaju zagađenja zraka u Slavonskom Brodu možemo zaključiti kako ekonomski interes imaju prevagu nad zaštitom okoliša i očuvanjem ljudskog zdravlja. Vlada Republike Srpske pogoduje ruskim vlasnicima, a Hrvatska propušta mehanizme koji su joj na raspolaganju kako bi zaštitila svoje građane. Na kraju želim zahvaliti neumornim aktivistima udruge „Eko integral“ koji ne popuštaju u borbu za pravo na zrak, na čisti zrak Brođana te brojnim građanima aktivistima kao i udruzi „HRVI Domovinskog rata, Slavonski Brod“ dakle HVIDRI čiji su članovi hrabro stali na granicu s BiH u posljednjem prosvjedu organiziranom u znak podrške borbi za ustavno pravo na zdravlja građana i zdrav okoliš svih nas na području Brodsko-posavske županije. Hvala.
Dobro jutro, poštovane kolegice i kolege. Kao i uvijek prvog dana zasjedanja u tjednu imamo rasprave klubova i nezavisnih zastupnika iznošenje stajališta. Prvi je danas na redu Klub zastupnika Centra i GLAS-a i poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Nešto se neobično događa u zadnje vrijeme sa suradnicima našeg predsjednika Vlade g. Plenkovića. Svi smo ovih dana svjedočili javnoj odbijenici g. Damira Vanđelića koji je odjeknula skoro kao pljuska. Premijer je bio uvjeren da su stvari dogovorene i da nema brige. Kampanja za VAnđelića je već počela, cijela lažna obnova Zagreba bila je zamišljena samo kao kazališna kulisa za jednu gradonačelničku kandidaturu, dok nije odjeknuo taj ne premijeru. No dobro. Moram priznat se ja previše ni za premijera, a kamoli za g. Vanđelića, ali u sjeni tog velikog ne, ali i ostalih tema kojim smo opsjednuti zadnjih dana ostala je jedna druga vrlo zanimljiva izjava. Ministar gospodarstva i održivog razvoja Tomislav Ćorić poznatiji kao TĆ komentirao je neki dan slučaj INA-e i izjavio sljedeće „Ne vidim nijednog razloga da do kraja ove godine ne vidimo konkretne informacije po tom pitanju. Dugo je vremena prošlo od obećanja Vlade sad je konačno vrijeme da u tom procesu dođemo do određene točke.“ Opa. Dugo je vremena prošlo do obećanja Vlade veli ministar, i u pravu je stvarno je dugo vremena prošlo jer premijer Plenković on je taj koji je to obećanje Vlade dao, najavio je da će se pitanje INA-e riješiti još 2016. Najstariji među nama možda se još sjećaju da je na Badnjak te davne 2016.g. Andrej Plenković sazvao izvanrednu press konferenciju na kojoj je objavio da Vlada kreće u proces vraćanja INA-e pod hrvatsku kontrolu odnosno otkupljivanje dionica INA-e od MOL-a. Ja sam začuđena Ćorićevom hrabrošću da je tako otvoreno podijelio packe svom šefu, ali zaista je u pravu, od tog obećanja Vlade prošlo je dugo vremena. Naravno protek vremena je najmanji problem u tom smiješnom dječačkom i nepromišljenom obećanju koje je premijer te davne 2016.g izgovorio. Moram priznati meni je puno veći problem npr. to što ni nakon više od četiri godine očito od Zagreba do Budimpešte nije stigla informacija da smo mi odlučili kupiti INA-u od njih jer kažu oni koji se u to razumiju obično koristi ako želite nešto kupiti da je barem toga svjestan i vlasnik, a još više koristi ako je taj vlasnik od koga želite nešto kupiti ima uopće namjeru to prodati. Čini se da su g. Plenković, Ćorić i ostatak ekipe taj dio malo previdjeli. Ali budimo i do kraja realni, zaista moram priznati nije jasno zašto bi MOL htio prodati kada u Hrvatskoj zahvaljujući sadašnjim i bivšim HDZ-ovim vladama ima kraljevski položaj. MOL crpi hrvatske zalihe nafte i plina za koncesijsku naknadu koju samo može poželjeti, najmanju moguću, a onda nama prodaje prerađevine pri tom na tržištu ima i u maloprodaji i u veleprodaji dominantnu poziciju, a jedinom rafinerijom koja nam je ostala upravlja kako mu je milo. U tom procesu transfera hrvatske nafte u mađarske i slovačke rafinerije sjećamo se dobro značajnu ulogu koju je imao i ministar koji je poznat kao TĆ, čovjek koji sada najavljuje da će do kraja godine problem konačno riješiti. O tome treba li bi Hrvatska uopće težiti otkupu INA-e nekom drugom prilikom, ali ja mislim da smo svi zajedno već umorni od ovih bedastoća. Niti će MOL biti spreman prodati INA-u dok god iz nje nije isisao i zadnju kap vrijednosti, niti će kolege iz HDZ-a biti u stanju išta promijeniti. Zaista je smiješno da ekipa koja je redom kako su dolazili išla niz dlaku Mađarskoj i MOL-u od Sanadera do Plenkovića sa svim Ćorićima između više uopće ima obraza spominjati INA-u, a kamoli najavljivati da će se nešto riješiti. Hvala vam lijepa.
Idemo na zadnju raspravu, poštovana kolegica Maja Grba-Bujević u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče sabora, uvažene kolegice i kolege. Dozvolite mi da u ime Kluba HDZ-a iznesem stajalište vezano uz cijepljenje i cjepivo. Prošlo je više od godinu dana otkada se korona virus pojavio među nama, postao je dio naše svakodnevnice, a određen je nadzor nad njim i njegovim rapidnim širenjem zadržavamo ograničavanjem naših života. Ova globalna pandemija zahvatila je cijeli svijet i ostavila brojne posljedice kako na zdravstveni sustav, a bome tako i na gospodarstvo. Svih ovih dosadašnjih mjera koje se provode suzbijanje pandemije moguće je sukladno dosadašnjim znanstvenim spoznajama zaustaviti stjecanjem imuniteta što većeg broja stanovnika, a upravo će cijepljenje to i omogućiti. Cjepivo je najučinkovitije oružje protiv širenja zaraze i strategija izlaska iz pandemije. Nuspojave dosadašnjih cjepiva uočene u kliničkim studijama nisu izvan okvira očekivanih i uobičajenih. Ovaj mjesec Hrvatska će dobiti na raspolaganje 154.000 doza AstraZeneca cjepiva koja je veliki broj građana sa nestrpljenjem očekuje. Djelotvornost navedenog cjepiva u sprječavanju bolesti prema ocjeni Europske agencije za lijekove je oko 60%, ali uz interval do druge doze koji je duži za ovo cjepivo, djelotvornost je čak 80% da procijepljene osobe neće razviti niti blage simptome Covid-19. Želja nam je svima zaustaviti epidemiju, a i svojstva ovog cjepiva djelotvornost u sprječavanju teških oblika bolesti i smrti je 100%. To znači da bi osobe koje se procijepe trebale u potpunosti biti zaštićene na način da neće razviti tešku kliničku sliku odnosno da će izbjeći respirator i mogući smrtni ishod. AstraZeneca je objavila da je njihovo cjepivo učinkovito ne samo u sprječavanju zaraze već u smanjenju daljnjeg prijenosa infekcije, što za sada ne postoji za druga cjepiva. Prema podacima koje je Europska agencija za lijekove uzela u obzir nije procijenjena značajna razlika različitost u djelotvornosti ovog cjepiva između mlađih i starijih dobnih skupina. Također AstraZeneca je najavila da će kliničke podatke u slijedećih nekoliko tjedana da će potvrditi da je cjepivo jednako učinkovito i kod osoba starijih od 65.g. kod kojih su teške kliničke slike i smrtni ishodi upravo najprisutniji. Na temelju dostupnih podataka o kliničkim ispitivanjima cjepiva Covid-19 koja su registrirana do sada u RH nema razloga donositi preporuku za cijepljenja koja bi se razlikovala od indikacija koje je odobrila Europska agencija za lijekove odnosno donja dobna granica za primjenu ovog cjepiva je 18.g. dok gornje dobne granice nema. Navedeno cjepivo kao i ostala do sada registrirana cjepiva su učinkovita, sigurna i ispravno testirana jel im inače Europska komisija za lijekove ne bi dala suglasnost za primjenu na građane. Kako je smanjenje prijenosa bolesti cjepiva učinkovito važno je procijepiti što veći broj građana što je prije moguće, što je i preporuka struke HZJZ-a, a sve kako bi se što prije postigao kolektivni imunitet. To bi značilo da svi oni koji su cijepljeni + svi oni koji su preboljeli covid čine kolektivni imunitet, što će se u konačnici dovesti do značajnog smanjenja prijenosa zaraze Sars-CoV-2 u RH, ali tako i na globalnoj razini. Kada se postigne barem približni kolektivni imunitet nadamo se i vjerujemo da ćemo u situaciji kada ćemo konačno opet moći živjeti i raditi normalno bez većih ograničenja, družiti se, ostvarivati one bliske kontakte koji nam nedostaju, ali ostvarivati i susrete sa našim starijima koji su sada izolirani i da ćemo slobodno moći učestvovati u svim društvenim aktivnostima, te bezbrižno putovati bez rizika da se zarazimo Covid-19. Na cjepivo se nikoga u RH neće prisiljavati i svako ima pravo čekati da dođe ono cjepivo kojim bi se radije želio cijepiti. Međutim, valja imati na umu da je najlošija odluka odgađati cijepljenje protiv Covid-19 zbog velike opasnosti od pojave i mogućnosti razvoja bolesti. Koje god cjepivo odabrali svako od njih služi u obrani od teškog, onog teškog oblika i smrti. Na vladi je da cjepivo omogući, a na nama svima i na našim građanima je da se odlučuju. Hvala.
Hvala i vama. Ovime smo došli do kraja iznošenja stajališta klubova i nezavisnih zastupnika, pa ćemo sada prijeći na najavljeni dnevni red. Sada idemo na 7. raspravu, Kluba zastupnika Mosta, poštovani kolega Miro Bulj.
Ja ću početi ovaj svog govor, što južnije, to tužnije. Hrvatske ceste su prije nekoliko dana raspisale javni natječaj za izgradnju 4-tračne ceste od Vučevice do nepostojeća tunela Kozjak gdje će se uložiti negdje oko 40 milijuna kuna. Nepostojeći taj tunel je slično nešto kao što je slučaj u Omišu, samo što tamo postoji tunel, ali nema do njega ceste, to je izrugivanje sa Dalmacijom i Likom je pojačano, ali prošlo ispod radara 20, da kao božićna čestitka za Božić kada je nakon dugo vremena, ja se ne sjećam Domovinskog rata, kad se nije moglo ukinuti noćna linija vlaka Split-Zagreb. Isti taj vlak koji je 2005. dolazio brže od Splita do Zagreba ni manje ni više nego 2 sata nego što je to sada. Niti se ulaže u tu ličku prugu prema Dalmaciji niti koga briga. Potres u Banovini je razotkrio sve jade ove politike koja je usmjerena prema tom kraju, ali isto je prema Dalmaciji i prema Lici. Predizborno vrijeme sad dolazi, sad će se raspisivati javni natječaji, ja ću samo upozoriti tj. ukazati, vapiti, imamo problem koji se samo otvara za, u predizborno vrijeme, a oni koji bi tribali izvršiti, ne rješavaju, to su vertikale prema vrgoračkom kraju, prema imotskom kraju, cetinskom kraju, kninskom kraju, drniškom kraju. Od Krke do Neretve. Niti jedna ta vertikala nije raspisan javni natječaj. Za moju Cetinsku krajinu, središte Dalmatinske zagore, najperspektivnije područje u RH za život, koji je u blizini Splita koji je prenapučen, sa brzom cestom 4-tračnom za koje je projekt 2016. započet sa studijom izvedivosti, odabrana je varijanta, ali Hrvatske ceste pod pritiskom Ante Sanadera moraju raditi Kozjak, Vučevica, rodno mjesto Sanadera, gdje ima najmanji izlazaka auta, najmanje. Vučevica ima svoj izlaz. Nažalost zbog politika ljudi su iselili iz tih krajeva. Nema tamo ljudi, nema tko zvoniti, nema zvonara, nema pošte, nema poštara. Vuk i lisica tu rade. To možete vidjeti. A perspektivna područja kao što je cetinski kraj, Sinj, koji ima mogućnost razvoja, dolaska mladih ljudi, koji ima ogroman potencijal i bavljenja poljoprivredom i turizmom, e taj spoj na autoput Kukuzovac-Križice, to ne žele napraviti nego nam žele lošim gospodarenjem otpada i greškama i Ante Sanadera i Blaženka Bobana i ministara otpad iz Vrgorca prevoziti autoputem do Sinja tj. do odlagališta u Sinju. To nije prošlo niti već vam proć. Projekt Lećevica, štetni projekt Lećevica, centar za gospodarenje otpadom na kršu koji bi ugrozio vode 30 milijuna kuna je potrošeno, još uvijek kupina raste, nisu ga otrsili. 30 milijuna kuna, osim što su minjali ravnatelje i zapošljavali unutar centra za gospodarenja otpada, čini mi se Lijepi okoliš ili kako li se već zove. Split je u problemima i splitski bazen i Dalmacija sa gospodarenjem otpadom, čeka nas napuljski scenarij zbog nerada i nemara jer bitnije su njihove vrtače da dođu, 4-tračna cesta, Sanadera i ekipe nego Blaženka Bobana i ostalih, nego razvoj mog cetinskog kraja, vrgorskog kraja, davno obećanih vertikala, tunela i imotskog kraja. Naravno Knina i cijelog Drniša i cijelog tog zaleđa. Dalmacija je zaboravljena. Nemojte samo davati predizborna obećanja i ako ste, kad ste obećavali, kao što je Blaženko Boban rekao, ako ne bude se radila infrastruktura, da će napraviti šator ispred Vlade, nit će ga napraviti nego samo će ministri morat biti poslušnici nažalost Ante Sanadera i Blaženka Bobana.
Šesta rasprava Klub zastupnika HSS-a i HSU-a poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, kolegice i kolege. Trebaju nam brojevi, rokovi, granice. Zašto? Brojevi nemaju stranačku boju, brojevi su jasniji, objektivni, brojevi su fer. Rokovi nam trebaju da možemo planirati život, poslovanje, troškove, a granice moramo postaviti kako bismo znali kada ih netko prijeđe. Da, radi se o pandemiji, vrlo su restriktivni kriteriji hrvatskih i europskih epidemiologa i predviđaju otpuštaju mjera u tri kruga. Mi sada imamo brojeve za drugi krug, kumulativna 14-dnevna stopa za RH je 180,8 na 100.000 građana i to na datum 1.veljače, za drugi krug za otvaranje kafića, restorana, za okupljanja 50 osoba potrebna je 14-dnevna incidencija ispod 200. Zašto nema odluka? Dogovorili smo se da ćemo se dogovoriti, uz osmijeh je odgovorio uvaženi član stožera na upit novinarke kad možemo očekivati otvaranje ugostiteljskih objekata, nastavak normalnog života. Drago mi je da se bar netko smije u ovoj zemlji u ovoj situaciji. Ali to nije bio osmijeh znanstvenika i stručnjaka, to je osmijeh političara kojeg svakodnevno pitamo za komadić informacije i slobode. Zamislite, informacije i slobode. Je li to odgovor onih koji sa svih ekrana emitiraju „Ostanimo odgovorni“? Samo pitam. I kad god se netko usudi sramežljivo dići ruku iz zadnje klupe i upitati, care, care, gospodaru kad otvaramo, dobije odgovor drugi imaju strože mjere, budite zahvalni. Šta je sad, šta se događa? Više ne slušamo struku, više ne pratimo broj zaraženih, postotke, sada uspoređujemo mjere. Ne čini se baš znanstveno. Liječnik neće pacijentu dati lijek koji dobiva pacijent na susjednom krevetu nego baš lijek koji treba ovom pacijentu. Ako se već uspoređujemo sa drugima spomenimo sve, ama baš sve izuzetke koji su se dogodili zadnjih godinu dana naših preživljavanja. Dajte, dajte konačno inventuru svih nepoštivanja mjera u RH. I samo da znamo, virus ne pogađa svako tijelo na isti način, hvala Bogu i moja majka u 87.se odlično opravlja, virus ne pogađa ni svaku državu podjednako, neke su gospodarski feniksi, uvijek su bile pa će se tako dići iz ovog korona pepela, neke su već bile na rubu provalije i dugotrajnost i besmislenost mjera će ih ili će nas sigurno gurnuti u ponor, naročito nas gdje se ništa ne isplati raditi, gdje su vrijednosti izokrenute, gdje se donirana dječja hrana baca u smeće, gdje starci žive napušteni i zaboravljani, gdje se divimo snalažljivima, a preziremo sposobne, gdje nema posla za mlade, gdje je svijest o građanskim pravima jezična i sadržajna nepoznanica. Oprostite, ali, bolesno je sve ovo. Malo od virusa, malo od čovjeka, a mladima, koje love po parkovima jer ne mogu više biti bez kontakta i zabave, jer im je sve ovo besmisleno, jer žele živjeti život, jer ne žele gledati političare koji od sebe radi iznimke od pravila koje sami donose i sami stvaraju jer im je dosta straha, tim mladima, umjesto ukora dugujemo ispriku. Oni će odraditi, odrobovati i otplatiti sve odluke osrednjih političara, malih ljudi i sitnih duša. Ne navodim ih na loše, volim naše mlade, ali im kao jedan od starijih ovdje poručujem da ih jako, jako dobro razumijem. Hvala lijepo.
Prva točka: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o poticanju ulaganja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br.104. Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172., 204. i 206. Poslovnika HS-a. Sukladno čl. 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnosit do kraja rasprave sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Molio bih sada predstavnicu predlagatelja da nam da dodatno obrazloženje. S nama je poštovana državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva i održivog razvoja Nataša Mikuš Žigman, izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče, cijenjene zastupnice, cijenjeni zastupnici. Evo pred vama je dakle Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja. Ovim prijedlogom zakona usklađujemo se sa uredbama komisije u pogledu produljenja prava na korištenje državnih potpora, a uslijed epidemije Covid-19 i u stvari uvode se 3 dodatne poticajne mjere pomoći gospodarstvu koje su povezane sa posljedicama gospodarskih poremećaja, a koji su uzrokovani epidemijom Covid-19 i to na slijedeći način. Prvo, poduzetnicima u poteškoćama se u načelu potpore za ulaganje ne mogu odobriti međutim u skladu sa ovim prijedlogom zakona i prema odredbama dakle uredbe komisije iz 2020. g., iznimno se mogu dodijeliti potpore poduzetnicima koji su na dan 31. prosinca 2019. g. koji dakle nisu bili u poteškoćama ali su zatim u razdoblju između 1. siječnja 2020. do 30. lipnja 2021., dakle do kad traje ovo produljenje sukladno uredbama, postali poduzetnici u poteškoćama i to zbog epidemije COVID-19. To je dakle prva mjera koju predlažemo ovim izmjenama i dopunama. Druga mjera se odnosi na situaciju dakle kada u uobičajenim okolnostima korisnik potpore za ulaganjem mora potvrditi da 2 g. prije podnošenja prijave projekta ulaganja i 2 g. nakon završetka projekta ulaganja, nije proveo tzv. premještanje projekta unutar zajedničkog europskog gospodarskog prostora odnosno da nije došlo do gubitka radnih mjesta, dakle u onom području gdje je taj projekt prijavljen i da se poduzetnička aktivnost nije premjestila u drugi prostor međutim ukoliko do takvog gubitka radnih mjesta u istoj ili sličnoj djelatnosti dođe u razdoblju od 1. siječnja 2020. g. do 30. lipnja 2021., i to zbog okolnosti koje su uzrokovane COVID-19 epidemijom, onda se to premještanje ne smatra premještanjem u smislu Zakona o poticanju ulaganja. Dakle to će se onda smatrati okolnošću koja je spojiva sa pravilima o državnoj potpori. I na kraju, predlažemo i dodatnu prijelaznu mjeru koja se odnosi na ublažavanje posljedica, isto tako epidemije COVID-19, a koja bi omogućila korisnicima potpora za ulaganje da se za one projekte ulaganja čije se trogodišnje razdoblje realizacije preklapa sa razdobljem početka epidemije bolesti COVID, dakle da se njima omogući produljenje propisanog trogodišnjeg razdoblja realizacije projekta za jednu dodatnu godinu. To su evo ukratko izmjene koje predlažemo ovim zakonom, ja bih samo na kraju još nešto dodatno željela reći po pitanju dosadašnjih rezultata provedbe Zakona o poticanju ulaganja. Do sada su potvrdu o statusu korisnika potpore za ulaganje do listopada 2020. g. dobila 582 poduzetnika, od čega 556 trgovačkih društava i 26 obrta odnosno 279 malih i 171 srednji te 132 velika poduzetnika. Ukupna vrijednost ovih odobrenih projekata ulaganja iznosi približno 25 milijardi kuna, uz otvaranje 18 500 novih radnih mjesta. Od toga se 8 461 novo radno mjesto odnosi na projekte ulaganja velikih poduzetnika a na male i srednje poduzetnike se odnosi projekti ulaganja vrijednosti preko 10 milijardi kuna uz planirano otvaranje 10 030 novih radnih mjesta. Najviše prijavljenih projekata ako gledamo geografski se realizira u gradu Zagrebu, zatim slijedi Splitsko-dalmatinska županija, Zagrebačka županija i Varaždinska županija. Podaci o provedi ovog zakonodavnog okvira pokazuju također da se bilježe dobri rezultati u području aktivnosti usluga visoke dodane vrijednosti jer imamo značajan broj prijavljenih investicija u području razvoja primjene novih softverskih rješenja, isto tako imamo značajan broj prijavljenih investicija u području turizma dok se kod investicija u proizvodno-prerađivačkim aktivnosti dominiraju ulaganja u metaloprerađivačkoj industriji. I na kraju, Vlada RH upravo radi izbjegavanja nastupanja štetnih posljedica pandemije na gospodarstvo, predlaže izmijeniti zakon po hitnom postupku kako bi se ekonomskim mjerama dao dodatan poticaj odnosno omogućila što potpunija realizacija investicijskih projekata i naravno. očuvanje gospodarskih aktivnosti poslovnih subjekata u Hrvatskoj a čija je poslovna aktivnost smanjena uslijed epidemije COVID-19. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem državnoj tajnici, molim vas da ostanete ovdje jer imamo replike. Prvi je na redu kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Državna tajnice, COVID kriza je u biti samo pokazala sve loše politike prema poduzetnicima, poduzetništvu i razvoju RH a toga smo svjedoci da sve više naših ljudi odlazi vani i sve veći dio je BDP-a od iseljenih naših ljudi, od doznaka koji su otišli vanka. Kad govorimo o poduzetnicima, turizmu, poduzetništvu, srednjem, malom, ljudi su trenutno u problemu, oni i njihovi radnici. Ljudima je trebalo donijeti puno snažnije mjere bez obzira na ova poticanja ulaganja koja su bitna u korona krizi, ali trebalo je donijeti jednu snažnu mjeru ova Vlada pa vam predlažem moratorij na kamate i kredite do traje kriza, dok ne može normalno funkcionirati znači gospodarstvo, tržište rada dok imamo ove mjere jer tu je mjeru napravila Slovenija, prva mjera koja je bila, bila je moratorij na kredite i kamate. Ako ... [[Govornik se ne razumije.]] bankama. Hvala lijepo.
Hvala vam. Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepo, cijenjeni zastupniče. Pa Vlada je prepoznala ovu potrebu i uslijed pandemije odnosno epidemije COVID-a 19, upravo su institucije koje kreditiraju poduzetništvo a prvenstveno govorimo dakle o HBOR-u dakle i agenciji HAMAG Bicro, omogućili moratorije na kredite i isto tako potakli smo i poseban program kreditiranja COVID-19 koji omogućuje dodatnu likvidnost za poduzeća.
Izvolite, kolega Bulj.
Hvala lijepo, uvaženi predsjedniče, uvažena državna tajnice. Tražim stanku u ime kluba Mosta 10 min jer ovo što ste rekli, nije točno. Ja sam rekao moratorij na kamate i kredite i to je predlagala i oporba, moj klub Mosta i oporba. Vi govorite moratorij na kredite uz dogovor sa bankama. Jedino što poduzetnici imaju na svojim leđima je 500 neporeznih davana kao što je npr. HGK i slični. Poduzetništvo i svako radno mjesto u ovom trenutku je najbitnije, ne samo sada nego dvije trećine Hrvatske ste satrali poduzetnika, poduzetništvo, a u korona krizi sad će Dalmacija, Istra poglavito u turizmu ljudi će doći na rub propadanja, ogromna ulaganja imaju u svoje objekte u svoje projekte bilo bavili se iznajmljivanjem, bilo čime. I moratorij na kamate i kredite nema tereta na banke, banke godišnje u Hrvatskoj imaju dobiti od naknada i provizija 4 milijarde kuna od naknada i provizija, ne kamate. One su solventne, a vi ste dali samo kao Vlada moratorij jedno vrime na kredite, ali ne kamate tako da u konačnici kad je moratorij u tome vremenskom razdoblju tri mjeseca u biti kamate idu i dalje, pa u konačnici otplata kredita će poduzetnicima, ugostiteljima i ostalima i građanima biti puno veća. Ovo nije sad populizam, nego ovo je mjera kojom se odbacilo brime, samar sa leđa koji je natovario jaram nepravedno unutar EU. Ako može Slovenija, zašto ne može Hrvatska? Nije daleko, evo ovdje nekoliko desetina kilometara od nas. Moratorij na kamate i kredite i to je u ovome trenutku uz ove mjere koje vi nabrajate [[Upadica Predsjednik: Hvala lijepa.]] to je ono što će spasiti možda gospodarstvenike. Hvala lijepo.
Stanka je odobrena. Javlja li se još tko? Ako ne nastavljamo u 10:30. [[STANKA U 10:22 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 10,35 SATI]] Molim vas kolegice i kolege da zauzmete svoja mjesta kako bismo mogli nastaviti s radom, druga replika, poštovana kolegice Vesna Vučeminović, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući. Poštovana državna tajnice, znamo da u ovoj Covid krizi nisu sve gospodarske grane jednako pogođene. Neke su u 3. kvartalu imale i rast, dok su druge značajno pale, pa me interesira budući da, nije to tako veliki broj gospodarskih subjekata koji koriste mjere temeljem ovog zakona, koliko gospodarskih subjekata je u principu iskazalo interes za ove nove mjere, znači tražilo odgodu i ako možete odgovoriti isto, koliko možda ima gospodarskih subjekata iz Osječko-baranjske županije ili iz ovih 5 slavonskih županija koje koriste ove poticajne mjere za poticanje investicija. Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo. Što se tiče, dakle naravno nisu sve, svi segmenti gospodarstva jednako pogođeni. Mogu kao primjer istaknuti upravo aktivnosti HBOR-a koja je posebno za turizam dakle osigurala kreditni program kroz koji je ustvari dala mogućnost 0% kamata, je li, u prvoj godini, tako da ustvari i tu pokazuje se taj senzibilitet prema onim posljedicama koje je ostavio Covid-19 i naravno, razmišljamo i o nekim drugim programima kojima će se obuhvatiti i druge industrije koje su posebno pogođene poput kreativnih kulturnih industrija. Pitali ste koliko je poduzetnika iskazalo interes, ja ovdje imam podatak ustvari kroz Covid kredite koje je plasirao HAMAG Bicro, da je 3600 poduzetnika iskoristilo do sada te kredite, regionalne podatke nemam nažalost po županijama, ali naravno, možemo ih naknadno dostaviti.
Idemo dalje. Kolegice Marić, izvolite.
Hvala lijepo poštovana državna tajnice. Jedan od ciljeva ovog zakona je ravnomjerni regionalni razvoj. Tu ste naveli koliko je postotak prijavljenih projekata po gradu Zagrebu, odnosno županijama, mene zanima da li su baš iz svih županija se prijaviti projekti, to je prvi dio, a drugi dio, ovdje je također, navedeno koliko je bilo prijavljenih, nešto ih je odustalo i onda od tih prijavljenih je bilo odobreno 582, pa ih je još nešto odustalo. Obzirom na ovu sad Covid situaciju i činjenicu da su mnogi poduzetnici u nepovratnim poteškoćama, imate li podatak da li je još nešto poduzetnika odustalo od ovih koji su odobreni, evo, dva dijela pitanja. Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo cijenjena zastupnice. Dakle ovi statistički podaci se odnose dakle na najzastupljenije županije, naravno da je prijava bilo i iz drugih područja, ali nekako smo smatrali potrebnim istaknuti onaj iz kojeg ustvari dolazi najveći broj prijava i gdje se ustvari najveći broj projekata i realizira. To svakako govori u prilog tome da bi trebalo razmišljati o tome kako potaknuti i ostale županije na ulaganja, a upravo u tom smislu je bila i ona mjera oko aktivacije državne imovine, neiskorištene državne imovine koja je ustvari specifična upravo za Hrvatsku, dakle mi smo tu mjeru kao posebnu uspjeli ispregovarati sa službom EU komisije, međutim, praksa pokazuje da se još na regionalnoj i lokalnoj razini ta mjera nažalost ne koristi dovoljno i svakako je tu jedan prostor u kojem možemo dalje poticati primjenu ovog zakona.
Hvala vam lijepa. Sada je na redu kolegica Ban Vlahek, izvolite.
Poštovana državna tajnice, željela bih upozoriti da slijedom činjenice da su poticaji iz ovog zakona o poticanju ulaganja tek poticajna potpora, u trenutku odobrenja te da se ne mogu konzumirati u sljedećem fiskalnom razdoblju. U praksi se odobrenjem ovog poticaja iz ovog zakona otežava prijava istih projekata na sufinanciranje EU projekata, fondova zbog dvostrukog financiranja. Predlažem da se kod evaluacije omogući poduzetnicima odluka o željenom načinu financiranja, sufinanciranja u slučaju potencijalnog dvostrukog financiranja projekata te da ih se ne isključuje automatsku. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepo. Nažalost malo sam slabo čula, evo pokušat ću koliko sam razumjela, ovaj, odgovoriti na pitanje. Što se, da, doista ste u pravu, to je potencijalna potpora iz razloga što dakle prijavitelj dobiva status prihvatljivog prijavitelja za ovu potporu, a zatim se u onom dijelu izuzeća od poreza na dobit to obračunava na kraju fiskalnog razdoblja, tako da ustvari poduzetnik je oslobođen od plaćanja poreza temeljem ovog zakona u trenutku kada dolazi obračun, odnosno naplata poreza, je li, tada se to sustegne i ono što moram reći je da bez obzira na to vremensko razdoblje, dakle još nijedan od prijavitelja koji je stekao pravo na potporu, dakle da su svi prijavitelji koji su stekli pravo na potporu ustvari nju u konačnici ishodili u trenutku kada je fiskalno razdoblje nastupilo. Ne znam da li je bilo još nekih pitanja, nisam jednostavno razumjela.
Kolega Prica, izvolite.
Poštovana državna tajnice, temeljem Zakona o poticanju ulaganja, predviđen je povrat novca od poreza za ulaganje u istraživanje i razvoj, uvijek su razvoj, znanost i tehnologije bili temelj razvoja društva, rasta standarda građana, razvoja medicine, pa me zanimalo da li možda imate podatke koliko je do sada novca znači vraćeno od poreza koji su uplaćeni temeljem znači investicija za istraživanje i razvoj.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo. Nemam taj podatak kod sebe iz razloga što se radi o drugom zakonu, dakle to je Zakon o poticanju istraživačko-razvojnih projekata i tamo također, postoji mogućnost da se za projekte gdje se potiču upravo aktivnosti istraživanja i razvoja od strane poduzetnika i tamo gdje oni surađuju sa znanstveno-istraživačkim institucijama, ishodi dakle oslobođenje od poreznih davanja, ali to je drugi propis.
Kolega Lerotić, izvolite.
Poštovana državna tajnice, kao što ste i sama rekli, ove izmjene i dopune zakona su zapravo kako bismo ublažili ovu korona krizu i tu nema nekih značajnijih primjedbi na iste. Međutim mi kao da si sami ne želimo priznati da smo mi u ovoj krizi imali drugi najveći pad BDP-a u EU što nam jasno govori da hrvatskog gospodarstvo uopće nije otporno na krize i zbog čega smo i dobili tako veliki iznos od 6 milijardi EUR-a. Smatram, smatramo da bi nam trebale zaista puno ambicioznije izmjene ovog zakona kako bismo potaknuli što domaća, što inozemna ulaganja, kako bismo digitalizirali i modernizirali naše gospodarstvo, okrenuli se novim tehnologijama i industriji 4.0 i otvaranju novih radnih mjesta. Smatramo da je ovo nespojivo s restrukturiranjem jer dajemo 25% potpore dok neke države daju i do 50% kada govorimo o industriji 4.0. Pa me zanima kada možemo očekivati ozbiljnije i ambicioznije izmjene zakona? Hvala.
Hvala vam lijepa. Izvolite odgovor.
Zahvaljujem na vašem pitanju, naravno ovo je samo jedan segment kroz koji potičemo investicije odnosno razvoj poduzetništva bilo da se radi o malom, mikro, malom, srednjem ili velikim poduzetnicima. Ja bih željela dodati da trenutno radimo upravo na programu za oporavak i otpornost kroz koji kao što ste i sami rekli Hrvatska ima na raspolaganju 6 milijardi EUR-a bespovratnih sredstava uz potencijal korištenja još 3,4 milijarde povoljnog zajma na razini EU prema državnom proračuni i upravo se tu usmjeravamo primarno dakle prema poticaju gospodarstva na zeleno, na digitalno i na nove tehnologije jer to je ono što u konačnici može garantirati ili usmjeriti prema oporavku gospodarstva. I isto te ciljeve planiramo realizirati i kroz naredni financijski okvir za '21. do '27. godinu.
Sada je na redu kolegica Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice vi ste s ovim prijedlogom zakona išli prije nego što se desio katastrofalni potres na području Sisačko-moslavačke županije, nešto na Karlovačkoj, ali bazično na Sisačko-moslavačkoj županiji. Dakle, da li uopće u ministarstvu razmišljate, a pretpostavljam da razmišljate da vidite koliko tamo ima subjekata koji su koristili mjere koje je predviđeno ovim zakonom, što se njima može pomoći i napraviti odnosno uopće trebalo bi i razmisliti i vidjeti koje je to vrsta uopće poduzetništva koje dalje tamo treba razvijati, mogućnosti koje jesu. A pri tom prvenstveno mislim na Europski zeleni plan, mislim na ovaj projekt novi Bauhaus koji je Ursula von der Leyen pokrenula odnosno najavila, mislim da bi tu apsolutno bilo dosta elemenata da gospodarstvo na tom području zaista omogućimo i svim alatima koristimo da se tamo krene nešto dešavati. Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo. Cijenjena zastupnice naravno ovo je program koji se horizontalno odnosi na sva područja, rekla sam prethodno da nemam posebne podatke po županijama, međutim ono što bi željela naglasiti je da je Vlada svakako u namjeri naravno da pomogne županijama koje su pogođene ovim razornim potresima već pokrenula određene inicijative kao što je primjerice program Ministarstva gospodarstva koji smo nedavno otvorili pomoći, dakle mikropoduzetnicima ukupne vrijednosti od 10 milijuna kuna kroz koji oni mogu sanirati štetu na objektima ili na opremi koja se dogodila uslijed potresa. Radi se isto tako na programu ekonomske i socijalne revitalizacije Sisačko-moslavačke županije kroz koji bi se upravo trebali definirati dugoročni ciljevi razvoja i usmjeriti gospodarstvo tamo gdje se ono treba razvijati upravo za to područje.
Sada je na redu kolegica Perić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Poštovana državna tajnice, pa evo i na samom odboru sam spomenula zapravo i ono što me intrigira, a sigurno i cijelu javnost što je sa državnom imovinom i koliko je uopće mogućnosti i preduvjeta da se ona može aktivno staviti zapravo u funkciju investicija i poticanje investicija jer mislim da nam je to poznavajući na terenu i u svojoj županiji, da toga ima jako puno, da je pitanje sigurno kako su i da li su riješeni imovinsko pravni odnosi, ali da bi se s time itekako trebalo zabaviti i omogućiti da se zaista potakne ulaganje.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Kao što sam prethodno istakla, dakle upravo je aktivacija državne imovine jedna specifičnost našeg zakona koji smo i ispregovarali uspješno sa službama Europske komisiji u smislu neizravne potpore gospodarstvu za razliku od drugih zemalja koje to ustvari nemaju. Praksa, to je relativno recentna promjena u zakonu, praksa je pokazala da ona nije dovoljno iskorištena. Ja bih na ovaj način htjela poslati i poruku odnosno potaknuti i jedinice lokalne i regionalne samouprave na aktivnije korištenje ovog mehanizma kojim smo tim zakonom omogućili. Naravno znamo kakva je situacija u Hrvatskoj sa zemljišnim pitanjima, dakle ovo je puno šire pitanje od same primjene zakona, ali svakako postoji mogućnost korištenja neaktivne imovine koju smatramo da bi se mogla značajnije realizirati primjenom ovog propisa.
Kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice, Europska komisija ako se ne varam 12. siječnja odobrila program potpore hrvatske Vlade namijenjen poduzetnicima koji su u poteškoćama iz razloga pandemije Covida-19. Mene interesira taj program kojega je komisija odobrila na koga se točno odnosi odnosno koje su djelatnosti obuhvaćene tim programom kojima će se sukladno tom programu koji je komisija odobrila moći omogućiti potpore, a mislim da je ukupan iznos oko milijardu 525 milijuna kuna.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo. Pretpostavljam da se referirate na propise koji omogućuju korištenje izdašnijeg iznosa potpore za pojedine poduzetnike jer je prije Covida vrijedilo pravilo da poduzetnik može iskoristiti do 200.000 EUR-a u 3 godine po de minimis pravilu, dakle to se onda ne smatra potporom. Usvajanjem tzv. privremenog okvira taj je iznos povećan na 800.000 EUR-a i mi smo dakle vrlo brzo reagirali na te izmjene i prilagodili sve postojeće programe potpora upravo da se omogući što izdašnija pomoć onim poduzetnicima koji su pogođeni u krizi. Pa evo mogu samo istaći nekoliko statističkih podataka, kroz covid kredite je stavljeno na raspolaganje 2,6 milijardi kuna od čega su 2 milijarde iskorištene, kamate su na te kredite 0,1 do 0,5% i to izravno dakle ne preko komercijalnih banaka, podignuli smo iznos jamstava [[Upadica Predsjednik: Hvala vam.]] Hvala lijepa.
Možete kada ćete drugi puta odgovarat pa onda malo dodat još. Kolega Brumnić, izvolite.
Poštovana državna tajnice. Kada govorimo i o ovom i o drugim zakonima onda ono što je bitno sagledati je sagledati okruženje. Okruženje nam je takvo da nam je Europa poklonila najviše novaca, a poklonila nam je zato što smo najnerazvijeniji. I onda moje pitanje ide vrlo jednostavno, želimo tehnološki iskorak, želimo digitalizaciju, a ministarstva koja zaprimaju zahtjeva nisu te iste zahtjeve u stanju korespondirat i zaprimit u digitalnom obliku. Vrlo jednostavno, ako se mi ne promijenimo, ako ne promijenimo okruženje teško ćemo promijeniti i naše poduzetništvo odnosno društvo. Hvala lijepo.
Izvolite, odgovor.
Zahvaljujem na vašem pitanju. Naravno da se slažemo sa time da treba u što većoj mjeri digitalizirati i ubrzati administrativne procese. Covid kriza nas je na neki način malo i natjerala da u tome budemo brži, ja bih samo željela napomenuti da je upravo Vlada g. Andreja Plenkovića donijela već četiri akcijska plana za administrativno rasterećenje od kojih se upravo zadnji za 2020.g. primarno bavi administracijom administrativnih postupaka u državnoj i javnoj upravi, tako da smatram da je smjer dobar i naravno na tome trebamo i dalje intenzivno raditi.
Kolega Klarić, izvolite.
Uvažena državna tajnice. Vi ste ovdje govorili, iznosili podatke o kojima se po mom mišljenju vrlo malo odnosno gotovo ništa u hrvatskoj javnosti ne zna, a oni su s obzirom na okolnosti u kojima se nalazimo zaista zadivljujući. Ako pogledamo koliko je potpora izvučeno van, koliko projekata pokrenuto, koliko radnih mjesta se otvorilo u ovom vašem izlaganju, a i u materijalu smo mogli vidjeti o kolikim vrijednostima se radi od 25 milijardi kuna, o otvaranju gotovo 18.500 novih radnih mjesta i sama tendencija ovih izmjena zakona ide u tom smjeru da se poduzetnicima, gospodarstvenicima olakša onaj dio prevladavanja ove krize izazvane covidom. I na kraju ono o čemu smo jučer i na odboru govorili, da je moguće ovu godinu pretvoriti i u dvi godine da im na neki način i tu izađe se u susret jer s obzirom na okolnosti, na pandemiju i sve ostalo za očekivati je da će ta situacija potrajati.
Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepo na razmatranju. Naravno, mi smo zadovoljni rezultatima zakona što nas ne priječi u tome da i još intenzivnije radimo prema tome da budemo još i bolji i ja mislim da je to dostižno. Dozvolite mi evo možda samo da ukratko još nadopunim podatke o jamstvima odnosno kreditima, znači podignut je i iznos jamstava sa dvije na četiri milijarde kuna, garancije na obrtna sredstva su podignuta sa 50% na 80% i ukupno uz covid zajmove i druge programe koje providi Agencija HAMAG-BICRO plasirano je samo za sanaciju od covid krize 6,7 milijardi kuna. Podizanje ovog roka za produljenje projekata sa jedne godine na dvije godine smatramo mogućim i naravno koliko se proceduralno to predloži mislim da to možemo napraviti.
I idemo na zadnju repliku, kolega Pavliček izvolite.
Poštovana državna tajnice. Pa evo sve mjere koje se donose u zakonskim okvirima, a vezano za poticanje poduzetnicima i obrtnicima u doba korona pandemije su naravno dobrodošlo, no i ovim putem treba jasno i glasno reći da su često poduzetnici i obrtnici ušli u dubioze ne zbog same korona pandemije nego prvenstveno zbog brojnih nelogičnih odluka samog Stožera civilne zaštite koji su u datom momentu im onemogućili rad, makar to nije imalo uporište u logičnom razmišljanju. Međutim ovdje me zanima, imate li vi nekih saznanja isplaćuju li se mjere redovito, prvenstveno tu mislimo na mjeru 4.000 kuna za uposlene u obrtima koji nisu mogli raditi, prvenstveno ugostiteljski objekti? Hvala.
Izvolite, odgovor.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Pa odluke stožera evo ne mogu doista komentirati, što se tiče očuvanja radnih mjesta to nije u našem resoru pa ne bih imala detaljnije podatke, ali ja vjerujem da se čini sve kako bi se ustvari taj novac kako bi on što prije došao do onih kojima je novac potreban.
Zahvaljujem državnoj tajnici, možete se vratiti na mjesto jer ćemo mi sada nastaviti s raspravom. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ, ako ne onda krećemo sa raspravom. Prvi je na redu Klub Hrvatskih suverenista i poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Poštovana državna tajnice, poštovani predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege. Govorimo o ulaganjima, a kada govorimo o ulaganjima meni je prva asocijacija, a vjerujem i mnogim drugim hrvatskim građanima nešto što se događalo '90.-tih godina, to se predstavljalo kao ulaganje, a zapravo to smo zvali i danas zovemo privatizacija. I onda se pod krinkom ulaganja transformirala kompletna hrvatska industrija, sve što god je postojalo je za nikakve novce došlo u ruke privatnika jer trebalo je ući u kapitalizam i sve ono što su ljudi gradili desetljećima moralo je doći u ruke pojedinaca koji su bili i jesu usko povezani s politikom. Od onda slušamo o ulaganja, a u Hrvatskoj evo koliko ja znam, ja sam baš sad i razmišljao pripremajući se za ovu raspravu da se sjedim nekog svijetlog primjera ulaganja neke ono brownfield ili greefield investicije gdje se negdje napravilo nešto iz ničega i ja stvarno ne znam za takav primjer, neki primjer koji bi bio svima poznat koji bi bio onako upečatljiv i koji bi bio svijetli primjer, ja to ne znam. Ali znam za brojna ulaganja poput npr. ovog najnovijeg ulaganja u Agrokor gdje je jedna firma, trgovačka tvrtka koja radi sa poljoprivrednim proizvodima, koja radi bavi se i poljoprivredom gdje imamo sada ulaganje velikih investicijskih fondova iz inozemstva. Onda kad govorimo o ulaganjima ja bi tu spomenuo sva moguća ulaganja u turističku djelatnost i u trgovinu. I sad mene zanima, neki hotel koji je prije funkcionirao, neko ga je danas kupio stranim novcem, profit danas ide vani, zašto mi nismo zaštitili svoju turističku proizvodnju na način da ne potičemo ono gdje imamo isključivo odljev novca nego da potičemo brownfield i greenfield investicije. Ključan projekt Plenkovićeve kampanje trebao je bit projekt Batižele. Batižele je inače jedan predio grada Šibenika gdje se nekoć nalazila Tvornica elektroda i ferolegura. U vrijeme dok je ministar Marić upravljao sa Ministarstvom za državnu imovinu taj projekt je Plenković nekoliko puta nazivao kao projekt svih projekata, glavni projekt, udarni projekt njegove vlade. Prošlo je 5.g. od projekta Batižele odnosno od projekta TEF se nije dogodilo ništa. Jel to način kako se upravlja državnom imovinom? Jel to način na koji se potiču investicije u našoj državi Hrvatskoj? Ono što ja ovdje moram istaknuti, niko nije protiv poticanja ulaganja, međutim ja smatram da bi država trebala poticati isključivo ulaganja u novo, u nova radna mjesta, a ne već u postojeća mjesta koja bi samo mijenjala radnike. Dakle, trgovina će funkcionirati bez obzira bio vlasnik trgovačkog lanca Hrvat ili Amerikanac ili Nijemac, a s druge strane trebalo bi potaknuti sve one poput evo npr. Rimac automobila koji jednostavno žele stvoriti novu vrijednost, novu dodanu vrijednost i nova radna mjesta. Dakle, želio bi da se ovim zakonom razgraniče, razdvoje zapravo dvije vrste ulaganja, jedno ulaganje je u stvarnu dodanu vrijednost, a drugo ulaganje je uvećano što imamo postojeće, to su trgovina i turizam. Evo toliko s moje strane.
Idemo dalje, 2. rasprava Klub zastupnika Centra i GLAS-a, poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala vam lijepo poštovani predsjedniče HS, uvažena državna tajnice sa suradnikom. Ajmo se vratiti na temu. Dakle, pred nama je u hitnoj proceduri izmjena i dopuna Zakona o poticanju ulaganja s konačnim prijedlogom zakona, to znači da smo u prvom i drugom čitanju. Riječ je o zakonu kojim se omogućuje poticanje ulaganja u RH na način da ulaganja predstavljaju sustav potpora za ulaganje i poticanje mjera za pravovremeno ostvarivanje potrebnih investicijskih aktivnosti. Cijeli svijet, Europa, Hrvatska našla se u jednom nenormalnom vremenu i ja nikako ne mogu pristati na opciju da ovo zovemo „novo normalno“, to nije „novo normalno“, ovo je nenormalno. Ajmo, ja želim dan kad ću se moći s nekim rukovat, kad ću moći nekog zagrlit, kad ćemo moći normalno živjeti i kad neće biti potrebno ovakvih zakona jer se ljudi ne svojom voljom, ne zato što nisu radili, ne zato što nisu bili spremni za nešto nego nešto na čemu uopće nismo mogli zamisliti da će to biti tema su se našli u neprilici. Naravno da je i EU to prepoznala. Ja sam od onih koji misle da je izuzetno dobro da je Hrvatska članica EU jer je dobro biti u društvu dobrih, naprednih, bogatih jel tu samo možeš nešto naučit i biti bolji i mi imamo izmjene zakona koji je tehnički vrlo u redu, kojim se uvode 3 dodatne poticajne mjere koje su definirane na način na koji je bila i uredba odnosno Europska komisija je donijela i te izmjene koje kaže što korisnik potpore mora napraviti, što su poduzetnici u teškoćama i koje su to prelazne mjere. U Hrvatskoj imamo još dodatan problem ovog nesretnog potresa i za očekivati je da na području Sisačko-moslavačke županije odnosno Banije i Banovine se nešto desi. Ali dopustite mi kad govorim o ovom zakonu onda naravno moramo govoriti i šire, moramo govoriti i o njihovim ciljevima i ja bih se tu referirala na 3 stvari koje su tu definirane kao ciljevi ovim zakonom. Jedna stvar je rast zaposlenosti i izobrazbe zaposlenika, druga stvar je gospodarsko aktiviranje postojeće neaktivne imovine u vlasništvu RH i treća stvar je regionalni razvoj. Dakle, nama su svi dokumenti, zakoni, strategije, uvijek govorimo o ravnomjernom regionalnom razvoju. Što je ravnomjerni regionalni razvoj? Prilika da svi dijelovi Hrvatske da imaju iste uvjete života, mogućnosti ulaganja i mi smo svjesni da tog nema. Prema podacima koje smo dobili, ja moram priznati da pri tom nekako uvijek bez obzira i kad ste i oporba trebaju vam se neke stvari koje dobijete i reći i pohvaliti. Obrazloženje ovog zakona je napravljeno na način koji bi mogao poslužiti i nekim drugim ministarstvima, vrlo detaljno i vrlo jasno i ja koristim ovu priliku da kažem da je tome tako. Dakle, obrazloženje ima te sve elemente koje trebate imat. Naravno da smo mi znatiželjni i želimo više, al to je prilika za neki drugi put. I sad kad govorimo o regionalnom razvoju podatke koje imamo da kad je riječ o prijavljenim projektima na području Grada Zagreba je 18,9%, na području Splitsko-dalmatinske županije je 10,9, Zagrebačke županije 10,3 i Varaždinske županije 7,2. Vi iz ovog vidite ono što mi cijelo vrijeme znamo, ne trebate se niti biti stručnjak, niti se, niti se baviti politikom da znamo onu činjenicu da je Zagreb uvijek interesantan, da je Zagreb glavni grad, da Zagreb ne samo da u smislu stanovništva pokazuje i povećanje broja stanovnika ne zbog toga što je više živorođene djece nego zato što je zaista kao centar i gospodarski centar apsolutno prihvatljiv i sad da netko ima čaroban štapić ja sam sigurna da bi tim čarobnim štapićem rekao kako se to može riješiti, ali on postoji samo u bajkama. I iz ovog zakona mi zapravo vidimo da je najviše toga na području Grada Zagreba i sad je ključno pitanje o kojem se svi trebamo pozabaviti. Imali smo nacionalnu razvojnu strategiju tu u raspravi i govorili smo puno o tome što učiniti koji su to alati kojim vi možeš zaista poticati ulaganja i u nekim drugim dijelovima Hrvatske, koji su to uopće poslovi koji se tamo mogu raditi, koji su to gospodarski subjekti? Prvo i osnovno bez ljudi nema razvoja gospodarstva. Kad vam ljudi odu, vi možete imati u rukama koje god hoćete elemente i koje god imate načine ali toga jednostavno nema. Zato sam u svojoj replici državnoj tajnici i pitala što će se dešavati na području Sisačko-moslavačke županije, tamo su i oni gospodarstvenici koji su bili nalaze se u velikim problemima. Neki više nikad neće se baviti poslom kojim su se bavili prije, neki će otići, ali koji su to eventualno poslovi koje bi država prepoznala i zaista bila onako blagonaklona i rekla, evo to su nekakvi novi poslovi koji će tamo biti i koji će se tamo bit mogućnost razvoja. Ja sam namjerno spomenula i zeleni plan, spomenula sam namjerno taj novi Bauhaus koji govori o novim tehnologijama vezano uz s aspekta zaštite okoliša i to je jedan od stvari o kojem treba promisliti. Druga stvar koju sam navela, koja mislim da je izuzetno važna, a to su cjeloživotno obrazovanje odnosno prekvalifikacija. Kad gledate malo analizu koju imamo zemalja EU onda je Hrvatska na dnu. Bit će neki novi poslovi, bit će s novom tehnologijom, s novim strojevima, s novim načinom gospodarstva bit će neki novi poslovi kojim će se morati baviti ljudi. Mi nemamo priliku da otpišemo ljude koji imaju 40, 50 čak i 60 godina da im kažemo vi ste za neko drugo vrijeme tamo ste ovaj obrazovali za neko drugo vrijeme, ljudi se trebaju imati mogućnost ne samo cjeloživotnog obrazovanja u smislu onog što imate pa tu imate dodatne neke edukacije nego u smislu kontinuiranih prekvalifikacija za nove poslove. Kad gledate malo podatke, dakle nove tehnologije uvode neke nove načine promišljanja, neke nove načine na kojim se funkcionira i to je nešto o čemu trebamo voditi računa. Naravno da je ovaj zakon dio koji je vezan uz ministarstvo koje je nadležno za gospodarstvo, ali da bi mi uopće imali razvijanje gospodarstva morate gledati puno šire i naravno tu dolazim do ove, ja već mislim da nije, da je nesretne državne imovine. Dakle, mi imamo otprilike 1 milion nekretninskih jedinica koje uključuju stanove, poslovne prostore, napuštene vojne objekte i različita zemljišta i svud već godinama ja bih rekla već dobrih 30-tak godina, a da ne griješim dušu da kažem 20 godina nema niti jedne strategije, nema ničeg gdje ne stoji aktiviranje državne imovine. S jedne strane stoji aktiviranje državne imovine s druge strane kad to krenete radit onda se nalazite u 6 neprilika, a s treće strane na Odboru za gospodarstvo kad je bilo postavljeno to pitanje onda je mislim da je načelnik sektora, ali ne bih htjela griješiti dušu da vam kažem više ili manje rekao, je to je jedna od stvari koje su važne ali bi bilo dobro imati katalog pa da znamo gdje se što može. Znate šta bi bilo dobro, da konačno imamo popisanu državnu imovinu. Da imamo popisanu državnu imovinu tamo gdje su apsolutno nesporno riješeni imovinsko-pravni odnosi. Bilo bi dobro da imamo državnu imovinu za koju znamo što je prostornim planom planirano na tom prostoru. Dakle, to bi bilo nekakva baza i nekakva osnova da uopće možemo imati. Ja vam moram reći da smo mi 2013. u zakon uveli po prvi put da kad je prostorni plan, dakle na prostorni plan da se treba očitovati tada je bio više ne znam jel je AUDI, DUDI nije ni važno bio je Ured za upravljanje državnom imovinom, ne zato da bi oni bili kočničar nego zato da bi provjerili gdje je državna imovina i da im se ne bi, da se ne bi desilo nešto. Ja ovdje govorim o prostornom planiranju jer vam je to osnov, to vam je način na koji uopće možete upravljati prostorom i omogućavati u prostoru da se nešto desi. Jer što je bilo kontinuirano? Tamo gdje su ljudi znali da je državna imovina planirali su zelenilo ili su planirali nekakve druge stvari. Dakle, država RH se mora početi baviti svojom imovinom na najozbiljniji način, da zna što ima, da zna u kakvom je stanju, da riješi imovinsko pravne odnose i da vodi računa da u prostornom planu budu namijenjeni za određene gospodarske djelatnosti. Samo jednu rečenicu i tu ću završiti. Da dođe netko i kaže hoću napraviti [[Upadica: Hvala lijepa.]] 3 tvornice dječjih igračaka recite gdje je državna imovina [[Upadica: Hvala lijepa kolegice.]] mi to ne znamo.
Idemo dalje, sada je na redu Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatsko sabora, državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici, pred nama su izmjene i dopune Zakona o poticanju ulaganja. Ono u što sam praktički uvjeren i što se toplo nadam da će upravo ovakav zakon sa ovakvim imenom ovdje bit izglasan konsenzusom. Naime, kako smo u uvodno čuli, a iz materijala mogli pročitati prvenstvena namjena ovih izmjena i dopuna zakona o poticanju ulaganja je izaći u susret gospodarstvenicima u ovim trenucima Covid krize kako bi uspjeli i završit realizaciju započetih projekata kako bi se nastavila ta njihova gospodarska aktivnost i kako bi se polučio konačni cilj otvaranja radnih mjesta, aktiviranja prostora i svega onoga što je prethodno svemu tome bilo i namijenjeno. Dakle, u samim izmjenama i dopunama zakona, ne treba previše govorit, poticaji koji su dobiveni i projekti su pokrenuti, u onom trenutku kad su donošene mjere i sam zakon, nitko nije mogao očekivat što će se događati međutim u tom trenutku jedno od pravila je bilo da poduzetnici koji su se nalazili u tom trenutku u poteškoćama, nisu mogli dobiti ući u ovaj program, ovdje se ovim izmjenama i dopunama zakona taj dio mijenja na način da oni poduzetnici koji su dakle ušli u te poteškoće ali u trenutku kad je nastupila korona kriza pandemija da se na njih ova mjera ne primjenjuje već da mogu i oni u tome sudjelovati. Isto tako, druga izmjena i dopuna se odnosi na onaj dio koji se odnosi na premještanja projekta unutar zajedničkog europskog gospodarskog prostora i na kraju, treća od izmjena o kojoj treba nešto reći, tu u replici sam spomenuo a vezano je za ono trogodišnje realizaciju samog projekta i ovdje zakonodavac predlaže da se prolongira odnosno produži za jednu godinu, moje promišljanje na odboru je to također bilo istaknuto a vidim da postoji dobra volja i od strane Vlade i Ministarstva gospodarstva, da se i tu izađe u susret s obzirom na realizaciju projekta za sve one poteškoće, ono što će slijediti dok još uvijek kriza u tijeku da se taj rok produži na 2 godine. Ono što je bitno istaknuti, a o čemu se malo govori u hrvatskoj javnosti jer smo svi prebukirani ne znam kakvim sve krizanjima, podmetanjima, prozivanja o ne znam čemu sve ne, prolazi nam ispod okvira i medija, pa puno puta i nas ovdje u Hrvatskome saboru, da ogromna energija kao ogromno ulaganje, to ogromni projekti koji se trenutno odrađuju bez obzira na krizu, bez obzira na sve ovo što govorimo, diljem RH. Samo ovi podaci koji su u materijalu navedeni i koje je državna tajnica nam ovdje iščitala i prikazala o broju poduzetnika, gospodarstvenika diljem Hrvatske koji su pokrenuli izgradnju iz svojih proizvodnih pogona, pokrenuli opremanje, nabavku opreme, svih onih projekata koji su kandidirali i prijavili i za to dobili sredstva, olakšice i sve ono, naravno ne samo putem ovog zakona nego i u sinergiji sa jedinicama lokalne samouprave jer ovdje se često spominju nekakvi lokalni šerifi, ne znam kakve situacije po gradovima, općinama diljem Hrvatske a ne spominje se to da u Hrvatskoj od 550 jedinica lokalne samouprave, gradova, općina, županija, da svaka od njih ima ogroman broj projekata na svojem području i čitav niz gospodarskih aktivnosti koje se realiziraju, isto tako zahvaljujući ovdje donesenim zakonima, nastojanjima Vlade RH i resornih ministarstava sa velikim iznosom europskih sredstava. Da ne bi ja širio priču na ono što je navedeno ovdje u ovim materijalima, budući da neki način tijesno surađujem a i čitavo svoje vrijeme bavljenja politikom, na neki način gospodarstvo je prioritet mog promišljanja jer jedino ono može generirati i radna mjesta i opstanak naših mladih na ovom prostoru, naseljavanje Hrvatske i rast proračuna ne samo jedinica lokalnih samouprava već i državnog proračuna. Dat ću vam primjer poslovne zone grada Bakra koja je u protekle manje od 4 g. na svom području upravo zahvaljujući ovom zakonu, pokrenulo preko 41 investiciju. Dakle u tih 41 investiciju, 16 hala je već izgrađeno i u njoj radi preko 1000 ljudi. U nepune 4 g. od ovih izgrađenih hala, nastavljaju se one koje su ugovorene, koje su krenule u realizaciju, dakle njih 13 koje se upravo u ovom trenutku grade sa konačnim ciljem otvaranja radnih mjesta preko 2000, i to će se definitivno ostvariti. I ovdje je bilo govora, čini mi se da je kolegica Mrak-Taritaš spominjala državnu imovinu, upravo je to jedan od primjera na koji način se aktivira državna imovina. 2011. taj industrijska zona odnosno grda Bakar je od RH darovnim ugovorom dobio darovanje od 260 000 m2 zemljišta. Samo sa ovih investicija u manje od 4 protekle godine, aktivirano je i to zemljište od tih 260 000 kvadrata ali još i dodatno novo zemljište koje je u međuvremenu grad otkupio od privatnih vlasnika, dakle mještana koji žive na tom području nakon sređivanja zemljišnih knjiga, aktivirano je 528 343 m2 zemljišta sa ovim ciljanim ciljem od preko 2000 radnih mjesta. Podaci su egzaktni i ono što govori najbolje, o čemu i kakvim ulaganjima se radi, što su 2/3 ovih povučenih sredstava upravo proizvodne djelatnosti. Mene često ljute oni koji na neki način prozivaju trgovinu i trgovački sektor. Logika moja, moj suradnika i na prostoru na kojem pokreću su se sve ove investicije je ta da neko negdje nešto mora proizvest, nešto se negdje mora uskladištit i nešto se negdje mora prevest a onda se to nešto mora negdje i prodat. Dakle sklop svih tih aktivnosti gospodarskih u jednom paketu znače i generiraju razvoj. Konačni cilj svega ovoga, opet možemo argumentirati i dokazat je tamo 2005. je proračun izvorni bio 15 milijuna kuna, nakon svih ovih realiziranih projekata, sada je preko 1000 milijuna kuna. Ovo govorim iz razloga jer tu situaciju dobro poznam ali je slična situacija kako smo vidjeli i u izlaganju državne tajnice u Varaždinskoj županiji koja je prema ovim podacima povukla i najviše sredstava. Slična situacija i u mnogim brojnim drugim gradovima i općinama i mi možemo ovdje donijet zakon kakav god, može biti najbolje promišljen, najbolje osmišljen, ako neko nema aktivnosti u bazi, dakle po sinergiji gradova, općina, na svom području sa vrhom i vlašću u RH nećemo dobiti rezultate koje smo si prethodno bili zacrtali. Na kraju ovog izlaganja evo zaista sve vas pozivam, vidjeli ste materijal, čuli ste ovo izlaganje. Ove izmjene i dopune zakona su korisne, vrlo dobro i mislim da ne bi trebalo među ikim od nas tu bez obzira nalazili se u opoziciji ili poziciji imat dvojbe da se ovakve izmjene zakona ne podrže. I na kraju da spomenem još jednu stvar, budući da je zakonodavac pripremao ove izmjene i dopune zakona u trenutku kad se nije znalo za ovu situaciju potresa u Sisačko-moslavačkoj županiji, kad se nisu znali razmjeri svega onoga što će se tamo događati pa vjerojatno iz tog razloga nije uvršteno u ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona, evo moja sugestija i moj prijedlog da se na neki način i ministarstvo i Vlada pozabave tim pitanjem jer gospodarstvo, razvoj gospodarstva, radna mjesta, sve one investicije koje se pokreću kroz tu izgradnju jer nije samo to radno mjesto u trenutku kad se realizira projekt, već je i ono radno mjesto koje taj projekt realizirao od samog projektanta, od izvođača radova, od svih onih brojnih kooperanata, od dobavljača materijala raznoraznih, od logistike i svega onoga što je prethodno bilo potrebno da bi se uopće krenulo u realizaciju bilo kakvog projekta. Nakon izgradnje projekta tek dolazimo do krune svega onoga što smo željeli ostvariti, a to je to radno mjesto koje će našim građanima omogućiti i radno mjesto i stabilnu plaću i bolje uvjete života, samim tim i rast proračuna jedinica lokalnih samouprava, komunalnih naknada, prireza, poreza i svega onog što pripada RH. Evo zahvaljujem.
Hvala i vama. Idemo sada na raspravu Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Siniša Hajdaš Dončić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege. Dakle, pitanje gospodarstva, ulaganja su jedno od najvažnijih pitanja opstanka i država i regija, gradova, općina dakle stanovništva koje živi na tom prostoru. Teško je naravno poticati gospodarstvo isključivo aktima normativnim aktima, papirom ako ne postoji nešto što se zove reći ću industrijski ili poduzetnički milje ono od Marshalla, ne mislim ovdje na Tita nego mislim na Alfreda Marshalla pa do Portera i o stvaranju određenih nazovimo to inkluzivnih klastera koji uključuju i obrazovne zajednice i neko onako neku rođenu poduzetničku notu koja mora postojati. Tako da definitivno moramo izbjegavati nešto što se također zovu katedrale u pustinji, dakle kada regionalno ulažeš u određene proizvodne projekte ili proizvodne pogone, a to ti zapravo za par godina propadne, ne postoji tzv. poslovni milje. E sad, neke države EU dakle naravno kroz covid pandemiju pokušavaju sve one koji su htjeli ulagati pa su malo bili nešto onako kako bi rekli post pont htjeli odgoditi investiciju zapravo dodatno potaknuti pa im 40-ak posto plaćaju protu investiciju samo da ta investicija u tom trenutku krene, upravo zbog covida. S druge strane imamo veliku zabrinutost, nadam se i u Hrvatskoj, vjerojatno za mala i srednja poduzeća za SMI koji su vjerojatno će najviše „ekonomski fasovati“ u ovoj pandemiji, pa opet se sve rasprave, a … zajedničkom smo tržištu vode oko spasa tih poduzeća. E sad mi imamo ovdje zakon koji je solidan, evo solidan je i treba biti dodatan poticaj realizacije već započetih investicijskih projekata, čitam „planiranjem otvaranje novih radnih mjesta povezanih s projektima i ulaganjima, očuvanje materijalne osnove realiziranih projekata i ulaganja u RH“. Kroz javnu raspravu primijetio sam da je samo ja mislim da udruga u turizmu dvije primjedbe su imali što se tiče … [[Govornik se ne razumije.]] dobro, o tome se isto može raspravljati, možemo se složiti ili ne složiti, ali to može čak i vaše objašnjenje proći, nije to ono da tako kažemo sad epohalno. Ali sve ovo kao što kažem dobro i lijepo stoji na papiru. Ja bih si ipak malo proširio raspravu pa bih se fokusirao na i ova manja i srednje manja poduzeća. Ako gledamo EU ima ih 24 milijuna malih i srednjih poduzeća, ako opet promatramo i uspoređujemo radimo korelaciju sa BDP-om više od polovice generiraju BDP, što znači da i mi kao Hrvatska, a isto tako i EU mora se malo više fokusirat za pomoć reći ću u tom sektoru. Dakle, ne samo ovim zakonom, znači trebali bi uskladiti evo da dam i neka konkretna rješenja, znači trebalo bi uskladiti Strategiju za mala i srednja poduzeća sa Hrvatskom industrijskom strategijom, Europskim zelenim sporazumom vidjeti kako im možemo pomoći u tranziciji prema digitalnoj zelenoj Europi. Mala i srednja poduzeća su zapravo ključna za konkurentnost, za industrijske ekosustave, a reći ću za ekonomsku i tehnološku suverenost, dakle suverenost ekonomsku i tehnološku što je vrlo važno u poimanju recimo nacija 21.stoljeća. naravno da bi trebala biti otpornija na vanjske šokove. Ako opet analitički gledamo koji su sektori najviše pogođeni, nazovimo ih sektori, dakle i turizam i ugostiteljstvo i kultura i kreativnost i prijevoz, engleski eventi, hrvatski sajmovi i događanja, a to su opet mala i srednja poduzeća, njima treba definitivno manje birokracije jer je u analizi poslovnom istraživanju Europe Chambersa dakle za 2019.-2020. upravo ti administrativni složeni administrativni postupci predstavljaju glavni izazov za preko 78% upravo tog SMI-a. Zato bi trebalo napraviti korak više, usredotočiti se na inovacije na pristup tržištu pomoć kod ulaganja za inovacije za razvoj pilot inicijativa, za razvoj rješenja koja obuhvaćaju i trgovinu zato jer će neki poslovni modeli svi primjećujemo se razvijaju kroz digitalne platforme, a zapravo im treba institucionalna podrška upravo za inovacije i za tu maksimalizaciju sinergije. Možda bi trebalo više, znam da sada ne, ali treba malo razmišljati da bi se možda moglo više u slijedećim izmjenama zakona više bodovati i nagrađivati recimo aktivnost u podatkovnom gospodarstvu dakle da i tu umjetnu inteligenciju, pametnu proizvodu i vidjeti zapravo koja je mogućnost povezivanja SMI-a sa jednim velikim poslovnim nastanom. Zašto? Dakle, po svim podacima, dakle Hrvatska ima problem s mobilnosti, dakle pod mobilnosti ja ne razgovaram o gradnji ceste i željeznice to nije mobilnost moramo o proizvodnim faktorima. Dakle, …/Govornik govori stranim jezikom./… a upravo dakle faktori, ti faktori su ključni za potencijalni rast i jedini su ključni za izvor održivog hrvatskog rasta. Mi nažalost dakle po podacima i Svjetske banke u zadnjih 15 godina, mi rastemo ono marginalno, marginalno ili granično, dakle ne rastemo i naša je stopa koliko pariramo se sa zemljama srednje i jugoistočne Europe zapravo opet smo na najnižim, najnižim razinama. Znači naša razina TPF-a ili onaj total factor productivity vam je samo 5% veća danas nego što je bila 2002. godine. E sad naravno da je teško prepoznati kroz ovaj zakon koji bi bili zapravo pokretači, znači to im treba isključivo pristupiti vrlo, vrlo pažljivo no dosadašnja da tako kažemo empirijska literatura ukazuje na nekoliko ključnih stvari. To su vam zapravo ulaganja rada i kapitala u proizvodni proces, dakle što djelomično ovaj zakon uvažuje. Inovativni kapacitet domaćeg gospodarstva i opet one moje što stalno spominjem institucije, inkluzivne institucije. Dakle to je ključno. U Hrvatskoj se i tvrtke i kapital i ljudski resurs još uvijek suočavaju sa značajnim ograničenjem mobilnosti, dakle ograničenje ulaska izlaska razina državne kontrole, rješavanje nesolventnosti, pristup kreditima itd. E sad ono ključno pitanje oko ovog zakona, da li će u potpunosti on omogućiti ulaganje u industrije visoke dodatne vrijednosti za razvoj inovacije, dakle opet nismo napredovali nažalost i nismo postigli svoj cilj koji nam je bio proklamiran 2020. onak prešišali su nas i Poljska, Slovačka, Mađarska i Litva koje su kad su počela mjerenja upravo u toj komponenti zaostajala za Hrvatskom. A opet ako pratimo i taj sektor robnog izvoza, nas naravno spašava turizam i turistička potrošnja kao nevidljivi izvoz, ali bez zapravo dizanja segmenta robnog izvoza i dizanja ukupne, ukupne komponente robnog izvoza u BDP-u nećemo se moći uključiti u ne samo europske globalne lance, nego čak i u svjetske. Ja mislim da je to za hrvatskog gospodarstvo …/nerazumljivo/… da uđemo u integraciju tzv. …/nerazumljivo/… u kanale, lance. E sad, usprkos poboljšavanjima dakle priznajemo znači poboljšanja postoje pirijski podaci su u strukturi izvoza još uvijek smo nažalost ipak niski. I sad jedno moje pitanje za kraj, a mi ćemo kao Klub SDP-a podržati ovaj zakon. Da li su ova sredstva koja ste predvidjeli od 29 milijuna za 2021., 39 miliona kuna za 2022. i 49 miliona kuna za 2023., da li je to zapravo dostatno, da li je to dostatno? Evo to je jedno pitanje, ne trebate mi sad odgovoriti možete u završnoj raspravi. Hvala vam lijepa na pozornosti.
Idemo dalje sa raspravom. Sada je na redu Klub zastupnika Domovinskog pokreta i poštovana kolegica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege, izmjene i dopune Zakona o poticanju ulaganja u principu samo dodaju mjere kao što je rekla cijenjena državna tajnica vezano za pomoć poduzetnicima u ovoj Covid krizi u kojoj se nalazimo, ali evo i ja ću se kao moje prethodne kolege malo osvrnuti na sam zakon koji je de facto imao cilj jačanja produktivnosti gospodarskih subjekata u RH kroz automatizaciju, robotizaciju, digitalizaciju proizvodnih procesa i to upravo u proizvodno prerađivačkoj industriji o kojoj ja jako volim govoriti i uvijek ju nekako spominjem jer bez jake industrije nema jakog gospodarstva i to je činjenica koja je jednostavno takva kakva je i o njoj ne vrijedi previše i ne treba previše raspravljati. Koji su glavni ciljevi? Već ih je kolegica Mrak Taritaš navela. Ja ću se osvrnuti na 2 cilja ovoga zakona, a jedan je bio u principu povećati konkurentnost gospodarstva i atraktivnost Hrvatske kao ulagačke destinacije, a drugi je bio smanjivanje tih regionalnih nejednakosti kada gledamo razinu gospodarskog razvoja. Znači ovaj zakon već imamo nekoliko godina, a prije njega smo od 2012. do listopada prošle godine imali Zakon o poticanju investicija i unapređenju investicijskog okruženja. Znači mogli bi reći da RH već dugi niz godina vrlo intenzivno radi o tome da postane vrlo jedna atraktivna destinacija za investitore. Ali ipak Hrvatska je i dalje u onoj ABC kategoriji to već svi naučili Anything but Croatia, naš rejting je još uvijek neinvesticijski. Nas investitori zaobilaze u širokom luku mada oni ulažu i u Mađarsku i u Sloveniju i u Srbiju, a u Hrvatskoj ih nema. Moramo si postaviti pitanje što je razlog takvom ponašanju investitora? Mada čuli smo da su potpore izdašne, imamo zakone, napravili smo zakonski okvir, a njih i dalje nema. Neki kažu, a evo i ja sam među njima da u principu taj veliki broj parafiskalnih nameta, razno raznih administrativnih pristojba, zavrzlama s kojima se oni u Hrvatskoj susreću činjenica je predstavlja prepreku koja se investitorima previše baš i ne sviđa. To je u biti prepoznalo i Ministarstvo gospodarstva jer ako pogledate strateške dokumente onda se planira do 2022. smanjiti broj parafiskalnih nameta na 150, ima tu tih ciljeva dosta koji se trebaju i temeljem ovog zakona riješiti, ali vidjeli smo kako se grčevito brani taj jedan parafiskalni namet kada je bila i HGK u pitanju, pa se i bojim kako bi se oporbu nazvalo da recimo predloži ukidanje naknade za troškove ispisa rezultata i slanje poštom kao isto tako jedan vrlo važan parafiskalni namet. Drugi cilj koji bi se trebao implementacijom ovog zakona ostvariti je pomoći intenziviranju gospodarskih aktivnosti u manje razvijenim područjima i meni je osobito interesantan jer dolazim iz Slavonije, nažalost, Slavonija nije među razvijenim područjima, ona je tu gdje je. A vidimo da je i najveći broj korisnika potpora u Gradu Zagrebu, gotovo 19%, pa onda u Zagrebačkoj županiji 10%, Varaždinskoj 7,2% i ja moram postaviti pitanje, imamo li mi možda neku novu klasifikaciju koja je nama nepoznata, pa je Grad Zagreb nerazvijeno područje? Kolko je meni poznato nije temeljem postojeće klasifikacije, a 19% korisnika je baš tu. I onda moramo nekako se zamisliti, opet imamo dobar zakon, dobar zakonski okvir, je li on podzakonskim aktima, na koji način se negdje taj dobar cilj izgubio, očigledno imamo određenu provedbu koja je upitne učinkovitosti. O tome koliko je naše gospodarstvo ovisno o turizmu čuli smo nebrojeno puta, govorio je o tome i kolega Zekanović, ali ja osobno mislim da moramo u jednom trenutku krenuti smanjivati tu ovisnost našeg gospodarstva o turizmu, pad je u turizmu bio 50% prošle godine, a evo prema podacima Državnog zavoda za statistiku industrija nam je pala nekih 3 zarez, malo više od 3%, znači 3,4%. Postoje tu određene razlike, znači robni izvoz je prošle godine, u stvari u prvih 9. mjeseci bio nekih 80 milijardi kuna, znači neki su radili unatoč covid krizi, unatoč ovim teškim okolnostima u kojima se nalazimo. Mi bilježimo jedan značajan razvoj industrije, jedino u '50.-tim i '70.-tim, od '50.-tih do '70.-tih godina prošlog stoljeća od tada se bilježi pad i to osobito u prerađivačkoj industriji koja čini u principu okosnicu tog našeg robnog izvoza i ona ima izuzetno snažan udio u BDP-u i po meni ona definitivno mora biti glavna strateška odrednica, poglavito prehrambena industrija koja ima značajan utjecaj na gospodarstvo u cjelini, a naravno ne samo na gospodarstvo nego isto tako i na sigurnost i opskrbu stanovništva hranom, što je ova covid kriza itekako osvijestila i pokazala. Mi tu imamo ogroman prostor za dizanje produktivnosti jer naše kompanije ulažu u istraživanje i razvoj u inovacije nekih 0,13% dok u EU je prosjek 0,23%, a privatne tvrtke ulažu čak 0,5% u istraživanje i razvoj, a vidjeli smo da je to jedan od ciljeva ovoga zakona. Pa bilo bi zgodno vidjeti možda nekakvu analizu u koje djelatnosti se ulagalo, poticalo i jesmo li tu nešto učinili da ta produktivnost ipak bude nešto veća. Jer evo još ću vas malo zamoriti podacima, znači mi zaostajemo kad je prehrambeno prerađivačka industrija u odnosu na druge zemlje EU. 2017. prema podacima koje objavljuje Europska komisija mi smo bili negdje na 51% prosjeka EU, a Danska, Njemačka, Nizozemska, Italija, Austrija koje su najveće izvoznice hrane u Hrvatsku ostvaruju dvostruku veću produktivnost, u Austriji i Nizozemskoj čak trostruko veća od Hrvatske. Znači mi smo na unutarnjem zajedničkom tržištu gdje naše tvrtke su izložene ogromnoj konkurenciji europskih zemalja i činjenica je da se snalazimo onako kako se snalazimo, bilježimo izuzetno velik uvoz prehrambenih proizvoda, nismo samodostatni i moram naglasiti da iz svega navedenog tu postoji jedan jako velik prostor za povećanje produktivnosti i za rast upravo u segmentu prehrambeno prerađivačke industrije, a kroz ove mjere poticanja je obuhvaćen broj projekata. Kažem još jednom, evo i moje pitanje je išlo u tom smjeru da vidimo znači kako mi tu stojimo kad gledamo regionalno, kad gledamo 5 slavonskih županija, Osječko-baranjsku županiju odakle ja dolazim, koliko projekata ima, jesmo li tu nešto napravili jer činjenica je da mi nismo podigli konkurentnost RH, nismo smanjili razlike u razvijenosti, nezaposlenost se u onim dobrim godinama smanjila, ali nažalost više zbog iseljavanja nego zbog ovog zakona, stoga često nam dolaze na klupe zakoni koji se mijenjaju sukladno određenim direktivama, pravilima i propisima koji dolaze iz EU. Ali ako vidimo da već dugi niz godina, znači od 2012. imamo zakonski okvir kojim potičemo ulaganja, a nismo postigli to što smo zacrtali, onda hajdemo jednom reći ne valja, idemo promijeniti što smo napravili loše, što ne valja u cijeloj priči, je li problem zakon, podzakonski akti, ciljeve ostvarili nismo i ponekad bi možda trebali zakone mijenjati jer mi vidimo da nešto ne valja, a ne samo zato što nam dolaze određeni, određeni napuci i promjene iz EU. Hvala lijepo.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika HNS-a u nezavisnih zastupnika, uvaženi zastupnik Predrag Štromar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege danas je pred nama Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o poticanju ulaganja s konačnim prijedlogom zakona. Ovim se postojeći zakonski okvir usklađuje s najnovijim odredbama EU te se uvode još 3 dodatne poticajne mjere pomoći gospodarstvu koje je pogođeno nedaćama uzrokovanim pandemijom Covid-19, a koje nam je evo predstavnica predlagatelja detaljno predstavila. Na taj način Vlada i resorno ministarstvo nastoje da se pravodobno ažurira materija normirana ovim izuzetno važnim i višestruko korisnim zakonom. Podsjećam kako Zakon o poticanju ulaganja značajno doprinosi razvoju strateških i gospodarskih projekata jer garantira veći povrat na ulaganje za investitore odnosno smanjuje sam rizik ulaganja. Poticaji predviđeni ovim zakonom izravno doprinose i konkurentnosti domaće industrije jer privlače investicije koje su ključan pokretač rasta i razvoja poslovnog sektora. Također je bitno napomenuti kako ovaj zakon nosi sa sobom i značajne društvene posljedice jer se njima potiče otvaranje novih radnih mjesta i dopunska edukacija zaposlenika u korištenju suvremenih tehnologija, a usred učinkovitijeg raspolaganja teritorijalnim resursima postiže se i ravnomjerni razvoj RH. Zakon o poticanju ulaganja postao je važan dio hrvatske poduzetničke svakodnevnice posebice za mikro, male i srednja poduzeća iako se pretežit broj prijava za korištenja potpora što je vidljivo iz strukture prezentiranih statističkih pokazatelja primjene zakona odnosi na kategoriju malih i srednjih poduzeća vidimo da su u podjednakom materijalnom obujmu korisnici potencijalnih mjera i velika poduzeća. Budući da su velik poduzeća obično izuzeta iz natječaja za europske subvencije usmjerena su na potragu prema drugim financijskim instrumentima pomoći kojim mogu potaknuti svoj dalji rast te sufinancirati troškove novozaposlenih i njihovo poslovno usavršavanje. Upravo ovaj zakon olakšava tu potragu jer velikim poduzećima pruža mogućnost da steknu status nositelja poticajnih mjera i to uz tretman gotovo identičan onome koji uvažavaju mala poduzeća. Međutim, treba istaknuti da korisnici potpora preuzimanju na sebe i značenje obveze. Od poduzetnika se tako može čuti brojni utemeljeni prijedlozi oko ubrzavanja, pojednostavljivanja i osuvremenjivanja čitavog tog administrativnog postupaka i nadam se da će u resornom ministarstvu biti dovoljno razumijevanja da se ove argumentirane primjedbe prouče i ugrade u neka buduća normativna rješenja. Svi smo duboko svjesni bolne činjenice da se naši poduzetnici s potresom pogođenih područja ne nalaze u istoj životnoj i poslovnoj situaciji poput poduzetnika u ostatku Hrvatske. Vjerujem da će predlagatelj zakona voditi posebnu brigu i o ovoj novonastaloj okolnosti. Također ukoliko se pravno tehnički može izbjeći kolizija s postojećim propisima iz područja državnih potpora predlažem da se u što skorije vrijeme razmotri i sugestija oko eventualnog produljivanja rokova koji su već predloženi u ovom zakonskom okviru. I dalje preporuka ministarstvu izlazimo ili izaći ćemo vrlo brzo iz ove pandemije, ali naše poduzetništvo će izaći dosta slabije, dosta izranjavano i trebamo pripremiti mnoge druge mjere kako bi pomogli gospodarstvu da opet živne i da se vratimo u predpandemijsko doba u ono doba prije 3. mjeseca prošle godine. Prvenstveno tu mislim na pomoći i kreditima preko institucija HABOR, HAMAG BICRO, ubrzavanje svih tih procesa jer vidimo da su ogromni zahtjevi ali kapaciteti nisu dovoljni da bi brzo reagirali na sve one i potpore, ne samo kredite nego i potpore koje dobivaju gospodarstvenici i da otvorimo sa ovim sredstvima koja nas čekaju iz EU što širu lepezu pomoći našim gospodarstvenicima kako bi mogli zapošljavati nove ljude, davati normalne plaće i razvijati gospodarstvo. Da složimo takve uvjete da se kredit ili sredstva besplatna bespovratna mogu dobivati vrlo brzo, ali opet transparentno i da naravno moramo sve pravne situacije pripremiti da ne bi bilo zloupotrebe, ali to ne znači da bi ograničili zloupotrebe da moramo komplicirati život poduzetnicima. Pojednostavimo im život jer gospodarstvo je to koje mora dići opet Hrvatsku na noge. Hvala.
Hvala i vama. Sada ispred Kluba zastupnika MOST-a nastupat će gospodin Miro Bulj.
Hvala lijepo. Državna tajnice, kolegice i kolege, ova uredba il usklađivanje zakonodavstva s EU uz ovaj što se tiče poticanja ulaganja uz ovaj dodatak oko mjere oko pandemije prouzrokovan je ovaj pandemijom korona virusa ja samo mogu reći da ovi statistički pokazatelji koji su preneseni ovdje o ovim poticanjima i ulaganjima smatram da realnost je ono što tribamo prihvatiti. Mi kad govorimo o prehrambeno prerađivačkoj industriji onda moramo znati da mi uvozimo 3 milijarde EUR-a prehrambenih proizvoda, a da imamo potencijal koji možemo pokrenuti vrlo lako u izgradnji tj. u stvaranju dodatne vrijednosti pa i u izgradnji infrastrukture tj. poduzetništva po pitanju proizvodnje prehrambene industrije. Meni je to nezamislivo da trenutno u RH smo najveći uvoznici, da ti poticaji koji … dobro ovdje napisan ja mogu čitati sve mjere, mogu statističke pokazatelje međutim realnost je drugačija. Mi imamo potencijal u prehrani kroz zajednički odnos sa poticajima i ulaganjima u poljoprivredi koji u RH se jednostavno i ta poticanja su upitna jel jednostavno je nevjerojatno da trenutno u RH nikad više nije bilo poticaja u poljoprivredi, a nikad se nije manje proizvodilo. Možemo krenuti od bilo kojeg dijela, a povezati to npr. mi imamo problem što evo Podravka zahtijeva veliki puno zahtijeva tj. proizvođača repromaterijala koje ona koristi u svojim proizvodima i niti jedan proizvod kao repromaterijal u Podravci primjer govorim kao strateškoj firmi RH ne bi trebao biti iz uvoza. Zašto? Zato što imamo polja, imamo ravnu Slavoniju, imamo druga krška polja, ali je žalosno što imamo vrlo lošu iskorištenost iz europskih fondova jel ovaj zakon je u biti usklađivanje sa EU, mi smo na dnu EU po povlačenju sredstava, imamo samo 0,5 navodnjenih polja gdje bi mogli osnažiti prehrambenu industriju i dodatnu vrijednost kako selo ojačati tako i prehrambenu industriju. A ne da mi iz Mađarske uvozimo mrkvu i ostali repromaterijal za našu prehrambenu industriju i tu je ključni problem. Tu je ključni problem što mi ne koristimo naše potencijale i resurse. Ponavljam, 0,5 od milijun i pol hektara poljoprivrednog zemljišta u RH pola posto navodnjena. Znači da mi potencijale koje nam nudi, već kad smo ušli u EU umjesto da osnažimo našu poljoprivrednu proizvodnju i tako ojačamo prehrambenu proizvodnju jer uglavnom je ona bazirana na našem resursu, mi tu ništa ne radimo. Mi imamo ogromne potencijale proizvodnjom tj. poticanjem i drugih industrija, imamo mi i pitke vode koje ne znamo zaštiti nikako. Pojavile su se na tržištu i tko za na k oji način se gospodari, znam da je izvor Cetine dat za punionica 5.000 kuna mjesečno, doslovno jedno manje obiteljsko gospodarstvo koje ima dvi do tri krave više plati vode nego što koncesionar plati koji ima ogromnu dobit na vodi, a znate da je voda potencijal i resurs jači od ugljikovodika, pojavljuje se u perspektivi budućnosti, pitkih voda govorim. Znači ne koristimo ta moguća ulaganja i investicije najbolje, to je sada pitanje odluka Vlade, evo ovo što sam sad govorio da ne bi ispalo samo da ja napadam Vladu Andreja Plenkovića, ovo je doneseno za vrijeme Zorana Milanovića vlade ovo koncesija na Cetini, ja mislim da se raspravljalo 37 sekundi, tako da to uopće nije sad pitanje da ja napadam nekoga, nego mi ne koristimo naše potencijale. Mi imamo brodogradnju koja je bila izvozna grana gdje triba ulagat i poticat i koristiti instrumente poticaja. Vi imate evo slučaj Brodotrogira, di su milijarde uložene za restrukturiranje, za otpremnine za rješavanje viška radnika, međutim niti je šta riješeno u biti jedno je ostalo na tome da se ne proizvode brodove, da Končar kupuje hotele, a oni koji su radili radnici brodova izrađuju njemu hotele i ne primaju plaću. Znači ja znam recimo kad je Škver splitski radio u punoj formi onda je iz Cetinske krajine iz Zagore išlo 60 autobusa za brodogradilište. Danas dva polukombija idu poluprazna, znači to je naš potencijal, a davali se poticaji, al jel trošeno namjenski nenamjenski i na koji način se s time upravljalo o tome svjedoče svake godine Državna revizija gdje jasno kaže da novac koji je trebao biti namjenski ulagan u brodogradnju da nije ulagan. Znači mi imamo mogućnosti, gledaj mi imamo vrijeme građenja autoceste, znači Zagreb-Split, kada Željezara splitska propada, kada imamo mogućnost ugradnje tog vijadukta, tunela koliko je toga svega napravljeno, grama željeza, kilo jednoga iz Hrvatske nije uloženo, a tada je bilo u modi, tada se je pojavilo prikupljanje metala sirovina kao otpad prikupljalo se i slalo se u druge države, tamo se prerađivalo drugi proizvodi, naši su ovdje otkupljivali. Tako da mi naše potencijale i resurse ne koristimo, mi ih ne koristimo, a investicije i poduzetnike ne možemo u ovome trenutku gledat samo kroz prizmu, korona krize je razotkrila sve probleme, ona je razotkrila, znači ona je ogolila politiku nismo samodostatni po ničeme, gospodarstvenici i poduzetnici u problemima. Ja govorim evo vi ste sada spomenuli turističke djelatnosti da su u problemima zbog korona krize i ko zna što će biti. Nadamo se da neće biti problema. Ali ljudi su uložili svoj novac i ulažu, bilo iznajmljivači, bilo oni koji imaju restorane ili bilo koju drugu djelatnost i oni zapošljavaju ljude. U ovome trenutku nema jače mjere uz sve ovo što mi prepisivamo ovo i ove mjere koje su ovdje navedene plus ova zbog covid krize, usklađivanje sa europskim zakonodavstvom, ako mi ne napravimo tu mjeru koju je napravila Slovenija, ovo nije populizam, znači moratorij na kamate i kredite jer banke su solventne, banke imaju novac, banke u Hrvatskoj imaju ogromnu dobit i poduzetnici, ugostitelji u bilo kojoj djelatnosti poduzetnici su u problemu, a poglavito sad. Plus toga ti naši poduzetnici su opterećeni koji stvaraju dodatnu vrijednost, koji triba svako radno mjesto poglavito u nerazvijenim područjima, mi umjesto da rasteretimo u nerazvijenim područjima na pet godina moratorij na sva davanja, a kamoli vanporezna davanja, 500 ih je, HKG, ovi, oni, to ne možeš nabrojit koliko ih ima, da ih rasteretimo svega u nerazvijenim područjima, da mogu doći, da mogu biti konkurentni na tim mjestima, mi im stavljamo omče oko vrata. Evo primjer, ako je problem u Cetinskoj krajini, a Cetina proizvodi 40% hidroenergije u Hrvatskoj, rijeka Cetina, zašto poduzetnici na tome području uopće plaćali 5 godina električnu energiju? Jer je ovdje puno jeftinije u Zagrebu, puno bliže tržište, puno više radne snage, ili u Drnišu, nebitno sad, ja sad kad govorim, govorim općenito ili u Kninu, nije uopće bitno, zašto na tome području uopće poduzetnicima, pa i kućanstvima nije jeftinija električna energija jer ovdje ima alternativnih više goriva ima u ovdje u Zagrebu i nije samo Zagreb Hrvatska, on je glavni grad, on je centar Hrvatske, ali Slavonija naša ravna. Znači poduzetnici da bi bili konkurentni, to je tema iza, znači moramo urediti te javne nabave, da budu puno transparentnije, da se ne donose u Slovenskoj 9, u klubovima od raznih šefova, agencija, JANAF-a, čega li sve ne i da ta konkurencija ostane, a poglavito u nerazvijenim područjima, rasteretimo. Što je bitno na tu mistu, da se vrate ljudi ili da ostanu na tom mistu. Radno misto, ako čovjek nema radno misto u Vrlici, Kijevu, u Sinju, u zaleđu, u Trilju, u Slavoniji, on će otići ća. Bitan je dječji vrtić besplatan, bitni su udžbenici besplatni, bitni su ti poticaji na tim područjima, to rade i druge države di se ne želi živjeti, ali poduzetnik i radnik moraju biti rasterećeni 100% bar na 5 godina da bi mi vratili uopće život, udahnili dah života na tim zaboravljenim područjima jer nije samo Zagreb Hrvatska, i ove 2/3 Hrvatske su Hrvatska. Hvala.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave, prva je gđa. Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, uvažena državna tajnice sa suradnikom. Ja ću ovu svoju nekakvu pojedinačnu raspravu, kao što to uvijek imam običaj reći ili nekako strukturirati na 3 teme. Jedna tema je državna imovina, točno tamo gdje sam stala u ime kluba, druga tema je vezano uz Zeleni europski plan odnosno Zeleni plan koji je bio i što, koji su tu potencijali i treća tema ljudi i dan poslije. Dakle kad je riječ o imovini, ono što sam rekla, zamislite da dođe sad netko u Hrvatsku i kaže ja hoću napraviti tvornicu igračaka. I hoću zaposliti 1000 ljudi, recite mi gdje država, gdje vi imate kao država zemlju, gdje je prostornim planom to planirano, što bi vi odgovorili? Slegnuli bi ramenima. Ja sam bila jedna od onih kada se odlučilo imati posebno ministarstvo imovine koje sam rekla da mislim da je to dobro, da na taj način država šalje poruku da zaista se želi svojom imovinom baviti, ali rezultat tih ministarstva imovine i rezultat onog što imamo danas je nažalost ponovo isto. Koliko to imovine RH ima, to je prvo pitanje. Da vidimo gdje je popis te imovine. Drugo pitanje je da li je tamo riješena imovinsko pravna pitanja i treće pitanje koja je namjena. Jedan od elemenata koje bi bilo, koje bi moglo biti pokretač, da li je to samo jedan, ja naravno se to ne usudim reći, ali to vam je komunalna naknada. Dakle, danas ako imate napuštene nekretnine, pa bez obzira tko je vlasnik toga i nemate ih u funkciji, vi plaćate znatno manju komunalnu naknadu nego da je to u funkciji. Pritom, prvenstveno, kad je riječ recimo o moru i turističkim zonama, postoji cesta koje jedinice lokalne samouprave trebaju održavati, postoji i nekakva infrastruktura, zamislite da se plaća komunalna naknada kao da je to u funkciji, svima bi bio interes staviti u funkciju. To je jedna od stvari o kojim zaista treba razmisliti i zaista vidjeti kao element jer je to nekakav potencijal. Ja sam uvijek za to da se preskočeni dijelovi grada, da se napušteni dijelovi, napušteni dijelovi koji su vezani uz nekakvu industriju stave u funkciju i, a onda iza toga nekakve zelene površine jer nam zelene površine mogu biti prednost, a ne mana. Dolazimo do Zelenog plana koji, s kojim je gđa. Ursula von der Leyen krenula i u svoju uopće upravljanje i sve ostalo. To je prilika za Hrvatsku. Ja uvijek u svojoj raspravi nekako nastojim i neke druge stvari, da neke druge stvari ukazati, znate. Jednom prilikom, ima tome dosta godina se je zeleno pročitalo na način, idemo sad stupove dalekovoda bojiti u zeleno i to je stvarno bilo, znate. U nacionalnom parku, jednom od naših najstarijih Nacionalnih parkova Plitvička jezera je bila odredba u planu da svi stupovi dalekovoda moraju biti obojeni u zeleno. To nije to. Dakle, to su neke nove tehnologije, neka nova zanimanja koje su vezane i uz poljoprivredu, uz korištenje svih mogućih resursa, mi se nalazimo zaista u temi korone, ja neću pristati, to svaki put ponavljam s ove govornice, meni ovo nije normalno, meni je ovo apsolutno nenormalno, svaki put kad vidim najave da će to trajati još pola godine, godinu ili ne znam koliko, se smrznem, iz povijesti učiteljica života. Iz neprilika morate stvoriti priliku, ja to kad govorim i o potresu, bez obzira da li govorim o potresu u gradu Zagrebu ili potresu na području Banije/Banovine, govorim, iz toga treba stvoriti priliku. Jedan odličan primjer, betonare možete iskoristiti da opeka i sve onaj materijal građevinski koji je srušen i koji će biti srušen, betonara se može s jednom tehnologijom pretvoriti da rezultat toga bude novi građevinski proizvod koji kao prefabrikat možete ugraditi u nove kuće ili zgrade. Meni je to odlična tema, meni je to odlična za Ministarstvo gospodarstva da ti koji će to raditi dobiju poticaje, oni dobivaju ili nekakav zeleni žig. Tko je to već radio u nekim drugim uvjetima? Austrija. Pa zašto ako ne znamo neke stvari ne prepišemo? To je jedna stvar od kojih možemo reći, dajte da vidimo kako ste vi to pa ajdemo i mi, svi oni rubnjaci danas koji vidite negdje u gradu Zagrebu su rezultat recikliranja građevinskog materijala. To je jedna od djelatnosti koju vi sad možete napraviti na Baniji i Banovini, ali ako nemate ljudi, naravno, o tome više ne stižen govoriti, nema ni gospodarstva. Hvala lijepo.
Vrijeme. Hvala. Replika, g. Hrelja.
Poštovana kolegice, da slažem se s vama da zelena ekonomija, Zeleni plan, zeleno gospodarstvo uopće nije ono kako ga mi doživljavamo. Imao sam prilike slušati u drugim europskim zemljama koliko oni radnih mjesta vezuju uz moguće uštede energije, o čemu mi uopće ne razmišljamo, mi čak tarife u potrošnji električne energije ne pomičemo, držimo ih zabetonirane, dakle ne motiviramo ljude da štede, a štednja je jedan dio zelene ekonomije i to jedan veliki dio. A što se tiče nekretnina, da, u pravu ste, neovisno o vlasništvu, ako ne ide na jedan način, pa brate okreni pilu naopako, ali to su mrtvi kapitali koji u jednoj ozbiljnoj državi ne mogu stajati, oni se moraju, moraju se okretati, najgore je da nešto stoji razrušeno, napušteno i izvan svake funkcije.
Odgovor izvolite.
Hvala lijepo kolega Hrelja. Dakle referirat ću se na ovu prvu, prvi dio vaše replike, klimatske promjene su činjenica. Ne treba biti jako pametan, ne treba biti veliki stručnjak, ne treba se imati analizu i svega ostaloga, okrenite se oko sebe i vidite. Dakle mi smo izgubili, mi smo u ovom kontinentalnom dijelu imamo 2 godišnja doba. Jedini tko je nekako na svjetskoj razini mislio da to nije činjenica je bio g. Trump koji je apsolutno vezan uz klimatske promjene i njemu je to bilo, kao što su mu i neke druge stvari bile gluposti, i to mu je bila glupost. Tako, a završio je kako je završio. Dakle klimatske promjene su činjenica, vi iz klimatskih promjena zapravo čitate Zeleni plan, iz Zelenog plana čitate neke nove poslove. Ja sam početkom 2000-ih čitala jednu knjigu koja je pisana, vezana je uz arhitekturu, nema veze s ovim, da će se svi poslovi raditi od doma. Ja sam mislila ma baš me briga, to će biti, [[Upadica: Hvala.]] ja više neću raditi. Nije tako.
Hvala lijepa. G. Željko Pavić.
Poštovana zastupnice, davno, kad smo još imali mladu državu, kad je još Državni ured za upravljanje državnom imovinom bio smješten u Ilici uz Ured za internetizaciju, znači to je bilo tamo '90. i neke godine, stvarno je postojala velika želja da se popiše kompletna državna imovina i da se to stavi u nekakav red, da se zna tko s čime upravlja, na koji način, tko je vlasnik i u kojem postotku. Desilo se to da kad se krenulo u projekt informatizacije, da se zapravo ispostavilo da velik dio državne imovine zapravo i nije u cijelosti u vlasništvu države, nego da su tu suvlasnici i lokalna samouprava i javna poduzeća i to se još do dan danas nije očistilo i raščistilo, a to bi bio veliki poticaj za naše poduzetnike da mogu pristupiti od te imovine, da je mogu kupiti, da je mogu iznajmiti i da mogu nakon toga sa njome upravljati. To bi bilo daleko više nego da im se daje novac.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. Dakle nije uzaludno da mi govorimo o državnoj imovini. Nije uzaludno da na to cijelo vrijeme upozoravamo, ali ja moram priznati da ne znam više jesam ljuta ili sam u jednom dijelu čak i frustrirana, svake 2, 3 godine pročitate neku strategiju, pročitate nešto i tu pročitate državnu imovinu treba staviti u funkciju, tu naravno čitamo potencijale napuštenih vojnih prostora, koji su nekad u prostornom planu bili označeni bijelo, dakle oni se nisu mogli planirati i ostalo. Ajmo da imate doma, dakle vi doma, svatko od nas zna šta ima. Zna kako će upravljati s tim. Zašto je razlika, zašto država to ne želi znati? Ja sam tu kad sam govorila u ime kluba govorila da smo mi i tjerali da zapravo, država, kad je riječ o prostornom planu vodi računa što će biti na njenoj imovini, planirano, čak ni o tome nije bilo vođeno računa. Pa nemojte mi reći da se ne može sjesti i riješiti problem između [[Upadica: Hvala.]] državne i jedinica lokalne samouprave, ako se hoće.
Gđa. Vučemilović.
Hvala lijepo predsjedavajući. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, otvorili ste jednu vrlo zahvalnu temu. Kad je Mate Rimac tražio halu za svoj jedan novi poduzetnički projekt, a to, svima je poznato, radi se o čovjeku koji se bavi upravo tim novim tehnologijama. Obišao je sva ministarstva, državnu upravu, nigdje, milijarde su uložene u inkubatore, poduzetničke zone, hale za Matu Rimca nije bilo, mi nismo napravili infrastrukturu za industrije koje su već ovdje, one ne dolaze, one su već ovdje, a uložile su se milijarde. Nema grada, sela, koji nema poduzetničku zonu ili inkubator. Šta se tamo dešava, šta se radi, to je sada pitanje za nekoga drugoga, ali očigledno mi ne pratimo te trendove, bez obzira što nam u strategijama piše nešto drugo.
Hvala, odgovor izvolite.
Hvala lijepo na vašem pitanju. Kao što sam već rekla, nekad vas neke stvari stvarno frustriraju. Ja moram priznati da sam se čak našla u situacijama kad su dolazili neki investitori i pitali, mi bi htjeli uložiti, dajte nam recite što da napravimo, dakle, nisu svi investitori takovi da doživljavaju Hrvatsku kao El Dorado. Neki dolaze i kaže, gle, nešto bi htjeli, dajte nam hodogram, a da ne kažem, vi ste se referirali na jednog zaista primjer kako želimo, ali mi nekako, kao da ljevica ne zna što radi desnica. Ja se puno pitam da li, pa sjesti za isti stol, ajmo razgovarati, ajmo vidjeti, ako imamo u nazivniku 3 iste stvari, ajmo vidjeti kako to možemo napraviti, kako ne možemo, tu smo stručnjaci, tu ćemo naći 22 razloga zašto, zbog čega, zašto ne može ovo, zašto ne može ono, ali ajdemo naći jednu jedinu stvar kako može.
Hvala. Gospodin Brumnić.
Poštovana kolegice Mrak Taritaš, ja se vrlo često složim s vama pa se tako slažem i sa sintagmom Zelena Europa, ali ta Zelena Europa ustvari predstavlja viziju onih koji vode Europu što žele na svom prostoru, što žele po pitanju energije, što žele po pitanju razvoja i što žele po pitanju istraživanja to je ono ključno. Europa želi biti jedan od lidera u budućnosti i svjesna je da joj za to treba razvoj. Želi biti samodostatna i svjesna je da joj za to treba dostatna energija. Uštedom energije vi smanjujete potrebu za energijom. Moje ključno pitanje je, ako znamo što želi Europa da li znamo što ili gdje bi se mi trebali nalaziti u toj Europi jer mi smo dio te Europe? Nismo mi netko sa strane. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Ja sam jedna od onih koja zaista ne propušta priliku da s ove govornice kaže da je moj stav i da je dobro da smo članica EU, da je puno bolje da budemo u društvu dobrih, uspješnih, naprednih nego da ostajemo na repu bez obzira Europa ima puno više dobrih stvari od loših stvari. Kad smo raspravljali o strategiji razvoja RH do 2030. tad smo postavili jasno pitanje što mi želimo i kakvu to Hrvatsku želimo 2050. Što ćemo, kakva ćemo mi to zemlja biti, šta ćemo mi to razvijati, koji će to biti naš ključni proizvod? Pa ako se odlučimo da je to turizam, kakav je to turizam? Da li je to farmaceutska industrija, što to je? Ta strategija nije dala odgovor. Dakle, svi smo pitali što to je i naravno da onda sve, kad je rasprava o svim ovim zakonima mi ne znamo dati taj odgovor na ključno pitanje kakvu to Hrvatsku želimo 2050.
Hvala. I na kraju gospodin Demetlika.
Uvažena kolegice Anka Mrak Taritaš usmjerili ste raspravu ja bih rekao u pravom smjeru, ali ne prema ovom ministarstvu nego prema onom drugom ministarstvu ali dokazali ste da upravo ministarstva ne surađuju. Naime, ako želimo poticati ulaganja dok nemamo riješeno pravno imovinsko stanje normalno da to ne ide i dobro ste rekli, a mi često iz Kluba IDS-a govorimo da upravo državna imovina koja je neiskorištena da se prenese na upravljanje jedinicama lokalne samouprave kako bi se brže i efikasnije desile upravo investicije. Imamo primjere gdje su jedinice lokalne samouprave vlasnici zemljišta i tamo bez obzira na one parafiskalne namete koje gospodarstvenici imaju investicije se dešavaju. Čim se pojavi na tim parcelama negdje zemljište koje je u vlasništvu države da li kroz Ministarstvo poljoprivrede, ministarstvo hrvatskih šuma ili Ministarstvo državne imovine nastane blokada. A ja ću vam reći zbog čega dolazi do blokade jer se boje da ne bi bili optuženi za [[Upadica: Hvala.]] pogodovanje, [[Upadica: Hvala lijepa.]] a ne za poticanje.
Hvala lijepa. Odgovor izvolite.
Hvala lijepa na vašem pitanju kolega Demetlika. Dakle, ako ništa ne radite ne možete pogriješiti. Ništa ne radiš, staviš koliko ima svih problema, navedeš sve te probleme, ali ih ne kreneš rješavati i ne možeš pogriješiti i nitko te ne može nakon tvog mandata ili bilo što reći, gle radio si to i to. Nisi ništa radio i nisi pogriješio. Ali nema tu napretka, nema tu korak naprijed, nema tu nekakvog iskoraka. Dakle, da li bi bilo logično u jednoj normalnoj i suvisloj državi da država kaže ja idem se rješavati, idem rješavati problem svoje imovine, ovo mi je perspektivno, ovo mi je neperspektivno, s ovim nešto hoću napraviti. Imate bezbroj primjera, imate primjer gdje u jednoj zgradi u Gradu Zagrebu država vlasnik jednog poslovnog prostora 1/7 tog poslovnog prostora i s tim poslovnim prostorom ne možete ništa, stoji. Zašto stoji? Zato što se ne može riješiti, ako se to ne može riješiti [[Upadica: Hvala.]] kako mislimo da će se riješiti krupne stvari. Hvala.
Hvala, nemate više replika. Sada je na redu gospodin Zvane Brumnić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege, opet ću se nadovezat na raspravu koju je imala kolegica Mrak Taritaš, kakvu to zemlju želimo 2050. Pa vjerojatno želimo zemlju zadovoljnih ljudi, zemlju u kojoj svi oni koji žive ovdje su ostvarili maksimum svojih potencijala. I onda si treba postaviti pitanje na koji način se to postiže? Postiže se stvaranjem okruženja. Stvaranjem onoga što je Europa davno shvatila. Utvrđivanjem vizije, ciljeve i onda prilagodbe zakonske procedure da se dođe do onoga što se zacrtalo kao cilj. I tu ću se opet složiti sa kolegicom Mrak Taritaš, dobro je da smo članica Europe, dobro je biti u društvu onih koji znaju kuda idu, možda i nas negdje odvedu. E sada što se tiče izmjene ovih zakona. Ove izmjene zakona su potrebne jučer smo to na odboru zaključili. Jučer je bila rasprava na odboru o pitanju toga da se produži rok, ne znam kako je predlagatelj reagirao na to pošto je ovo prvo i drugo čitanje da li ste prihvatili to, ali ono što osim toga se pojavljuje kao problem i mi ovdje smo otvorili temu zbog Covid krize jer ju je otvorila Europa. Nismo otvorili temu vezanu za potres koji se desio samo kod nas, nije se desio u ostatku Europe i mjera koje se trebaju donijet na tom području ne bi li se tamo pomoglo. I kada stvaramo okolnosti koje su ovim zakonom reći ću čak i pristojno napravljene što se tiče Covid krize nismo napravili nešto drugo. Nismo napravili analizu učinaka dosadašnjeg djelovanja zakona gdje da smo je uopće počeli raditi tada bismo shvatili da smo zaboravili na nešto. Da smo zaboravili na ono što sam reko danas u svojoj replici, na digitalizaciju procesa, da smo zaboravili na to da, da bismo predali jedan od zahtjeva nam treba dvije, tri, stotine uvezanih papira, pa čak i tisuću, svi obrasci od OP-1 do OP-8 se moraju sa planom i kompletnom dokumentacijom uvezati i predati u ministarstvo? Što je sa digitalnim potpisom? To smo nešto uveli, da li to koristimo? Moje pitanje Ministarstvu poljoprivrede, ima onaj slogan „Čuvajmo naše šume“, da li stvarno Ministarstvo gospodarstva misli da čuvamo naše šume time da printamo 1000 papira koje smo mogli dostaviti e-mailom? I sada samo da se osvrnem na još jednu stvar. U izlaganju i državne tajnice i u materijalima smo jasno vidjeli da veliki poduzetnici u RH na utrošenih 14,9 milijardi otvore 8.500 radnih mjesta dok mali poduzetnici sa 10 milijardi otvore 10.000 radnih mjesta, iz čega bi se dalo jednostavno zaključiti da je malo poduzetništvo u stvari puno ekspeditivnije odnosno puno prilagodljivije procesima koji se dešavaju na tržištu i da ulaganje u njih u stvari daje veću dodanu vrijednost ciljevima koje smo si postavili. Evo ga, hvala lijepo.
… [[Govornik naknadno uključen]] Gđa. Anka Mrak-Taritaš prva replika.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče sabora. Uvaženi kolega, vi ste i na Odboru za gospodarstvo gdje smo imali jednu vrlo kvalitetnu i zanimljivu raspravu postavili pitanje da li se može reći da traje, dakle da će ove mjere biti duplo duže od trajanja Covid-19 odnosno korone. Dobili smo odgovor da se to treba vidjeti sa EU odnosno sa komisijom da se vidi. Ja očekujem nekakve završne riječi da će državna tajnica se nešto na to referirati. Ali, dakle dvije su mogućnosti da se to ugradi u zakon. Jedna mogućnost da se iskomuniciralo i da sam predlagatelj u tom smislu mora dat amandman jel je konačni prijedlog ili da se da amandman od strane vas oporbe ili nekog drugog. Meni se čini da bi to bilo pametno, čini mi se da bi bilo pametno da zaista dobijemo informaciju da li se razgovaralo ili će se razgovarat. Budući da ovaj tjedan nema glasanja, ako je moguće da se to ugradi u zakon jer bi to bila poruka poduzetnicima da se o njima vodi računa.
Fala. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem kolegice Mrak-Taritaš. Da, jučer u raspravi na odboru sam to spomenuo. Državna tajnica je rekla da će vidjet da li je to moguće, sad sam prije par minuta u stvari shvatio da je ovo prvo i drugo čitanje i da praktički postoji još pola sata u kojem se može dat amandman. Ja ću dat amandman po pitanju toga. Ja sam očekivao u stvari da ćete vi u svojem naslovnom izlaganju se osvrnuti na to što smo jučer razgovarali i onda reć da li ste to prihvatili ili ne, tako da sad ne bi morao pisati pod hitno evo.
g. Štromar.
Hvala lijepa poštovani g. predsjedavajući. Poštovani kolega saborski zastupniče, spomenuli ste digitalizaciju i ja sam siguran da imamo stvarno sad puno prostora za veliki napredak. Krenuli smo jako dobro prošle godine na početku pandemije, mnogo stvari se ubrzalo, digitalizacija se pokrenula, ubrzali smo sve procese, smanjili administraciju, smanjili uopće dolaske na šaltere, ali ovo bi bilo stvarno i mislim da trebaju ministarstva, posebno ministarstvo u kojem dijelu je gospodarstvo ić puno brže i kvalitetnije naprijed u vezi digitalizacije. Ako možemo mi otvoriti i tvrtku danas sa svoje stolice samo preko kompjutora treba čim više upregnuti snage u digitalizaciju kako bi stvarno mogli ubrzati sve te procese.
Fala. Odgovor izvolite.
Poštovani kolega Štromar, vi ko pripadnik vladajuće većine ovdje hvalite nešto što nije napravljeno. Da imam vremena ispričao bi onaj vic o preuzimanju vlasti i 3 kuverte, ali nema vremena il ga vjerojatno znate. Koliko je dobro napravljena digitalizacija pokazuje primjer znači poticaje koje dajemo ne bismo li digitalizirali društvo, ne bismo li uveli tehnologiju 4.0 gdje u ministarstvu kojem to predajemo to ne možemo predati u elektroničkom obliku. Evo ja stvarno pozivam državnu tajnicu, ja mislim da to nije nekakav veliki problem da se sve ono što se može predati uvezano i isprintano u 1000 papiru može predati e-mailom ili na CD-u, kažem imamo Ministarstvo poljoprivrede koje kaže „Čuvajmo naše šume“, a onda Ministarstvo gospodarstva siječe te šume ne bi li napravilo papir.
Hvala. Nemate više replika. Na redu je g. Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Izmjene Zakona o poticanju ulaganja koje danas raspravljamo odnose se na mjere kojima je tijekom rasprave, dosadašnje rasprave već gotovo sve izneseno i jasno da ćemo podržati mjere koje će omogućiti poduzetnicima koji su postali poduzetnici u poteškoćama nakon što je epidemija odnosno pandemija Covid-19 zahvatila svijet, a prije svega i Hrvatsku da im se sa mjerama koje su ovim izmjenama zakona predviđene omogući lakše i jednostavnije poslovanje. I tu ja vjerujem, a tako sam i čuo, vjerojatno će i svi klubovi i podržati ovakve izmjene zakona. Ono što bih ja htio izdvojiti to je da spomenem i druge mjere koje smo kroz ovo vrijeme otkada je započela pandemija Covid-19 u Hrvatskoj donijeli i koje u ukupnom i koje je u ukupnom iznosu jesu na razini oko 11 milijardi kuna koje su usmjerene prema 110 000 poduzetnika i koje se odnose na očuvanje preko 600 000 radnih mjesta. Te su mjere prvenstveno usmjerene ka tom očuvanju radnih mjesta, s druge strane očuvanju likvidnosti i očuvanju poslovnih aktivnosti pojedinih poduzetnika u Hrvatskoj koji su pogođeni ovom do sada u svijetu nezabilježenom krizom. S obzirom da dolazim iz Dubrovačko-neretvanske županije, kada već govorim o tom iznosu, onda želim reći da se za moju županiju taj iznos ocrtava negdje na razini gotovo 400 milijuna kuna za 4500 poduzetnika i za 18 500 radnih mjesta, gotov svako drugo radno mjesto u mojoj županiji je obuhvaćeno ovim mjerama što dovoljno govori o brizi Vlade RH i prema toj županiji i prema gospodarstvu ali i prema gospodarstvu cijele Hrvatske. Ja se sjećam da smo na početku krize slušali katastrofične podatke o tome koliko će i na koji način ova kriza uništiti radnih mjesta u Hrvatskoj, bilo je govora da ćemo se popeti na razinu od 400 000 radnih mjesta. Ja sam ovih dana baš u sličnoj nekoj raspravi pogledao broj nezaposlenih danas, dakle negdje početkom veljače je oko0 163 000 je tada bilo nezaposlenih, pa kada to usporedimo sa 2019. g. jer 2020. je već bila na određeni način u svijetu obilježena početkom pandemije, onda je to 8000 radnih mjesta razlike, dakle 8000 radnih mjesta je više, dakle 8000 nezaposlenih danas nego što je bilo u usporedivom razdoblju prije same krize i prije same pandemije. Tako da mislim da je tim mjerama Vlada doista napravila maksimum i izložila se kad je u pitanju sredstva državnog proračuna, kad su u pitanju potpore prema gospodarstvu, prije svega prema realnom sektoru. Ono što bih i uvijek sa ove govornice ističem kad govorimo o poticaju ulaganja. Poticanje ulaganja podrazumijeva nekoliko sređenih sektora u hrvatskome društvu i u državi, prije svega to se odnosi na stabilan porezni sustav. Ja držim da je ova Vlada kroz ovih 4 kruga poreznih reformi, taj porezni sustav ustabilizirala a mijenjajući ga na bolje odnosno in favorem poduzetnicima i građanima. Prema tome, možemo govoriti o tom nekom recimo mirnom, sigurnom, stabilnom poreznom sustavu koji se u bitnome ne mijenja. Druga važna postavka za ulaganje u pojedinu državu jesu sređeni imovinsko-pravni odnosi na čitavom prostoru na nekretninama na kojima se ta ulaganja u pravilu događaju. Tu baš nismo se u 30 g. hrvatske države iskazali i potrebno je kudikamo više napora i to je jedan od najvećih izazova kako bi mogli poticat ulaganja. Treća bitna pretpostavka, to je prekrivenost, premreženost izrađenom prostornom planskom dokumentacijom. Držim da smo i tu gotovo u cijelosti, u velikom djelu prekrili državu sa odgovarajućim prostornim planovima, očekujemo temeljni sada plan kojega smo predvidjeli, to je plan prostornoga razvoja RH a onda jasno i na razinama gradova i općina donošenje urbanističkih planova uređenja. I četvrta stvar koja mi se čini da je isto tako riješena ili je u postupku, mi sada donosimo Nacionalnu strategiju razvoja RH kojom bi strategijom ukazali viziju razvoja Hrvatske što onda jasno govori koje djelatnosti i koje gospodarstvo bi mi poticali. Prema tome, [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] nemam puno više vremena ali mislim da su to osnovne postavke kako bi i na koji način razvijati državu i poticati ulaganja.
... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] imate niz replika pa ćete moć se nadovezat. Gđa. Dalija Orešković, prva replika.
Hvala, predsjedavatelju. Kolega Bačić, od vaših 10 min, tek ste u zadnje 2 govorili o temi koja je povezana sa poticanjem ulaganja. Kada ste govorili koja 4 ključna sektora trebaju biti sređena da bi ovaj zakon zapravo mogao poslužiti svoj svrsi. I zapravo je tužno kada ste rekli da eto, u 30 g. nismo sredili imovinsko-pravne odnose tim više što ste u tih 30 g. upravo bi, time mislim na HDZ, imali prilike dovesti državu u red a niste. Također kada govorimo o poreznom sustavu, o njegovoj jednostavnosti, o njegovoj praktičnosti, treba voditi računa da odbijate sve prijedloge koji dolaze iz oporbenih redova, koji idu za tim da se naše gospodarstvo i građani porezno rasterete. A kada govorimo o prostorno planskoj dokumentaciji, pa sve dok u Hrvatskoj imamo procese poput kuščevizacije i drugih gdje se prostorni planovi prilagođavaju lokalnih moćnicima a upravljanje državnom i javnom imovinom je netransparentno, svaki oblik poticanja ulaganja zapravo potiče privatnu korist poslušnika HDZ-a. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem, g. potpredsjedniče. Poštovana kolegice Orešković, najprije ste promašili, nisam govorio 10 min, nego 5. Dakle, nisam, očito vas se dojmilo moje izlaganje kad ste ga utvrdili da je ono bilo 10 minuta. Što se tiče onoga što ste vi rekli, ne znam na koji način ste demantirali što sam ja htio reći, ja sam govorio da država koja ima namjeru privući ulaganja, mora imati 4, po meni, ta 4 bitna stupa, polazišta, kako bi pojedini poduzetnik došao u državu i tamo ulagao. I mislim da sam od ta 4 polazišta rekao da je Hrvatska jako puno napravila u 3 djela i kad je u pitanju porezni sustav, i kad su u pitanju prostorno planska dokumentacija i kada je u pitanju vizija razvoja države. Govorio sam o potrebi daljnjeg uređenja imovinsko-pravnih odnosa [[Upadica Radin: Hvala.]] i mislim da je to ostao izazov, ja ne znam u čemu ste vi ustvari meni replicirali osim što ste željeli se javiti za riječ.
G. Begonja.
Zahvaljujem, potpredsjedniče. Kolega Bačiću, neovisno o prijedlogu izmjena ovoga aktualnog zakona, dakle o poticanju ulaganja kojim se daje daljnji doprinos pomoći poduzetnicima, važno je još jednom napomenuti sve mjere koje je do sada Vlada RH poduzela u ovo pandemijsko vrijeme da bi se pomoglo poduzetnicima posebno sa aspekta porezne politike ali i u cilju očuvanja radnih mjesta, pa bi molio vaš osvrt.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Begonja, dakle ja sam u jednom dijelu govorio o mjerama koje se do sada provode u Hrvatskoj, a onda sam jasno u uvodu naznačio ove mjere koje ćemo ovim izmjenama također omogućiti pomoć poduzetnicima koji su u problemu odnosno u poteškoćama, s obzirom na krizu koja nas je zahvatila. Da, ja mislim se vodilo računa o svim resorima, o svim gospodarstvenicima, posebno bih izdvojio one kojima je odlukom Vlade onemogućen rad, … početkom odnosno krajem godine kada je došlo do drugog zatvaranja Hrvatske tada smo donijeli mjere da se pored postojećih mjera jasno omogući pokrivanje recimo fiksnih troškova, režijskih troškova pored onih koji se odnose na potporu od 4.000 kuna po radniku plus oslobođenje od davanja [[Upadica Radin: Hvala.]] kao i mjera za potporu za skraćenje radnog vremena.
Hvala. Gospodin Borić.
Hvala lijepo. Kolega Bačić, neću govoriti kao kolegica kojoj smo mi stalno nešto krivi, a ona nije zaslužna za ništa nego ću vas nadopuniti u vašoj raspravi jer ste jasno detektirali četiri osnovne stvari kada govorimo o tome što nas ajmo reći čeka kroz zadnju ono područje o kojem ste govorili strategiju i ono što smo učinili da bi poduzetnici danas mogli funkcionirat u ovoj krizi. I vi ste bili lokalni čelnik i ja sam i znamo što činimo da bi to funkcioniralo, zaista ovaj moment o kojem ste govorili imovinskopravni odnosi i odnos države i lokalne samouprave, ali odnos onda i države sa svim poduzetnicima je nešto što moramo rješavati i to pod hitno i nadam se da ćemo razumjeti i u Ministarstvu gospodarstva, ali i svim ostalima koji to trebaju raditi da zaista olakšamo mogućnost investiranja, posebno na prostorima koja su i potpomognuta područja. Vidimo i sada što nam se desilo na jednom potpomognutom području i naravno da Vlada, država uvijek imaju moment kada to mogu učiniti. I ono što ste rekli da ovisi o nama mislim da ćemo pokazati u sljedećih nekoliko godina.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Borić, vi kao čelnik jedinice lokalne samouprave najbolje znate koje su preporuke ulagačima na prostoru Raba i vaše općine kada se ima namjera nešto graditi, bilo da se radi o greenfield ili brownfield investiciji. Dakle, prije svega je nužno je sređeno imovinskopravni odnosi. Naime, često puta jedna mala čestica, male sitne površine onemogući investicije od 10, 15, 20 milijuna eura. To zahvaljujemo činjenici što nisu dugi niz godina nije rađena kvalitetna državna geodetska izmjera i sa ove govornice sam pozvao i očekujem ono što sam već i rekao da Vlada ovdje u Sabor uputi jednu strategiju razvoja odnosno nove geodetske izmjere koja bi brojnim čelnicima lokalne samouprave, a i svima javnim poduzećima omogućila brže razvijanje bilo kojeg projekta.
Hvala. Gospodin Šarić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Bačić. Slažem se s vašom tvrdnjom da su zahvaljujući vladinim mjerama uspjeli sačuvati radna mjesta, tako i u Slavoniji u mojoj Vukovarsko-srijemskoj županiji. Ali evo dopustite jedan mali komentar samo kolegici Orešković na ovo donošenje prostornih planova kako je to sve ne transparentno, kako je to štimanje nekakvih postupaka itd. Zakonom je propisano da je usvajanje prostornih planova jedna vrlo složena, ozbiljna procedura da je vrlo transparentna koja prolazi javnu raspravu gdje svi sudionici građani zainteresirani mogu sudjelovat, mogu davati primjedbi, mogu davati prijedloge. I nije korektno govoriti u javnosti ovako paušalno mi koji radimo u lokalnoj samoupravi upravo možemo demantirati iz bilo koje političke stranke da to nije tako. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem kolega Šariću. Davno je to bilo kada sam govorio ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva, čini mi se da je na snazi u Hrvatskoj preko 6.000 prostornih planova različite razine. Taj je postupak ogroman, dugotrajan od onog prvog kada se definira prostorni plan Hrvatske ili program prostornog uređenja Hrvatske pa do iza jednog provedbeno planskog dokumenta. I niti jedan postupak koji je krivo napravljen ne može baciti sjenu na vrlo veliki broj procesa koji se odvijaju u jedinicama lokalne samouprave, pa ako hoćete u tom predmetu kojega je ona spomenula ja do sada nisam čuo da postoji završen epilog, sudski epilog. Prema tome, na taj način govoriti mislim da je neprimjereno, tim više što se baca sjena na brojne gradonačelnike, načelnike i gradska općinska vijeća, županijske skupštine, župane koji su proveli ogromne procedure i uspostavili čitav niz prostornih planova u Hrvatskoj.
Hvala. Gospođa Juričev Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Bačić vi ste u svojoj raspravi govorili između ostalog što je sve učinila Vlada RH za pomoć gospodarstvu i našim poduzetnicima. Ovih dana možemo slušati i čitati da je upravo Europski parlament raspravljalo o mehanizmu za oporavak i otpornost od posljedica pandemije i da bi RH trebala time dobiti preko 9,6 milijardi eura od toga gotovo 6 milijardi eura bespovratnih sredstava. Ono što je dobro reći da naši građani znaju uvjet za povlačenje takvih sredstava je ratifikacija odluke o vlastitim prihodima proračuna EU, a upravo je RH jedna od prve tri zemlje koja je to učinila. Vjerujem da će i ta sredstva znatno doprinijeti pomoći i gospodarstva i potencijalnim investitorima i ulaganjima.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem kolegice Juričev Martinčev. Sjećamo se i ja i vi kada je tijekom prosinca, mislim da je to čak bilo na izvanrednoj sjednici Sabora, raspravljano o tom dokumentu dakle o definiranju nacionalne komponente za financiranje programa oporavka i otpornosti i mi smo tada tvrdili rasprava o jednom od najvažnijih dokumenata, jako malo je oporba bila uključena u raspravu, čak je nije niti bilo ovdje u samoj sabornici, a taj dokument kojega smo donijeli, omogućava dakle financiranje brojnih projekata. U ovom trenutku se provodi na razini Vlade velike aktivnosti oko završetka tog programa, o tome bi možda puno više mogla reći gđa. državna tajnica, ali u svakome slučaju očekujemo da se tim čim prije izradi taj prijedlog kako bi bio usvojen i kak bi mogli započeti povlačiti sredstva i omogućiti brojnim gospodarstvenicima u Hrvatskoj korištenje tog vrlo izdašnog financijskog dokumenta.
Hvala. I na kraju g. Damir Habijan.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bačić, apsolutno se slažem s vama i vašim opažanjem ovih preduvjeta koje ste naveli za stvaranje povoljnih uvjeta za ulaganje. Kao drugi uvjet ako se ne varam, naveli ste upravo uređenje odnosno sređenje imovinsko-pravnih odnosa i djelom bi se na to nadovezao pogotovo imajući u vidu ovo što je zapravo replicirala i kolegica Orešković. Dakle, upravo i ovdje bi spomenuo jedan primjer. Dakle upravo zahvaljujući Vladi, Ministarstvo pravosuđa i uprave RH u gradu Varaždinu nakon gotovo 4 desetljeća, završen je postupak usklađenja zemljišnih knjiga i katastra čime je zapravo osigurano upravo temeljno načelo povjerenja u zemljišne knjige i na taj je način zapravo ispunjen upravo jedan od uvjeta koji ste naveli, a koji će zasigurno omogućiti sigurnost investitorima za potencijalna ulaganja. Prema tome, ja mislim da nije sve tako crno kao što se ovdje zapravo želi konstantno s ove strane, prikazati.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem, kolega Habijan. Ja sam naveo 4 temeljena uvjeta koja omogućavaju poticanje ulaganja. Možda sam tu trebao spomenuti i pravnu sigurnost međutim ne mislim da toj pravnoj sigurnosti doprinosi u državi kada pojedino tijelo, državno tijelo preuzima sve ovlasti kojemu ovlasti zakonom nisu propisane, pa kada krivo svoje ovlasti zakona koristi i kada onda hrvatsko pravosuđe, hrvatska sudbena vlast takve postupke ocjenjuje nezakonitim i ruši takve odluke pojedinog državnog tijela, u ovom slučaju Povjerenstva za odlučivanje u sukobu interesa, onda se prokazuje hrvatsku sudbenu vlast, hrvatsko pravosuđe i kako ruši jedno državno tijelo a to što čelnici tog tijela su si uzeli ovlasti kojemu po zakonu ne pripadaju, to očito puno manje njih interesira. Hvala.
Hvala, nemate više replika, g. Bačić. I sada je na redu gđa. Danica Baričević. Izvolite.
Hvala lijepa, potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, uvažene kolege i kolegice. Zahvaljujući upravo odredbama ovog važećeg zakona čiji je cilj povećanje izravnih domaćih i stranih ulaganja i povećanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva te kontinuiranoj provedbi i različitih aktivnosti u poticaju ulaganja, ulagači za svoje projekte mogli su upravo koristiti bespovratne novčane potpore i porezne olakšice. Dakle, svim ulagačima koji ulažu u proizvodno-prerađivačke razvojne i inovacijske aktivnosti, poslovne podrške i aktivnosti usluga visoke dodane vrijednosti, omogućavale su se različite potpore a za većinu poduzetnika najprivlačniji su upravo porezne olakšice a to zapravo u praksi znamo da znači plaćanje niže stope ili oslobođenja od plaćanja poreza na dobit. Dosadašnja provedba zakonodavnog okvira za poticanje ulaganja pokazala je kako na temelju upravo zakona koji je na snazi od listopada 2015. i Zakona o poticanju investicije i unaprjeđenju investicijskog okruženja koji je bio na snazi od listopada 2012. do listopada 2020., kao što je navedeno i čuli smo i ovdje da je zaprimljeno 1300 prijava za korištenje upravo potpora za projekte ulaganja malih, srednjih i velikih poduzetnika. Najviše prijavljenih poduzetnika, čuli smo već više puta, realiziralo se upravo u gradu Zagrebu, zatim u Splitsko-dalmatinskoj županiji, zatim slijedi Zagrebačka i Varaždinska. Temeljna pitanja koja se žele urediti predloženim izmjenama i dopunama Zakona o poticanju laganja, zapravo su izravno povezane uz ublažavanje posljedica izazvanih pandemijom COVID a pandemija korona virusom je zaosta zdravstveni problem koji nam je na prvome mjestu a svjesni smo da je koliko je zapravo i ta pandemija ugrozila i cijelo europsko i svjetsko gospodarstvo. Stoga ovim prijedlogom uvode se dodatne poticajne mjere pomoći gospodarstvu koje je snažno pogođeno posljedicama pandemije bolesti COVID-a u 2020. godini pandemije 19. Znači, znamo koliko je poteškoća donijela i veliku neizvjesnost, posebno nemogućnost planiranja tijekom protekle godine, izmjene i dopune Zakona o poticanju ulaganja između ostalog pridonijet će upravo veći izvjesnosti realizacije planiranih troškova ulaganja kao i većoj izvjesnosti otvaranja planiranih novih radnih mjesta povezanih sa projektom ulaganja. Cilj prijedloga jest da okvir koji će doprinijeti većoj izvjesnosti očuvanja izvršenih materijalnih i nematerijalnih ulaganja i očuvanja novootvorenih radnih mjesta. Ovi će se ciljevi ostvariti kroz dodjele potpora za ulaganje poduzetnicima koji na dan 31. prosinca 2019. nisu bili u poteškoćama ali su u razdoblju u prvih 6 mj. 2020. postali poduzetnici u poteškoćama. Također, korisnicima potpora za ulaganje za projekte čije trogodišnje razdoblje realizacije je unutar razdoblja početka epidemije COVID-19, omogućit će se produljenje ovog trogodišnjeg razdoblja realizacije na jednu godinu. Kada je riječ o obavezama očuvanja radnih mjesta u istoj i sličnoj djelatnosti preuzetima prije 31. prosinca 2019., gubitak radnih mjesta u istoj ili sličnoj djelatnosti do koje dođe u razdoblju od 1. siječnja 2020. do 30. lipnja 2021., u nekom od objekata odnosno projekata korisnika u zajedničkom europskom gospodarskom prostoru, neće se smatrati premještanjem u smislu Zakona o poticanju ulaganja zbog epidemije bolesti COVID-19. I da zaključi, sve nabrojene mjere značajno će doprinijeti ne samo opstanku gospodarstva u teškim uvjetima pandemije, već i planiranju i realizaciji ulagačkih projekata iznimno važnih za gospodarski razvoj i budućnost. Zahvaljujem.
Prvu repliku ima g. Klarić.
Uvažena kolegice. Dobro ste spomnuli i dobro ste citirali ove podatke koje se odnose na najviše prijavljenih projekata iz Grada Zagreba, Splitsko-dalmatinske županije i sve, ali ti podaci govore još nešto, vjerojatno ste to propustili reći, a što je jedan predivan pokazatelj što se u stvarnosti događa. Govorimo o velikim i malim poduzetnicima, iznos ulaganja u velike i u male i … otvaranje radnih mjesta. Tu imamo podatak da je ukupno od velikih uloženo gotovo duplo više za manje radnih mjesta nego što je uloženo u male i to je jedan pokazatelj u kojem smjeru bi trebali dalje ići. Dakle, puno malih gospodarstvenika na širem području RH sa manjim sredstvima generira veći broj radnih mjesta što je dobro.
Hvala. Odgovor.
Tako je zahvaljujem g. Klarić. Svakako je istina što ste rekli, znači ti mali pokreću ne i generiraju puno više i zaposlenja i novih radnih mjesta, a svakako sigurno da će i ove izmjene i dopune zakona doprinijeti i realizaciji sutra veće ukupnih planiranih troškova u ulaganje i da će svi oni htjet više ulagat i poticat. A i Nacionalna razvojna strategija Hrvatske koju smo neki dan ovdje usvojili u petak smo je usvojili, a i raspravili ona upravo govori o Hrvatskoj koja je konkurentna, koja je inovativna, sigurna zemlja i prepoznatljivog identiteta i vjerujem da će takvih malih na našem prostoru biti puno više i generirati puno više radnih mjesta.
Gospodin Šimičević.
Zahvaljujem potpredsjedniče HS. Uvažena kolegice. Evo govorili ste o pandemiji i sve ono što loše nosi pandemija. Nije lako živjeti, a pogotovo raditi u takva krizna vremena. Vi ste rekli da je Vlada učinila puno toga da bi sačuvala radna mjesta i čuli smo iz vašeg izlaganja zapravo da ljudi nisu ostali bez radnog mjesta. Pa ja vas molim kao čelnicu lokalne samouprave da nam date neke primjere dobre prakse što je to Vlada dobro napravila za očuvanje radnih mjesta u ovim kriznim vremenima. Hvala.
Hvala i vama. Izvolite, odgovor.
Hvala lijepa g. Rade uvaženi zastupniče. Svakako se žele ovim predloženim zakonom ublažiti posljedice izravnih epidemijom bolesti covida koje smo kazali, ali svakako Vlada RH je napravila nešto u samim počecima pandemije nešto što druge europske zemlje nisu, a to da je dala plaće radnicima i da im je osigurala egzistenciju u onom trenutku kada su oni ostali bez egzistencije. Dakle, država i Vlada RH na čelu s Andrejom Plenkovićem stala je iza svakog radnika i osigurala plaće zaposlenima.
Hvala. Nemate više replika. Sada je na redu g. Domagoj Prica. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege saborski zastupnici. Kriza korona virusa uzrokovala je velike ekonomske štete za gospodarstvo svijeta, gospodarstvo Europe pa tako i za gospodarstvo Hrvatske. Na svojim leđima to su osjetili i naši poslovni subjekti, naši građani i obitelji. Još uz to u Hrvatskoj imamo i mjere stožera koje su često išle iz krajnosti u krajnost od izrazito liberalnog pristupa do izrazito strogog pristupa. Za ovim zakonom o poticanju ulaganja odnosno Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja Vlada želi predložiti još dodatne mjere koje bi mogle pomoći hrvatskome gospodarstvu. Pomoć je potrebna, no mjere moraju biti pravovremene, moraju biti brze i moraju pomoći hrvatskome gospodarstvu. Do sada smo od naših sugrađana mogli saznati da su potpore nekada kasnile što opet ima loše posljedice za naše sugrađane, za poslovne subjekte jer u slučaju da oni ne mogu dobiti potporu na vrijeme, ako potpora kasni oni i dalje ne mogu plaćati njihove obveze i to stvara dodatne probleme za hrvatsko gospodarstvo, također i pitanje da li su potpore dovoljno velike. Sami poslovni subjekti neke fiksne troškove koji su već dobrim dijelom zadati i prije same krize, stoga i same potpore moraju slijediti svojom veličinom, slijediti i obveze samih poslovnih subjekata. Što se tiče samih mjera, mjere koje su uvedene u Hrvatsku uvedene su i u mnogim drugim zemljama svijeta pa tako i zemljama Europe, ono što je pozitivno jest reakcija same EU na krizu. EU je nešto naučila u ovoj krizi jer ovo nije samo pandemija, ovo je i ekonomska kriza, naučila od one prošle krize od malo više od prije 10 godina. Ono što se naučilo, naučilo se da treba investirati velik iznos novca da bi riješilo ekonomsku krizu, da bi se izašlo iz nje. Zbog toga sve neke stvari koje su vrijedile do ove krize, do ove pandemije više ne vrijede. Prije je cilj bio imati suficit ili ako već postoji deficit da se deficit smanji, cilj je bio naravno smanjivati javni dug. Kako je došla ova kriza, kako je dobar dio gospodarstva u lockdownu logično je bilo da se ne može pod prioritetom smatrati više suficit odnosno niski deficit tj. rješavanje i smanjenje pitanje javnoga duga, očito je bilo potrebno stvoriti jedan zamašnjak u gospodarstvu. Dakle, problem nam u ovom trenutku nije javni dug koji raste, deficit koji je izrazito visok problem je sada očuvati radna mjesta. Nažalost, u krizi je došlo do toga, došlo je do porasta nezaposlenosti, došlo je do toga da su stotine tisuća radnih mjesta se održavaju uz pomoć potpora i sve to dok sam javni dug raste. Dakle, nama su sad potrebne one mjere koje će toliko pomoći hrvatskome gospodarstvu da onog trenutka kada Hrvatska izađe iz ekonomske krize Hrvatska mora bit ekonomski na nogama da se moramo borit s onim što slijedi, a ono što slijedi jest opet borba sa visokim javnim dugom. Dakle, iz ove krize da bismo izašli nisu nam potrebne samo potpore, mi sada odma moramo početi provoditi reforme koje će toliko ojačati hrvatsko gospodarstvo da kada, kada završi pandemija korona virusa da uhvatimo zamašnjak. Nama su potrebno, potrebno je porezno rasterećenje, potrebno je ukidanje parafiskalnih nameta, potrebno je brže sudstvo, brža državna uprava, potrebno je i normativno rasterećenje za hrvatsko gospodarstvo. To je sve potrebno kako bismo uhvatili jedan zamašnjak po završetku znači epidemije korona virusa kako bismo se u tom trenutku mogli onda dalje boriti sa problemima visokog javnog duga koji će tada biti problem br. 1. Što se tiče samih potpora nadam se da će potpore, potpore sve koje država napravi moraju biti pravovremene, moraju stizati na vrijeme i moraju ubrzati i održati hrvatsko gospodarstvo.
Fala lijepa. gđa. Ban Vlahek prva replika.
Poštovani kolega, ekonomski gledano zanima me vaše mišljenje što mislite koja je dugoročno najgora posljedica krize?
Pa najgore posljedice krize može biti rast nezaposlenosti ili javni dug. U ovom trenutku vidimo da je, da, vidimo i zbog velikog deficita kojeg država ima da će javni dug biti najveći problem. Zato je sad važno provesti reforme, ne samo imat potpore koje će sad kratkoročno biti vatrogasne mjere koje će pomoć hrvatskome gospodarstvu nego je potrebno provesti takve reforme da će Hrvatska uhvatiti zamašnjak da se kasnije možemo lakše nositi sa visokim javnim dugom. Mislim da javni dug će nakon ove krize biti odnosno nakon epidemije korona virusa će javni dug biti velik, možda i najveći problem.
g. Lalovac.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče. Poštovani kolega, slažem se s vašom raspravom u dijelu da je Europa drugačije reagirala u ovoj krizi nego što je to reagirala 2008.g.. I vrlo važno je još jednom reći da je dobro da je Hrvatska punopravna članica EU jel bi drugačije rješavali svoje probleme kao članica EU i da niste članica EU potpuno bi drugačiji bili i prinosi na obveznice i investicijska politika itd. Ono što je ovdje svakako, vi ste spominjali javni dug, ono što svakako treba reći kako i to vlada što treba napraviti je kako rješavati privatni dug, a privatni dug znači dugove građana i dugove firmi jel ono što mi ne znamo kakve su bilance firmi sada na 31.12. i da bi se potaknule investicije dobro je ovakvi zakoni, međutim vlada će sigurno morati ići nekakvim novim zakonom restrukturiranja privatnih firmi kako bi one čim prije stale na noge i mogle konzumirat u konačnici i ovaj zakon da se potakne potrošnja odnosno investicije. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Izvolite odgovor.
Da, kada je krenula kriza 2008.g. neke, neke države svijeta su počele sa kvantitativnim popuštanjem. Sam gospodarski oporavak u Europi je počeo u roku od nekoliko godina već 2012., no Europska središnja banka je počela s tom politikom kvantitativnog popuštanja 2015.g. i kada gledamo grafove nezaposlenosti i ostale podatke vidimo da je zapravo velik pad nezaposlenosti na razini EU počeo zapravo 2015.g.. Tako da da, neke, neke lekcije su naučene iz krize 2008.g. i očito ta politika ekonomska koja ide za to da se stvori zamašnjak gospodarstva, da se ojača gospodarstvo, očito je to, očito je ta, ajmo reći, ona edukacija odnosno ono što smo naučili iz krize 2008. je imalo efekta. Dakle, cilj mora biti sada da imamo što jači gospodarski razvoj, moramo imati što jače reforme, ali duboke reforme u Hrvatskoj tako da bismo se sutra mogli nosit sa javnim dugom.
Fala. Nemate više replika. Fala lijepa. Na redu je g. Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju ulaganja mislim da je dobar zakon, svi smo ga više-manje podržali osim možda pojedinačno par kolega koji uvijek imaju problema sa svakim zakonom, pa vjerojatno im ni ovaj nije dobar. Ali ovaj u samoj svojoj biti tih nekoliko članaka je razvilo raspravu iz koje se nešto očito s obzirom da je, ajmo reći, hitan postupak, prvo i drugo čitanje, možda će rezultirati i kojim amandmanom, ali u biti mislim da smo generalno svi za ovakav prijedlog zakona i znamo da svaka mjera koja može pomoći zasigurno je prihvatljiva i nama kao političarima iako nas oni za koje donosimo mjere drugačije gledaju nego što možda mi gledamo prema njima. Ovaj zakon koji je donesen 2015. već je doživljavao određene promjene nekoliko puta i uvijek su išle na bolje i mislim da je ostvario svoje određene vrijednosti, o njima je govorio i moj kolega Klarić, ali i sama državna tajnica i zaista brojke su respektabilne kad govorimo o nekakvim učincima. I sada koliko mi to možemo ovaj kažem pojmiti u smislu što ono donosi svakom pojedinačno mislim da nam zaista nije lako jer, kažem, svaki poslodavac i veliki i mali očekuje uvijek od države da ga pomaže koliko god može kroz nekoliko uvijek mogućnosti, od porezne politike, od rješavanja brojnih imovinskih odnosa, od svih ostalih mogućnosti, pa do poticajnih mjera koje ćemo olakšati i ulaganja ili razvijanje, a onda i zadržavanje radnih mjesta, a onda i naravno da on ima i svoju funkciju koju onda isporučuje kroz određene dobiti i samoj državi, a onda i zajednici. Sve je bilo lijepo do 2019., 2020. nam je jednostavno ne samo nama nego i čitavoj Europi i svijetu donijela problem i naravno da je i vlada reagirala. Mislim da je kolega Bačić jako dobro opisao ono što smo radili kao vlada da to može nastaviti se i dalje, pa i kroz ovaj zakon kroz ove mjere koje očito prepoznaje, barem ja gledam kroz ono što se desilo tamo u zakonu tj. kroz primjedbe koje su dane u sektoru turizma o tome mogu govoriti i mogu ih čak i razumjeti iako možda ne razumijem zašto ih ministarstvo možda nije dovoljno razumjelo, ali ok, svako ima svoje razloge zašto nešto treba i mislim da taj sektor zaista jest pogođen. Imali smo dobre godine '17.-tu, '18.-tu, '19.-tu i velike investicijske cikluse i projekte u ugostiteljstvu tj. u turizmu i ova njihova priča da su najavili 3 milijarde EUR-a ulaganja u slijećem razdoblju i da će to spasti na nekakvih 450 miliona je nešto što treba biti ozbiljno upozorenje. Ne rade vjerojatno ni oni to samo zato što bi rekli, nego zaista imaju problem. Ja živim na otoku koji živi od turizma i svaka potpora tom sektoru je uvijek dobrodošla i mislim da sektor turizma zaista jest stradao u 2020. godini trgovina, građevina, vodno gospodarstvo i ovo što ste maknuli šta ovaj u dijelu da će se moći ostvariti potpora je očito dobrostojeće i tu nema problema. Iako je recimo građevina u prostoru od 2010., '09.-te do '15.-te imala problema dok nismo počeli koristiti fondove EU i dok se nije infrastruktura zaista počela graditi u svakoj lokalnoj samoupravi i građevina se zaposlila u potpunosti. Trgovina znamo da dobro stoji, e sad vodno gospodarstvo, aglomeracija su očito dale svoje, zaštita okoliša, gospodarenje otpadom također očito prostor u kojim će se u slijedećem razdoblju posebno u 10-tak godina zasigurno događati dobri pomaci. Turizam kažem investicijski ciklus kod nas na otoku imali smo svake godine barem jedan novi hotel ili izgradnju ili rekonstrukciju. Prošle godine sve je stalo, zaustavljeno za slijedeće 3 godine, neće se dogoditi ništa. I to je prostor u kojem oni pokušavaju funkcionirati. Danas sam dobio i njihove podatke, kažu radili smo 40% prometa prošle 2019. godine. To je nešto što i njih stavlja u prostor da zaista više i oni su na nekakvom kraju svojih mogućnosti. Što nas čeka u ovoj turističkoj sezoni? Svi mislimo da će biti lakša s obzirom na sve što se događa, a moguće će biti puno teža nego 2020.-ta. Tako da u tom prostoru zaista uvijek treba imati razumijevanje i za sektor turizma i nadam se da će i oni zaista uspjeti napraviti ono što su naumili bez obzira na ovaj zakon, ali da će svoj investicijski ciklus ako se pokaže u ovoj godini da ona će biti dobra, barem 80% one što smo imali 2019.-te, ako se sve zaista dogodi kako mislimo da treba onda bi to zasigurno bio dobar poticaj da se desi taj investicijski ciklus, a onda svi ostali imaju prostora da se uz turizam i razvijaju kao i oni sami.
Hvala. Gospodin Klarić prva replika.
Uvaženi kolega Borić, rekli ste sve je bilo dobro do 2020. godine i činjenica je da je turistički potencijal Hrvatske bio iskorišten praktički do maksimalno datim okolnostima do te godine, međutim kako naš narod kaže ni svako zlo za neko dobro, možda nam u ovom trenutku sve ove investicije koje se događaju i sve ono o čemu promišljaju, a nije samo direktno vezano za turizam otvore oči da u promišljanju gospodarstva na području RH je turizam zlatna koka, ali pored njega postoji još čitav niz grana djelatnosti koje treba razvijati, poticati kako bi se još više unaprijedio gospodarski razvoj RH. I u ovom trenutku bez obzira na krizu svjedoci smo zaista ogromnih investicija na čitavom području RH. I od Pelješkog mosta, od tunela Učka, od bolnice u Puli, u Rijeci, praktički nema dijela Hrvatske koja nema ogromnih investicija i gdje nije građevinski [[Upadica: Hvala.]] sektor uključen u realizaciju brojnih projekata.
Odgovor izvolite.
Hvala lijepo kolega Klarić, vi se jako dobro ajmo reći razumijete pogotovo u ovaj dio i gospodarstva i poslovnih zona i poticanja ulaganja, po meni možda jedan od najjačih gradonačelnika po tom pitanju u RH, svakako u našoj županiji da. Čovjek koji je u nekoliko mandata uspio svoju zonu sa nekih 1.000 zaposlenih podignuti na 5 ili više koji danas tamo rade, a to nije ovaj nešto što treba kažem ne reći, uvijek to treba spominjati. I naravno da vi i kao grad i mi kao županija opet imamo dijelove koji vise o turizmu i kao na otoku Rabu ili Krku, Cresu, Lošinju itd., priobalni dio smo recimo primarno vezani uz turizam dok vi možete razvijati i neke druge aktivnosti i to su naše specifičnosti Hrvatske. Zaista, jadranska Hrvatska, kontinentalna, Grad Zagreb, svi smo specifični i ovi indeksi koji onda vežu i te poduzetnike opet možda nam stvaraju nepravedne odnose ali jednostavno moramo i tu reagirati uvijek kako znamo i najbolje, a naravno da država zna kako treba [[Upadica: Hvala.]] da i ona ne dođe u opasnosti.
Gospođa Orešković.
Zastupniče Borić moram priznati da sam sa velikim zadovoljstvom slušala vaše izlaganje. No s obzirom da ste puno govorili o sektoru turizma jako mi je teško ono što ste govorili povezati sa samim sadržajem zakona, pa vas lijepo molim za nas koji možda nešto dobro nismo razumjeli možete li nam pojasniti na koje se točno sektore točno ovaj zakon odnosi odnosno na koje projekte konkretno i možete li mi opisati te tri mjere ili općenito bilo koju mjeru koja se konkretno propisuje ovim zakonom. Zanima me kako biste vi to interpretirali svojim riječima, konkretno.
Hvala. Izvolite odgovor.
Ne ja mislim da ste završili, jeste završili [[Upadica: Je.]] kolegice Orešković vi ste u svojoj raspravi barem kroz replike pokazali što mislite ili znate o bilo čemu tako i ovom zakonu ćete reći, mislim da imate raspravu protiv mene, pa ćete vjerojatno iskazati svoj pogled. Ja sam više ovdje govorio politički o nečemu nego o svakom od ovih nekoliko članaka koji ovdje su zapisani i koji trebaju doprinositi hrvatskim gospodarstvenicima u svim sektorima. Tako da poslušat ćemo vas pa da ćemo onda biti vjerojatno puno pametniji s obzirom da vi uvijek znate sve bolje od svih drugih. Mi koji ništa ne znamo i uvijek nešto govorimo, a da nitko ništa ne razumije pokušavamo isto sudjelovati i reći nešto što mislimo da je važno, a ja sam primijetio ono što mislim da je važno za prostor iz kojeg ja dolazim. Vama u Zagrebu možda to nije važno iako i ovdje turizam ima svoje vrijednosti. Mi na obali živimo od toga i znamo što su tamo zapisali oni koji su tražili određene izmjene i znamo zašto to traže. A kad budete vodili jedan investicijski projekt ili bilo negdje na nečemu odlučivali vidjet ćemo rezultate toga [[Upadica: Hvala.]] to nije donositi presude koje padaju na Upravnom sudu.
Oprostite, dobili ste, gđo. Orešković, dobili ste opomenu. Izvolite, gđa. Andreja Marić.
Poštovani kolega, osvrnut ću se na dvije bitne stvari koje bitne stvari koje ste rekli. Prvo da svaki poslodavac očekuje da ga država pomogne pogotovo u vezi zadržavanja radnih mjesta i drugo ste govorili o potrebi daljnjeg razvoja i stimulacije turizma. E sad, obzirom da se u ovom zakonu ne uključuju djelatnosti vezane uz zdravstveni sektor, e sad, poveznica između turizma i zdravstvenog sektora, ono što mene zanima su ove preklapajuće djelatnosti odnosno sektori a to je pitanje zdravstvenog turizma o kojem se tu ništa ne govori pa ne znam dal će nam se državna tajnica obratiti ili ne, možda ćete vi evo nešto znati o tome odgovoriti. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Pa ja vjerujem da će nam se državna tajnica na kraju kad završe rasprave obratiti i dat odgovore na sva ova vaša pitanja i mislim da je ona dobra državna tajnica koja je ovdje već nekoliko mandata. Bila je jedna zaista osoba s kojom se da raditi i pogotovo na pitanju gospodarstva. Što se tiče preklapanja zdravstvenog turizma, u odnosu na turizam, mislim da je to opet dio tog ajmo reći cijelog prostora turizma u kojem se pokušava također napraviti iskorake. Mi danas, kažem, govorimo o onome što je bila određena primjedba ili ... [[Govornik se ne razumije.]] o onome što je bilo tamo primjedba na e-savjetovanju i zašto oni smatraju da ih se treba uvažiti u proces, tj. u pogledu produljavanja određenih rokova, ne, i u pogledu određenih pragova koji su tamo navedeni. Zašto oni to traže? Zato što su kažem, imali intenzivna ulaganja, a onda imaju trenutačno potpuno zaustavljanje ajmo reći, aktivnosti, nećemo reći potpune jer smo imali sezonu koja je bila barem 50% 2019. ali je opet to malo u odnosu na ono što su oni očekivali. Ja ih tu razumijem [[Upadica Radin: Hvala.]] Naravno da će i ministarstvo uvijek valjda raditi ono što oni smatraju [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] da je potrebno da bi oni mogli ostvariti [[Upadica Radin: Hvala g. Borić, vrijeme.]] svoje investicijske ciljeve.
G. Lalovac.
Hvala lijepo. g. potpredsjedniče. Kolega Borić, ja se slažem u ovom djelu s vašom raspravom gdje ste pokazali da je zapravo građevina se u ovoj pokazala dosta žilavom, znači stvarno kada i pogledate po Zagrebu i prema zapravo podacima Državnog zavoda za statistiku, usprkos svim ovim kriznim stvarima, građevina se pokazala dosta žilavom, spominjali ste turizam i to je istina da će turizam prvo svi oni koji investiraju, odmah će prvo zaustaviti investicije da bi uopće mogli opstati, jel. Pa čisto moj nekakav prijedlog da razmislite dugoročno kako vratiti investicije pogotovo u turizmu, da se vrati nulta stopa na reinvestiranu dobit za turizam jer su to ipak dugoročne investicije, turizam će bit pogođen ne samo jednom godinom, nažalost bit će to 2, 3 g., i sigurno neke daljnje investicije u turizmu će sigurno tražiti nekakve dodatne, nekakve olakšice pa evo, čisto nekakav prijedlog je da razmislite o nekom vraćanju stope na reinvestiranu dobit za turizam, za te velike investicije, mislim da bi dobro došle zajedno uz ovaj zakon, jel. Zahvaljujem.
Hvala, odgovor.
Sektor turizma je kažem, ovih godinu dana zaista doživio možda i najviše potpora od strane države kada gledamo u onom djelu isplaćenih sredstava za zadržavanje radnih mjesta i ne mogu oni reći da ih država ne prati međutim oni su došli u druge vrste problema gdje oni sami sa svojim sredstvima koja su očito bila planirana i ciklusi višegodišnji u smislu investicija, jednostavno su zaustavljeni u trenu danas do sutra, gotovo, zaustavimo se i nema ničega i to njima stvara problem jer nije lako razvijati ajmo reći taj destinacijski menadžment tj. turizam u djelu da imate gotove planove i objekte koji trebaju biti završeni. 2021., 2022., 2023., počnete na vrijeme ili radite na vrijeme i onda vam netko kaže stani u 2020., i sad te više nema do 2023. nigdje. To jednostavno kod njih nije išlo, oni su zaista bili veliki pokretači. Koliko ćemo ih moći pomoći, vjerojatno će i evo i sama državna tajnica u tom segmentu reć više na kraju, ali mislim da svi od lokalne samouprave do strane države, zaista daju maksimum da taj sustav funkcionira i nadamo se zaista da će sezona biti onako kako smo predvidjeli. Hvala.
Hvala. Nemate više replika, hvala. Sad je na redu g. Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Nakon govora zastupnika kolege Borića koji mu je dobro napisan i dobro ga je pročitao, vjerojatno kandidira se za budućega ministra uljepšavanja stvarnosti jer ovo što on govori, zaista bi volio da je tako u stvarnosti i zaista u jednom djelu je samo u pravu što je rekao da je zakon napisan dobro uz sve mjere još koje imamo, imamo u korona krizu i imamo nekakve korona mjere prema poduzetnicima, ulaganjima i poticanjima. Međutim je činjenica da je Hrvatska na dnu EU-a po povlačenju sredstava iz EU fondova, na dnu, što bi potaklo znači ulaganja, investiranja, poduzetništvo, mi smo na dnu. To je činjenica. Po davanju poticaja u poljoprivredi smo na vrhu. A nikad manje nismo proizvodili što bi povećalo prehrambenu industriju. Mi 3 milijarde eura uvozimo prehrambenih proizvoda dok nam 50%, 700 000 ha poljoprivrednoga zemljišta leži neuzorano. Uz to, od milijun i pol hektara poljoprivrednoga zemljišta navodnjeno je 0,5%. I čak je toliko ambiciozan bio premijer kad je ovdje davao svoj program, rekao uduplat ćemo, uduplat ćemo navodnjavanje. A 0,5% je. Tako da mi imamo Podravku, lako je imenovat Martinu Dalić ali ne uvoze repromaterijal od seljaka iz Mađarske, neka naša strateška tvrtka uvozi materijal iz neretvanske doline, cetinskog kraja, Slavonije, ne znam odakle. E onda ću ja reći da ovi poticaji imaju smisla ne daju poticaje, ne znaju kako izgleda, ne znam, krumpir. I ne samo šta ne znaju, nego hoće da sjeme autohtono, domaće, hoće i njega da zabrane, tj. da ga modificiraju seljaci. To ne može proć u Italiji, to ne može proć nijednoj direktivi EU-a, to je laž pod krinkom nekakve bolesti a to je riješeno sasvim, biljne bolesti, sasvim drugim zakonom, zakonom o biljnim bolestima. Znači, želite ubit hrvatskog seljaka i nije samo Hrvatska Zagreb. Što se tiče investicija u građevini, da, u pravu ste, ali je činjenica da brojne investicije nam cure kroz prste i bježe kao npr. aglomeracija Sinj koja bi čuvala najveći izvor pitke vode. Šta je sa našim resursom vodama? Dal mi dobro eksploatiramo te vode u interesu naroda ili smo dale, kome, ne znam kome? Šta je sa poticajima u brodogradnji? Šta je sa Končarom koji radi hotele umjesto brodove i to mu rade ljudi koji su tribali raditi brodove u Brodotrogiru? Znate šta im radi, rade mu hotele i ne daje radniku plaću. Jel to poticanje, jel to taj poticaj milijarde koje je on tribao ispuniti svoje obaveze, davati radnicima plaću i proizvoditi, a ne kupovati hotele Medenu i da mu radnik Brodotrogira radi na njegovom hotelu, on mu da plaću, a uništio je brodogradnju. Jel to Hrvatska? Ali tamo ljudi koji su krvarili za domovinu, ima branitelja koji još rade u Škveru, koji su … a taj Končar ih ne plaća jer je zaštićen. A što se tiče investicija, pa u mojoj Splitsko-dalmatinsku županiju Vlada prije tri godine obećala spoj Sinja na autoput, spoj Vrgorca tunel, 10 puta je Branko Bačić ga otvara kao ministar, kao RAvče-Drvenik. Knin, Drniš investicije nama, nula, osim predizbornih vlada u Splitu da bi vi ostali na vlasti dilili novac i preko županija kontrolirali ljude. Da, imate sad investiciju, investiciju na Vučevici di vuk poštu nosi, a lisica zvoni, nema nikoga podne nikoga i sada 40 milijuna ulaže za spoj Vučevici sa izlaza do tunela na Kozjaku kojega nema, rade cestu … a Cetinska krajina 50.000 ljudi to ne želi, tu Ante Sanader jel tamo Ante Sanader uvaženi potpredsjedniče ima svoj vrta. Kupio vrtaču skočila cijena i slični njemu, Boban i takvi. Narod odlazi. Kakve su to investicije? Jesu to produktivne investicije? Imamo mi investicije i novac odobren iz europskih ali ne radite ništa.
Hvala. Gospodin Bulj imate nekoliko replika, pa ćete moć nastaviti. Prvu repliku je tražio g. Grmoja.
Hvala. Poštovano kolega Bulj. Govorili ste o tome koliko zapravo malo ima investicija, kako je loša investicijska klima. Ona je loša u Hrvatskoj ne samo zbog toga što nismo stvorili preduvjete za ulaganje što nismo rezali namete, govorio je o tome nešto i kolega Lalovac, nego zato što smo zapravo vice prvaci Europe u percepciji korupcije. Tko će dolaziti ulagati u zemlju gdje imamo jednu pravnu nesigurnost, gdje se propisi mijenjaju gotovo svake godine, gdje imamo presude za korupcijske afere? Mislim da je to ključ, a da bismo se zapravo mogli obračunati s korupcijom potrebne su nam neovisne institucije, potreban nam je efikasan i manji državni aparat, a onda i rezanje nameta. Ali vidimo da vladajući ne žele ići u tom smjeru, predložili smo ukidanje članarine za HGK, ponovno se od toga odustalo. Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala lijepo. U Hrvatskoj ja sam jednom rekao pet ključnih stvari koje koče investicije, razvoj, ulaganja je pravosuđe, pravosuđe, pravosuđe, pravosuđe, pravosuđe. I tu je bio g. Sesa kada sam tada to rekao predsjednik Vrhovnog suda, kada sam rekao da je pravosuđu bitna kesa, kesa je bitna. I doklegod u poduzetnika u Kaštelima u Keruma pet županijskih sudaca arči i banči u korona krizi, naravno da drugi poduzetnici koji žele ulagati ne mogu. Mislim na šta to sliči? Ili u Slovenskoj 9. Predstavnici pravosuđa vlasti javne nabave se rješavale za Janaf tu, brojač novca, katastrofa. Jesu oni dobivali poticaj? Kome dajete poticaj? Di su te investicije, di? Najgori smo u EU po povlačenju sredstava, osim ove magle na papiru koja je lipo napisana. Ne mogu reći da je lipo napisan zakon, ali tako more prepisat ko god hoće.
Hvala lijepa. Gospođa Selak Raspudić.
Uvaženi kolega Bulj. Ne smatrate li da je malo cinično da radimo po hitnom postupku na novom zakonodavnom okviru koji će omogućiti podizanje tehnološke razine, opremljenosti hrvatskog gospodarstva, unos nove opreme i suvremenih tehnologija itd., itd., a da imamo u vidu da će ovaj tjedan na saborskim odborima, a vjerovatno i idući u zakonsku proceduru ići zakon kojim će se onemogućiti proizvodnja sjemena na poljoprivrednim gospodarstvima, našim najvažnijim poduzetnicima te će se od njih zahtijevati ukoliko žele proizvoditi to sjeme da ga šalju na doratu. Ne znam, valjda će morati izmišljati nekakve šlepere putem kojih će krumpir transportirati, dakle nemaju ni za ono osnovno što će im omogućiti da njihovo najvažnije poduzetništvo za interese Hrvatske raste, a ovdje govorimo o digitalizaciji, tehnologizaciji i svim ostalim lijepim željama.
Hvala. Izvolite odgovor.
Ja ne mogu uopće razumit što oni žele tim zakonom o sjemenu. Što oni žele? Žele natjerati seljaka sa … navodno nekim dorađivanjem sjemena u biti rade zabranu da seljak svoj kumpir, primjera jednu žitaricu prevozi, di da prevozi, tko da mu dorađuje, tko? Prisiljen je kupovati znači strano sjeme, strano sjeme. To vam je npr. imamo lički kumpir, prepoznatljiv, to bi trebao biti recimo u NP Plitvice gdje imamo više milijuna ljudi godišnje glavni pola lička ovo ono glavna delicija. Međutim, našima je lakše to uvesti iz Egipta i predstaviti kao lički kumpir nego kupiti od domaćih OPG-ova. Cilj je uništiti domaćeg seljaka, štetočine, uvozni lobi, štetočine. Nema druge rečenice ni riči jel imamo najbogatiju i najljepšu zemlju za proizvodnju povrća, voća i svega, a nemamo znači da su štetočine to napravile koje koriste poticaje. Hvala.
Hvala. Vrijeme. Sada je gospođa Ružica Vukovac.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Bulj. Dakle, vi otvarate temu poljoprivrede jako često u ovom Visokom domu, dakle kako promišljate o onim načelnicima, evo maknut da me čujete, o načelnicima koji su u posjedu preko stotinu hektara zemlje, imamo takvih na terenu, koji odbijaju provesti pravilnik o revalorizaciji cijene zakupnine, koji nisu nikoga zaposlili, koji odbijaju provest natječaj za zemljište, koji nemaju proizvodnju jer naravno nisu stočari? A sada zakon, predloženi zakon o zemljištu daje prednost ponovno dosadašnjem posjedu kao glavnom adutu za ponovno dobiti zemljište i to ovaj puta na 25 godina uz mogućnost produžetka na još 25. Hvala.
Hvala lijepa gospođa Vukovac ali ipak treba držat masku, žao mi je. Izvolite g. Bulj.
Kolegice Vukovac, skupa smo bezbroj puta otvorili ja i vi ovu temu tu smo se uvijek slagali, da monopolisti, lokalni šerifi određeni i njihove sluge su uništile hrvatskog seljaka, domaću proizvodnju mlijeka apsolutno su uništili, ne samo to nego većina toga iđe i u podnajam vjerojatno i ko zna na koji način se raspolaže tim našim najvećim resursom to je poljoprivredno zemljište. Uz ove nekakve resurse koje mi imamo, koji su bitni to je poljoprivredno zemljište. Mađari su zabranili, oni su u EU prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima, pravnim i fizičkim osobama. To je resurs, strateški. A mi našim lokalnim čelnici, tu vi živite i znate na koji način to funkcionira poglavito u vašeme dijelu gori u Slavoniji to je kriminal, to je uništavanje sela, to je pražnjenje sela, to je ciljano. Dok ne bude selo i seljak jak, vi to dobro znate, nema bogate države. Možemo mi glumiti gospodu [[Upadica Radin: Hvala.]] možemo se ukravatiti, ali dok ne bude svaki pedalj uzoran i ne bude kriminal oko zemljišta nema sriće.
Hvala. Gospođa Peović.
Pa spomenuli ste Brodotrogir pa da postavim pitanje znači tu se slažemo da je riječ o kršenju ugovora koji je potpisao Danko Končar i o broju radnika koji su trebali ostati zaposleni njih najmanje 620, sada ih je par stotinjak jedva i socijalnom sporazumu koji je potpisao sa radnicima kojeg se ne drži prema kojem nije trebalo biti otpuštanja, gdje je trebalo biti otvaranja i novih radnih mjesta i pogona, ali upozorit ću vas na jednu stvar, da je iza takvog dogovora i propasti Brodotrogira i drugih naših brodogradilišta u Hrvatskoj i sporazum sa EU o pravilima funkcioniranja EU gdje se zabranjuje državni intervencionizam i protekcionizam i koji dovode upravo do ukidanja i zatvaranja naših brodogradilišta. I bojim se da bi neki iz oporbe radile gotovo iste stvari kao i sada vladajući.
Hvala. Izvolite odgovor.
Kolegice Peović točno ste rekli, trebalo je polovicu radnika ostati, to je potpisao Danko Končar kada je ugovor o restrukturiranju Brodotrogira 620 ovi ostali, dobio je novac i od države veći dio novca je dobio čini mi se oko pola milijarde kuna od države, jedan dio je trebao on osigurati, otpremnine i druga način rješavanja radnika. Međutim on se riješio svega, riješio se radnika kojima ne daje plaću, koji mu rade njegove hotele i to je činjenica. I to je sramota. Pa po Bogu i po čoviku najveći grijeh je neplatiti čovjeku njegov zarađeni novac radom, trudom, znojem. Pa to je sramota. Ali ništa na tome, ti će se ljudi organizirati, ja ću im osobno pomoći, moramo im svi pomoći. Jel ne može doći neko na taj način se ponašati. Što se tiče intervencionizma države pa kada je bila autoindustrija, kada je bila kriza pa Njemačka direktno je dala intervencije u svoju autoindustriju da bi ostala. Pa moramo spašavati ono što nam daje kao proizvod izvozni, a to je brodogradnja između ostalog. Hvala.
Hvala. Sada je na redu gospođa Dalija Orešković. Izvolite.
Hvala. Uvaženi zastupnici i zastupnice. Pa malo što oslikava tako dobro svu jalovost zakonodavnih aktivnosti za vrijeme HDZ-ove parlamentarne većine kao komentar HDZ-ovog zastupnika Tomislava Klarića, zapravo njegovu repliku upućenu predlagateljici ovog zakona, u kojoj je konstatirao zadivljujući su podaci o pomoći ove Vlade gospodarstvenicima u krizi povodom koronavirusa, a potom i njezin odgovor koji kaže, pa da fenomenalni smo, a radit ćemo na tome da budemo još bolji. I pri tom g. Klarić konstatira pa šteta je da za te fenomenalne rezultate naša javnost i naši gospodarstvenici ne znaju. I sada ću ja postaviti jedno retoričko pitanje, pa kome ili čemu služi država u kojoj za fenomenalne poduhvate vladajućih javnost i gospodarstvenici eto o tome nemaju nikakvog pojma? Otići ću i korak dalje. Mi pričamo danas ovdje o Zakonu o poticanju ulaganja, a većinu vremena vladajući su potrošili na to da se hvale sa iznosima pomoći gospodarstvenicima u covid krizi. Pa što je ovdje tema? Treba li ovaj zakon služiti za spašavanje poduzetnika u krizi ili treba služiti kao nekakav normativni okvir kojima ćemo pomoć razvijanju pojedinih sektora onako kao što to u najavi barem ili u dijelu obrazloženja piše? I sada ću se samo osvrnuti zašto sam onda jednu minutu izlaganja Branka Bačića doživjela kao dvije, pa zato što se opetovano ponavlja jedno te isto, a bježi se od suštine. A suština je ta da mi čak i kada prenosimo zakonodavstvo EU u naš domaći pravni sustav izostaju rezultati. A zašto? Zato što je čitav sustav u neredu, a taj nered je kreirao HDZ i HDZ taj nered perpetuira. Naime, jedan od ciljeva ovog zakona je i aktiviranje ne aktivne državne imovine. To je fantastičan cilj, ali je problem u tome što mi ne znamo s kojom to točno imovinom država raspolaže, uključujući i imovinu jedinica lokalne i regionalne samouprave. Postojećoj Strategiji suzbijanja korupcije istekao je rok trajanja krajem prošle godine, nekoliko puta sam za ovom sabornicom spomenula da bi nam u novoj strategiji jedan od ciljeva trebao biti uspostava preglednog registra kompletne imovine s kojom država raspolaže koji bi u sebi imao sadržan i plan upravljanja, dakle plan što se s pojedinom imovinom planira napraviti. Kao i prateći registar svih sklopljenih ugovora sa svim potrebnim podacima tko je ugovor sklopio, kada, pod kojim uvjetima i kako se taj ugovor izvršava. Tada bismo mogli govoriti o tome da vladajući uistinu imaju za svoj cilj razviti ravnomjerno sve dijelove RH, ići ka regionalnom razvoju, a da svatko od poduzetnika pod jednakim i transparentnim kriterijima može znati na koji način će iskoristiti svoje vlastite gospodarske potencijale. Vidim da se kolega Bulj javlja za riječ, pa ću i ja replicirati na nešto što ste rekli vi u svom izlaganju. Postavili ste pitanje kome dajete poticaje? Pa točno, to je pravo pitanje, kome dajte poticaje? Ali na to pitanje treba odgovoriti također uspostavom jednog registra gdje će se točno znati kome je HAMAG-BICRO dodijelio poticaje i zašto? Kome su dodijeljene nekretnine, pod kojim kriterijima? Ovako ispada da se čitav paket mjera uvijek dodjeljuje odabranima, oni koji su imali prvi priliku nešto saznati, a da ne kažem po nekim netransparentnim kriterijima dobiti. I da, kada smo već kod riječi „transparentnost“ i prostornim planovima koji su također jedan od velikih problema i razlog loše provedbe ovog zakona. Spomenula sam proces Kuščevizacije Hrvatske. Pa nije Lovro Kuščević bio jedini koji je Kuščevizirao Hrvatsku i nemojte mi pričati da je proces, usvajanje prostornih planova transparentan u situacijama kada u općinskom vijeću imamo pripadnike jedne te iste političke stranke. To može biti transparentno u kriterijima Darija Hrebaka, ali ne transparentno u onom smislu kako bi to bilo u interesu hrvatske javnosti i hrvatskih građana. I ako tu želite napraviti pomak, evo vam konkretnog rješenja, obuhvatite i vijećnike u doseg povjerenstva i Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Npr. jasno propišite da se i članstvo u istoj političkoj stranci smatra interesnom povezanošću jer tu vrlo često imamo prave oblike klijentelizma i korupcije koje nažalost nisu ni pod čijim radarom i sustav ih ne detektira. Kada govorimo o amandmanima, ovo su vrlo konkretna rješenja koja bi uistinu unaprijedila provedbu i ostvarivanje ciljeva ovog zakona, ali vidjeli smo kako vladajući tretiraju amandmane koji dolaze iz redova oporbe, pa bi onda predstavljanje ovakvih amandmana predstavljalo bacanje bisera tamo gdje se biseri ne bi smjeli bacati. Hvala.
Fala. Ne, ne, nemojte otić, nemojte otić, imate replike. Prvu repliku, a povreda Poslovnika g. Klarić.
Povrijeđen je čl. 238., kolegica zastupnica je osobno prozvala mene i državnu tajnicu s nečim što nije argumentirano uopće, a da je ona ikad otvorila, pripremila bilo koje radno mjesto, pokrenula bilo koji projekt konkretan koji bi značio bilo što za gospodarstvo onda bi prihvatio i takvu povredu Poslovnika i uvredu, međutim najlakše je pričat onima koji nikad ništa nisu konkretno napravili nego samo pričaju.
g. Klarić, imate opomenu jer je bila replika, a sad idemo dalje s replikama, ali pravim. gđa. Selak Raspudić
Uvažena kolegice Orešković, htjela bi vas pitati nešto što se tiče ovog zakona, a možete i odgovoriti što ste vi konkretno napravili, vidim da je to od velikog interesa u ovom uvaženom domu i tko uopće smije, a ko ne smije govoriti o zakonima. Dakle, ovaj prijedlog ovih nekoliko dopuna trebao bi dovesti do jedne stvari koja se zove „rast zaposlenosti“ koja je naš nekakav načelni cilj. Kako vi komentirate takvu ideju odnosno takav zahtjev ovog zakonskog okvira dok istodobno imamo u vidu ranije donesene zakone poput Zakona o strancima od čl. 97., pa nadalje, koji se ne bave time da kreiraju uvjete u Hrvatskoj koji bi omogućili rast zaposlenosti ovdje, pa i trošenje novca koji se tu zaradi nego taj problem rješavaju time što će olakšati uvoz inozemne radne snage, je li ovo još jedno mrtvo slovo na papiru?
Hvala. Izvolite odgovoriti.
Ne mislim da je ovaj zakon mrtvo slovo na papiru u potpunosti, od njega će u svakom slučaju netko imati korist, samo se postavlja pitanje tko? A meni je u interesu, uvjerena sam i vama, to da mi imamo jednu pravednu državu koja podrazumijeva da su jednake mogućnosti pod jednakim kriterijima dostupne svima. U tome dajem podršku onome što je rekao vaš stranački kolega Miroslav Bulj, kome dajete poticaje? Ja želim da sustav uistinu bude transparentan, predvidiv, da se može planirati i upravljati i mislim da naš najveći problem nije to hoće li se zapošljavati domaći radnici ili stranci, naš najveći je problem to što imamo vladu koja nije sposobna upravljati jel to podrazumijeva dva kriterija, prvo sposobnost koju ova vlada nema, to govore životopisi većine ministara, a drugo da nema koruptivnih namjera, bez toga naprosto ova vladajuća većina ne može.
g. Bulj.
Hvala lijepo. Kolegice, poticanja i ulaganja, a poglavito kad govorimo o poticanju u RH i potpore koje se daju u biti govore, ova korona kriza je razotkrila da je bilo sve promašeno, da smo u krivu većina 90% to je bilo promašeno i da su poticaje dobijali oni koji nisu tribali dobivat. Ja znam reć to slikovito oni dobivaju za mljekarstvo koji ne znaju koliko krava ima sisa. Tu smo suglasno i toga moramo biti svjesni da imamo 2/3 Hrvatske prazne. Evo i Banovina je razotkrila tek kad je bio potres kako je, tako je i u drugim krajevima, u Lici ništa nije bio bolji, u Dalmatinskoj zagori, u svim tim krajevima je, zbog čega? Zbog toga što se daju potpore isključivo po stranačkoj iskaznici i to je problem i dokle selo i seljak, tako i gospodarstvo, ne zaživi u 2/3 Hrvatske od Hrvatske nema ništa. 6% BDP-a je od naših iseljenih mladih ljudi u zadnjih 5.g. koji šalju doznake svojim roditeljima. To je ogroman izvoz, najveći u Europi.
Uvaženi zastupniče, slažem se s vama da nešto sa dodjelom potpore u Hrvatskoj ne štima, ne samo zbog toga što nam je poljoprivredna proizvodnja danas nakon svih godina u EU manja nego što je bila u trenutku stjecanja samostalnosti nego i zbog činjenice da evo sad povodom ove covid krize o kojoj se jako puno govorilo u raspravi brojni naši poduzetnici nisu dobili na vrijeme poticaje o kojima vlada priča. Zato kažem cjelokupna njihova današnja rasprava sagledavana iz perspektive gospodarstvenika i naših građana evo koji ovu raspravu gledaju preko televizije mogu samo zaključiti ovo nije rasprava Hrvatskog sabora, ovo je ekranizacija romana i stripa Alena Forda.
Gospodin Željko Pavić.
Poštovana zastupnice u svojoj ste raspravi dotaknuli se i transparentnosti podataka o upravljanja državnom imovinom. Ova transparentnost famozan pojam koji se sve češće spominje u našem visokom domu, ali nažalost i u javnosti, javnost sve više i više traži dostavu tih podataka. Mogućnost pristupa do podataka o državnoj imovini je izuzetno važna, a posebice kad to stavimo u kontekst već spominjanih inicijativa Vlade. Od nastajanja naše države do danas bilo je više pokušaja da se uspostavi jedinstven registar tih podatka, jedinstvena baza podataka, međutim niti danas nakon 20 i nešto godina nisam siguran da je takva baza ako i postoji kao prvo jedinstvena, nisam siguran da je cjelovita, nisam siguran da je stvarno osposobljena da na adekvatan način daje podatke krajnjim korisnicima. Ja bih vas molio ako možda znate u kojoj je fazi dovršenost registra te državne imovine odnosno te jedinstvene baze [[Upadica: Vrijeme.]] s obzirom na to da smo imali i Ministarstvo za upravljanje državnom imovinom [[Upadica: Vrijeme gospodin Pavić.]] i je li itko od javnosti uspio pristupiti …/nerazumljivo/… Hvala.
Izvolite odgovor.
Ne, ne postoji jedinstven registar na kojem bi svi podaci bili objedinjeni na jednom mjestu i usuđujem se tvrditi da nema niti volje, niti namjere da se uopće pristupi izradi takvog jednog registra o kakvom ja zapravo govorim. A zašto nema? Pa kao bi tada ljudi poput župana Sisačko-moslavačke županije bili u mogućnosti godinama koristiti državnu imovinu za vrlo simboličnu svotu i čitav niz drugih. Dakle, ovdje govorimo ne samo o državnim stanovima, govorimo o stanovima u vlasništvu gradova i općina koji se vrlo često dodjeljuju onome koga stranka želi na određeni način zadužiti ili zbrinuti. Ovakav jedan transparentni registar naprosto bi udario težak udarac u plexus svim onim koji imaju koruptivne namjere, a javne funkcije koriste zato da steknu iz njih nekakvu osobnu dobit.
Hvala vam lijepa, nemate više replika, hvala. Sada je na redu gospođa Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Drage kolegice i kolege, ovim prijedlogom zakona dakle uvode se dodatne poticajne mjere pomoći gospodarstvu povezane s posljedicama gospodarskih poremećaja zbog pandemije. I ovaj prijedlog zakona zapravo je jedan pravni okvir kojem su ili kako kažu u prijedlogu stvorene pretpostavke za kontinuirano povećanje broja i kvalitete investicijskih projekata. Kad se govori o Hrvatskoj i poticanju ulaganja, složit ću se s gospodinom Bačićem ali nema ga ovdje, koji je govorio o nekoliko faktora koji bi bili preduvjet za poticanje ulaganja. To su stabilan porezni sustav kako je rekao odnosno smanjeno opterećenje poduzetnicima, smanjeni nameti, a vidimo koliko muke treba da ukinemo jedan obični namete od kako oni kažu sitnih 42 kune. Dalje, sređeni imovinsko pravni odnosi, prostorno planska dokumentacija i nacionalna strategija razvoja. No zaboravio je evo par stvari koje ću ovdje spomenuti, a to je borba s korupcijom, po razini korupcije smo prvaci u svijetu, a jedan od načina borbe s korupcijom je efikasna javna uprava, državna administracija odnosno uređena i racionalna lokalna i regionalna samouprava. Koliko smo dobri u osiguranju ovih preduvjeta govori i tzv. rang lista Doing business koja rangira države svijeta prema raznim preduvjetima za poslovanje. Hrvatska je na posljednjoj toj rang listi negdje na odnosno točno na 51. mjestu ispred nas su Crna Gora, Srbija, Slovačka, Slovenija, Češka, Makedonija. Andrej Plenković dakle predsjednik Vlade je u svojoj prvoj godini mandata kao cilj javno postavio da zemlju sa 43 mjesta na kojoj je preuzeo tada na toj ljestvici uvede u prvih 30, ali evo danas smo na 51 nikako da se pomaknemo među tih prvih 30. Dakle, imamo kao država puno posla da budemo zemlja s rankigom boljim od onog ABC ili Anything but Croatia. Međutim, druga tema na koju želim upozorit ovdje odnosno jedan drugi dokument već ga je i spomenula državna tajnica, a to je nacionalni plan oporavka i otpornosti. Europski parlament je upravo danas odobrio mehanizam za oporavak i otpornost koji će državama članicama pomoći u suzbijanju učinka pandemije, on je dio i sastavnica plana oporavka Next generation EU, a kako bi iskoristili sredstva i iskoristili povlačenje više od 9 milijardi EUR-a iz tog fonda dužni smo donijeti nacionalni plan oporavka i otpornosti. Kako bi bili prihvatljivi za financiranje ti nacionalni planovi moraju biti usmjereni na ključna područja iz politike EU, a to je zelena tranzicija, digitalna transformacija, ekonomska kohezija konkurentnost te socijalna i teritorijalna kohezija i planovi bi trebali osiguravati trajne socijalno ekonomske učinke, uključivati sveobuhvatne reforme i veliki paket ulaganja te ne smiju znatno naštetiti ciljevima zaštite okoliša. Dakle, taj plan donosi Vlada, rok koji su sebi bili zadali je bio do kraja prošle godine, međutim evo dan danas još ga nismo vidjeli. Najavljeno je da će imati 6 glavnih tematskih cjelina gospodarstvo, javna uprava, pravosuđe, obrazovanje, znanost i istraživanje, tržište rada, socijalna zaštita, zdravstvo i sigurnosti. Trebaju ga komisiji predati najkasnije do 1. travnja sa projektima koji moraju biti gotovi najkasnije do 2026. godine. Privatni sektor je kritizirao što u radnoj skupini za izradu dokumenata nema nikoga od njihovih predstavnika i da bi se novac trebao više uložiti u gospodarstvo, manje u infrastrukturu i javne projekte. Iako je najavljeno bilo iz Vlade da će u nacrt dokumenta uključiti diskusiju, je li, sa svim socijalnim partnerima, nedavno je održani sastanak u Hrvatskoj udruzi poslodavaca, međutim, to je, kako kažu, više bio monolog, a ne diskusija i želja za nekakvim razgovorom. Slovenija preko 50% sredstava je namijenila gospodarstvu, po ovome do sada iznijetome, Hrvatskoj će to biti svega 6-7%, a opravdanje je kako nema pripremljenih projekata, pitanje je zašto ranije nisu uključili i gospodarstvenike i poduzetnike u kreiranju tog dokumenta. Evo, hvala.
Hvala ... [[Govornik se ne razumije.]] s replikama. Prvu repliku ima g. Bulj.
Hvala lijepo. Kolegice Puljak, da bi mi ovo što sad čitamo ovde, moderne tehnologije, razvoj novih industrija, sve okej, međutim, mi danas imamo evo, ja sam evo i iz te županije, znači prije 3 godine Vlada je bila u Splitu, obećala je 10-tak značajnih projekata, poglavito povezivanja zaleđa Splita sa Splitom, što je vrlo bitno, zbog boljih uvjeta življenja koji bi se otvorili u zaleđu, međutim, od toga je napravljeno znate šta? Nula. Vi to dobro znate, ništa. Ništa. Osim što je Sanader Ante sokaku tamo nekakvom ili vrtu, sad je napravljena nekakva cesta prema neka, budućemu tunelu kroz Kozjak. Što se tiče gospodarenja otpada i zelenih, pa dolje u nas, to je smišno, iz Vrgorca prevoze smeće u starim kamionima do Sinja, ništa nisu riješili. Lećevica utučene pare u ništa, i dalje kupina reste. Znači što je sa primjenom, a poglavito u našoj dolje Dalmaciji, ja uvijek kažem, [[Upadica: Hvala.]] što južnije, to tužnije, ništa na, ne da ne vraćaju, nego su nas odbacili [[Upadica: Hvala.]] kao da ne pripadamo u Hrvatsku.
Odgovor.
Evo, mogu se samo složiti s vama, sa svime izrečenim, jedna stvar koju, ja bi rekla čak i sve Vlade od kad je Hrvatske, i ranije, je li, obećavaju i često je spominjemo ovdje, to je i brza cesta Trogir-Omiš. Je li tako? Nikako da je dočekamo, ja mislim da je sad već ono, čekamo i 50 godina, obećavaju je, svaka Vlada kad dođe, je li, ponosito dolje u Split, evo sad su i lokalni izbori, samo evo čekamo koji će biti sljedeći set obećanja u sklopu predizborne kampanje.
G. Prica.
Poštovana kolegice, govorili ste tko je, i nabrajali ste, tko je iznad nas na Doing Business ljestvici. Ispred nas je puno država, molim ubuduće samo spominjite tko je lošiji od nas, uštedjet ćete si vrijeme.
Hvala. Odgovor.
Samo se slažem s vama. Ovo nije dakle na, obično kažemo da smo na rang listama, dakle svim rang listama, ne samo ovoj Doing Business, kad god imate nekakve rang liste koje mjere uspješnost neke zemlje, koje mjere uvjete života, uvjete koje su za poslovanje, je li, Hrvatska je uvjerljivo na dnu tih ljestvica. Rang lista ono gdje smo prvi, je li, kao što sam rekla, vjerojatno smo po razini korupcije. Tu smo, tu tučemo sam vrh.
Gđa. Peović.
Evo, ne bih se složila da je taj podatak mjesta na Doing Business ljestvici pokazatelj privrednog i društvenog rasta, najviša, na jednoj od najviših mjesta na Doing Business ljestvici ima Makedonija kojoj pola stanovništva nema za grijanje i u kojoj je jedna od najvećih stopa nezaposlenosti u Europi. Prema tome, Doing Business ljestvica nije baš najbolji pokazatelj, ono što jest dobar pokazatelj, to je da mi rastemo na ljestvici materijalnih pokazatelja socijalne deprivacije i siromaštva i tu smo stvarno na vrhu, znači skoro milijun ljudi živi u uvjetima u opasnosti od siromaštva. Ono što treba postaviti, kad govorite o tehnologiji i tehnološkom razvoju kao pitanje kako ćemo mi postići taj tehnološki razvoj ukoliko odbijamo one jedine mehanizme i poluge razvoja, to su državni intervencionizam i državni protekcionizam, svodimo se dakle na uvoz strane tehnologiju uglavnom dobijamo tek kad ona [[Upadica: Hvala.]] prestane biti na samom vrhu kada [[Upadica: Hvala.]] nas više ne može dignuti na toj ljestvici.
Odgovor.
Ono šta, u čemu ćemo se složiti da je Hrvatska pored svih rang lista i na vrhu, odnosno na dnu rang liste po razini siromaštva, odnosno najsiromašnija smo među najsiromašnijim zemljama u EU. Ono oko čega se nećemo složiti, govorimo o ovoj rang listi Doing Business, rekla sam, nije to jedina lista na kojoj se mjeri razina uspješnosti neke zemlje, ali ono oko čega se vi i ja ne slažemo, to je o tome koliko država se treba miješati u ekonomiju i gospodarstvo, ono na čemu, ono na čemu se za šta se mi zalažemo je dakle manje tog miješanja, manje upliva države u ekonomiju, olakšavanje poduzetnicima posla i dopuštanje da poduzetnici dišu. Dakle smanjivanje nameta, više od 5 stotina parafiskalnih nameta, smanjivanje poreznih opterećenja koje će onda dovesti do toga [[Upadica: Hvala.]] da otvaraju nova radna mjesta i daju više mogućnosti ljudima.
G. Pavić.
Poštovana zastupnice, htio bih samo da otklonimo jednu mantru koja se tu već spominje duže vremena u Saboru, a to je da je članarina za Komoru 42 kune. To je za samo jedan mali broj poduzetnika. Zapravo, imamo jako veliki broj poduzetnika koji plaćaju članarinu i 1093 kune i 3 900 i nešto kuna. Zašto? Zbog toga što članarina ovisi o nekoliko kriterija. Znate koji su kriteriji za one najmanje, znači ako imaju aktivu do 7 i pol milijuna kuna, ako imaju promet 15 milijuna kuna, odnosno prihode 15 milijuna kuna, odnosno i da još imaju 50 ljudi zaposleno, i trebaju ispunjavati 2 od tih uvjeta. Onda dolazi sljedeće ... [[Govornik se ne razumije.]] i nakon toga ona za 3 i ... [[Govornik se ne razumije.]] prema tome, to nije točno i dajte molim vas, to je premijer rekao, ali sad su to prihvatili svi, a to nije točno. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor.
Točno, slažem se s vama, ovo je bio spin vladajućih, kao što su se uhvatili za te sitne 42 kune, a točno je, dakle to je za jednu razinu poduzetnika je 42 kune, za druge je puno i više, ali je, ja bi rekla prije svega, ovo je na neki način i simbolika, ako ste zadovoljni radom, dakle ovo nije borba protiv Gospodarske komore, ako ste zadovoljni radom i razinom proizvoda i usluga koje ta Komora za vas obavlja, svakako ćete i plaćati članarinu, neće biti puno ni 42 ni 1000 kuna ako ste zadovoljni sa njihovim radom, ali ako je to nekakva komora čija je svrha sama sebi, onda i kuna i jedna kuna je previše, eto, pitam vas, hoćete li platiti kavu s kojom niste zadovoljni 10 kuna? Nećete. Hvala.
Hvala i vama. Gđa. Selak Raspudić.
Uvažena kolegice Puljak, kako komentirate činjenicu da ovdje govorimo o osiguravanju mjera za poticanje nekakvog gospodarskog oporavka i ulaganja u gospodarstvo dok istodobno ono ključno što je preduvjet uopće i državnog razvoja, a poglavito razvoja gospodarstva, a to je znanost, nismo samo po korupciji najgori u Europi, nego i po u investicijama u znanost, taj dio ne mijenjamo, a onda ovdje pokazujemo zapravo da imamo neke kozmetičke izmjene koje neće promijeniti našu gospodarsku sliku na razinu Hrvatske dok ne promijenimo ono što bi je uopće trebalo kreirati, a to je potaknemo konačne ulaganje u znanost.
Hvala. Odgovor.
Pa u pravu ste, slažem se ono isto jedna od mantri i ove Vlade i svih prethodnih Vlada je da trebamo podizati do 3% razinu ulaganja u znanost i obrazovanje. Sad smo negdje ispod 1% i na toj razini stojimo zadnjih 30 godina. Kako je ova Vlada krenula i ovo sve do sada što su pokazali, tih 1% nećemo dosegnuti u sljedećih 10, 15 godina, po njima, ovim tempom.
Hvala. Nemate više replika. Hvala lijepa. I na redu je gđa. Katarina Peović. Izvolite.
Dobar dan svima. Evo, gledatelji i gledateljice pred malim ekranima vjerojatno su slušajući ovu raspravu o poticanju ulaganja pitali se zašto nama nije bolje. Vladajući i oporba više-manje unisono ponavljaju iste imperative, mjere, političke poteze koji su navodno potrebni da postanemo konkurentni, produktivni, da dostignemo najrazvijenije zemlje. Tko je iz oporbe, ajmo dignite ruku, molim vas, protiv mjera vladajućih koje su donijeli 3 prethodne izmjene zakona, recimo, tko je protiv mjere za projekte ulaganja u gospodarsko aktiviranje neaktivne državne imovine, poticanje ulaganja u centre za razvoj informacijsko-komunikacijskih sustava i softvera, projekte ulaganja mikropoduzetnika. Tko je protiv kada kažu vladajući pojednostavljenja i unaprjeđenja postojećih sustava poticajnih mjera za projekte ulaganja. Tko je protiv uvođenja potpore za modernizaciju poslovnih procesa automatizacije, robotizacije, digitalizacije, proizvodnih procesa u proizvodno-prerađivačkim aktivnostima? Ima netko možda? Je li netko protiv ovih prijedloga izmjena zakona s 3 dodatne poticajne mjere pomoći u gospodarstvu Covid krizi možda? Od oporbe smo pak čuli kako je svjesna da je potrebno povećati investicije, ulaganja, potaknuti proizvodnju, no politike privrednog razvoja nisu bitno drugačije. Istovremeno, naše zaostajanje je konstanta, bez obzira tko bio na vlasti, a sitne razlike više se odnose na refleksiju općih globalnih dakle ekonomskih kretanja, znači nego kriza i konjunktura, znači smjene, nego što je rezultat neke autonomne politike vladajućih. Navodni uspjesi višegodišnje stope umjerenog rasta ekonomije, fiskalne konsolidacije, smanjenje javnog duga o kojem vladajući često govore, nisu naravno posljedica vladajućih politika, nego konjunkture u kojoj se našli i koje su u usporedbi recimo, s Milanovićevom Vladom sasvim u drugim okolnostima donosili isti set mjera koje je donosila i ta Vlada. Uspjeh dakle o kojem govori ova Vlada je relativan jer se on ne uzima u usporedbi niti se stavlja u usporedbu sa razvojem drugih zemalja u, dakle u ovoj regiji ili u našem susjedstvu. Taj uspjeh je dakle uopće nekompariran s ostalim zemljama iz okruženja gdje bi postalo jasnije da su te zemlje rasle po višim stopama i u drugim ekonomskim i socijalnim pokazateljima pokazale puno viši napredak i veći napredak od Hrvatske. Drugim riječima Hrvatska je komparativno zaostajala. No, ono što nitko ne dovodi u pitanje sam okvir koji dijele dakle i vladajući i opozicija, a koji odbacuje, pa i zabranjuje, to ćemo vidjeti u idućem zakonu o kojemu ću govoriti u svojoj pojedinačnoj raspravi, znači zabranjuje politike državnog intervencionizma i protekcionizma kao oblika ekonomskog modela i strategije, a koji su upravo zemlje u razvoju koje su sada itekako razvijene, znači u procesu razvoja koristile, dakle to ćemo vidjeti kod drugog ovog zakona, okvir, znači slobodne tržišne utakmice koji nominalno uvodi jednaka tržišna pravila za sve, odgovara prije svega onima koji su već razvijeni, koji su i tehnološki i razvijeniji i koji su produktivniji, a onima koji su slabije razvijeni, uvjeti tzv. slobodne tržišne utakmice ni po čemu ne odgovaraju niti oni mogu konkurirati. Same su pak razvijene zemlje itekako koristile politike državnog intervencionizma kao što su nacionalizacija strateških industrija, industrijske politike, Picking Winners strategije, konkurentske devalvacije valuta, indikativno ekonomsko planiranje, primjerice u Francuskoj, a koristili su i politike državnog protekcionizma, kao što su uvozni porezni i tarife, netarifne prepreke, konkurentnijem uvozu i slično. Znači razlog naše neproduktivnosti zaostajanja nitko ovdje neće dovesti u pitanje, dakle ne samo da nam je državni intervencionizam i protekcionizam zabranjen nego smo u nekim situacijama vjerniji i svetiji od pape a rezultat je da samo oko 15% poduzeća u Hrvatskoj izvozi, da se konstantno povećava deficit u robnoj razmjeni, recimo iznosio je oko 71 milijardu kuna s inozemstvom a porastao je sa 6% 2019. u odnosu na 2018. i konstantno je negativan. Rezultat je da se penjemo na ljestvici materijalnih pokazatelja deprivacije i siromaštva, dakle ako ponavljamo neprestano jedne te iste mjere [[Upadica Radin: Vrijeme, hvala.]] nitko više dakle nije u mogućnosti postići bilokakav korjeniti zaokret. O malim i srednjim poduzećima, više ću govoriti u ... [[Govornik se ne razumije.]] /Upadica Radin: Hvala lijepa, gđo Peović./
Hvala, ostanite, ostanite, ostanite, g. Brumnić ima repliku.
Kolegice Peović, ja sam u svojoj raspravi rekao da je najveća sreća Hrvatske što je ustvari u EU-u pa će onda zato što EU zna što želi napraviti sa sobom, nešto i ona imat odnosno Hrvatska imat od toga. A to toliko hrvatska Vlada radi na tome da se mi približimo Europi, govori činjenica da već nekoliko puta nam Europa daje najveće subvencije a daje nam najveće subvencije upravo zato jer smo najslabiji. Nije točno ovo što vi kažete da Europa ne želi da se mi izjednačimo s njima, ona želi da se mi izjednačimo … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] želi, nije njima interes da im netko dolazi [[Upadica Peović: To nije u sferi voljnog.]] Nije njima interes da netko u Berlin dolazi prosit. Njima je interes da s nekim mogu surađivati i tu je ključ razvoja Europe, jedino što ga mi ne znamo iskoristiti.
Hvala, izvolite, odgovor.
Pa, mislim, slažem se da smo dobili najviše novaca zato što smo najsiromašniji, ali ovo da Europa ne želi da se mi razvijemo, nisam rekla, nije to u sferi voljnog, znači nije stvar u tome da neko ne bi želio da mi razvijemo nego je stvar u tome da odnos periferije i centra je zadan, on nije nametnut u smislu mi nismo prošli nekakav stupanj razvoja, mi smo još u nekom ortačkom kapitalizmu, kad ga prevladamo, doći ćemo do razvoja onih najrazvijenijih, Švedske, Njemačke, Danske. To se neće dogoditi. Dakle, taj razvoj centra Europe i zaostajanje periferije Europe su međusobno povezani i mi neprestano potpuno pogrešno tumačimo da ćemo se jednog dana razviti samo ako slijedimo neka pravila. Pa jesmo li toliko naivni da mi mislimo da oni koji su na vlasti, nisu dovoljno sposobni ili da su zlobni ili da ne žele nešto napraviti? Jesu li oni prije njih bili bolji? Znači, u potpunosti iste neoliberalne mjere provodimo i imamo jednake rezultate i to se neće promijeniti.
Hvala. Nemate više replika. I završno u ime Kluba zastupnika Mosta govorit će gđa. Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Kolegice i kolege saborski zastupnici, evo da se kratko nadovežem na raspravu koja je netom završila. Može se primijetiti da smo u zadnjih nekoliko dana konačno pokazali zavidnu razinu samostalnog mišljenja i suverenosti u odnosu na politike dominantnih zemalja EU-a pogotovo onih u koje se tako lako i tako često volimo, barem nominalno ugledati. A kada smo pokazali tu zavidnu razinu suverenosti? Pa eto kada je trebalo procijepiti naše starije stanovništvo cjepivom koje za te prestižne zemlje još nije dovoljno istraženo da bi se znala njegova učinkovitost na populaciji iznad 65 godina. E, tu smo se mi odjednom sjetili da nije važno što kažu naši veliki uzori nego da mi mislimo svojom glavom i da ćemo lako i bez problema, neovisno o nekakvim njihovim zaključcima procijepiti naše starije stanovništvo. Kamo sreće da istu tu količinu otpora samo samostalnog, kritičkog razmišljanja i suverenosti pokažemo i u svim ostalim pitanjima koja se tiču dobrobiti našeg stanovništva. Što se tiče ovog prijedloga zakona kojim bi se trebao osigurati potreban pravni okvir i stvoriti pretpostavke za kontinuirano povećanje broja i kvalitete investicijskih projekata koji se realiziraju u RH, naravno da je tu riječ o tek nekoliko zakonskih izmjena stoga fokus ove rasprave jest i bit će i kod mene na onome jesu li sve ove teze koje su iznesene u obrazloženju zakona i koje opravdavaju hitnost ovog postupka i svi ti lijepi veliki ciljevi i želje, doista utemeljeni u politikama, poglavito u zakonodavnim politikama koje se tiču poticanja ulaganja i u ovom slučaju, revitalizacije gospodarstva. Kada govorimo o tome kako pomoći poduzetništvu, osnovno pitanje postaje u ovom trenutku, kojem poduzetništvu? Poduzetništvu koje je na koljenima, koje već danima, mjesecima, pokušava komunicirati sa Vladom i ne uspijeva u tom svom pothvatu, poduzetništvu koje je neki dan završilo na cesti, na glavnom gradskom trgu unatoč epidemiološkoj krizi jer je to ostao demokratski način da ukažu na to da su u velikim problemima. Ne treba samo poticati ulaganje, možemo se fokusirati i da učinimo nešto u ovome postojećem, za što nam ne treba izmjena zakonodavnog okvira. Ako maknemo parafiskalne namete, doduše taj zakonodavni okvir očito nećemo dočekati. Ako je u pitanju samo 42 kn kao što bi rekao naš premijer kojem je to možda ne znam, cifra koju daje za kroasane, onda čemu uopće te 42 kn ako su one nevažne? Možemo ih se jednostavno i riješiti. Drugo, ako doista želimo pomoći našim poduzetnicima, onda moramo staviti moratorij na kredite i kamate. Ali jednako tako i moratorij na kreditnu sposobnost jer ono o čemu se manje govori u javnom prostoru je to da se mnogim našim građanima i poduzetnicima naglo promijenila kreditna sposobnost u trenutku kada su već bili u postupku i dobili garanciju za dobivanje te iste kreditne sposobnosti s obzirom na neizvjesnost epidemiološke situacije i diskrecijsko pravo banke da utječe na našu kreditnu sposobnost. Budući da su oni veći dobili obećanu kreditnu sposobnost, učinili su određene korake koji su im bili zagarantirani tom kreditnom sposobnosti i našli su se u teškim problemima kada su vidjeli da se ta sposobnost ipak neće moći realizirati. Objasnite i poduzetnicima zašto uvodite pojedinačne mjere, neka to budu minimalne mjere sa maksimalnim učinkom a ne maksimalne mjere sa ne znajućim i zakašnjelim učinkom dajte im da rade pa nam neće trebati ovakve zakonske izmjene. Učinite nešto oko pravosuđa. U proteklom sazivu sabora imali smo između 2016. i 2020. od 880 zakona čak 415 zakona po hitnom postupku, a sada od 100 nekih 35. Pa koji je problem hitnog postupka? Pa naravno ako idemo po uobičajenom postupku da ćemo imati mogućnosti promisliti određene zakonske odredbe vratiti im se i stvoriti kvalitetnije zakonodavne okvire, a ne se ponovo vraćati izmjenama i dopunama zakona, stvarati pravnu nesigurnost koja će odnemagati ulaganjima koja su ključna za poticanje gospodarstva u Hrvatskoj. Potaknimo zaposlenost, ali potaknimo zaposlenost tako da i naše stanovništvo se može zapošljavati, naše stanovništvo ne zato što je ono naše nego zato što će ono trošiti novce u toj istoj Hrvatskoj u kojoj ih je i zaradilo čime ćemo imati revitalizaciju cijelog gospodarstva, mislimo Hrvatsku cjeloviti i integralno i u konačnici ako se želimo pozabaviti problemom korupcije onda ne potičimo tajnom javnom nabavom samo one poduzetnice koji su nečiji nećaci nego potaknimo sve vraćanjem javne nabave i prostora tržišnog natjecanja u postupku [[Upadica: Vrijeme.]] nabave medicinske opreme.
Hvala. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Prelazimo na drugu točku dnevnog reda: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti tržnog natjecanja, prvo čitanje, P.Z.E. br. 107 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava RH i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Radi se znači o prijedlogu zakona koji nosi broj 107. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda zato se primjenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Gospođa državna tajnica Nataša Mikuš Žigman, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva i održivog razgovora, razvoja, ispričavam se, ovdje je s nama i upoznat će nas sa osnovnim karakteristikama ovoga zakona.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici, dakle ovim izmjenama i dopunama tržišnog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja predlažemo ih iz dakle 2 odnosno 3 razloga. Prvi je iz razloga što je potrebno preuzeti novu pravnu stečevinu EU. Nadalje, kao rezultat dosadašnje primjene ovog zakona smatramo da je bilo potrebno dodatno uređenje određenih odredbi kako bi se poboljšao izričaj i kako ne bi bilo dvojbi u njihovom tumačenju. I treće uz to predlažemo određene statusne, riješiti određena statusna pitanja članova vijeća Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Pa evo ja ću onda tim redom iznijeti i ukratko koje se glavne izmjene predlažu ovim prijedlogom zakona. Kada govorimo o pravnoj stečevini dakle to se odnosi na preuzimanje Direktive iz 2019. godine., a kojom se ovlašćuju tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje za učinkovitiju provedbu pravila upravo dakle o tržišnom natjecanju i čime se naravno omogućuje pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Svrha koju direktiva koju skraćeno nazivamo ECN odnosno ECN+ treba ostvariti, a time naravno i ove izmjene i dopune zakona je osigurati neovisnost tijela nadležnih za zaštitu tržišnog natjecanja, nadalje dostatne resurse za provedbu njihovih ovlasti. Minimalne ovlasti koju ta tijela imaju u mogućosti izricanja novčanih kazni ili dnevnih novčanih kazni kod utvrđenih povreda, a sve u cilju toga da bi se učinkovito i ujednačeno primijenili Članci 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju EU odnosno ono što je primjenjivo u hrvatskom pravnom sustavu. Nadalje, u nacionalno zakonodavstvo se uvode novi pravni instituti kao što su obvezni razgovori, dnevne novčane kazne zatim nagodbe u postupcima utvrđivanja zabranjenih sporazuma, a dodatno se kao što sam prethodno rekla razrađuje i pravni institut uvid u izjave pokajnika. Vezano uz novčane kazne uređuje se mogućnost da se sadašnjim i bivšim direktorima odnosno rukovoditeljima i drugim zaposlenicima poduzetnika koji su Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja podnijeli prijavu za oslobođenje od plaćanja novčane kazne u okviru pokajničkog programa ne izriče novčana kazna u upravnom postupku i upravnom sporu, a u vezi sa njihovim sudjelovanjem u zabranjenom horizontalnom sporazumu ili kartelu pod uvjetom da AZTN prihvati tu prijavu i da im prizna status pokajnika. Kod pravnog instituta obvezni razgovori AZTN bi ovim prijedlogom zakona imao ovlast prije i tijekom postupka pisanim zahtjevom pozvati, a radi obveznog saslušanja bilo kojeg radnika kod poduzetnika ili bilo kojeg radnika drugih pravnih osoba ili bilo koju fizičku osobu ako bi te osobe mogle imati informacije koje su značajne za primjenu ovog zakona odnosno Članaka 101. ili 102. Ugovora o funkcioniranju EU. Nadalje, pravni institut nagodbe u postupcima utvrđivanja zabranjenih sporazuma stranci u postupku treba omogućiti da AZTN prizna povredu zakona i Članka 101. koji sam prethodno spomenula, dakle riječ je o priznanju o sudjelovanju u zabranjenom sporazumu odnosno u kartelu te da podnese pisanu izjavu da odustaje od osporavanja rješenja koje će AZTN donijeti u upravnom sporu. Budući da stranka u tom na taj način u ranoj fazi postupka pridonosi ekonomičnosti postupka, a ti postupci dugo traju i u pravili se otkrivaju 3 do 5 godina nakon što se počini taj dakle to djelo za uzvrat AZTN pod uvjetom da prihvati prijedlog za nagodbu može odrediti nižu kaznu. Dodatno uz ove pravne institute koje sam sada obrazložila predloženim zakonom će se osigurati i ispravna primjena Članka 9. Uredbe Vijeća 139 iz 2004. g. a koji se odnosi na slučaj kada Europska komisija u smislu ove uredbe odluči ustupiti Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja, koncentraciju sa učinkom na trgovinu između država članica EU-a. AZTN u tom slučaju će ocjenjivati dopuštenost te koncentracije u smislu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja neovisno o tome da li sudionici te ustupljene koncentracije ispunjavaju prihodovne uvjete iz Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja budući da oni već ispunjavaju prihodovne uvjete propisane uredbom Vijeća. Također, ovim bi se zakonom omogućila i pravilnija primjena čl. 5. Uredbe Vijeća 1/2003 a to je u slučajevima kada je postupak poreknut paralelnom primjenom nacionalnog prava i čl. 101. i 102. ugovora je u skladu dakle sa odredbama pravne stečevine. Nacionalna tijela koja su nadležna na zaštitu tržišnog natjecanja nisu ovlaštena donijeti odluku kojom bis e utvrdilo da nije narušeno tržišno natjecanje u smislu odredbi čl. 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju EU-a, već mogu samo obustaviti postupak. Dakle, time se osigurava primjena načela „nibis in idem“ znači iz rimskog prava, to je pravilo po kojem se ne može dva puta pokretati postupak o istoj stvari budući da komisija u tim slučajevima može odlučiti naknadno pokrenuti postupak ukoliko to smatra svrsishodnim. Nadalje, ovim zakonom bi prestala važiti uredba o skupnom izuzeću sporazuma o osiguranju, isto tako kako bi se nacionalno pravo odnosno zakonodavstvo uskladilo sa pravnom stečevinom EU-a i AZTN bi kao ovlašteno tijelo bio dakle u mogućnosti donijeti odluku kojom se odbacuje inicijativa za pokretanje postupka po službenoj dužnosti u smislu ovoga zakona ali isto tako čl. 101. i 102. koju nakon razmatranja sadržaja prijave takvog postupka, ne smatra prioritetnom u radu odnosno ako dolazi do toga odnosno ako je riječ o neznatnom narušavanju tržišnog natjecanja. I na kraju, onaj treći element koji sam spomenula uvodno je uređivanje statusnih pitanja, odnosno ovim zakonom predlažemo urediti pravnu osnovu za izračun plaće za predsjednika vijeća, zamjenika predsjednika vijeća i članove Vijeća AZTN-a na način da se propiše osnovica za obračun plaće predsjednika vijeća, zamjenika i članova koja je jednaka osnovici za obračun plaće državnih dužnosnika. Ta je osnovica propisana odlukom Vlade iz 2002. g. a koja se temelji na čl. 13. b) Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika a za koju je upravni sud donio odluku odnosno ukinuo je taj članak te time ustvari u ovom trenutku ne postoji zakonska osnova za izračun osnovice i smatramo da je onda to potrebno riješiti na ovaj način odnosno zakonom. Pri tome bih željela napomenuti da će se dakle koeficijenti za izračun plaće utvrditi prema prijedlogu ovoga zakona odlukom Vlade RH koja bi bila objavljena u Narodnim novinama, a koeficijent za predsjednika vijeća ne može biti veći od koeficijenta za državnog tajnika. Isto tako, ovim zakonom predlažemo urediti postupak predlaganja i članova vijeća na način da se objavljuje javni poziv za predlaganje kandidata koje onda dakle Vlada predlaže Hrvatskom saboru. I zaključno, predlagatelj zakona predlaže donošenje zakona o izmjenama i dopuna umjesto novog Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja budući da zbog načela zabrane retroaktivne primjene zakona, AZTN u slučaju donošenja novog zakona ne bi imao zakonsku osnovu odnosno mogućnost pokrenuti i voditi postupak protiv poduzetnika koji su teško narušili tržišno natjecanje. Zašto je tome tako? Kao što sam prethodno rekla, dakle karteli predstavljaju jednu od najtežih povreda tržišnog natjecanja koji se u pravilu otkrivaju 3 do 5 g. od njihova sklapanja. S obzirom na navedeno, takve povrede zakona ostale bi u slučaju donošenja novog zakona u velikom djelu neprocesuirane i nesankcionirane, iz toga je to razlog da ne samo Hrvatska nego i druge zemlje članice, primjerice Njemačka, uvijek donose izmjene i dopune važećeg propisa kada se radi o ovoj temi i slijedom toga, dakle predlažemo izmjene i dopune umjesto donošenja novog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa, molim vas da ostanete ovdje jer imamo cijeli niz replika na vaše izlaganje, skoro svi prisutni su se javili pa idemo redom. Prva je replika poštovane zastupnice Andreje Marić.
Hvala lijepa. Poštovana državna tajnice, evo kad se pročita cijeli ovaj prijedlog zakona, onda ova mrska riječ „kartel“, ispadne jedno 220 puta. E sad, imate situaciju da imate nekakvog poduzetnika ili tvrtke koje na izgled poštuju sva pravila tržišnog natjecanja, nisu kao dio nikakvog kartela i javljaju se na natječaj, ponude najbolju cijenu, najbolje uvjete, dobiju taj natječaj međutim zapravo su u dogovoru sa onim koji raspisuje natječaj i onda već od prve fakture probijaju dogovorenu cijenu. Što tada? Kakav je hodogram? Mislim, ko će njih prijaviti ako su u dogovoru onaj koji podnaša natječaj i onaj koji zapravo nabija cijenu i hoće li tu doći do zastare? Evo nekakav vaš komentar.
Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepo na pitanju. Dakle, vi ste se dotakli i teme javne nabave koja naravno je povezana u definiranje cijena. Ono što ja mogu reći je da je svaki dogovor o cijenama zabranjen i da naravno sukladno odredbama ovog zakona, postoji mogućnost u slučaju da do takvog dogovora dolazi, da se to prijavi upravo agenciji, da agencija onda to procesuira na način kako je to propisano zakonom.
Molim vas, nemojmo iz klupe. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Bulja.
Hvala lijepo. Tržišno natjecanje, cilj tržišnog natjecanja je da bude potrošaču jeftinija, bolja, kvalitetnija i dostupnija usluga roba. Međutim, kada govorimo o tržišnom natjecanju onda moramo govoriti najviše o monopolu. Mi moramo se vratiti u realnost. Čuo sam sankcije, čuo sam način tržišnog natjecanja od lokalne razine. Mogao bih bezbroj primjera navesti. Međutim, u Hrvatskoj je monopol npr. u telekomunikacijama koje je država izgubila. I čak država oprašta frekvencije teleoperateru najjačemu, a on ne spušta cijenu, recimo njemu je cijena … [[ne razumije se]] nama građanima, a u korona krizi milijardu kuna su zadnje dvije godine oprostili koncesija, smanjili milijardu kuna najvećemu, T-Comu koji ima najveću dobit u Republici Hrvatskoj, a mi imamo najgori Internet. Zašto to pitam? Ima područja sada online škole imaju, gdje djeca ne mogu, moraju se popeti na neko brdo da bi uhvatili vezu.
Hvala lijepa. Molim odgovor poštovane državne tajnice. … /Upadica Bulj: Znači monopolisti i dalje … [[ne razumije se]] Kolega Bulj, hvala lijepa. Poštovana državna tajnica.
Hvala vam lijepo. Pa mislim da se može Vlada sigurno prepoznaje potrebe dakle ulaganja u infrastrukturu širokopojasnog pristupa upravo za područja koja nemaju omogućen takav pristup. Logično je da se privatna ulaganja dakle vrše tamo gdje postoji komercijalna isplativost takvih ulaganja i upravo kroz sredstva koja su na raspolaganju i iz proračuna Europske unije dakle planiramo programe i projekte da se omogući pristup digitalnim odnosno online uslugama koje su nužno potrebne i ovo što je sama COVID kriza pokazala i za one prostore u kojima je takva dostupnost ograničena.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena državna tajnice, vi znate da je cijeli prošli tjedan ovaj Sabor i rad Sabora je bio nekako u okviru Hrvatske gospodarske komore. Ali ono što mene zanima, zanima me u okviru ovog Zakona dakle zaštita tržišnog natjecanja uloga Komore i u trenutku to smo otvorili problem i jučer na odboru dakle, kada se jednom jedan dio riječ je bilo o Obrtničkoj komori sjednu i dogovaraju, dogovaraju se o niz stvari, ali između ostalog dogovaraju se i o cijeni. Cijena je nešto što ne bi smjelo biti predmet razgovora. Cijena je nešto što ne bi odnosno iznos, čak ne bi smio biti predmet njihovog dogovaranja. I sada je tu i ona jedna tanka linija koju oni ne bi trebali proći. Trebali bi voditi računa o ovom Zakonu. Ne čini vam se da je zaista nekako bi trebalo možda nekako sjesti za stol, malo razgovarati, malo vidjeti sa jednom i sa drugom komorom da se ne dovedemo u takve situacije.
Hvala. Poštovana državna tajnica.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Jučer smo kao što ste i sami istakli dakle imali upravo razgovor na tu temu na samom odboru gdje je jasno istaknuto dakle da su dogovori o cijenama da nisu mogući. Evo da su takvi dogovori zabranjeni. Komore mogu donositi preporuke odnosno mogu donositi svoje akte kojima će preporučiti ili dati maksimalne cijene usluga, a to često može biti i u svrhu zaštite korisnika takvih usluga. Dakle, minimalne u pravilu ne bi se trebale definirati, a o maksimalnima se može razgovarati. I mi radimo određen broj mjera i u smislu liberalizacije tržišta usluga kojima se upravo u komorskim sustavima pokušava utjecati na to da se ne reguliraju odnosno da se ne definiraju fiksne cijene određenih usluga što nije dopušteno.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovana tajnice ja sam zapravo htio postaviti pitanje koje je postavila gospođa Mrak Taritaš, ali ću nastaviti da imate nam prilike odgovoriti dalje u vezi tih cehova. Naime, znamo da su cehovi zapravo jedan oblik strukovnog povezivanja na razini Obrtničke komore gdje se zapravo pokušava uskladiti i rješavati stručna i ostala pitanja od zajedničkog interesa za članove tog ceha. E sada, ti cehovi imaju nekakve svoje pravilnike o radu koji su definirani na nivou Gospodarske komore. S obzirom da se ne smije razgovarati o cijenama, s obzirom da je to kažnjivo. Čuli smo onaj primjer iz Osijeka. Da li onda sugerirate da se to već regulira pravilnikom u Gospodarskoj komori da se ne dovedu u situaciju da se plaćaju kazne kako su se plaćale u Osijeku?
Poštovana državna tajnica.
Pa ja mislim da cehovi imaju i puno drugih tema o kojima se može razgovarati, a da se ne razgovara o cijenama. Dakle, ta se informacija svakako može snažnije pustiti i kroz javni prostor i kroz cehovska udruženja da dakle dogovori o cijenama nisu primjereni i nisu dopušteni. Ali svakako oni imaju i svoju drugu ulogu, a prije svega to je da štite kvalitetu struke i kvalitetu obavljanja određenih djelatnosti.
Sljedeća replika je poštovane zastupnice Orešković.
Hvala. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja provodi upravni postupak u širem smislu i dobrim dijelom se oslanja na odredbe upravnog prava. Stoga imam veliku zadršku i oprez prema uvođenju novog pravnog instituta obveznih razgovora koji kaže da će Agencija biti ovlaštena pisanim zahtjevom pozvati radi saslušanja bilo kojeg predstavnika poduzetnika i dokaz neće moći upotrijebiti u svrhu izricanja sankcija toj fizičkoj osobi ili njezinoj imovini. Dakle, ovdje se ovlasti Agencije na neki način čine jako sličnima onim ovlastima koje imaju tijela kaznenog progona. Nisam sigurna je li to ispravan put. Zanima me, jeste li napravili analizu prakse sličnih tijela na razini Europske unije i znači li to da će se ovakav institut uvesti u druga slična tijela primjerice u ovlasti Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i niza drugih koji se oslanjaju na područje upravnog prava?
Hvala. Odgovor poštovane državne tajnice.
Hvala vam lijepa na vašem pitanju. Ne mogu komentirati da li će se uvoditi isti institut u druga tijela koja također odlučuju temeljem upravnog prava. Međutim, ono što mogu reći je da su ovi pravni instituti koji su ovdje predloženi proizašli izravno iz direktive na koju se naslanjaju i ne prelaze van tih okvira. Dakle isti pravni instituti se primjenjuju odnosno reguliraju na takav način i u drugim zemljama članicama.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Vesne Vučemilović.
Hvala lijepa. Poštovana državna tajnice moje pitanje i replika je na tragu ovoga o čemu je govorila i kolegica Orešković. Nije sporno da to proizlazi iz direktive ali koliko je to u skladu sa drugim zakonima važećima u RH jer u jednom dijelu zakona znači daju se ovlasti agenciji da izriče određene kazne odnosno da izriče upravno kaznenu mjeru koje su do sada izricali u principu sudovi, pa je pitanje koliko je to u koliziji sa postojećim Zakonima o upravnom postupku. I pitanje je koliko je agencija osposobljenja odnosno koliko ima ljudske resurse da uopće mogu voditi takve postupke kako ne bi došlo u principu do toga da zbog nedostatka resursa ukoliko počinitelj kaznenog nekog djela zbog nekog, zbog postupovne greške znači greške u postupku bude amnestiran od nekog pravnog progona jel, zato što jednostavno agencija [[Upadica: Hvala.]] nije osposobljena.
Poštovana državna tajnica.
Hvala vam lijepo na pitanju. Ovo nije jedini slučaj u kojem se izriču upravo upravno kaznene mjere, a da njih ne izriče sud, tako da ne bismo mogli govoriti o neusklađenosti sa drugim propisima. Što se tiče resursa agencije cilj je upravo i direktive i ovog zakona osigurati da postoje kako kadrovski preduvjeti tako i financijski preduvjeti za agenciju da može, da može provoditi dakle sve ono što iz direktive odnosno iz samog zakona proizlazi. Dakle, temeljni cilj direktive je upravo ojačati s jedne strane neovisnost agencije i postupak donošenja odluka, a sa druge strane omogućiti da ima na raspolaganju sve potrebne kapacitete naravno u okvirima državnog proračuna da može izvršavati i ove funkcije.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Ankice Zmajić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, ovim zakonom posebno će se propisati izricanje novčane kazne u slučaju kada je povredu počinilo udruženje poduzetnika pa me zanima na koje se to povrede odnosi.
Poštovana državna tajnica.
Ne mogu vam detaljnije odgovoriti.
Možete se isključiti molim vas kolegice, hvala. Izvolite. Izvolite.
To, mislim ne mogu vam detaljnije odgovoriti na ovo pitanje tehničko tako da evo možemo naravno ovaj u naknadnoj komunikaciji poslati odgovor. Zahvaljujem vam na tome.
Hvala i zadnja replika je poštovane zastupnice Ban Vlahek, nema je, gubi pravo na govor, pa idemo na onda, hvala vam lijepo poštovana državna tajnice. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi treba govoriti u ime Kluba Hrvatskih suverenista poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović, nema ga, gubi pravo na raspravu, pa će govorit u ime Kluba zastupnika MOST-a poštovani zastupnika Miro Bulj, nema ga, gubi pravo na raspravu, o pardon, prije se šetao tu cijelo vrijeme sad ga, dobro. Izvolite.
Hvala lijepo. Tržišno natjecanje zakon i uredbe mi uredno prepisivamo međutim moramo reći da je kao tržišno natjecanje bi tribalo biti u interesu potrošača zbog konkurencije, niže cijene, bolje kvalitete usluge, proizvoda čega sve ne jel. I to bi tako tribalo biti zdravo logički. Međutim, ja sam spomenuo jedan primjer ovdje uvaženoj državnoj tajnici gdje sam spomenuo u biti telekomunikacije. U RH je monopol ja to znam, recimo u Hrvatskoj jedino ne triba, mi se ovdje pozivamo i jedinstveno tržište EU, znači mi usklađivamo i taj dio jer smo dio toga. Recimo teleoperateri u RH imaju najlošiju infrastrukturu, najlošiju, a jedino njima ne treba građevinska dozvola, a najskuplji imamo internet. I najveću dobit u EU teleoperateri imaju u RH. I po pitanju prava služnosti il prava puta kojeg bi triba platiti pravnim ili fizičkim osobama RH ne plaćaju. Mi se nećemo ovdje vraćati u povijest što se tiče tržišnog natjecanja, telekomunikacija to su bile naše, mi smo to dali, mi smo najprije ugrozili nacionalnu sigurnost međutim je činjenica da je ova Vlada u 5.-tom mjesecu oprostila polovicu negdje oko 100 miliona kuna naknadu za frekvenciju teleoperaterima, ali se nije smanjila cijena potrošačima. Razumijete što vam govorim? Znači Vlada je donijela odluku da se smanji teleoperaterima koji imaju najveću dobit u RH 42%. Jel razumijete o čemu govorim? Znači nije korektno prema potrošaču da toliki monopolisti, imamo mi još nekoliko teleoperatera ali ovo je monopolist on je uzeo infrastrukturu zato šta i Njemačka to ne pušta budimo realni, bolje bi bilo da imamo mi svoju digitalnu mrežu imamo mi osigurana i sredstva i da bude konkurencija da imamo optičke kabele i tako međutim mi po-go-du-je-mo tu, zbog čega ne znam. Tako da je to tržišno natjecanje. Pa možemo mi govoriti i o tržišnom natjecanju evo prehrambenih proizvoda određenih čokolada. Recimo ista je cijena u RH neke čokolade iz vani, isti je celofan, a nije ista kvaliteta, čak i skuplja u RH nego što je tamo proizvedena. Tržišno natjecanje mora biti negdje ograničeno. Recimo neke države EU su, poneke, su rekle u lokalnim trgovinama se prodaje 30% poljoprivrednih proizvoda domaće 50 proizvođača. Znači moramo negdje vidit, a što se tiče subvencioniranih evo ja znam spominje se da na tržištu ne smije biti subvencija nekih nepoštenih, poticaja nepoštenih. Pa primjer evo hrvatska brodogradnja je bila jedno vrijeme prije predpristupa da se ne smije brodogradnja točkasto tj. davati potpore međutim to je vridilo i za autoindustriju. Međutim kad je bila kriza Angela Merkel je baš poticala autoindustriju jer je svjesna da će propadne li autoindustrija da će ovaj propasti i njemačko gospodarstvo tj. da će biti u smanjenom obimu. Znači uvijek postoji na tržištu određene stvari koje su iznad nečega. Naravno da konkurencija je dobra. Najgori je način ponašanja na tržištu kao što je u Slovenskoj 9, da dođe netko iz tvrtke koja je jaka kao JANAF dovede tu poduzetnike koji donose brojač novca, dođe tu čovjek iz pravosuđa i dođu ljudi iz vlasti, bilo je i naših kolega zastupnika koalicijskih, dobro ne triba uopće sad o tome benat, bio dobar pršut, al to je manje bitno. Znači mi imamo problem što tržišno natjecanje svi se pominju na otvoreno tržište, liberalizaciju tržišta međutim nije to baš tako što se tiče ovih velikih država jel oni nas gledaju kao tržište jer da je drugačije vjerujte mi onda bi mogli zaštititi poljoprivredno zemljište kao ključni resurs jedan ključni, mogli bi zaštititi naše vode da imamo hrabrosti i snage jel i one su na tržištu. Ponavljam, znači naši resursi koji su, koje tribamo iskoristiti poglavito u tim krajevima odakle gdje bi se tribali eksploatirati ti resursi kao što su vode, ne znam i ovaj šume, naše šume recimo Gorski kotar, Slavonija i ostali, naše šume ti naši potencijali, međutim vjerujte mi da sigurno Italija potiče svoje ove proizvođače namještaja da se proizvodi pa makar otkupljivali u nas kvalitetan materijal, naše drvo i tamo ga proizvodili, oni će i poticati. I poticanje recimo poglavito recimo ključnih stvari jer mi smo vidli u ovoj korona krizi da isključivo svagdi tržišno natjecanje kao npr. u poljoprivredi. Ako mi nismo samodostatni onda smo mi u problemu kad dođe kriza, mi smo u problemu. I naravno da je zdravo logički da ćemo poticati nešto što nam je bitno od nacionalnoga je značaja, to je hrana, voda, proizvodnja i tako, međutim to u Hrvatskoj po meni od kad smo u EU mi smo više tržište, mi smo više tržište je li. Pa naš turizam je više uvozni nego izvozni, jer naša polja bi tribala biti obrađena i u turizmu bi tribali biti naši domaći proizvodi od naših svinja od, pršut domaći, dole evo u Drnišu gledam gradonačelnik. Međutim toga ima nešto ali to je nedovoljno za ponuditi kvalitetno. Tako da mi govorimo o drniškom pršutu, o sinjskom pršutu a nigdi praseta ili svinje ja ću reći po dalmatinski. Zbog čega? Zato što Nizozemska i ostale države Mađarska potiču, potiču i to puno više nego Hrvatska svoje proizvođače. A mi se držimo tog tržišnog natjecanja premda to, vi ćete reći nije vezano, vezano je virujte mi, virujte mi za opstanak ljudi za vrime Austrougarske na …/nerazumljivo/… na Dinari su ljude poticali bez obzira da se bave stočarstvom samo da opstanu tu i tu su dolazili organizirali vrlo malo tada sa konjima i zapregama su išli …/nerazumljivo/… Znači po meni, tržište i konkurencija je vrlo bitna. Konkurentnost, stvaramo kvalitetniji i jeftiniji, bolji proizvod. Međutim kad mi gledamo unutar EU od kad smo mi u EU ne znam ja koliko smo mi baš na tom tržišnom natjecanju koliko tu baš da europske države jače ne financiraju svoje, sufinanciraju i potiču svoju proizvodnju bilo koju da bi bili u biti mi njima samo tržište jel, kupci, kupci. Jer ne vidim logiku tu, ne vidim tu logiku premda ćemo mi svi reći mi smo za tržišno natjecanje onaj tko je sposobniji, bolje proizvodi, bit će jeftiniji, a da govorimo o lokalnoj samoupravi ili drugim samoupravama o utjecaju politike kod određenih stvari ili klanova koji su opisani ili APN spominjete agenciju, imate tu svega. Imate od onih koji dobijaju javne nabave za postavljanje rasvjete koje su 4 puta skuplje, a u biti kad gledate jeftinije, određene stvari se unutra mogu, tako da imamo tu problema pogodovanja na tržištu i tržište kao tržište poglavito što se tiče prehrambene proizvodnje po meni je ključno. Po meni, to je moj stav da Hrvatska se više mora uključiti u poljoprivredu ali ciljano, strateški jer ne može naša bakica koja sadi domaće autohtono sjeme bez poticaja države, bez brendiranja, bez, ne more na tržištu konkurirati GMO proizvodima. Ne more ona onu pomidoru, ja stvarno ona pomidora GMO možeš igrati tenis s njom dvi godine neće se raspast, prije će se raspast ona loptica, to sam 10 puta rekla. E, ali našu bakicu koja sadi i prodaje doli na Dolcu ili na peškariji u Sinju nebitno u Zagrebu ili na drugim tržnicama mi moramo poticati te ljude da ostanu tu živit. Ne samo kroz to, nego obradivo, mi iđemo u kontru, mi idemo sad zabraniti sjeme domaće bez modifikacije. Znači doslovno zabranit jer kao triba modificirati sjeme domaće. Kako se čovik treba kamion za kumpire oterat na …/nerazumljivo/… triba imat određenu lokaciju di se to radi, triba imat infrastrukturu za to. Znači mi na tržištu moramo neke stvari zaštitit jer druge države u nekom gradovima, lokalnim samoupravama i regijama 50% domaćih proizvoda mora biti na ladicama njihovih trgovina, mora biti, znači mora. E to je onda nekakav pomoć opstanku ljudi na tim područjima. Ne moremo mi na tržištu sa nekakvim poljoprivredama, tehnologijama, GMO proizvodima, tretiranja glifosatima i tako, ali imamo mi znači značaj, imamo turizam imamo mogućnost međutim mi se ovdje …/nerazumljivo/… mi smo za tržišnu ekonomiju, eto tržište. Ja sam suglasan da je konkurencija dobra. Međutim unutar okvira EU ja ne znam koliko je Hrvatska spremna jer ne bi imali uvažena državne tajnice 6% BDP-a od iseljenih ljudi. Ljudi iseljavaju zbog toga jel tamo se utječe na proizvodnju, proizvođače i na tržište. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj SDSS-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Anja Šimpraga. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom, uvažene kolege zastupnici i kolegice zastupnice. Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja kao jedna od najaktivnijih državnih agencija osnovana je još 95. godine te je počela s radom 97. U 2019. ukupno je riješila 772 predmeta iz područja tržišnog natjecanja i zabranjenih nepoštenih trgovačkih praksi, a za utvrđene povrede zakona iz tih područja izrekla je upravnokaznene mjere u iznosu od 4,1 milijun kuna. Agencija štiti tržišno natjecanja prije svega stvaranjem koristi za potrošače i jednakih uvjeta za sve poduzetnike na tržištu koji ponašajući se sukladno postojećim pravilima i natječući se na tržištu kvalitetom, cijenom, inovativnošću svojih proizvoda i usluga pridonose cjelokupnom razvoju gospodarstva Republike Hrvatske. Jedna od najvažnijih zadaća jeste promicanje kulture tržišnog natjecanja, uočavanja ograničenja koja se odnose na tržišno natjecanje, a sadržana su u zakonima i propisima koji dižu prepreke slobodnom i fer natjecanju poduzetnika na tržištu. Agencija se iz više razloga nalazi na svojevrsnoj prekretnici pored ovih zahtjevnih izmjena i dopuna zakona, na žalost predsjednik Vijeća Agencije Mladen Cerovac preminuo je krajem 2020. godine od posljedica bolesti COVID-19. Bio je jedan od najvećih stručnjaka za pravo tržišnog natjecanja ne samo u Hrvatskoj, nego i šire dajući jasan putokaz u kom pravcu treba nastaviti sa razvitkom prava tržišnog natjecanja. Govoreći o postupku imenovanja idućeg predsjednika i članova Vijeća, a u svjetlu izmjena i dopuna Zakona Vlada Republike Hrvatske objavit će javni poziv za predlaganje kandidata za predsjednika i članove Vijeća. Također uredit će se i pravna osnova za izračun plaće za predsjednika Vijeća, zamjenika i članova kao što smo ovdje čuli i to na način da će se propisati osnovica za izračun plaće koja je jednaka osnovici za izračun plaća državnih dužnosnika. Nacionalno zakonodavstvo iz područja tržišnog natjecanja potrebno je uskladiti sa direktivom Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2018. godine, koja se često i naziva direktiva ECN plus. Agencija postaje općenacionalno regulatorno tijelo koje je nadležno za zaštitu tržišnog natjecanja na svim tržištima te će se pravni položaj, nezavisnost, ustrojstvo i resurs agencije uskladiti s direktivom što će nam znači osigurati institucionalnu, financijsku i operativnu neovisnost Agencije. Novost je da Agencija u odluci kojom je utvrdila narušavanje tržišnog natjecanja sklapanjem zabranjenog sporazuma ili zlouporabom vladajućeg položaja poduzetnika tom poduzetniku može odrediti i mjeru praćenja poslovanja ili strukturnu mjeru vodeći računa o proporcionalnosti. Izmjenama i dopunama Zakona nastojat će se osigurati da Vijeće Agencije i službene osobe iz stručne službe Agencije provode svoje zakonske ovlasti neovisno o političkom i drugom vanjskom utjecaju te bez traženja i primanja uputa od Vlade ili bilo kojeg drugog javnog ili privatnog subjekta pri obavljanju svojih dužnosti, izvršavanju svojih ovlasti ne dovodeći u pitanje pravo Vlade Republike Hrvatske da prema potrebi donese pravila u pogledu opće politike koja nisu povezana sa sektorskim istraživanjima ili postupcima koji su u nadležnosti Agencije. Prijedlogom zakona uvodi se i novi pravni institut obvezni razgovori prema kojem je Agencija prije pokretanja postupaka radi utvrđivanja dostatnih indicija za pokretanje postupka po službenoj dužnosti, ali i tijekom postupka ovlaštena pozvati radi saslušanja bilo kojeg predstavnika poduzetnika ili udruženja, bilo kojeg predstavnika drugih pravnih osoba i bilo koju fizičku osobu ako bi te osobe imale, mogle imati informacije koje su od značaja za primjenu odredbi ovoga Zakona. Izmjenama i dopunama uvodi se institut nagodbe u postupcima i utvrđivanja zabranjenih sporazuma kao institut dnevne novčane kazne koji će Agenciji omogućiti kažnjavanje poduzetnika i udruženje poduzetnika koji ne postupi po određenim zahtjevima Agencije. Omogućit će se Agenciji oslobađanje od plaćanja novčane kazne onoga sudionika zabranjenog horizontalnog sporazuma ili tajnog kartela koji prvi obavijesti Agenciju o zabranjenom horizontalnom sporazumu i dostavi podatke, činjenice i dokaze koji Agenciji omogućuju pokretanje postupka. Proces izgradnje domaćeg prava tržišnog natjecanja kao ni proces usklađivanja domaćeg i europskog prava tržišnog natjecanja nije završen. Riječ je o trajnom procesu i to ne samo na zakonodavnoj, nego i na praktičnoj nam razini. Potrebno je ulagati konstantne napore u promicanje kulture prava i politike tržišnog natjecanja. Međutim slobodno možemo reći kako postoji visoka razina usklađenosti instituta hrvatskog i europskog prava, a ove izmjene i dopune samo su korak k navedenom. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj Domovinskog pokreta, a govorit će u ime Kluba poštovana zastupnica Vesna Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovana državna tajnice sa suradnicom ovaj put, kolegice i kolege. Što nam donose ove izmjene i dopune Zakona? Kao što je državna tajnica to lijepo rekla, znači usklađivanje sa direktivom kojom se nastoji osnažiti nacionalne agencije za tržišno natjecanje i na neki način uskladiti na razini Europske unije postupanja koja su do sada bila različita. S tim se naravno kako bi se to moglo provesti traži da agencije imaju dovoljno ovlasti i alata za provedbu svih aktivnosti koje su predviđene i kao što je to državna tajnica i rekla to će vjerojatno dovesti do određenih povećanja potrebnih resursa kako financijskih, tako i ljudskih. Zašto je Europska komisija donijela ovu direktivu? Ustanovili su da 85% slučajeva u principu rješavaju nacionalne agencije nisu ista postupanja u različitim državama članicama a zbog određenih prekograničnih tokova i usluga i roba je nužno to ujednačiti kako bi se na optimalan način mogli svi ti zadaci i sve funkcije koje agencije imaju, obavljati. Temeljem toga, poduzetnicima bi se omogućili istovjetno tržišno natjecanje, poglavito na unutarnjem tržištu EU-a i pravilno funkcioniranje kako je to u ostalom i zamišljeno. Neučinkovita provedba narušava tržišno natjecanje za one poduzetnike koji posluju u skladu sa zakonom i što je još važnije, potkopava povjerenje potrošača u unutarnje tržište i to poglavito u ovim uvjetima pandemije kada se dosta toga prebacilo na digitalne platforme i brojni gospodarski subjekti su intenzivirali svoje poslovanje u online segmentu. U tim uvjetima, jednaki uvjeti u svim državama članicama i istovjetna primjena su postali iznimno važni ne samo za poduzetnike već isto tako i za potrošače. Primjena ove direktive kod nas ne bi trebala donijeti neke pretjerano velike promjene ali neke promjene će ipak doći, jedna je ta ovlast izricanja upravno kaznenih mjera odnosno novčanih kazni, agencija do sada imala te ovlasti već su prekršajni sudovi davali, izricali novčane kazne. Oni su to činili u pravilu relativno rijetko i to u niskim iznosima što je kod određenog djela poduzetnika stvaralo percepciju kako se odredbe zakona mogu kršiti bez primjerenih sankcija, što naravno nikako nije dobro. Osim toga, od nacionalnih tijela se traži da budu učinkovitiji, tako da im se daju određene istražne ovlasti, instrumenti za sankcioniranje i dostatni resurs sukladno tome pa onda u principu agencija mora imati i neovisno sudjelovanje, potrebne resurse, ovlasti i ovlasti sankcioniranja. Postavlja se pitanje onda što sa sudovima, koliko su oni osposobljeni mada ako gledamo neka izvješća koji bi trebali vršiti nadzor jel, nad odlukama prvostupanjskih tijela ali po nekim pokazateljima koje dobivamo, naši sudovi bi trebali biti dovoljno osposobljeni i imati dovoljno resursa mada se žale na iste. Jedna od značajnih ovlasti su nenajavljene pretrage kojima nacionalna tijela prikupljaju ključne dokaze za utvrđivanje zabranjenih sporazuma ili zlouporabe vladajućeg položaja poduzetnika. To se odnosi na pretrage kako poslovnih prostora, ali isto tako i privatnih prostora. Te ovlasti su određeni broj tijela imali ali se uopće nisu u praksi primjenjivala, kod nas ta odredba u važećem zakonu postoji i agencija je imala praksu i koristila te odredbe vezano za poslovne prostore a nema podataka o provedbi pretraga privatnih prostora u praksi mada ta odredba već sada postoji. Ono što je promjena u odnosu na postojeće su ti obvezni razgovori gdje se tijela za zaštitu tržišnog natjecanja omogućava pozvati na razgovor bilokojeg predstavnika poduzetnika ili udruženja ili bilokoju fizičku osobu koja bi mogla posjedovati relevantne informacije jer se pokazalo u praksi da je vođenje razgovora koristan instrument za prikupljanje dokaza i pomaganje tijelima za tržišno natjecanje, da procijene vrijednost već prikupljanih dokaza, agenciju to stavlja u određeni povlašteni položaj u odnosu na neke druge institucije, tako da možda bi i neke druge institucije mogle dobiti te ovlasti ali to nije u nadležnosti ovog ministarstva pa ne bih sad išla sa raspravom u tom smjeru. To je novost i to nije bilo do sada, znači ti obavijesni razgovori u hrvatskom zakonu i u principu to se sad ovim izmjenama i dopunama mijenja. Jedan od elemenata neovisnog djelovanja prema direktivi jest i određivanje prioriteta u radu. Znači ukoliko nadležno tijelo mora u rad uzet sve prijavljene slučajeve, može doći do slučaja da se nepotrebno troši energija koja bi se mogla usmjeriti u rješavanje slučajeva koji su po svom utjecaju na funkcioniranje tržišta značajniji. Zanimljivi dio direktive koji govori o tome jer kaže se kako bi fokus trebao biti na povredama koje ugrožavaju unutarnje tržište pa se postavlja pitanje jesu li ova tijela dovoljno zrela, spremna i opremljena za to i hoće li to onda ugroziti odlučivanje o čisto domaćim povredama, znači kako odrediti te prioritete što je važnije, je li važnije što se dešava na unutarnjem tržištu EU-a odnosno na domaćem tržištu, o tome isto tako trebalo bi malo povesti računa. Jer u konačnici, ipak većina tih povreda ima prekogranični učinak i ovaj element u direktivi je onda nekako i očekivan i razumljiv. Sve ove promjene treba gledati kao još jedan korak u procesu emancipacije tijela koja štiti tržišno natjecanje i realno, taj proces traži vremena, odvija se usporedo s procesima sazrijevanja kulture tržišnog natjecanja, političke kulture i jačanja vladavine prava. U tranzicijskim državama u koje ubrajamo i Hrvatsku je to od iznimne važnosti i vidjeli smo proteklih dana kako se grčevito brani komora koja je bila tek simbol načina poslovanja svojstvenog brojnim tvrtkama jer 30 g. nakon pada komunističkih režima u istočnoj Europi, u Hrvatskoj još uvijek ima institucija i poduzeća koja posluju na način kao da se ništa nije dogodilo. Ona poznata maksima „radio, ne radio, svira ti radio“ brojnima je još uvijek jako privlačna i spremni su je braniti pod svaku cijenu. Izjave pojedinaca proteklih dana su dio takvog načina razmišljanja i postupanja. Isto tako kadroviranje države u gospodarskim subjektima koje smo vidjeli na primjeru Podravke je još jedan nonsens jer ako su Čokolino, puding i Vegeta strateški proizvodi onda bi sve moglo biti strateški proizvod bez iznimke. Uloga države u gospodarstvu je jača iz dana u dana i to pojaviše zbog epidemije i to postaje sve veći problem. Pritom nikada ne smijemo zaboraviti da poduzetništva nema bez demokracije a demokracije nema bez slobodnih medija stoga je jačanje poduzetništva i tržišnog gospodarstva za mladu demokraciju kao što je Hrvatska, od iznimne važnosti. U državi u kojoj prosvjeduju poduzetnici, a ne radnici, trebamo se zapitati jesmo li krenuli unazad umjesto naprijed. Ako jesmo, onda je suglasje Radničke fronte i HDZ-a oko ukidanja obvezne članarine HGK-a, posve razumljivo. Naša demokracija je put koji tek gradimo, krhka je i trebamo biti oprezni kao se duh totalitarnog režima iz kojeg smo 90-ih izašli, ne bi vratio pod izlikom brig za zdravlje i neizvjesne budućnosti. Kao članica EU-a, trebamo i dalje graditi i osnaživati institucije koje promiču tržišnu ekonomiju i slobodno tržište jednakih prava za sve a ne samo za odabrane. U tom kontekstu, Domovinski pokret podržava ove izmjene i dopune. Ima određenih stvari koje su u koliziji sa, koje smatramo da bi mogle dovesti do određenih problema, malo više ću o tome u pojedinačnoj raspravi i u principu vezano za to ćemo vjerojatno i napraviti nekoliko amandmana za ovaj prijedlog do drugog čitanja. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Damir Habijan, izvolite. Evo prije nego što počnemo, poštovana zastupnica je digla povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Da, povrijeđen je Poslovnik u čl. 238. Kolegica je iznosila teške neistine, nema apsolutno nikakvog suglasja između Radničke fronte i HDZ-a ali ima suglasja između Domovinskog pokreta i HDZ-a u svim floskulama koje smo ovdje čuli koje kolegica ponavlja i iz Nacionalne razvojne strategije, i iz ovog izvještaja koji smo dobili a to ne bi trebalo onda dovoditi u pitanje a kao što ne bi trebalo dovoditi u pitanje nikakvo suglasje HDZ-a ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. I vi znate kao i svi drugi koji su vas slušali da je to bila replika a ne povreda Poslovnika pa dobivate opomenu. Izvolite, kolega Habijan.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, predstavnici AZTN-a, kolegice i kolege. Evo pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Naime, postojeći zakonodavni okvir u području zaštite tržišnog natjecanja predstavlja Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja iz 2009. g. te zakon o izmjenama i dopunama predmetnog zakona koji je na snazi od 1. srpnja 2013. g. kao i ostali podzakonski akti koji su neophodni za njihovu provedbu. Ulaskom RH u EU, AZTN imao ovlast da uz navede odredbe Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja izravno primjenjuje i odredbe pravne stečevine EU-a koje uređuju područje zaštite tržišnog natjecanja a naročito to se odnosi na odredbe čl. 101. Ugovora o funkcioniranju EU-a o zabranjenim sporazumima između poduzetnika kao i odredbu čl. 102. Ugovora o funkcioniranju EU-a o zloupotrebi vladajućeg položaja poduzetnika. 11. prosinca 2018. g. usvojena je Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2019/1 o ovlašćivanju tijela država članica nadležnih na tržišno natjecanje i za učinkovitiju provedbu pravila o tržišnom natjecanju i osiguravanju pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta te obzirom na navedeno, potrebno je i da nacionalno zakonodavstvo, dakle RH uskladimo sa predmetnom direktivom. Uvodnom treba naglasiti kako je uređeno područje tržišnog natjecanja od važnosti kako za potrošače tako i za poduzetnike ali i gospodarstvo u cjelini. Na taj način osigurava se bolja ponuda i kvaliteta, niže cijene proizvoda i usluga, potiču se inovacije i u konačnici utječe se na sam gospodarski rast. Odredbe čl. 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju EU-a odnosno čl. 8. i 13. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja a koje uređuju pitanje zlouporabe vladajućeg položaja te zabranjenih sporazuma, pitanja su javnog poretka te bi se trebali učinkovito primjenjivati širom EU-a u cilju osiguranja nenarušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu. U pogledu zabranjenih sporazuma, kada bi se trgovačka društva umjesto da se međusobno natječu, dogovorila o smanjenju tržišnog natjecanja, došlo bi do narušavanja jednakih uvjeta za sve što bi imalo zasigurno štetne posljedice za potrošače ali isto tako i trgovačka društva. Upravo zbog toga, zabranjeni su svi sporazumi među trgovačkim društvima koji imaju za cilj ili posljedicu narušavanja tržišnog natjecanja. U odnosu na zlouporabu vladajućeg položaja, takvo ponašanje je zabranjeno pravom EU-a o tržišnom natjecanju a podvladajućim položajem u ovom smislu misli se na gospodarsku moć nekog trgovačkog društva kojemu omogućava sprječavanje učinkovitog tržišnog natjecanja na relevantnim tržištima tako što mu daje veliku mogućnost neovisnog djelovanja prema konkurentima. Što se sve mijenja vim izmjenama i dopunama zakona? Prije svega valja naglasiti kako se položaj AZTN-a ustrojava kao regulatora tržišta, mogli bi reći napokon, dakle nešto poput odnosno poput HERA-e, HAKOM-a ili HANFA-e odnosno drugim riječima, sama agencija definira se kao samostalna i neovisna pravna osoba sa javnim ovlastima koja obavlja poslove općeg, nacionalnog i regulatornog tijela. Izmijenjenim čl. 26. stavak 2. propisuje se kako agencija svoje ovlasti izvršava neovisno i nepristrano, u interesu učinkovite i ujednačene primjene Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja te odredbi čl. 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju EU-a. Kao što sam uvodno naglasio obzirom da je donijeta predmetna direktiva, RH dužna je navedeni zakonodavni akt transponirati u nacionalno zakonodavstvo a kao što znamo, direktivom se utvrđuje cilj koje države članice moraju ostvariti a pri tome svaka država članica samostalno odlučuje o načinu na koji će taj cilj ostvariti. Predmetna direktiva naglašava kako bi se trebalo ojačati operativnu neovisnost nacionalnih upravnih tijela nadležnih za tržišno natjecanje kako bi se osiguralo učinkovita, ujednačena primjena upravo čl. 101. i 102. te osigurati da ista bude zaštićena od vanjskih intervencija ili političkog pritiska. Upravo novi čl. 26. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja osigurava navedenu ulogu agencije a osobito njen stavak 10. i stavak 11. Druga važna novina odnosi se na novu mogućnost koju dobiva Agencija odnosno ovlast da odbaci inicijativu za pokretanje postupka ako razmatrane inicijative Agencija ocijeni da ista nije prioritet za rješavanje. Naime, upravo je predmetna direktiva koju transponiramo u nacionalno zakonodavstvo propisala kako bi nacionalna upravna tijela nadležna za tržišno natjecanje trebala moći odrediti prioritete svojih postupaka za provedbu članaka 101. i 102. Ugovora, a sve kako bi učinkovito upotrebljavala svoje resurse i kako bi se mogla usredotočiti na sprečavanje i otklanjanje protutržišnog ponašanja kojima se narušava tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu. Važno je naglasiti kako je protiv takvog rješenja Agencija a sukladno direktivi koja se transponira u nacionalno zakonodavstvo osiguran pravni lijek odnosno dopušteno je tužbom pokrenuti upravni spor pred Visokim upravnim sudom. Kao novina mijenja se i dosadašnji članak 65. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja koji je propisivao mogućnost oslobođenja ili umanjenja upravnokaznene mjere odnosno sada prema prijedlogu novog zakona novčane kazne. Riječ je o institutu pokajnika koji već postoji u sadašnjem zakonu, ali se sukladno predmetnoj direktivi detaljnije razrađuje navedeni institut. Na opisani način omogućit će se Agenciji da oslobodi plaćanja novčane kazne onog sudionika zabranjenog horizontalnog sporazuma odnosno kartela ili tajnog kartela koji prvi obavijesti Agenciju o istim i dostavi podatke, činjenice, dokaze koji omogućuju pokretanje postupka ili prvog sudionika zabranjenog horizontalnog sporazuma ili tajnog kartela koji dostave dokaze koji agenciji omogućuju utvrđivanje povrede odredbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i članka 101. Ugovora u slučaju kada je Agencija već prethodno dakle pokrenula postupak, ali nije imala dovoljno dokaza za utvrđenje kartela. Imajući u vidu ovo navedeno treba napomenuti kako je program pokajništva jedan od najvažnijih alata Agencije u borbi protiv kartela upravo iz razloga što je riječ o zabranjenim sporazumima između međusobnih konkurenata na tržištu, a koji su u većini slučajeva tajni te je njihovo otkrivanje izuzetno teško. Agencija je još u studenom 2010. godine, a kada su na snagu stupile Uredba o kriterijima za izricanje upravnokaznene mjere i posebno Uredba o kriterijima za oslobođenje ili umanjenje upravnokaznene mjere ovlaštena provoditi pokajnički program za sudionike kartela. Prema tome, ovim novinama samo se detaljnije uređuje već postojeći institut te se ujedno ovlašćuje Agencija da odobri pristup izjavama poduzetnika pokajnika ili prijedlozima za nagodbu strankama u postupku na koji se izjave i prijedlozi za nagodbu odnose i za potrebe ostvarivanja njihovih prava na obranu u tom postupku. Na taj način zapravo se postiže određena ravnoteža u samom postupku. Nadalje, pohvalio bih Prijedlog izmjena zakona koje se odnose na institut obavijesti o utvrđenom činjeničnom stanju. Naime, prema dosadašnjem zakonskom rješenju prije nego Agencija donese konačno rješenje strankama se u postupku dostavljala obavijest o preliminarno utvrđenim činjenicama na koje su stranke tada imale pravo pisano se očitovati, dati svoje primjedbe te predložiti dodatne dokaze i svjedoke. Evo osobno kao odvjetnik mogu posvjedočiti da navedeni institut u praksi doista je bio nepotreban i zapravo rekao bih i nesvrsishodan jer je riječ o procesnoj radnji koja zasigurno odugovlači postupak. Naime, poduzetnik obuhvaćen prijavom se zapravo dva puta gotovo identično očitovao o istom te se sam postupak odugovlačio što u konačnici siguran sam nije u interesu niti jednoj strani u postupku. Kao novina uvodi se i institut nagodbe u postupcima utvrđivanja zabranjenih sporazuma. Uz naprijed navedeno smatramo kako će navedeni institut također utjecati na već učinkovitost i ekonomičnost samog postupka pred Agencijom. Naime, ovom izmjenom omogućit će se da stranka protiv koje se temeljem Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja vodi postupak zbog zaključenja zabranjenog sporazuma može podnijeti pisani prijedlog Agenciji za nagodbu i to najkasnije 30 dana, u roku od 30 dana od dana zaprimanja obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama u postupku. Na taj način omogućuje se … [[ne razumije se]] protiv koje se vodi postupak pred Agencijom da dobrovoljno prizna povredu iz članka 8. odnosno članka 101. Ugovora i prihvaća odnosno daje pisanu izjavu da neće osporavati odnosno neće podnijeti tužbu protiv rješenja Agencije, a za uzvrat ukoliko Agencija prihvati naravno navedeni prijedlog nagodbe ista će umanjiti iznos novčane kazne u rasponu od 20 do 30% od onog iznosa koji bi eventualno se tom poduzetniku izreklo. Sigurno će biti naravno i pratiti učinak ovog novog instituta odnosno u kojoj mjeri će isti utjecati na skraćivanje samog postupka pred Agencijom odnosno broj poduzetnika koji će isti, navedeno iskoristiti. Isto tako osvrnuo bih se samo na nešto što je i prethodno bilo navedeno. Dakle, bilo je ovdje govora o upravnokaznenim mjerama. One su zapravo u našem zakonodavstvu od onog prvog osnovnog zakona koji je stupio na snagu jedino što se ovim zakonom mijenja, mijenja se sam termin dakle više nije upravnokaznena mjera, nego je novčana kazna. Isto tako bilo je ovdje dosta riječi i o državnim potporama koje zapravo od 2013. godine više nisu predmet Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, već Zakona o državnim potporama odnosno više niti nisu u ingerenciji Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja već Ministarstva financija koje provodi nadzor nad istima, a o njima odnosno njihovom odobrenju odlučuje Europska komisija. Prema tome, bilo bi dobro da o tome vodimo računa kada zapravo govorimo o ovoj točci dnevnoga reda. Eto hvala lijepo. I zaključno naravno, Klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ove izmjene i dopune Zakona.
Hvala vam lijepa. Sljedeći Klub zastupnika bit će onaj HSS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Željko Lenart. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Tržišno natjecanje mislim da je to jedan od velikih problema u Republici Hrvatskoj kojega ćemo vrlo teško dovesti na onu razinu koja je u Europskoj uniji. Kaže u zakonu rečenica: „Osigurati neovisnost i resurse za rad Agencije za tržišno natjecanje.“ Pa nama danas Ustavni sud nije neovisan. Nama policija nije neovisna. Televizija nije neovisna. Sudstvo nije neovisno. Pa kako možemo očekivati da će Agencija za tržišno natjecanje biti neovisna? Ja u tu priču evo ne vjerujem, neka se ljuti tko god hoće. Odredbe koje se, koje pišu u ovim izmjenama ja ću ih samo navesti, znači uvodi se institut nagodbe u postupcima utvrđivanja zabranjenih sporazuma, mogućnost sadašnjim i bivšim direktorima, rukovoditeljima i drugim zaposlenicima poduzetnika koji su podnijeli zahtjev za oslobođenje od novčane kazne u okviru pokrajničkog programa, zastare za izricanje, izvršenje novčanih kazni. Evo ovo su termini koji upravo potvrđuju ovo što sam malo prije rekao. Zastare, pokajnici, oslobođenje, zataškavanje to je ono što prati sve nepravde u Republici Hrvatskoj. Tržišno natjecanje je jedna od onih stvari koja je, su zbog nepravde izbacile mnoge ljude iz biznisa koji su mnoge ljude otpustili iz svojih tvrtki, pomaknuli se u neke druge dijelove svijeta, dali tamo djelovati gospodarski ili su jednostavno otišli iz ove Hrvatske u kojoj kao što sam rekao ni Ustavni sud nije neovisan. Imali smo nedavno slučaj u Šibeniku tragičan koji isto tako se može podvesti pod ovo o čemu danas pričamo. Dodirnut ću se jednog slučaja u poljoprivredi gdje je u pitanju kriminal, nekorektno tržišno natjecanje i još mnogo kaznenih djela koje se ispod toga mogu podvesti. Radi se o Sedlić grupi, o njihovoj tvrtki kćer Agronatura čiji je vlasnik pobjegao u Bosnu i Hercegovinu nakon što je za njega obiteljsko gospodarstvo … [[ne razumije se]] otkupljivalo kukuruz od poljoprivrednika iz Moslavine, Posavine, iz Slavonije. Ljudi su oštećeni za 18 i pol milijuna kuna u 2019. godini. Znači skoro godinu i pola uslijed prijava USKOK-u, policiji, ne znam kome nisu prijavili. Do dan danas nisu dobili niti jednu kunu. Malo prije sam upravo razgovarao sa jednim predstavnikom obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva koje je oštećeno za pola milijuna kuna, a napravilo se na način da u vrijeme kada je bila dosta velika ponuda kukuruza, kada je ponestajalo skladišnih kapaciteta i kada je ova grupa tvrtki koje sam nabrojao ponudilo nekoliko lipa više od ostalih na tržištu. Ljudi su dovezli svoj kukuruz što su radili nekoliko mjeseci. U njega su uložili znatna sredstva da bi ga proizveli. Uglavnom svoj kapital jer nisu dobili ništa na lijepe oči, svoj rad, svoju mehanizaciju, svoje znanje i danas skoro godinu i pola iza toga ovom gospodinu kojem su uzeli pola milijuna kuna robe nudi se nekakva nagodba u nekakvom predstečaju, stečaju od 70 tisuća kuna na rate. Tragedija je što nitko ne poduzima ništa. Nitko, USKOK, policija, sudstvo i mi govorimo o neovisnosti Agencije za tržišno natjecanje. Kuda ide ova Hrvatska? Koliko ćemo imati slučaja Šibenika ubuduće? Evo vidite da su takvi slučajevi sve češći od Zavadlava u Splitu, od ovoga ispred Vlade prije nekoliko mjeseci, od ovoga slučaja u Šibeniku. Njihov zajednički nazivnik se ne razlikuje mnogo. Svi su oni osjećali nekakvu nepravdu opravdanu ili neopravdanu. Ali učinili su ono najgore. Kada nitko nije mogao riješiti njihovu nepravdu uzeli su pravdu u svoje ruke, barem su oni tako mislili. Da li je to ispravno ili ne, ali sigurnost u Hrvatskoj je bitno narušena zbog toga što mi nemamo neovisne agencije, nemamo neovisno sudstvo. Svime time se upravlja iza nekih zavjesa, iza nekih vrata. Neki nalogodavac daje zapovjedi kako će se sve odvijati, pa isto tako i u ovom tržišnom natjecanju. Stoga ne vjerujem više ni ovakvim zakonima. Ne vjerujem više niti u agencije. Ne vjerujem više niti u sudstvo dok konačno ne dobijemo prave potvrde neovisnosti, djelovanja jer draga gospodo, sve nas plaćaju porezni obveznici. Sve nas plaćaju porezni obveznici sve agencije, sva ministarstva, kompletnu Vladu, sve državne službenike koji rade u institucijama Republike Hrvatske, a ti koji plaćaju upravo su nezaštićeni i budu opljačkani na mnogo, mnogo perfidnih i lukavih načina od ljudi koje netko štiti, a oni koji bi trebali se brinuti da to tako ne bude jednostavno pišu zakone, izmjene zakona i jednostavno u ovoj državi pravde i pravice nema. Pitam vas. Kada smo prenijeli uredbe europskih direktiva u naše zakonodavstvo, zar mislite da se ovaj slučaj koji sam vam pričao može dogoditi u Njemačkoj? Ma ne pada na pamet nikome u Njemačkoj da se tako ponaša jer država će platiti ono što je on trebao platiti, a onda će se s njime obračunati na dobro znan način i nikada mu više neće pasti na pamet. Ja znam da možda sa pokajnicima se ubrzava proces. Da će pokajnici možda prijaviti neke slučajeve koji se nikada ne bi otkrili, ali nisam vidio odredbu u ovoj izmjeni zakona ili u ovom zakonu gdje se kaže da se pokajnik može biti samo jednom ili pokajnik može biti više puta. Pa danas ćete u jednom kartelu biti pokajnik, pa ćete sutra biti u nekakvom drugom kartelu pokajnik i dok vas netko u tom kartelu ne ubije bit ćete pokajnik i kršit ćete zakon, korist ćete mogućnosti da pridobijete materijalnu korist za sebe zbog vašega ponašanja, zbog nemira koji ćete i nepravde uvoditi na tržište i upropastiti mnoge poštene poduzetnike. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj Centra i GLAS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite.
Uvaženi zastupnici i zastupnice, u nekim normalnim i sretnim okolnostima Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja bio bi jedan od najvažnijih zakona o kojem se raspravlja u jednom parlamentu. Kod nas to izaziva nekakvu blagu nelagodu već prilikom samog izgovaranja riječi tržišno i natjecanje jer Hrvatska nema razinu tržište to govori svaki statistički podatak o stanju našeg gospodarstva. Imamo jako mali broj poduzetnika koji ni na koji način ne posluju sa državom. A kada govorimo o natjecanju naša pretjerana teritorijalna razmrvljenost dovodi do toga da nekako uvijek bolje posluju oni poduzetnici koji imaju nekog svog čovjeka u uredu za javnu nabavu. Kada govorimo o samoj agenciji koja je osnovana još davne '95.-te, a posluje i započela je s radom od '97.-me godine onda je teško reći da je ta agencija ostvarila svoju svrhu ako se samo prisjetimo nekolicine poduzetnika poput Ivice Todorića i nastanka koncerna Agrokor pa reći da smo doista tu vodili brigu o ravnoteži tržišnog natjecanja i eto gledanja kroz prste poduzetniku koji je na neki način bio povezan sa strukturama vlasti. I čitavom nizu drugih. Danas možda nekakav neobičan povlašteni tretman imaju i brojna javna poduzeća koja na neki način imaju monopolistički položaj kao i ona u kojima su ugledni dužnosnici poput Krstičevića imali ključnu ulogu u nadzornim odborima ili nekim drugim tijelima. No, to je sve neka druga tema. Ono što je moj stav vezano za sam zakon i njegovu nomotehničku posloženost donekle je, donekle je ambivalentan. S jedne strane uvijek govorim da je glavni problem Hrvatske to što nema izgrađene jake i nezavisne institucije i uvijek ističem da je cilj mog političkog djelovanja i rada to da se takve institucije izgrade, postave na noge, da se dodatno ojačaju. No, ona stara latinska izreka kaže u svemu treba imati mjeru. Ovdje mjeru na neki način određuje ili diktira EU u konkretnom slučaju Direktivom iz 2018. godine. E sad, moja dvojba je u tome da bez obzira što je riječ o direktivi ne bismo trebali olako prihvaćati sve što u toj direktivi piše. Tim više što je riječ o direktivi iz prosinca 2018. godine što znači da eto tek 2 godine je na snazi, u primjeni. Pitanje je kako će se neki instituti tumačiti i kakve će biti njihove posljedice na razini europskog prava, a kod nas to ima nekakvu dodatnu težinu. Dakle, svaka direktiva na neki način mora biti uklopljena u naš domicilni pravni poredak, a mi ovdje dajemo agenciji ovlasti i nadležnosti koje debelo odskaču od onih koji imaju druga tijela koja spadaju u područje upravnog prava. I s jedne strane možda ovakav pristup može pomoći da eto i druge, druga tijela slična ojačaju, da steknu veću neovisnost, da budu učinkovitija i efikasnija u svom radu, no nisam sigurna da je to primjerni put s obzirom na to da kao što sam već i u replici istaknula neke od ovlasti koje mi dajemo agenciji više mi sliče tijelima inkvizitornog postupka, tijelima kaznenog postupka nego nečemu što mi je primjereno za područje primjene upravnog prava. Koje su to konkretno mjere? Pa evo taj novi pravni institut obavezni razgovori. Dakle, tu će agencija biti ovlaštena pozvati radi saslušanja bilo kojeg predstavnika poduzetnika ili bilo koju treću osobu, sad da pokušam skratiti, a informacije koje mogu biti u svakom slučaju korisne, ali tako dobivene informacije ne smiju se upotrijebiti kao dokazi u svrhu izricanja sankcija. Ajmo sada to primjerice usporediti sa ovlastima koje ima Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa kada utvrđuje sukob interesa dužnosnika. Zamislite da povjerenstvo može pozvati bilo koga na nekakav obavezni obavijesni razgovor. Pa ovaj sabor bi se digao na noge, zapalio bi se po potrebi da se takva ovlast ne dopusti. A ajmo onda otići korak dalje. Dakle, jedno je graditi neovisnost institucije, a nešto je sasvim drugo dati toj instituciji pretjerano jake ovlasti neizbalansirane i pritom široko diskrecijsko polje odlučivanja kao što sada dajemo agenciji kada kaže da se nekim slučajem neće baviti jer evo eto procjenjuje da to sada nije prioritet i da ne šteti jako tržišnom natjecanju ili će prilikom sklapanja nagodbe licitirati koliko će oprostiti nekom poduzetniku pokajniku. I na kraju krajeva tko je poduzetnik pokajnik? Zamislite da imamo dužnosnike pokajnike? Kako bi to zvučalo? Zamislite da imamo dužnosnike pokajnike kojima bi Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa oprostilo sankciju ili kaznu ili eto na neki način otkrio je ključne informacije do kojih povjerenstvo ne bi moglo doći na sličan način. Do kuda to vodi. Ako na takav način uvedemo pokajničke programe koji će biti netransparentni, nedovoljno javni jer agencija bi po svom radu trebala biti javna, ali njezin standard javnosti danas je ispod razine javnosti koju primjerice ima povjerenstvo. I ne postoji zapravo niti interes medija da to u toj količini prate pa da bi onda naši građani i poduzetnici znali koji su kriteriji koje agencija zauzima prilikom određivanja kojim će se predmetom uopće baviti, kojim redoslijedom, kojim intenzitetom i koji su to standardi koji se utvrđuju što se smatra primjerenim ili neprimjerenim tržišnim natjecanjem. Dakle tamo toga nema. Mi ovdje stvaramo jednog čudnovatog kljunaša koji kažem s jedne strane ja načelno podupirem osnaživanje i jačanje nezavisnih agencija i tijela, ali ne bez kontrole, ne bez ravnoteže i ne na način da to odstupa od cjelokupnog društveno političkog pravnog poretka. Zamislite na kraju krajeva da Porezna uprava, Porezna uprava, a jednako je važna ima mogućnost nenajavljenih pretraga bilo službenih javnih prostorija ili privatnih. Zamislite na kraju krajeva da povjerenstvo može upadati u privatne prostorije dužnosnika pa da vidi ima li tamo vrijednih pokretnina i umjetničkih slika. O tome govorim. Ne možemo bez razmišljanja, ne možemo kao puki slijepi prepisivači europskih direktiva i normi uvoditi nešto u naš pravni poredak ne razmišljaju kakve to posljedice može imati. Kolegica Vučemilović je istaknula da ova odredba o nenajavljenim pretragama već zapravo postoji u našem pravnom poretku, ali da se kada govorimo o pretrazi privatnih prostorija nije koristila. Pa postoji razlog, dali bi sama tijela pogotovo ljudi koji imaju nekakvo pravno znanje, na kraju krajeva agencija s obzirom na svoj dugi staž ima i određenu razvijenu praksu svjesna je nekakvih implikacija pa nisu otvarali Pandorinu kutiju. Ali samim prijedlogom zakona i njegovim stupanjem na snagu Pandorina kutija je otvorena. I nisam za to da olako bez razmišljanja damo takvim vjetrovima da se razmašu, a da pritom kažem ne dovedemo sve naše sustave u razinu, da ne uspostavimo ono što je ključ demokracije, a to je sustav uzajamnih kočnica i ravnoteža i balansa između svih javnopravnih tijela i grana vlasti koje kontroliraju jedna drugu. Hvala.
Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti poštovani zastupnik Bulj.
Hvala lijepo. Tržišno natjecanje i agencija ove izmjene kojima je cilj uravnotežiti tj. da bude ravnopravno tržište, da bude konkurencija ravnopravna, međutim po meni kao što sam rekao to je dobro jel za, na tržištu imamo one koji su uspješniji da imamo tako jednu agenciju ali je pitanje svega onoga što je ta agencija do sada obavljala i koliko je uspjela sačuvati tržište da bude konkurentno, da bude, to je pitanje. Međutim, ja bih ovdje još jednom otvorio ono ključno pitanje domaćih proizvođača npr. u poljoprivredi. Ja to ću uvijek govoriti, domaći proizvođači su u podređenom položaju u protiv, na europskom tržištu naprotiv njih kad su multinacionalne kompanije koje su snažne, velike, tržište je takvo, mogu konkurirati cijenom, jeftinija im je proizvodnja. Našim ruralnim područjima puno je skuplja proizvodnja, skuplja energija, teži je transport, malo je ljudi i u biti to bi tribala biti ona cijena koju bi mi tribali štititi. To bi trebala biti ona glavna točka, kritična točka što ćemo mi na tržištu štititi. I to je naša obaveza da mi domaće proizvođače poglavito naše poljoprivrednike štitimo i mi moramo težiti tome bez obzira što se pozivamo na tržište na EU, šta imamo agenciju, sankcije, ovo ono činjenica je da multinacionalne kompanije diktiraju tržište poglavito što se tiče samog tržišta ovaj što se trgovina jel. I Hrvatska je se sve više i više pretvara u, mi u potrošače al stranih proizvoda, mi smo se više i više trgovina stranih proizvoda. I to je činjenica i pitanje je i upitnost kvalitete koja je dokazana da je puno lošija kvaliteta u istom celofanu. Znači u istom celofanu nebitno jel čokolada ili nešto drugo u istome celofanu je, ali je puno lošija kvaliteta, a skuplje plaćamo. To je što se tiče trgovine naših poljoprivrednika. Ne samo poljoprivrednika pa čak i proizvođača, mi bi morali zbog svoje nerazvijenosti poglavito zbog lošeg funkcioniranja sustava poticaja, potpora, to je tema prije, javnih nabava koje su isto također lošeg pravosuđa, mi da bi ostavili naše ljude u Slavoniji, u Zagori, Gorskom kotaru, šume, evo moremo mi i šume ovdje uzeti naše drvo koje je kvalitetno odlazi u druge države gdje se proizvodi dodatna vrijednost i naši ljudi odlaze iz tih krajeva. Znači tržište da, međutim ja uvik spominjem Njemačku uvik autoindustriju, kad je bila kriza 2008. godine Njemačka je subvencionirala i svoje kupce vozila u svojoj državi di se proizvode, kupce svoje građane da kupuju proizvode njemačka vozila i poticala ih, a poticala je i autoindustriju jer su bili svjesni ako propane autoindustrija bez obzira na direktive EU i ovaj uredbe, direktive i ono što su prihvatili. To je činjenica i to se zna. Dok smo mi brodogradnju uništavali, što lošim upravljanjem, a bili smo brendirani recimo u brodogradnji kao glavnom izvoznom proizvodu, nama je brodogradnja trebala biti glavni izvozni proizvod uz jake firme u graditeljstvu i slično. Međutim, mi smo radili sve obrnuto, mi smo poslušno sve slušali i sve smo uništili jel. I sada naša najkvalitetnija radna snaga radni na njemačkim brodovima u brodogradilištima, škverovima, a u nas je nastao kaos. Znači to tržište ono je lipo to čuti, međutim negdje država mora tržište da bude liberalizirano, da bude jednako za sve, da bude međutim nije to baš tako. Nemoguće da će doći neki drugi da imamo neki teleoperater da bi mogao doć u Njemačku to bi bilo nemoguće, prije svega iz sigurnosti. A drugo, da imaju najveću dobit teleoperater HT u Republici Deutsche Telekom tj. ali eto zove se HT samo što ima hrvatski da ima najveću dobit u Europi ne u EU i u RH to znamo. Ali znamo isto da na tržištu, to je pitanje koje ja postavljam u korona krizi je Vlada u 5.ili 6.mjesecu, ne mogu se sititi, je svojom odlukom oprostila pola koncesije teleoperateru, međutim građanima je ostala ista cijena.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika, prva je poštovanog zastupnika Matka Kuzmanića.
Hvala predsjedavajući. Naime, kolega Bulj da u Hrvatskoj postoji tržišno natjecanje onda bi ta agencija imala šta i štitit. Ali u Hrvatskoj tržišno natjecanje izgleda malo drugačije, pa ću vam pročitat samo jedan citat koji je bio nedavno jel smo svi bili svjedoci toga, a kaže „na snimkama se prenosi telegram detaljno objašnjava tko treba dobiti posao, ali i kako se to treba dogoditi. A dotični poslije objašnjava da se nema čega bojati da se tako i u Gradu Požegi radilo i ranije i da se nikome ništa nije dogodilo jer je sve pokriveno“, pa me zanima hoće li onda pozitivno mišljenje na jedan tako sklopljen posao od Agencije za tržišno natjecanje značiti da je praktički nešto napravljeno po zakonu? Dokle god Hrvatska bude na onome a,b,c, a to je anything but Croatia od onih istih fondova o kojima smo maloprije pričali, znači pričamo o zapadnom kapitalu koji bi možda ušao u našu domovinu, ali onemogućuje im se upravo zbog te lokalne korupcije koja postoji na svim razinama.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Nažalost lokalni taj ortakluk koji uništava konkurenciju, konkurentnost u konačnici jeftiniju uslugu, jeftiniji proizvod potrošaču, to je vidljivo recimo sad u Banovini. U Hrvatskoj ima doduše mali su tvrtke ili pojedinci, obrti koji imaju svoje bagere, građevinske strojeve, da je to objediniti oni bi to mogli obaviti, ali obavit će neko treći, neka strana multinacionalna kompanija koja će u biti dati podkoperantske neke ugovore i u biti oni će dobiti dobit, a naši će ljudi raditi za male pare. Znači može se to kada bi imalo volje. Ja znam da ovo izgleda kao, međutim na tržište kao što ste spomenuli Požegu, jel Požega, to vam je klub Slovonska 9, to vam je samo prenešeno na lokalno, znači u Slovenskoj 9 ona je sad najpoznatija, to je hobotnica sa tisuću pipaka, a poglavito prema lokalnoj samoupravi, a poglavito prema mojoj i tvojoj županiji. To tako funkcionira. Kakva tržišna agencija, kakvo tržište.
Hvala. Sljedeća je replika poštovane zastupnice Vučemilović.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovani kolega Bulj. Često govorite o poljoprivredi i ja vas u potpunosti shvaćam i razumijem, dolazim i sama iz tog poljoprivrednog kraja i sad govorimo o tržišnom natjecanju, a mi često ustvari nastojimo zaštititi te naše poljoprivrednike od nelojalne konkurencije i od tih niskih uvoznih cijena. Sjetite se samo svinjske kuge u Njemačkoj kada su zemlje sa Dalekog Istoga stavile zabranu za uvoz svinjetine, pojavio se višak, završio je kod nas i naši poljoprivredni proizvođači stočari nisu imali kome plasirati po nekoj normalnoj cijeni. Vidimo i sada još uvijek ima tih proizvoda na policama, a dovoljno je u Hrvatskoj samo prepakirati uvozni proizvod pa da dobije oznaku da je on porijeklo hrvatsko. Shvaćam sve što govorite i u potpunosti vam u tome podržavam.
Odgovor poštovanog zastupnika Bulja.
Kolegice Vučemilović, vi ste nevista iz mojih krajeva, vaš suprug je porijeklom i razumijem da i vi razumijete kao iz Slavoniju tako i dalmatinsku Zagoru, tako i ostale krajeve. Međutim je činjenica da mi danas možemo imati svoje brendove od pršuta dalmatinskog, vrgoračkog, drniškog, slavonskog kulena sve te brendove, međutim činjenica je da mi uvozimo svinjetinu. Mi nemamo dalmatinski pršut u smislu da smo mi omogućili našim ljudima, poticali ih da proizvode u tim svojim selima proizvode od cili ciklus od uzgoja životinje do, mi toga nemamo. Mi uvozimo recimo ne znam iz Nizozemske, Mađarske GMO hranjeno sojom svinjetinu koja ne vidi hrvatsko, vidi jedino u kamionu kad prođe kroz klanjušu. Znači imamo ogroman problem i tržišno natjecanje doslovno ne postoji. Mi moram pod hitno zaštititi domaću proizvodnju …
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Anke Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče HS-a, uvažena državna tajnice sa suradnicom. Dakle, pred nama je Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zaštita tržišnog natjecanja. Ne treba nikoga čuditi logično je i normalno čim je riječ o tržištu, tržišnom natjecanju da to izaziva kod nas i upitnik je iznad glave i da otvara puno šire teme nego što su same izmjene i dopune zakona. Dakle, ja te izmjene i dopune zakona čitam u tri grupe. Jedna grupa je gdje vi zapravo statusno uređuje se opće nacionalno regulatorno tijelo nadležno za zaštitu tržišnog natjecanja, sukladno direktivama i uredbama EU i to je sasvim u redu, to morate učiniti, morate pokazati da je to neovisno tijelo. Drugi dio gdje se usklađuje odnosno mogla bi reći da je i taj prvi dio određeni pojmovi, određeni pravni instituti dakle nakon jednog određenog iskustva i to je taj dio izmjene i dopuna zakona što mislim da svi zakoni jednostavno tako trebaju proći. Drugi dio ono što izaziva kod nas apsolutno neke i upitnike iznad glave, dileme to je taj tzv. pokajnički program. Pokajnički program nije od jučer, pokajnički program je od 2010. Ja ne očekujem da mi tu od vas čujemo kako je bilo, koja su iskustva, ali naravno da vi ne možete doznati tko se udružio u tajni kartel ako netko tko se tajno udružio ne dođe i ne kaže i ne prizna. Dakle, jedino možete u natpise u novinama u medijskom prostoru čuti da su bili određeni tajni karteli i ostali i tko se je tu družio, pod kojim uvjetima i netko tko se odluči biti pokajnik to od njega možete dostaviti, možete doznati neke podatke i činjenice i dokaze. Zanimljivo je uvijek da kad idemo i izmjenu i dopunu zakona, a ovdje je riječ o jednoj izmjeni i dopuni koja je dakle, mi imamo već 11 godina to, koja su iskustava koja je tema još bi bolje bilo nekako definirati koja smo iskustva imali sa sudovanjem, sa rješenjima koje su donosili upravni sudovi odnosno Visoki upravni sud koji smo, što se je tu desilo, na što su oni ukazivali. Da li ste izmjenom zakona učinili nešto da tu napravimo nekakva usklađivanja? Mi imamo i tu europsko zakonodavstvo, imamo hrvatsko zakonodavstvo, imamo iskustva, neke zemlje imaju dugogodišnje iskustvo od nas i tu će zasigurno biti i različitih tema i različitih dilema. Ja sam vas u pitanju koje sam vam postavila u trenutku kad ste imali uvodno izlaganje je nešto što je bilo otvoreno na Odboru za gospodarstvo i mislim da je izuzetno važno. Zašto se ljudi, kad su nastale, cehovi su nastali jer su udruživali ljudi da razmjene svoja iskustva, da zajedno nastupaju na nekom tržištu i da na tom tržištu budu što bolji. Dakle, nastala su ta cehovska udruženja. Od tad su oni, nastale su i komore između ostalog u komorama oni koji jesu međusobno šire određena iskustva i ono što je jučer bilo rečeno oni dogovaraju i neke cijene. To je nešto što ne smije dogovarati. Dakle, vama kad neko kaže bio i bio sam na sastanku komore bio je ceh obućara i proizvode ne znam cipele i dogovorili su se koliko može biti ne znam najviša, najniža, tema je bila cijena, netko vam dođe i to će biti tajni kartel u konačnici. E sad, ja mislim da je interes nas svih i da to trebamo tako čitati da toga ne bude, da toga bude što manje. I zato mislim da je između ostalog ono što svaki put zaboravljamo, zaboravljamo da sjedne se za stol, da se razgovara, da se te tanke niti i tanke linije vide gdje jesu. Europa imam nekakvo iskustvo koje mi ajdemo biti pošteno, niti nemamo, niti smo mogli steći, nismo imali ni vremena da steknemo. Ajdemo vidjeti što je to primjereno za Hrvatsku, ajdemo vidjeti gdje se tu nalazi problem. Jer ja sam sigurna da nije dobro, apsolutno nije dobro, mijenjamo zakone, usklađujemo s direktivama EU, donosimo neka rješenja onda ta rješenja nama na upravnim sudovima padaju, a onda na kraju dolazimo i do Ustavnog suda, gdje Ustavni sud čak i neka rješenja proglašavaju da su protuustavna, a mi se onda branimo direktivama EU. Ajdemo vidjeti, dakle ja sam jedan od onih fanova [[Upadica: Hvala.]] EU, ali moramo tu zaista biti realni. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Željka Pavića. Izvolite.
Poštovana zastupnice ovim prijedlogom zakona bit će omogućeno AZTN oslobodi pokajnika plaćanja novčane kazne ukoliko je prijavio kartel ili tajni kartel AZTN-u, ali isto tako biti će omogućeno da oslobodi kazne pokajnika ukoliko AZTN-u dostavi i podatke koji su bili nedostatni da bi se pokrenuo postupak. Isto tako se prema prijedlogu ovog zakona oslobađaju i odgovorne osobe koje su bile i koje su sada na čelu te ustanove koja je podnijela zahtjev. S obzirom na to što se dešavalo kod nas u Hrvatskoj i na većim i težim procesima da su probijene mjere, da su bile tajne dojave o tome tko se prisluškuje, na koji način se prisluškuje, da li smatrate da je ovo tu dovoljno definirano u ovom zakonu da se ne bi to desilo i u ovom zakonu odnosno u ovom primjeru.
Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala vam lijepo kolega Pavić na pitanju jer to pitanje između ostalog glavnina zakona udara u srž glavnine zakona. Dakle, ono što ja uvijek mislim, ja mislim da niti jedan zakon nije uklesan u kamen, da svaki zakon treba mijenjati ovisno na iskustvo koje imamo. Ja mislim da je za i apsolutno sam uvjerena za hrvatsku državu dobro da smo članica EU, da nam svaki zakon bude bolji, da poštujemo direktive, ali mi moramo gledati okvire u kojim jesmo. Da ne bude rezultat ovih izmjena i dopuna zakona, ajmo vidjeti, pa će onda odjedanput, ja se nadam da tome neće biti tako, ali da agencija ne bude zatrpana nekim kvazi pokajnicima koji će tajno udruživanje ili tajne kartele proglašavati nešto što se na kraju ispostavi da uopće nije bilo nego jedan drugom zapravo na tržištu na kojem se nalazi na taj način osporava njegovu poziciju na tržištu, to sigurno ne bi bilo dobro. Ako je ovo rezultat [[Upadica: Hvala.]] iskustava kojeg smo imali onda je dobro, ako ne neće biti dobro. Hvala.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Katarine Peović. Izvolite.
Ovaj zakon kao i Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dio su zakonskog i institucionalnog EU okvira i europske pravne stečevine koje su skrojene prema neoliberalnim principima tzv. slobodnog tržišta. Taj okvir odbacuje, pa i zabranjuje politike intervencionizma i protekcionizma kao oblika razvojnog ekonomskog modela i strategije. Okvir slobodne tržišne utakmice koji nominalno uvodi jednaka tržišna pravila za sve odgovara prije svega onim ekonomijama i onim kapitalima koji su već u dominantnoj tržišnoj poziciji s obzirom na tehnološku superiornost i visoku produktivnost. Takav okvir ne odgovara manjim i manje produktivnim zemljama i ekonomijama i njihovim tvrtkama jer u tržišnoj utakmici pod jednakim pravilima ne mogu konkurirati onima koji su već tehnološki superiorni odnosno produktivni. Posljedica je, što znamo svi, podređenost, produbljivanje ili zadržavanje ekonomskog zaostatka, gašenje proizvodnje, gašenje industrija, sve nepovoljnija ekonomska struktura i pozicija u globalnoj podijeli rada. Nerazvijenije kapitalističke ekonomije, pardon, najrazvijenije kapitalističke ekonomije počele su forsirati pravila slobodne tržišne utakmice putem međunarodnih institucija kao što su WTO, Svjetska banka, MMF putem razvojnih trgovinskih bilateralnih sporazuma, ali tek kada su njihove korporacije postale dominantne u globalnim razmjerima dok su prije toga itekako koristile politike državnog intervencionizma kao što su nacionalizacija strateških industrija, industrijske politike, piking viners strategije, konkurentske devalvacije, valuta, indikativno ekonomsko planirane, a koristile su i politike državnog protekcionizma kao što su uvozni porezi i tarife, ne tarifne prepreke konkurentnijem uvozu i slično. Takve strategije najrazvijenije zemlje u fazi uspona koristile su kako bi spriječile da ih tehnološki troškovno superiornija strana konkurencije ugrozi, izgura ili sebi podredi pogotovo na njihovim domaćim tržištima i dok se dovoljno ne razviju da bi mogle biti ravnopravne na domaćim i globalnim tržištima. Na politikama slobodnog tržišta posebno egzistiraju, znači europske zemlje prema manje razvijenim ekonomijama poput Hrvatske kako bi neosmetano ušle, nesmetano ušle i dominirale na njihovim tržištima kako bi ih oblikovali na način koji njima odgovara, kako bi crpile resurse jeftino obrazovanu radnu snagu, takva se strategija naziva … [[Govornik se ne razumije]] znači odbacivanje ljestvi, pojednostavljeno bogate zemlje odbacuju ljestve kojima su se sami uspinjali do vrha i tako sprječavaju zemlje u razvoju da koriste politike i strategije koje su sami koristili u tom usponu. Pravila EU o zaštiti tržišnog natjecanja ugrađeno u mnoge zakone o proceduri javne nabave osiguravaju da su na većim poslovima i projektima, pogotovo onim financiranim iz EU fondova u boljoj poziciji najsnažnije korporacije iz zemalja centra da se oprema uvozi iz centra i da time sredstva fondova završavaju ponovno u centru. Ironično je da sada kada su se pojavili Kinezi koji su konkurentniji Europska komisija negoduje, a najsnažnije ekonomije poput Njemačke i njihovo udruženje industrijalaca prosvjeduju protiv nelojalne konkurencije s istoka. Hrvatska je značajan dio industrije, posebno izvozne poput brodogradilišta uništila zahvaljujući principima i pravilima kakve propisuju upravo zakoni poput ovog, znači zabrana vertikalnih subvencija, zabrana industrijskih politika kojima će se ciljano poticati određena poduzeća i sektori, zabrana zaštite domaće proizvodnje od konkurentnijeg uvoza itd. Ovakvi zakoni i institucije zadužene za njihovu provedbu imaju ulogu svojevrsnog prisilnog upravitelja koji nameće tržišna pravila i zahtjeva da njegova pozicija bude izuzeta i zaštićena od demokratskog pritiska i utjecaja kojim bi se zahtijevale drugačije politike, to čak eksplicitno piše gdje se kaže „osigurat će se da vijeće i službene osobe i stručne službe agencije provode svoje ovlasti i zakone neovisno o političkom i drugom vanjskom utjecaju, te bez traženja i primanja uputa Vlade RH ili bilo kojeg drugog javnog ili privatnog subjekta pri obavljanju svojih dužnosti i izvršavanju svojih ovlasti“. Dakle, to je institucionalizacija demokratski neuračunljivih institucija i politika kako bi se osigurala zaštita interesa kapitala i kreditora protiv interesa radne demokratske većine. To se pokazalo i na primjeru Grčke i na primjeru Italije, Mario Monti, kad su im čak postavljene prinudne uprave odnosno vlade bez demokratskog legitimiteta koje će provoditi neoliberalne politike štednje, rezati javnu potrošnju, socijalu, mirovine itd. Ironija je da se sada upravo Njemačka i Francuska i njihove najvažnije privredne industrijske organizacije bune protiv pravila o zaštiti tržišne utakmice koju ograničavaju tržišnu koncentraciju jer ih ugrožava kineska konkurencija, pa traže da se omogući spajanje vodeće njemačke i francuske tvrtke u proizvodnji brzih vlakova Siemensa i Alstroma i tako formira europski šampion koji će se moći boriti s kineskim vodećim kompanijama u tom polju. Mi iz ovakvih primjera nismo [[Upadica: Hvala]] puno naučili.
Hvala lijepo. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Josipa Šarića.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Tržišno natjecanje među poduzetnicima obilježje je gospodarskog ustroja u kojem se alokacija resursa obavlja polazeći od ponude i potražnje na tržištu. Tržišno natjecanje ključni je element tržišnog gospodarstva, ono potiče gospodarsku učinkovitost, a potrošačima nudi široki spektar izbora, proizvoda i usluga bolje kvalitete i po konkurentnijim cijenama. Cilj zaštite tržišnog natjecanja je prije svega u stvaranju koristi za potrošače i jednakih uvjeta za sve poduzetnike na tržištu. Poduzetnici se sukladno postojećim pravilima natječu na tržištu kvalitetom, cijenom, inovativnošću svojih proizvoda i usluga, te pridonose cjelokupnom razvoju gospodarstva. Tržišno natjecanje u konačnici pogoduje svim potrošačima, poduzetnicima i gospodarstvu u cjelini, osigurava bolju ponudu i kvalitetu i niže cijene proizvoda i usluga, potiče inovacije i utječe na gospodarski rast. Područje tržišnog natjecanja prvi put je u RH uređeno Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja 1995.g. koji uz uvođenje osnovnih pravila tržišnog natjecanja koja vrijede u EU osigurava osnutak i rad neovisnih institucija za provedbu pravila tržišnog natjecanja uređene tim zakonom. Dakle, izmjene i dopune zakona osigurat će preuzimanje direktive 2019/1 i Europskog parlamenta i vijeća od 11. prosinca 2018.g. o ovlašćivanju tijela država članica nadležnih za tržišno natjecanje za učinkovitiju provedbu pravila o tržišnom natjecanju i osiguravanju pravilnog funkcioniranja unutar tržišta u hrvatsko zakonodavstvo. Nadalje, Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja se statusno određuje kao opće nacionalno regulatorno tijelo nadležno za zaštitu tržišnog natjecanja na svim tržištima. Osim toga uvest će se i novi pravni instituti koji su ovdje i danas spominjani, dnevne novčane kazne, jedinstveni instrumenti nagodbe u postupcima utvrđivanja zabranjenih sporazuma itd., ovim zakonom posebno će se propisati izricanje novčane kazne u slučaju kada je povredu učinilo udruženje poduzetnika. Dakle, prijedlogom zakona u nacionalno zakonodavstvo iz područja tržišnog natjecanja uskladit će se sa pravnom stečevinom EU, a na način da će se u nacionalno zakonodavstvo prenijeti određeni pravni instituti te ovlasti na agenciju kao nadležnog tijela za provedbu zakona. Danas je vrlo često u sabornici spominjano kako u lokalnim samoupravama na neki način onemogućuje investitorima da ulažu i investiraju. Ja ću ovdje navesti primjer jedne vrlo važne i vrlo vrijedne investicije i tvrtke, to je Tvrtka „Bjelin“ koja djeluje na području Grada Ogulina, Grada Bjelovara i Grada Otoka investitora Darka Pervana, Hrvata iz Švedske koji ovog trenutka investira milijardu 500 milijuna kuna u drvnu industriju, vrlo važno za naglasiti otvarajući time nekih preko 700 radnih mjesta u ova tri grada. Ovo navodim kao jedan od odličnih primjera, nažalost u sabornici vrlo rijetko čujemo pozitivne primjere i dobre primjere, ovo je uistinu investicija vrijedna ne samo za ova tri grada, već vrijedna za ja bih rekao za cijelu RH. Ja vjerujem da će i u ovim izmjenama zakona stvoriti se bolji uvjeti tržišnog natjecanja i da će tako jedan dobar primjer investitora g. Pervana odnosno Tvrtke „Bjelin“ biti u ravnopravnijem položaju u odnosu na sve one druge koji koriste drvnu sirovinu kao svoj i energent, ali i sirovinu za svoju proizvodnju. Vjerujem da ćemo ovim zakonom na neki način stvoriti bolje uvjete i g. Pervanu odnosno tvrtki „Bjelin“, ali i svima onima koji investiraju. Evo zaključujem s tim da na ovom primjeru imamo odličnih primjera u RH. Tvrtka „Bjelin“ u Gradu Otoku zapošljava danas 150 ljudi, najniža plaća je 5.800 kuna, to vam je za slavonske prilike, pa ja bih rekao i za hrvatske prilike vrlo solidna plaća, dakle govorim o najnižoj plaći. Ovog trenutka investiraju još 10 milijuna eura, grade još jednu tvornicu. Završavam s tim i koristim ovu saborsku govornicu da navodimo dobre primjere onih investitora na području Hrvatske koji uistinu čine dobro za svekoliki razvoj Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovane zastupnice Vučemilović. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovani kolega Šariću. Dolazite sa istoka Hrvatske kao i ja i dugogodišnji ste lokalni čelnik, često nam dođu investitori, vide uvjete pa onda razmislit će pa završe ili u okolici Zagreba, negdje bliže ovom zagrebačkom prstenu, ne vrate se u Slavoniju. Ali evo recite nam i vi kao lokalni čelnik što mogu učiniti lokalne sredine kako bi privukli investitore više od ovog zakonskog okvira koji je na nacionalnoj razini?
Poštovani zastupnik Šarić.
Zahvaljujem se kolegici Vučemilović na ovom pitanju. Mogu učiniti puno, mogu stvoriti preduvjete kao što mi imamo, ja ću reći najveću poduzetničku zonu u Slavoniji, veličine 60 hektara s mogućnošću da je proširimo za još 30, imamo odlične uvjete za investicije, ali vrlo je teško dovesti poduzetnika ja vam to mogu reći. Ja sam dugogodišnji gradonačelnik u 7.mandatu završavam ga, dakle iznimno je teško naći nekoga tko je spreman investirati bilo gdje u Slavoniji. Naš prirodni resurs je sirovina koju mi imamo, to je drvo i naravno da je to razlog bila za investiciju prijašnjih poduzetnika, a sada g. Pervana. Dakle, može se učiniti puno, ali nemojmo živjeti u iluziji i ovdje se danas često govori kako u lokalnoj samoupravi čelnici ne čine dovoljno da se dovuku poduzetnici, to je jako težak i mukotrpan posao.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava biti će poštovane zastupnice Ankice Zmajić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovana državna tajnice, poštovani kolegice i kolege saborski zastupnici. Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja utvrđuju se pravila i sustav mjera za zaštitu tržišnog natjecanja, ovlasti, zadaće te ustrojstvo tijela za zaštitu tržišnog natjecanja i postupanja u vezi s provedbom iz tog zakona. Primjenjuje se na sve oblike narušavanja tržišnog natjecanja od strane poduzetnika odnosno pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju gospodarsku djelatnost kao trgovačka društva i obrti ili pružanju usluga kao državna tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprava, udruge, sportske organizacije, ustanove i ostali kada izravno ili neizravno djeluju na tržištu. Ovim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja preuzeti će se nova pravna stečevina EU i dodatno uređenje nekih odredbi koje su već usklađene s pravnom stečevinom EU, zatim će se uskladiti pravni status Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja s poslovima koje stvarno obavlja. Omogućuje se agenciji dodatna neovisnost uz provedbu ovlasti osiguravaju se dodatna financijska sredstva za kvalificirane zaposlenike odnosno ljudske resurse kao i tehničke i tehnološke resurse. Ovlašćuje se Agencija za izricanje novčanih kazni u svrhu učinkovitijeg provođenja odredbi ugovora o funkcioniranju EU odnosno čl. 101. i 102. Ugovora. Također je vrlo važno, a to je da će se Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja koja je osnovana 1995.g. ovim izmjenama i dopunama zakona upisati u Sudski registar kao javna ustanova. Za zaključiti je da se agenciji proširuju neke ovlasti što je bilo i nužno. Također jedna od važnih odredbi je što će se urediti pravna osnova za izračun plaća za predsjednika vijeća agencije, zamjenika predsjednika i članove vijeća što do sada nije bilo propisano određivanjem osnovice kao što imaju državni dužnosnici. U konačnici ove izmjene i dopune zakone dovode do veće transparentnosti, naročito kod postupka izbora kandidata za predsjednika vijeća i članove Vijeća za Agenciju za tržišnog natjecanja putem javnog poziva kojeg objavljuje Vlada RH. Slušajući današnja izlaganja i rasprave iz kojih proizlaze mišljenja da su ove predložene izmjene i dopune zakona prijeko potrebne, osobno pohvaljujem, podržavam ove izmjene i dopune Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja.
Hvala. Sljedeća rasprava biti će poštovanog zastupnika Damira Habijana. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, predstavnice Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, kolegice i kolege. Evo već sam dosta toga rekao u ime kluba o prijedlogu ovoga zakona. Dotaknuo bi se još nekih drugih dijelova koje mislim da je vrijedno spomenuti. Dakle, ove izmjene Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja u predloženom sadržaju odnosno njegovo usklađenje s Direktivom 2019/1 ja bi rekao da su nužni alat u učinkovitoj uspostavi ispravnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta Unije. Naime, učinkovito tržišno natjecanje omogućuje trgovačkim društvima da se ravnopravno nadmeću u svim državama članicama, dok su istovremeno pod stalnim pritiskom da potrošačima ponude najbolje moguće proizvode po najpovoljnijim cijenama. Zahvaljujući tome potiču se inovacije, dugoročan gospodarski rast. Politika tržišnog natjecanja stoga je ključno sredstvo za postizanje slobodnog i dinamičnog unutarnjeg tržišta i promicanje općeg gospodarskog blagostanja. Ja bi ovdje također spomenuo i pohvalio dosadašnji rad Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja unatoč tome što je ovdje bilo kolega koji su imali određene kritičke izjave prema agenciji, mada nisam čuo niti jedan argument, dokaz ili činjenicu koji bi tome išao u prilog. A zašto to ističem? Zato što rad dakle dosadašnji rad agencije pogotovo u segmentu praćenja stanja zaštite tržišnog natjecanja na razini EU, a posebice u primjeni propisa EU i prije formalnog pristupanja RH EU je više nego vidljiv. Dakle, već je odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju bilo propisano kako će Hrvatska nastojati osigurati postupno usklađivanje postojećih zakona i budućeg zakonodavstva s pravnom stečevinom, a isto tako tamo je postoje već i odredbe čl. 70.kojim je bilo propisano kako se zabranjuju svi sporazumi između poduzetnika čiji je cilj ili učinak sprečavanje, ograničavanje ili narušavanje tržišnog natjecanja, također zlouporaba vladajućeg položaja jednog ili više poduzetnika kao i svaka državna potpora koja narušava ili prijeti narušavanju tržišnog natjecanja. Pored preuzetih obveza primjene pravila o tržišnom natjecanju u zajednici preuzeta je obveza primjene instrumenta za tumačenje koje su usvojile institucije zajednice što uključuje i sekundarno zakonodavstvo tijela Unije zaduženih za tržišno natjecanje, ali i sudsku praksu odnosno sudske odluke osobito Europskog suda pravde. Upravo je poznavanje, praćenje i primjena odluke Europskog suda pravde u postupcima pred Agencijom za zaštitu tržišnog natjecanja od velike važnosti za pravilnu i potpunu primjenu zaštite područja tržišnog natjecanja. Agencija je mnogo prije od primjerice mnogih pravosudnih institucija započela s primjenom odnosno pozivanjem upravo na praksu Europskog suda za pravdu. Dovoljno je samo pogledati bogatu praksu koje agencija kroz svoje odluke iz godine u godinu formirala, a u čijem sadržaju nalazimo komparativnu analizu odluka Europskog suda pravde, detaljne analize mjerodavnih tržišta i zastupljenosti poduzetnika na istom, naravno ovisno o pojedinom slučaju koji je predmet same odluke. Imajući u vidu sve navedeno Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja ovim izmjenama i dopunama zakona dobit će zasigurno nove alate i nove pravne instrumente koji će osigurati još bolji i učinkovitiji okvir za borbu i protiv zabranjenih sporazuma, zlouporabe vladajućeg položaja kao i nepoštene trgovačke prakse. Prije nego zaključim, osvrnuo bih se samo na dio koji je ovdje bio također spomenut od nekih kolega, ako se ne varam kolegice Orešković gdje je izrazila određenu sumnju u pogledu određenih instituta koji se ovdje uvode ovim izmjenama, pa je tako imala određena ako mogu tako reći zamjerke na obvezne razgovore koji se sada uvode ovim zakonom. Ono što je činjenica da je upravo ovom direktivom kojom transponiramo u naše nacionalno zakonodavstvom odredbom 9 upravo na identičan način propisan taj pravni institut, dakle ja bi rekao da se radi o jednom kako se ono kaže … odnosno o zrcalnim odredbama. A isto tako moram reći da me malo i zabrinuo njezin stav u pogledu mjere do koje bi Hrvatska transponirati odnosno implementirati navedenu direktivu, obzirom na postojeću i praksu Europskog suda u pogledu izravnog učinka samih direktiva, dakle od onih predmeta još sudskih iz šezdesetih godina od Van Henda gdje jasno govori koji je učinak direktiva i smjernica odnosno koje posljedice ukoliko određena država članica ne transponira pojedinu direktivu, dakle od onog predsudskog postupka možemo reći jedne diplomatske opomene pa do novčanih kaznih i dnevnih penala, što ja mislim da kolegica Orešković nadam se nije imala u vidu i da je to doista nije želja. Hvala lijepo.
Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Peović. Izvolite.
Pa dobro sad neću ulaziti u neke duboke rasprave, mislim jasno je da se ne slažemo oko nekih ono načelnih okvira kako bismo došli do te konvergencije, veće produktivnosti, veće konkurentnosti, a vi biste još više tih pravila koje smo do sada konzumirali, a ja možda malo manje. Ali ono što vas želim pitati, mislite li da je taj demokratska uračunljivost agencije uistinu prisutna ako, ja ću vam citirati što piše u zakonu „osigurat će se da vijeće i službene osobe iz stručne službe agencije provode svoje ovlasti i zakone neovisno o političkom i drugom vanjskom utjecaju te bez traženja i primanja uputa od Vlade RH ili bilo kojeg drugog javnog i privatnog subjekta pri obavljanju svojih dužnosti i izvršavanju svojih ovlasti“? Mislim nije li riječ o zapravo demokratski neuračunljivoj instituciji jer se ovdje a priori podrazumijeva da je politika nešto što će utjecati u negativnom smislu, ne bi li politika mogla utjecati u pozitivnom smislu za zaštitu te društvene većine stoga je ovakav izuzimanje politike u principu i oposno po meni.
Odgovor.
Hvala lijepo. Pa ja sam rekao već i u onom uvodnom izlaganju u ime kluba, dakle ovaj položaj agencije koji sada po meni zapravo dobiva u punom opsegu koji imaju primjerice HER-a, HANFA ili neko drugo regulatorno tijelo je nešto što mislim da je apsolutno potrebno. Ne bi se složio da, da se ova odredba koju ste ovoga citirali mora gledati na način da je zapravo politika ovdje spomenuta u nekom negativnom segmentu. Ja bi rekao da je to nešto potpuno normalno kada govorimo o regulatornim tijelima da se traži njihova neovisnost apsolutno dakle od bilo kakvog utjecaja politike. Zato ne vidim nikakvu opasnost ako ste to željeli ukazati da to neka opasnost ili da ukazuje na neko nepovjerenje odnosno da govori generalno o politici u nekom negativnom kontekstu. Ne bi na to gledao tako definitivno. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Vesna Vučemilović.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege, kao što sam i rekla u izlaganju u ime kluba neke stvari su još ostale pa jednostavno ostavila sam ih za pojedinačnu raspravu budući da su više nekakve tehničke prirode i u principu su vezane za određene amandmane koje ćemo podnijeti na ove do drugog čitanja. Posve je normalno da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja treba imati određene ovlasti jer sporazume i vezano za, meni nisu sporni evo niti te novine pozivanja na obavijesne razgovore, ni ono što su imali do sada znači mogućnost nenajavljenog pretresa jer radi se o tajnim sporazumima. I oni ih vrlo često moraju na različite načine otkriti jer svi mi koji smo studirali ekonomiju znamo čim imate 2 do 3 poduzeća koja nude određenu uslugu ili proizvod postoji određena vjerojatnost za nekakve tajne sporazume koja ne mora nužno biti konzumirana, ali postoji. I da bi se to otkrilo oni često moraju biti i vrlo vješti, znati razno razne informatičke i biti forenzičari itd. jel. No, ovdje ću se osvrnuti na jednu činjenicu koje se malo dotaknuo i kolega Habijan znači direktiva kao takva ona određuje određeni smjer, određeni cilj, ona nama ne propisuje točno kako ćemo mi to ostvariti i ponekad može doći do određenih problema kada se neposredna primjena direktive u zakonodavstvu nacionalnom provede i to uvijek treba izbjegavati. Znači uvijek treba prilagoditi, znači postići cilj, a vidjeli smo da agencija već ima dosta velike ovlasti kod nas i te izmjene nisu toliko velike ovom direktivom u odnosu možda na neke druge nacionalne agencije u drugim državama. Prema tome, ono što o čemu treba uvijek voditi računa je znači da se, da ne dođe do kolizije jel o kojima je bilo već danas riječi. Ono čega se, su se mnogi dotakli su ti pokajnici jel. I ovaj možda taj dio bi trebalo malo pomnije definirati jer te odredbe koje se odnose na pokajnike i umanjenje ili oslobođenje od kazne su pomalo neprecizne pa bi trebalo u svakom slučaju izbjeći bilo kakvu mogućnost za potencijalne možebitne malverzacije koje bi se mogle time, time ostvariti. Ono na što ću se još osvrnuti to recimo Članak 19. stavak 6. u kojem kaže da iznimno od stavka 5. ovog članka u opravdanim slučajevima a na zahtjev sudionika koncentracija agencija može dopustiti itd., znači te takve neke općenite fraze opravdani slučajevi, što bi bili opravdani slučajevi trebalo bi ih možda malo pomnije, malo bolje, detaljnije definirati, a ne ovako općenito. Isto tako imamo u Članku 26. stavak 7. da će unutarnje ustrojstvo i način poslovanja agencije, opći akti agencije te druga pitanja značajna za rad agencije pobliže se odrediti statutom agencije kojega potvrđuje Hrvatski sabor. U principu sabor nije nadležan potvrđivati akte tijela sa javnim ovlastima nego bi to možda trebalo biti u nadležnosti Vlade, ministarstva, e sad kako pomirit neovisnost agencije jel s tim o tome možda malo promisliti. Članak 28. kojim se uređuje znači predsjednik i članovi vijeća u, kaže da dužnost obnašaju profesionalno, a s druge strane imaju mandat od 5 godina koji se može ponavljati, mogu biti reizabrani, trebalo bi možda ograničiti taj mandat da ne bi imali neograničeno, neograničen reizbor i vidjeti isto u alineji 7. znači što je to, koje su to neke sankcije ukoliko predsjednik i članovi vijeća se ponašaju tako da umanje ugled agencije jel ovaj taj dio nekako izostaje. I budući da nema više vremena tu ću završiti mada još sam imala nešto, ali to ćemo onda u prijedlogu amandmana. Hvala.
Evo imamo nekoliko replika, molim vas ostanite. Prva uvažena zastupnica Katarina Peović.
Evo, gospođo Vučemilović meni se nekako, stječem dojam i čini da se vi nikako niste oporavili od onog debakla svog brata na predsjedničkom predizbornom skupu odnosno televizijskom nastupu na HRT-u gdje je on doživio debakl više zbog vlastite autentičnosti nego moje inicijative koja je pokazala samo na očito, a to je da je riječ o opasnom političaru i stranci koji spaja najbolje iz oba polusvijeta. To je ljubav prema ratnim zločincima i ljubav prema slobodnom tržištu. Pa kad optužujete druge da su se spojili s HDZ-om ja bih vas samo željela upozoriti i podsjetiti da je vaš brat preko stranačke iskaznice HDZ-a prvo postao konzul u Pečuhu, da bi zatim postao direktor Croatia recordsa, da bi nakon toga došao ovdje u sabor kao HDZ-ov zastupnik, a onda postao Sanaderov gradonačelnički kandidat u Osijeku. Stoga kada druge optužujete za šurovanje s HDZ-om ja bi vas samo upozorila na beneficije koje je stekla vaša porodica preko HDZ-a.
Hvala lijepa poštovana zastupnice Peović. Hvala vam i na biografiji moga brata koja je meni jako dobro poznata jer ga poznajem doslovce od prvog dana svog života, tako da mi ne morate govoriti vašu verziju njegove biografije jer ja jako dobro znam njegovu pravu biografiju, a ne ovu koju vi čitate iz razno raznih medija. Iskreno ne znam kakve veze to što ste vi rekli ima sa ovim o čemu sam ja govorila, ali pretpostavljam da vi imate nekakve traume i nekakva neugodna iskustva koja sad umjesto s mojim bratom trebate rješavati sa mnom, pa ne znam. Al činjenica je da ste vi imali isti stav kao i HDZ i vi niste bili za prijedlog koji su dali kolege iz MOST-a, to je činjenica. Mislim, ja ne znam zašto vas to smeta, to je istina, zašto vas istina smeta nije mi jasno, ali dobro.
Imamo jednu povredu Poslovnika.
238., dakle iznošenja neistina. Ajmo na stranu to što vi to proglašavate medijskim napisima da je vaš brat bio u HDZ-u, to su činjenice, a ne medijski napisi. A što se tiče našeg jednakog stava kao HDZ, pa vi ste gotovo u svemu što ste danas iznosili bili na strani HDZ-a. Dakle, ne možete optuživati nekog da je na strani HDZ-a zato što ste vi interpretirali nešto da je na strani HDZ-a. Znači mi smo bili protiv prijedloga koji je donesen odnosno suzdržani prema tom prijedlogu, a pohitrili ste i pohitali ne biste li to smatrali [[Upadica: Vrijeme]] istim stavom kao HDZ. To je u potpunosti pogrešno.
Vi ste svjesno kršili Poslovnik. Ovo nije bila povreda Poslovnika i ja vam izričem opomenu, to vam je druga opomena. Slijedeća replika uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Kolegice Vučemilović, evo ja vam se prije svega želim zahvaliti što ste skrenuli pozornost na nomotehničku kvalitetu ovog zakona koja je uistinu manjkava, čitav niz poteškoća otvara se iščitavanjem nedorečenih zakonskih odredbi i ja se nadam da će kroz daljnju raspravu i kroz amandmane barem dio tih nejasnoća i poteškoća bit riješen. A što se tiče vašeg komentara treba li zakonodavac odnosno parlament biti taj koji uređuje status, pa čak i nekakve radno pravne odnose unutar same agencije s obzirom da je riječ o nezavisnom regulatornom tijelu ili bi to eventualno trebala vlada. Evo ja ću samo istaknuti, moj je nedvosmislen stav, to mora biti parlament, a neovisnost pojedine agencije ne proizlazi iz toga tko je donio odredbe o njihovom unutarnjem ustrojstvu nego o tome ima li političkih pritisaka i ako ih ima zna li se agencija tim pritiscima oduprijeti.
Odgovor.
Hvala lijepa kolegice Orešković. Pa dobro, ovo je prvo čitanje i normalno je da ima i nekih nomotehničkih stvari koje će se do drugog čitanja urediti i ja vjerujem da će i zastupnici i klubovi sa svojim amandmanima u dobroj vjeri i namjeri pripomoći da zakon bude što bolji jer činjenica je da ono što ja uvijek kažem to je da Domovinski pokret će uvijek biti za ono što je dobro za Hrvatsku i za stanovnike RH. Neovisnost Agencije, o kojoj danas raspravljamo, za zaštitu tržišnog natjecanja je nešto što treba definitivno podržati jer nama treba sve više neovisnih institucija koje će moć samostalno djelovati i raditi u dobroj vjeri, znači konkretno ovdje za zaštitu tržišnog natjecanja.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Damir Habijan.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice, spomenuli ste kako kada se direktiva transponira u nacionalno zakonodavstvo bitno da se ispuni cilj, ja se s tim slažem, dakle koju ona propisuje. Ja nisam zapravo o tome govorio, ja sam govorio o jednoj opasnosti koja je ovdje bila iskazana u parlamentu, a to je da zapravo selektivno primjenjujemo iz direktive ono što nam odgovora, ako imamo neku sumnju na to nećemo primijenit. Dakle, ono što je rekla u svojoj ovoga raspravi kolegica Orešković, što smatram da je vrlo opasno upravo zato ako pogledamo koje su posljedice, dakle ako nacionalna država dio prenese dio ne, dakle imate mogućnost da Europska komisija zbog toga što niste ispoštovali i niste transponirali direktivu u onom smislu koja ona jest možete plaćat dakle penale odnosno novčane kazne. Ja se nadam da to nije cilj kolegice Orešković.
Odgovor.
Hvala lijepa kolega Habijan. U principu se slažemo da direktivom se određuje cilj i smjer djelovanja, a na svakoj državi je da ju unese u nacionalno zakonodavstvo onako najbolje i sukladno pozitivnim zakonskim propisima kako bi se taj cilj ostvario za razliku recimo od uredbe jel koja ima drugu snagu i po jačini je naravno drugačija. I slažem se s vama, treba uvijek biti oprezan da se izbjegnu potencijalne kazne i problemi koji mogu nastati ukoliko se bilo koji, bilo koja direktiva ili uredba ili pravna stečevina EU ne primjeni, ne možemo to uzimati na način da uzmemo ono što nam odgovara jer kad ste u jednoj zajednici onda u stvari trebate poštivati pravila koja tamo vrijede. A u principu vidimo da sada je dobro što smo u toj zajednici jer nam to uvelike pomaže prebrodit ove gospodarske probleme u kojima se svi zajedno zbog epidemije nalazimo.
Slijedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Uvaženi zastupnici, kolega Habijan žao mi je što odlazite, baš se na vas želim referirati … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] aha pardon. Dakle, ja nisam protiv EU, niti protiv pravila koja ona donosi, dapače. Međutim, ovdje sam ukazala da postoji velika diskrepancija između onoga što dajemo u ruke agenciji u odnosu na sva druga slična javnopravna tijela. Prema tome, postavljam jedno pitanje na koje smatram da i ovaj parlament, a i čitav niz drugih institucija u RH mora naći jasan i konkretan odgovor. Dakle ili smo agenciju ustrojili kako treba, a sve ostale nismo ili je obratno. No, u ovom izlaganju zapravo se baš želim osvrnuti na kvalitetu i na nomotehniku. Kada govorimo o tome kako mi zapravo sve zakone donosimo mogu reći da je to jedna proizvodnja kao na traci, a kvaliteta obično u takvom procesu poprilično izostaje. I vrlo često imamo u uvodu zakona rečenicu koja kaže ovim prijedlogom, ovim nacrtom zakona mi unosimo zakonodavstvo EU u naš pravni poredak. Pa ako je tome tako, ako je riječ o pukom prepisivanju onda se postavlja pitanje, a čemu formiranje radnih skupina, onda je nam je dovoljan prevoditelj koji će naprosto prepisati pravnu normu pa će valjda znati prepoznati odgovarajući pravni termin. Dakle, očito se ne radi o tome, očito je potrebno čitav niz instituta koji u jednom okruženju vrijede na jednak način, na neki drugi način, na odgovarajući način, interferirati odnosno uklopiti u nacionalno zakonodavstvo. I sad kad govorimo o konkretnom zakonu članovi radne skupine bili su predstavnici same agencije što mi je izrazito drago jer smatram da su oni upravo ti koji imaju najviše iskustava u praksi i sad su tu resorna ministarstva, Ministarstvo gospodarstva, pravosuđa i uprave, financija, vanjskih i europskih poslova, ali i Pravnog fakulteta u Zagrebu, Ekonomskog fakulteta, Hrvatske obrtničke komore, Hrvatske udruge poslodavaca, Hrvatske gospodarske komore. Vrlo raznolika, vrlo šarolika radna skupina. Ja bi voljela jednom kada zaprimimo ovakav prijedlog zakona vidjeti šta su pojedini članovi radne skupine imali za reći. Ja znam da je njihov finalni proizvod ono što u konačnici želi ili ne želi Vlada, ali me zanima kakvi su zapravo bili stavovi, upozorenja i pravna razmišljanja pogotovo kada dolaze od strane struke i onih koji su provedbu zakona imali u svojim rukama da bismo o njihovim razmišljanjima i mi zastupnici mogli imati saznanja i o tome povesti računa. A kada govorimo o postupku savjetovanja sa zainteresiranom javnošću, nekako mi se sve više čini da je i to dio procedure koji postoji samo forme radi, samo forme radi. Jedno je kada vladajući nemaju sluha za apsolutno niti jedan kvalitetan prijedlog koji dolazi iz reda oporbenih zastupnika, ali nešto je sasvim drugo kad nemaju sluha niti za bilo koga drugog. Zašto to govorim? Ono što mi je upalo u oči kod izvješća o provedenom savjetovanju vezano za ovaj prijedlog zakona je to da je jedan odvjetnički ured koji se meni obično nalazio sa suprotne strane, ali ga cijenim, cijenim njihove i odvjetnike i odvjetničke vježbenike kao one koji su poprilično dobro poznavali materiju, podnio velik broj komentara i prijedloga vezanih uz ovaj zakon koji su svi od reda odbijeni i neprihvaćeni. Dakle, kada jedan odvjetnički ured koji iz jednog drugog kuta gledanja u odnosu na kut gledanja kojeg ima sama agencija upozorava na probleme koji mogu proizaći iz primjene pojedinog zakona u praksi, a da se baš niti jedan od tih prijedloga pa rekla bi čak niti dodatno razmotri, jer se npr. kaže ne prihvaća se jel ti prijedlozi nisu predmet nacrta ovog propisa pa se neće dalje razmatrati niti obrazlagati. A kad pogledate što je rečeno onda se itekako vidi da je riječ o materiji koja bi bila korisna i potreba za pojedine zakone. Što to govori? To govori da se u ovoj državi zakoni donose mogu sve što hoću i mogu kako hoću i nije me briga kako će se pojedino zakonsko rješenje odraziti na primjenu i provedbu zakona u praksi. E sad postavlja se pitanje je li to namjera ili je to jednostavno manjak interesa ili manjak znanja? Kažem lakše je ići linijom manjeg otpora, naprosto reći direktiva EU od nas tražila abcd, mi smo abcd prepisali tako kako smo prepisali, formu smo zadovoljili, a o rezultatima to ćemo nakon što donesemo nekoliko presuda upravnih sudova, Ustavnog suda i onda ćemo se pitati gdje nam je vladavina prava i jednakost u primjeni propisa. Neće je biti.
Imamo 2 replike. Prva je uvaženi zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice Orešković, dignuo sam repliku čisto da ispravim ovu vašu neistinu znači da se ništa ne prihvaća. Ako ste dobro pogledali, pogledajte, onda ćete vidjeti da od 15 primjedbi ili sugestija da su 2 prihvaćene, a jedna djelomično. Tako da ne izgovarate neistine o nečemu jer to vama tako odgovara. Pogledajte malo bolje.
Dakle, kao u ovom zakonu tako i u čitavom nizu drugih, počevši od Zakona o obnovi Grada Zagreba i okolnih županija. Dakle, možemo pričati o broju paušalno. To što ste nekakvu sitnicu prihvatili ne govori u prilog da se ne prihvaća ono što suštinski mijenja pojedini institut. Kada govorimo o suštinskim izmjenama koje stvarno mogu predstavljati nekakav značajniji iskorak onda toga nema, za to ne postoji volja. Dakle, možemo pričati o tome koliko je kobasa dugačka unutar pojedine tave, ali pričati o tome da dodamo jaje unutra to ne postoji u načinu promišljanja vladajuće većine. A s jedne strane tražili ste konstruktivnost oporbe. Kada te konstruktivnosti ima s ciljem značajnog unapređenja pojedinog zakona vi se naprosto smrznete ko pingvini na Madagaskaru.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovana zastupnike evo samo da vas malo oraspoložim. U zakonu je definiram cijeli niz pojmova, mislim 15-tak pojmova je novodefiniranih. Između ostalog se definira i pojam kartela koji citiram kaže da je to sporazum ili usklađeno djelovanje između 2 ili više konkurenata kojima je cilj usklađivanje njihovih postupanja na tržištu ili utjecaj na relevantne parametre zaštite natjecanja putem prakse ali ne ograničavajući se na dogovaranja ili usklađivanja kupovnih ili prodajnih cijena i tu ću stati. Htio sam vam skrenuti pozornost znači imamo tu neke parametre na koje možemo relativno jednostavno utjecati jer već postoje podaci negdje zapisani. Naime, kad se predaje PDV obrazac, svaki koji predaje PDV obrazac mora predati i knjigu … [[Govornik se ne razumije]] i tamo se vide cijene. Ako se pametno napravi šibenski sustav može se prepoznati koje su cijene najniže.
Odgovor.
… [[Govornik naknadno uključen]] upravo slažem se s vama, to je jedan evo vrlo konstruktivan i vrlo dobar prijedlog koji bi čak po meni smanjio prostor diskrecije koji postoji unutar same Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. I to je recimo, ovo što ste vi sada analizirali i uočili, ja predlažem i moja je ideja da imamo jedno tijelo koje bi se bavilo analizom zakona sa specifičnom svrhom i zadatkom da utvrđuje analizu koruptivnih rizika odnosno da analizira koruptivne rizike, pa da tamo gdje postoji nedorečenost ili tamo gdje se mogu ugraditi vrlo jednostavni mehanizmi poput ovog takvo rješenje predlože i ugrade u sam nacrt zakona. E tada bismo mi ne samo po kvaliteti propisa nego u stvarnoj borbi protiv korupcije mogli reć da smo krenuli korak naprijed. Dakle, nažalost ne postoji niti jedno tijelo koje radi analizu zakona sa ciljem da utvrdi gdje su u njemu korupcijski rizici. Ovo je sjajan prijedlog.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Damir Habijan.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, evo ja ne znam zašto uvijek vaše rasprave su u jednom tonu koji, ja bi rekao, širi apatiju, širi depresiju, zašto ne možete nikad reć nešto pohvalno, nešto lijepo, ja mislim da, evo ovdje je i predstavnica Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, ima stvari koje su vrlo dobre i ja doista i ovim putem još jedanput pohvaljujem njihov rad. Ako pogledate malo njihovu praksu, a ja pretpostavljam uzajamno ste se pripremali za ovu raspravu da to jest onda ćete vidjeti u koliko slučajeva su zapravo ispravili nešto što nije bilo dobro, poglavito govorim o zabranjenim sporazumima gdje je bilo dogovora oko cijena od autoškola, pekara, zaštitara, dakle niz tih slučajeva koje možete nać na njihovim stranicama. Spomenuli ste ovdje odluke visokog upravnog suda, evo pogledao sam malo njihovu praksu, mogu reći i iz svog osobno iskustva, njihove odluke redovito prolaze na visokom upravnom sudu, ali evo nedavno smo imali jednu odluku Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa koja nije baš tako prošla, a bojim se da će imati dalekosežne posljedice.
Odgovor.
Pa kad ste već krenuli na temu upravnih sudova i njihovih odluka u odnosu na povjerenstvo, da u pravu ste, 6.g., 6.g., da napomenem 6.g. je bila jedno obrazna praksa i prvostupanjskih sudova i visokog upravnog suda koja se nije mijenjala. Razlog zbog kojeg se promijenila nisu u tome što se promijenio zakon nego u tome što se promijenila politička struktura i potreba da se zaštiti Andrej Plenković od svih postupaka koji se vode protiv njega. No to ne govori niti o povjerenstvu, niti o samom zakonu, to govori o kvaliteti sudačkog kadra koje nije u stanju oduprijet se političkim pritiscima. Nažalost, upravni sud je tu na neki način isprovociran i odlukom ustavnog suda, a tko u tom ustavu sjedi i kako sudi to je tek neka druga tema.
Slijedeća rasprava i završna rasprava u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Evo bit ću kratka. Završno ću samo reći da evo na primjeru ovog zakona možemo vidjeti da postoji prostor za poboljšanje, a kojeg bi vrlo rado podržala, ja vjerujem, oporbena strana HS. Kada govorimo o kvaliteti normativnih procesa bilo bi dobro da se više pažnje posveti primjedbama koje su stvarno argumentirane i koje govore u prilog tome da pojedine odredbe kad se čitaju dolaze u koliziju s drugima i da kada se te odredbe primjenjuju može doći do velikih, velikih problema u praksi. Načelno sam uvijek za to da se jačaju nezavisna regulatorna tijela i da se unaprjeđuje njihov institucionalni i pravni okvir. Načelno sam i za to da im se daju jače ovlasti. Ako utvrdimo, a ja mislim da će se ipak o ovome morati provesti jedna šira rasprava, ja se nadam da će se i pravni fakultet uključiti u analizu reperkusije i konsekvenci ovih ovlasti agencije u okviru upravnog postupka jer mislim da je ovo jedina agencija koja može ulaziti u, nenajavljeno u privatne domove. Ovo je jedina agencija koja može pozivati na obavijesni razgovor, ovo je jedina agencija koja može na neki način sklapati dogovore sa pokajnicima, dakle takav pandam nemamo na razini porezne uprave ili bilo kojih drugih tijela koja provode upravni postupak. I ja bi voljela vidjet jednu stručnu analizu sa katedri sa pravnih fakulteta, svih pravnih fakulteta u RH koji će reći je li to odgovarajuća primjena ovlasti jedne regulatorne agencije u upravnom postupku neovisno o tome što su odluke koje donosi odluke sui generis. Ako je tome tako onda ću i ja predlagati kada dođe na red Zakon o sprječavanju sukoba interesa i čitav niz drugih, dakle tu je kontrola postupaka javne nabave, ima čitav niz javnopravnih tijela koja bi se mogla podvesti pod iste upravno pravne principe čije su postupovne odredbe do dan danas manjkave, neadekvatne, nedovoljno razrađene, nejasne. Ako jednom regulatornom tijelu damo ovakve ovlasti, a postoji logičan i opravdan interes da se prilikom utvrđivanja mjerodavnog činjeničnog stanja takve iste ovlasti daju drugim javnopravnim tijelima koja su samostalna, neovisna, na neki način regulatorna u svom području onda isti principi, ista pravila trebaju vrijediti i tamo. I sad zamislite kolega Boriću da se vas prijavi za sukob interesa i da povjerenstvo može eto nenajavljeno banuti u vašu kuću ili u kuću vašeg prijatelja da nešto provjeri, o tome govorim. Dakle, ja nemam ovdje interes niti braniti, niti napadati agenciju, ne radi se o tome nego pričam o čistoći kompletnog pravnog sustava, o njegovoj izbalansiranosti i uravnoteženosti i da ako pričamo o ovlastima javnopravnih tijela onda one na neki način moraju biti stavljena, ono što je usporedivo, u istu razinu. I ako tome tako pristupimo evo onda će i ovakav prijedlog zakona imati, imati moj glas. Hvala.
Slijedeća završna rasprava u ime Kluba MOST-a Miro Bulj.
Državna tajnice, kolegice i kolege, kad govorimo o tržištu, kad govorimo o sankcijama, kad govorimo tijelu koje nadzire tržište onda moramo kazati da u RH od lokalne samouprave na tržištu utjecaji politike regionalne, državne ubiti da je glavna referenca. Mogao bih nabrojiti tisuće primjera ali ja ću samo ukratko još jednom ponoviti ono što je bit i što bi tribalo biti svi smo mi za konkurentnost, svi smo protiv ortakluka, svi smo protiv korupcije, povezanosti moći i snage politike i utjecaja na tržištu. Međutim činjenica je da unutar okvira EU, a mi non stop usklađujemo zakone sa zakonodavstvo EU, hrvatski proizvođači, poglavito kad govorimo o proizvodnji, o prehrambenoj proizvodnji pa i na ostalim ovaj ostalim dijelovima su neravnopravni, neravnopravni. Zbog toga Hrvatska ka i druge članice EU bi morala napraviti sve da poglavito domaće proizvođače prehrambenih proizvoda, poljoprivrednih proizvoda omogući zakonski okvir da svaka jedinica lokalne samouprave osigura da minimalno 50% proizvoda autohtonih sa tog područja ili proizvođača sa toga područja bude na policama trgovina na tome području. I ne bi tu mi bili prvi takvi, jer na ovaj način isto što je upakirano, nešto što je kvalitetno u Njemačkoj i šta dobro ima ovaj i šta je puno jeftinije u RH je umotano u isti celofan ali samo puno skuplje i puno nekvalitetnije. Mi idemo nezdravu hranu, mi priko tih trgovačkih lanaca postali smo isključivo samo tržište i kupci i mi moramo i kroz turističku djelatnost zaštiti naše male OPG-ove, naše male proizvođače. Zbog čega? Jel to je ono zbog čega gubimo ljude na 2/3 RH. Znači mi gubimo ljude u 2/3 Hrvatske. Jer ako ne more netko iz zaleža Dalmacije, Iste ne znam na nekom otoku ili u priobalju prodati svoj proizvod, ako ga mi babu koja prodaje svoj luk ili kapulu na tržnici zatvaramo nismo joj omogućili da taj domaći proizvod ona proda i da bude zaštićen onda smo mi u problemu. E tu inspekcije reagiraju i agencije, institucije, javnopravna tijela sve što imamo. Znači mi moramo pod hitno zaštiti domaće proizvođače na tržištu. Ja znam da tu ide tržišno natjecanje tržišta, EU, okviri mi smo to potpisali jer smo mi potpisali. Ja sam spomenuo slučaj krize u Europe koja je bila 2008., svjetske krize gdje je van pravila njemačka kancelarka subvencionirala autoindustriju svjesna ako propadne autoindustrija da propada gospodarstvo. Tako smo mi morali naše određene djelatnosti poglavito prehranu ovaj subvencionirati. Inače …/nerazumljivo/… je vrlo opasan tj. ortakluk ili kako li se to već zove udruživanje poglavito na i od lokalnih i regionalnih razina, razara konkurenciju i konkurentnost a ja sam upisao to je Slovenska, Slavonska 9 ili Slovenska, Slovenska 9, tu živim blizu vidim da …/nerazumljivo/… ni ulicu ali ovaj postala je popularna, ali imamo znači imamo hobotnicu u svim i lokalnim samoupravama i regionalnim samoupravama ja o svojoj županiji mogao bi o tome pričati 9 dana. Evo iza mene je kolega Sanader, on znaje da imaju koaliciju na tome znači kakvo tržište, kakvo tržište za, za koncesiju na Benama, nema tu tržišta. Ideš u koaliciju dobiješ plažu i upravljaj se. I to nije dobro. Znači moramo imati konkurenciju, a ne, legitimnu koja će u biti pomoći potrošaču ili krajnjem korisniku usluga. A imamo toliko dobara, tolko da možemo o tome pisati najbolje priče, imati najgušće naseljena područja. Naše bogatstvo su naši autohtoni proizvodi, naše more, naše plaže, a ne da mi time tezgarimo politički kao u Slovenskoj 9. I ljudi nemaju, nemaju povjerenje investitor, ulagači jer cilj je da bude što jeftinija usluga potrošaču, usluga ili proizvod. Nažalost sve se svelo na tezgarenje političko i tu naravno da onda imamo ove, one tajkune koji evo sve češće i češće izlaze na izbora ali i to je demokracija, pa nek narod bira. Hvala lijepo.
Slijedeća završna rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovani predsjedavajući, poštovana tajnice, zastupnice i zastupnici nema nas baš puno ali evo danas ste kroz naše replike, replike našeg kluba mogli čuti nekoliko prijedloga vezanih za zakon koji ste dali u raspravu. Mi ćemo se potruditi da u narednom periodu sagledamo ono što ćete dati kao novi prijedlog za drugo čitanje i vidjeti koliko ćemo trebati amandmana još dati da bismo bili barem u onom dijelu koji smatramo zadovoljni sa ovom verzijom zakona. Nema tu nekakvih velikih zamjerki. Čuli ste i sami, nismo prigovarali, nismo ovoga rekli da nešto ne valja, ali smatramo da se može nešto popraviti s obzirom na to da smo čuli jučer, mene posebno smeta ona primjedba gospodina iz obrtničke komore, to me jako smeta. Ja sam član obrtničke komore jako dugo i 30 godina i više i znam što ta komora radi za svoje članove i bilo bi šteta da se, da se naudi ovoga cehovima ili da ti cehovi ne mogu raspravljati onako kako su mogli raspravljati do sada. Ja vjerujem da su to sve skupa dobre namjere, onaj oni koji su bili kao pokajnici pa su nakon toga ostale natjerali da plaćaju kazne to je ovako malo upitno što se tu dešava ali mislim da se to može popraviti kroz amandmane i već možda čak i u drugom čitanju kad dođe zakon. Dalje, ova prava pokajnika to me isto malo zbunilo i o tome smo dosta raspravljali. Radi se o tome da se pokajnici zapravo oslobađaju plaćanja kazne i ne samo oni odnosno ne samo pravne osobe nego se kazne, plaćanja kazne oslobađaju i rukovodioci koji su bili i koji su sada u tim pravnim osobama tako da velim da ukoliko se desi slučajno što se dešavalo u razno raznim drugim predmetima da se dođe do proboja nekakve istrage ili ukoliko nešto, netko nekome nešto dojavi postoji stvarno izgledna opasnost da taj pokajnik prođe dobro samo zbog toga što je dobio neku informaciju a sa kojom nije baratao. S tim da pokajnik može biti kao što piše u zakonu i onaj koji prijavljuje kartel, ali i onaj koji dobavlja podatke da bi se mogao pokrenuti postupak. I ovaj tu drugi dio je posebno sporan i mislim da bismo tu možda mogli još nešto napraviti da se to malo pojača i da bude bolje i kvalitetnije. Ja sam tu htio skrenuti pozornost još na ovaj dio koji se tiče zaštite domaćih proizvođača koje evo često spominje tu naš kolega Bulj pogotovo u poljoprivredi. Čuli smo neki dan u tu našoj raspravi koja je cijena sadnog materijala, koja je cijena sjemena i bilo bi jako dobro kad bismo zapravo te zakone pisali na način da se zapravo svi ti propisi na neki način povezuju i da imaju međusobno nekakav odnos koji će nam omogućiti da zapravo zaštitimo te svoje ljude, proizvođače i da oni mogu nabaviti materijal po onim cijenama koje su mogli do sada ili da ga mogu proizvesti kod kuće. Naime, ovaj sadni materijal koji sad kupuju oni ga kod kuće ne mogu proizvesti jer s obzirom da je to modificirano sjeme nikad ne znaju što će dobiti, nikad ne znaju što će se desiti iz toga, a materijal je izuzetno skup i tu je velika opasnost od kartela, tu je velika opasnost od toga da se definiraju visoke cijene, a sa time će zapravo uništiti naše proizvođače i našu proizvodnju hrane. I treća stvar na koju sam htio podsjetiti o čemu smo govorili, to je mogućnost kontrole tržišta i na neki način detektiranja kartela odnosno uočavanja kartela. To je kroz postojeće sustave koje imamo informacijske sustave gdje možemo doći do podataka. Spomenuo sam jedan primjer, to je primjer iz Porezne uprave, znači imamo sustav u Poreznoj upravi, svaki obveznik PDV-a kad podnosi PDV obrazac mora predati i knjigu …/nerazumljivo/… ukoliko se definira jedinstveni šifrarski sustav na naslovnom nivou za sve proizvode lako će se uočiti kad se nešto dešava sa pojedinim proizvodom odnosno sa nekim artiklom na tržištu bilo u kupnji, bilo u prodaji. Ja se nadam da ćemo u drugom čitanju doći do verzije zakona koji ćemo svi zajedno podržati. Hvala vam.
Završna rasprava u ime predlagatelja uvažena državna tajnica Nataša Mikuš Žigman.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici, evo zahvaljujem u ime predlagatelja na svim iznesenim komentarima i prijedlozima. Ukratko ću se samo osvrnuti na neke od njih. Čini mi se da bez obzira na raznolikost stavova koji su bili izneseni tijekom ove rasprave nekako se ipak svi zajedno slažemo odnosno slažete da konkurencija koja je jedna od odnosno tržišno natjecanje koje je jedno od temeljnih politika EU, a Hrvatska je naravno njen član 2013. godine ipak jest ono što je pozitivno i što treba poticati. U konačnici konkurencija garantira i svima nama kao potrošačima da su cijene na tržištu niže, znači štiti potrošače, jača njihovu kupovnu moć, a time potiče ustvari i same poduzetnike na veću aktivnost odnosno na veću inovativnost i plasiranje proizvoda i usluga na tržište koji su bolji za potrošače, a naravno kroz sve to poduzeća jačaju i svoju konkurentsku prednost i na širim tržištima odnosno na globalnim tržištima. Nekoliko napomena samo u odnosu na ono što je bilo izneseno dakle tijekom rasprave. Puno se govorilo o cijenama i o dakle nemogućnosti dogovora o istima i u sklopu interesnih udruženja ja bih samo ovdje rekla da Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja sustavno radi i na edukaciji dakle o tome što je tržišno natjecanje, što su karteli i nažalost epidemija Covid je ponešto usporila takve edukativne aktivnosti, međutim održan je veliki broj konferencija dakle i u HGK i u drugim formatima sa, kojima prisustvuju dakle i poduzetnici tako da ne može reći da se o tome ne govori i da se oni koji bi to trebali znati i čuti o tome ne educiraju. Osim toga agencija je izdala i vodič o kartelima gdje se na vrlo jednostavan način objašnjava što znači dogovor o cijenama, to je sve dostupno na javnim stranicama, na web stranicama i može naravno pristupiti tim informacijama. Bilo je ponešto govora o dogovoru između naručitelja i ponuditelja iako je to u stvari drugi segment o kojem ćemo govoriti tijekom narednog zakona. Samo bih rekla da su dakle dogovori te vrste zabranjeni, da su oni u stvari kazneno djelo i da se sankcioniraju putem nadležnih tijela. Tako da ovaj to je jedan dodatan mehanizam. Vezano uz upravno kaznene sankcije samo naglašavam da dakle AZTN od 2010. godine izreče kazne, da je povreda tržišnog natjecanja u stvari povreda koja je sui generis, to nije onaj klasičan prekršaj i možda evo samo ponešto o statistici, dakle do sada je ukupni iznos izrečenih upravno kaznenih djela na razini od 4 milijuna kuna, a i sam visoki, visoki upravni sud je po tužbama koje su bile podnesene, kao što je istaknuto i u samoj raspravi, po tužbama koje su podnesene na odluke Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u stvari u cijelosti potvrdio odluke agencije. Vezano uz kazne odnosno umanjenje istih postoji dakle, sam zakon dakle daje osnovu za donošenje uredbe koja i već je na snazi od 2010.g., dakle o oslobođenju i umanjenju i ista će se po donošenju ovog zakona odnosno izmjena i dopuna koje predlažemo u roku od 3 mjeseca dopuniti sukladno dakle propisanim odredbama. Kratko je bila spomenuta brodogradnja, iako vidim da zastupnik Bulj nije više ovdje sa nama, međutim treba reći da je ona podložna propisima o državnim potporama. Potpore su se davale naravno za restrukturiranje brodogradnje, ali i one se mogu dati samo jednom. A drugo je pitanje onih horizontalnih potpora kojima, na koje poduzetnici imaju pravo, dakle koje su horizontalne naravi, to poglavito ide kroz posebne programe, velik dio toga mi financiramo i iz sredstava EU i za, dakle koristimo u stvari te mogućnosti koje poglavito idu prema malim i srednjim poduzećima. Kod pitanja teleoperatera i monopola treba samo reći kratko da u Hrvatskoj u stvari nije monopol nego govorimo o duopolu dakle, to je više korekcija možda netočnog navoda i u tom kontekstu se govorilo o neporeznim davanjima odnosno onome što je kroz akcijski plan za smanjenje neporeznih davanja vlada učinila u dijelu rasterećenja ovog dijela poduzetničke populacije. Vrlo često se naravno čuju prijedlozi, a i kritike da se u nedostatnoj mjeri smanjuju neporezna davanja, pa evo upravo je ovo jedan primjer gdje smo to učinili i naravno to će se, to se radi i radit će se i u drugim segmentima gospodarstva. Bilo je pitanje zastupnice Zmajić koje sam ostala dužna u stvari iz replike koje je išlo na uvodno izlaganje oko najčešćih povreda. Najčešće povrede su upravo u kartelima, dakle u dogovorima oko cijena. I na kraju dozvolite mi samo kratko se vratiti dakle na pitanje agencije za koje je izneseno stajalište da se možebitno ne bi trebale davati ovlasti koje su, koje odskaču od upravnog prava po pitanju pravnih instituta koje ona može koristiti. Dakle, ovlasti koje smo predložili ovim izmjenama i dopunama zakona su minimum ovlasti prema direktivi koja se prenosi kroz ovaj zakon. Zašto na ovaj način postupamo i predlažemo takve odredbe? Pa upravo zbog toga što se radi o najtežim povredama prava tržišnog natjecanja, dakle ovdje govorimo primarno o kartelima i to je ono što, gdje treba imati primjerene mehanizme da se isto procesuira, ali naravno i sankcionira. Dakle, mislim da nije sporno da ovdje govorimo o javnom interesu i ne bih se nekako mogla složiti s time da direktive preuzimamo slijepo i nekritično. I po pitanju pokajničkih programa na kraju, dakle možda samo reći da u stvari niti jedan kartel na razini EU nije u stvari otkriven bez pokajničkog programa i upravo je iz tog razloga ovaj institut koji već i postoji još ponešto dorađen u okviru direktive koju prenosimo u nacionalno zakonodavstvo. Hvala vam lijepo.
Imamo dvije replika, prva je uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Hvala uvažena predstavnice predlagatelja. Ovo stvarno kažem u najboljoj i najkonstruktivnijoj namjeri, ako će Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja biti ogledni primjer dobro ustrojene neovisne agencije koja će na neki način krčiti put drugim tijelima koja primjenjuju upravno pravo, ja ću to itekako podržati. Napominjem, ja nisam a priori protiv, ja ovdje samo kažem da moramo imati izbalansiran državni i pravni sustav u cjelini. Činjenica je da ovo je jedno veliko odstupanje, ono može biti korisno, ali isto tako postoji i u drugim sferama javni interes da se nedopušteno i nezakonito ponašanje utvrdi eto putem, putem pokajnika. Kako god okrenuli ovo uistinu ima prizvuk tijela koje bi više odgovaralo tijelu kaznenog progona nego tijelu koje provodi upravni postupak. Ono što bi voljela ako je moguće dobiti od vas informaciju kako su na ove institute gledali predstavnici sa pravnog fakulteta? I imate li ikakvih saznanja je li u bilo kojoj državi članici na razini EU povodom ovih instituta pokrenut neki upravni spor po kojem se ove ovlasti osporavaju ili možda postupak pred nadležnim ustavnim sudom u bilo kojoj od država članica da znamo što mi možemo učiniti?
Vrijeme.
Hvala vam lijepo na vašoj replici. Pa ja bih još jednom samo naglasila da se ovdje dakle radi o primjeni direktive odnosno europskog prava, što nije slučaj kod drugih tijela koji također postupaju po upravnom, po Zakonu o upravnom postupku. Vezano uz pokretanje postupaka pred upravnim sudovima dakle drugih zemalja članica, nemam nažalost tu informacija, tako da ne bih, mislim da nisu pokrenuti postupci, evo.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Anđelko Stričak.
Hvala potpredsjedniče HS, kolegice i kolege, državna tajnice. Danas evo ovdje u raspravi kolega zastupnika osim samog merituma i teme koja se rješava donošenjem ovog zakona bilo je dosta riječi i o samoj proceduri. Tako je bilo rečeno da se donosi zakon preko noći na horuk, na brzinu, pa da li možete samo reći koju riječ dvije da li je ispoštovana sva procedura, znači savjetovanje sa javnošću, da li je uključena struka, da li je zakon prošao raspravu u nadležnim saborskim odborima i slično, znači sama procedura da ne bi bilo neke zabune da je zaista tolko na brzinu sve doneseno? Hvala.
Hvala vam lijepo, naravno to se podrazumijeva da je procedura u potpunosti ispoštovana, dakle odrađeni su svi elementi uključivo i javno savjetovanje e-savjetovanje koje treba biti provedeno i uzete su u obzir određene, određeni prijedlozi sa strane pravnih stručnjaka. Tako da ovaj ne može se govoriti o tome da nije uzet u obzir niti jedan prijedlog. Da tome nije tako onda ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona ne bi niti došao u ovaj visoki dom.
Slijedeća replika uvažena zastupnica Branka Juričev Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, kad govorimo o zaštiti tržišnog natjecanja mislim da tu treba uzeti u obzir i neke druge zakone, pa tako npr. Zakon o komunalnom gospodarstvu dozvoljava daje pravo i obvezu gradu odnosno općini da određuje mjesta gdje će se i tko reklamirati određenu svoju djelatnost. Mišljenja sam ako je gradsko odnosno općinsko vijeće donijelo odluku da to bude reklamiranje isključivo poduzetnika s njegovog područja da tu nije povrijedilo ni jedan drugi zakon i mislim da u tom slučaju ne bi trebala Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja reagirati kao što je to svojevremeno činila.
Odgovor.
Hvala vam evo na vašem komentaru, primjedbi ja ne znam konkretan slučaj ali naravno to se može i tehnički raspraviti. Hvala.
Evo s ovim smo, hvala državna tajnice, s ovim smo iscrpili raspravu. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, a sad proglašavam pauzu od, do 17 sati zbog provjetravanja prostora. STANKA U 16,50 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 17,00 SATI]] Evo kolege nastavljamo dalje. Slijedeća točka je: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuna Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, prvo čitanje, P.Z. broj 109 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava i Članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Uvažena državna tajnica Nataša Mikuš Žigman, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici, evo ukratko dakle važeći Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave sada već kroz 23 zakonska članka uređuje pitanje statusa članova državne komisije, postupak imenovanja i razrješenja, trajanje mandata, unutarnju organizaciju, ali su se kroz praksu dakle zbog određenih pravnih praznina pojavile određene dvojbe i određena različita tumačenja. Pravne praznine na koje se referiram postoje u vezi sa načinom, sa mandatom članova državne komisije odnosno radno pravnim statusom, pravima članova komisije po isteku njihova mandata i stoga je bilo potrebno dodatno urediti upravo ova pitanja. Naime, dodatno treba reći da upravo ta nedostatnost reguliranja radno pravnog statusa članova državne komisije je prepoznata i u okviru akcijskog plana za strategiju suzbijanja korupcije te je ova izmjena i dopuna zakona o državnoj komisiji koju sada predlažemo upravo kao mjera ušla i u sam akcijski plan i sada je ovime provodimo. Uređenje radno pravnog statusa na koje sam se referirala se postiže na način da se usklade prava i obaveze članova državne komisije pri tom uvažavajući činjenicu da su oni obveznici primjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa i da se u smislu tog zakona smatraju dužnosnicima. Znači imaju obaveze po tom zakonu, a iako nisu navedeni na njih se u stvari ne primjenjuju pravila Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Stoga se ovim izmjenama i dopunama predlažu regulirati dakle osnovna prava, poput prava na godišnji odmor, pravo na bolovanje, naknada troškova prijevoza na posao i s posla, naknadu za službena putovanja i putne troškove u vezi s obnašenjem dužnosti, minuli rad i drugo. Također se propisuju druga prava članova državne komisije poput prava na naknadu plaće nakon prestanka obnašanja dužnosti odnosno pravo na odabir između ostvarivanja prava na naknadu plaće u određenom vremenskom razdoblju što je dakle sukladno odredbama Zakona o državnim dužnosnicima ili alternativno povratka na rad što je također omogućeno navedenim zakonom. Također se propisuju odredbe kada mandat člana državne komisije prestaje po sili zakona istekom roka na koji je imenovan ili smrću ili danom razrješenja odnosno danom odluke o razrješenju, a kao način odabira kandidata sukladno i onome što smo razmatrali odnosno razgovarali u prethodnom zakonskom prijedlogu predlaže se da se kao način odabira kandidata za članove državne komisije propiše javni poziv. Dodatno uz to se propisuje još neke okolnosti kada Vlada može imenovati vršitelja dužnosti u slučaju da dolazi do dugotrajnog odsustva člana državne komisije, a sve u svrhu toga da ista može neometano nastaviti sa svojim radom odnosno rješavati u pitanjima žalbenih postupaka koji se podnose sukladno Zakonu o javnoj nabavi. I na kraju bih samo rekla da je ovaj zakon u stvari zakon koji dakle rješava upravo statusna pitanja, organizaciju i statusna pitanja članova komisije dok se sam žalbeni postupak propisuje drugim zakonom odnosno Zakonom o javnoj nabavi. Hvala vam lijepo.
Imamo nekoliko replika, molim vas pričekajte. Prva je uvažena zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice, dakle ovim zakonom se zapravo rješavana način na koji će komisija određivati svoj rad odnosno stvari koje ste utvrdi do sada da nisu regulirani. Ali imamo odredbu Članak 7b. koji zasigurno izaziva uvijek interes, a to je da nakon prestanka koliko dugo imaju pravo dobiti naknadu. Dakle, netko tko je član državne komisije godinu dana i 1 dan imat će pravo na naknadu 6 + 6 mjeseci. To vam je u Članku 7b. stavak 1., da li se razmišljalo o tome da se ipak to regulira malo drugačije, jer puno toga se regulira kao da imaju status državnih dužnosnika, a oni na kraju nisu državni dužnosnici nego vi ovdje regulirate. Možda bi bilo korektnije da ste ih stavili u državne dužnosnike. U državne dužnosnike imamo ih puno, dakle dosta veliku plejadu [[Upadica: Vrijeme.]] moglo se je i o tome razmišljati. Hvala.
Odgovor.
Hvala vam lijepo na vašem pitanju. Pa članovi komisije u stvari ne mogu biti državni dužnosnici što direktiva to propisuje na taj način odnosno oni ne mogu biti politički odabrani i imenovani i, međutim s obzirom da potpadaju pod odredbe Zakona o sprječavanju sukoba interesa odnosno imaju obavezu dakle i prijavljivanja svega što po Zakonu sprječavanja sukoba interesa je to nužno, ali isto tako ono što je bitnije dakle ne mogu se zaposliti u tijelima čije predmete ustvari obrađuju, a znamo da je javna nabava vrlo široko horizontalno područje i da na stol komisije dolazi doista veliki broj predmeta koje ponose gospodarski subjekti te su time u stvari nezaštićeni u trenutku kad im prestane mandat. Smatrali smo primjerenim i potrebnim urediti to na ovaj način analogno odredbama koje propisuje Zakon o državnim dužnosnicima.
Slijedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovana tajnice sad ste me malo ovoga izbacili iz takta kad sam čuo da oni ne mogu biti politički izabrani i imenovani, ali ostavimo to za kasnije. Ja bi vas molio jednu informaciju evo za sve nas tu, bar meni ta informacija je nužno potrebna, mi ćemo sad regulirati njihov radno pravni status, nekakva osnovna prava, godišnji odmor, pravo na naknade za službena putovanja, pravo na naknade za putovanja sa posla na posao, kako je to bilo do sad regulirano, kako je to bilo do sada regulirano, po kojem propisu?
Nije bilo uređeno. Dakle, to su upravo te pravne praznine o kojima sam govorila. Njihov status nije bio pravilno uređen jel. A prava koja imaju zaposlenici državne Komisije za kontrolu postupaka javne nabave su prava državnih službenika, međutim oni nemaju isti status.
Slijedeća replika zastupnik Miro Bulj.
Državna tajnice, članovi komisije za provedbu javne nabave kažete neće bit državni dužnosnici nego će bit oni kojega koalicijski partneri odrede. Znači to je slično, ima čak jedna poslovica, al ne mogu je reć, ovaj bilo bi, to je točno i to se zna da će bit tu postavljeni ljudi koji su podobni i to je tako, tako da je čak to ograničenje, sad ne mogu bit državni dužnosnici kao Pilatovsko pranje ruku, a u biti bit će oni koji će ih slušati možda još više i bolje nego da su oni sami. Javne nabave su u RH jedan od najvećih problema. Oni koji su uništili konkurenciju, konkurentnost tvrtki, ljude su bacili na ceste, zdrave tvrtke koje su bile perspektivne namištajući javne nabave, o tome ću govoriti pojedinačno što su napravile javne nabave, doslovno gdje je se napisale broj postola vlasnika određenih tvrtki da bi dobile određeni posa, al tu se radi o velikim iznosima. Tako da su javne nabave puno ozbiljniji [[Upadica: Vrijeme]] od ovoga, od ovoga što ne mogu bit državni dužnosnici. Hvala.
Odgovor.
Zahvaljujem. Zastupniče Bulj, po pitanju imenovanja članova naravno oni sukladno zakonu moraju imati određene stručne i profesionalne kvalifikacije da bi se uopće mogli kandidirati za rad u državnoj komisiji i o tome se posebno vodi računa prilikom postupka imenovanja. A mislim da upravo ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona ide u smjeru veće transparentnosti i veće mogućnosti za prijavu za rad u državnoj komisiji na način da se propisuje javni poziv kojim, koji vlada raspisuje i na temelju kojeg će onda saboru predložiti da potvrdi odnosno zauzme svoj stav o predloženim kandidatima. Vezano uz postupke javne nabave, rekla sam već prethodno da postoje i prekršajne i kaznene sankcije za postupanja protivno zakonu.
Slijedeća replika uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Hvala predsjedavatelju. Pa evo prije svega da odmah istaknem, ova moja replika ne ide prema vama, mislim da ste vi kao resorno ministarstvo u okviru ovog zakona napravili dobru stvar jer ste uravnotežili prava i obaveze članova Dekoma. Dakle, svaki put kad su obaveze veće od prava koje netko ima to smatram nepravdom i ovdje smo stvarno imali u sustavu da članovi Dekoma imaju obaveze iz Zakona o sprječavanju sukoba interesa, a ujedno nemaju prava državnih dužnosnika. Nažalost, u takvom istom statusu do dana današnjeg nalaze se čitav niz drugih ne državnih dužnosnika, ali dužnosnika u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Ono što je moja primjedba, što se ponovno išlo rješavati ovu problematiku izdvojeno i tu ste zapravo na neki način ono što je bilo sadržano u Zakonu o pravima državnih dužnosnika copy pastali i prebacili u ovaj zakon. Tako je čitav sustav nepregledniji. Možda bi bilo praktičnije rješenje [[Upadica: Vrijeme]] da se napravi [[Upadica: Vrijeme]] sveobuhvatna…
Odgovor.
Hvala vam lijepo. Pa možda samo da evo kažem na ono što ste iznijeli da, dakle analogno jesu primijenjene odredbe Zakona o državnim dužnosnicima. Međutim, ne samo to, ovim putem smo dodatno uredili i neke institute na koje po radnom pravu u stvari svaki radnik u RH ima pravo kao što su bolovanje, kao što su godišnji odmor, a koje nisu eksplicitno definirane u Zakonu o državnim dužnosnicima. I možda je ovo na neki način i iskorak prema jednom uređenju koje je preciznije i bolje.
Hvala. Državna tajnice, idemo na rasprave u ime klubova. Prva je uvaženi zastupnik Hrvoje Zekanović, Klub Hrvatskih suverenista. Nema ga, nema ga. Slijedeći je Klub zastupnika Centra i GLAS-a, uvažena zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, uvažena državna tajnice. Ja ću se zaista u ovoj raspravi nastojati odazvati onom zovu sirena, a to je ono kad samo spomenete javnu nabavu svi mi bih najradije raspravljali o javnoj nabavi, raspravljali o tome što mi mislimo, raspravljali o rješenjima, raspravljali kako ta javna nabava funkcionira, kako ne funkcionira i naravno znate ko u onoj priči počeli izmjene i dopuna Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave, al znate li vi što je javna nabava, a onda o ovoj temi ne rekli ništa. Ja ću se odazvati tom zovu sirene i zaista ću se skoncentrirati u svojoj raspravi u ime kluba točno na onom što je tema. Tema je da se regulira rad državne komisije koja za svoj rad odgovara HS. Dakle, to je komisija koja za svoj rad odgovara HS. Mi imamo izvješće o radu te komisije i mi kroz to izvješće možemo raspravljati o tome kakvi su bili predmeti, jel je komisija bila bolja ili ne, a kroz ovo. Imali smo sad u raspravi prije ovog jedan drugi zakon gdje ste vi isto regulirali tada odnosno riječ je o Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja točno otprilike na isti način ili skoro na isti način, nije skroz do kraja, ali skoro na isti način ovaj problem. I ljudi moji o tom problemu možemo razgovarat, ajdemo razgovarat objektivno. Dakle, mi imamo ljude koji podliježu Zakonu o sprječavanju sukoba interesa, a i imaju niz obaveza koji jesu, a zapravo nemaju prava kao što imaju dužnosnici i logično je da se ta prava reguliraju. Kad razmišljamo o tome izvan, dakle nekakvih hrvatskih uvjeta u kojim živimo apsolutno smo svjesni toga da to treba regulirati. Mi smo imali nebrojeni broj slučajeva da ljudi kad prestaju raditi taj posao da imaju ograničenja, dakle to je onaj hladni period koji se zove, da imaju ograničenja da ne mogu radit. Da ne kažem da kad je riječ o dužnosnicima da smo imali jedan slučaj koji pokazuje da smo spremni da Zakon o državnim dužnosnicima i ono što je vezano uz sprječavanje sukoba interesa trebamo modernizirati i definirat. Recimo danas može biti pomoćnik ministra u Ministarstvu gospodarstva, kod vas i vi ga hoćete staviti na čelo HEP-a, kako ćete ga stavit? Nikako jer je on dužnosnik i onda mora bit 6+6, a recimo ministar bi mogo svog prvog suradnika, govorim teoretski, ili u nešto drugo. Dakle, državni dužnosnici Zakon o sprječavanju sukoba interesa došlo je vrijeme da se podvuče crta i da se točno vidi što je tu problem i što treba regulirat. Ja bih se zaista nekako voljela se i zalagati da bi se onda, bio, bilo bi dobro imati jedan zakon kojim se zapravo reguliraju prava i obveze onih koji nisu državni dužnosnici sukladno Zakonu o državnim dužnosnicima, ali imaju veze sa Zakonom o sprječavanju sukoba interesa. Dakle, to bi sve trebalo radit paralelno. Da li u jednoj normalnoj suvisloj državi kakvu mi, ja se nadam, svi zajedno želimo biti, da li mi želimo dobiti najkvalitetnije ljude da obavljaju određene poslove? Da li želimo dobiti ljude koji će biti za kontrolu postupka javne nabave koji imaju iskustva, koji imaju znanja, koji imaju reference? Želim. Dal to želimo? Naravno da je vjerojatno na teoretskoj razini odgovor da. Da li uopće ko će se javiti na taj natječaj, kako ćemo to definirati, kako ćemo to odraditi jer oni znaju da je, dakle oni za svoj rad odgovaraju saboru, oni su imenovani na razdoblje od 5.g., imaju mogućnost još jednog imenovanja i što će iza toga činiti? Dakle, odredba koja je u jednom času u zakonu bila da oni koji idu postaju državni dužnosnici da imaju pravo se vratiti na svoje radno mjesto ako idu iz nekakvog sustava, to je isto tako ovdje odredba. Al sad dolazimo do stvarnosti, a stvarnost je nažalost, ja bih voljela da je drugačija, ali nije, da uvijek kad je, kad su takva imenovanja da se uvijek gledaju i niz drugih stvari. Kolega Bulj to puno zanimljivije kaže nego što bih to rekla ja i ja imam drugačiju uopće retoriku, al vam je uvijek problem ko će se javit, to vam je prvi problem. Onda taj koji se javi koje je on, dakle koje mu je nekakvo političko usmjerenje, koja će politička stranka koja je u tom trenutku na vlasti stati iza njega, da li ili iza nje. Dakle, to su stvarnosti u kojoj mi živimo. Nema nama koraka naprijed, nema nama neke budućnosti dok zaista nećemo osigurati da na takva mjesta dođu kvalitetni i stručni ljudi koji imaju iskustvo. Ali ono što mi imamo uvijek problem u državnoj upravi, problem u državnoj upravi što ljudi vrlo teško se odlučuju jer su male plaće jer ako idete po nekakvoj hijerarhijskoj ljestvici nešto napredujete onda se uvijek nađete u situaciji da vam svako kaže što o vama misli i kako taj posao radi i imate uvijek tu negativnu selekciju kad je o tome riječ. Ja moram reći da gledajući ove izmjene i dopune zakona van hrvatske stvarnosti bi čovjek rekao okej dobro je da se regulira, bilo bi možda zaista dobro da imamo jedan zakon koji će to regulirati. Apsolutno u kontekstu svega što se dešava smo došli do toga da i Zakon o sprječavanju sukoba interesa se treba izdefinirati i onda dolazimo u hrvatsku stvarnost koju zaista moram spomenuti. Potres, potres u Zagrebu koji je bio u ožujku, u zakonu je odlučeno da se osniva fond. Ja moram priznat ja sam i u raspravi o tom zakonu i sve zajedno bila protiv osnivanja tog fonda jer sam mislila da se to može riješiti drugačije i onda sam naivno kao neko ko se farba u plavo vjerovala da je ideja da na čelo tog fonda kao privremeni ravnatelj dođe čovjek koji je menadžer, koji zna, koji može upravljati i da je to dobro. Da bi danas vidjeli što? Da je on zapravo bio maneken koji je trebao poslužit da bude kandidat HDZ-a za gradonačelnika Grada Zagreba i da njegova zadaća i nije bila da bude na čelu fonda i upravlja fondom nego da njegova zadaća bude nešto posve drugo. I to je ono što kod nas svih zajedno izaziva dvojbu. Dakle, s jedne strane kad vidite zakon možete se složit da je dobro, da je dobro da se to regulira, da je dobro da je tako, da sve zajedno je ovo jedan iskorak odnosno što imamo u krajnjoj liniji zaštititi te ljude tamo da budu, da oni, dakle oni tamo maksimalno mogu radit 10.g., mogu radit 5+5. Ja inače mislim da je nekakvih 8 do 10.g. da taman možete raditi nekakav posao da iza toga morate mijenjat nekakav posao. Ali kog mi želimo dobit? Želimo dobit najkvalitetnije. Nakon 10.g. pitanje je gdje se oni mogu vratiti, što mogu raditi, s kojih mjesta su došli. Prema tome, logično je da imate zakonom neke stvari da ti ljudi imaju sigurnost jer ovako nemaju sigurnost. Sve ja to razumijem i sve to bi bilo dobro da imamo u zakonu, ali nažalost uvijek dolazimo do one hrvatske javnosti koja nas demantira i pokazuje nam na najnormalnijim situacijama, na situacijama koja je sad aktualna zapravo da uvijek se postavlja pitanje što je iza toga. Dakle, ovaj već spomenuti fond pokazalo se da nije bila ideja da na čelo dođe kvalitetan, dobar čovjek i menadžer nego je ideja bila da dođe neko ko može sutra ući u izbor za gradonačelnika Grada Zagreba i onda kad vam je tome tako ne treba vas čuditi ni vaše replike, ni naše sumnje i u ovakav jedan zakon. Hvala lijepo.
Slijedeća replika, pardon, slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika MOST-a uvaženi zastupnik Marin Miletić.
Poštovani potpredsjedniče HS g. Sanader, poštovani g. Bukarica, poštovana državna tajnice, gđo. kolegice i kolege. Najveći dio ovih izmjena su nove odredbe o pravima članova državne komisije nakon što im prestane mandat. Predlaže se da članovi državne komisije imaju identična prava kakva imaju državni dužnosnici prema Zakonu o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Što se tiče toga dijela predloženog zakona za početak ne slažem se s nomotehničkom metodom koju predlaže vlada. Prepisivanje odredbi iz Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika je nomotehnički pogrešno. Zakon o obvezama i pravima državnih dužnosnika je u prošlosti više puta mijenjan i sigurno će se mijenjati i u budućnosti, a onda ćemo zbog logike sustava opet morati mijenjati i Zakon o državnoj komisiji. Zato smatram da bi kud i kamo elegantnije bilo da u Zakonu o državnoj komisiji jednostavno uputimo na odgovarajuću primjenu relevantnih odredbi Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika. Ali na stranu nomotehnika. Tu dolazimo do ključnog problema s državnom komisijom i s njezinim članovima. Naime, članovi državne komisije nisu državni dužnosnici prema Zakonu o obvezama i pravima državnih dužnosnika. S druge strane, na članove komisije primjenjuju se pravila Zakona o sprječavanju sukoba interesa i u tom zakonu izrijekom je utvrđen njihov dužnosnički status. Tu kontradikciju vidimo i u ovom zakonu. Vlada u uvodnim obrazloženjima govori da je državna komisija administrativno tijelo, dok se s druge strane odmah tvrdi da EU smatra kako državna komisija ima kvalitete suda. Naravno, mi znamo da članovi državne komisije nemaju status sudaca, posebno s obzirom da je sudačka dužnost doživotna, a dužnost članova komisije ne može trajati duže od 10.g.. Međutim, članovi komisije nisu ni pravi državni dužnosnici, niti su državni službenici. Pri tom ako se ovakav zakon donese njihova prava će biti jedna mješavina prava koju imaju državni dužnosnici, kao i nekih prava koja imaju pravosudni dužnosnici ili državni službenici. Rekli bi ljudi pa od svega po malo, od svega po malo. Dosta je dakle u svemu ovome nelogičnosti i suštinskih i nomotehničkih, pa bi bilo dobro da vlada razjasni ova pitanja do drugog čitanja. Na koncu, ovim zakonom ne uređuje se ono ključno što bi trebalo urediti prije nego što se urede prava članova komisije po prestanku mandata, a to je pitanje perioda hlađenja ako se mogu tako izraziti, za članove državne komisije jednom kada im prestane mandat. Drugim riječima, što smiju, a što ne smiju raditi članovi državne komisije kada im prestane mandat? To su ključna pitanja. Smiju li se zaposliti kod poslodavca? O čijim su pravima kao gospodarskog subjekta ili javnog ili sektorskog naručitelja odlučivali u državnoj komisiji? Hm, zanimljivo. Smiju li, kada i pod kojim uvjetima prihvatiti se konzultantskih poslova u svezi s javnim nabavama nakon što im prestane mandat? To su prava pitanja na koja bi trebalo odgovoriti, a na koja ne daje odgovore ni ovaj zakon, kao ni nedorečeni Zakon o sprječavanju sukoba interesa. S obzirom da je ministar pravosuđa i uprave najavio izmjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa u ovoj godini smatramo da je ovaj prijedlog ipak preuranjen. Tek kada se izmijeni Zakon o sprječavanju sukoba interesa, te njegove odredbe o periodu hlađenja nakon isteka dužnosti tek ona možemo razmatrati koja su nužna prava članova državne komisije, kao i prava svih ostalih dužnosnika. Drugi veliki problem ovog zakona jest ovlast vlade da imenuje zamjene članovima državne komisije koji su opravdano odsutni s posla duže od 3 mjeseca zbog dugotrajnog bolovanja ili rodiljnog ili roditeljskog dopusta. U ovoj stvari ne tretiramo članove komisije kao dužnosnike nego kao državne službenike. Naime, ovom logikom se privremeno na određeno vrijeme popunjavaju službenička radna mjesta kada su službenici duže odsutni zbog bolovanja ili rodiljnog ili roditeljskog dopusta. Prema ovom prijedlogu vlada može popuniti mjesto odsutnog člana komisije na 12 mjeseci, a po potrebi za još dodatnih 12 mjeseci, dakle sveukupno 2.g., 2.g. kolegice i kolege. Potpuno je nejasno zbog čega bi eventualnu zamjenu odsutnome članu imenovala vlada. HS je taj koji imenuje članove državne komisije, pa ako postoji potreba da se imenuju njihove privremene zamjene, zar nije onda logično da te zamjene opet imenuje HS? Unaprijed je neprihvatljiva argument npr. da smo mi ovdje spori, da ne može odlučivati brzo, posljednji put kada jse Sabor imenovao dio članova državne komisije Vlada je prijedlog za imenovanje dijela članova uputila 7. Svibnja 2020., a o prijedlogu je u Saboru odlučeno 18.svibnja, tj. unutar desetak dana. Stoga nema potrebe inzistirati na tome da Vlada imenuje zamjenike odsutnih članova, međutim budete li inzistirali upozorit ćemo vas da je takvo postupanje protivno duhu zakona po kojemu državna komisija odgovara Saboru, ovome časnom domu, a ne Vladi. A što je još važnije smatramo kako mogućnost da Vlada mimo saborske procedure i rasprave imenuje članove komisije i to na rok koji može potrajati do dvije godine, otvara put političkim pritiscima na rad državne komisije i na rad njezinih članova. Jednako tako ne vidimo logiku da se kroz zakon traže opravdanja za Vladu i Sabor ako ne imenuju nove članove državne komisije na vrijeme. Članovi državne komisije nisu ustavni suci pa da za njihovo imenovanje treba, što, dvotrećinska većina ovdje u Saboru. Dakle, odgovornost Vlade i parlamentarne većine da na vrijeme donese odluku o imenovanju, to je odgovornost Vlade i parlamentarne većine. Ako Vlada ne predloži kandidate ne vrijeme, shodno tome treba snositi političku odgovornost za blokadu rada komisije, zar ne, opet sasvim logično. Zato ova provizorna rješenja ne možemo podržati i predlažemo da ih do drugog čitanja uklonite. Hvala.
Sljedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta i uvaženi zastupnik Danijel Spajić.
Poštovani predsjedavajući, poštovane dame i gospodo. U ovo doba kada nas je pritisnulo mnogo nedaća od posljedica potresa do velike gospodarske krize uzrokovane pandemijom, Vlada je jako zabrinuta u vezi jedne od mnogih komisija i agencija jer prema njihovom mišljenju nedostaje uređenja materijalnih i drugih prava Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave pa se sada predlaže usvajanje ovog zakona kojima se za devet članova te komisije uređuju materijalne i ostala prava poput pune plaće tokom šest mjeseci nakon odlaska sa dužnosti te još pola plaća tokom sljedećih šest mjeseci. Ovo je jedno od mnogobrojnih alibi tijela koje plaćaju porezni obveznici, a koji ne čine niti približno dovoljno da zaštiti interese onih koji ih plaćaju. Zakonom o javnoj nabavi reguliran je na način kojim naša javna i lokalna uprava provodi postupke nabave radi sklapanja ugovora o javnoj nabavi od robe, radova ili usluga okvirnog sporazuma te provedbe projektnog natječaja. Ukupan iznos javne nabave iz godine u godinu raste značajnim stopama rasta. Ukupna vrijednost javne nabave u 2019.g. iznosi 54,1 milijardu kuna bez PDV-a. S obzirom da je BDP za 2019.g. iznosio 328,2 milijarde udio ukupne vrijednosti javne nabave u BDP-u za 2019.je čak 16,46% što je povećanje za 10,62% u odnosu na 2018.g. u kojoj je udio ukupne vrijednosti javne nabave bez PDV-a iznosio 14,88%. U godini prije tj. 2017. ovaj udio je iznosio oko 13% te se vidi jasan rapidan rast udjela vrijednosti javne nabave u ukupnom BDP-u. Kada se ovome pridodaju plaće javnog sektora koji su u RH između 11 i 12% BDP-a dolazi do poražavajućeg zaključka kako javni sektor treba skoro 30% BDP-a samo za plaće i javnu nabavu svojih potreba. Kako bi ovo isfinancirali građani i gospodarstvo grcaju pod teretom stotina fiskalnih i parafiskalnih nameta. O stvarnoj učinkovitosti javne nabave, a time i kontroli javne nabave i radu komisije najbolje govori nekoliko činjenica u našoj stvarnosti. Proračunski prihodi vezani uz prihode od upravljanja državnom imovinom uključujući i javna poduzeća koja do resursa dolaze uglavnom postupcima javne nabave u ovoj godini planirani su na sramotnih 2,4 milijarde kuna dok se u naredne dvije godine planira pad na 2,1 milijardu. S obzirom da se postupcima javne nabave dolazi do resursa za upravljanje državnom imovinom katastrofalni rezultati upravljanja državnom imovinom u značajnoj su mjeri povezani sa kvalitetom provedbe javne nabave. Istraživanje o korumpiranosti europskih zemalja provode različita tijela i različitim metodologijama, ali sva ta istraživanja imaju nešto zajedničko, u njima je Hrvatska vjerodostojna uvijek među prve tri zemlje po indeksu korupcije, ključnom uzroku našeg demografskog i gospodarskog nazadovanja. Ovakav zakon o javnoj nabavi ovakve kontrole provođenja ovoga zakona jedan su od temelja izgradnje našeg korumpiranog društva. Kako to izgleda u praksi možemo se uvjeriti svakodnevno, a od događanja u klubu u Slovenskoj 1 od zornih primjera primjer je Zakona o javnoj nabavi i kontroli njegove provedbe. Izgleda da su nam antikorupcijski radovi marke E Niš stari i neupotrebljivi. Udio javnog sektora u BDP-u nigdje u EU nije ni približno tako velik kao u Hrvatskoj. Poduzeća koja do roba usluge resursa za projekte dolaze preko javne nabave dominiraju hrvatskim gospodarstvom, a ono raste skromnim stopama koje osiguravaju lagano odumiranje. Krajem prošle godine i ne znajući za pandemiju Vlada je projicirala gospodarski rast u narednim godinama 2 do 3% što je rast koji odgađa ali ne sprečava demografsku i gospodarsku katastrofu RH. O posljedicama javne nabave na hrvatski način može se još naširoko pričati. Za tako nekvalitetan rad Vlada je nagradila članove državne komisije lijepim povlasticama. Nakon svega iznesenog zvuči pomalo i cinično kako Vlada predlaže ove izmjene kao instrument antikoruptivnog učinka regulirati njihova prava i obveze uvažavajući specifičnost pravnog položaja, vauu. Iako je Hrvatska na raspolaganju imala oko 20 milijardi kuna za ruralni razvoj kako bi uravnotežila svoj regionalni razvoj iz podataka o javnoj nabavi vidi se potpuna neučinkovitost Vladinih kojima su ova sredstva utrošena. Naime, javni subjekti iz Grada Zagreba u ukupnoj vrijednosti javne nabave sudjeluju sa čak 58%, dok oni iz Virovitičko-podravske županije iz koje ja dolazim i Bjelovarsko-bilogorske sa samo 0,7%. Ruralni prostori i dalje se prazne ali sad na puno štetniji način po RH. Umjesto u velike hrvatske gradove migracije idu prema inozemstvu. Rezultati istraživanja iz srpnja 2017.-te pokazali su kako političari jako dobro kriju znanje o javnoj nabavi. Od onih koji tu nabavu financiraju, od poreznih obveznika. Naime, rezultati istraživanja pokazuju porazne rezultate. Čak 57% ispitanika među građanima Hrvatske ne zna što je javna nabava, 64% ne zna što je javno nadmetanje, tek 8% ispitanih tvrdi da zna koliko država godišnje troši kroz javnu nabavu, ali samo 2,6% ispitanika navelo je približno točan iznos. Znači tek svaki 40 građanin, porezni obveznik zna otprilike kako naš javni aparat na javnu nabavu potroši više od 16% BDP-a. Ovo su podaci iz 2017., ali zasigurno i danas ne bi bili drugačiji možda samo gori. Uski krug ljudi jako dobro drži sanitarni koridor oko ovih ogromnih budžeta. Kad bi tih 9 patrijarha iz komisije radili svoj posao ili da je Vlada na drugi način osigurala edukaciju poreznih obveznika u vezi sustava javne nabave rezultati ovakvih istraživanja zasigurno ne bi bili ovako porazni. Međutim, očito transparentnost procesa i educiranost poreznih obveznika ne pogoduje uskom interesnom lobiju koji upravlja ovim desetcima milijardi. Jedna od rijetkih dobrih vijesti o izvješću o provedbi javne nabave u 2019. je činjenica kako bi oko 10 milijardi kuna vrijednosti javne nabave trebalo biti refundirano iz EU fondova. Međutim, ta sredstva će biti doznačena smo ukoliko kontrole utvrde kako je sve prošlo prema EU standardima. S obzirom na činjenicu da se dobar dio ugovora javne nabave dodjeljuje jedinim ponuđačima na natječaju koji često niti nemaju potrebne resurse i kompetencije za isporuku ugovorenih usluga jasno je kakav značajan dio od ovih 10 milijardi kuna nikad neće biti refundiran i ostat će na teret hrvatskih poreznih obveznika. Zoran je primjer i nedavni natječaj za provedbu digitalizacije bolničkog sustava. Nazor projekta je kao jedini ponuđač dobila firma otvorena 20 dana prije natječaja u vlasništvu Sanaderova ministra zdravstva Ljubičića. Usluga izrade projektne dokumentacije i tehničke specifikacije opet kao jedinom ponuđaču dodijeljena je konzorciju dviju firmi koje zajedno nemaju godišnji promet jednako iznosu nabave i nemaju potrebnog iskustva za ove projekte. K tome se po javno dostupnim podacima jedna od ove dvije firme bavi uređenjem svadbenih salona. Domovinski pokret želi da svadbeni saloni čim prije prorade da imamo što više svadbi i djece ali bi isto tako htjeli da se iznimno bitnim procesom digitalizacije zdravstva bave u tom području kompetentna poduzeća. Prema tome gospoda, umjesto ovih alibi zakona kojima se stvara privid borbe protiv korupcije i uređenja procesa javne nabave uvedite učinkovite mehanizme kontrole javne nabave u cilju usmjeravanja ovih sredstava prema snažnijem gospodarskom razvoju RH. Ovakva javna nabava je trenutačno ponajprije hrana za korupcijsku hobotnicu i uteg u razvoju RH umjesto da mu bude ključni vjetar u leđa. Hvala vam lijepa.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvažena zastupnica Branka Juričev Martinčev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege, ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave u prvom čitanju Klub HDZ-a će podržati. Kao što smo mogli čuti u primjeni postojećeg zakona uočeni su određeni pravno tehnički nedostaci, nedostatak uređenja materijalnih i drugih prava članova osiguranja kontinuiteta, precizno utvrđivanje početka i završetka mandata, prestanak mandata po sili zakona kao i način odabira. Prijedlog ovog zakona donosi se i u skladu sa akcijskim planom i sa strategijom suzbijanja korupcije kao i sa 3 europske direktive. Prva direktiva sa kojom se usklađuje to je ona koja se odnosi na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnih radova. Druga je ona koja se odnosi na postupke vodnog gospodarstva, energetike, prometa i telekomunikacijski sektor. A treća je ona koja se odnosi na poboljšanje učinkovitosti postupka pravne zaštite koji se odnose na sklapanje ugovora o javnoj nabavi. S obzirom da članovi državne komisije nisu ni državni dužnosnici, ni pravosudni dužnosnici potrebno je kao instrument antikoruptivnog učinka regulirati njihova prava i obveze uvažavajući specifičnost njihovog pravnog položaja i činjenicu da su članovi obveznici primjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa te se u smislu tog zakona smatraju dužnosnicima. Državna komisija kao što znamo obavlja kontrolu postupka javne nabave i to je samostalno i neovisno državno tijelo. Nadležno je za rješavanje žalbi u vezi s postupcima javne nabave, postupcima davanja koncesije, postupcima odabira privatnog partnera u projektima javno privatnog partnerstva. Ono odlučuje u žalbenom postupku o zakonitosti postupka, o radnjama, propuštenim radnjama, odlukama donesenih u postupcima kao i zakonitosti ugovora i okvirnih sporazuma sklopljenih bez provedba postupka javne nabave. Državna komisija za svoj rad odgovara upravo ovom HS-u, ona ima devet članova kao što čuli, predsjednika i dva zamjenika na prijedlog Vlade imenuje se upravo u HS-u na rok od pet godina s time da može biti još jedanput to isto imenovanje ponovljeno, znači maksimalno deset godina. Od ulaska RH u EU događaju se intenzivnija korištenja europskih strukturnih i investicijskih fondova. Korištenje tih fondova vezano je uz vremenske rokove. Takvi postupci su izuzetno složeni, ta dokumentacija je opsežna, visoka je procjena vrijednosti tih radova. U postupcima u pravilu sudjeluju i konzorciji sa ekonomskim operatorima iz država članica EU te postupci javne nabave su pod posebnim nadzorom EU. Znamo i sigurno prilikom ugovaranja i kontrole uvijek moramo misliti i voditi računa da se radi o kriterijima koji su i različiti u odnosu na naše domaće zakonodavstvo i mogućnost opoziva istih tih sredstava. Tu je povećano i učešće stručnih savjetnika uključujući i odvjetnike u postupcima javne nabave što svjedoči i sve većoj profesionalizaciji i visokom stručnom nivou. Stoga je iznimno bitno kontinuirano jačanje administrativnih kapaciteta i tu bi se složila sa kolegama koji su rekli da najbolje stručnjake u području javne nabave upravo moramo imati i zadržati u ovoj državnoj komisiji. Ako pogledamo da financijski pokazatelji statusa provedbe operativnih programa za financijsko razdoblje od 2014.g. da smo imali dodijeljeno i na raspolaganju 10,7 milijardi eura. I do sada je ugovoreno preko 12 milijardi što je 111%, većina tih vrijednosti tih sredstava upravo se našlo na stolu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Kad pogledamo samo u vodnom sektoru za to područje je rezervirano 8 milijardi kuna, pojedinačna nabava tu iznosi preko 100, 180 pa i 300 i preko 500 i više milijuna kuna. Tu imamo i različite nabave, znači evo malo sam danas prolistala imamo odluke koje se odnose na nabavu uredskog materijala, pa onda nabavu usluga prijevoza, očitavanja plina do one za izgradnju vodno-komunalne infrastrukturne aglomeracije vrijedne preko 700 milijuna kuna. Sve ovo sam upravo nabrojila kako bi mogli još više shvatiti sa čim se sve susreću Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave i zato je iznimno bitno da tamo rade što kvalitetnije osobe koje imaju znanje i iskustvo. I kao što definirane su njihove obveze tako da oni znaju i kakva su njihova prava od onih na naknadu plaća nakon prestanka obnašanja dužnosti, prava povratka na rad u državnom i javnom sektoru, prava povratka na rad u privatnom sektoru, zatim nemogućnost ostvarivanja nekih od tih prava te pravo odabira između ostvarivanja prava na nadoknadu plaće nakon prestanka obnašanja dužnosti i prava povratka na rad. Značajna novina je da u slučaju opravdane spriječenosti u obnašanju dužnosti duljem od tri mjeseca, npr. dugotrajno bolovanje, rodiljni ili roditeljski dopust i sl. vlada može imenovati vršitelja dužnosti člana do povratka člana na dužnost. S obzirom kao što smo rekli da je broj predmeta i vrijednost nabave predmeta koji se nalazu na njihovim klupama iznimno bitno, a europska sredstva su posebno ograničena i vremenskim rokom, mislim da je ovo daleko brže i jednostavnije nego da se to radi u HS-u kao što je to kolega prije iznio i predložio. Sve je to moguće najdulje na rok od 12 mjeseci s mogućnošću još jednog imenovanja. Do sada također nije bilo moguće i u praksi se pokazalo kao problem, naročito u slučaju bolesti, kao i način odabira kandidata za članove državne komisije sada se propisuje javni poziv što će doprinijeti većoj transparentnosti samog postupka. Mi u klubu HDZ-a mišljenja smo da je ovo iznimno značajan i dobre su izmjene i dopune Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave i ovom prilikom dajemo podršku radu ove komisije sa željom da radu još brže i još kvalitetnije posebno kada su u pitanju veliki projekti financirani europskim sredstvima kako bi oni svojim radom doprinijeli što bržem i kvalitetnijem povlačenju europskih sredstava. Hvala.
Sljedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka uvažena zastupnica Rada Borić.
Gospodine predsjedavajući, gospođo državna tajnice sa suradnicom. Evo da svi su ponovili pa ću i ja da izmjenama i dopunama pokušava se ovoj odredbi Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave progovoriti o pravima i dužnostima članova državne komisije. Ovdje je fokus bio i s pravom na ono što bi bila prava, a možda o obavezama u nekim drugim sinergijskim zakonima. I moramo reći da mi je žao bila je prilika u našem dnevnom redu postoji i izvješće same komisije za '19.g. neki su se na njega i osvrtali, naravno to sada nije tema, ali možda je moglo biti istoga dana u raspravi pa bi se vidjelo da možda i što sve radi komisija, svi govorimo o žalbama pa da je netko doista rekao da imaju preko 1000, 1009 žalbi da je bilo i kakvi su učinci uopće i što se radi i dakako i možda pokazati koje su vrijednosti rada takve komisije i zašto je važno da ta komisija jeste neovisno tijelo i ono što je za pohvalu, da i ono čemu se treba inzistirati i kod drugih takvih tijela da je transparentnost njihovih izbora, ali da bi transparentnost izbora bila jasna u nekim točkama ovo je prvo čitanje i nadamo se da će nas se čuti i primjedbe su ovdje legitimne. Evo ako pogledate već je netko govorio o nekim člancima, pa eto ja ću reći Članak 7c. gdje kaže član državne komisije koji nije ponovo imenovan za člana državne komisije ili na drugu dužnost, a koji je prije obnašao dužnost i bio zaposlen na neodređeno vrijeme u javnoj službi ima pravo rasporeda odnosno povratka na rad na poslove koje je obavljao prije obnašanja dužnosti, sve u redu ili druge odgovarajuće poslove pa onda zarez, bez provedbe javnoga natječaja. Što to znači? Dakle, u redu ako se vraćamo na isto radno mjesto, ali na neko mjesto drugo odgovarajuće bez, bez provedbe javnoga natječaja, sami smo poništili ovu priču o javnome natječaju uopće za biranje samih dužnosnika pa bi trebalo pogledati da i to usaglasimo. S obzirom i svi smo danas govorili na to da članovi državne komisije nisu državni dužnosnici, rekli smo da nisu ni pravosudni dužnosnici, a nedostupnost reguliranja njihovog statusa može se prepoznati i prepoznata je i kao koruptivni rizik ako sami u ovom izvješću za '19.-tu ukucate riječ korupcija pokazat će se 15 puta, pa dakle kada govorimo o javnim nabavama izgleda da jeli visi neka sjena nad tim javnim nabavama ako u samom izvješću postoji govor o tome. Znači prepoznato je upravo to neka ambivalentnost njihove pozicije kao mogući ja ću biti pristojna koruptivni rizik, potrebno je kao upravo instrument tog antikoruptivnoga učinka regulirati njihova prava i obveze i uvažavajući dakako i specifičnost njihovog tj. pravnoga položaja same komisije i činjenice da članovi jesu obveznici primjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Ovdje se negdje govorilo da ono što nam nedostaje da ponekad činimo u jednom zakonu nešto ne razumijevajući da se možda trebalo ne sinergijski raditi možda i na nekom drugom zakonu pa se onda u ovom zakonu koji bi bio nižega reda pozvati možda i na Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Također je zanimljivo da ako ste pogledali, neki od nas i jesmo i javno savjetovanje, evo ja ću i imenovati jednog građanina kog ne poznajem gospodina Rendulića koji je rekao u Članku 3., u Članku 7. potrebno je jasnije definirati kako bi se mogao spriječiti sukob interesa, dakle kad član državne komisije se, traži povratak na rad kod poslodavca koji mu je bio stranka u postupku da zašto je odgovor dobio da će se to riješiti internim aktima državne komisije kada bi se to također moglo riješiti u zakonu. Dakle, sigurno ako sam recimo bila u komisiji da ne mogu otići nakon tih svojih 6 + 6 ili bez 6 da ne mogu otići raditi na, u mjesto ili ovdje se govorilo i o konzultantskim poslovima, dakle tamo predmetom kojim sam se bavila. Jako je važno doista pogledati i te vrste žalbi i što se dešava, možda smo trebali dobiti izvješće govorimo o broju članova trebali bismo znati koliko ljudi radi na predmetima jer ako mi smo u 2019. primili 1.209 žalbi i ako je to povećanje neko od 3,33%, ali onda nam kaže ovako navedeno ujedno znači da u 2019. godini …/nerazumljivo/… kontrolirao svega 6,59% dakle 6%, 6,5, 6,6% od ukupnoga broja postupaka javne nabave objavljenih u …/nerazumljivo/… od dakle nekih 13.190 postupaka. Dakle, što nam to isto znači, jesu li to odnos prema žalbenim postupcima malo pogledati prema tom izvješću i što to znači ako znamo i svjesni smo da najveći postotak, dakle nekih 30% su žalbeni postupci vezani uz dokumentaciju, a drugi su oko odabira i upravo kao što sam rekla oko mogućih koruptivnih radnji. Ukoliko bismo razgovarali ne samo o tome da popravimo njihov status vezano uz godišnje odmore, uz zamjene što doista mislim da je sporno tko određuje zamjenu do 2 godine nekoga člana. Da li je to isto mjesto za ono što ovdje zovemo i ružno uhljebljivanjem, da takva osjetljiva mjesta i neovisna tijela bi doista trebali imati kao što je ovdje bilo i rečeno i ljude za koje ćemo znati da koruptivni rizik je sveden na nulu.
Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovani predsjedavajući, poštovana tajnice sa suradnicom, zastupnice i zastupnici, evo pred nama je ovaj novi zakon i kad je došao taj zakon na raspravu kad sam vidio da je na dnevnom redu ove sjednice stvarno sam se poveselio jer sam mislio da ćemo rješavati još neke probleme koji su vezani za javnu nabavu. Međutim, evo nažalost u ovom zakonu sad rješavamo samo radno pravni status zaposlenika u Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave. Naime, o čemu sam htio govoriti s obzirom da je tu bilo nekih kolega koji su govorili malo kritično o postupku javne nabave i o radu komisije, moram skrenuti pozornost ja sam dugo vremena bio osoba u poduzeću koja je bila obveznik javne nabave i mogu vam reći u proteklih 7, 8, 9 godina nisam, nismo se našli u situaciji da je bilo problema sa samim postupkom javne nabave ili kontrolom postupka te javne nabave. Radi se o tome da bez obzira da li sam bio stranka ili sam bio sa strane što se dešava u zakonu, moram reći da su većina javnih poduzeća pa i ministarstva, na kraju krajeva postoji i Središnji državni ured za javnu nabavu, dosta dobro riješili svoje interne akte tako da već u pripremi natječaja za javnu nabavu rješavaju puno problema tako da se uopće ne dovedu u situaciju da bi imali problem sa postupkom javne nabave. Tako da u principu Komisija za kontrolu postupaka javne nabave stvarno rješava one ekstremne slučajeve koje ima relativno malo, ali nažalost ima ih. No, tu imamo jedan drugi problem. Problem je što zapravo ukoliko ta javna poduzeća odnosno obveznici javne nabave nisu donijeli pravilnike za raspisivanje javnih natječaja, a onda imamo problem u tome što tu postoji veliki prostor za raznorazne koruptivne radnje, za raznorazna namještanja i to bismo trebali na neki način spriječiti. Zato sam se nadao da ćemo ovdje u ovom zakonu imati još jedan prijedlog, a to je prijedlog da se na neki način prekontrolira sam postupak pripreme natječaja za javnu nabavu jer tu su problemi. Kada se jedanput natječaj pripremi nakon sve ide manje-više normalno, ali sama priprema je problem i problem su oni uvjeti koji su navedeni u samom natječaju. No, nažalost danas ovdje ćemo raspravit, ali imao sam potrebu da to kažem zbog toga da odstranimo neke stvari koje su bile rečene u vezi članova komisije. Smatram da to ne bi bilo korektno prema njima jer to su ljudi koji pošteno i korektno obavljaju svoj dio posla, a čuli smo nažalost da do sada i nisu bila regulirana njihova osnovna prava jer su bili službenici, sada ćemo regulirati ta njihova prava i godišnji odmor i bolovanje i naknadu za dolazak na posao i s posla, minuli rad i sve ostalo što ide uz njihovo radno mjesto u ovoj komisiji. Mi u klubu smatramo da ljudi na takvim radnim mjestima moraju biti dobro plaćeni i da moraju biti neovisni i naravno da je to teško postići ukoliko im se to i onemogući kroz neki zakon i kroz neku regulativu. Čuli smo do sada kakve su imali do sada uvjete, kakve će imati sada uvjete, a znali smo i ranije da ih zapravo slijedi obveza iz Zakona za sprečavanje sukoba interesa, ali nisu imali ona prava koja imaju državni dužnosnici. Isto tako znamo da ta komisija odgovara Saboru, tu je po meni malo to ovako sklizak teren zato što oni odgovaraju Saboru, ali samo deklarativno i to samo post festum, znači daju nam izvješće sa kojim se mi možemo složiti ili kako bi to rekli kada ste negdje primate neko izvješće primili smo ga na znanje s obzirom da će najčešće većina to izglasat i sa time neće biti problema. Znači ta odgovornost je evo tako malo upitna. Ono sa čime se ne možemo složiti to su dvije stvari, to je čl. 12.a jer smatramo da nije dobro da Vlada imenuje zamjenike i članove komisije, tim prije što se zamjena može odužiti, piše unutra da može imenovati zamjenu na 12 mjeseci s mogućnošću da se to još jedanput produži. Smatramo da to nije dobro s obzirom da Sabor je taj koji imenuje na prijedlog Vlade članove komisije, bilo bi dobro da se i te zamjene izglasaju u Saboru da ne bi bilo nekakvih nedoumica i eventualno nekakvih primisli da postoje nekakve zakulisne igre. Isto tako druga stvar koja nam nije po volji i zbog čega smo bili na kraju krajeva i suzdržani na odboru, to je činjenica da se nije reguliralo u zakonu povratak na radno mjesto kod poslodavca koji je bio stranka u postupku. Mislim da unutra piše da će se to regulirati internim aktom. Smatram da bi to trebalo biti ipak dio zakon i da se onda osoba koja bi eventualno napravila taj prekršaj ipak odgovarala po nekim strožim kriterijima, ipak je tu potencijalni sukob interesa. To je mogućnost za raznorazne koruptivne radnje i smatram da bi to trebalo biti regulirano u ovom zakonu. Kad se tih nekoliko stvari koje sam nabrojio promijeni i ispravi, nadam se da će se to ispraviti i kroz javnu raspravu jedan dio, jedan dio možda kroz naše amandmane. To nije problem to se može lako definirati, možemo pa da imamo onda konsenzus i nad tim zakonom. Hvala lijepa.
Slijedi pojedinačna rasprava i prva je uvažena zastupnica Karolina Vidović Krišto.
Dame i gospodo. Kada bi profesor za Public administration Harvarda analizirao hrvatsku državnu upravu, agencije, nadzorna tijela, pravobraniteljstva za sva moguća životna područja onda bi vjerojatno stekao dojam da je Hrvatska raj na zemlji jer je kod nas sve regulirano predviđeno. Jedno od tih tijela kojemu zakon daje ogromne ovlasti je tijelo koje je predmete ove točke dnevnog reda. Javna nabava je u svakoj državi pa i u Hrvatskoj izrazito osjetljivo područje, država troši novac svojih građana te je pri tome vrlo česta situacija koju narod naziva svačije je ničije. Zakon o javnoj nabavi u Hrvatskoj znatno je rigorozniji od primjerice onaj u Njemačkoj, tako se kod nas npr. za sve iznad 200.000 kuna mora tobože raspisati javni natječaj. Međutim, što je stvarno stanje u Hrvatskoj kada su u pitanju javne nabave? Sve je suprotno od onoga što je zakonom predviđeno. Javne nabave dame i gospodo u Hrvatskoj su glavna platforma korupcije ili reći ću jako plastično, glavna platforma krađe novaca hrvatskih poreznih obveznika. Doista ovo je teška kvalifikacija, ali nažalost istinita, potvrdit će vam je ljudi koji rade u računovodstvima Hrvatskih šuma, voda, HEP-a, Janafa, Zagrebačkog holdinga itd. Naime, već gotovo na dnevnoj bazi dobivam informacije i to dokumentirane i to baš u segmentu javnih nabava. Tako sam prije nekoliko dana dobila sveobuhvatnu dokumentaciju o nepravilnostima u poslovanju NP Plitvička jezera. Sve ću naravno proslijediti DORH-u ali evo jedna informacija iz iste. U 2019.i 2020.g. NP Plitvička jezera je platio 641.000 kuna jednoj agenciji, a glavni nositelj ugovorene usluge je supruga ravnatelja Kovačevića. Pa kada vidite zbroj tih ugovora u kojima je predmet povećanje kvalitete destinacije ili kontrola kvalitete destinacije ili pak edukacija zaposlenih, a svi ti ugovori su do 200.000 kuna kako se ne bi morali javno raspisati onda je to izrazito suspektno i nelogično, a kad se uz to doda da je po toj dokumentaciji cjelokupno uređenje privatnih stanova ravnatelja i njegove savjetnice navodno platio NP onda se postavlja pitanje, čemu služe sve te nadzorne institucije, što one rade, čime se bave, za što primaju plaću. Sagledamo pak model na kojemu se recimo u Gradu Zagrebu odvija koruptivna javna nabava, a taj model je izabere se najpovoljniji ponuđač, međutim od prvotne cijene, a na temelju naknadnih narudžbi ili tzv. izvan troškovničkih radova cijena poraste 10, 20, 30, a nekada i 50%, a nekada i više od prvotno ugovorene cijene jer kada se uvjeti natječaja odredbe k tomu pripada naravno i iznos koji je ponuđač dao pri javnom natječaju oni moraju biti obvezujući kriterij za cijeli postupak. Promjene uvjeta koje sam navela moguće su samo u izvanrednim okolnostima i to pod izrazito strogom kontrolom, a upravo te promjene uvjeta natječaja i cijene u govorene na početku su model po kojima se provodi pljačka poreznih obveznika u Hrvatskoj. O tim promjenama uvjeta natječaja i šteti za Hrvatsku državu mogao bi govoriti i naš kolega Hajdaš Dončić i to u svezi Zračne luke Franjo Tuđman u Zagrebu. Svaki zakon ako se ne provodi u duhu u kojem je napisan već ga se izigrava postaje mrtvo slovo na papiru. Svi mi znamo da je u cestogradnji bilo kriminala epskog razmjera, svi mi znamo da je spojna cesta Zadar 2-Luka Gaženica toliko plaćena da su mogle biti napravljene barem dvije takve ceste i to je temeljni problem. Ja sam protiv ovih izmjena zakona jer Državna komisija za kontrolu javne nabave, baš kao i naše pravosuđe, služi samo sebi i ispraznom zadovoljavanju forme jer javnu nabavu ne kontroliraju već služe tom koruptivnom sustavu koji osiromašuje hrvatske građane. Kada bi ova komisija radila svoj posao onda bi u hrvatskom državnom proračunu, a to kažu analitičari, bilo suficita između 20 i 30 milijardi kuna jer korupcija u javnoj nabavi čini dva zla. Iznos koji se otuđi od građana je prvo zlo, a drugo zlo je oni koji to čine moraju onesposobiti institucije koje su plaćene da suzbijaju korupciju da ih ne spriječe u toj krađi. Jedna od tih institucija koja ne radi svoj posao jest predmetna Komisija za kontrolu javne nabave. Svi mi imamo izbor, država vladavina prava, reda, rada i blagostanja ili korupcije, nereda i siromaštva.
Imamo nekoliko replika, prvi je zastupnik Miro Bulj [[Upadica Vidović Krišto: Imam replike? Sjajno.]]
Hvala lijepa. Kolegice, javna nabava je najveći problem. 16 milijardi tj. 16% BDP-a ide kroz javne nabave, to je neviđen kriminal. Vi ste ovdje spomenuli Luku Gaženicu kao jednu veliku investiciju i pristupni put tj. cestu, međutim što je problem, mi ovdje raspravljamo o komisiji koju postavljaju koalicijski partneri većinski, znači oni meću one koji će služiti i slušati njih u javnim nabavama, bilo Bandića u prošlom mandatu kod njegove žičare koje javna nabava vidimo to je afera svjetskih razmjera do dodjela kućica na Trgu bana Jelačića, do svih tih javnih nabava koji su mome cetinskom kraju i Splitsko-dalmatinskoj županiji potrale naše ljude u inozemstvo. I uzrok i najveći problem toga je što 6% BDP-a imamo od doznaka ljudi koje je takva politika potrala, nelojalna konkurencija i pogodovanje.
Odgovor.
Slažem se kolega Bulju. Rekla bih kada govorimo o ovoj komisiji koja bi trebala kontrolirati javnu nabavu onda moramo biti vrlo svjesni koja je naša uloga kao saborskih zastupnika, mi ovdje u ovom Visokom domu što je to naš zadata. Mi smo ovdje poslani od naroda među ostalim da brinemo o tome da se ne gase nadzorne kamere, a to se upravo ovdje događa. Korupcija u Hrvatskoj neće moći biti u ovim razmjerima zaustavljena pa čak niti usporena ukoliko nadzorne kamere i dalje budu gasili oni koji su pozvani da ih itekako instaliraju i da možemo mi kao zastupnici imati uvid u sve te koruptivne afere. Spomenut ću naravno i Krš-Pađene do dan danas nismo dobili uvid u ugovore.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Željko Pavić.
Poštovana zastupnice. Danas je … biti kritični, ali skrenuo bih vam pozornost, ja sam pokušao to i u svojoj raspravi malo objasniti s obzirom na raspravu kolege iz Domovinskog pokreta. Radi se o tome da komisija zapravo prati tijek javne nabave i ukoliko je sve u skladu sa zakonom komisija tu ne može reagirati. Ali spomenuo sam u svojoj raspravi, problem je u tome što treba neko napraviti kontrolu pripreme natječaja za javnu nabavu i staviti to u kontekst sa ostalim javnim nabavama. Da li je to potrebno, da li već negdje postoji, kako će se to utrošiti, tko će to nabaviti, na koji način će se to platiti, odakle će se, razumijete, tu je problem. Sam postupak pripreme natječaja je veliki problem jer to nažalost nitko ne kontrolira. Navodno postoje neke kontrole, interne kontrole, ali u principu jako loše.
Odgovor.
Hvala kolega Paviću, da ja razumijem, ali ne znam jeste li vi razumjeli. Nije dovoljno pogledati je li javni natječaj u skladu sa slovom zakona, on mora biti u duhu zakona i mora biti logičan i u kontekstu. Ne može proći nešto poput ovog slučaja za koji imam dokumentaciju vezano u Nacionalni park Plitvička jezera. Kako to može proći ispod radara ovakvim komisijama? To je nedopustivo. Postavljam pitanje za što primaju plaću? Kolega je isto spomenuo opet Zadar 2, luka Gaženica. Kako se može dogoditi bez obzira što je to u skladu sa slovom zakona znači papiri su štimali. Kako može biti tako veliki iznos, da se naknadno povećavaju iznosi do te razine da se moglo sagraditi najmanje dvije takve ceste. O čemu mi pričamo? Njihova dužnost da prate javnu nabavu od početka do kraja u kojoj se ona odvija u kontekstu ne samo slova nego i duha zakona i logičnosti.
Slijedeća replika, uvažena zastupnica Marija Selak Raspudić.
Meni se uvijek postavlja pitanje uvažena kolegice Krišto, tih kontrolnih mehanizama. I pitam se jesmo li na pravom tragu što uvijek zazivamo još jedan kontrolni mehanizma nad kontrolnim mehanizmom. Primjerice javna nabava je kontrolni mehanizam kao takva. I ona bi trebala omogućiti u skladu sa svim važećim propisima RH transparentno poslovanje. No to nije dovoljno, pa nam onda treba kontrola postupka javne nabave to je ono o čemu danas raspravljamo, o pravima onih koji tu kontrolu provode. Onda mi tražimo još transparentnosti pa tražimo i kontrolu te kontrole. Je li to pravi put ili se mi trebamo vratiti na sam početak toga da vidimo zašto su nam uopće potrebni ti kontrolni mehanizmi i dodatna tijela na tijela na tragu onog osnovnog povjerenstva ako ne želiš da riješi problem, da vidimo gdje važeći propisi zakazuju kad imamo postupak javne nabave kao takve. Čemu uopće još više i više kontrolnih tijela?
Hvala vam kolegice Selak Raspudić, da, trebamo li ići vratiti se na početak. Pa reći ću vam ovako. U Hrvatskoj imamo jedan ogromni respektabilni kontrolni mehanizam, a on se zove Hrvatski sabor. Kršenje je Ustava i zakona kada Vlada koja je podređena Hrvatskom saboru tom istom saboru ne daje na uvid ugovore, dokumentaciju sve ono što je sabor traži. To je nedopustivo, to je protuustavno, to je protucivilizacijski i potpuno u neskladu sa EU. Mi smo članica EU, a naši državljani se moraju suočavati s tim da su građani drugog reda u toj EU i to što vi kažete množe se razno razna kontrolne komisije, a zapravo sve više i više ta korupcija poprima takve epske razmjere da zapravo ulazi u sve pore hrvatskog društva i države.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Najveći problem, rak rana društva su javne nabave. Javne nabave koje su rađene po principu Slovenske 9 gdje su određeni šefovi tvrtki u državnom vlasništvu kao hobotnica rašili se i po lokalnim samoupravama, državnim institucijama, agencijama, a naravno i kontrolnim mehanizmima o kojima danas raspravljamo. Mi danas raspravljamo o ljudima koji se nalaze u Državnoj komisiji za kontrolu javnih nabava, mogu li biti dužnosnici, da li podliježu zakonu, sukobu interesa, ovom onom, a u biti kao ne može biti dužnosnik, a može biti onaj koga veća u saboru stavi ili još veći poslušnik. Tako da zakoni i propisi se što se tiče javne nabave neprestano ne samo krše, nego doslovno u javnim nabavama se napiše broj postola onoga koji će dobit, cipela koji će dobiti taj posao. Tako je uništena zdrava konkurencija i tvrtke koje su bile zdrave, koje su mogle raditi, dobivati poslove jednostavno su morale postupati u slučaju kao što je bilo u JANAF-u. Donit brojač novca, donit i brojač i novac, izbrojiti novac uz nekoga iz pravosuđa i taj novac podijeliti i tako ćete dobiti određene poslove, bilo u JANAF-u, bilo npr., evo kolegica je spomenula prije mene Nacionalni park Plitvička jezera. To je carstvo, samo se u Lici bore za to, za vlast da vladaju Plitvičkim jezerima. Ili Nacionalni park Krka pa kako je imenovana ravnateljica? Ravnateljica je imenovana nije Ljiljana Zmijanović imenovana kao hrvatska braniteljica i bolje reference je imala stručne nego sadašnja ravnateljica. Znate zbog čega je imenovana? Jer je imala dvije iskaznice u tom trenutku i HNS-a i HDZ-a. I sad kako će se provoditi javne nabave, pa kako Dujić kaže il tko li tamo nemam poima tko to vodi. Kako će se provodit? I to tako funkcionira. To tako funkcionira. Evo sutra imamo raspravu o sjemenu, u Lici se prodaje za ličke pole egipatski kumpir, a naši Ličani koji proizvode lički kumpir ne mogu ga plasirati u Nacionalni park Krka da ga mogu prodati kao brend i da ti ljudi ostanu tu živjeti. Ajde vi objasnite meni kako iz Egipta može? A što se tiče, evo spuštali smo se, došli smo do najznačajnije luke na Jadranu u koju je najviše uloženo, najznačajnije to je zadarska luka Gaženica. U Gaženicu je uloženo 30, znači uloženo je 2 milijarde kuna, 2 milijarde, iznajmljena je za 1,6 miliona kuna strancima, turskom vlasniku, a cesta koja je tribala biti pristupna cesta Zadar do autoputa umjesto 200 miliona ispala je 600 miliona. Javne nabave kad su za autocestu kad su rađene onda su uvijek javne nabave evo željezo, splitska željezara je imala svoje željezo gotovi proizvod, ali niti grama jednoga nije iz hrvatskih željeza ugrađeno u autocestu kod pustih nadvožnjaka, pristupnih puteva i tako. Znači grama željeza nije iz željazare hrvatske, ni sisačke, ni splitske željezare. Naravno pogoduje se u javnoj nabavi. Uništeni su ljudi koji su proizvodili određene dijelove za autocestu ili cijevi za kanalizaciju ili cijevi ili cijevi za odvodnju. Zašto? Jel se napiše točno boja koja mora biti ovaj u javnoj nabavi ili nešto slično koji naš domaći ne može ili nekome pogoduje se. Znači javne nabave su najveći problem u hrvatskom društvu, one su uništile konkurenciju i konkurentnost. To je povezano drito sa od lokalne, regionalne do državne politike i na taj način ne može funkcionirati konkurentnost ne mogu oni najbolji koji bi najbolje radili, gradili, proizvodili i najjeftinije usluge imali ne mogu doći do izražaja i gase svoje tvrtke. A to j 16% BDP-a. Pa kako se je imenovalo danas u komisiju do danas? Kako? Koga je Bandić rekao onda Bandić tu ima svojih 10-tak kako je on reka žetončića, ja ljude ne volim tako nazivat. I tako je imenovana šefica, pa kako će drukčije napravit, nije smiješno, a smije se ovdje, tako je rađeno. Javne nabave, nije smišno, su najveći tumor i zločin prema hrvatskom narodu poglavito prema opstanku ljudi na ovome području, a poglavito onim tvrtkama koje su bile konkurentnije, a to je primjer Slovenske 9. Hvala.
Ima repliku zastupnica Marija Selak Raspudić.
Uvaženi zastupniče Bulj, prvo bi uvodno zamolila ove koji dolaze tu u ime predlagatelja da se ne smiju dok govore saborski zastupnici jer u Hrvatskoj imamo ozbiljan problem s javnom nabavom i vi biste prvi trebali ga shvatiti na način na koji se o saboru o njemu govori, a ne da to smatrate nekakvim izrazom zabave ili da vam je duhovito to što ne pronalazimo adekvatna rješenja da suzbijemo korupciju u pogledu javne nabave. Kolega Bulj, mislite li da je problem nedovoljno dobre kontrole javne nabave ili to nije uopće problem nego je problem loših ljudi na pravim mjestima jer mi svi znamo da se najveći problem u pogledu javne nabave ne tiče kršenja zakona nego onoga što postoji u svakom zakonu, a to je mogućnost njegovog zaobilaženja. Dakle, da stvari idu po zakonu, a da mi znamo, kasnije ću navesti konkretne primjere da to nije djelovalo u skladu s duhom zakona odnosno da nisu najbolji na kraju dobili posao, premda formalno ništa nije protuzakonito.
Odgovor.
Pa naravno da zakonski okvir more biti najbolji, najbolji, ali u stvarnosti u realnosti sve o čemu mi pričamo je suprotno. Znači suprotno. Mi smo zbog javnih nabava uništili konkurenciju, izgubili smo brojna radna mista zbog korupcije, to je Slovenska 9, evo to je primjer, jednostavan primjer to možete opisat 90% javnih nabava. Ili nedavno gradonačelnik Požege ili ne znam, točno kako funkcionira lokalno. Znači Slovenska 9 je samo glava možda jedna od ili jedan od krakova, jedan od krakova. Tako od lokalne razine agencija, tvrtki, firmi, Hrvatskih voda, ovi, oni, dovedeno je do toga da mi danas imamo zbog toga i najslabiju iskorištenost EU fondova, da nemamo građevinske strojeve tj. tvrtke koje su snažne, koje su nekada bile snažne da odrede ogroman posa. Danas imamo zbog toga probleme i sa aglomeracijama velkim novcima koje triba uložiti za zaštitu prirode i okoliša međutim mi taj, mi smo uništili sve javne nabave [[Upadica: Vrijeme.]] jer onaj tko je dao više za kampanju [[Upadica: Vrijeme.]] e taj je osta, taj je osta i to rak rana društva i to triba glasno govorit, korupcija.
Slijedeća pojedinačna rasprava, zastupnica Orešković.
Uvaženi zastupnici i zastupnice, što se tiče same suštine ovog zakona kojim se izjednačavaju prava u odnosu na obaveze članova komisije za kontrolu postupka javne nabave, mogu samo reći napokon. Ja od 2013. godine pratim provedbu Zakona o sprječavanju sukoba interesa i nažalost do dana današnjeg postoji čitav niz javnopravnih tijela koji su jedne strane obveznici postupanja u skladu sa svim ograničenjima i obavezama iz Zakona o sprječavanju sukoba interesa, a nemaju ujedno i ona prava koja imaju državni dužnosnici. Pa u tom dijelu mogu reći da podržavam ovu ravnotežu jer jedino ravnoteža prava s jedne strane, a obaveza s druge predstavlja nekakav okvir za početnu pravednost. Kažem početnu pravednost. Stoga sve što ću sada reći doista ne ide niti predlagateljicu, ovdje se u okviru ovog zakona koji spada u djelokrug resornog ministarstva napravilo ono što se moglo. Dakle, nepravedna rješenja treba ispravljati ali ne na ovakav način. Ovo je jako loše. Ovo predstavlja zapravo čeprkanje kojim će, ja se ispričavam ali to je tako, HDZ ponovo dobiti priliku korumpirati institucije i institucije držati u šaci. I sad ću to obrazložiti na dva načina. Prvi oblik korumpiranja institucija je da jednoj od njih kažete evo nešto ću vam dati, dati ću vam nešto od prava, a onda ću vas pri tom i držati u šaci. To se ovdje radi na način da se eto dodjeljuju određena statusna materijalna prava koja rade jednu čudnu kombinaciju između prava koja pripadaju državnim dužnosnicima i službenicima. A kada pričamo o tome kako će HDZ jednu instituciju držati u šaci, evo kolegica Anka Mrak Taritaš je u uvodnom izlaganju spomenula gospodina Vanđelića, a ja ću reći da onog trena kada jedno regulatorno tijelo dođe u situaciju da se umjesto kroz javni poziv i postupak selekcije u Hrvatskom saboru putem zamjene imenuje na način da to provodi Vlada već tu imamo izravnu mogućnost upliva u to kako će ta osoba postupati kada počne izvršavati svoje ovlasti. A na jednoj generalnoj razini problem se čak i multiplicira. Dakle, ovakva rješenja stvaraju nered i kaos kao da nam nerada i kaosa nije dovoljno i nije dosta. Jedino ispravno rješenje bilo bi da za sve osobe koje imaju prava državnih dužnosnika odnosno pardon obaveze iz Zakona o sprječavanju o sukobu interesa definiramo jedan te isti opseg prava, da li ćemo to staviti u Zakon o državnim dužnosnicima ili u neki drugi, ali u svakom slučaju u jedan jedinstveni zakon u kojem ista prava, ista prava vrijede za sve. Što ćemo dobiti sa ovim zakonom, a prije toga smo imali Agenciju za tržišnog natjecanja i njihovi čelnici su dužnosnici u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa pa se pojedina njihova materijalna prava rješavaju negdje drugdje. Drugim riječima za svako tijelo odnosno ne za svako, ali za prevelik broj tijela čiji čelnici spadaju u doseg primjene Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa jedna razina njihovih materijalnih prava biti će propisana u različitim pravnim aktima odnosno zakonima na različit način. To je nemoguće kontrolirati, to je nemoguće kontrolirati. Pored toga stvara pravnu nesigurnost i nećemo naprosto ljude koji stupaju na pojedinu dužnost ne znaju zapravo što ih pri tome čeka. Nema nikakve logike niti pravne osnove da jedna razina dužnosnika ima ujedno i prava koja se vežu na radno pravni status poput godišnjeg odmora. Dakle, nema nikakve logike da pravo na godišnji odmor imaju djelatnici odnosno čelnici Agencije za zaštitu, za kontrolu postupka javne nabave, a ne i čitav niz drugih. Dakle, apeliram ako želimo red, ako želimo pravnu državu i vladavinu prava onda ljudi koji imaju određeni status, nazovimo to status dužnosnika u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa moraju imati i jednoobraznu, jednoobrazno propisanu tablicu prava koja im po toj osnovi pripadaju. Sve ostalo je zapravo kao što sam rekla generiranje nepravde, nejednakosti, nereda i kaosa. Jedini kojem takav kaos odgovara nažalost je HDZ koji takav kaos i stvara. Hvala.
Slijedeća pojedinačna rasprava zastupnica Marija Selak Raspudić.
Kolegice i kolege saborski zastupnici, uvijek ponovo i ponovo otvaramo pitanje i javne nabave i korupcije i kontrolnih mehanizama. Moj odgovor na ta pitanja vrlo je banalan. Trebaju nam novi ljudi. Zašto fokus radije stavljam na ljude nego na zakone, negoli na kontrolne mehanizme koji kontroliraju provođenje tih zakona u djelo i u ovom slučaju sustav javne nabave? Iz razloga što se zakoni uvijek mogu zloupotrijebiti odnosno zaobići. Ne drže se zakona kao pijan plota, davno je rečeno, bit ću vrlo konkretna kako to ide u slučaju javne nabave. Recimo uvijek ćemo pretpostaviti da je ekonomski najpovoljnija ponuda vrlo dobar kriterij za pravično postupanje u smislu izabiranja najbolje ponude. A kako to ide u primjeru arhitekture? Recimo trebamo nabaviti stolice za određeni prostor koji radimo u sklopu javne nabave. Stavimo 400 kuna u troškovnik, nabavu dobije izvođač koji je stavio da je cijena 200 kuna i onda on stavi jeftine stolice koje propadnu za godinu dana i određeni prostor kuhinja mora kupovati nove stolice. Znači firme stavljaju nerealne cijene da bi dobile posao i onda štede na materijalima i mi dobivamo loše proizvode. Natječaj za projektiranje javnog objekta, namjerno sam uzela arhitekturu jer je to je problem s javnom nabavom koji će nas pratiti u svo buduće vrijeme s obzirom da nas očekuje velika obnova velikog dijela zemlje. Natječaj za projektiranje javnog objekta, ja se želim javiti i tražim dvije prijateljske firme koje će dati jaču ponudu od mene jer moraju biti minimalno 3 firme koje se jave. I onda oni u raspisu kriterija postrože tko uopće može zadovoljiti prijavu, a stave da su kriteriji takvi da meni odgovaraju, npr. do sad izvedena minimalno dva javna objekta ili nešto tome slično, naravno tu se može javiti netko četvrti a njega trebaju profilirati kroz kriterije koje postave. I tako se sve dogovori i dobije onaj tko je od početka trebao dobiti. Javna nabava jedna je od djelatnosti na kojoj treba konstantno raditi na uvođenju primjene i podizanja preventivnih politika i standarda u suzbijanju korupcije kažemo u strategiji suzbijanja korupcije za razdoblje od 2015. do 2020. Korupcijski rizici u javnoj nabavi u području zdravstva su općenito visoki zbog visoke cijene nabavke medicinske opreme. Kada o tome govorimo generalno moje osnovno pitanje koje ovdje postavljam je zašto smo zaobišli postupak javne nabave medicinske opreme za vrijeme korona krize pravdajući to još 17. ožujka specifičnom situacijom na tržištu i brigom za sigurnost i interes naših građana, a da bi ponovo u siječnju gotovo godinu dana nakon prvotne odluke ove godine ponovili taj isti kriterij unatoč tome što se cijelo tržište resetiralo i dalje ne damo da nabavka medicinske opreme na koju je potrošeno više od pola milijarde kuna ide preko javne nabave. No, EU koje smo i mi dio radi nabavku medicinske opreme čak i u ovoj krizi putem javne nabave, a ono što mi nabavljamo, a tiče se medicinske opreme preko EU također slijedi taj isti postupak javne nabave. Zašto kriteriji javne nabave mogu vrijediti za EU, a u Hrvatskoj se preskaču? Što se tiče ovog konkretnog zakonodavnog okvira o kojem trenutno govorimo, pitanje sukoba interesa u Članku 7. koji ne regulira posebno kada se može tražiti povratak na rad poslodavca koji je bio stranka u postupku pred državnom komisijom govorim o privatnom poslodavcu u proteklih 12 mjeseci, otvara prostor za mogućnost sukoba interesa ako se taj prethodni poslodavac ili potencijalno i budući javni na natječaj. Kada je ta primjedba stavljena na ovaj prijedlog zakona rečeno je da će se ona urediti internim aktima Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Dakle, mi imamo ponovo situaciju da nije zakon onaj temeljni akt koji će jasno, nedvosmisleno i transparentno regulirati u ovom slučaju prava i obveze dužnosnika koji su članovi komisije koja kontrolira javnu nabavu, nego ćemo to ponovo rješavati različitim podzakonskim aktima koji neće biti dostupni Hrvatskom saboru niti će on svojim djelovanjem moći utjecati na njih. Kada govorimo o javnoj nabavi i s time ću zaključiti jer je vrijeme već isteklo, ona vam je kao u onoj pjesmi „Ne znam da li da je želim ili ne želim“. Unatoč svim regulativnim mehanizmima u korona krizi mi je i dalje preskačemo, a sve da je i uvedemo zbog pogrešnim ljudima na pravim mjestima, pitanje je bi li nam javna nabava pomogla.
Imamo dvije replike. Prva je Miro Bulj.
Hvala lijepo. Kolegice, javne nabave to svjesna je i državna tajnica, malo prije se nasmijala vjerojatno što je shvatila da je to istina da imenovanja u komisiju za kontrolu javne nabave su jednostavno politički čin. Oni kažu ne može biti dužnosnik, nego će biti onaj koga dužnosnik odredi, koji će biti odaniji dužnosniku, nego samom zakonu i koji će odmah odrađivati taj posao. Pa u nas se koalicije sastavljaju. E, koalicije u mojoj Splitsko-dalmatinskoj županiji zbog pomorskog dobra. Ima recimo, a kamoli ne … [[ne razumije se]] mi pomorsko dobro rješava se status koalicije u Splitsko-dalmatinskoj županiji Kerumova stranka i HDZ-e. Evo to gospodin Sanader za vas bi mogao potvrditi. Znači, Bene, Zlatni rat, sada vi zamislite a mi ovdje govorimo o … [[ne razumije se]] a sve se politika. Mislim tko im da pare kao u Slovonskoj 9 taj će dobiti javnu nabavu i to je to, a ovo je sve demagogija i priča. Ne trebate vrtiti glavom. Ovo je istina.
Odgovor.
Pitanje je doista na koji način i urediti taj postupak javne nabave da bi on bio pravičan, a to nisu uvijek ovi kriteriji koji nam se na prvu čine najbolji poput ove najniže cijene. Možda kao neke zemlje odbaciti odmah najvišu i najnižu ponudu, pa tražiti neku sredinu i onda prema njoj odlučivati. To ostaje otvoreno pitanje. Ali bojim se, ja ću ponoviti tu zabrinutost da nam čak niti takvi kriteriji u ovakvom načinu funkcioniranju države zato sam i počela sa dva vrlo konkretna primjera kako zaobići postupak javne nabave, da i ono što je trenutno isplativo dugoročno se može pokazati još skuplje, neće pomoći da riješimo problem korupcije. Problem korupcije nije problem jednog natječaja, jedne javne nabave ili jedne njezine kontrole. To je sustavan problem svih mehanizama koji uopće omogućuju da se pojedinci na taj natječaj prijave, pa i da u slučaju javne nabave i nabave uopće u vrijeme korone osnuju firme koje će tu istu medicinsku opremu nabavljati.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Siniša Jenkač.
Poštovana kolegice zastupnice, pa evo spomenuli ste dva primjera. Oba dva primjera su zanimljivi jer govorite o nabavi gdje je ponuđač bio jeftiniji od predviđene procijenjene vrijednosti predmeta nabave. Očito je bila loše pripremljena dokumentacija. Ako je nešto procijenjeno na 400 kuna, a vi ste dobili za 200 kuna, ali to je smisao javne nabave i pripreme dokumentacije. Znači loše pripremljena dokumentacija. Drugo, govorili ste o zgradama da netko sa dvije ponude vi ste govorili o nabavama male vrijednosti, teško da može netko izgraditi zgradu sa 200 tisuća kuna, do 200 tisuća kuna. Znači, definitivno to ne stoji [[Upadica Selak Raspudić: Vi ste nešto krivo čuli.]] Pa dali ste primjer. Evo dali ste primjer da netko može dvije ponude i sa dvije ponude može se dogovarati o nabavama za gradnju zgrada ako sam ja dobro shvatio.
Odgovor.
Dakle, nisam govorila o ciframa. Sada ne znam odakle 200 tisuća kuna, gdje ste to čuli? Ne, ja sam govorila o broju ponuda. Dakle ne tko će govoriti o takvim ciframa. Možda ste čuli 200 kuna za stolice, pa ste tu cifru prenijeli i u ovo. Dakle, to su očiti primjeri nekog konkretnog funkcioniranja gdje mi svi znamo da se događa u praksi jedan propust da možemo poštivati sustav javne nabave, tako i oko medicinske opreme i svega ostaloga. Inače sada ste je suspendirali da možemo poštivati sustav javne nabave a i dalje ga zapravo njegov duh zaobići. Dakle, to je bila namjera ovih konkretnih primjera. A ovaj primjer sa stolicama je pokazao samo da netko može imati taj damping cijene koje su dugoročno puno skuplje za održavanje samog objekta, nego nekakva pravična cijena. Sada u kojem smjeru ćemo mi rješavati to da li da zaista tražimo neku srednju ponudu, odbacujemo najveću ili najmanju to je jedan sustavni problem toga kako urediti sistem javne nabave. Premda ponavljam, neće ni on sve riješiti sam po sebi.
Sljedeća pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Ljubomir Kolarek.
Hvala lijepa poštovani predsjedavajući, poštovana tajnice, kolegice i kolege vijećnici. Za sve nas koji uz časnu dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru Republike Hrvatske i koji smo dio jedinica lokalne samouprave kao gradonačelnici ili drugi dionici vlasti tema javne nabave je izuzetno zanimljiva ne u smislu da omogući radnje koje nisu dozvoljene, ne u smislu da ozakoni pogodovanje, već u smislu ubrzanja, jednostavnosti postupka, ubrzanja žalbenih postupaka koji su neminovni dio svih ovih postupaka javne nabave. Stoga pozdravljam sva ova pitanja koja rješavaju ovaj Prijedlog zakona. Kao što smo čuli od predlagatelja izmjenama i dopunama odredbi zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave sadržanih u tekstu ovoga Nacrta prijedloga zakona postiže se usklađenje prava i obaveza članova državne komisije, unose se odredbe kojima se osigurava kontinuitet rada tijela, precizno se utvrđuje početak i završetak mandata te se predlaže javni poziv kao način odabira kandidata koje će Vlada Republike Hrvatske predložiti Hrvatskom saboru. Dakle, promjene zakona se u najvećem dijelu odnose na ljude, na ljude koji će biti dio državne komisije te koji će rješavati probleme javne nabave. Pozdravljajući zakon ponovno se moram vratiti na početak. Ubrzati, pojednostaviti u svemu tome ne dopustiti nezakonitost i pogodovanje, ne dopustiti korupciju. Brojni gradonačelnici okupljeni u Udruzi gradova Republike Hrvatske upozoravaju na konkretnu problematiku u svakodnevnim realnim poteškoćama u kojima se susrećemo u primjeni Zakona o javnoj nabavi, zato bi bilo dobro da se javna nabava u potpunosti i u pozornosti pojednostavi i maksimalno ubrza i to već u ovim početnim koracima i presudbama, a pogotovo u drugostupanjskim postupcima koji su često jako dugi i čekaju se odluke državne komisije. Nekako mi se čini da ponekad sami sebi želimo izbiti europski novac iz ruku. Želimo li da sredstva koja su u bogatoj europskoj omotnici namijenjena Republici Hrvatskoj budu iskorištena u čim većem obimu ne smijemo biti sami sebi neprijatelji i rezati ta sredstva zbog sporosti. Još jednom ponavljam. Ne mislim da državna komisija treba omogućiti nešto što je nelegalno i izvan zakona, već molim da se stvore rješenja da što brže i učinkovitije rješava probleme. Isto često tako jedinice lokalne samouprave moraju se kratkoročno i dugoročno zadužiti jer se čeka nečija odluka o pravilnosti postupka javne nabave za početak, a kasnije i svih postupaka u provedbi nekog projekta kako bi stigli do konačnih sredstava to nije dobro. To moramo ubrzati i pojednostaviti. Nadam se da će ove promjene zakona ubrzati, motivirati članove komisije na ove postupke koje sam istaknuo.
Imamo dvije replike. Prva je zastupnica Marija Selak Raspudić.
Uvaženi kolega Kolarek složit ću se s vama da trebamo pratiti ne samo europske natječaje, nego i europske vrijednosti i da trebamo suzbiti korupciju. Možete li mi onda u duhu vašeg govora odgovoriti na pitanje što mislite o tome da Vlada ne želi vratiti nabavku medicinske opreme u postupak javne nabave? I je li to opravdano u ovim tržišnim uvjetima? I treba li tu odluku revidirati? Pogotovo imajući u vidu ako se naslanjamo na Europu da je u Europi prisutan postupak javne nabave za nabavku medicinske opreme u korona krizi, a i natpise u kojima su se novostvorile neke firme koje su nabavljale medicinsku opremu, a te firme pripadaju nećacima nekih uglednih HDZ-ovaca.
Što se tiče nabave medicinske opreme zbog i brzine nabave i čuvanja zdravlja ljudi mislim da postupak je bio ok. Ako je bilo nepravilnosti postoje državne institucije koje će te nepravilnosti utvrditi i kazniti počinitelja.
Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Siniša Jenkač.
Uvaženi kolega Kolarek kao čelnik lokalne samouprave sigurno ste se susreli sa mnogim postupcima javne nabave, pa možete mi reći koliko ste otprilike sproveli tih javnih nabava i da li ste ikada imali nekih ozbiljnijih problema u postupcima javne nabave?
Hvala lijepa kolega. Pa proveli smo dosta javne nabave i velike javne nabave i to od izgradnje poduzetničkog centra, dječjih vrtića, sportskih dvorana. Nismo imali problema. Nije bilo žalbi. Čak mogu reći da je bilo problema u tome s obzirom da se u jednom trenutku jako puno objekata od dječjih vrtića, gospodarskih zona izgrađivala u vrlo kratkom razdoblju. Teško je bilo i naći izvođača i cijene su bile u nekim granicama koje smo predvidjeli u troškovniku.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Vesna Nađ.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Prema odredbi članka 3. stavka 1. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave propisano je da je državna komisija samostalno i neovisno državno tijelo nadležno za rješavanje o žalbama u vezi postupka javne nabave. Državna komisija ima 9 članova, a od toga jednog predsjednika i dva zamjenika predsjednika. Unutarnje ustrojstvo utvrđuje Vlada svojom uredbom. Prema odredbi članka 6. stavka 1. Zakona zabranjen je pokušaj utjecaja kao i utjecaj na donošenje odluka državne komisije. Državna komisija za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru. Međutim, člankom 12.a propisano je da u slučaju po prestanku mandata člana državne komisije Hrvatski sabor nije imenovao novog člana Vlada će imenovati vršitelja dužnosti najviše 12 mjeseci. Isto tako u slučaju spriječenosti odnosno odsutnosti dulje od 3 mjeseca također najviše 12 mjeseci. I sada je pitanje. Kakav je status članova takve samostalne i neovisne državne komisije? Jesu li oni državni dužnosnici ili pravosudni dužnosnici? Nisu jer je to decidirano navedeno i u obrazloženju ovog Prijedloga izmjena i dopuna Zakona. Međutim, u smislu odredbe članka 3. stavka 1. točke 40. Zakona o sprječavanju sukoba interesa dužnosnici u smislu toga zakona su i predsjednik, zamjenici i članovi Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Kako pravni propisi u Republici Hrvatskoj nisu koherentni pokazuje činjenica da je Zakonom o obvezama i pravima državnih dužnosnika koji usput rečeno ima 27 izmjena i dopuna u nabrajanju državnih dužnosnika u smislu toga zakona u članku 1. nisu obuhvaćeni predsjednik, zamjenici i članovi Državne komisije za kontrolu javne nabave. Jesu li članovi Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave državni službenici? Definitivno nisu jer su to samo zaposlenici stručne službe koje obavljaju stručne i opće poslove za potrebe državne komisije. Pa tako Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave ima status nekakvog nadnaravnog, samostalnog i neovisnog državnog tijela i čini se da je sastavljena od genoma sva tri ova navedena zakona. Isto tako članak Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave imaju pravo naknade plaće nakon prestanka obnašanja dužnosti i prava povratka na rad u državnom i javnom sektoru, ali i povratka na rad i u privatnom sektoru. Pitanje je koji će privatni poduzetnik nakon mandata od pet godina, eventualno još pet godina člana Državne komisije za kontrolu javne nabave vratiti tog svog zaposlenika u svoje poduzeće. I na kraju, u obrazloženju je navedeno da se ove izmjene i dopune zakona donesene iz razloga da bi se uredila materijalna i druga prava članova Državne komisije. Međutim, ne možemo za svako neovisno i samostalno državno tijelo pojedinačno utvrđivati materijalna prava. To ukazuje i na neusklađenost u reguliranju materijalnih i drugih prava državnih dužnosnika koji su obveznici Zakona o sprječavanju sukoba interesa i članova ovakvih samostalnih i neovisnih državnih tijela za koje se vladajući ne mogu odlučiti jesu li državni dužnosnici, državni službenici ili nešto između kako kome odgovara u određenom političkom trenutku što ni u kojem slučaju ne pridonosi samostalnosti i neovisnosti članova tih samostalnih državnih tijela. Hvala lijepa.
Imamo repliku. Uvažena zastupnica Dalija Orešković.
Uvažena zastupnice, ja se u potpunosti slažem sa vama da je naprosto neprihvatljivo da imamo ovu neusklađenost u materijalno-pravnom reguliranju statusa čelnika različitih tijela. I doista apeliram na ovaj Hrvatski sabor da o tome povede računa. Na žalost, moram reći da niti jedna Vlada do sada nije se uhvatila u koštac sa sustavom u cjelini. Očito svima odgovara to da se izmjene donose ovako preko noći, da su uvijek vrlo površne, da se uvijek odnose na rukom odabranu jednu instituciju ili eventualno dvije, tri dok velika većina ostaje i dalje izvan radara. A onda to se rješava tako da pojedina tijela vlastitim internim aktima reguliraju i dodjeljuju ona prava koja nisu uređena zakonom što je još gora situacija nego da ta prava nisu uređena uopće. Pa evo, bez toga da donesemo [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] jedan cjeloviti zakon mislim da je na žalost načelno dobra ideja na krivi način navedena.
Odgovor.
Hvala lijepa na replici. Definitivno ovakvo točkasto rješavanje prava, materijalnih prava neovisnih tijela je neprimjereno i vrijeme je da se sustavno priđe rješavanju tog problema. Apeliram na predlagatelje da razmisle o ovoj ideje da se tu sustavno riješi za sva ovakva neovisna državna tijela. Hvala lijepa.
Sljedeća pojedinačna rasprava uvaženi zastupnik Siniša Jenkač.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Pa evo, danas smo čuli razne rasprave, mogli bismo reći evo u ovim kasnim satima neki šumom, zakon drumom jer ovdje jasno govori o tome da se ovdje radi o izmjenama i dopunama Zakona o državnoj komisiji i Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave je samostalno i neovisno državno tijelo nadležno za rješavanje o žalbama u postupcima javne nabave. Znači Državna komisija ne provodi javnu nabavu, nego ona upravo se ovdje nalazi i zato postoji da rješava probleme u javnim nabavama i hvala Bogu da je tu i da se na kraju krajeva netko ako ima problema u javnoj nabavi, ako misli da su njegova prava povrijeđena u javnoj nabavi zato postoji komisija koja rješava žalbe i donosi pravorijek. Za mene je nevjerojatno slušati neke rasprave u kojima je bilo riječi da evo nepotrebna kvalifikacija tih ljudi ono maltene da to su ljudi koji nemaju pojma, koji su neznalice itd. Dapače, to moraju biti najkvalificiraniji poznavatelji procesa javne nabave. Oni o javnoj nabavi moraju znati više od svih nas koji smo u biti i koji provodimo javnu nabavu da bi kvalitetno i na dobar način mogli konrolirati sve postupke javne nabave, da bi mogli na kraju krajeva poništavati javne nabave ako su one na neki način ili loše sprovedene ili ako je u toj javnoj nabavi nešto pogrešno. Zato je ovo dobar zakon, jer on upravo osigurava kvalitetu zaposlenika daje im sigurnost. I sve ono što do sada nije bilo dobro i što je bilo na neki način da ne kažem loše, ali koje su bile manjkavosti one se sada ispravljaju. Važno je evo i napomenuto je bilo da se članovima komisije u pravima, a ne samo u obvezama izjednačavaju znači prava, a ne samo obveze označavaju se sa državnim dužnosnicima. Važno je da se ovdje upravo premoščava onaj problem pravne praznine glede zamjene člana kada je on negdje na bolovanju, kada je na godišnjem i važno je da postupci koji se provode naravno sa ovom izmjenom zakona više neće trpiti. Do sada to nije bilo riješeno i ovim zakonom se to rješava. Dapače, moram reći da jasnim propisivanjem prava i u okviru zakona doprinosi se dodatnoj pravnoj sigurnosti. Jasno kad je riječ i o materijalnim pravima, ali kao što smo čuli kad je riječ i o obvezama. Važno je da nakon prestanka mandata da ti ljudi imaju nekakvu pravnu i materijalnu sigurnost da oni nisu bačeni na cestu. Mada evo ja mogu ovdje odmah izjaviti da svakog tog čovjeka svaki iole, svaka kvalitetna firma ili jedinica lokalne samouprave će ga vrlo brzo zaposliti jer ta osoba zna sve o javnoj nabavi i to su visoko vrijedni ljudi u svakoj onoj firmi znači poslovnom subjektu, u svakoj jedinici lokalne samouprave koji provodimo nabavu i znamo vrijednost takvih ljudi tako da na neki način ovdje im se daje jedna mogućnost, ovdje im se daje sigurnost. Ali kao što napominjem, ti ljudi moraju znati i sigurno znaju puno o javnoj nabavi. Komisiju za kontrolu javne nabave treba i dalje osnaživati i ovo je upravo proces osnaživanja komisije. Važno je da znači ono što je do sada bilo npr. ako se promijenio čelnik ili ako se promijenilo tumačenje tog čelnika često puta sama komisija bila je na udaru i na neki način evo ovim izmjenama zakona dobivamo jedno tijelo koje ima svoju samostalnost i sigurno ima i svoju kvalitetu.
Dvije replike. Prva je zastupnica Dalija Orešković.
Uvaženi zastupniče, nemojte podcjenjivati baš sve što je izrečeno u današnjoj raspravi. Nije glavni problem u samoj komisiji i u njihovom rješavanju predmeta povodom žalbe. Problem je u uvjetima definiranja natječaja i najveći broj korupcijskih afera nastaje upravo u toj predfazi. Na žalost to zakon ne rješava na dobar način. A što se tiče same materije, svima je u interesu da čelnici komisije budu najkvalificiraniji mogući ljudi. Ako želimo takve ljude moramo ih i adekvatno platiti i njihov materijalni status mora biti primjeren. No, to ne znači da se ovim zakonom odabralo dobro rješenje. Kada zakonodavac izdvaja jednu instituciju na ovakav način to se vrlo često može smatrati korumpiranjem te institucije jer se postavlja pitanje a za koga se onda zakon piše. Zašto se točkasto rješava problem, tim više što kaže mi ćemo dakle, mi, Vlada ćemo zamijeniti članove koji nedostaju, a znamo kako to izgleda kada HDZ-ova Vlada postavlja čelne ljude u načelno nezavisna kontrolna tijela.
Vrijeme. Odgovor.
Evo uvažena kolegice evo drago mi je da se mi slažemo da je ovo dobro. Samo vi kažete točkasto. Pa evo ja bih rekao korak po korak. Evo znači na dobrom smo putu možemo reći. Ako smo jednu komisiju, a vi ste pohvalili i ove odluke da na neki način snažimo komisiju. Dapače, evo vjerujem da će Vlada Republike Hrvatske i dalje nastaviti ovim tempom i svugdje ondje gdje su pojavili se i pojavljuju se problemi da će ih na neki način rješavati. Ono što je u mojem samom početku govora bilo jasno rečeno, a očito neki zastupnici ne razumiju da Državna komisija za kontrolu javne nabave ne provodi javnu nabavu, nego ona kontrolira javnu nabavu. A javnu nabavu provode da li institucije jedinice lokalne samouprave itd., itd.
Sljedeća replika uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Jenkač apsolutno se slažem sa vašom raspravom o značaju Državne komisije za kontrolu javne nabave i okvir koji je zakonom postavljen i ovom dodatnom izmjenom zakona se doprinosi daljnjoj neovisnosti same državne komisije i ono što je važno, jasno njenih članova. Vrijednost, evo ovaj čas mi je to i rekla gospođa državna tajnica sveukupna vrijednost javne nabave u Hrvatskoj iznosi negdje oko 43 milijarde kuna što govori o značaju komisije i njenih članova koji nadziru cjelokupan taj proces provođenja javne nabave. Prema tome, ovim zakonom idemo taj korak dalje i tu vas apsolutno podržavam u ovome što ste vi rekli.
Odgovor.
Hvala kolega Bačić. Pa naravno evo drago mi je da ste se složili sa mojom raspravom. Dapače, institucije treba snažiti. Onima koji su zaposleni u tim institucijama treba osigurati da mogu bez pritiska bilo kakvog pritiska provoditi kvalitetan nadzor. Javna nabava evo čuli smo i u današnjim raspravama hajmo reći kamen je spoticaja. Ali bez javne nabave gdje bismo bili? Znači, s jedne strane kolege neki proglašavaju javnu nabavu da to ništa ne valja. Ali koji model i koji model odabira onda nudimo ako nemamo javnu nabavu? Dapače, ja se slažem da postoje razni modeli javne nabave u Europskoj uniji. I da li je naš najbolji i najkvalitetniji o tome možemo raspravljati. Ali bez javne nabave bili bismo u totalnom kaosu.
Sljedeća replika uvažena zastupnica Ana Marija Blažević.
Hvala lijepo. Evo vi ste rekli da treba osnaživati državnu komisiju. Danas ovdje čak u raspravi čuli smo od nekih kolega i kolegica kako nama uopće državna komisija ne treba odnosno državna komisija nam ne treba kao mehanizam nadzora, nego bi to trebao biti sam Zakon o javnoj nabavi. Mislim da sam dobro zapamtila. Mene zanima, jer ste ovako sve to posložili i vezano uz državnu komisiju i na kraju krajeva više je bilo govora možda o Zakonu o javnoj nabavi, koliko ste vi proveli javnih nabava na svojoj gradonačelničkoj funkciji odnosno još možda bolje konkretnije pitanje jeste li se susreli s postupkom, u postupku s državnom komisijom?
Evo kao čelnik lokalne samouprave krećem od kraja. Sproveo sam tj. bio sam na čelu sprovođenja pa evo ja mislim da preko 50-tak, između 50 i 100 postupaka i javne nabave, i nabave male vrijednosti itd. Vi kao kolegica gradonačelnica znate o čemu govorim i drago mi je evo da znate tematiku. Na žalost neki od kolega bi trebali proučiti što je to javna i o čemu javna nabava govori. Komentar o ukidanju komisije pa kome bi se onda mi na kraju krajeva ili oni koji se takmiče u javnoj nabavi kome bi se žalili. Znači ne bi imali se kome ni žaliti. Tek onda bi imali ogromne probleme, tako da mislim da je tu više-manje sve jasno.
Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Ankica Zmajić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom. Državna komisija je samostalno neovisno državno tijelo nadležno za rješavanje o žalbama u vezi s postupcima javne nabave, davanja koncesija i odabira privatnog partnera u projektima javno-privatnog partnerstva. Sukladno europskim standardima u Republici Hrvatskoj postoji Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave koja u upravnom postupku rješava u žalbama u vezi s postupcima sklapanja ugovora o javnoj nabavi, okvirnih sporazuma i natječaja na koje se primjenjuje Zakon o javnoj nabavi. Načela postupka javne nabave koja moraju poštivati naručitelji su načelo slobode kretanja robe, načelo slobode poslovnog nastanka, načelo slobode pružanja usluga koje obuhvaća načelo tržišnog natjecanja, načelo jednakog tretmana, načelo zabrane diskriminacije, načelo razmjernosti i načelo transparentnosti. Sustav javne nabave direktno utječe na gospodarstvo čitave države i država je naravno važan gospodarski čimbenik i kao što sam i prije rekla i visina novčanih transakcija sigurno značajno utječe na gospodarstvo u čitavoj državi, te zbog toga taj utjecaj države mora biti pozitivan i poticajan. U važećem zakonu uočeni su pravno-tehnički nedostaci a praksa je pokazala da postoje nedostaci vezani za osiguravanje kontinuiteta rada Državne komisije, precizno utvrđivanje početka i završetka mandata, te prestanak mandata po sili zakona kao i način odabira kandidata koje Vlada RH predlaže Hrvatskom saboru. Poznato mi je da su se ovi nedostaci i problematika razmatrali i na sjednicama Savjeta za sprječavanje korupcije kojim sam i članica u ime Hrvatske zajednice općina, te kao aktivnost i jačanje zakonodavnog okvira javne nabave, usklađenje zakona predložena u akcijski plan za 2019. i 2020. godinu u Strategiju suzbijanja korupcije za razdoblje od 2015. do 2020. godine. Želim naglasiti kako je Državna komisija osnovana kao državno tijelo izvan sustava državne uprave i pravosudnih tijela za pružanje pravne zaštite u javnoj nabavi o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupka kontrole za sklapanje ugovora o javnoj nabavi i robe i javnim radovima. Iz Godišnjeg izvješća o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2019. godinu upoznati smo da je Državna komisija zaprimila u 2019. godini 1209 žalbi vezano za javnu nabavu koje su širokog spektra, te je za te predmete potrebno uložiti puno vremena i znanja za rješavanje istih. Već sam dugogodišnja općinska načelnica, ali kroz provođenje javnih nabava u općini što jednostavnih, što otvorenog postupka nisam imala potrebu ili priliku surađivati sa Državnom komisiju što je i u jednu ruku za pohvalu, ali sam informirana od kolega načelnika da su i rad i aktivnosti Državne komisije puno efikasniji i brže se žalbe rješavaju u odnosu na prije par godina. Stoga je vrlo važno što će se ovim izmjenama i dopunama zakona postići usklađivanje prava i obveza članova Državne komisije, te se unose odredbe kojima se osigurava kontinuitet rada tijela, te se precizno definira početak i završetak mandata članova i predlaže se javni poziv kao način odabira kandidata kako bi osigurali kvalitetne stručnjake za kontrolu postupka javne nabave. Ovdje iz rasprava pojedinih oporbenih zastupnika mogli smo čuti da se ovim izmjenama i dopunama zakona pogoduje članovima Državne komisije. Ne slažem se s tim i to nije točno već pozdravljam izmjene i dopune ovog zakona koji je zakon i dobar.
Imamo repliku. Uvažena zastupnica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolegice Zmajić, govorili ste o javnoj nabavi i vašem iskustvu sa, odnosno neiskustvu sa Državnom komisijom za kontrolu postupka javne nabave. Ja vam iskreno čestitam, jer rijetki su načelnici, načelnice koje se mogu tako pohvaliti. Obično evo čuli smo iz oporbenih redova, a sad ih tu nema nikoga kako je sve to korumpirano, kako je sve to obavijeno nekim plaštom magle, a u biti eto kad dođe i do odluke vidi se da puno tih odluka bude u korist upravo naručitelja. Sigurna sam da već i europski projekti koji će biti realizirani na području vaše općine da će biti više zainteresiranih i da je moguće da ćete imati susret sa komisijom, ali sam sigurna da će i ona biti riješena u vašu korist. Pa evo još jedanput iskrene pohvale. Rijetko je čuti da netko nije imao susret sa Državnom komisijom.
Evo hvala kolegice. Ja sam načelnica 20 godina. Provodili smo niz javnih nabava. Nadam se da u sad daljnjim ovim provođenjima kroz ove naše projekte koji će biti financirani iz EU fondova dosta ih imamo i upravo smo i objavili sad jednu javnu nabavu koja je u tijeku. Vrijednost radova je nekih preko 8 milijuna kuna, pa evo ja se nadam ako i dođe do nečega da ćemo imati suradnju sa Državnom komisijom onako i da će bit sve u korist opet nas naručitelja. Hvala.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava uvažena zastupnica Anamarija Blažević.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Ja ono što sam večeras vidjela, vidjela sam da među nama ima stvarno stručnjaka za javnu nabavu, pa su se tu spominjale radno-razne cifre. Ali evo samo kao podsjetnik onima koji tvrde kako Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave provodi postupak javne nabave, pročitat ću ovaj članak 3. Zakona o izmjenama i dopunama odnosno Zakona o Državnoj komisiji, pa ću se vratiti na ovo na predmet koji ustvari je danas. Kaže članak 3.: „Državna komisija je samostalno i neovisno tijelo nadležno za rješavanje o žalbama.“ i onda opet: „U žalbenom postupku Državna komisija radi …“ dakle ne provodi apsolutno postupak javne nabave. Ni ne smije ga provoditi u ovom smislu u kojem se danas pričalo. Ali evo pokušat ću se vratiti na predmet današnje rasprave i reći ću da svi mi državnu komisiju najčešće spominjemo od svih državnih tijela odnosno svi mi koji smo obveznici javne nabave. Provodimo postupke i često se pitamo ustvari tko su ti članovi DKOM-a kako mi to zovemo koji će donijeti odluku ukoliko se naš predmet nađe pred njima za rješavanje. Vidimo da su to visoko obrazovane osobe, stručnjaci iz ponajprije prava koji u okviru obavljanja svog posla imaju specifičan i važan položaj prvenstveno iz područja javne nabave. Njihova je obveza zaštita gospodarskih subjekata i na svojstven način suzbijanje korupcije. Nadalje, znamo da imaju velik broj predmeta. Čuli smo preko tisuću ako se ne varam, a s tim i odgovornost pogotovo od kada smo korisnici fondova Europske unije. Moraju brzo i kvalitetno riješiti žalbene predmete kako bi bila moguća provedba projekata iz EU fondova i kako bi se spriječile nepravilnosti, a te nepravilnosti su jedan od uzroka povrata sredstava. Potrebna je dakle njihova visoka razina profesionalnosti. Državno tijelo, državna komisija je dakle državno tijelo koje je jako slično organizaciji sudstva. Ne sudstvu, nego njihovoj organizaciji, a članovi su i obveznici popunjavanja imovinske kartice, dakle na neki način dužnosnici, a to kaže ustvari i sam Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Nisam rekla da su dužnosnici, nego samo u smislu toga zakona. Mi kao dužnosnici svjesni smo koruptivnog rizika kada propisi nisu javni i ovaj zakon upravo ovim izmjenama smanjuje koruptivni rizik za članove državne komisije. Svakako nam je u svim javnim sferama potrebno definiranje jasnih pravila i zato treba poduprijeti transparentno reguliranje prava i obveznika dužnosnika, ali i ostalih koji dotiče Zakon o sprječavanju sukoba interesa, a isto tako i javno predlaganje kandidata u ovom slučaju članova Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Iščitavajući ove izmjene vidimo da se definiraju određena materijalna prava kako slično regulirano za dužnosnike, ali sigurno upada u oči onaj članak 7.b ja ga smatram dobrim i kao mjeru antikoruptivnog rizika jer sukladno važećim propisima o sprječavanju sukoba interesa imaju ograničenja nakon prestanka obavljanja te javne dužnosti i zato mislim da ih treba na taj način i zaštititi. Ono na što treba skrenuti pozornost je kontinuitet rada odnosno imenovanje vršitelja dužnosti člana do imenovanja od strane Hrvatskoga sabora do imenovanja, dakle opet se vraćamo Sabor će ga imenovati nakon toga, ili do povratka člana na dužnost. Postupci u rješavanju predmeta iz nadležnosti državne komisije su određeni rokovima koji su izuzetno važni za učinkovitost postupka javne nabave. Često se u postupcima javne nabave predmeti nađu pred članovima državne komisije. Investitor čeka odluku tog tijela koji će odrediti daljnji tijek projekta. Kada govorimo o projektima financiranim iz europskih fondova, brza odluka državne komisije odnosno članova državne komisije je još važnija kako bi spriječili eventualne financijske korekcije o kojima sam govorila i zato mislim da je važan taj kontinuitet donošenja odluka da se osiguraju prvenstveno zakonski rokovi. A iz perspektive osobe koja na svojoj funkciji gradonačelnice ima ovlasti provođenja javne nabave, ja pozdravljam ovaj zakon sa svim njenim odredbama.
Imamo dvije replike. Prva je uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Blažević i ja sam prije 28 godina bio čelnik jedinice lokalne samouprave i znam kako je tada su bili skromni pravni … [[ne razumije se]] pravni okvir oko definiranja postupanja u javnoj nabavi. Kako su čelnici lokalne samouprave, regionalne samouprave, čelnici javnih poduzeća u Hrvatskoj, njihovi službenici uspostavljali cijeli taj sustav mislim da smo u Hrvatskoj to nadograđivali i danas možemo govoriti da je javna nabava kud i kamo transparentnija i jasnija nego što je to bilo ranijih godina kada smo provoditi postupak pristupa Hrvatske u punopravno članstvo u Europsku uniju. Državna komisija danas radi dobro mogu to reći jer je uspostavljena svojevrsna praksa pa je pandan sudskoj praksi koja onda dodatno naručiteljima postavlja i uspostavlja određeni okvir da se događa što manje grešaka u samome postupku. Ono što možda nismo danas dovoljno govorili mene bi interesiralo, a znam da je to 2018. godine bio [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] vrlo mali broj rušenih predmeta na Upravnom sudu koje je donosila državna komisije. Prema tome ja mislim da je to jedan od načina kako ona može funkcionirati jako dobro. Hvala.
Odgovor.
Da, evo svojim iskustvom sigurno znate i mogu se složiti s vama. Ja isto ne znam da li je bilo u zadnje vrijeme rušenja. Ali ova transparentnost što ste spomenuli me dirnula. I sada kada gledam iz svoje perspektive moram reći da transparentnost državne komisije je nama jako važna, jer dosta često uhvatimo čitati odnosno rješenja koja su donijeli, odluke koje su donijele i na osnovu toga se i mi možemo usmjeravati. Dakle, ja to pozdravljam. Pozdravljam svako napredovanje državne komisije u tom smjeru jer olakšava i sam rad na terenu odnosno postupak provedbe javne nabave.
Sljedeća replika uvažena zastupnica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolegice Blažević, sa vama bih se složila i također podcrtala da je posebno bitno brzo i kvalitetno rješavati one predmete koji se odnose na nabavu roba i usluga koji će se financirati iz europskih sredstava. Kada znamo da nam je od 2014. godine na raspolaganju 10,7 milijardi eura, da smo ugovorili 111%, odnosno preko 12 milijardi eura rekla bih da malo od tih sredstava se nije našlo na stolu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave, a tu se radi o posebno opsežnim i složenim postupcima vezanim za vremenski rok. S druge strane najčešće imamo uz naravno visoku procijenjenu vrijednost, s druge strane imamo i konzorcije, imamo pravne stručnjake koji su pod javnu nabavu pod posebnim nadzorom i strah naravno uz to da je različito zakonodavstvo od domaćeg zakonodavstva, strah od mogućnosti opoziva sredstava. Hvala.
Odgovor.
Da u stvari ulaskom Hrvatske u EU i otvaranjem svih tih natječaja i naš pristup fondovima EU tu se pokazalo isto koliko je važna Državna komisija, njihova brzina, učinkovitost rekla bih čak jer samo mali, mali jedan period imaju kako bi vrlo komplicirane javne nabave mogli riješiti. Mi svi strepimo od toga pogotovo kada se radi o europskom novcu zbog eventualnih financijskih korekcija. Ali ono što je možda još i gore da ako ne budu brzi mi možemo ostati bez svih sredstava, odnosno nećemo uopće moći potpisati ugovore. Zato evo ja pozdravljam rad Državne komisije i čestitam im na dosadašnjem radu.
Sljedeća završna rasprava u ime Kluba zastupnika MOST-a zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepo. Često sam kritičan na vladajuće u Saboru, a sada ću biti kritičan prema oporbi bez obzira što to nije možda kolegijalno. Ali vrlo bitna javna nabava bez obzira na slaganja, neslaganja. Smatram da o ovoj temi se ima što reći, jer javna nabava je 16% BDP-a sredstava od naših poreznih obveznika bez obzira bilo se radilo o europskim fondovima koji prolaze kroz javne nabave. To je ogroman novac samo u Zagrebu kad vidimo koliko je problem žičare ili kad se spustimo dole niže prema Dalmaciji koliko imamo javnih nabava i koliko imamo problema kroz javne nabave. Jer je javna nabava u biti ključni problem hoće li biti konkurencija, konkurentnost, hoće li biti transparentnost, hoće li dobiti posao oni koji su kvalitetniji i oni koji su bolji ili će dobiti određene poslove oni koji su podobniji, koji su u nekakvom ortačkom bilo lokalno, državno ili nebitno sad s koje pozicije. Ova značajna, kad govorimo o komisiji, komisija i dužnost ne može biti u komisiji dužnosnik, ne može to kao jel'? A tko će bit u komisiji? Opet nekoga koga će staviti dužnosnici, tako da to nije baš nekakav element. Mislim nije mi to nešto. Ali po meni ključ i problem je javnih nabava što naše industrije su brojne propale kad smo imali najveće projekte kao što je brza cesta Zagreb – Split. Tada se ugradilo željeza to ponavljam danas peti put, željeza mislim vijadukte, tunele, ne znam koliko stotina tisuća tona željeza koliko je tribalo. A međutim, tada je propadala splitska željezara ni grama iz splitske željezare. Znači mi imamo jedan problem šta su javne nabave uništile konkurenciju po principu Slovenske 9, gdje je ortakluk ljudi iz određenih državnih službi, lokalnih samouprava. Ja samo uzeo za primjer. Ali tako i lokalno. I evo malo prije je kolegica spomenula Juričev da smo 111% ugovorili u ovoj 2014./2020. Ali mi smo najmanje potegnuli sredstava. Ja samo kad pratim javnu nabavu, dođu mi suze na oči, ne zbog toga što sam ja sad nešto pametan i što hoću bit pametan kad vidim da je došla do upitnosti aglomeracija Sinj. A znamo šta znači rijeka Cetina, onaj ko je doli, šta Cetina znači za taj kraj ne samo kao pitka voda. Međutim i tu ima problema oko EU fondova, tako da nije bajno. Mi smo uglavnom po povučenim sredstvima na dnu EU, a koliko smo ugovorili o tome bi se dalo raspravljati. Moremo mi govorit 500%, a ne 110% od 10,7 milijardi eura. Ali je činjenica, da je recimo aglomeracija Sinj u problemu ne samo po pitanju kanalizacije, odvodnje i svega što triba, poboljšanja vodo opskrbnog sustava nego i ugrožena je ekologija po pitanju. Imat ćemo mi penale i po pitanju javnih nabava. Evo Centar za gospodarenje otpada Lečevica, tu je potrošeno do sada u tom projektu 30 milijuna kuna. Apsolutno provedena je javna nabava koja je prebačena preko sto posto. Tako i u slučaju aglomeracije Sinj, tako da bitni projekti koji se provode, ovo je na kolegicu malo prije kad je rekla koliko sredstava su oni ugovorili. Možeš ugovoriti milijardu posto. Koliko smo mi povukli sredstava, a 2023. godina je gotova. Prema tome, smatra da javne nabave mogu biti ogroman problem. Evo samo kad sam spomenuo luku Gaženica, u nekoliko navrata je spomenuta koliko se novca uložilo za pristupnu cestu od autoputa do Gaženice, da je to prebačeno 200%. Umjesto 200 milijuna otišlo je na 600 milijuna ta cesta. Sama luka Gaženica milijardu i pol kuna. Znači to je projekt ogroman. A zbog čega su bitni ovdje učinci? Sva sredstva uvažene kolegice i kolege koja dolaze iz EU fondova u sljedećih 10 godina kažu godišnje će biti negdje oko 2 milijarde eura. Znate li koliko godišnje u Hrvatsku dođe od naših iseljenih ljudi koji su zbog netransparentnosti i javnih nabava i uništavanje konkurencije isto toliko novca godišnje hrvatski građani koji su iselili uplate kroz doznake svojim ovdje obiteljima ili ne znam na koji način. I to je problem. Problem je što su ljudi zbog toga što nije bilo transparentnosti i što je konkurencija uništavana kao što je slučaj Slovenska 9 ili Požega primjer Požega. Pa u nas se trguje svagdje. Spominjao sam plaže, koncesije, pomorsko dobro [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] I to je jedan od ključnih problema.
U ime predlagatelja završno uvažena državna tajnica Nataša Mikuš Žigman.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, cijenjeni zastupnici. Drago mi je, evo ja ću se osvrnuti na neke od stvari koje su iznesene u raspravi. Drago mi je da ste se vratili s obzirom da je neke od argumenata su išli i sa vaše strane pa bih htjela i na njih pomalo reagirati. Naime, rasprava je bila puno šira od samog sadržaja zakona koji se predlaže. Znamo da se javna nabava regulira drugim propisom, dakle puno šire od onoga što je tu. A osim toga rekla bih da spominjanje određenih elemenata kao što su nazivi određenih ulica apsolutno nemaju nikakve veze sa javnom nabavom, tako da to jednostavno trebalo bi se malo možda držati teme o kojoj danas raspravljamo. Da li treba postojati kontrolni mehanizam u sustavu javne nabave? Pa ja držim da treba postojati kontrolni mehanizam, jer naravno za svaki postupak koji se provodi, a posebno postupak kroz koji se troši javni novac, dakle postoji ustavno pravo na pravnu zaštitu u određenim postupcima koje provodimo, a i sama Direktiva o pravnoj zaštiti u javnoj nabavi koju smo implementirali u naše hrvatsko zakonodavstvo podrazumijeva da takva pravna zaštita treba biti omogućena. A na kraju zašto ponuditelj koji je sudjelovao u postupku ne bi imao pravo na žalbu ako smatra da je u tom postupku bio oštećen. Dakle, mi to pravo nužno moramo osigurati i time mislim da ne treba dovoditi u pitanje pravo na žalbeni postupak, odnosno nadzorni mehanizam, kontrolni mehanizam u sustavu javne nabave. Po pitanju ovih segmenata koji se odnose na rješavanje statusa članova Državne komisije, dakle članak 12. koji je bio spominjan, dakle gdje smo propisali, predložili u stvari da Vlada iznimno može popuniti mjesto zamjenika člana komisije u slučaju da je određen član komisije dugotrajno odsutan znači ili zbog bolovanja ili zbog nekog drugog razloga dulje vrijeme nije u mogućnosti sudjelovati u radu komisije. Moram reći da su to vrlo iznimni slučajevi. Do sada se dogodio jedan takav, ali on je na žalost onemogućio rad državne komisije. Ona radi u tri tijela, dakle po tri člana i rješava se u postupcima, u žalbenim postupcima i iz razloga što dakle taj član nije bio prisutan dulje vrijeme. Jedno tročlano povjerenstvo nije moglo raditi. To je upravo ono što smo željeli i na tehničko-operativnoj razini riješiti, a sa druge strane nesporno je da Sabor imenuje članove Državne komisije na mandat ovim prijedlogom temeljem javnog poziva, na mandat od pet godina. Pa se u stvari postavlja pitanje ukoliko bi se to rješavalo na drugačiji način, da li bi onda Sabor ponovo i zamjenu imenovao na mandat i za koje razdoblje ukoliko se radi, dakle samo privremenoj nedostupnosti člana Državne komisije. Bila je iznesena teza oko postotnog udjela javne nabave, dakle u BDP-u i kuda to ide. Ja bih samo rekla ovako. Dakle, 43 milijarde kuna iz javnih sredstava se dakle godišnje troši tako da kažem putem postupaka javne nabave. To je doista značajan iznos kada se radi o bruto domaćem proizvodu. Usporedno sa time 10 milijuna kuna je proračun za Državnu komisiju. Dakle, ako usporedimo te dvije brojke može se vidjeti koliki je trošak Državne komisije, a o kojem volumenu postupaka u stvari rješava. Naravno on rješava po žalbama. U slučaju da se podnese žalba prema Komisiji onda se u tom postupku na taj način i rješava što znači da ne rješava u svih 13 000 slučajeva, nego evo konkretno statistika za 2019. godinu govori nam da je doneseno 243 rješenja. Dakle, to su oni postupci u kojima je komisija rješava. Međutim, to nikako ne znači da cjelokupni iznos javne nabave kao što je bilo iznijeto u jednoj od teza ide u komisiju. Dakle, on u stvari ide u gospodarstvo. Dakle, komisija upravo omogućava svojim radom da se primjenom propisanih pravila i procedura, odnosno ukoliko je to potrebno ispravljanjem pogrešaka ako je došlo do njih u sustavu javne nabave novac usmjeri prema gospodarskim subjektima koji su ponuditelji u postupcima nabave. Pitanje povratka na rad kod poslodavca nakon isteka mandata se omogućuje samo u slučaju kada je zaposlenik, dakle ako se vraća u tijelo javne ili državne uprave bio već zaposlen temeljem javnog natječaja. Dakle, nemoguće je da se netko vrati u tijelo javne ili državne uprave ukoliko već tamo nije bio na mjestu na koje je došao temeljem javnog natječaja. I smatramo da je to jednostavno pravedno da se postigne taj balans između obaveza koje ima po Zakonu o sprječavanju sukoba interesa i prava koja se mogu dati analogno nekim drugim propisima. Povratak na pravo kod privatnog poslodavca je također omogućen ukoliko je naravno dotična osoba bila zaposlena kod tog poslodavca i tu se postavilo pitanje sukoba interesa, mogućeg sukoba interesa ako je taj ponuditelj dakle podnio tužbu prema Državnoj komisiji. Ono što moram reći je da se postupak u Komisiji vodi po Zakonu o upravnom postupku. Sam zakon nalaže da se moraju izbjegavati situacije u kojima bi mogao doći do sukoba interesa i iz tog razloga smo predložili, odnosno predvidjeli da se internim aktom propiše na koji način će se osoba izuzeti odnosno ona se mora izuzeti onda od tih postupaka u kojima bi eventualno mogla sudjelovati i odlučivati o žalbama ponuditelja za kojeg eventualno sa kojim je eventualno bila prethodno u poslovnom odnosu. Dakle, na taj način smo predložili da se riješi ovakva situacija. Alternativno postavlja se pitanje, a zašto bismo nekome zabranili povratak na radno mjesto ukoliko je dakle bio u radnom odnosu sa tim poslodavcem? Da li je korektno dozvoliti povratak u javni državni sektor, a istovremeno zabraniti nekome povratak u radni odnos sa privatnim poslodavcem? I evo na kraju možda samo reći da drago mi je ustvari da su doista i od niza zastupnika bile iznesene teze i argumenti o doista visokom stupnju profesionalizacije i načinu profesionalnom načinu rada od strane članova državne komisije. Ja mislim da u prilog tome ustvari govori i činjenica da određen broj članova radi u sastavu državne komisije neovisno o tome tko je u tom trenutku u poziciji ili opoziciji. Dakle, apsolutno se cijeni njihova stručnost i temeljem toga se isti članovi imenuju, a imenuje ih Državni sabor.
Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika. Možete vi ići sjesti.
Hvala lijepo. Uvaženi predsjedavajući, državna tajnica je povrijedila članak 238. gdje je rekla neistinu da su saborski zastupnici govorili van okvira. Javna nabava ovoga zakona, javna nabava je vrlo bitna i ne odnosi se samo na komisiju. Imamo propise. Međutim, meni je žao što niste komentirali da li je dobra javna nabava u Slovenskoj 9 provedena. U Slovonskoj 9 jel' provedena kod Janafa gore. Jel' ono javna nabava? Mi govorimo da imamo dobre zakone i kontrolne mehanizme, ali javna nabava se vodi u Hrvatskoj … [[ne razumije se]] konkurentnost [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] To sam htio reći. Hvala lijepo.
Ne trebate odgovarati, nije replika. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije replika. Ovo nije bila povreda. Imate opomenu. S ovim smo iscrpili raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra nastavljamo u 9,30 s Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru. Evo laku vam noć svima. SJEDNICA PREKINUTA U 19,30 SATI