Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama je, su izmjene i dopune Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, prijedlog zakona, jedna opsežna izmjena koja cilja ustvari u tri smjera. Prije svega ono odgovara na odluku Ustavnoga suda i normativno, znači legislativno uređuje materiju koji je ukinutih pojedinih odredbi Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, koji odlukom Ustavnoga suda 6. travnja 2011. godine, koja je mora biti praktički usklađena do 15. srpnja 2011. godine, taj relativno kratki rok je zahtijevao i onda intervenciju u ovaj zakon. To je jedan i vrlo značajan smjer izmjena. Drugi je onaj koji prolazi već od listopada ili studenog mjeseca prošle godine, ali vezan je uz zaključak Vlade sa 6. listopada 2010. godine, i potrebu usklađivanja hrvatskoga zakonodavstva posebno procesnog zakonodavstva u upravnim stvarima, upravnog postupka sa općim zakonom, Zakonom o općem upravnom postupku, pa je iskorištena i ta prilika i promijenjene su, promijenjeno je dosta normi u smislu implementacije općih rješenja i ovaj Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Treće je ono što je uvijek dobro činiti, a to je poboljšavati tekst kada praksa ukaže na nedostatke koji u njegovoj primjeni, i to je činjeno u ovome zakonu i ovim izmjenama što supstancijalno, ali i puno više ja bih rekao pravnoga dotjerivanja nomotehničkog izričaja no bitnih novina. Ono što, kada idemo, krenemo redom naravno treba krenuti od pojašnjenja intervencija vezanih uz značajnu odluku Ustavnog suda Republike Hrvatske, pa je tako, koja isto tako u nekoliko točaka, koji, … [[Govornik se ne razumije.]] je obrazložiti u nekoliko točaka i način na koji je predlagatelj ustvari usvojio i zakonski, predlaže zakonsko rješenje ove, zakonsku provedbu ove odluke. Prije svega čini se da je najvažnija primjedba, odnosno suda odnosila se na puštanje široko, neprecizno definiranog egzistencijalnog pitanja kao uvjeta za odobravanje pravne pomoći. Razlozi, Ustavni sud misli da je taj kriterij bio nejasan, da je potrebno u kratku normu precizirati, odrediti i precizirati, obrazlažući to na vrlo uvjerljivim razlozima, ustavnopravne prirode i dosezima konvencijskog zakonodavstva, konvencijskoga prava i konvencijske, i europskih standarda. Zbog toga je ovdje predlagatelj krenuo na, to razradio specificirajući vrste pravne pomoći, što primarne što sekundarne, i na taj način precizno definirao, ili puno preciznije definirano no do sada ovo pod navodnicima egzistencijalno pitanje. Pored toga u postojeće vrste pravne pomoći kreirana i zasebna vrsta pravne pomoći koja se odnosi na oslobađanje plaćanja sudskih pristojbi i troškova sudskoga postupka, na taj način došlo je ustvari do proširenja vrsta pravne pomoći i što je u, intencija, što je ustvari vezano uz odluku Ustavnoga suda, ali i intencija samoga predlagatelja da se proširi, da se to područje u odnosu na korisnike pravne pomoći proširi. Pored toga uveden je, govorimo i dalje uvijek o intervenciji Ustavnoga suda, i novi sustav imovinskih kriterija za odobravanje pružanja pomoći što jedan standard, i iznimke od toga standarda, a u svemu tome ponovo dolazimo do jednog ublažavanja imovinskoga cenzusa koji je vjerojatno previsoko i … [[Govornik se ne razumije.]] bio postavljen i Ustavni sud je tu ustvari dao jedno mišljenje koje je zakonodavac iskoristio i koji se predlaže zakonodavstvu urediti na način kako to predlagatelj kazuje, šireći, ublažavajući taj imovinski i precizirajući taj imovinski cenzus. Dalje vezano, jasno su definirani slučajevi, odvjetnik može odbiti pružiti pravnu pomoć korisniku pravne pomoći, vrlo kratko i dalje ostaje opće pravilo pružanja pravne pomoći, obveze pružanja pravne pomoći od strane odvjetnika, no ne na način kako je to dosad bilo učinjeno pozivanjem u dijelom na Zakon o odvjetništvu i statu odvjetničke komore, već su ti kriteriji odbijanja jasno razrađeni zakonom. Sveobuhvatno uređeni postupak povratka iznosa pružanja pravne pomoći, s čime se otklonila i nedoumica i različit pristup sudova u tumačenju ove norme, vezani uz pitanje naknade troškova spora, kada korisnik pravne pomoći, korisnika pravne pomoći zastupa odvjetnik. Konačno u ovome dijelu vezano uz ustavnosudsku odluku, uređen je i sustav financiranja pravne pomoći na način da je napušten koncept podjele sredstava unaprijed prema pružateljima određen u postotku. Novim se prijedlogom omogućuje racionalnija raspodjela sredstava, ali i nadzor nad utroškom sredstava u granicama mogućnosti državnog proračuna. Ono o čemu sam govorio u drugom smjeru, u drugom dijelu usklađivanja, odnosno drugom dijelu izmjena vezano je uz terminološki … [[Govornik se ne razumije.]] usklađenje sa Zakonom o općem upravnom postupku, vrijedno je tu istaći da je napušten termin uputnica i promijenjen terminom koji je u hrvatskom pravnom izričaju više korišten a to je rješenje, rješenje o odobravanju korištenja pravne pomoći, a i rokovi po ovome Zakonu o besplatnoj pravnoj pomoći usklađeni su sa intencijom, sa duhom Zakona o općem upravnom postupku i in favorem jasno korisniku pravne pomoći. Pored toga predloženo zakonsko rješenje prošireni krug pružatelja i na urede državne uprave, jer držimo da su njihovi administrativni kapaciteti takvi da oni to mogu činiti i da to ide isto tako u prilog korisnicima. O troškovima sudskih pristojbi, troškova postupka, dolazi do rasterećenja i predlaže se rasterećenje suda od toga i od tih postupaka i davanje to u nadležnost isto tako uredima Državne uprave. Konačno, isto tako važno novina barem preciziranje je u odnosu na izbor članova Povjerenstva za pravnu pomoć, definirana … povjerenstva ispred ovlaštenih udruga kao jednih od značajnih pružatelja pravne pomoći. Konačno, čini se da je ovim izmjenama i dopunama iskorištena mogućnost pored reakcije na ustavnu sudsku odluku i usklađenje iskorištena je mogućnost stvarnih supstancijalnih poboljšanja, ali i brojnih nomotehničkih poboljšanja i ispravljanja ponekad i uočenih pogrešaka u zakonskome tekstu. Evo, na ovaj način Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći kao značajna novina prije dvije godine u našem hrvatskom pravnom sustavu ustvari počinje i dalje živi kao živo pravo i usklađuje i akceptira potrebe prakse i modelira sam sebe kroz praksu, ali i na taj način valja očekivati da će se postupci i dalje u praksi pojednostaviti i sve više pojednostavljivati i da će ovaj sustav biti uistinu sveobuhvatan sustav u prilog i na korist korisnicima pružanja besplatne pravne pomoći. Zahvaljujem.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Gospođa Ana Lovrin, predsjednica Odbora za pravosuđe. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na sjednici održanoj 5. srpnja razmotrio je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći s konačnim prijedlogom zakona. Odbor je prijedlog zakona raspravio u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predsjednik predlagatelja istaknuo je predložene izmjene i dopune i glavne značajke tih izmjena. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali predložene izmjene i dopune zakona. Mišljenja su da predložene izmjene pored izvršenja odluke Ustavnoga suda RH sadrže i brojna druga poboljšanja vezana za besplatnu pravnu pomoć. Zatraženo je dodatno pojašnjenje članka 9. kako bi bilo razvidno da li se isti odnosi i na osobe sa invaliditetom u ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć na što je od predlagatelja dobiven potvrdan odgovor te se nakon provedene rasprave je Odbor za pravosuđe jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći sa sljedećim amandmanima: dakle, u članku 4. stavku 4. riječi iza točke B stavka 1. ovog članka brišu se. To je čisto nomotehničko uređenje nepotrebnoga ponavljanja. Amandman drugi na članak 5. – u članku 5. stavku 4. slovo D zamjenjuje se slovom E iz očite, to je ovo ispravak očite greške u pisanju. U članku 12. stavak 1. mijenja se i glasi: " U članku 11. stavak 2. riječi uputnice zamjenjuju se riječima rješenje o odobravanju korištenja pravne pomoći." Tim se amandmanom ostaje na stanovištu da i ovlaštene udruge ne smiju odbiti bezrazložno pravnu pomoć donosiocu rješenja o odobravanju korištenja pravne pomoći. I također ovim amandmanom se terminološki usklađuje ova odredba zakona. Također, u članku 16. riječi koje je po zakonu dužan uzdržavati brišu se. Ovim amandmanom se utvrđuje da onaj krug osoba koji ulazi u po definiciji pojma zajedničkog kućanstva, dakle krug osoba koji ulazi u pojam zajedničkoga kućanstva pa se na taj krug osoba dijeli prihod kućanstva mora biti i onda omogućena ona provjera koja se po ovome zakonu traži. U članku 42. stavak 3. se briše. Dakle, time bi se zadržala postojeća odredba zakona koja kaže da ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa utvrđuje kriterije za ocjenu prijavljenih projekata. Dakle, ne da može utvrditi kao što je ovim izmjenama bilo predloženo već da utvrđuje iz razloga što se projekti prema nekim kriterijima moraju vrednovati. Ne može biti da se mogu utvrditi kriteriji, a onda znači da može i bez ikakvih kriterija. Evo, u tom smislu s ovim amandmanima Odbor za pravosuđe podržava donošenje ovoga zakona.
Hvala. U ime Odbora za ravnopravnost spolova gospođa Gordana Sobol, predsjednica odbora. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Odbor za ravnopravnost spolova je na svojoj 53. sjednici raspravljao o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći s konačnim prijedlogom zakona. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja ukratko je izložio najvažnije razloge prijedloga izmjena i dopuna postojećeg Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Naime, odlukom Ustavnog suda pojedine odredbe navedenog zakona proglašene su neustavnima. Nadalje, zaključkom Vlade RH propisana je obveza usklađivanja postupovnih odredaba sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Izmjene i dopune prilika su i da se otklone uočeni nedostaci, unaprijedi sustav besplatne pravne pomoći. U raspravi koja je uslijedila naglašeno je kako je Odbor za ravnopravnost spolova raspravljao i o Izvješću o izvršenju Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći te se očekivalo kako će primjedbe i preporuke tada iznesene biti uključene u prijedlog zakona. Izneseno je mišljenje da će za dio populacije besplatna pravna pomoć i dalje ostati nedostupna. Postavlja se pitanje hoće li državni službenici biti dovoljno educirani za diskrecijsko odlučivanje o opravdanosti zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć ili će rezultat biti još neujednačenije provođenje zakona. Pravobraniteljica za ravnopravnost spolova podsjetila je na detaljnu analizu provođenja Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći objavljenu u Izvješću o radu pravobraniteljice za 2010. godinu te primjedbe i prijedloge za poboljšanje sustava. Unatoč navodima predstavnice Vlade RH na toj sjednici da će se primjedbe pravobraniteljice smatrati dragocjenom pomoći pri izradi prijedloga zakona niti jedna primjedba niti prijedlog u ovom prijedlogu zakona nisu prihvaćeni. Također je izrazila sumnju u opravdanost diskrecijskog odlučivanja te iznijela stav da imovinski i materijalni status trebaju biti odlučujući pri odobravanju besplatne pravne pomoći, a ne nečija procjena. Predstavnik Ureda pravobraniteljice za osobe s invaliditetom upozorio je da je sadašnji obrazac odvračajući i frustrirajući, a trebao bi biti što jednostavniji i pristupačniji za sve. U završnom osvrtu predstavnik predlagatelja dao je dodatno obrazloženje. Upozorio je da je Ustavni sud odredio kratak rok za donošenje izmjena što nije ostavilo dovoljno vremena za sveobuhvatnu javnu raspravu o nacrtu zakona. Nadalje, odbio je primjedbe na kompliciranost obrazaca za ostvarenje prava na besplatnu pravnu pomoć, a žrtve kaznenih djela obuhvaćene su Zakonom o kaznenom postupku. Smatraju da je u iznimnim situacijama nužno diskrecijsko odlučivanje kako bi se spriječile zlouporabe sustava besplatne pravne pomoći. Nedosljednost i neujednačenost u primjeni zakona nastoji se ukloniti sustavnom edukacijom državnih službenika. Nakon provedene rasprave prijedlog zaključka o donošenju Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći članovi i članice odbora nisu podržali. Zahvaljujem.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. U Hrvatskoj nije vrijeme monsunskih kiša možda kao u Arizoni, ali evo ovo je vrijeme kada jednostavno padaju zakoni koje je predlagala Vlada. HDZ-ova većina sa svojom koalicijom prihvaćala unatoč brojnim primjedbama i opravdanim zahtjevima da se rade o protuustavnosti pojedinih odredbi u pojedinim zakonima, niste slušali. I sada Ustavni sud ukida te zakone. Među njima je i ovaj Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. I zbog toga Vlada pred nas podastire i predlaže izmjene Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Ovaj zakon još jedan dokaz šlamperaja Vlade. Ja mislim da nijedna Vlada u povijesti Hrvatske nije donijela toliko protuustavnih zakona. A ove izmjene koje bi bile i trebale biti na tragu ne samo onog osnovnog načela koje u pravu mora vladati, preciznosti i određenosti norme, nego prije svega, dakle to je nešto što se podrazumijeva i što bi se trebalo podrazumijevati, nego da bi se upravo sustav unaprijedio sve ono što je upravo Odbora za ravnopravnost spolova iznijela kolegica Gordana Sobol. Dakle, da se sustav unaprijedi i da taj zakon osim svog pompoznog naslova zaista bude i u sadržajnom smislu upravo takav, da stranka ima pristup sudu i da ostvari besplatnu pravnu pomoć. Da li je tome tako? Jeli tome tako o tome su čak i koordinacije mnogobrojnih udruga koje se upravo bave pružanjem besplatne pravne pomoći iznijele svoje primjedbe. Nijedna nije usvojena. Kada se otvori kakva takva rasprava, Vlada šalje svoga predstavnika ili predstavnicu gdje se sve obećava, a ona se sutra ništa ne ispuni. Dakle opet ništa novo. Naime, Ustavni sud je upravo ukinuo odredbe postojećeg zakona, jer kaže da uz uvjete za dobivanje besplatne pravne pomoći, koje su sporne bile, ukinute su i odredbe koje određuju krug korisnika koje reguliraju raspodjelu sredstava za besplatnu pravnu pomoć i određuju slučajeve u kojima se besplatna pravna pomoć može uskratiti od strane davatelja sekundarne pravne pomoći tj. samih odvjetnika. Također je ukinuta i odredba koja propisuje da se troškovi besplatne pravne pomoći vraćaju u državni proračun ukoliko korisnik dobije sudski spor. Kako kaže naš veliki pravni stručnjak i u pogledu samog procesa općenito profesor Krapac, on decidirano u toj odluci kaže, pitanje je vrlo osjetljivo pogotovo u doba ekonomske krize. Dalje kaže, da sve te norme su u suprotnosti sa principom preciznosti i određenosti pravne norme, te se posebno ističe da cijena pravne pomoći ne može biti prepreka pružanju pravne pomoći. Ustavni sud je primijetio da se korisnici besplatne pravne pomoći jednostavno upravo i na način kada se ta pravna pomoć pruža s obzirom na ona određena sredstva koja su nužna i koja se daju pojedinim udrugama mogu preispitati i da često ne mogu tražiti od same države plaćanje za takve usluge jer žive upravo u kućama većim od propisanih kriterija. To je bio jedan od najspornijih kriterija, dakle gdje posebno, dakle koja je to teška problematika, gdje znamo to je nešto toliko životno da tražitelji pravne pomoći jesu upravo naši stanovnici iz ruralnog područja koji žive u kućama većim od 35 m kvadratnog, a upravo dosadašnje ograničenje gdje ne vidimo nikakav veći pomak je bilo upravo ograničenje za tražitelja takve pravne pomoći ograničenje ukoliko živi u kući ili stanu većem od 35 m kvadratnih i 10 m dodatnih za svakog člana obitelji. Što to znači? Da bi svaki taj tražitelj morao prodati svoju tu nekretninu da bi mogao ostvariti neko svoje pravo pred sudom. Tako neko razmišljanje administrativno koje tjera sve te tražitelje praktički da pokrenu neku vrstu upravnog spora za koju nisu uopće osposobljeni pa niti im takvu uslugu mogu pružiti udruge koje se time bave, da bi ispunili te formulare koji imaju po 9 stranica da bi mogli ostvariti pravnu pomoć. Dakle, to je jedna apsurdna situacija koja zaista podsjeća na onu Ezopovu "Basnu o liji i rodi" gdje evo Vlada kao lija rasprostire kašu i nudi rodi ponuđeno, uz riječi, uzmi ne daj se nutkati. Jednostavno način na koje su stvari postavljene ili Vlada nije razumjela ovdje u čemu je problem ili jednostavno ne razumije potrebe građana, a pogotovo onih koji su najpotrebitiji. Taj postupak za pružanje besplatne pravne pomoći mora biti toliko jednostavan, naravno da on mora imati i nekakva ograničenja, ali ona moraju biti toliko jasna i jednostavna. Ne može se od takvih ljudi tražiti da ispune takve kriterije ne samo u stvarnom, materijalnom smislu gdje su vrlo visoki kriteriji postavljeni tako da ih malo tko može ostvariti, a s druge strane i kad podliježu pod takve rigorozne kriterije onda zbog ove formalne strane jer ne znaju i nisu vični tome i mnogi od nas ne bi to mogli i znali ispuniti. Da su takvi podaci porazni mi smo vidjeli i ovdje je upravo bilo rečeno od strane kolegice Sobol koja je govorila u ime Odbora za ravnopravnost spolova, ali to smo svi ovdje se uspjeli uvjeriti kad je ispred nas podastrto izvješće o provedbi ovog zakona gdje je jasno bilo vidljivo da je taj zakon praktički doživio svoj debakl, doživio svoj slom u primjeni. I upravo na tom tragu, ne samo koristeći se ali prije svega koristeći se i odlukom i obvezom dakle ispravljanja svih oni protuustavnosti, ali da se prije svega ostvari smisao i cilj takvog jednog zakona koji mora omogućiti slobodan pristup građanima sudu. To je jedno od temeljnih načela, bilo je jedno od temeljnih kriterija u poglavlju 23., dakle da se svakom omogući slobodan pristup sudu, a slobodan pristup sudu znači da financijske prepreke odnosno teško imovinsko stanje ne može biti prepreka da čovjek traži pravdu pred sudom, ali jednako tako i pred nekim drugim tijelima, primjerice upravnim tijelima. Naime, svi iz udruge koji su registrirani za pružanje besplatne pravne pomoći istakli su da je postupak za davanje besplatne pravne pomoći do besmisla izbirokratiziran, da je izbirokratizirao samu ideju i da desetke tisuća kuna koje su pojedine udruge dobile temeljem natječaja iz proračuna je praktički nemoguće potrošiti, a to znači nemoguće je upravo postići njihovu svrhu postojanja, a takvih potreba ima jer jednostavno ljudi nisu mogli udovoljiti tim kriterijima. Prema tome, više štete su imali oni koji su htjeli i koji su se organizirali za pružanje ove pravne pomoći nego koristi. Ministarstvo pravosuđa je sredinom travnja rasporedilo nešto više od 2 milijuna kuna udrugama za pružanje besplatne pravne pomoći, a udruge su u prosjeku dobile oko 100 tisuća kuna. Dakle, da bi one i to one jednoglasno tvrde, da bi mogle pružiti besplatnu pravnu pomoć tražitelj, dakle onaj koji traži takvu besplatnu pravnu pomoć, mora dobiti prije svega uputnicu od županijskog ureda za upravu kojom se odobrava korištenje pravne pomoći. I upravo u tom segmentu nadopunjuju se dakle i te udruge i njihova zapažanja i iskustva vrlo negativna sa odlukom Ustavnog suda koji upravo primjećuju da najveći broj tražitelja dolazi ponavljam iz ruralnog područja koji nisu mobilni u tom smislu da imaju svoje vozilo. Pa primjerice u Šibensko-kninskoj županiji, u tim pojedinim mjestima gdje je bilo relativno i dosta zahtjeva, takvi ljudi su morali putovati u Drniš ili u Knin da bi dobili tu uputnicu. Oni nemaju sredstava da dođu do Drniša i Knina i tako su već u startu odustajali. Dakle, tu stvar treba spustiti i kroz jedinice lokalne samouprave do onih najnižih razina ako zaista želimo pomoći tim građanima. Nažalost, to niti je učinjeno niti se pokušava učiniti. Centar za mir, nenasilje i ljudska prava iz Osijek primjerice navodi da su od osoba koje su zatražile pravnu pomoć od centra tu pomoć dobile samo dvije osobe. Dakle to je udruga koja djeluje na čitavom području Osječke županije. samo dvije osobe su u konačnici mogle ostvariti to pravo. Prema tome, kažu one, od 80 tisuća kuna za koje smo mislili da je minoran iznos, koliko će nam se ljudi obraćati i kakav je interes bio, mi smo opravdali 520 kuna troška. To je bio trošak postupka za ove dvije osobe koje su uspjele ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć. Centar za mir pravne savjete i psihosocijalnu pomoć iz Vukovara, on je čak i kaže se da je to uspjeh da su obradili 10 uputnica, dakle od 86400 kuna koliko im je bilo odobreno uspjeli su iskoristiti pravne pomoći 2600 kuna. Isto tako, koordinacija za besplatnu pravnu pomoć na koja djeluje na području Vojnića, Karlovca, Gline i Gvozda gdje znamo kako je teška situacija i kakva je imovinska struktura, odnosno imovinsko stanje tog stanovništva, nisu dobili niti jednu jedinu uputnicu, odnosno ostvarenu pravnu pomoć. Dakle ovo su podaci, ovo su temeljne objektivne stvari jer to su, prikazane su i u samom izvješću da budu putokaz vlasti što u tom smislu treba mijenjati, međutim očito da to Vladu nije bilo briga. Dakle, jasno je da je osnovni prigovor da su visoko postavljeni zahtjevi i da je procedura iznimno komplicirana, kompliciranija nego ona u što bi se stranka sama upuštala bez ikakve pravne pomoći pred sudom ili pred nekim upravnim tijelom. Dakle, to je onda jedan apsurd. I ono što su same te udruge i ta koordinacija udruga iznijela, a to je upravo da opseg, to su upravo zahtjevi koje je Vlada na žalost ignorirala da opseg pružanja primarne pravne pomoći da se proširi na sve pravne i na sve vrste postupka. Jer za stranku, za neke koji sa strane promatraju, koji nisu u istoj imovinskoj situaciji za njih se čini da je to beznačajna stvar, ali za stranku to život znači. Ne možemo negirati da su to za njih beznačajne stvari. I ovdje je već bilo rečeno u ime odbora da tko je to koji će diskrecijski određivati je li to važan spor, važan predmet za jednu stranku. Ne smijemo biti tako bešćutni. Vlast osim što se mora držati principa određenosti, principa jasnoće pravne norme, vlast ako igdje drugdje i kod jednog prijedloga zakona ovdje mora pokazati da ima dušu. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo zastupnica je rekla da se kroz cijelo vrijeme donošenja Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći da su udruge imale primjedbe. To je točno. Da su im predstavnici Vlade sve obećavali, a onda su ih prevarili pa ništa nisu stavili u prijedlog zakona. Dakle, to jednostavno nije točno jer je i prigodom donošenja prvog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći širok krug razgovora sa udrugom proveden. Uzete su u obzir njihove primjedbe, ali naravno ne sve one jer udruge nisu svrha sama sebi već je svrha ostvarivanja i smisla i cilja ovoga Zakona, a to je omogućavanje pristupa pravima svih građana bez obzira na njihovu ekonomsku i socijalnu moć.
Ispravak gospodin Emil Tomljanović.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Pa evo uvažena kolegica je kazala netočno ja ću citirati njezin navod. Kaže: "Ustavni sud ukida još jedan zakon." Pa naravno da nije odlukom Ustavnog suda ukinut cijeli zakon, nego pojedine njegove odredbe. I upravo ovim izmjenama i dopunama se te odredbe, dakle preciziraju, pojašnjavaju i ukazuje se sada na bolja zakonska rješenja. I otklonit će se ovim novim zakonskim rješenjima čitav niz problema koji su se uistinu pojavili u smislu primjene samog zakona. Dakle, ne radi se o ukidanju zakona, nego o pojedinim njegovim odredbama. Hvala.
U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ove izmjene i dopune Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći jer smatramo da ovim predloženim izmjenama, dakle Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji je evo sada u primjeni nešto više od dvije godine zapravo se poboljšava i da se bolje ispunjava ona svrha zbog koje je on i donijet pred dvije godine. Točno je da se ovim Zakonom, dakle ispunjava odluka Ustavnoga suda koji je odredio da pojedine odredbe ovoga Zakona mogu ostati na snazi još do 15. srpnja ove godine. I u tom smislu će tu obvezu iz odluke Ustavnoga suda ćemo evo sada i ispuniti. I naravno još i ova druga dva razloga za izmjenu, a to su usklađenje sa Zakonom o općem upravnom postupku, ali jednako tako i neke poboljšice u izričaju zakona, a i one neke nedoumice u primjeni koje su se pokazale u ove dvije godine. Točno je što je kolega Tomljanović rekao da ovaj Zakon nije ukinut odlukom Ustavnoga suda. Ukinute su njegove pojedine odredbe. I evo premda je bilo dobacivanja iz klupa da je ukinut gotovo cijeli zakon. To jednostavno nije točno. Ukinute su evo dvije odredbe, dva stavka iz dva članka i još tri članka koliko uspijevam pobrojat su ukinute, a ostale izmjene i dopune zakona kojih je zaista jedan obiman broj ali nisu obvezne prema odluci Ustavnoga suda već je iskorištena prigoda izmjene i dopune da bi se ovaj zakonski tekst i u drugim dijelovima u izričaju poboljšao i da bi se uvele neke poboljšice. Čuli smo, tu možda je bila malo promašena rasprava jer kao da smo raspravljali. Mi smo pred čini mi se dva tjedna raspravljali o Izvješću o pružanju besplatne pravne pomoći, pa je tu bilo mjesto da pobrojimo sve to što do sada možda nije bilo najbolje. Ali upravo temeljem tih i takvih izvješća gdje su se utvrdili problemi u provedbi rezultat toga su i ove izmjene i dopune pred nama. Naravno da je ovako cjelovito riješen institut pravne pomoći prema Zakonu iz 2008. jedna novina u Hrvatskoj. Dakle, za svaki novi zakon, novo reguliranje jednog pravnog područja potrebno je neko vrijeme u praksi da bi se ono potvrdilo i provjerilo. Evo sad je iza nas dvije i pol godine korištenja. Dakle, možemo iz izvješća vidjeti da je broj osoba koje su zatražile korištenje besplatne pravne pomoći, dakle porastao čini mi se za 18% i da je također porastao broj odobrene besplatne pravne pomoći. Čuli smo tu da je bilo niza problema da ljudi nisu mogli doći do besplatne pravne pomoći, jer je bio strog imovinski cenzus. I to je, to se iščitalo iz izvješća. I upravo u tom smislu idu izmjene ovoga Zakona. Dakle, da se uvjeti za dobivanje besplatne pravne pomoći ublaže što znači da više niti ovaj uvjet odgovarajućeg stambenog prostora nije ograničen kvadratima, pa je dolazilo zaista do takvih problema da ljudi ako su imali 10 kvadrata više stambenog prostora su izgubili ovo pravo. Sada je to po ovom prijedlogu utvrđeno da će se smatrati odgovarajućih stambenim prostorom ako podnositelj zahtjeva i članovi njegovog domaćinstva koriste isključivo jedan jedini stan ili kuću za stanovanje što bi značilo da oni nemaju dva, tri stana ili može bit kuću za odmor, a da se javljaju na sredstva iz državnoga proračuna. Također je imovinski cenzus povećan, dakle na 2 tisuće i 700 kuna, što znači da danas jedna četveročlana obitelj može imati prihod, dakle čistu plaću preko 10 tisuća kuna i da ostvaruje pravo na besplatnu pravnu pomoć, naravno tu svi oni primici dječji doplatak itd. ne ulaze u taj iznos, dakle i tu je otvoren širi prostor za dostupnost te besplatne pravne pomoći. Što se tiče odluke Ustavnoga suda ono što treba reći da Ustavni sud zapravo nije zadirao u meritum i u princip ovog zakona, on je samo rekao da norme nisu precizno određene, dakle prvu primjedbu imamo u odnosu na koncept egzistencijalnoga pitanja koja je bila zakonom nedovoljno precizno, dosadašnjim zakonom, izričajem zakona nedovoljno precizno utvrđena, pa je u tom smislu i izmijenjen članak 5. koji sad precizira za što se i za koje postupke se može odrediti, odobriti besplatna pravna pomoć, ali također kaže da iznimno i u svim ostalim upravnim postupcima kada takva potreba proizlazi iz konkretnih životnih okolnosti. I ono što je još valja reći da iznimno i od stavka 1. koji govori kad će se odobriti i gdje će se pred kojim, pred sudovima, javnopravnim tijelima i odobriti besplatna pravna pomoć, da sud može na zahtjev stranke koja ne ispunjava ovim zakonom propisane uvjete odobriti pravnu pomoć iz razloga pravičnosti. Naime tu se onda zadržava taj opći princip i europski pristup pravo pravičnosti, ali se onda odluka o tome prepušta isključivo sudu i sucu da o tome odluči. Prijedlogom ovih izmjena zakona također su precizirane i druge odredbe na koje je ukazao Ustavni sud, a to je novi sustav imovinskih kriterija, dakle kao što sam već govorila također su precizirane odredbe o tome kada odvjetnik može odbiti pružiti pravnu pomoć, u biti u meritumu je to ostalo gotovo isto, samo se ovaj zakon više ne poziva na Zakon o odvjetništvu, već sam utvrđuje razloge kao što je to uglavnom i u Zakonu o odvjetništvu kada odvjetnik može odbiti pružiti pravnu pomoć. Što se tiče povrata plaćene pravne pomoći ukoliko je stranka uspjela u sporu, i ove odredbe su precizirane izmjenama ovoga zakona, a svakako tu smo čuli kojekakvih razmišljanja, ali sigurno da stranka kada uspije u sporu i kada dobije naknadu svojih sudskih troškova koji su potrošeni da nije u redu da ih zadržava za sebe, a da su oni bili plaćeni iz sredstava poreznih obveznika, dakle iz proračuna, ukoliko je unaprijed nešto primila, a poslije je za to naknadu kao stranka koja je uspjela u sporu primila, onda je u redu da to se i natrag vrati. I zadnja primjedba Ustavnoga suda koja je govorila da nisu dovoljno transparentno određena raspodjela sredstava iz državnog proračuna pružateljima pravne pomoći, jer je do sada bilo određeno u postotku da 50% se odnosi na udruge za projektno financiranje, a ostatak na druge pružatelje pravne pomoći, dakle odvjetnike, sada se to više ne utvrđuje u postotku, već se to precizira način raspodjele i nadzire se utrošak sredstava državnoga proračuna. Ovdje smo čuli niz primjedaba o tome kako je komplicirano da građanin dođe do besplatne pravne pomoći, jer su tu neki jako komplicirani obrasci itd. I izmjenama ovoga zakona to se nastojalo u što je većoj mogućoj mjeri pojednostavniti, ali naravno ne možemo i ne bi bilo u redu da pravo na besplatnu pravnu pomoć ima svatko bez obzira na svoju ekonomsku ili socijalnu snagu, da to, ta sredstva koristi iz, zapravo od poreznih obveznika i iz državnoga proračuna. Dakle ovo je pravna pomoć u građanskim i upravnim stvarima, jer je pravna pomoć u kaznenim predmetima riješena Zakonom o kaznenom postupku, dakle za one osobe koje to ne mogu ostvariti svojim sredstvima, dakle nisu toliko ekonomski moćne. Pristup znači obratiti se samo prvom uredu državne uprave gdje će oni djelatnici u državnoj upravi dakle uputiti stranku i svakako joj i ispuniti obrazac ukoliko je stranka neuka, stranka ne mora donositi nikakve dokaze o imanju ili neimanju imovine, to će sve provjeriti ured samostalno, dakle jedino ono što treba iz porezne uprave donijeti potvrdu o svome dohotku. Dakle jednostavnije od toga ne znam kako bi moglo biti, možda primjedba da u nekim ruralnim mjestima gdje je prvi ured državne uprave udaljen od pojedinoga mjesta da se razmisli o eventualnom prijenosu ovlasti na upravna tijela jedinica lokalne samouprave, da bi u tom smislu bilo to dostupnije građanima. Prigovori udruga da su spremne pružati pravnu pomoć, ali da eto nije bilo, nego jedan ili dva zahtjeva, dakle naravno svi, za sve građane jednako, pod određenim uvjetima imovinskog cenzusa kada ispune te uvjete koji su ovim prijedlogom izmjena i dopuna znatno ublaženi imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć. Zanimljivo je da su odvjetnici gotovo u cijelosti istrošili da tako kažem taj svoj po dosadašnjem zakonu rezervirani dio, i to je vrlo razumljivo, jer se stranke kada dobiju rješenje o odobrenju prava na besplatnu pravnu pomoć, a trebaju se obratiti sudu stranke će po prirodi stvari prvo se obratiti odvjetniku za takvu pomoć da ih on zastupa na sudu, i daleko je više u ovim predmetima zahtjeva za sekundarnu pravnu pomoć, a to znači zastupanje pred sudom, nego na primarnu pravnu pomoć. Također ovim se zakonom uvodi i novi pružatelj pravne pomoć, a to su uredi državne uprave, ukoliko oni administrativnim kapacitetom to zadovoljavaju i ukoliko mogu. Mislim da je to dobro jer su to educirane osobe, poglavito u ove 2 godine su prošle temeljitu edukaciju u tim uredima i nema razloga kada stranka već tamo dođe da onda i ne dobije pravnu pomoć u onom dijelu u kojem to uredi mogu pružati, a to je primarna pravna pomoć. Evo na tragu svih ovih iznesenih izmjena i dopuna i od strane državnog tajnika i evo koje smo sad elaborirali i kojima se zapravo implementiraju primjedbe Ustavnoga suda, ali kojim se i širi besplatna pravna pomoć i to treba reći, osim na zastupanja pred sudovima i pred državnim tijelima, odnosno kako je sada stipulirano javno-pravnim tijelima, da se u besplatnu pravnu pomoć uključuje i oslobađanje od plaćanja sudskih pristojbi i oslobađanje od plaćanja troškova sudskog postupka čime se objedinjuje i taj segment pravne pomoći koji je dosad se određivao odlukom suca pa se sudac opterećivao nesudskim stvarima prije svega, nije imao mogućnost, odnosno imao je težu mogućnost provjere imovnog stanja stranke i kriteriji su bili neujednačeni ovisno od suda do suda ili od suca do suca itd. Ovim se zakonom sada utvrđuju jednaki kriteriji, ovaj zakon sada dozvoljava da se odredbe o besplatnoj pravnoj pomoći odredi i drugim posebnim zakonima ukoliko to neko posebno područje zahtjeva. Ali, ono što pridržava za sebe ovaj zakon to je da odredbe zakona kojima se utvrđuje postupak oslobađanja od sudskih pristojbi i oslobađanja od plaćanja troškova sudskog postupka imaju prednost postupovne odredbe ovoga zakona, a ne posebnih zakona. Evo i kako je isteklo vrijeme zbog svih ovih poboljšica postojećega zakona, a sam koncept zakona je dobro postavljen sa ovim poboljšicama mi ćemo podržati donošenje zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-HSU-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, ovo je jedan loš zakon kao što je samo ministarstvo reklo o njemu obzirom da je na primjedbe Ustavnog suda promijenilo 56 od 67 članaka. Dakle, očito treba pisati novi zakon. Međutim, bez obzira što je ministarstvo promijenilo 56 od 67 članaka što znači da i samo smatra da je loš zakon bio, a bio je loš, nisu napravili dobar zakon. Ovaj zakon ne valja. I temeljem onog što je rekao Ustavni sud, a Ustavni sud ovdje nije rekao, samo u pola rečenice spominje nepreciznost izričaja, a upravo obrnuto suprotno onom što vrlo često Ustavni sud radi nije se zadržavao na tehničkim primjedbama o preciznosti ili nepreciznosti izričaja nego je većina teksta koji Ustavni sud obrazlaže svoju odluku se odnosi na meritum. Dakle, na siromaštvo, na uputnice, na način određivanja kriterija, na neprihvatljivost birokratizirane procedure pa vas čak upozoravaju i na potrebu istraživanja tih tema. Dakle, Ustavni sud se ni najmanje nije zadržavao na tehnikalijama preciznosti izričaja nego upravo na meritumu. Inače dok ovo raspravljamo ovo je naš monitoring. Ako se sjećate kad smo raspravljali o završetku pregovora pa imat ćemo monitoring, nećemo imati monitoring, pa što će taj monitoring značiti – ovo, ovaj zakon i niz ovakvih zakona koje treba promijeniti, prilagoditi nove donijet je sadržaj onoga što će pisati u izvještaju Europske komisije koja će promatrati na koji način se zakoni provode, mijenjaju i dovode do one razine na kojoj faktički se njima može postići ono što se tvrdi da se njima želi postići i o tome će ovisiti da li će zemlje članice odlučiti da odgode ulazak Hrvatske u EU sa 1. srpnja 2013. na neki kasniji datum ili ne. To je inače sadržaj Poglavlja 35. u kojem se definira naš monitoring koji smo nota bene završili. Prema tome ovo nije samo vezano na jednu vrlo važnu temu u kojoj se radi o dostupnosti pravde nego je vezano i na jednu širu temu, a to je dostupnost EU. Ovaj zakon ima jednu vrlo čudnu povijest, a to je da od početka kad se počeo raditi i bio u različitim fazama u proceduri ovdje u Saboru iz meni potpuno nepoznatih i neobjašnjivih razloga se njime uvijek pokušavalo spriječiti što je moguće veći broj ljudi da dođu do besplatne pravne pomoći. Dakle, umjesto da se zakon koncipira tako da što veći broj ljudi može dobiti besplatnu pravnu pomoć pri punoj svijesti da svatko tko si može platiti će si sigurno platiti advokata dobroga, zakon je koncipiran od početka, boreći se protiv ljudi koji bi eventualno mogli zatražiti besplatnu pravnu pomoć. Ono što je najzanimljivije ovdje postoji staro pravilo ako nešto funkcionira nemoj ga popravljati. Besplatna pravna pomoć je u Hrvatskoj postojala i dobro je funkcionirala. Od strana različitih udruga i od strane odvjetnika. I onda se krenula regulirat cijelom serijom varijanti ovog zakona i od tisuće ljudi koji su tražili besplatnu pravnu pomoć sada naravno ne traži nitko jer ne može tražiti. I oni podaci o kojima je kolegica Antičević govorila su točni. Dakle, imate po dva čovjeka tu, po tri čovjeka tamo gdje ste nekad imali stotine pa i tisuće ljudi. I naravno da ljudima treba ta pomoć. Ali, treba im tako da razumiju gdje je mogu tražiti, što mogu tražiti i što mogu dobiti. Zakonom, očito i Ministarstvo pravosuđa je bilo potpuno svjesno da zakonom koji je dosada bio na snazi je bio potpuno nemoguć. Jer da nije bilo svjesno da je taj zakon bio potpuno nemoguć ne bi mijenjalo 56 od 67 članaka. Međutim, ono što je promijenilo, a poslujući sa ovim različitim varijantama ovog zakona je zapravo od jednog sustava gdje su ljudi mogli dobiti neku pomoć i gdje im je bilo dostupno nekakvo savjetovanje se došlo do toga da više ne mogu. Dakle, i to smo uredili zakonom da onda imate po dva, tri čovjeka koja traže na istim mjestima gdje ste nekada imali stotine i tisuće ljudi koji su tražili takvu vrstu pomoći. Postoji inače detaljna analiza i to bi zbilja trebali uzeti. Mislim u tome je sudjelovalo puno ljudi, međunarodni i domaći stručnjaci uključujući profesora Pravnog fakulteta Alana Uzelca koji je inače i član DSV-a koji je detaljnu analizu napravio zašto ovo ne funkcionira, detaljnu analizu zašto ovo ne funkcionira i zašto ljudi ne mogu doći do toga, detaljnu analizu zašto uputnice ne funkcioniraju i onda vi u ovom zakonu ukidate uputnice i upisujete rješenja. Dakle, nije šija nego je vrat. Ne mora više čovjek ići okolo sa uputnicom nego mora ići s rješenjem, kao da mu je lakše nositi rješenje nego što mu je bilo lakše nositi uputnicu. Tražite suglasnost ukućana kolegica Sobol to je u njezinom resoru, suglasnost ukućana da im se pretražuje po imovinskom stanju. Prvo postoji naravno OIB koji bi to naravno morao omogućiti. Tražite tu suglasnost recimo u situaciji gdje imate nasilje u obitelji i sada će muž koji tuče ženu dati koja hoće i obratno to što kaže predsjednik, kojih je doduše ima slučajeva od 3%, a 97 su ovi drugi, će sada dati suglasnost da se njemu pregledavaju računi ako njoj treba pomoć i ode na sud i rastane se primjerice. Dakle, rješenja su ovdje upisana koja apsolutno ne uzimaju u obzir planetu Zemlju da ne kažem stvarni život i kojim ljudima je to potrebno. Pa nije to potrebno ljudima koji žive sa pristojnim standardom u komotnijim uvjetima, ne. Potrebno je ljudima koji žive u lošim uvjetima, koji su siromašni da si ne mogu platiti ni autobusnu kartu, a kamoli nešto drugo. Glavni kriterij za ovakav zakon, ako hoćete da on stvarno postigne cilj koji treba postići, a to je da ljudi koji si ne mogu priuštiti da si plate pravnu pomoć, da ju dobiju. I u tim uvjetima je sigurno bolje da se jedan ili dva provuku koji ne bi imali po svim kriterijima pravo, nego da 99% od onih kojima to treba nemaju šanse doći do te pravne pomoći. Očito je da državni uredi nisu rješenja, očito je da su rješenja obilazak terena, što su nota bene Udruge za ljudska prava radile. Dakle, obilazak terena što prane klinike recimo rade, po tim selima u nekim recimo jedanputa u 6 mjeseci u svakom dijelu HRvatske gdje imate takav teren, to nije u urbanim centrima, nego u ruralnim dijelovima, obilazak terena gdje je ljudima dostupno onda čovjek na licu mjesta. Dok uopće oni saznaju kuda moraju ići državni uredi postoj i već iskustva sa tim državnim uredima koji uglavnom upotrebljavaju ogromnu birokratsku proceduru, da te ljude izbace van, da ih prestraše i da im više ne dolaze i ne gnjave ih. Može se reći, mi iz nekog razloga ne želimo osigurati besplatnu pravnu pomoć, ne želimo pa imamo različito stajalište. Ja recimo smatram da treba, vi smatrate da ne treba, o.k. ali mislim da je krajnje cinično reći je, je, je mi osiguravamo besplatnu pravnu pomoć, ali smo to zakonsko uredili tako da za razliku od onoga što je prije bilo moguće, sada više nitko praktički bez diplome pravnog fakulteta i prosječne plaće od 15 tisuća kuna ne može se dokopati besplatne pravne pomoći. A u tom slučaju ako ima pravni fakultet i 15 tisuća kuna onda ne zadovoljava kriterije, a bez toga ne može razumjeti što ste mu ovdje sve napisali. Prema tome, moje mišljenje je da će taj zakon doživjeti jednu ogromnu promjenu ako se želi osigurati besplatna prava pomoć. Dakle, sljedeći puta se neće vjerojatno mijenjati 56 od 67 članaka, nego što ja znam 65 od 67 članaka, dakle tu treba novi zakon. Ali ovo što je ovdje promijenjeno, a primjedbe Ustavnog suda su vrlo sadržajne. One nisu tehničke i samo formalne prirode, nego su vrlo sadržajne i upućuju vas na taj sadržaj, a na kraju je došla promjena takva da umjesto uputnice imate rješenje, to ne pojednostavljuje ništa situaciju, da imate još urede državne uprave i da nema kriterij od 35 kvadrata koje bi morali prodati da bi si mogli osigurati besplatnu pravnu pomoć, nego sada možete imati malo više kvadrata i ne morate odmah postati beskućnik ako hoćete pravnu pomoć. Dakle, mi nećemo podržati taj zakon, ali je činjenica da taj zakon je pod monitoringom i da o kvaliteti toga zakona i o pokušaju da se ovdje nešto smulja, mislim da je puno, puno opasniji nego što je šteta za ljude koji neće moći osigurati pravnu pomoć. Opasno je jer se odnosi na udovoljavanja monitoring kriterija za 1. srpnja 2013. i ako se ovo bude radilo mi 1. srpnja 2013. mi u EU ući nećemo. Hvala.
Hvala. Imamo ispravke. Prvo gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Niz netočnih navoda, ali evo barem jedan. Da je promijenjeno 53 članka u ovom zakonu po odluci Ustavnog suda, netočno. Ustavni sud slovom i brojem ukida dva cijela članka i tri stavka u tri članka. To je ono što ukida Ustavni sud. Istine radi mi smo tu dosta opširno govorili i državni tajnik i ja sam govorila o razlozima za ove druge izmjene. Jedna druga velika netočnost, da je do donošenja ovoga zakona sustav besplatne pravne pomoći dobro funkcionirao i da je bio dostupan. Ja bih pitala po čijoj to informaciji dobro, isključivo po informaciji udruga koje su bez ikakvih kriterija i kvalifikacija tobože pružale pravnu pomoć, ne po strankama i građanima. A ako se vi zalažete za to da se državni proračun, novac državnog proračuna i poreznih obveznika troši bez ikakve kontrole na način da se da 400 jednoj udruzi, neću imenovat, 400 tisuća kuna, a da u izvješću o potrošenom novcu tamo 2008. piše pružili smo pravnu pomoć 358 puta. Kome, kako, zašto, šta, nigdje ništa. To je protivno i mnogim drugim zakonima ove države o trošenju proračunskog novca. Hvala.
Hvala. Imamo još jedan ispravak, gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine predsjedniče. Netočan je navod zastupnice koja kaže: zakon je koncipiran protiv ljudi koji bi mogli ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć. To je netočno. Upravo se dogodilo zapravo suprotno, zakon je koncipiran tako da se pristupilo stvaranju novog sustava kriterija, imovinskih kriterija za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć. Isto tako je propisan standard u odnosu na imovinsko stanje kao glavni kriterij za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć, jednako kao što su i propisane iznimke od općega pravila. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani predsjedniče. Državni tajniče. Pa sigurno na početku je dobro prisjetiti se da Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći primjenjuje se od 11. veljače 2009. godine i što je u svakom slučaju značajno za mnoge građane Republike Hrvatske. Pravosuđe i njegova tijela postala su dostupna svim građanima pod jednakim uvjetima. Nitko nije branio nikome i prije da donese takav zakon, ili od 2000. ili koje godine da isto tako građani mogu puno ranije kroz Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći ostvarivat svoju pravnu pomoć. Ali najlakše je danas kritizirati kad netko nešto napravi. Građanima čije egzistencijalne mogućnosti nisu dovoljne za angažiranje odvjetnika ovaj zakon osigurava jednak i djelotvoran pristup pravosuđu tj. besplatnu pravnu pomoć i zastupanje pred sudom. Besplatna pravna pomoć utvrđuje se kao primarna i sekundarna. Primarna pravna pomoć obuhvaća opću informaciju, pravni savjet, sastavljanje određenih pisanih podnesaka, rješavanje spora mirnim putem izvansudskim rješenjem. Sekundarna pravna pomoć obuhvaća zastupanje pred sudovima, mirno rješavanje spora pred sudom i pisane podneske u sudskim postupcima. Sustav besplatne pravne pomoći organiziran je danas u 20 u reda državne uprave u županijama i 13 ispostava, a pravnu pomoć mogu pružati odvjetnici, udruge i pravni fakultet putem pravne klinike. Za sada su samo dvije takve pravne klinike, jedna je u Zagrebu, a jedna u Splitu. Sukladno zakonu osnovano je Povjerenstvo za pravnu pomoć kao savjetodavno tijelo Ministarstva pravosuđa, a koje čine predstavnici upravo tih udruga, sindikata, akademske zajednice, Odvjetničke komore, Ministarstva pravosuđa itd., znači sastavljeno je od predstavnika pružatelja i korisnika besplatne pravne pomoći i zato je dobro što se ovim zakonom upravo jača položaj tog povjerenstva, znači tijela koje u principu upravlja sustavom besplatne pravne pomoći. Besplatnu pravnu pomoć građani najviše koriste u obiteljsko-pravnim postupcima, negdje u oko 53% slučajeva u odnosu na ukupno korištenje besplatne pravne pomoći. Zakonom se uređuju oblici pravne pomoći, uvjeti koje korisnik treba ispuniti, definirani su pružatelji pravne pomoći, način njihov rada i financiranje i uređena su pitanja nadzora nad provedbom zakona. Predloženim izmjenama i dopunama zakona prema odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske ublažen je kriterij egzistencijalnog pitanja kao jedan od uvjeta za odobravanje besplatne pravne pomoći. Kvalitetnije je uređeno pitanje imovnog kriterija, a u skladu s razlozima koje je naveo Ustavni sud Republike Hrvatske. Naglasak je na konkretnim životnim okolnostima, a predložena rješenja su usklađena s Europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i praksom Europskog suda za ljudska prava. Predloženim zakonom se detaljno uređuje i definira sadržaj obijesnog parničenja tj. kada su očekivanja podnositelja zahtjeva nerazumna, nerazmjerna sa stvarnom situacijom, odnosno ako je razvidna zloporaba zahtjeva za besplatnom pravnom pomoći. Detaljnije su uređena pitanja vezana uz oslobođenje od plaćanja pristojbi i troškova postupka. Dosadašnja praksa to je područje uređivala šumom zakona, sada se to kvalitetnije i detaljnije uređuje ovim predloženim zakonom. Detaljnije je uređeno pitanje naknade troškova spora kada stranku zastupa odvjetnik. Sada se nedvojbeno propisuje pravo na punu naknadu troškova s osnova nagrade i naknade za rad odvjetnika u slučaju uspjeha u sporu. Precizno se uređuju uvjeti i način povrata plaćenih troškova pravne pomoći kada je korisniku u sporu dosuđen trošak postupka, imovina ili dohodak tj. primitak koji takav povrat opravdava. Otvorena je mogućnost bespovratne dodjele sredstava u visini 10% od iznosa ukupno pružene pravne pomoći u slučaju izvanrednih materijalnih troškova. Sve u svemu, ovim izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći sigurno će ovaj zakon biti puno efikasniji u svojoj primjeni. Tako da sve ove kritike koje jesu po meni ne stoje, ali izgleda da je važno, bitno je da se kritizira, a ne da se stvarno govori o suštini ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa Gordana Sobol, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Dakle dozvolite mi, nekoliko stvari bih htjela reći povodom izmjena i dopuna Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Naime, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći namijenjen je, valjda nam je to svima jasno ili bi trebalo biti jasno, onima koji nemaju financijskih sredstava da ostvare svoje pravo, ostvarivanja svog prava pred sudovima u Hrvatskoj i da bi ustvari onda i duh toga zakona trebao bit upravo ka tome cilju. Sva izvješća koja smo do sada ispravljali, a vezana su uz Zakon o pravu na besplatnu pravnu pomoć pokazuju da se htjeli mi to priznati ili ne besplatna pravna pomoć koristi u malom broju slučajeva, da se ionako mala predviđena sredstva za tu namjenu ne troše, ne potroše do kraja. Stoji činjenica i ocjena da zakon kao takav nije zaživio i da je mnogim zainteresiranima za ostvarenje prava preko ovog Zakona u stvari ostao nedostupan. O toj problematici razgovarali smo više puta u ovom Saboru između ostalog, a i najviše razgovarali smo i kod samog donošenja Zakona o pravu na besplatnu pravnu pomoć. I ja sam jučer na sjednici odbora rekla da mi je u stvari danas jako žao što upravo u tom periodu kad se donosio onaj prvi zakon, dakle o pravu na besplatnu pravnu pomoć da onda Vlada nije imala dovoljno sluha na primjedbe koje su dolazile sa razine ne samo nevladinih udruga, nego i sa razine stručnjaka. I ja sam sigurna da je tada Vlada usvojila primjedbe da bi taj zakon puno prije zaživio i bio u krajnjoj liniji dostupan svima onima kojima on treba biti dostupan. Stoji činjenica kao što je naglasila kolegica Pusić da izmjene i dopune Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koje su danas ovdje pred nama nisu ograničene, nisu se ograničile samo na one dijelove zakona koje je Ustavni sud ukinuo kao protu ustavne već u stvari idu i puno šire. I obzirom stvarno na broj članaka koji se mijenja i ja postavljam pitanje nije li bilo potrebno donijeti i potpuno novi Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Ograničit ću se samo ne nekoliko primjedbi vezano oko rješenja koja su data kroz ovaj Zakon naslanjajući se na analizu pravobraniteljice za ravnopravnost spolova koju je dala upravo primjena ovog zakona koju je dala u svom izvješću za 2010. godinu. Pa onda recimo sve nas podsjećam da smo tad se prepirali, da li se mišljenje i preporuke iz takvog i sličnih izvješća uvažavaju od strane Vlade. Ali ovo je, obzirom da niti jedna preporuka iz tog mišljenja koje se odnosilo na izradu novog prijedloga, odnosno izmjena i dopuna prijedloga zakona nisu usvojena zaključujem da smo u pravu kad kažemo da badave raditi analize, da badave pisati preporuke i mišljenja kada oni koji bi to trebali uvažavati ili se barem očitovati o tim preporukama i mišljenjima to ne učine. Dakle, prvo što je uočljivo u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona, a to je da je sužen krug pravnih područja na kojima je moguće redovno tražiti pravnu pomoć, te je sužen krug osoba koje istu pomoć mogu zatražiti. Naime, iz teksta članka 5. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći slijedi nedvojbeno da je iz zakonskog teksta izostavljen navod o pravu na zaštitu djece i mlađih punoljetnika, žrtava kaznenih djela i obiteljskog nasilja, te trgovanja ljudima. Dakle, pravo na besplatno pravnu pomoć suženo je na građanske i upravne postupke, te upravne sporove. Time žrtve nasilničkog ponašanja u obitelji ostaju bez mogućnosti zaštite svojih prava u prekršajnom ili kaznenom postupku protiv nasilnika. Kolegica Pusić je prije spomenula, da recimo između ostalog po prijedlogu ovoga Zakona i žrtva nasilničkog ponašanja bi trebala tražiti suglasnost, odnosno izjavu svog partnera koji ju je istukao da bi mogla ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć. No, obzirom da se po ovom Zakonu žrtve nasilja to više nasilničko ponašanje u obitelji to više pravo nemaju onda na žalost neće eto trebati tražiti niti suglasnost partnera. Pravobraniteljica je između ostalog i predložila da se pravo na ostvarivanje besplatne pravne pomoći proširi na područje prekršajnog i kaznenog prava, te da se žrtvama nasilničkog ponašanja u obitelji i trgovanja ljudima omogući korištenje ove vrste pravne pomoći radi zaštite njihovih prava u kaznenom, odnosno prekršajnom postupku. Nadalje, u ovom Zakonu su propisani uvjeti za pružanje pravne pomoći. No, izgleda da će se postojanje ili nepostojanje tih uvjeta prepustiti diskrecijskoj ocjeni službenika i službenica gradskih ureda, državnih ureda. Pa se postavlja pitanje ujednačenosti primjene ove zakonske odredbe. Naime, između ostalog članak 5a. kaže da jedan od uvjeta za dobivanje pravne pomoći je to da podnositelj zahtjeva ne raspolaže dovoljnim znanjem i sposobnošću da to svoje pravo ostvari. Postavljam pitanje tko će i na koji način utvrditi ispunjava li podnositelj, podnositeljica zahtjeva taj uvjet ili ne i na koji način. Da li ta, koji traži mogućnost ostvarivanja besplatne pravne pomoći da li on ima dovoljno znanja ili ne. I u konačnici kakve to veze uopće ima. Nadalje, za ostvarenje prava na sekundarnu pravnu pomoć potrebno je da se radi o složenijem postupku. Tko će u državnom uredu procijeniti da se radi, da je postupak složen ili jednostavan. Da se podnositelj nema sposobnost sam zastupati. Kakva sposobnost? Poslovna, fizička, psihička, obrazovna, intelektualna, zdravstvena ili neka druga. Da se zahtjev odnosi na nešto što je očito neosnovano odnosno neostvarivo. Koji to službenik će imati u svim tim uredima dovoljno znanja o mogućnostima pravnog sustava procijeniti da li se radi o očito neosnovanom ili o očito neostvarivom zahtjevu. I ono što posebno želim upozoriti u okviru članka 5a. dakle stavak 3. govori se i o sprječavanju objesnog parničenja. Pa ja ću ovako reći. jučer na odboru je predstavnik predlagatelja, eto naveo jedan primjer nekakve prometne nezgode nekoga tko je napravio u Srbiji, a ima dvojno državljanstvo ili ne znam šta je sad pokušao. Ja ću samo ovako reći i konstatirati. Onaj tko nema financijskih sredstava, koji nema dovoljno financijskih sredstava da ja bih ovako rekla ostavi svoje najegzistencijalnije potrebe a da usput pored toga ostvari i pravo na besplatnu pravnu pomoć osobno ne vjerujem da bi toliko bilo objesti u tom parničenju i da bi riskirao da eventualno gubljenjem parnice mora nadoknaditi silne sudske troškove. A kad govorim o tom objesnom parničenju, posebno je po meni upitan onaj zadnji dio stavka 3. gdje kažete ako su očekivanja podnositelja zahtjeva u očitoj suprotnosti sa konačnim ishodima u sličnim predmetima. Molim vas lijepo! Šta to znači? Da će službenik u nekakvom državnom uredu imati pred sobom sve moguće sudske predmete, presude, i onda procjenjivati jesu li ti postupci eto slični onome što bi se moglo očekivati da će se desiti kod rješenja zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć. Smatram da je ovo, stvarno ima apsurdnih rješenja i u ovom prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. I konačno, rok za odobravanje besplatne pravne pomoći produžen je na 30 dana, umjesto dosadašnjih 15 jer je to u skladu sa usklađivanjem sa Zakonom o općem upravnom postupku, međutim obzirom da se radi upravo o ostvarivanju jednog od temeljnih prava, kroz Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći ja osobno podržavam prijedlog pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, da kada je ovaj zakon u pitanju da se, dakle kada je u pitanju Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći uvede rješenje sui generis te da rok za donošenje istoga rješenja, dakle da se ne čeka 30 dana, nego kad je ovaj zakon u pitanju da rok za donošenje bude 15, a ne 30, a ako ništa drugo bi nekakva učinkovitost pravne zaštite ostala makar dijelom ista kao i do sada. Dakle u skladu sa svim ovim što sam rekla, u skladu sa pogotovo mojim apsolutnim neslaganjem sa time da se izvješća, pa i ovi pravobraniteljica, između ostalog za ravnopravnost spolova očito ne čitaju, a još manje uvažavaju preporuke i mišljenja, osobno ne mogu dati glas za izmjene i dopune ovakvog prijedloga zakona.
Hvala. Obavještavam da je u 10 i 51 minutu prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Sada imamo prvo ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo tu se kroz raspravu stalno povlači da žrtve obiteljskog nasilja neće moći ostvariti pravo na pravnu pomoć iz razloga što će trebati neku suglasnost nasilnika da im se to ostvari. Nasilje je kazneno djelo, prema tome u tom postupku je pravna pomoć uređena Zakonom o kaznenom postupku, i svakako će svaka žrtva imati pravnu pomoć u tom smislu, bez obzira na odredbe o imovinskom cenzusu ovdje u ovom zakonu.
Hvala. I replika, gospodin zastupnik Šime Lučin.
Mislim da je kolegica jako dobro sistematizirala razloge i komplicirane situacije zbog kojih bi se ovaj zakon zapravo mogao nazvati zakon kako ne ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć. Umjesto da se stvari pojednostave, umjesto da se ljudima omogući da ostvare tu pravnu pomoć, besplatnu pravnu pomoć zapravo im se komplicira život. Zapravo će ispasti da je nevladin sektor učinkovitiji od Vladinog sektora. Ja ne znam zašto se nije sasvim drugačije pristupilo. Zašto nije napravljena neka analiza, utvrđena okvirna sredstva za jednu godinu i onda na osnovu toga zapravo išlo u koncipiranje zakona. Jer ovako ispada zapravo da je ovaj zakon ima za cilj kako onemogućiti da se dobije besplatna pravna pomoć. Mislim što bi najmanje predlagatelj mogao napraviti, a to je da ovaj zakon pusti u drugo čitanje, iako baš nisam siguran da se on može i popraviti.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lučin, jedna od osnovnih primjedbi i stoji kada je u pitanju izmjene i dopune ovog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, je i ta da je ustvari očito na brzinu naravno opet su rađene ove izmjene i dopune, pod izlikom da je Ustavni sud dao određene rokove. Međutim stoji i činjenica da je u međuvremenu održana jedna konferencija koja je u biti okupila na širokoj razini sve zainteresirane strane, sve institucije koje u svemu ovom sudjeluju i nevladin sektor, a pod financijskim, između ostalog, pokroviteljstvom i međunarodne zajednice. I sa te konferencije postoje određeni zaključci i preporuke, ne samo s ove, nego i sa niza ranijih, ali i preporuke i zaključci koji su išli i od strane, ja sam govorila prvenstveno o pravobraniteljici za ravnopravnost spolova, ali je i pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom dala niz primjedbi i konkretnih amandmana, međutim na žalost ispada da može ministarstvo bilo koje staviti bilo koji svoj prijedlog izmjena i dopuna na svoje web stranice i nek to bude na web stranicama 15 dana ili mjesec dana ili mjesec i pol dan, ali očito da sve ono što se izvan toga raspravlja i preporučuje to kod naše Vlade sluha nema. I onda dolazimo naravno do toga, jučer je predstavnik predlagatelja na sjednici Odbora za ravnopravnost spolova već najavio da će se i dalje pratiti primjena ovoga zakona, pa ako bude potrebno za koji mjesec ćemo ponovo ići na nove izmjene i dopune Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, i tako valjda unedogled.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom, na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o Prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći s konačnim prijedlogom zakona, koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u proceduru donošenja po hitnom postupku. Prvenstveni razlog što se Vlada Republike Hrvatske odlučila na izmjene i dopune zakona leži u činjenici da je svojom odlukom Ustavni sud Republike Hrvatske utvrdio neustavnost pojedinih odredaba zakona i to članka 5. stavka 2., članka 8., članka 10. stavka 2., članka 37. i članka 53. stavka 2. Također izmjene i dopune zakona predlažu se i radi unapređenja sustava, s obzirom na uočene nedostatke tijekom primjene samoga zakona, stoga ću u svom izlaganju osvrnuti se na najznačajnije promjene koji se predlažu ovim prijedlogom, a sastoje se u sljedećem. Predlaže se promjena članka 5. zakona na način da se propisuje jasan okvir za odobravanje pravne pomoći uređenjem primarne i sekundarne pravne pomoći, taksativnim nabrajanjem postupaka u kojima se ostvaruje pravna pomoć. Osim toga propisuje se i iznimna mogućnost odobravanja pravne pomoći i u svim drugim sudskim postupcima, kada takva potreba proizlazi iz konkretnih životnih okolnosti podnositelja zahtjeva. Izmjenom ove odredbe izvršava se obaveza sukladno odluci Ustavnog suda, ali i usklađivanje s europskom konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Predloženim izmjenama i dopunama zakona izvršava se i obveza uređena zaključkom Vlade Republike Hrvatske od 6. travnja 2010. godine o preispitivanju pitanja iz pojedinih upravnih područja, i obveznom usklađenju postupovnih odredaba sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku. Predlaže se novi sustav imovnih kriterija za odobravanje pravne pomoći kako bi se i u praksi ostvarilo ustavno načelo o pristupu pravosuđu. Isto tako predlažu se iznimke za podnositelje koji ne ispunjavaju potrebne uvjete jer bi im plaćanje troškova postupka moglo ugroziti uzdržavanje obitelji. Precizno se predlažu razlozi kada odvjetnici kao pružatelji pravne pomoći smiju odbiti pružanje pravne pomoći te se zadržava opće pravilo po kojem odvjetnici ne smiju odbiti pružiti pravnu pomoć. Uređuje se postupak povrata iznosa plaćene pravne pomoći i sam postupak raspodjele sredstava kao i uređuje se oslobođenje od plaćanja sudskih pristojbi i troškova sudskih postupaka. Odlučivanje o sustavu besplatne pravne pomoći prenosi se na urede Državne uprave. Istaknuo bih, a za što smatram da je važno, da su svi oblici pravne pomoći oslobođeni od plaćanja sudskih pristojbi i troškova sudskih postupaka. S obzirom na iznijeto mišljenja sam da su predložene izmjene i dopune uistinu sadržajne te će se istima unaprijediti i poboljšati sustav pravne pomoći, odnosno omogućiti učinkovitije pružanje pravne pomoći. Stoga ću podržati donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine državni tajniče o ovoj temi smo ne tako davno razgovarali kada smo imali na dnevnom redu Izvještaj o ostvarenim odobrenim zahtjevima za pružanje besplatne pravne pomoći i moram reći da sam zadovoljan što je došlo do predlaganja izmjena i dopuna zakona mada bi bio sretniji da zbog obima promjena ste došli sa novim prijedlogom zakona. Jer ovaj problem čestih izmjena i dopuna zakona doista već stvara užasan problem ne samo građanima nego i onima koji moraju primjenjivati te iste zakone jer sam uvjeren da pročišćeni tekst ovog zakona neće biti objavljen sljedećih 5 godina pa ćemo opet imati situaciju da se služimo zakonom sa 5, 6, 7, 8 izmjena i dopuna i više nitko ne zna niti je siguran koja varijanta zakona je u Hrvatskoj je u primjeni. U izvješću kojega ste u ime Vlade vi podnosili, ali i u izvješću pučkog pravobranitelja postoje dvije stvari koje su jednake. Broj ljudi, broj građana ove zemlje koji su tražili besplatnu pravnu pomoć ili se obraćali pučkom pravobranitelju zbog problema ovrha je na drugom, odnosno trećem mjestu po ukupnom broju i bilježi znatan rast već u prošloj godini u odnosu na pretprošlu. Kada budu vidljivi podaci za ovu 2011. ja sam siguran da taj broj bude trostruko veći no što je bio u vašem prošlom izvještaju i izvještaju pučkog pravobranitelja. Zašto sam to spomenuo? Čini mi se da počesto jednim zakonom ili zakonima građane dovodimo do zida, a onda im eto drugim zakonom omogućavamo, osiguravamo ili obećavamo besplatnu pravnu pomoć. Iz sadržaja, iz analize sadržaja tih zahtjeva, dakle onih kojima je odobrena pravna pomoć, ali i iz izvještaja pučkog pravobranitelja dade se zaključiti da je najveći broj problema građana bio vezan na nepravilnu primjenu zakona, odnosno lošeg rada tijela javne vlasti bilo da se radi o lokalnoj, regionalnoj samoupravi, državnoj upravi ili institucija, odnosno ustanova s javnim ovlastima. Jednom takvom primjeru, gospodine državni tajniče, svjedočimo punih 6 mjeseci i o njemu sam vam prošli put govorio i pokušao ukazati na potrebu paljenja alarma u institucijama javne vlasti. Postoji jedan problem u kojem građani ne mogu zatražiti pravo na besplatnu pravnu pomoć iako su im prava financijska, socijalna i egzistencijalna povrijeđena. A to su postupci ovrha. Nevjerojatno veliki broj građana se javlja, a o tome vam svjedoče i mediji ako ne vjerujete meni. Građani ne dobiju ovršni nalog, račun mu je blokiran, dakle nema nijedan dokumenat na temelju čega bi došao u Državni ured sa zahtjevom besplatne pravne pomoći. Građani i nadalje, državni tajniče, ne dobivaju ovršne naloge, računi im se blokiraju, nema novaca da po listu papira plati 52 kune u FINA-i da bi saznao tko i zašto mu je blokirao ili ovršio račun. Nemaju novaca! Oni znaju da su dobili ovrhu, znaju da im je cjelokupni račun blokiran, niti znaju tko ni za koje potraživanje niti zašto i kamo ti ljudi da krenu? Dešava se i to da u dijelu poslovnica FINA-e službenici građanima ne daju kompletne informacije, ne upućuju ih na mogućnost otvaranja posebnih zaštićenih računa, a u trenutku kada u ovrhu uđe i onaj dio primanja koje je zakonom zabranjen ovršiti, porodne naknade, socijalna primanja, dječji doplatci, građani su pred zidom jer naprosto ta ovršena sredstva više ne mogu vratiti. Događa se da komunikacija između FINA-e i banaka puca i zahtjevi za otvaranjem posebnih računa ne dolaze do banaka i u ovrhu odlaze cjelokupna primanja. Čak i po ugovorima o bankarskim kreditima sklopljenim nakon 2008. godine jer znamo da smo mijenjali zakon 2008. i ograničili ovrhu na jednu trećinu primanja. Bilo je i dosta ljudi koji se javljaju koji su u ugovore kao dužnici ili su dužnici sklapali prije 2008. kada je ugovorom bilo omogućeno davanje suglasnosti na ovrhu cjelokupnog računa. Javljaju se ljudi čije su invalidnine blokirane, ovršene. Javljaju se građani kojima je banka blokirala račun za potraživanja iz 1994. godine. Prekjučer, recimo taj slučaj. Zašto sam vam to naveo? Ti građani nemaju nijednu ispravu nijedan dokumenat na temelju kojeg bi pokušali zaštititi svoje interese tražeći besplatnu pravnu pomoć. Nemaju financijskih sredstava da plate javnoj vlasti FINA-i dokumente na temelju kojih bi došli do spoznaje ili činjenica tko i zašto. To je klasični primjer kada određenim zakonima i postupanjima tijela javne vlasti, građane tjeramo u situaciju da od države traže besplatnu pravnu pomoć i nalaze se u začaranom krugu. Ljubazno vas molim po drugi puta i upozoravam. U sustavu ovrha u provedbi toga niti u FINA-i niti u bankama, štedionicama, kreditnim unijama i kod ovrhovitelja nešto ne štima. Netko ne zna svoj posao ili ga ne radi kako treba, a to je moguće zato što nadležna tijela nadzora i kontrole ne reagiraju na svakodnevne sudbine građana koji se pojavljuju u medijima. Naprosto ne mogu vjerovati da dnevni primjeri koji izlaze u javnost sa imenom i prezimenom građana, sa točnim podacima i situacijama nisu dostatni, nisu dovoljni da netko veli dobro, shvatili smo, idemo konačno u nadzor da vidimo što se to događa. I najnoviji primjeri ovo je idealno ako radnik građanin, radnica, službenik ostane bez posla, banke koje su mu dale kredit povećavaju mu kamatu jer je veći kreditni rizik. Ovo je idealna situacija. Ljudi koji ostaju bez posla za strane banke u Hrvatskoj snose veći kreditni rizik pa im povećamo sada kamate. Kako će ih naplatiti? Ovrhom. Kojim dokumentom da se taj čovjek pojavi pred državom temeljem ovog zakona da potraži pravnu pomoć? Mislim da je previše slučajeva i sudbina javno svjedočeno da i vi kao Ministarstvo pravosuđa nadležno za nadzor ovrhovitelja, Ministarstvo financija za FINA-u, a guverner Hrvatske narodne banke za banke konačno velike gdje je nastao problem, tko je za to kriv i koje su mjere poduzete da se sustav poboljša, da se ispravi, popravi kako ne bi imali 10 ili 5 tisuća zahtjeva građana za besplatnu pravnu pomoć.
Zahvaljujem. I uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo već su kolege prije mene manje više sve detaljno objasnile što nam donosi ovaj prijedlog zakona, pa se ja neću ponavljati u tom dijelu. Želim izraziti potporu ovom prijedlogu zakona jer mi se čini da će se na ovaj način kako se ovim prijedlogom uređuje povećati broj korisnika koji će moći ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć. Ja ću se u nekoliko rečenica osvrnuti na kategoriju ljudi koja je i u ovom prethodnom razdoblju dakle od početka primjene Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći tražila ostvarivanje toga prava, a to su osobe sa invaliditetom i to one osobe sa invaliditetom koje su slabog imovnog stanja, dakle koje ne rade i koje nisu u mogućnosti i vjerojatno nikada neće biti privređivati same za svoj život. Željela bih ovom prigodom evo pohvaliti odredbe ovog prijedloga zakona koje se i odnose na osobe sa invaliditetom iako možda to u samim člancima i ne piše da se odnosi isključivo na njih, ali ja iz tih odredbi to iščitavam. Stoga kao npr. u članku 9. u stavku 2. kada kaže da se iznimno od stavka 1. pravna pomoć može odobriti podnositeljima zahtjeva koji i ne ispunjavaju uvjete iz stavka 1. ako je imovno stanje takvo da bi obzirom na stvarne i predviđene troškove postupka plaćanje troškova postupka ugrozilo ugrožavanje podnositelja zahtjeva članova kućanstva. Često i plaćanje sudskih pristojbi i plaćanje troškova postupka osobama s invaliditetom koji žive od osobnih invalidnina, tuđe pomoći, njega itd. ne mogu biti dostatni prihodi i ne smiju se uračunavati u prihode već i po do sadašnjem zakonu ti primici se nisu uračunavali u primitke. Tako da evo drago mi je da se i ovom prigodom mislilo i na takvo ja ću reći teške kategorije osoba s invaliditetom, teške u smislu materijalne mogućnosti. Međutim, ono što mi se čini da je ovdje još trebalo napomenuti, a to je kada se radi o imovini koja se neće uzimati u obzir kada će se odlučivati o odobrenju zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć. Znamo da su stanovi ili kuće koje služe za život korisnicima odnosno tražiteljima ovoga prava. Međutim, čini mi se da je to u jednom dijelu trebao biti i automobil i on jest do određene vrijednosti opisan u članku 9. Međutim, ta vrijednost koja prema ovom članku iznosi po mom mišljenju, a kada su u pitanju osobe sa invaliditetom premalo dakle 18 najnižih mjesečnih osnovica za obračunavanje plaćanja doprinosa i obveza za obvezna osiguranja. Pa sam stoga evo i u tom smislu ja predložila jedan amandman koji vjerujem da ćete razmotriti i ja se nadam i prihvatiti, a to je da se u članku 22. ovog prijedloga zakona doda još nešto, a to je da se tim člankom izmijeni i stavak 3., odnosno ne kompletan stavak 3. nego da se u stavku 3. članka 25. dosadašnjeg zakona doda alineja 3 koja će upravo uvrstiti automobil koji je ortopedsko pomagalo, koji mora biti prilagođen, dakle prilagođen je automobil koji koristi osoba s invaliditetom kao ortopedsko pomagalo do vrijednosti 100 tisuća kuna. To je realno da se za tu neku cijenu može kupiti pristojan automobil koji koristi osoba s invaliditetom. Nemojmo zaboraviti nije samo problem kupiti automobil, komande koje se u vozilo ugrađuju nisu jeftine i osoba s invaliditetom i to mora isfinancirati. Ne odlučuju se baš previše na ovakvu investiciju, ali oni koji ne mogu koristiti sredstva javnog gradskog prijevoza zbog toga što ne mogu savladavati transfere kolica, autobus, kolica, sjedalo u autobusu, tramvaju ili bilo kojem drugom prijevoznom sredstvu jednostavno su prisiljena koristiti osobni automobil kao ortopedsko pomagalo. Evo uz ovaj amandman i ovo što sam navela želim još istaknuti da kao što sam već rekla podržavam ovaj prijedlog zato što mi se čini da će ipak veći broj korisnika moći ostvariti pravo na besplatnu pravnu pomoć, a to je ono što je u konačnici cilj i interes vjerujem svih nas. Stoga evo još jednom ističem, podržavam ovaj prijedlog zakona i molim gospodine državni tajniče razmotrite ovaj amandman i ja vjerujem da ćete ga moći prihvatiti. Ističem da je on usuglašen sa osobama s invaliditetima, dakle da s njihovim krovnim organizacijama pa vjerujem da ćete evo i na njihovo zadovoljstvo prihvatiti ovaj moj amandman. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. Uvaženi Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem vam svima na dobroj i iscrpnoj raspravi i samo nekoliko komentara koje mislim da mogu ustvari dodatno i konačno pojasniti raspravu. Naravno da ovaj zakon ima, prije svega se mora konstatirati da je donošenjem ovog zakona i to je već netko od zastupnika, više zastupnika isticalo, prvi puta u Hrvatskoj je uveden integralni sustav besplatne pravne pomoći u slobodnoj nezavisnoj državi Hrvatskoj. Naravno, vrsta pravne pomoći bilo je i ranije no ovdje je prvi puta postavljen zakonski okvir i uspostavljen sustav i to na temelju analize koja je činjena i na temelju prilagodbe i pripreme sustava od 6 mjeseci prije njegovog praktički uključivanja građana u ovaj sustav 1. veljače 2009. godine. To ne valja zaboraviti, to je snažan argument in favorem potrebi i htijenju da se kvalitetno uredi ova osjetljiva materija. Drugo je vezano uz ustavnu odluku. Ovdje je bila više puta spominjana odluka Ustavnoga suda, nitko ne bježi i naravno da je predlagatelj bio u obvezi unijeti u tekst zakona razradu odluke Ustavnoga suda Republike Hrvatske. No isto valja reći da je osporeno 20 članaka ovoga zakona, da je osporavano 20, a da je Ustavni sud reagirao samo u odnosu na dva članka i tri stavka u tri članka. Nije to malo, ali sasvim sigurno Ustavni sud nije nijednim svojim izričajem niti osporio koncept ovoga zakona i sustava pružanja besplatne pravne pomoći kako je to ovim zakonom utvrđeno. Bilo je riječi i o tome da će ovaj zakon biti pod monitoringom Europske unije u sadašnjem postupku do konačnog ulaska. Pa on je i do sada pod monitoringom Europske unije, Europske komisije, on jest jedno i mjerilo za zatvaranje poglavlja 23. i sasvim sigurno se ne moramo bojati tog monitoringa i implementacije svih propisa koje smo donijeli. Upravo u tom smislu, ne samo monitoringa nego poboljšanja postojećega teksta intervenirano je u niz rješenja koja su prije svega pravno, tehnički, ali onda dijelom i supstancijalno vidjevši što se u praksi nije pokazalo, pokazalo se previše sporim, neučinkovitim ili što je u praksi moglo malim koracima doći do puno većih poboljšanja. Ono što valja istaći isto tako da je povećan krug pružatelja usluga besplatne pravne pomoći i to ne od strane nekompetentnih institucija. Ovdje moram uistinu reagirati, nakon 20 godina rada u hrvatskoj državnoj upravi da je kontinuirano jedan krug ljudi, jedan krug stručnjaka obilježavan sa bešćutnošću i birokratskim impulsima. To jednostavno nije točno, a nije točno upravo uz pružanje besplatne pravne pomoći i pravne pomoći. Ministarstvo pravosuđa vrlo pomno osluškuje reakciju građana i imali smo vrlo malo prigovora, iznimno malo prigovora, a puno pohvala na način kako to čine službenici ureda državne uprave i mislimo da daljnjom edukacijom, da su dovoljno kompetentni i da je krug pružatelja na taj način proširen in favorem ponovno građena. Ovakvo rješenje isto tako nije neutemeljeno u komparativnoj praksi. Naravno iz komparativne prakse uvijek možete izvući jedno i drugo rješenje i to rješenje hrvatskog kombiniranog modela, mješovitog modela postoji i u drugim zemljama i pokazuje se učinkovitim. Ono što sigurno nije točno, a to je da je ovim zakonom sužen krug mogućih korisnika besplatne pravne pomoći. Ovaj zakon nije … [[Ne razumije se.]] zakon, on je postavljen i u početku kao zakon koji ima visoke ciljeve koji hoće pravnim instrumentarijem postizati na način koji je najučinkovitiji i zato se ne srami ničega. Jednostavno priznaje svoje pogreške koje zamjećuje u praksi i daje ih u bilo kojem političkom trenutku. Ispravljaju se tri mjeseca, šest mjeseci prije izbora, godinu dana prije izbora, prije dvije godine. Njega ne valja jednostavno politizirati. I ono što mi se čini da je izvor svih nedaća u svemu i svih sukoba, a to je da li je ovim Zakonom u stvari dobro izbalansiran među odnos pružatelja udruga kao pružatelja i odvjetnika kao pružatelja pravne pomoći. Najbolji odgovor su vam uvijek građani, korisnici pravne pomoći. Oni će uvijek izabrati kvalitetu i oni su je izabrali. Ovdje pokazatelji iz izvješća i svega upravo na to ukazuju. Ponavljam i završavam. Sasvim sigurno mora se, ovaj se sustav mora usavršavati ali on nije ne sustav. On je kvalitetan sustav, sustav koji traži svoje dorade ali sustav koji je postavljen in favorem krajnjim korisnicima i izbalansiran u odnosu na pružatelje. U odnosu na amandmane samo izjašnjavanje. Što se tiče Odbora za zakonodavstvo amandman se prihvaća. Što se tiče Odbora za pravosuđe amandmani se prihvaćaju i što se tiče amandmana uvažene zastupnice Ljubice Lukačić isto tako amandman se prihvaća. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo i jedan ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Pa državni tajnik je u svom završnom obraćanju dva puta, barem dva puta opetovano ponovio da se ovim prijedlogom zakona, izmjenama i dopunama proširuje krug osoba na koje se primjenjuje Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći. Ja postavljam pitanje gdje su, jeste upravo ste tako rekli, i ja postavljam pitanje gdje su onda tu žene, djeca žrtve obiteljskog nasilja kada se radi o prekršajnim postupcima. Valjda se, pretpostavljam da se misli da u tim postupcima bi trebala država biti ta koja će zastupati ženu uglavnom u liku i djelu osobe iz policije. Ma molim vas lijepo, pa dajte malo provjerite koliko se, u koliko slučajeva se kada je u pitanju prekršajni postupak policija pojavljuje u tim postupcima pred sudom kao oni koji će štititi ženu žrtvu nasilja. Ona je prisiljena ili to činiti sama ili uzimati odvjetnika, a to može uzeti sad nakon ovog Zakona jedino ako ima novaca. O tome ja govorim i o tome sam govorila u svojoj raspravi.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu o ovoj točci i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 840, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i zastupnica Ljubica Lukačić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedlog zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem dakle na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 74 glasa za, 26 suzdržanih i 3 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Na prijedlog predlagatelja predlažemo da se točka 2. i točka 3. spoje. Ima li netko nešto protiv? Nema. Prema tome, zajedno ćemo izvršiti objedinjenu raspravu po točkama dva i točkama tri. To je - Konačni prijedlog Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 845. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 846. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio i na jedan i na drugi zakon klub HDSSB-a. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Izvolite.
Potpredsjedniče samo jedno malo razjašnjenje i objašnjenje koje nam je potrebno. Složit ćemo se, dakle složili smo se s objedinjenom raspravom točke 2. i 3. Međutim, hoćete li nešto produljiti i vrijeme koje je potrebno za raspravu?
Produljit ćemo za klubove na 20 minuta što je uobičajeno. Pojedinačna rasprava je normalno 10 minuta. Da, u ime Vlade Republike Hrvatske kao predlagatelja uvažena Barica Novosel, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Izmjena Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava vezana je za novu primjenu Zakona o kaznenom postupku od 1.9. Od sadašnjih 55 državnih odvjetništava ovim Zakonom predlaže se ustrojavanje 34 državna odvjetništva. Naime, primjenom novog Zakona o kaznenom postupku kao što znate sudska istraga prelazi na državno-odvjetničku istragu. Da bi se moglo osigurati primjena zakona pojedina državna odvjetništva koja imaju jednog ili dva zamjenika nisu u mogućnosti osigurati stalno dežurstvo i rad državnih odvjetnika potrebnih za primjenu ovih zakona, a isto tako druga problematična situacija vezano za to je osigurati prostor i opremu za snimanje i provođenje državno-odvjetničke istrage. Znači, novim prijedlogom umjesto 55 predlaže se 34 državna odvjetništva koja slijede nakon toga ćemo izlagati Zakon o područjima i sjedištima sudova područja i sjedišta općinskih sudova koja su nadležna za suđenje u kaznenoj grani sudovanja. Zakon bi se primjenjivao od 1. rujna 2011. godine. Do fizičkog spajanja općinskih odvjetništava koja se spajaju došlo bi do 31.12.2019. godine, a do fizičkog spajanje općinska odvjetništva koja se nisu fizički spojila djelovala bi kao stalne službe spojenih odvjetništava. Drugi zakon je Nacrt o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova sa Konačnim prijedlogom zakona. Jednim dijelom je vezan isto tako na primjenu novog Kaznenog zakona od 1.9. Naime, potreba za promjenom nadležnosti u rješavanju predmeta iz oblasti kaznene grane sudovanja proizlazi iz činjenice da je donesen novi Zakon o kaznenom postupku, a koji u cjelovitosti stupa na snagu 1. rujna 2011. godine. Prema tom zakonu svaki optužni akt podložan je ispitivanju pred Optužnim vijećem kojeg čine tri suca profesionalca. Optužno vijeće sastavljeno od tri suca profesionalca nakon podnošenja optužnice, pa sve do njenog potvrđivanja, odlučuje o određivanju, produljenju i ukidanju istražnog zatvora, te odlučuje o potvrđivanju optužnice. Naime od naših 67 općinskih sudova koji prema sadašnjoj organizaciji mreže sudova postoje, mi imamo dosta sudova gdje kaznene predmete suda jedan ili dva suca. Prema praksi Europskog suda za ljudska prava koji je i zauzeo takvo stajalište o prigovoru protiv optužnih akata mora odlučivati vijeće od trojice sudaca koji su svi specijalisti za kazneno pravo. Predlaže se ovim prijedlogom da 34 općinska suda sude kaznenu granu sudovanja. Druga od izmjena koje se predlažu ovim zakonom je da za rješavanje predmeta iz ovlasti obiteljskog zakona u potrebi dežurstva izvan radnog vremena dežurna budu samo općinski sudovi u sjedištu županijskih sudova. Naime, do sada su po obiteljskom zakonu dežurali svi općinski sudovi na području Republike Hrvatske i nakon provedene analize koju je sačinilo Ministarstvo pravosuđa uvidjelo se da je godišnje od 10 do 15 situacija ima kada dolaze predmeti na sud izvan radnog vremena, a svi sudovi do sada su i suci i službenici bili dežurni, to su jedna ogromna sredstva koja ministarstvo izdvaja za njihova dežurstva, iz ove analize je vidljivo da su ta, te situacije kad se pojavljuju neka, predmeti koji dolaze na sud izvan radnog vremena upravo ovi veći sudovi koji su općinski u području županijskih sudova. Treća važna izmjena u ovom zakonu je ustanovljavanje općinskog radnog suda u Zagrebu, koji započinje, bi započeo sa radom 1. siječnja 2011. godine. Naime oko razgovora oko osnivanja radnih sudova da ili ne sačinjena je jedna sveobuhvatna analiza priljeva radnih sporova na općinske sudove u Republici Hrvatskoj unatrag 10 godina. Iz te analize proizlazi da se broj primljenih radnih sporova na općinskim sudovima u Republici Hrvatskoj ustabilio na jedno 10-ak tisuća predmeta, osim godina, to se dogodilo možda 2010. kad se pojača priliv predmeta zbog nepoštivanja kolektivnih ugovora. Od tih primljenih predmeta na općinskim sudovima zagrebački općinski sud dobiva preko 50% svih primljenih predmeta, a isto tako zagrebački općinski sud ima i preko 50% neriješenih predmeta trenutačno radnih sporova u Republici Hrvatskoj. Zbog toga je zakonodavac i zbog potreba ekonomičnosti, a na koncu konca i pravnog pitanja predložio osnivanje radnog suda samo u Zagrebu. Na području drugih županijskih sudova ako uzmemo sve predmete koji dolaze radni na sudove na području Osijeka, Slavonskog Broda, Rijeke, kad bi bio radni sud za sve te predmete koji dolaze prema okvirnim mjerilima i prilivu predmeta to bi bio radni sud sa dva, tri suca. Zaključak je da bi takav sud bio neekonomičan, da nema potrebe, jer da se ti predmeti koji su u malom broju u kratkom vremenu mogu rješavati na sadašnjim sudovima. Osim općinskog radnog suda u Zagrebu, to je sud koji ima godišnji priliv između 7 i 8 tisuća predmeta i to bi bio sud sa oko 30-ak sudaca koji bi sudio isključivo radne predmete. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, uvaženi zastupnik i predsjednik odbora Zdravko Mršić. … [[Upadica se ne razumije.]] Zvonko, dobro. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predlagatelji. Samo ćemo izvijestiti o raspravi o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, s konačnim prijedlogom zakona, prijedlog zakona broj 846. Dakle odbor je u svojstvu zainteresiranog radnog tijela razmotrio ovaj zakon na sjednici koja je održana danas. Nakon uvodnog izlaganja predstavnici predlagatelja, većina članova odbora je u raspravi podržala donošenje ovog zakona u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Iznijeto je mišljenje prema kojem bi trebalo preispitati rješenje predloženo člankom 4. konačnog prijedloga zakona, na način da se razmotri mogućnost da kaznene predmete protiv mladih počinitelja kaznenih djela i dalje rješavaju općinski sudovi u Gospiću, Čakovcu, Koprivnici, Požegi, Virovitici i Zlataru, s obzirom na udaljenost nadležnih sudova za rješavanje tih predmeta s jedne strane i potrebi da primjerice maloljetni počinitelji kaznenih djela trebaju pratiti zakonski zastupnici, odnosno njihovi skrbnici s druge strane. Predstavnica predlagatelja odgovorila je na više pitanja postavljenih u raspravi, koja su se odnosila na status sudaca koji rade u sudovima koji se spajaju, status zemljišnoknjižnih odjela općinskih sudova, obzirom na predložene promjene i slično. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova predložio donošenje predloženog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo i iz izlaganja državne tajnice jasno je da se radi i o između ostaloga zbog potreba primjene novog Kaznenog zakona, a radi se i o ekonomičnosti u Ministarstvu pravosuđa, pa moram ponoviti da ta ekonomičnost o kojoj se govori je ponekad upitna i iz drugih razloga, a ne samo iz ovih zbog kojih dolazi do tzv. racionalizacije mreže sudova. Ponavljam ovdje, pa ne znam već po koji puta, upit, ali znam i brojke koliko je Ministarstvo pravosuđa, odnosno Republika Hrvatska izgubila novaca, koliko je plaćeno zbog sporosti, odnosno nerazumnih rokova sudovanja, zatim zbog dislokacije slučajeva, dakle sudova, dislokacije stranaka i predmeta, a onda i zbog sporova koje smo izgubili u Strasbourgu. Radi se o više milijunskim, u eurima govorim, štetama, novčanim. Dakle, kada se radi o ekonomičnosti zanimljivo je da su te brojke, dakle upravo iz ova tri razloga koja sam naveo se broje u više milijuna eura. E sada, danas raspravljamo o racionalizaciji mreže, odnosno sjedišta državnih odvjetništava i o racionalizaciji sjedišta sudova, a u svezi kaznenih postupaka. Ja bih s obzirom da je to spojeno jedno s drugim onda ipak jedno po jedno. Dakle, radi se o državnim odvjetništvima i mi smo koliko se sjećam prije nekoliko mjeseci imali raspravu i na kraju i glasovali o racionalizaciji sudova i to po svim segmentima, općinskih, županijskih i svih ostalih. Ovo je nova rekao bih racionalizacija ili restrikcija i pitanje je zapravo dostupnosti građana ili onih koji se tiču upravo državnih odvjetništava ili kazneni postupak sudu, fizička dostupnost. Naime, kada gledamo prijašnje odluke koje su usvojene Županijski sud u Požegi je vrlo loše prošao, Općinski sud u Lipiku i Pakracu su pripojeni Općinskom sudu Daruvar, a u drugostupanjskom postupku Županijskom sudu Bjelovar. Županijsko Državno odvjetništvo u Virovitici je pripojeno Bjelovaru, a evo sada imamo priliku ne znam po kojim kriterijima, a to se pitaju i odbori za pravosuđe i za, i ovaj drugi odbor. Dakle, dva odbora postavljaju također koliko sam pročitao u svojim raspravama, Odbor za zakonodavstvo, koji su to kriteriji i mjerila kojim se odlučivalo da npr. Državno odvjetništvo i Općinski sud u Đakovu budu pripojeni Državnom odvjetništvu u Našicama kao i Općinskom sudu Našice? I prije smo imali u svezi Našica kada se radilo o Prekršajnom sudu cijelu raspravu ovdje toliko da smo na kraju, da su Našičani, građani Našica, prikupljali potpise da Prekršajni sud u Našicama ostane i opstane u Našicama, a da ne bude pripojen Đakovu. Kada gledamo broj stanovnika Našica i Đakova, a ja računam da smo prosječno po potrebama za Državno odvjetništvo i kaznenim postupcima ajde da kažem svuda u Hrvatskoj jednako kazneno distributivni, onda je sasvim sigurno da kaznenih djela ima više tamo gdje je više stanovnika. Najbolje bi bilo kad ih ne bi bilo uopće. Pa onda jedan grad od 35 tisuća stanovnika kao što su Našice pripaja se, pardon Đakovo, pripaja se Državnom odvjetništvu u Našicama koje ima 15, 16 tisuća stanovnika. Ali istovremeno u jednom drugom slučaju se događa obrnuto. Isti takav grad kao što su Našice su Županja koja se pripaja Vinkovcima. Sa otprilike isto stanovnika kao Đakovo. E sada, u jednom slučaju vrijedi pripajanje iz većega grada u manji, a u ovom drugom obrnuto. Pa onda koji su to zapravo kriteriji? Da se Đakovo pripaja Našicama, govorim o sudovima, državnim odvjetništvima, a Županja Vinkovcima. Zašto se Vinkovci ne bi pripojili Županji? Koji su kriteriji i mjerila? Kažete ekipiranost, tamo gdje ima jedan ili dva suca da nedostaje onaj, barem onaj treći, koji bi onda bio u onom kako ste rekli, dakle radio po prigovoru Optužno vijeće od 3 suca jel' po prigovoru optuženika. Pa nije li Ministarstvo pravosuđa bilo dužno ekipirati državna odvjetništva i kaznene sudove? Je li to posao Ministarstva pravosuđa da razvija pravosudnu službu? Kažete prostor, evo prostor Đakovo na primjer, da je problem prostora. Pa zna se da u Đakovu postoji već godinama bivša upravna zgrada Bika Đakovo, odnosno Đakovštine koja je upropaštena zna se kako sa tisućama tona pšenice itd. koje su nestale i još uvijek danas ne znamo kamo je, iako postoji Državno odvjetništvo koje bi to trebalo valjda i ispitati. Dakle, državno vlasništvo tzv. "zgrada mimoze" koja propada, a mogla bi se upotrijebiti dakle kao sjedište i kao mjesto u kojem bi moglo biti Državno odvjetništvo i Kazneni sud. Ali, idemo na soluciju koja zapravo ne odgovara nikome ni Našicama ne odgovara, ni Županji ne odgovara. Nova Gradiška se pripaja Slavonskom Brodu, a sami ste rekli da je Slavonski Brod zaista preopterećen i da ima slučajeva da su i slučajevi iz Požege, dakle i Županijski sud Požega je dakle ima dijelove ingerencije u Slavonskom Brodu. Prema tome, radimo pa ja bih rekao, neću reći Sizifov posao, ali mi nije jasno. Nadalje, kada govorimo o argumentima onda možemo govoriti i o zemljopisnom izgledu pojedine županije, o broju stanovnika pojedine županije. Dakle, neću govoriti o distribuciji kaznenih djela, to je valjda podjednako u Hrvatskoj posvuda, valjda nema netko tko je ili je pak u Đakovu manji broj slučajeva s obzirom da je dobar gradonačelnik i nadbiskupijsko sjedište pa onda da se sele tamo gdje ih je više, valjda u Našicama. Ali, ne vjerujem da je tako, da je više kaznenih djela i kaznenih postupaka u Našicama. Dakle, kada gledamo veličinu županije evo uzmimo primjer Šibensko-kninske županije, nemam ništa protiv, ima 2 Državna odvjetništva u Kninu i Šibeniku. Je li tako? Osječko-baranjska županija također ima 2. Osječko-baranjska županija koja ima 330 tisuća stanovnika i koja je 3 puta po površini veća od Šibensko-kninske županije. Jesmo mi u Slavoniji i dalje ovca za šišanje i po pitanju Ministarstva pravosuđa i po pitanju pravosudnih tijela i sudova? I Vukovarsko-srijemska županija, jedna od najvećih županija i najbrojnijih županija u RH. Brodsko-posavska županija dakle imate samo u Slavonskom Brodu, općinsko državno odvjetništvo pripaja se kaže Slavonskom Brodu, iz NOve Gradiške u Slavonski Brod. Na kraju krajeva vi znate gospodo iz ministarstva da u Hrvatskoj postoji 430 općina i 125 gradova. Ovo se zovu općinska državna odvjetništva iako nemaju veze sa općinama, tako je ostao stari naziv. U odnosu na županijski jedan niže stupanjski sud koji se zove općinski. I ako se svih tih 55 općinskih državnih odvjetništava u gradovima ne nose naziv gradsko državno odvjetništvo, ne znam, zove se općinsko državno odvjetništvo a svi su u gradovima. Dakle, za 435 općina i 125 gradova postojalo je 55 općinskih državnih odvjetništava. Sada je prijedlog da se i taj broj reducira ili kako se kaže racionalizira na 34 općinska državna odvjetništva uz 15 županijskih državnih odvjetništava. I trgovački sud je bio predmet mreže racionalizacije i znate i sami da je cijelu Slavoniju i pet slavonskih županija sa 800 i više tisuća stanovnika ostao samo jedan trgovački sud i to onaj u Osijeku. Za razliku od nekih drugih krajeva države u kojima je na puno manje stanovnika postoji trgovački sud. Dakle, koji su to argumenti koja su to mjerila kojim se tako rukovodi i ovako da kažem premješta ili miješaju karte i raspodjeljuje i mreža državnih odvjetništva i općinskih sudova a u svezi kaznenih djela. Županja se pripaja Vinkovcima, državno odvjetništvo i općinsko državno odvjetništvo pa će onda stanovnici solferije, a znate gdje je to u onom najistočnijem dijelu HRvatske najjužnijem dijelu Slavonije gdje su smješteni Vrbanja, Strošinci, Soljani, Gunja, Drenovci, Rajevo selo, POsavski podgajci, Đurići hrliti u Vinkovce na sud. Ja se nadam da su vama i te relacije jasne, taj prostor da vam je jasan. kao što nije bilo jasno da se ukida ono prije prekršajni sud u Našicama pa ljudi iz Feričanaca su po prijedlogu vašega ministarstva trebali ići u Đakovo zato što nije vezao pojas a nije imao platiti kaznu i mora ići na Prekršajni sud u Đakovo. Hvala Bogu to je riješeno peticijom građana Našica sa potpisima 2 tisuće 800 stanovnika Našica pa je ostao Prekršajni sud u Našicama. Što će se događati u budućnosti sa ovakvom praksom? Jeli u Slavoniji i po Ministarstvu pravosuđa jeli ona postala da ne kažem rekao sam ovca za šišanje, a sada mogu reći, kažnjenička bojna pa se onda ovako postupa, ja zaista ne znam. Ocijenit će to građani nadam se ovakvo postupanje. Na kraju krajeva ono što je gospodin Vinković neki dan spominjao i zbog čega je tražio da se odgodi hitni postupak, jasno kada je u pitanju i to naše Đakovo, nadbiskupijsko sjedište, onda kada pogledam samo upitnost i sanjanje Ergele Đakovo sa Lipikom, pa zatim propast Đakovštine, pa Rodilište u Đakovu, evo sada i prijedloga kojega nismo i nije nitko očekivao da se Općinsko državno odvjetništvo u Đakovu pripoji Našicama koje su gotovo tri puta manje, 2 puta. Kažem a istovremeno se Županja koja je iste veličine kao Našice pripaja Vinkovcima. Kako je to objašnjivo sve skupa? Zbog toga je HDSSB-a uložio amandmane, dakle da ostanu i Općinsko državno odvjetništvo u Našicama i u Đakovu ali istovremeno da zbog broja predmeta u Osijeku opstanu i općinska državna odvjetništva u BElom Manastiru jer to je Baranja to je Slavonija i Baranja dakle kada kažem Baranja to je jedna zemljopisna cjelina, znamo gdje je smještena i da je gledajući tradiciju kada govorim o tradiciji onda tu trebam naglasiti Sud u Požegi koji jedan od najstarijih sudova u RH, najstariji. A danas je toliko skljaštren, jednostavno skljaštren, okljaštren da ja ne znam i funkciju toga suda, počevši odlaska Lipika i Pakraca prema DAruvaru i Bjelovaru prema Slavonskom Brodu itd. a tako isto govori i o tradicija sudovanja i u Belom Manastiru. I ne samo u Belom Manastiru nego i Suda u Valpovu. Zbog toga je HDSSB uloži po dva amandmana svaki od ovih zakona i to da se ostanu općinska državna odvjetništva u Osijeku za područje Općinskog suda u Osijeku, zatim Općinsko državno odvjetništvo u Valpovu za područje Općinskog suda u Valpovu i Općinsko državno odvjetništvo u Belom Manastiru za područje Općinskog suda u BElom Manastiru. Nadalje, drugi amandman je da ostaje Općinsko državno odvjetništvo u Đakovu za područje Općinskog suda u Đakovu i da opstane i ostane Općinsko državno odvjetništvo u Našicama za područje Općinsko suda u Našicama. Isto tako dakle gotovo u istom tekstu u istom obrazloženju postoje i dva amandmana za kazneni sud u ovim gradovima, kažem u gradovima iako se oni zovu općinsko državno odvjetništvo i općinski kazneni sud kako već god hoćete. Još jedanput da istaknem s obzirom na veličinu županija i broj stanovnika ima primjer koji sam već naveo kada uspoređujemo Osječko-baranjsku ili Vukovarsko-srijemsku županija sa dva općinska državna odvjetništva onda moram navesti i Šibensko-kninsku koja ima 100 tisuća stanovnika, dakle dva puta manje nego Vukovarsko-srijemska i tri puta manje nego Osječka, a ima isti broj državnih odvjetništava i kaznenih sudova. Ili pak Istarska županija koja je također znatno manja od Osječko-baranjske, također ima u Pazinu i Puli dva državna općinska odvjetništva. Zbog čega je Slavonija kod vas na takvom tretmanu gospodo državna tajnice i pitao bih gospodina Bošnjakovića koji dolazi iz Slavonije jer nažalost ja ne znam. Možda ćemo dobiti odgovore od vas, a nadam se da i ovi amandmani će ipak nešto značiti pa me živo zanima kakvo će biti mišljenje ministarstva o našim amandmanima. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem.
Samo sam htio još, oprostite gospodine potpredsjedniče, u protivnom klub HDSSB-a će biti protiv ovakvoga prijedloga.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDP-a, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Mi smo u klubu SDP-a očekivali da će Vlada predložili izmjene Zakona o sudovima. Naime, u Hrvatskoj se dogodila značajna stvar a da to ni oni koji rade u sudovima ne znaju, a kamoli građanstvo, da je jednostavno preko noći bez ikakve rasprave i to izmjenama Zakona o kaznenom postupku, a ne izmjenama Zakona o sudovima ustanovljen Visoki kazneni sud koji praktički rješava žalbe županijskih sudova. Međutim, to se nije dogodilo. Ovo sada spominjem, ne samo da javnost bude upoznata zbog toga nego jednako i za to što ono što se trebalo dogoditi ne događa se, ali Vlada je puna ideja i prijedloga pa onda ono što bi se trebalo dogoditi 2019. godine predlaže po hitnoj proceduri. Pa gdje je tu logika? Dakle, ovakav eksperiment raditi i preko noći raditi dakle gdje vlasti zaista služi pravosuđe kao jedan poligon za njihove političke eksperimente jer o ovom problemu može se govoriti i treba se govoriti i politički i pravno, ali i sa povijesnog i kulturnog aspekta. Potezom pera po hitnoj proceduri ukidaju se 54 pravosudna tijela, od toga 33 suda i 21 državno odvjetništvo i to evo pred same izbore. Ja znam da bi Vlada najradije ukinula onaj sud, sud javnosti, sud građana, ali od toga usuda neće moći pobjeći i zato se čudim čemu ovakav nasrtaj, grubi nasrtaj na pravosuđe. Ovo će dovesti do slabljenja pravosuđa, a ne do njihovog jačanja. Da li treba ovaj problem pogledati i sa naše samobitnosti, naše opstojnosti kad određena pravosudna tijela na jednom području koji egzistiraju preko 200 godina mi ukidamo, a to znači našu pravnu povijest. '90.-tih smo godina itekako to isticali, a Europa upravo inzistira i ogromna sredstva se daju upravo regionalizaciji, razvoju manjih područja, upravo kako bi stanovništvo opstalo na tim područjima. Ovo je prilog upravo centralizaciji, a ne decentralizaciji, ali bez ikakvog viđenja što se misli sa pravosuđem. Struka napominje zašto nije najprije sačinjen novi Kazneni zakon. Radi se na njemu već dugo i da vidimo koja su to kaznena djela županijske, koja općinske nadležnosti pa tek onda dolazi na red eventualno daljnja racionalizacija mreže i državnog odvjetništva i sudova. To je jedan logičan slijed i sigurno da bi onda izmjenama Kaznenog zakona neke izmjene bi se trebale dogoditi i u opstojnosti, odnosno u samom ovom Zakonu o područjima sudova i jednako tako u Zakonu o sjedištima državnih odvjetništava. Međutim, treba razmotriti i primjenu novog Zakona o kaznenom postupku. Radi se o općinskoj nadležnosti koja se razlikuje i treba je razlikovati u ovom kaznenom dijelu sudovanja od USKOK-ove i takvo grupiranje kaznenog sudovanja na pojedinim sudovima dovest će do velikih troškova za državni proračun. Da je ovo na brzinu napisano svjedoči i sama činjenica da izrijekom u zakonu, najprije u obrazloženju, a onda i u ocjeni potrebnih sredstava za provođenje zakona, govori se kako neće biti potrebna određena uopće financijska sredstva, pogotovo ne za ovu godinu, da se sve to odgađa za 2019. godinu. A kada se i predlaže racionalizacija, odnosno kada se predlaže i obrazlaže zbog čega nisu potrebna neka velika sredstva onda se kaže pa državna odvjetništva ionako rade u sudovima. A kad se cijeli taj posao odgađa za 2019. godinu, a onda se kaže u članku 6. kako će biti potrebna posebna sredstva za primjenu ovog zakona. Pa tako članak 6. kaže: Ministarstvo pravosuđa osigurat će za županijska i općinska državna odvjetništva radni prostor i tehnički opremiti državna odvjetništva u njihovim sjedištima koja su nastala spajanjem. Dakle, nema sumnje i nema dvojbe da svaka reforma, reformski zahvati, a pogotovo ovakvi iziskuju financijska sredstva. Dakle pojedine odredbe obrazlažu se onako vadeći obrazloženja iz samoposluge kako zatreba, a pri tome su kontradiktorna. Dakle to je logično i ne može se iz toga izaći kad je sam prijedlog nelogičan u svom startu. Ponavljam, najveća nelogičnost, hitnost postupka za nešto što će se dogoditi 2019. godine. I ako usporedimo djelovanje HDZ-a, njegovih koalicija od '90.-tih godina i sada nakon 2004. godine onda vidimo jednu sličnu stvar, ali sa dva različita pola. Naime, '90.-tih godina potezom pera ustanovljeno je toliko sudova gotovo ispod svakog bora koji nikad nisu zaživjeli jer za njih nikad nisu osigurana nikakva financijska sredstva, dakle ni radni uvjeti niti pravosudni dužnosnici. To je bilo '90.-tih godina. E sada se ukidaju i oni koji su zaživjeli, a neki se ukidaju uz obrazloženje da nisu zaživjeli. K'o da mogu zaživjeti sami od sebe, kao da su to neke samonikle strukture, zaboravljajući pri tome da je izvršna vlast, da je država odgovorna i po Ustavu i po pojedinim našim zakonima kojima izrijekom stoji kako upravo Vlada i to kroz resorno ministarstvo osigurava potrebna sredstva za rad pravosudne vlasti. Dakle, nešto tu nije u redu. Dakle, da se mi vratimo ovom kaznenom aspektu sudovanja općinske nadležnosti. Njega ni u kom slučaju ne smijemo miješati sa USKOK-ovom nadležnošću kako ni županijske tako ni općinske nadležnosti jer onda na takav način se relativizira oštrica USKOK-ovog djelovanja. Dakle, mi ovdje sada kod ove racionalizacije koja će se negdje dogoditi i ako se dogodi, ali onako kako Vlada predlaže da se dogodi govori se o općem kriminalitetu. Ali treba napomenuti da ako je igdje pravosuđe efikasno to je onda upravo u sankcioniranju, odnosno u provedbi postupaka općeg kriminaliteta kroz kazneno sudovanje. Prema tome, zašto dirati nešto što dobro funkcionira. Tamo nemate zaostataka i hvalili ste se u onim statističkim izvještajima kako nema tu zaostataka. I zaista je tomu tako, odnosno najmanje zaostaci su upravo u takvim granama sudovanja kako općinske tako i županijske nadležnosti. Ponavljam i to struka predlaže da je potrebno sačekati, da vidimo posljedice primjene novog ZKP-a i da se onda nakon toga provede eventualno racionalizacije. Ovakvo donošenje, odnosno prijedlozi zakona po hitnoj proceduri na temelju malo činjenica, malo spoznaja, a i one koje spoznajemo koje su utvrđene, koje su opće poznate govore upravo u prilog da se tome ne ide, u prilog da se u ovakve izmjene ne ide. Naime, osnovna promjena novog ZKP-a je da je prvo ispitivanje osumnjičenika da se mora dogoditi i da mora biti snimano zašto je potrebno osigurati i potrebne prostorije. Neka državna odvjetništva ili ih nemaju i tu upravo se nalazi razlog ovog kaznenog sudovanja. Druga novina je ispitivanje optužnice od strane optužnog vijeća u odnosu na što ministarstvo navodi da neki sudovi nemaju dovoljan broj sudaca za optužno vijeće pri čemu se iskazuje zaista jedno nepoznavanje jer i sada postoji van raspravno vijeće u sudovima koje naravno čine tri suca i koji donose odluke. Dakle, struktura je ista i ne može biti razlog kaznenog sudovanja na jednom mjestu. U općinskoj nadležnosti izvide mogu provoditi Državno odvjetništvo i policija. Dakle, i policija može djelovati samostalno i djeluje po nalogu Državnog odvjetništva, a u policiji su osigurane i prostorije i tehnički uređaji kako oni mobilni, tako i oni koji su stacionarni gdje bi u početku bilo dovoljno da oni koji nemaju prostora koriste mogućnosti ispitivanja u policiji koja se ionako, dakle koja je ionako instrument i suradnik Državnog odvjetništva u takvim radnjama po ZKP-u tj. u izvidima. Pored toga na ispitivanje bi u prostorije Državnog odvjetništva uhićenika dovodila policija iz svoje pritvorske jedinice u policiji i tu vraćala do određivanja strane državnog odvjetnika, do određivanja pritvora koji se opet izvršava u pritvorskoj jedinici ili u policiji. Dakle, pogledajte koje su to pravne konzekvence jer se gleda samo administrativno koje ćemo sudove, koliko ima stanovnika, koliko nam je to troška ili utroška. Neki troškove će ionako donositi, odnosno snašati neka druga vlast, a ne vidite konsekvence koje izravno proističu iz postojećeg Zakona o kaznenom postupku i što radite tim sucima, što radite tom osoblju, u konačnici što radite time građanima pa i pravnoj sigurnosti njihovoj, pa i okrivljenika. Ali jednako tako i svih sudionika u postupku. Umjesto dakle, da ostanu sadašnja državna odvjetništva i sudovi, a oni koji nemaju prostorne uvjete da ispitivanje provode kod policije koje ionako je ovlaštena provoditi ih i sama tu dokaznu radnju može uraditi ispitivanje kako samog osumnjičenika, tako i svjedoka. Na kraju krajeva to se i danas radi u nekim jednostavnijim, odnosno manje složenim predmetima. Po članku 207. Zakona o kaznenom postupku kada poduzima izvide kaznenih djela policija postupa prema odredbama posebnog zakona i pravila koja su donesena na temelju tog Zakona. Članak 208. državni odvjetnik može sam provoditi izvide ili provoditi izvide ili te izvide naložiti policiji. Članak 233. stavak 2. okrivljenika ispituje državni odvjetnik ili po njegovu nalogu istražitelj. Ispitivanja okrivljenika se provodi u prostorijama državnog odvjetnika ili istražitelja, odnosno u samom prijedlogu se navodi da se većina državnih odvjetništava nalazi u zgradama sudova, te državna odvjetništva koja nemaju adekvatne prostorije veličine 20 metara kvadratnih mogu koristiti sudske. Pored toga samoj Vladi odnosno i ministarstvu je poznato da brojni sudovi i državna odvjetništva nastoje ishoditi i korištenja prostora u vlasništvu Republike Hrvatske. Na žalost u zadnje vrijeme to se nije dogodilo. Prema tome, prostora ima samo je trebalo smoći snage i sredstava, puno manje sredstava u ovo ići nego u ono. Ali vama je draže odgađati neke probleme, pa makar bilo i za 2019. godine. Na općinskim sudovima izuzev velikih sudova u Zagrebu, Splitu i Osijeku suci nisu apsolutno specijalizirani. Rade u određenom postotku i druge predmete. Na kraju krajeva i sada kod takvog jednog kaznenog sudovanja oni stari predmeti, suci koji su bili zaduženi ranije u kaznenom sudovanju ostali su i dalje zaduženi za te predmete. Što to znači? Da će rasprave počinjati ispočetka jer će isključivo dakle se odnositi na kazneno sudovanje gdje će biti određeni kazneni suci i u tim najnižim razinama, tj. općinske nadležnosti. Koliko će zastara iz toga proisteći? Dakle, kome onda ovo ide u prilog? Onima koji su krivi, a ne onima koji su nevini, da ne govorimo o građanima koji sudjeluju kao svjedoci ili ponavljam drugi sudionici u postupku. U prijedlogu se navodi da će ta dinamika racionalizacije ovisiti o osiguranju potrebnih uvjeta za rad. Dakle, to je nešto eksperimentiranje. Sa pravosuđem se ne smije dogoditi. Kada se ide u nekakav prijedlog onda moraju iza tog prijedloga biti osigurana materijalna sredstva da se ne bi sustava destabilizirao i dekoncentrirao u svom osnovnom poslanju. Dakle, nešto će se dogoditi sa sudom ako za to bude novaca. Pa kakve li neozbiljnosti, pa kakve li neozbiljnosti prema trećoj grani vlasti. To je jednostavno nepodnošljivo da se nađe u bilo, kao opravdanje u bilo kojem zakonu, a kamoli u ovom. Suci moraju biti koncentrirani, a ne dekoncentrirani što će se sutra ili preksutra dogoditi. Dakle ono što je trebalo izvršiti to je jedna stabilnost sustava, a vi nakon što je se zatvara i zatvoreno poglavlje 23. vi ga s ovakvim prijedlozima izuzetno dekoncentrirate i destabilizirate. U prijedlogu dakle Vlada iznosi neadekvatne i neprovjerene argumente, te se zaista postavlja pitanje kada će državni odvjetnici, ali jednako ako se odnosi sada i na sudove u kaznenom dijelu sudovanja, dakle biti detaljno upoznati a po Poslovniku i po Zakonu o sudovima pravosudnu vlast treba itekako, dakle po zakonu ste i dužni zatražiti od njih mišljenje, i imati njihovu suglasnost. To je na kraju krajeva i pitanje i dobro odnosa međusobne suradnje vlasti, pitanje pristojnosti, a evo ja se ograničavam samo na zakonsku obvezu. Ukoliko bi se racionalizacija provela do kraja 2019. godine, dakle postavlja se pitanje i na našem području gdje će se neka dakle prilagodba ili ukidanje sudova i državnih odvjetništva dogoditi prije, neka kasnije, koliko će se to odraziti i na pitanje sudovanja, naravno po žalbama županijske nadležnosti. To uopće, dakle imat ćemo jedan opći iznered, a to se dogodilo i kod primjene Zakona o kaznenom postupku, gdje su njegovi pojedini dijelovi i glave stupali na snagu u određenim etapama. To se više ne smije dogoditi. I to je izazvalo jednu veliku nesigurnost, a jedan više-manje jasan zakon na takav način sukcesivne primjene se pokazao izrazito lošim za pravnu sigurnost, a prije svega za jednu sigurnost onih koji su dužni primjenjivati taj zakon. Pojedina državna odvjetništva, i sudovi koji, pogotovo oni koji se nalaze na našim otocima ne mogu doživjeti sudbinu ukidanja, iz nekoliko razloga. Spomenut ću, jer se vi toga niste ni sjetili Zakon o otocima, koji govori o očuvanju institucija na otocima, dakle sve što se radi u zadnje vrijeme ide se upravo u suprotnom onom što nam je zacrtana i populacijska politika, ali jednako tako i ono na što Europa, a sutra ćemo postati zemlja Europske unije skreće najveću pozornost ravnomjerni razvitak pojedinih dijelova, a to je nama od takve važnosti da o tome ovisi naša opstojnost, i to se ne može i ne smije dogoditi. Ja ću navesti samo primjer da vlast zaista ne zna što bi sa ovakvim problemom, a ne treba uopće u ovom segmentu uopće ništa raditi, jer 17.5.2011. godine održan je sastanak u Zadru ministra pravosuđa, predsjednika Vrhovnog suda, predsjednika županijskog suda u Splitu, i predsjednika općinskog suda u Supetru, bili su naravno i drugi predsjednici županijskih sudova i općinskih, gdje evo primjerice ovaj primjer navodim jer je zaista eklatantan primjer, dakle to nije bilo lani, to nije bilo preklani, to je bilo 17.5.2011. gdje u Supetru ima tri suca i četiri sudska savjetnika, i to im je malo i nedostatno, i upravo oko toga su se složili i predsjednik Vrhovnog suda i ministar, pa je odlučeno i zapisnički konstatirano da se u ovom sudu odobrava još dva suca, a sada ukidate Državno odvjetništvo i sud. Pa gdje je tu logika? Što to radi Vlada? Što joj se dogodilo uopće? Neka ostavi pravosuđe na miru, to je najbolje.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo i gospodine državni tajnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ova dva zakona, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima državnih odvjetništava, i prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova. Na prijedlog predlagatelja ova je rasprava objedinjena, ali bit će potrebno malo ipak razdvojiti raspravu jer se ne radi o suštinski jednakoj materiji, dakle u odnosu na državna odvjetništva, govorimo o spajanju državnih odvjetništava u odnosu na ovaj Zakon o područjima i sjedištima sudova, govorimo o reguliranju nadležnosti pojedinih sudova i o ustrojavanju jednoga novoga suda. Stoga i odredbe o stupanju na snagu, ovdje smo čuli da danas donosimo nešto što će stupiti na snagu tek 2019. godine, dakle to nije točno. Sada ću najprije govoriti o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, naime čuli smo i od predlagatelja, obzirom da 1. rujna 2011. Zakon o kaznenom postupku u cijelosti stupa na snagu za, dakle u odnosu na sve kaznene postupke, nužno je tome prilagoditi i cijeli ustroj državnih odvjetništava, da bi se on mogao kvalitetno provoditi. Dakle obzirom na odredbe toga zakona potrebno je osnažiti i kadrovski i infrastrukturno državna odvjetništva, da bi mogao odgovoriti svim onim zadaćama koja su prema sadašnjem Zakonu o kaznenom postupku, dakle koji sasvim drugi pristup provođenju kaznenog progona ima, dakle državnoodvjetničku istragu i u tom smislu se i kapaciteti državnog odvjetništva moraju znatno povećati. Tim zadaćama ne mogu odgovoriti mala Državna odvjetništva sa nedovoljnim brojem državnoodvjetničkih dužnosnika, ali i Državna odvjetništva koja nisu prostorno i opremom opskrbljena. Odredba da će najdalje do 31. prosinca 2019. godine biti provedeno ovo faktično spajanje, dakle da će sva ta spojena Državna odvjetništva počet u cijelosti raditi u svojim sjedištima je odredba jednaka kao što je i u sklopu racionalizacije mreže sudova i državnih odvjetništava dosada bilo. I ne vidimo u provedbi tih zakona zapravo nikakvih velikih poteškoća na terenu. Nemojmo danas već u nekoliko zakona o kojima raspravljamo od oporbe slušamo stalno neku prijetnju Europom. Te će nama Europa nećemo 2013. jer nam Zakon o ovoj besplatnoj pravnoj pomoći ne znam što nije takav kakav se sviđa Europi pa ćemo imati monitoring, pa nećemo u Europu zato jer Europa hoće regionalizaciju i ne znam decentralizaciju. Ma mislim mi svi tu znamo dobro, ja vjerujem da i kolegica koja je maloprije govorila to isto tako dobro zna, što kaže Strategija reforme pravosuđa, što su bila mjerila u Poglavlju 23. za otvaranje i za zatvaranje, što su pregovaračka stajališta. Dakle, jasno je određena racionalizacija mreže sudova i državnih odvjetništava upravo u cilju profesionalnijeg, efikasnijeg i bržeg rješavanja predmeta. Prema tome na tragu su i prijedlozi ovih zakona. Naravno da je predlagatelj imao kriterije za to. Prvi kriterij je u određivanju kod spajanja državnih odvjetništava je naravno broj kaznenih predmeta na području pojedinoga suda. I prema tome je izašao ovaj prijedlog spajanja. U odnosu na Zakon o područjima i sjedištima sudova, dakle sjedišta se ovdje ne mijenjaju, sudovi se ne spajaju, ali se utvrđuje nadležnost za kaznenu granu sudovanja u onim sudovima koji su sada imaju potreban broj kaznenih sudaca da bi se optužna vijeća mogla formirati. Mi znamo kada smo donosili prvi Zakon o racionalizaciji mreže sudova da su onda bili utvrđeni naravno neki kriteriji po kojima se vršila ta racionalizacija i tada se utvrdilo da najmanji broj sudaca u pojedinom sudu bi bio 5 sudaca i naravno ona udaljenost u kilometraži, osim u nekim specifičnim uvjetima otočkim itd. Naravno ako jedan sud ima sveukupno 5 sudaca koji sude u svim granama, dakle i u građanskom i u kaznenom, da je onda teško oformiti ova optužna vijeća koja će imati po 3 suca profesionalca i to 3 kaznena suda. Stoga je logično da se ovim zakonom predlaže da se nadležnost u kaznenim predmetima odredi za veće sudove koji će onda imati i veći broj sudaca. U tom smislu se onda naravno i mijenja odredba zakona kojom je dosada bila utvrđena proširena nadležnost, odnosno sužena nadležnost za pojedine sudove koji nisu sudili u kaznenim predmetima za koje je bila zapriječena kazna zatvora od 5 do 10 godina pa je ta odredba u zakonu nepotrebna i stoga ju je trebalo iz zakona izbrisati. Neće doći do nikakvog kaosa kao što evo svjedoci smo da do kaosa nije došlo i do nikakve pravne nesigurnosti za građane nije trebalo doći, nije dolazilo zato što je zaista Zakon o kaznenom postupku sukcesivno stupao na snagu. Najprije u jednom dijelu za sve predmete pa onda u jednom dijelu za USKOK-čke predmete i evo konačno cjelokupna primjena od 1. rujna 2011. Ali je uvijek to bilo jasno definirano zakonom. Dakle, ako je rečeno za USKOK-čke predmete po Zakonu o USKOK-u svaki građanin može vrlo jasno pročitat i vrlo jasno zna na koje se to predmete odnosi. Prema tome ne treba biti nikakve pravne nesigurnosti u tom smislu. Kao što je i sada ovim prelaznim odredbama, dakle i to je predlagatelj dobro učinio, da je prelazne odredbe stipulirao na način da ne bude nikakve nedoumice što će se dogoditi sa kaznenim predmetima koji se vode pred općinskim sudovima. Dakle, ako oni nisu dovršeni onda će se i nastaviti, ako su po žalbi vraćeni onda će biti sukladno nadležnosti iz ovoga zakona. Također je, to je riješeno i u odnosu za postupke protiv mladih počinitelja kaznenih djela, također čija je nadležnost utvrđena ovim zakonom. Također je riješeno i pitanje ovoga predmeta Upravnoga suda ovim zakonom. Dakle, u odlukama obzirom na formiranje 4 nova Upravna suda na područjima u Hrvatskoj i na novo ustrojeni Visoki Upravni sud. Prema tome i ovdje je riješeno prelaznim odredbama da će one predmete za koje nije donesena odluka do 31. prosinca 2011. da će te predmete preuzimati Visoki Upravni sud. I naravno jedna novina u ovom zakonu, specifikum jedan, a to je uvođenje Općinskog radnog suda u Zagrebu. Naime, puno se govorilo, puno je rasprava bilo o uvođenju specijaliziranih radnih sudova. Obzirom da je, premda piše i da je u ZPP-u određeno da su radni sporovi hitne naravi i u Zakonu o radu, svjedoci smo da radni sudovi nisu rješavani u roku koji je naravno za stranku važan jer ako netko ostane bez posla i bez egzistencije onda mu je jako važno da to bude riješeno u roku od 6 mjeseci, a ne u roku od 6 godina. I premda tih radnih sporova nije bilo kako se često isticalo u javnosti i u nastupima, 200 tisuća predmeta jer 200 tisuća nema uopće parnica neriješenih u Hrvatskoj, a kamoli radno-pravnih sporova, ali ih ima, što je isto dosta, pogotovo za one na koje se odnose, u Hrvatskoj prema sudskoj statistici otprilike između 14 i 15 tisuća. Bilo je mnogo rasprave o tome da li će samo osnivanje novih sudova specijaliziranih biti čarobni štapić po kojem će se ti onda predmeti rješavati brže. Što se tiče Zagreba imamo jedno dobro iskustvo sa Općinskim kaznenim sudom u Zagrebu, evo to je zaista postao sada jedan ažuran sud. Obzirom na podatak da od tog ukupnog broja od 15 recimo okvirno 15 tisuća radnih sporova preko 7 tisuća otpada na Grad Zagreb, onda se na neki način logično pokazalo ovo rješenje da se za područje Grada Zagreba osnuje specijalizirani radni sud, a na područjima drugih sudova naravno trebalo bi rješavati ovo specijalizacijom sudova putem godišnjih rasporeda rada ili osnivanjem sudskih odjela za rješavanjem radnih sporova. Što se tiče Zagrebačkog suda, on je zaista jedan ogroman sud i razmišljalo se da bi ga trebalo podijeliti. Evo i u zakonu postoji Općinski sud u Novom Zagrebu ali još nije kako kolegica kaže zaživo, još nisu iznađeni prostorni uvjeti za osnivanje toga suda, odnosno za početak rada on je zakonom osnovan. Ali obzirom da Zagrebački sud ima otprilike 150 sudaca, a prvi sljedeći sud oko 50 i nešto više, to je zaista jedan veliki sustav i dosta je teško organizirati učinkovit rad. Stoga evo ja mislim da je ovo dobro rješenje da na tragu pozitivnih rezultata izdvajanjem općinskog kaznenog suda u zaseban sud onda možemo očekivati i dobre rezultate osnivanjem ovog specijaliziranog općinskog radnog suda, suda u Zagrebu na koji će biti imenovani suci koji će se isključivo baviti radnim pravom i na taj način moći rješavati te postupke kvalitetnije, profesionalnije i brže. Evo budući da se radi o zakonima koji su na tragu utvrđenih mjerila i mjera iz Strategije reforme pravosuđa, budući da se radi o zakonima koji omogućavaju provedbu bitnih, velikih, važnih i organskih zakona to je u ovom slučaju Zakon o kaznenom postupku, klub HDZ-a podržava donošenje zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Drugi na redu je uvaženi gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predlagatelji. Dakle, ovdje mi danas govorimo o dva zakona koji imaju nekoliko segmenata ili nekoliko aspekata. Prije svega malo čudi da smo iznenađeni time da od 1. rujna 2011. se mora primjenjivati novi ZKP u punom opsegu pa sada odlučujemo o tome na kojem sudu će biti nadležnost za kaznena djela u pojedinom općinskom sudu. Dakle, mislim da je to bilo sagledivo i u trenutku kada se donosio prošli zakon ili temeljni Zakon o područjima i sjedištima sudova, a ne da danas to činimo dakle mjesec i pol prije nego što će novi ZKP u punoj mjeri se primjenjivati da bismo to učinili. Što se tiče Zakona o područjima sjedišta o državnim odvjetništvima tu moram reći da ću biti protiv toga zakona ukoliko se ne usvoji amandman koji ću podnijeti, a radi se o Općinskom državnom odvjetništvu u Križevcima budući da je logika bila da tamo gdje postoji općinski sud postoji i općinsko državno odvjetništvo. Ništa se bitno sada u odnosu na prije godinu dana kada smo imali zakon kojim smo odredili sjedišta općinsko državno odvjetništava zato što Općinski sud u Križevcima opstaje, općinsko državno odvjetništvo se pripaja Općinskom državnom odvjetništvu u Koprivnici, ali po ovom zakonu ono će fizički ostati u Križevcima do 1. studenog 2019. godine, dakle sljedećih 8 godina fizički će ljudi ostati u svojim prostorijama, a samo ćemo promijeniti tablu na tome. Tada je isto bio prijedlog da se to napravi dakle da se Općinsko državno odvjetništvo Križevci pripoji KOprivnici međutim tada su ruke HSS-a trebale pa je pod pritiskom ostalo na tome da je Općinsko državno odvjetništvo ostane do trenutka kada to sada ipak moramo učiniti, a čini mi se da to radimo zato što je monitoring na poglavlje 23 ostao. Jednako tako ukoliko se ne usvoji moj amandman na članak 4. Zakona o sjedištima sudova neću moći podržati ovaj zakon. Ovdje se govori o ukidanju općinskih sudova. Međutim mislim daje dosta opasan pa i opak članak 4. toga zakona, jer u članku 4. se govori o tome da stalne službe u Virovitici, Gospiću, Požegi, Koprivnici, Čakovcu i Zlataru više neće biti nadležne da bi sudile u slučajevima koje su definirane Zakonom o sudovima za mladež. Zakon o sudovima za mladež koji je donesen prije nego što smo promijenili sjedišta županijskih sudova i kaznili ovih 5 gradova time da im ukidamo županijske sudove je rekao da se za predmete koje kaznena djela koje počinu maloljetnici i mlađi punoljetnici odnosno za kaznena djela na štetu maloljetnika sudi u općinskim sudova sjedištima županijskih sudova. Mi smo u međuvremenu došli do toga da smo ukinuli županijske sudove u nekim mjestima i istovremeno je došlo do toga da bi općinski sudovi u tim nekim drugim gradovima sada trebaju suditi za ove predmete. Međutim, 30. prosinca 2010. godine suprotno Zakonu o sudovima za mladež i Zakonu o područjima općinskih i županijskih sudova Ministarstvo pravosuđa donosi naputak za postupanje općinskih sudova u kojima kaže da usprkos tome što tako piše u zakonu stalne službe u Virovitici, Gospiću, Požegi, Koprivnici, Čakovcu i Zlataru i dalje ostaju biti nadležne za ove predmete. E sada ovim zakonom se kaže da se nismo šalili nego da od 1. mislim listopada ove godine više stalne službe odnosno općinski sudovi u Virovitici, Gospiću, Požegi, Koprivnici, Čakovcu i Zlataru neće biti nadležni za suđenje u kaznenom postupku za maloljetnika i mlađe punoljetnike. To stvara dosta velike probleme jer primjerice što se tiče Općinskog suda u Koprivnici gdje više neće biti dakle Vijeća za mlade koje je djelovalo pri Općinskom sudu nego će nadležno biti Općinski sud u Varaždinu. Da bi primjerice iz Kloštar Podravskog se došlo na sud u Varaždinu taj maloljetnik će trebati sa svojim starateljem ili roditeljem prevaliti više od 100 km. Niti Županijski sud u Varaždinu niti stalna ispostava Županijskog suda u Varaždinu u Koprivnici primjerice nema stručnog suradnika za suđenje maloljetnicima nego i za jedan i za drugi sud to rade stručni suradnici koji su pri Općinskom sudu u Koprivnici, odnosno pri Općinskom sudu u Varaždinu. Predmeti iz ovog segmenta koji će sada temeljem članka 4. biti preseljeni na Općinski sud u Varaždin čine 1/3 kaznenog predmeta Kaznenog odjela Općinskog suda u Koprivnici, dakle negdje gotovo 150 predmeta je bilo prošle godine od nešto oko 500 predmeta koliko je bilo zaprimljeno u Kaznenom odjelu Općinskog suda u Koprivnici. Ovdje se radi o nekoliko važnih stvari, dakle ovdje se radi primjerice o djelima iz članka 209. Obiteljsko zakona koji kaže da je to djelo neplaćanja uzdržavanja. Ovdje se radi dakle o kaznenom djelu kad netko ne plaća alimentacija, ovdje se radi o kaznenom djelu napuštanja djeteta, zapuštanje, zlostavljanje djeteta ili maloljetne osobe, izvanbračnog života s maloljetnom osobom, sprečavanje neizvršenja mjera za zaštitu djeteta i maloljetne osobe. Dakle, ne radi se o kaznenim djelima korupcije, ubojstva ili ne znam čega, radi se o nečemu što je i dosad bio veliki problem za obitelji u teškom materijalnom stanju. I sada dakle te obitelji ili ti maloljetnici, a govorim dakle o djelima na štetu maloljetnika, će trebati prevaliti 100 km da bi došli ostvariti nekakvo svoje pravo koje im država mora osigurati. Sasvim sigurno se ne radi o efikasnosti nego se radi o povećanju troškova jer se radi ovdje o primjerice troškovima dolaska stručnjaka na sud u Varaždin. To su svjedoci, vještaci, tumači, stručne osobe, tu je pitanje putnih troškova, tu je pitanje privođenja po policiji jer za primjerice područje Koprivničko-križevačke županije još uvijek je nadležan zatvor u Bjelovaru, a ne zatvor u Varaždinu. Dakle, vi ćete dijete ili mlađu punoljetnu osobu iz Bjelovara trebati privesti na sud u Varaždinu da bi mu se u Varaždinu to radilo. Dakle, u proteklih 13-tak godina koliko se to radi u Vijeću za mladež pri Općinskom sudu u Koprivnici puno toga dobrog je napravljeno i Općinski sud u Koprivnici je služio kao jedan od primjera, odnosno Vijeće za mladež pri Kaznenom djelu Općinskog suda je služio kao primjer. Mi imamo dvije specijalizirane sutkinje upravo za suđenje maloljetnicima i mlađi punoljetnicima, imamo stručnu osobu, defektologa koji radi pri općinskom sudu koje ne samo da sudjeluju u ovom postupku nego i u nadzoru provođenja mjera što je izuzetno važno. Dakle, ovdje nije samo pitanje provođenje mjere nego je pitanje nadzora nad provođenjem tih mjera. I mislim da članak 4. umjesto da se kaže da se to više neće raditi u tim stalnim ispostavama bi trebao ići za time da se kaže da će se korigirati Zakon o sudovima za mlade i da će se u tim gradovima gdje su ukinuti županijski sudovi a imamo kvalitetne općinske sudove to i dalje nastaviti raditi.
Privedite kraju. Hvala lijepa. Imamo tri replike. Prvo je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Kolega Zvonko, vi ste zapravo spomenuli da u ovom zakonu vidjeli smo zapravo da nema logike što se zapravo i potkrijepili člankom 4. sa raznim primjerima. Ja bih zapravo rekla da potezom pera ovim zakonom su se određivale sudbine, odluke koje ne uvažavaju činjenice, a činjenice udaljenosti, govorit ću zapravo o odluci suda u Korčuli, i činjenice udaljenosti, izoliranosti i loše infrastrukture, prometne itd., odnosno da ne spominjem politiku prema otocima jer znamo i u Zakonu o otocima što je rečeno da se neće ukidati nikakve institucije upravo zbog toga, zbog populacijske politike, naročito na Korčuli gdje ima stanovništva, gdje treba samo oplemenjivati, a ne ukidati i raditi protiv. Po ovome Korčula gubi državno odvjetništvo, sud u Korčuli neće više rješavati kaznene postupke, prema tome to je korak koji u idućoj fazi ide prema gašenju suda u Korčuli. Sjetimo se loše odluke racionalizacije sudstva, loše odluke zapravo ostvarivanja stalne službe Trgovačkog suda u Dubrovniku što je zapravo i sada kad pogledamo vrlo loša i odluka jer se treba i po pečat ići u Split. Prema tome, možda je bolje bilo da se odlučilo kakva kaznena djela odnosno lakša kaznena djela da se može ipak određivati u … [[Ne razumije se.]] nadležnosti, a ne na ovaj način donijeti ovako lošu odluku.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa kolegice, vi ste u pravu, dakle bilo bi dobro da smo prilikom predlaganja ovoga zakona dobili primjerice analizu putnih troškova učinka prošlog zakona. Dakle mi smo donijeli Zakon o područjima sudova gdje smo ukinuli određene općinske sudove, ukinuli smo županijske sudove, neka državna odvjetništva i bilo bi dobro vidjeti što se primjerice dogodilo sa putnim troškovima i što se dogodilo sa troškovima koje sud isplaćuje strankama u postupku. Činjenica je da će dakle promjenom nadležnosti za suđenje po kaznenim djelima, odnosno izuzimanjem u nekim općinskim sudovima ti sudovi sasvim sigurno po predmetima pa i onda po broju sudaca pasti ispod onih kriterija koji su bili utvrđeni, ako je bilo kriterija kada smo donosili prošli zakon, a jedan od kriterija je bio da treba imati pet sudaca. Ako primjerice sada sudu na Korčuli uzmu suđenje za kaznena djela sasvim sigurno je da najmanje jedan sudac će biti tamo viška. Ista stvar je primjerice i sa općinskim sudom u Križevcima koji na takav način će pasti ispod toga kriterija i vjerojatno onda se postavlja nakon toga pitanje da li takvi sudovi uopće mogu više opstati kao samostalni općinski sudovi. Dakle, ovo je ponovno jedan zakon mijenjanja tabli koji će trajati do 2019. godine. Ja se nadam da će u međuvremenu biti hrabrosti se provesti stvarnu, pravu reformu pravosuđa i da imamo sudove prvog stupnja, da imamo žalbene sudove i prizivni sud, a ne da imamo ovaj anakronizam, da imamo općinske sudove koji to u stvari nisu jer nisu kao što je kolega Grubišić govorio nisu u općinama. Da imamo županijske sudove koji to nisu jer nisu u županijama nego u kvazi regijama itd.
Hvala lijepa. Druga replika, uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Mršić, govorili ste o racionalizaciji koja je prethodnih godina bila i koja sigurno bez određenih analiza i nema pokazatelja šta se i desilo. Međutim, evo mi nastavljamo i dalje sa racionalizacijama koje normalno izazivaju ovakove prijepore koji su danas prisutni u ovoj raspravi. Pa postavlja se pitanje zašto se to dešava? Zašto i ovi prijedlozi koji nisu sa nekim konkretnim kriterijima i pokazatelji potkrijepljeni da bi zastupnici znali čime se predlagatelj u stvari rukovodio u prijedlogu ovih spajanja. Zato i postoje određene kritike na ovo. Zbog toga i dešava se da negdje postoje prostori, a nema dovoljno sudaca ili tužitelja ili obratno. Postoji isto određena tradicija pojedinih gradova, mjesta kako i na koji način i zašto su postojali određeni sudovi i tužiteljstva. Međutim, ono što bi se trebalo 2019. desiti mi danas o tome raspravljamo po hitnom postupku. Mi ukidamo 33 suda, 21 državno odvjetništvo. Vidim da je to u svakom slučaju jedan prilog centralizaciji, a ne decentralizaciji. I upravo zbog toga i podnijeli smo amandmane doktorica Borzan i ja vezano posebno za Osječko-baranjsku županiju vezano za sudove. Ovu nelogičnost koja je bila vezana za sud u Đakovu da se pripoji Našicama. Ali isto tako i pitanje suda u Belom Manastiru koji je sigurno Baranja jedna više nacionalna sredina i normalno da o tome treba voditi računa, da tamo i tužiteljstvo i sud kao takovi mogu i trebaju biti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa u potpunosti se slažem sa vašim stavovima budući dakle da mi moramo građanima, svim građanima učiniti na jednak način pravo na pristup sudu, a to ne znači da je zakon za sve jednak u smislu da u njemu to piše nego znači da svaki građanin pod jednakim mogućnostima ima pravo na pristup tom sudu. Ja sam govorio upravo o maloljetnicima koji su samim time što su oštećeni već u podređenom položaju. Radi se u ovom slučaju o kojem sam ja govorio, doista uglavnom o obiteljima koje su rastrojene. Dakle, gdje se radi ili su staratelj ili je samo sa jednim od roditelja sa obiteljima u vrlo teškom socijalnom statusu. A mi danas ovdje, dakle njima kažemo o.k. Ne budete više išli na sud koji je 20, 30 km od vas nego ćete ići na sud koji je 100 km udaljen od mjesta vašeg boravka. I dobit ćete možda povrat troškova odlaska na sud, ali to kao što danas stoji stvar u materijalnim troškovima u pravosuđu će biti za godinu dana. Ja vas uvjeravam da te obitelji neće imati novaca otići na to ročište da ostvare svoje pravo. Ili primjerice neće se moći izvršiti nadzor nad mjerom koju je sud odredio zato jer će udaljenost onoga tko treba obaviti nadzor do onoga nad kim se treba obaviti nadzor biti veća od 100 km. To je dakle nešto o čemu se očito nije vodilo dovoljno brige, jer da bi se provela reforma pravosuđa treba prije napraviti jasne, nedvosmislene, transparentne kriterije i onda kao što je slijepa pravda trebati napraviti i na slijepo organizaciju pravosuđa da bi ta pravda doista mogla biti i efikasna.
Hvala lijepa. Imamo treću repliku uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Mršić, govorili ste o hajde rečeno je kolokvijalno o ukidanju županijskih također sudova kojih je bilo 20 koliko i županija. Danas ih ima 15. Pardon, županijskih državnih odvjetništava je li. Zanimljivo je da je od tih 5 koji više ne postoje nominalno dva su u Slavoniji. To je Virovitica i Požega. Dakle, dva od pet. To je 40% kada uzmemo ovako. Nadalje, govorili ste o troškovima koji nastaju putovanjem i sudaca. Evo imamo primjer i u Slavonskom Brodu da predsjednik v.d. Županijskog Državnog odvjetništva putuje iz Požege u Slavonski Brod svaki dan. Jasno da su to putni troškovi. Putovanje stranaka i njihove dnevnice su također troškovi koji idu, opterećuju Ministarstvo pravosuđa, jasno i naše porezne obveznike. Zaista u ovoj centralizaciji, a možda manje racionalizaciji mreže sudova, županijskih odnosno općinskih državnih odvjetništava i kaznenih sudova općinskih je ove, ono što ste iznijeli, a to su upravo ovi troškovi, a i ja sam o tome govorio treba uzeti ozbiljno i podastrti podatke o tome koliko to točno zapravo iznosi i koliko je zapravo ušteda u tom smislu ako se govori o racionalizaciji mreže sudova. Pri tome ste govorili i o dostupnosti, odnosno udaljenosti sudova. Pa možete misliti primjer evo iz Slavonije kada treba netko iz Voćina recimo ili iz sela oko Orahovice ići na sud u Bjelovar. To je stotinu i više kilometara. O tome se zapravo ovdje kod racionalizacije ne vodi računa. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa dakle, ovaj Zakon je zakon na dovoljno dugoj vremenskoj distanci da gotovo neće biti niti proveden. Jer krajnji rok za njegovu primjenu je 2019. godina. Činjenica da gotovo nema trenutno ili vrlo rijetki su sudovi u Hrvatskoj i državna odvjetništva trenutno u Hrvatskoj koji rade u primjerenim uvjetima i to čak prije racionalizacije. Dakle, ja ne znam da li uopće postoji i jedan sud u Hrvatskoj kod kojeg je došlo do fizičkog spajanja nakon što smo donijeli zakon bez obzira da li se radi o općinskom sudu ili županijskom sudu. Radi se samo o tome dakle da tamo gdje je bila tabla županijski sud u Koprivnici, sada imamo županijski sud u Varaždinu, stalna ispostava u Koprivnici. Svi suci sjede na svojim istim mjestima, u istim uredima, odnosno sudnicama i muku muče sa istim prostornim problemima, poteškoćama kao i prije nego što su spojeni sa Varaždinom. Dakle očito da reforma pravosuđa treba doživjeti potpunu reformu na način da se utvrde kriteriji, da se definiraju jasni principi na temelju kojih će se raditi, da vidimo koje prostorne probleme imamo, gdje imamo mogućnosti, a gdje nemamo, i da doista onda gledajući građanina, a ne gledajući veličinu grada ili tko je u nekom gradu na vlasti, stvorimo takav pravosudni sustav, mislim mrežu pravosudnih tijela koji će biti pod jednakim načinom, na jednaki kriterij dostupni svim građanima Hrvatske.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Dino Kozlevac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo dozvolite mi da isto tako vezano za ove predložene dva zakonska prijedloga, to su konačni prijedlozi zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova, i o sjedištima državnih odvjetništva, se pridružim onome što je i do sada rečeno, i to sa stanovišta ću govoriti generalnoga. Čudi da je evo danas raspravljamo po hitnom postupku o tako dva izuzetna važna zakona, raspravljamo po hitnom postupku i to nakon što je evo ga poglavlje 23. zatvoreno, što je taj proces završen, što smo praktički pred izborima, da na neki način dolazi po hitnom postupku izmjene i dopune dva zakona o kojima smo raspravljali ne znam točno koliko, ali ajde nekoliko mjeseci unazad. Čudi me da se, čudi me, odnosno da se to događa trenutno sada, da li to možemo pripisati monitoringu koji će se uvesti, koji, pod kojim ćemo biti, međutim ono što želim reći da Europska unija od nas nije nigdje tražila eksplicite znači kako ćemo mi riješiti teritorijalno racionalizirati sudove, nego traži brzo i učinkovito pravosuđe. Ono što želim reći da će se ovakvim načinom što je netko rekao potezom pera, to znači sa izmjenom dva propisa, gdje se na desetke tijela koja danas funkcioniraju i rade dovesti do toga da po mom sudu će izazvati velike probleme, mislim velike probleme i poteškoće u funkcioniranju pravosudnih tijela, kao jedne od tri ključne poluge vlasti. Zašto će izazvati probleme? Pa gledajte mi smo se u povijesti nagledali i različitih tipova racionalizacija, svaka centralizacija ili decentralizacija, odnosno svako objedinjavanje uvijek se može opravdavati pro i kontra, prema tome bili su procesi centralizacije koji su se obrazlagali racionalizacijom, pa procesi decentralizacije koji su se obrazlagali racionalizacijom, međutim ono što je potrebno reći da su sva tijela, pa i pravosudna tijela u tom dijelu ipak radi građana Republike Hrvatske i radi građana općenito. Prema tome građanima Republike Hrvatske se u pravilu treba, a to je naša uloga i uloga vlasti osigurati pod istim uvjetima da tako kažem konzumiranje, odnosno ostvarivanje svojih prava. Ovim načinom na koji se radi, a konkretno ja ću se referirati na dva suda i na dva državna odvjetništva na području Istarske županije, a to je Buje i Rovinj, radi se o tijelima koja nisu ustanovljena ni prije 10, ni prije 20, pa ni prije 50 godina, nego već bi rekao da su to tijela koja su svoju ulogu, svoju funkciju na tom području vršila evo ja ću reći preko stotinu godina, neću reći stotine godina. Sada se to racionalizira, pripaja, općinski sud i odvjetništvo iz Buja Pazinu, Rovinj se pripaja Puli. Radi se o dva teritorija, dva područja koja imaju nešto više, nešto manje, ali oko 30-ak tisuća stanovnika, radi se o područjima sa 4 grada, o području na kojemu ima 6 općina, turističkom području, području u gospodarskoj ekspanzi, bez obzira na ova krizna vremena, nadam se da ćemo ih prevladati što prije, i radi se o tome da su ta tijela na tim područjima itekako opravdala svoje postojanje, pa i u brojevima i u vršenju funkcija. Da ne kažem da je i država, što ja činjenica za istaknuti u posljednjih godina investirala u prostorne, odnosno smještajne uvjete u tim tijelima, i sada sa izmjenama tih zakona pripajamo ih općinskim sudovima, odnosno odvjetništvu u Puli i Pazinu. Uvjeren sam da takav vid racionalizacije neće racionalizirati ni redovnu djelatnost i sve one troškove, pa materijalne troškove u pravosuđu, znači u sudskim tijelima, u tom dijelu, ne ulazeći čak niti u kvalitetu, jer znam da velika većina ljudi koji rade u tijelima se protivi na takav način da se dolazi bez učinkovite analize, pogotovo analize onoga što je učinjeno zadnjim izmjenama i dopunama zakona, evo kolega je tu maloprije rekao da ne znamo di je došlo fizički do spajanja, ljudi su ostali i dalje raditi u tim prostorima, međutim donosimo jedan zakon danas po hitnom postupku, ne na brzinu nego brzo, kako mi to inače poslovnički odrađujemo, koji će se primjenjivati 2019. godine, odnosno koji će 2019. godine znači biti konzumiran da tako kažem. Prema tome mislim da do 2019. godine ćemo se još toga nagledati, međutim ono što izaziva takva izmjena je nemir, kako u tijelima gdje ljudi rade, jer su u pitanju i sudbine, tu su u pitanju i troškovi itd., efikasnost, funkcioniranje, i sve ono što će se izazvati tim izmjenama, pogotovo u područjima u kojima su ta tijela funkcionirala na desetke, desetke godina, gdje su građani ostvarivali svoje pravo. Građaninu danas reći da umjesto 10, 15 kilometara ili radijusa maksimalno 20 kilometara će putovati 60, 70 kilometara, što je udaljenost krajnje točke područja grada Umaga do Pazina, mislim da ćemo teško opravdati racionalizacijom, jer ono što je efikasno ne znači uvijek i racionalno. Racionalno se može, jer po takvoj logici možemo racionalizirati sve institucije, svesti ih čak na jednu, dvije, tri, po takvoj logici možemo razgovarati da nam ne treba ni toliko općina i gradova, što u nekim dijelovima se i slažemo, međutim ne treba ih možda ni 10 u Republici Hrvatskoj po logici racionalizacije, jer racionalizacijom možemo sve opravdati da će to biti jeftinije, a koliko će biti efikasnije, složit ćete se samnom, ni u kom slučaju. Prema tome ja se apsolutno protivim, protivio sam se i dosadašnjim spajanjima na takav način. Cijeli sustav treba organizirati, racionalno da, ali ga treba organizirati efikasno, treba ga organizirati na takav način da građanin ne osjeti ostvarivanje svojih prava pa i u tehničkom pa i u financijskom smislu, da ne govorim vremenskom, na koji je ostvarivao i dosada. Prema tome nedopustivo je to napraviti. Ja sam uvjeren da to neće niti saživjeti na takav način i da će sigurno biti predmet daljnje analize i daljnjih promjena koje će se događati u tome. Prema tome mislim da je i izražavam svoje nezadovoljstvo da se to na hitnom postupku na brzinu radi. Moglo se i prije napraviti, može se i kasnije, a raditi ga sa odgodom do 2019. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Vlatko Podnar. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega kad govorite upravo o udaljenostima pitanje je sada evo konkretno za, spomenuli ste da se mijenja nešto u Istri od 15 do 20 pa na 50-ak kilometara. Ali, ovdje je kolega Boro već spomenuo Orahovicu koja je udaljena od Bjelovara ni manje ni više nego 120 km. Prvo je bilo riječi da će ići taj Općinski sud iz Orahovice da će prijeći pod Općinski sud u Našicama no onda se iz ne znam kojeg razloga, očito zbog nedostatka cjelokupne vizije reforme pravosuđa nije se to desilo nego je ostao pod Općinskim sudom u Slatini, a sada taj isti Općinski sud u Slatini više nije niti pod Županijskim sudom u Virovitici nego prelazi pod Županijski sud u Bjelovaru. Prema tome umjesto 20 km koliko ima od Orahovice do Našica sada imamo iz Orahovice ili Crnca ili bilo kojeg mjesta u okolici imamo 120 km do Bjelovara. I stvarno je upitna onda racionalizacija, smanjenje troškova itd., itd. I što je najžalosnije na štetu, a ne na korist građana koji će morati se negdje ići na sudove bilo u Županijski u Bjelovar ili negdje, a kud li sreće da je recimo u Osijeku koji je 70 km od Orahovice. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dino Kozlevac.
Da apsolutno se slažem sa vama i ja želim naglasiti da mi kao saborski zastupnici u tom dijelu kad razgovaramo ne bi se smjeli dopeljati da kažem ne u zamku nego u jedan teren, u jedno sklisko područje pa da kažemo zašto tamo da, zašto tu ne itd., pogotovo u jednom osjetljivom području kao što je ovo. Apsolutno ovo što ste rekli 120 km, mislim da nemamo što komentirati. Međutim, sva područja su imala svoja, ajde da kažem tako, običajna prava, imali su stečajna prava, imali su nešto što su već generacije upražnjavale na pojedinim područjima i Hrvatska je u tom dijelu dovoljno specifična. Prema tome,a uvijek je bilo i potreba i većih i manjih. Ono što želim reći je da građanima RH treba osigurati približno isti stupanj, ali kada o tome govorimo to ne znači da negdje ukidate i prespajate. Danas cijeli sustav, pa i pravosudni sustav, evo rekli smo da treba i zakon donijeti koji donašamo već dugo i zakonske propise prilagoditi na takav način da modaliteti ili što bih rekao ja i tehnički da tehnologija rada u sustavu pravosuđa bude tako organizirana da je on što bliže građanima onim koji imaju potrebu. Prema tome nije to uopće u pitanju da li ćemo samo skinuti tablu negdje ili staviti tablu itd., a da funkcije ostaju ili kada to pripajamo fizički, ukidamo, premještamo itd. gdje radi nekolicine ljudi koji obavljaju taj posao u tom momentu proizvodimo da na stotine i tisuće i tisuće ljudi moraju putovati 120 km ili 50, 40. Sustav se može itekako organizirati da ima svoju glavu i svoj rep, a da građani svi ostvaruju svoja prava. I jednu stvar, i navike građana i sustav koji u konačnici nismo nikad sve rješavali ni tehnički ni papirnato nego ono kako se na određenim područjima i navike u konačnici u njima treba poštivati jer one čine kvalitetu života, između ostalog. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je dalje nastavak je pojedinačne rasprave. Uvaženi zastupnik Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o prijedlogu Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava i o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova koje je Vlada Republike Hrvatske uputila u hitni postupak donošenja. U sklopu reforme pravosuđa u RH već ranije je provedena racionalizacija vezana za državna odvjetništva i sudove. Prijedlogom Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava proces spajanja općinskih državnih odvjetništava provodi se dalje iz razloga što je stupanje na snagu Zakona o kaznenom postupku, odnosno njegovom punom primjenom od 1. rujna 2011. godine potreban veći broj državnoodvjetničkih dužnosnika za početi rad u predmetima s više okrivljenika. Ovaj zakonski uvjet nisu u mogućnosti ostvariti sva općinska državna odvjetništva pa se upravo stog razloga i predlaže daljnje spajanje općinskih državnih odvjetništava. U tom smislu, a u konzultaciji s Državnim odvjetništvom predlaže se da se umjesto 55 općinskih državnih odvjetništava ustanovi 34 općinska državna odvjetništva imajući u vidu broj kaznenih djela. Sama racionalizacija mreže županijskih i općinskih državnih odvjetništava treba se provesti do 31. prosinca 2019. godine u ovisnosti o osiguranju potrebnih uvjeta za rad, odnosno tehničke opremljenosti i osiguranja prostornih uvjeta. Do tada ministar pravosuđa će nakon prethodnog mišljenja Glavnog državnog odvjetnika odlukom odrediti osnivanje stalnih službi izvan sjedišta Državnog odvjetništva. Predloženim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova ustanovljuje se nadležnost općinskih sudova u rješavanju predmeta iz kaznene grane sudovanja. S obzirom da sukladno Zakonu o kaznenom postupku svaki optužni akt podložan je ispitivanju pred Optužnim vijećem kojeg čine 3 suca profesionalca što nije moguće osigurati u sadašnjoj organizaciji nadležnosti. Zbog čega se od sadašnjih 65 općinskih sudova koji su dosada rješavali predmete u kaznenoj grani sudovanja određuju 33 općinska suda, a koji s obzirom na kadrovsku popunjenost i infrastrukturu mogu u cijelosti osigurati primjenu Zakona o kaznenom postupku. Također predlaže se osnivanje jednog specijaliziranog općinskog radnog suda u Zagrebu imajući u vidu ukupan broj od 15 tisuća 409 zaprimljenih predmeta iz oblasti radnog zakonodavstva u 2010. godini od čega više od polovine ili 7 tisuća 805 predmeta odnosi se na Općinski građanski sud u Zagrebu. Nadalje, radi racionalizacije i smanjenja troškova, a imajući u vidu dosadašnja iskustva predlaže se da za rješavanje predmeta iz oblasti Obiteljskog zakona izvan radnog vremena, a koji ne trpe odgodu nadležni su samo općinski sudovi u sjedištu županijskog suda čime će se ostvariti znatne financijske uštede. Radi navedenog a imajući u vidu da će se predloženom racionalizacijom odvjetništva omogućiti kvalitetniji rad državnog odvjetničkog dužnosnika na složenim predmetima kao i osigurati da svaki sud u kaznenoj grani sudova ima dovoljan broj sudaca za formiranje općinskih vijeća, podržavam donošenje Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava kao i donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega vrlo lijepo ste obrazložili razloge zašto je ovaj prijedlog zakona pred nama, a ja bih odgovorio na nešto što se pojavilo u raspravi a što nije točno i nije utemeljeno na istini kada se govorilo o racionalizaciji trgovačkih sudova koji su prethodili ovom zakonu, dakle već smo govorili o tim zakonima u Hrvatskom saboru, pa se spomenuo Trgovački sud u Dubrovniku zbog kojeg navodno danas ljudi moraju ići u Split. To jednostavno nije istina. Dakle, došlo je do racionalizacije ali taj sud stalna služba Trgovačkog suda u Splitu djeluje u Dubrovniku i nitko zbog niti jednog predmeta ne mora ići u Split jer to je jednostavno gruba neistina i zloupotreba ovdje u Hrvatskom saboru korištenje ove govornice kako bi se iznosile takve neistine. Dakle, nitko zbog onoga zbog čega je mogao ostati u Dubrovniku, a riječ je o svim predmetima koje vode u Dubrovniku suci trgovačkog suda, dakle nizašto se ne treba ići u Split. To je jednostavno gruba neistina. Isto tako spominjala se Državno odvjetništvo u Korčuli da će navodno biti jedan zaposlenik viška i da će netko dobiti otkaz odnosno da neće više moći raditi u službi državnog odvjetništva što je vezano sa ovim zakonom, to također nije istina. Također u tom smislu nema nikakvog viška ovdje. riječ je doista o tome da se po novom zakonu mora na drugačiji način pristupiti kaznenim predmetima i u tom smislu ide racionalizacija što se tiče Državnog odvjetništva u KOrčuli, jednostavno ta služba danas tamo ne može više na taj način funkcionirati temeljem drugog zakona. I to je razlog racionalizacije. A sasvim sigurno neće doći do ukidanja Suda na Korčuli kao što je ovdje također u raspravi rečeno. Mislim da je doista nepotrebno da se ova govornica koristi kako bi se plasirale neistine.
Hvala lijepa. I druga replika uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja bih replicirao kolegi Grbiću uvažavajući sve ono što je rekao i slažem se. Mislim da je pitanje racionalizacije rada sudova ono što je vodilo i predlagača da se dođe do smanjenja broja sudova. Međutim, moram istaknuti u svemu tome supa isto jednu specifičnost vjerujući da se sagledalo sve kako Bog zapovijeda, ali poznavajući problematiku s lica mjesta podržao bih da Supetar odnosno otok Brač dobije malo drugačiji status u tome. Naravno zalažem se iz nekoliko razloga. Prvo zato što je Brač veliki otok, ne zato što sam ja tamo na Braču nego što je Brač veliki otok, što tamo ima puno ljudi koji žive pogotovo ljeti više. Ali dodatni razlog je taj što je u činjenici da je Split 3. luka Mediterana po putničkom prometu je vrlo značajno da 54% od toga čini pruga Split-Supetar. Što znači da je Supetar itekako atraktivan odnosno da je Brač itekako atraktivan i da na Braču postoje potrebe izraženije nego na drugim otocima, recimo poput Raba. Da je racionalizacija opravdana na nekim otocima, ali što se tiče Brača molio bih jedan poseban status da se to na Braču zadrži ako ikako može. Plediram za tim. Hvala lijepo. Hvala kolega Grbić.
Zahvaljujem. Da za Bračane poseban status. Izvolite uvaženi zastupniče, odgovor na repliku. Ivo Grbić, izvolite.
Poštovani kolega ne radi se samo o racionalizaciji, već se radi o mogućnostima sudovanja. Da li u konkretnom slučaju Općinski sud u Supetru bavi se i ovim dijelom kaznenom granom sudovanja iz kaznene domene. Zašto ne može? Jer taj sud nema tri profesionalca suca. Problem je u tome. Znači da bi se moglo baviti u kaznenom postupku sukladno ovom novom Kaznenom zakonu o kaznenom postupku potrebno je da ... troje profesionalaca. Supetar koliko mi je poznato nema tri suca. Sada momentalno, a evo tu su predstavnici ministarstva, mislim da radi samo jedan sudac.
Zahvaljujem. To je bila prava replika, evo to je bila prava replika. U ime predlagatelja Vlade RH uvažena Barica Novosel, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Moram se osvrnuti na ovu raspravu možda iz razloga jer u uvodnom dijelu nisam neke stvari vidim dovoljno objasnila. Prvo, prijedlog Zakona o područjima i sjedištima sudova i državnih odvjetništava je usuglašeni prijedlog Vrhovnog suda, Držanog odvjetništva. Na tom prijedlogu je ministarstvo radilo ovaj zakon. Drugo, prvo kada se usuglasilo područje i sjedište i nadležnost općinskih sudova za kazneno pravo po Zakonu o područjima i sjedištima državnih odvjetništva, Državna odvjetništva slijede područja i sjedišta sudova, znači onih općinskih sudova koji su sada određeni za suđenje u kaznenoj grani sudova. Treće, niti jedan općinski sud se ne ukida. svi 67 općinskih sudova ostaju. Oni sude svi oni imaju gruntovnu i dalje svi oni imaju i dalje suđenje u svim civilnim predmetima suđenja. Samo se kaznena grana sudovanja seli na 33 suda. Kriteriji koji su bili zauzeti prilikom izrade ovog prijedloga zakona su objektivni, transparentni, jedinstveni za sve isključivo i usuglašeni na temelju broja primljenih predmeta. Broj sudaca na sudovima se određuje na temelju broja primljenih predmeta, ne na temelju broja stanovnika, broja teritorija koje svud pokriva nego isključivo postoje broj predmeta koje sudac mora raditi. Mi ne možemo imati suca za pet predmeta godišnje. Da su ti kriteriji transparentni i objektivni vam je dokaz, ja sam radila prijedlog zakona, kolegica koji sjedi u klupi je iz suda, grad iz kojeg mi dolazimo nema državnog odvjetništva više i općinski sud je pripojen kazneni predmeti na drugi sud. Znači kriteriji su bili apsolutno transparentni, objektivni, isti za sve. Bilo je primjedbi tu da bi trebalo neke sudove dati da ministarstvo ekipira sudove sa brojem sudaca pa da se onda ne bi trebali pripajati. Na svim sudovima je točno onoliko sudaca koliko treba u odnosu na broj primljenih predmeta, ustvari u skladu s okvirnim mjerilima potrebnim za rad tih sudaca. Prema tome, mi ako na nekom sudu ima 100 kaznenih predmeta godišnje, a norma za jednog suca je otprilike 200, mi ne možemo dati više od jednog. Što se tiče otoka, na svim otocima su sudovi ostali, na svim našim otocima u svim racionalizacijama su sudovi ostali. Uvažena kolegica Antičević je spominjala jedan sastanak, ja sam bila na tom sastanku di je predsjednik Županijskog suda u Splitu tražio da se spoje nama, recimo Općinski sud u Starom Gradu na Hvaru prošle godine primio 60 kaznenih predmeta. Koji to sudac može biti koji će sudit svu vrstu civila i dijelom se baviti kaznenim. Predmeti su složeni, zahtjevni, nama se zakoni mijenjaju stalno. Sudac za 60, predsjednik suda je tražio da, a to je već i prije predsjednik Vrhovnog suda delegirao predmete iz Starog Grada na Hvaru u Split i uvaženi zastupniče Rošin, isto je to tražilo se i za Općinski sud u Supetru vezano za kaznene predmete koji se već par mjeseci, možda i godinu dana svi sude na Općinskom sudu u Splitu jer nemremo dobit suca za Supetar. I još bih se očitovala uvaženoj zastupnici Ingrid Antičević-Marinović koja veli da ćemo imati veliki problem budući da će se sad sve rasprave morat počet voditi ispočetka. Upravo u Prijelaznim odredbama smo regulirali način da svi predmeti kazneni koji su sad na sudu ostaju na tim sudovima i da ih završavaju ti suci upravo iz razloga da rasprava ne mora počet ispočetka. Da smo stavili da to rade novi sudovi onda bi sve rasprave morale počet ispočetka i postupak bi se odugovlačio. Znači predmeti koji su sada na sudu završavaju ih ti suci koji su tu, novi predmeti od 1.9. po novom ZKP-u dolaze na nove sudove. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Hanžek.
Činjenica da je uvažena državna tajnica konstatirala samokritički da mijenjamo zakone kao na tekućoj traci, ali još gore i organizaciju mijenjamo na tekućoj traci. Ovi zakoni bi se mogli prozvati imaš auto imaš pravdu, nemaš auto nemaš pravdu, jer u primjeru Zagorja imate situaciju da se nadležnosti kaznenog sudovanja prebacuju sa dva najveća grada u županiji, sa Krapine i Zaboka na Zlatar koji jest malen po broju stanovnika, ima županijski sud koji pomalo gubi, ali nema ono što je najbitnije za građane, a to je pitanje dostupnosti pravde, nema prometne povezanosti. I sad se ne radi samo o kilometrima nego se radi o satima. Javnim prijevozom građanin iz Kraljevca na Sutli, iz zagorskih sela ne može doći u jednom danu do Zlatara. Istovremeno, znači da se i ne može vratiti u jednom danu ako koristi javni prijevoz. Ovdje još dodatno postavlja se pitanje što su troškovi za građane, a što je trošak države. Reorganizacija Ureda za obranu dovela je do toga da su ovi iz Stubice putovali u Zlatar, ovi iz Zlatara putovali u Stubicu, onda su se to izrešetali, ispremiješali pa dobro to se smanjilo pa se sad smanjuje i trošak, smanjuju se ljudi. U ovoj situaciji mi imamo jednu stvar koja rekao je bivši državni tajnik nema trošak građanin, kad je kazneno to dolaze u marici, u ostalim pratećim sredstvima. Da, ali netko ih vozi. I sad imate istražni zatvor u Zagrebu, imate Županijski sud i Općinski sud u Zlataru za kaznene predmete i imate Policijsku upravu Krapinsko-zagorsku koja sjedi u Zaboku sa Kriminalističkom policijom, imate Graničnu policiju u Krapini i sve to vi vozite i vozikate u Zlatar. Ufamo da će biti realizirano obećanje naših kolega i prijatelja iz drugih stranaka da će brza cesta ugledati granice Zlatar Bistrice, Marije Bistrice i Zlatara, ali za sad je to jedno utopijsko putovanje po lošoj cestovnoj infrastrukturi Zagorja. I kad se radi o popunjavanju broja sudova veli nema sudaca, jedno jednostavno pitanje. Kako je to došlo do formiranja određenih odjela na sudovima i odobrenje za zapošljavanje sudaca. Kolege su već spominjali populaciju, agromeraciju, broj stanovnika, broj predmeta, broj slučajeva, međutim tu kriteriji meni osobno nisu previše jasni i ja se slažem sa gospođom državnom tajnicom da možda oni imaju kriterije, ali mi ih nismo vidjeli. To je ono javnost, dostupnost podataka. Mi moramo biti u dobroj vjeri, vjerovati službama ministarstva da su to kriteriji objektivni i da se nemre u njih posumnjati. Ja i ne sumnjam, ali bi ih volio vidjeti da ja imam argumentaciju u komunikaciju s biračima, sa sucima općinskih sudova zbog čega su takve odluke donesene. Ali kad se radi o prostoru konkretno mogu reći u Zaboku, cijeli kat Općinskog suda Zabok je prazan. Doslovce prazan. Stoji na raspolaganju, a grad Zabok je i ministarstvu ponudio i svoj dio na istom tom katu ali drugom krilu na raspolaganje sudu i državnom odvjetništvu da iskoriste za svoje potrebe, da smanje troškove prijevoza, troškove putovanja. I ono posljednje zaista nije retoričko pitanje nego suštinsko pitanje zašto ako nešto do 2019. treba funkcionirati zašto je onda hitni postupak za ovakvu odluku. Ne patim od formalnosti i znam određene postupke u Europskoj uniji gdje se organizacijski zapravo ništa nije mijenjalo, nego Europska unija traži da ima jednu adresu, a ne 500 adresa i svi su zadržali svoje poslovne bescarinske zone, svoje lokacije jer profesionalne, radne na mjestima gdje su bili ali su grupirani u regionalne bescarinske zone. Isto je vjerojatno i sa sudovima. No, postavlja se pitanje i troškova i racionalnog korištenja svih resursa jer najgore je pročitati da donošenje ovog Zakona ne iziskuje nikakva materijalna sredstva. A ja ću vam reći da su u tijeku već troškovi veliki na mjestima gdje to nije predviđeno za kaznene postupke, neću govoriti o mjestima, gdje država odvjetništva već rade na opremanju sa tehnikom za snimanje, kod ispitivanja i slično na nekoliko lokacija, a sad bi trebalo sve to preseliti na jedno pa će imati vjerojatno onda pet kamera, kuteve, pokretnu kameru i sve slično kao što to na sportskim prijenosima jer će biti viška tehnike. Osobno mislim da rješenje u ovom rasporedu sudova nije najbolje, a najviše imam zamjerki jasno jer zastupam i to područje i u ime Krapine i u ime Zaboka, ali i u ime čitave županije. Jer posljedice najmanje trpe građani naša za ta dva grada Krapine i Zaboka, a najviše ruralna područja koja su i najsiromašnija, najlošije prometno povezana sa svim centrima, a kamoli sa gradom Zlatarom. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo četiri replike. Prvo je uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Kolega, počeli ste svoju raspravu, pa možda jednom simbolikom ali doista je tomu tako, na žalost. Imaš auto, imaš pravdu. Nemaš auto, nemaš ni pravdu. Recimo ukidanjem Kaznenog suda, odnosno dijela kaznenog sudovanja u Supetru nije samo pitanje Supetrana kako će doći do Splita. To je još relativno i jednostavno riješeno trajektima. Te veze su i česte i najprometnije. Ali zaboravlja se da otok Brač osim Supetra ima i svoj ovaj kontinentalni dio naseljen – Nerežišće, Donji Humac, Gornji Humac, Pražnice gdje ne postoje takve autobusne linije da bi se uopće došlo do Supetra, a kamoli onda još i do Splita u jednom danu. Koliko je to troškova za te ljude? Je li vlast o tome, je li Vlada o tome uopće razmišljala? Dakle, nemaju svoje vozilo i ne mogu doći u jednom danu do Supetra odnosno do Splita. Što im preostaje? Da stopiraju. Da li da onda živi dođu uopće tamo gdje su krenuli.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Hanžek iako ste se javili već kad je bilo gotovo. Izvolite. Ne.
... [[Govornik naknadno uključen.]] za ovaj ustupak. Kolegice, nama je jednostavnije ganjati i tjerati ljude da putuju nego da suci putuju. I kad mi velimo da za kazneno sudovanje mora biti vijeće od tri suca. Zamislite koji je to problem da suci koji putuju iz Zagreba ili iz Zaprešića u Zlatar svrate u Zabok i odrade posao u Zaboku sa sucima koji su već tamo. Malo je sudaca koji domicilno žive u sjedištima sudova. I inače putuju, plaćamo im putne troškove. Sad su još veći. Pa onda neka imamo i uredovne dane i raspored rada. Dobro to je malo u pravosuđu problem oni sa rasporedom rada i rasporedom sati malo lošije stoje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo drugu repliku uvažena zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Hanžek spomenuli ste formalnost i kao da se odluke vrlo često donose da bi same sebi postale svrha. Evo, spajanje Općinskog državnog odvjetništva u Korčuli sa dubrovačkim mislim da je to formalnost. Zašto? Pa upravo zbog toga što je Općinsko državno odvjetništvo u Korčuli nije nikad ni započelo sa radom makar je Zakonom o područjima i sjedištima državnih odvjetništava od 1.1.2009. godine utvrđeno sjedište tog Državnog odvjetništva u Korčuli. Do sada nije bilo. Prema tome, mislim da i ovakva odluka o spajanju Općinskog državnog odvjetništva u Korčuli Općinskom državnom odvjetništvu u Dubrovniku samo formalne naravi jer odvjetništvo u Korčuli i ne postoji. I pitam se da li je ministarstvo o tome razmišljalo. Zašto nije postojalo Općinsko odvjetništvo u Korčuli do sada, a stupio je zakon na snagu. Hvala lijepo.
Hvala. Onda je treća replika uvažena zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hanžek moram reći da se u potpunosti slažem sa vašom raspravom, a posebno sa onim dijelom gdje ste rekli koji su to kriteriji kojima se rukovodilo ministarstvo kada je dalo takav prijedlog ovoga Zakona, odnosno ti kriteriji nama nisu prezentirani pa prema tome možemo samo ono vjerovati sada što je došlo iz ministarstva. Pitanje koliko možemo vjerovati tome. Ali nešto bih još nadodala vezano upravo za izmjene Zakona o području i sjedištima sudova. Neprihvatljivo je za Općinski sud u Virovitici, gdje vidimo da se izuzimaju kazneni postupci koji se vode protiv mlađih punoljetnika i starijih punoljetnika od 2011. ove godine. Meni se čini da budući da se Općinski sud u Virovitici spojio na Županijski sud u Bjelovaru gdje nikada de facto nije ni saživio taj Županijski sud kod nas, da onda u tom Općinskom sudu više ako se izuzmu ti predmeti šta će na kraju onda uopće ostati i koji će biti smisao tog Općinskog suda, a posebno ću naglasiti i još nešto. Budući da je racionalizacijom koja se znači provodila mreže sudova, Općinski sud u Orahovici je spojen na sud u Slatini pa sad taj sud u Slatini spaja se na sud u Virovitici, ovaj na Bjelovar. Mislim teško je pratiti sva ta pripajanja i spajanja. Mislim da je to gotovo nemoguće. Izgubite se u tome. I sad ... [[Govornica se ne razumije.]] protiv mlađih maloljetnika i starijih iz nadležnosti Općinskog suda u Virovitici rekla sam, ponavljam što će uopće ostati u tome sudu. A i postoji ona druga još ovi drugi problem što je govorio i kolega Podnar, a to je znači problem u stvari dostupnosti tog suda građanima što mislim da je nedopustivo. Znači, samo još jedna rečenica građani iz bivše općine Orahovica imat će preko 120 kilometara uopće da bi došli do tog suda u Bjelovaru, a pogotovo kada se radi o predmetima, znači kaznenim predmetima iz oblasti za maloljetnike. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Hanžek.
Ja predlažem samo da u jednom trenutku i ministarstvo i svi mi velimo stanite da se prebrojimo tko kud treba ići, i da se ponovo organiziramo.
Ma ja bi vama rekao da sad ove replike ustvari je bila svaka replika na svoj teritorij, a ne na raspravu uvaženog zastupnika Hanžeka. Nisam vas htio prekidati, jer dobro je da se to kaže, ali evo nije po Poslovniku. Pa mi dozvolite, dozvolite mi poštovane zastupnice i zastupnici, čast mi je da u Hrvatskom saboru mogu pozdraviti Njegovo Veličanstvo Reuvena Rivlina, predsjednika Kneseta Države Izrael, sa izaslanstvom koje borave u službenoj posjeti Republici Hrvatskoj i dobro nam došli. [[Pljesak.]] A mi imamo još jednog u pojedinačnoj raspravi, pa predlažem da završimo ovu točku, pa ćemo toliko produljiti onda pauzu. Uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ja ću vjerujem biti nešto kraći. Naime ovim prijedlogom zakona dakle više puta je ovdje istaknuto, provodi se određena racionalizacija na taj način da se određena sjedišta sudova i državnih odvjetništava spajaju i njihov broj se smanjuje. Između ostaloga svatko od nas govori uglavnom o svom području, između ostaloga dakle općinsko državno odvjetništvo i općinski sud u Županji pripajaju se općinskom državnom odvjetništvu i općinskom sudu u Vinkovcima. Ja moram reći da je ovim potezom, odnosno ovakvim jednim spajanjem cjelokupno stanovništva južnog dijela Vukovarsko-srijemske županije, a nije riječ o malom broju stanovnika, je usmjereno na područje grada Vinkovaca. Pitanje je što za stanovnike tog dijela Vukovarsko-srijemske županije ovakvo jedno spajanje, odnosno pripajanje znači. Moram reći da je riječ o velikom broju stanovnika, i to pretežito iz ruralnih područja, gdje dominiraju velike općine. Naime za nas u Slavoniji pojam općine nije poput ostatka Hrvatske, i kod nas nisu rijetke općine koje imaju 5 i više tisuća stanovnika, a upravo u ovom dijelu nalazi se niz takovih općina, poput primjerice Drenovaca koji imaju oko 7 tisuća stanovnika sa nekih 5 naselja poput recimo Vrbanje ili Gunje koji imaju oko 5 tisuća stanovnika, poput Bošnjaka sa 4 i pol tisuće stanovnika ili Babine Grede sa 4 tisuće stanovnika. Bila su čak vrijednosti, odnosno brojevi stanovnika i preko ovih vrijednosti, ali evo popis 2011. je čak pokazao da je došlo do pada broja stanovnika u ovom dijelu. Također riječ je o jednom velikom prostoru, dakle riječ je o prostoru koji vam je i u ovom da kažem horizontalnom istok-zapad dijelu preko 50 kilometara, i o sjever-jug preko 50 kilometara, dakle od najjužnije točke do grada Vinkovaca govorim, a kada bismo govorili o cijeloj županiji onda bi to iznosi bili još i veći. No ono što je bitno, bitno je da za neke od stanovnika ovih općina, a tu je i grad Županja koji je negdje oko 13 tisuća stanovnika ili nešto manje sada po popisu 2011. godine, riječ je naprosto o jednom bitnom povećanju dužine puta u slučaju potrebe pristupa općinskom državnom odvjetništvu ili općinskom sudu, pa bi recimo, ako govorimo ne znam o … [[Ne razumije se.]] o krajnjem istoku Vukovarsko-srijemske županije u ovom južnom dijelu naime Ilok je tamo dakle krajnji istok, ali u ovom južnom dijelu, onda govorimo da bi sa nekih dosadašnjih 30-ak kilometara stanovnici trebali preko 65 kilometara putovati. Jednako tako kad pogledamo južnu točku dakle Gunju otprilike je iznos isti. No ono što je najbitnije, najbitnije je da je riječ ustvari o području Republike Hrvatske koja je, koji je najnerazvijeniji. Riječ je o području koje po ovom famoznom indeksu razvijenosti o kome smo već govorili nekoliko puta u Hrvatskom saboru spada na samo začelje, gdje je u prvoj skupini indeksa nerazvijenosti, dakle gdje je taj indeks, ja kažem nerazvijenosti iako se naziva indeks razvijenosti niži od 50% od prosjeka Republike Hrvatske, od 35 općina u Republici Hrvatskoj koji su u prvoj grupi, dakle ispod 50% imamo dva u … [[Ne razumije se.]] , to je već spomenuti Drenovci i Gunja, odnosno tri u području koji je bio u ingerenciji općinskog državnog odvjetništva i općinskog suda u Županji, jer tu pripada i Babina Greda. No koliko je porazna činjenica o kojem području govorimo, reći ću da je od 556 gradova i općina dakle Gunja na 540. mjestu, Drenovci 534., Babina Greda 523., Štitar 516., Bošnjaci 488., Vrbanja 484. i čitav niz općina u tom području su dakle u tom nezavidnom po razvijenosti daleko, daleko nerazvijenom dijelu. Stoga nije ni čudno evo da je i popis stanovništva u 2011. pokazao da u tom području drastično pada broj stanovnika. Preko 20% je manje stanovnika u tom području, a neke od ovih općina su negdje do gotovo 30% manje nego pri popisu stanovništva 2001. godine. Ja vjerujem da će i nakon ovakvih odluka koje u svakom slučaju ne djeluju stimulativno za stanovništvo toga kraja, jer naprosto znate kako ljudi kažu zaboravljen svima iza leđa, daleko od Boga, daleko od očiju, očito daleko i od vlasti u Hrvatskoj, daleko i od Vlade. Stoga vjerujem da će stanovnici županjskog područja, stanovnici Posavine, stanovnici … [[Ne razumije se.]] vrlo teško primiti, jer i već se pokazalo određeni nemir pri samim najavama, dakle krajem prošle godine o ovakvim potezima Ministarstva pravosuđa, dakle da neće prihvatiti ovakvu racionalizaciju na način da je to jedna dobra mjera. Očekujem da će između ostalog i za ovo biti nagrađeni i na predstojećim parlamentarnim izborima, a predlažem da se slijedom onih brojnih rasprava koje se tiču određenih kriterija, razmisli o kriterijima šta znači za nekoga tko u obitelji nema nikoga od zaposlenih, a po nekim istraživanjima na području Vukovarsko-srijemske županije preko 30% takovih obitelji koji nemaju nikoga od zaposlenih u obitelji, što za njih znači povećanje ne za 3 km nego za 30 km i više put u slučaju potrebe iz Državnog odvjetništva ili iz Općinskog suda. Prema tome predlažem da se ovakvi potezi i ovakvi prijedlozi pomnije preispitaju prije nego što se provedu u samu praksu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti. Time bi završili sa prijepodnevnim zasjedanjem s time da ćemo nastaviti u 15,15 sati sa točkom 4. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 851. Hvala lijepa.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 845, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Na klupe vam je podijeljen pregled amandmana. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Gospođa Barica Novosel, državna tajnica. Prvo, Klub zastupnika HDSSB-a na članak 2. točka 4. stavak 1.
Amandman se ne prihvaća iz razloga jer je Prijedlog zakona o spajanju državnih odvjetništava rađen na temelju objektivnih i transparentnih kriterija. Prihvaćanjem ovog amandmana narušila bi se cijela struktura zakona i iz tog razloga se ne prihvaća.
Hvala. Nema predlagatelja pa molim da se izjasnimo dizanjem ruku. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman zastupnice Biljane Borzan i gospodina zastupnika Dragutina Bodakoša…
Ne prihvaća se. Isto obrazloženje.
Ne prihvaća se. Da li je gospođa Borzan, da. Izvolite.
Nažalost, i očekivala sam da će ovako biti, ali moram reći da ovo nema nikakve logike jer Beli Manastir se nalazi u jednoj specifičnoj, višenacionalnoj sredini. Također mogu reći da Đakovo i Našice su izuzetno loše prometno povezani. To su dva grada između kojih ne postoji ni autobusna linija, a pitanje je kako će na tisuće građana odlaziti na sud općinski po nekakve papire i potvrde kad naprosto nisu povezani. Dakle, nema logike. Umjesto da se nositelje aktivnosti u borbi protiv kriminala na neki način da im se olakša posao ovo će otežati i zato tražim glasanje o ovom amandmanu.
Hvala. Molim dizanjem ruku tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Treći amandman Kluba zastupnika HDSSB-a na članak 2. točka 4. stavak 2.
Ne prihvaća se. Isto obrazloženje.
Budući da nema predstavnika kluba tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I četvrti amandman zastupnika Zvonimira Mršića na članak 2. točka 11.
Ne prihvaća se. Isto obrazloženje.
Hvala. Budući da nema zastupnika molim tko je za ovaj amandman nek digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepa državnoj tajnici. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 72 glasa za, 6 suzdržanih i 25 protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. … [[Upadica se ne razumije.]] Slušajte pa ćete čuti. Ponovite ovdje ovo molim vas što je bilo, prikažite. Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 72 glasa za, 6 suzdržanih i 25 protiv.
Radi se o organskom zakonu, 77 glasova je valjda potrebno.
Postoji procedura kojom se može osporavati neki zakon koji nije po vašem mišljenju donesen odgovarajućom većinom. Imate, čitava je procedura predviđena, samo naprijed.
Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Na dnevnom redu je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br.851 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložit prijedlog? Da. Uvaženi Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Evo nakon ovih zakona iz domene kaznenoga, iz domene organizacijskoga idemo sada i nastupamo u domeni trgovačkog prava sa izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru koje su praktički uglavnom može se reći ne preznačajne, ne prezahtjevne ali ipak značajne. U svakom slučaju smjeraju u četiri pravca, prije svega prve izmjene respektiraju ustvari praksu koja postoji, a da se sudski registar vodi isključivo u elektroničkom obliku i u tom smislu i ovaj zakon i uzima, normativno uređuje upravo i tu mogućnost, odnosno i tu mogućnost uključuje u zakon kao pravilo. Pored toga precizira se i to je jedna nomotehnička ali značajna novina s obzirom na načelo prava uvida u sudski registar. To se pravo ovim zakonom, jedan izričaj koji je bio relativno nesmetan u zakonu u članku 4. stavak 2. zakona precizira na način da je sada jasan i razumljiv. Treće je mijena vezano, uz promjena vezana uz odluku odnosa rasprava poslije odluku Gospodarsko-socijalnog vijeća od travnja mjeseca 2011. godine po kojoj je potrebno dopuniti Zakon o sudskom registru kod osnivanja trgovačkog društva, ne samo odredbom o izjavi o podmirenim dugovima nego izjavom i o nepodmirenim dugovima za plaće. I posljednja novina vezana je uz brisanje neaktivnih subjekata upisa i to ne samo onih subjekata upisa koji nemaju imovine već onih koji imaju neznatnu imovinu i upravo se zakonom i definira i daje definicija što znači neznatna imovina. Jedna izvedena odnosno završna odredba vezana je uz objavu brisanja ne u "Narodnim novinama" nego na odgovarajućoj web stranici na kojoj se nalazi sudski registar, čime se racionaliziraju troškovi. I ukratko ovo su sve značajnije promjene koje ovaj zakon sada u ovom čitanju donosi. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam, poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajnici, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, s konačnim prijedlogom zakona. Sve ove odredbe kojima se nadopunjuje postojeći zakon i kojim se poboljšava zakon sasvim su prihvatljive i o njima ne treba puno govoriti jer je o tome rekao i gospodin državni tajnik. Međutim, posebnu pozornost mi u klubu SDP-a skrećemo na odredbu članka 4. kojim konačno Vlada predlaže da se ukine nepravda koja traje osam godina. Čim je Sanaderova ekipa došla na vlast tadašnji premijer pod velikim planom Vlada hitro.hr, hitra registracija i ukinuo je ovaj zaštitni mehanizam. Za one neodgovorne ljude koji su neodgovorno postupali prema vjerovnicima, bili oni država, dobavljači ili radnici omogućio im je da kad ostanu dužni likvidiraju tvrtki unatoč čak i sudskim presudama o namjeri, likvidiraju tvrtku i preko noći sutra osnuju novu tvrtku. O tome govorimo osam godina. Osam godina i to je jedan čak od izvora nelikvidnosti jer takvo ponašanje takvih nazovimo poslodavaca prljavom konkurencijom su zavili u crno i druge poslodavce koji su uredno poslovali, koji su ispunjavali sve obveze i prema radniku i prema državi i prema dobavljačima i bilo kojim vjerovnicima. Takvo poslovanje imalo je ovdje blagoslov osam godina, osam teških i dugih godina. To je bilo njegovo maslo i trebalo je evo koliko vremena, pred same izbore da se uoči ova nepravda, da shvati Vlada da ne može tako u izbora. Ali što se čekalo punih osam godina? Tadašnje obrazloženje je bilo pa ionako se ta odredba, taj mehanizam neki sigurnosni da se ne može osnovati nova tvrtka ukoliko nisi podmirio prijašnje obveze tvrtke koju si likvidirao. Bilo je obrazloženje pa čekajte takva odredba se može izigrati na način da netko osnuje tvrtku na nekog člana svoje obitelji, bliže ili dalje ili na neku osobu, povezanu osobu ili osobu u koju ima on povjerenja. To je bilo tadašnje obrazloženje. Nema dvojbe i nema sumnje da se i najbolje pravo pravilo može zloupotrijebiti, a onda je naša dužnost da sužavamo prostor zlouporabe, a ne da im širom otvaramo vrata. Međutim, evo u ovoj odredbi novog prijedloga zakona u članku 4. dakle trebalo bi dodati i drugim vjerovnicima jer zašto bi drugi vjerovnici ostali uskraćeni i izigrani, dakle ne samo porezi državi kao što to stoji ovdje u postojećoj odredbi, sada se određuju još i plaće radnicima. Dakle, potraživanja prema radnicima. Ali što je s drugim vjerovnicima. Kako ćemo mi imati zdravo gospodarstvo ako nas baš briga za to? Pa će evo u tom smislu Klub SDP-a podnijeti i amandman. Mislim da je to pošteno. Moramo donijeti poštena pravila. I ja mislim evo vama se obraćam gospodine državni tajniče, odnosno gospodo državni tajnici da nema nikakve prepreke da imamo jedno zdravo gospodarstvo. Dakle, u samim temeljima onda da vidimo u kojim zakonima su nekakve prepreke bilo skrivene, bilo prikrivene da ih onda otklanjamo kako bi zaista svi ljudi imali jednake šanse, jednake mogućnosti i to je onda temelj jednog i povjerenja u državu. Jer kako će povjerenje imati onaj poslodavac koji bi se želio ponašati i hoće se ponašati po zakonu vidi da tom drugom olako ide i bez takvog ponašanja. Dakle, u svakom slučaju drugi vjerovnici moraju biti obuhvaćeni. Hvala vam lijepa.
Imamo i ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Marinović i ja smo ne jedanputa razgovarali o ovom problemu ali nije dobro problem locirati samo na jedno vrijeme iz jednostavnog razloga što se onda neće naći rješenje. Kolegica Marinović dobro znate koliko je, ne bih se želio vraćati u neka vremena ali koliko je 2003. bilo blokiranih tvrtki bez i jednog zaposlenog. I sjetite se onoga zakona o dospjelim, a ne naplaćenim potraživanjima. U pojedinačnoj raspravi ću neke stvari i šire elaborirati, a u onom trenutku kad u Hrvatskoj se donese 20 presuda u roku od mjesec dana da netko mora platiti nekome nešto što mu nije platio, a ne da ga zavlači 7 godina. Budite sigurni ni jedan zakon ne može biti efikasniji od toga. Osnovni je problem kad nekoga tužite onda čekate 10 godina da vam stigne presuda. I mislim da to treba i reći u ovom Domu jasno i glasno. I ako to jasno i glasno kažemo, a to je bilo i prije 10 i prije 2 i prije 15 godina onda ćemo riješiti problem.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Ovaj Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati kao jednu daljnju poboljšicu u reguliranju ove materije koja naizgled izgleda ovako malena i nebitna. Ali je zapravo to znači život ili smrt jednog gospodarskog subjekta, odnosno jedne tvrtke. Naime, upisom u sudski registar tvrtka počinje živjeti. I zato su izuzetno važne odredbe o uvjetima i mogućnostima upisa u sudski registar. Pred nama su sada već ja bih pobrojala sedme ili osme izmjene ovog Zakona, pa bi bilo za očekivati od predlagatelja sljedeći put jedan cjelovit novi tekst jer smo gotovo sve odredbe već jedanput popravili ili dotjerivali. Ovim sada izmjenama zapravo zakonski reguliramo nešto što faktično već jest, a to je da se vodi sudski registar isključivo u elektronskom obliku kako je to u praksi i bilo. Ali je zakon predviđao paralelno vođenje registra i u papirnatom obliku. Sada se to obzirom na tehnologiju i na ono što zaista u naravi i u praksi jest da se to i utvrdi i ovim Zakonom. Također je prigoda da se isprave neke nomotehničke nedosljednosti i neki članci da im se uredi jasni izričaj. Premda je svima i do sada vjerojatno bilo jasno ili sam ja to tako razumijevala da je sudski registar javan, da svatko ima pravo uvida u sudski registar, dobivanja preslika sudskog registra itd. Evo izmjenama četvrtog članka, stavka drugog kaže predlagatelj da je jasnije stipulirao ovu odredbu na način da ne bi bilo nikakve nedoumice u primjeni. Također ovo o čemu smo već razgovarali, a to je da je uvjet za upis u sudski registar, odnosno uvjet za osnivanje nove firme da osnivač mora podastrijeti izjavu da ima podmirena dugovanja. Dakle, ova javna dugovanja za poreze i doprinose na plaće, za mirovinsko osiguranje, zdravstveno osiguranje i porezna dugovanja. Međutim, sada se traži i to je zaključak Gospodarskog socijalnog vijeća da se ta odredba dopuni na način da se utvrdi da ne smije imati osnivač niti dugovanja za neto plaće radnicima. Dakle, ne samo da podmiri doprinose već i njihove neto plaće. Mislimo da je to dobro, jer ako netko u jednoj firmi ne ispunjava svoju obvezu prema zaposlenicima ne treba mu zaista dozvoliti niti osnivanje nove firme. Također su dodane one odredbe koje su bile nedovoljno normirane, a to su odredbe o registraciji imena ili naziva obzirom da kao što se zna da na području jednog trgovačkog suda se ne može registrirati firma ukoliko već jedna pod tim nazivom postoji, pa da bi se unaprijed to razriješilo potrebno je bilo i razraditi te odredbe. Još jedna značajna novina ovih izmjena i dopuna. To su odredbe o tome kada se subjekt upisa može brisati bilo po prijavi Porezne uprave, bilo po službenoj dužnosti. Naime, do sada je bila ta odredba da se briše ukoliko nema imovine. Međutim, sad se dodaje da se može brisati i ukoliko ima imovinu neznatne vrijednosti. Određeno je i što se smatra pod imovinom neznatne vrijednosti što treba također da bi bilo odredivo uredit u zakonskom tekstu. Dakle, smatra se da je to imovina koja ne bi bila dostatna za plaćanje troškova stečajnog postupka kao ni ona imovina za koju su troškovi unovčenja veći od njezine tržišne vrijednosti. Također se određuje da će sud taj postupak brisanja provesti kao što sam rekla po službenoj dužnosti. Ukoliko subjekt upisa u tri godine uzastopno ne postupi po zakonskoj obvezi o objavi svojih godišnjih financijskih izvješća sa propisanom dokumentacijom ukoliko postoji takva obveza. Također su tu i odredbe o tome kako se mora oglasiti namjera brisanja, bez likvidacije, dakle ostavlja se rok od 6 mjeseci u kojem subjekt upisa može prigovoriti, učiniti vjerojatnim da ipak neku imovinu ima. Također je određeno kako će se postupati ukoliko se pokaže nakon brisanja da je imovine ipak bilo pa je, da je bilo imovine, da ju treba podijeliti i određuje se da se onda provodi postupak likvidacije. I na kraju je odredba da registarski sud mora nakanu da će subjekt upisa brisati iz sudskog registra, priopćiti njegovim zakonskim zastupnicima, a što može biti učinjeno objavom na web stranici na kojoj se nalazi sudski registar. Dakle tu objavu, bitno je da se objava nakane brisanja i davanje roka objavi na isti onaj način na koji se objavljuje i upis u sudski registar. Evo i na kraju podržavamo ovaj zakon, naravno jer se njime jasnije stipuliraju neke odredbe, podržavamo ga i stoga jer će se na način ovom, uvođenjem odredbe o brisanju i onih po službenoj dužnosti ili prijavi porezne uprave, i onih subjekata koji imaju neznatnu imovinu uštedit znatna sredstva, neće se morati provoditi stečajni postupak koji je često daleko skuplji od imovine, od te neznatne imovine koju takva firma ili tvrtka ima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I u ime kluba HNS-a, HSU-a, uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici predlagača, kolegice i kolege. Odmah na početku klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Činjenica da iz godine … [[Govornik se ne razumije.]] nam je prvi zakon donešen pri, Zakon o sudskom registru donešen je još 1995., pa je poslije bilo, čini mi se da je ovo osma izmjena, uglavnom svako malo ga dorađujemo. Prilikom zadnje rasprave ili zadnje izmjene prošle godine bilo je rečeno da, i od strane predlagača da ćemo ove godine dobiti novi Zakon o sudskom registru, međutim ide se opet sa izmjenama i dopunama, u svakom slučaju izmjene i dopune koje su predviđene ovim prijedlogom zakona su izmjene koje mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržavamo, međutim neke stvari su da sad ne nabrajamo koje su izmjene, to su spomenule kolegice i u ime kluba SDP-a, i kluba HDZ-a. Malo je nelogično, pa čak i smiješno da je jedna izmjena uključena u ovaj prijedlog zakona, a koja je posljedica dogovora na Gospodarsko-socijalnom vijeću 21. travnja 2011. pa je Vlada dala svoj doprinos dobroj komunikaciji i konstruktivnoj komunikaciji na Gospodarsko-socijalnom vijeću, a to je da pored dosadašnje izjave koja je nužna prilikom registracije, a to je da su plaćeni porezni doprinosi dopisuje se još i plaće, isplaćene … [[Govornik se ne razumije.]] Može pisati ne smeta, međutim to govori koliko smo nekonzistentni, jer postavlja se jedno vrlo logično pitanje, ako je netko platio porez i doprinos, ako netko nije platio porez i doprinos … [[Govornik se ne razumije.]] Ne čini mi se baš logično, jest da je kod nas moguće, jer pravna država pod svojim navodnicima funkcionira i dozvoljava svih ovih godina izbjegavanje obveza, međutim ne čini mi se baš logičnim ili spasonosnim rješenjem da se u prijedlog zakona i ugrađuje ta odredba u izjavu, a da bismo spriječili zloupotrebu. Međutim od toga ne bude ni velike koristi, a neće biti ni štete, ali to samo potvrđuje da i ovaj prijedlog zakona ima svoju predizbornu svrhu, ali u osnovi ono što nije dobro, u osnovi izbjegavanje rješavanja problema u hrvatskom gospodarstvu, a jedan od razloga je sasvim sigurno jedno snažno povećanje unutarnje nelikvidnosti, jedno snažno povećanje unutar neplaćanja, činjenica da nam je unutarnja nelikvidnost porasla u visini proračunskog deficita za ovu godinu, i da nam raste iz dana u dan, prema tome ako stvarno želimo i ako smo stvarno spremni i ne samo spremni nego ako imamo i znanja i sposobnosti da mijenjamo stanje u hrvatskom gospodarstvu u smislu zaštite isplate plaća ljudima koji rade, a ne dobivaju plaću, onda je ova odredba u ovom prijedlogu zakona kozmetičke naravi i potvrđuje da nismo spremni preuzeti odgovornost u rješavanju ključnih problema, a jedan od ključnih problema u ukupnom karcinomu hrvatskog gospodarstva sasvim sigurno najsnažnijim utjecajem, to je pitanje nelikvidnosti, pitanje plaćanja ili neplaćanja. Sama borba protiv neodgovornih u gospodarstvu, u smislu izbjegavanja podmirenja obveza, isplate obveza, bez obzira da li se radi obveza prema porezima i doprinosima, ili prema isplatama plaća, bila najavljena još 2004. godine, međutim nakon 2004. godine do danas što se desilo, stvari su se u znatnoj mjeri pogoršale, i to je evidentno. Bez obzira koliko mi želimo imati ljepšu sliku ili želimo stvoriti ljepšu sliku o sebi, o svojim sposobnostima, o rezultatima svog rada, o dodane vrijednosti koje smo ugradili u svoj svakodnevni rad, međutim činjenica je sasvim druga, a ona je definitivno poražavajuća. Prema tome s ovim prijedlogom zakona sasvim sigurno, i to je poruka nas iz kluba HNS-HSU-a, vezano na dopunu izjave, a koja je nužna da bi se, ovjerena od strane bilježnika, nužna da bi se mogla registrirati tvrtka sasvim sigurno je nešto što nije ključno, nešto što je predizborno i nešto što neće suštinski promijeniti ono što je definitivno u ovom trenutku najveći problem, a to je nelikvidnost ili potreba za promjenom kompletnog gospodarskog modela. Međutim, to čeka jednu buduću Vladu, sasvim sigurno onu Vladu koja će dobiti svoj izborni legitimitet jer nedostatak izborno legitimiteta je između ostalog i uzrok pa i čak neisplate plaća ili neodgovornosti ili ukupnog stanja u gospodarstvu gdje isključujem ili umanjujemo mi u klubu HNS-HSU-a umanjujemo učešće neodgovornosti, dapače potenciramo objektivne okolnosti,okolnosti koje su rezultat rada Vlade RH, okolnosti koje i dalje otvaraju prostor da radnici rade, a ne primaju plaću i ne krivicom njihovom, ne krivicom poduzetnika ili vlasnika trgovačkog društva. U svakom slučaju ovaj prijedlog izmjene dopuna Zakona o sudskom registru ćemo podržati, međutim ključni problem, a to je rješavanje karcinoma hrvatskog gospodarstva prije svega mislim na likvidnost sasvim sigurno na ovaj način ili neisplata plaća sasvim sigurno na ovaj način neće se riješiti.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kad govorimo o ovim stvarima onda mislim da naprosto se neke stvari ne smiju preskočiti. 2002. godine izmjena Zakona o platnom prometu, prenošenje platnog prometa iz sadašnjeg ZAP-a/FINA-e na poslovne banke je bio jedan od generatora nenaplate blokiranih računa. Druga stvar, bio je jedan od generatora povećanja dobiti poslovnih banaka jer vidite koliko, pogledajte strukturu njihove dobiti onda ćete vidjeti koliko otpada na nagrade. Vi se sjetite da nekada u ZAP-u kad ste donijeli nalog za plaću morali ste donijeti nalog za prijenos poreza i doprinosa. I još jednu stvar, u onom trenutku kad je donesena odluka da se naplata doprinosa prenosi sa mirovinskog i zdravstvenog fonda, da se to ugasi na Poreznu upravu prvo nije kvalitetno prenesena dokumentacija, Porezna uprava uopće nije dobila stanje dugova i svega skupa i to je generator, to je uzrokovalo sve ovo skupa. Prema tome, kolege i kolegice, pustimo političko prepucavanje, ako sad Vlada ima dobre namjere onda pogledajmo genezu problema da bi ga mogli riješiti. Jer ako nećemo gledati genezu problema onda ga nećemo riješiti. Jer mi još uvijek bolujemo od početničke dječje bolesti tržišne ekonomije. I ovo o čemu mi danas razgovaramo se ne može dogoditi u tržišnoj ekonomiji. Prema tome malo nas, možemo razgovarati konkretno o činjenicama i onda ćemo riješiti problem. A kolega Koračević ovo vam je geneza ovih problema o kojima mi govorimo, ali kažem u pojedinačnoj raspravi ću neke stvari više elaborirat.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu uvažena zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa ja bih u svojoj raspravi vezano za izmjene ovog zakona htjela nešto reći vezano uz dva članka koja smatram bitnima i mislim da je ovaj zakon i izmjene da su iznimno bitne iz sljedećih razloga. Naime, što se tiče zakona dobro je što su porezni doprinosi, odnosno što je neto plaća koja se isplaćuje radnicima također je na neki način uvrštena, odnosno da se ne može osnovati poslovni subjekt ako nije znači isplatio i neto plaće svojim radnicima. Međutim, ja ovdje ću reći o jednom konkretnom problemu koji postoji i u praksi i koji ovim zakonom se svakako neće riješiti. Naime, ovim zakonom je uvedena znači obaveza da poduzetnik prije nego što osniva novo poduzeće mora uz ostale dokumente koji su znači već potrebni i koje propisuje za otvaranje tog poduzeća i koje ono dostavlja Trgovačkom sudu mora znači dati i ovjerenu javno-bilježničku ispravu o tome da ne duguje, odnosno da nema dugove sa naslova poreza doprinosa i sada ovih neto plaća koje su dodane ovim izmjenama. Ta izjava se znači ovjerava kod javnog bilježnika, on to daje po svojoj materijalnoj i kaznenoj odgovornosti i time odlazi u Trgovački sud i osniva novo poduzeće. Međutim, što se događa u međuvremenu? Problem je sljedeći. Naime, u razgovoru sa mnogim obveznicima poduzetnicima koji su mi se direktno obraćali i pitali su me pa kako je to moguće, eto ja posjedujem poduzeće, imam postojeće dugove, imam dugove na postojećem poduzeću, riječ je o mladim poduzetnicima koji očito još uvijek ne snalaze se u tom prostoru i nisu moram reći premazani svim mastima, kaže i mene je javni bilježnik poslao uz moje dokumente i akte koje dostavljam Trgovačkom sudu, dostavio mi je već izjavu da ja ne dugujem Poreznoj upravi poreze i doprinose. I taj poduzetnik je jednostavno uplašio se, kaže ja to ne mogu potpisati jer ja sam dužan Poreznoj upravi. To je stvar koja je zaista za koju ne možete vjerovati da postoji, a postoji. Gdje je rješenje tog problema? Onda naravno upravo iz tog razloga išla sam malo istraživati, pa o čemu se radi? Gledajte bez potvrde Porezne uprave koja znači vodi evidenciju poreza i doprinosa ne može se naprosto davati, ne može se znači na neki način utjecati na poduzetnika i onemogućiti da on i dalje ne otvara nova poduzeća mada je ustvari već na postojećem poduzeću imao dugove sa naslova poreza i doprinosa. Ustvari ispada da mi tom poreznom obvezniku ne možemo vjerovati. On je znači spreman potpisati izjavu da ništa ne duguje, a de facto duguje. Ja se sad pitam ako smo mi uveli od 01.01. ove godine OIB, ako bi baza podataka znači Trgovačkog suda, znam da je to najveći problem upravo Trgovački sud jer podaci još uvijek nisu preuzeti iz baze podataka Trgovačkog suda i Porezna uprava ih nema jer Trgovački sud nije svoju obavezu izvršio. Ja mislim da je jedino rješenje da se ne bi osnivala nova poduzeća i da ne bi ostajali dugovi na postojećim poduzećima je da svaki poduzetnik mora doći u Poreznu upravu i tražiti od Porezne uprave znači potvrdu o stanju poreznoga duga i iz te potvrde jedino moguće je vidljivo da li je on dužan ili nije. Ovo što se tiče javno-bilježničke isprave ja vam kažem, eto to je naprosto praksa pokazala, to je stvar koja u Hrvatskoj ne prolazi. To je jedno. Isto tako zašto je to još važno? Gledajte pojedini porezni obveznici naprosto stvaraju tijekom godine obveze ili sa naslova PDV-a i sa naslova poreza i doprinosa na plaće. Oni su dužni poreznu upravu znači dostaviti svoja izvješća. Međutim ima poreznih obveznika i to jako mnogo koji naravno izvješća ne dostavljaju što znači da automatski porezna uprava ne može je zaduživati i automatski znači da oni nemaju poreznog duga. Međutim kada takav porezni obveznik dođe kada će doći u POreznu upravu i tražit će potvrdu da bi osnovao novo poduzeće Porezna uprava će njega pozvati i neće mu izdati potvrdu. Tražit će da on preda sve izvještaje i obrasce ako slučajno ima radnike ili ako je obveznik PDV-a i tek onda će mu izdati potvrdu o poreznom dugu. Znači hoću reći da ovo vezano uz izjavu kod javnog bilježnika mimo institucije koja vodi sva zaduženja apsolutna je stvar koja ne prolazi. Ja vam kažem na primjeru jednog poreznog obveznika, to je mladi poduzetnik koji je rekao ja ne mogu to potpisati ja sam dužan. Ja sada ne znam od kuda pravo javnim bilježnicima i kako jednostavno to funkcionira da oni unaprijed daju potvrde da ne postoji porezni dug. To vam je stvar iz prakse. Ja sam to čula mislim to nije izmišljeno nego je to stvarno tako. Htjela bih nešto reći vezano za članak 70. Ovdje vidimo da će porezna uprava isto tako znači može i trgovački sud pokrenuti postupak likvidacije i to ne samo za one poduzetnike koji nemaju nikakvu imovinu nego i za one koji imovinu male vrijednosti, a ta mala vrijednost znači da je ta vrijednost imovine manje nego što su troškovi postupka likvidacije. Ja ovdje moram reći da nažalost i premijerka je rekla kako mogu postojati u HRvatskoj poduzeća koja imaju milijunske iznose dugova, nemaju zaposlenih radnika. I bojim se da upravo ova poduzeća tzv. fantomska poduzeća, koja nemaju zaposlene radnike, koji nemaju imovinu, koji imaju velike porezne dugove upravo na njih se može primijeniti ova odredba da će oni biti brisani iz sudskog registra, neće platiti ni troškove likvidacijskog postupka ni troškove stečajnog postupka. Moram uzeti u obzir da je temeljem Stečajnog zakona odgovorna osoba u pravnoj osobi ako je poduzeće u blokadi dužno 60 dana dužno samo pokrenuti stečajni postupak. Ako to ne učini postaje kaznena odgovornost. Ovom odredbom znači proširenjem te norme po meni će najviše profitirati oni koji su godinama komirali velike porezne dugove. Njima jel se porezni dugovi de facto njima opraštaju, imovine nemaju od kuda naplatiti. Postoji još jedna mogućnost postoji naravno i porezna uprava to može učiniti znači da pokrene kazneni postupak i da odgovornu osobu u toj pranoj osobi da je tuži za naknadu štete ali to se ne čini. Ne nema takvih predmeta, nema takvih sporova. To vam kažem iz iskustva. Prema tome, ova norma ovaj ustvari članak koji na neki način će amnestirati odnosno dovesti će u bolju poziciju one koji godinama nisu plaćali nikakve obveze prema državi, nemaju odnosno ako imaju imovinu imaju imovinu manje vrijednosti. Tu će država platiti troškove jer troškovi će postojati jel tako, tog likvidacijskog postupka i ništa neće platiti i oni će biti brisani iz registra i kao da se ništa nije dogodilo. I još nešto ću reći i ne samo to. Pravne osobe u odnosu na fizičke osobe i obrtnike inače su privilegirane, jer znamo da obrtnik temeljem posljednjih izmjena Općeg poreznog zakona odgovara ne samo svojom imovinom nego čak imovinom svog bračnog supružnika i djece ako su ga oni stekli od poreznog obveznika. Prema tome, ovdje stvaramo u biti rekla bih građane diskriminaciju između poduzetnika pravnih osoba između obrtnika vezano uz naplatu poreznih dugova. Hvala lijepa.a
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. O ovom zakonskom prijedlogu o kojem danas raspravljamo po meni su bitne dvije stvari. Prva je tretirana člankom 4. koji nalaže da osnivač prilikom podnošenja prijave za upis trgovačkog društva u sudski registar uz svu drugu potrebnu dokumentaciju mora podnijeti izjavu koju ovjerava javni bilježnik, a kolegica je vrlo dobro objasnila sve mane takvog načina odnosno podnošenja te izjave. Dakle, mora podnijeti izjavu da nema dugovanja i za neto plaće svojim radnicima. Dakle i do sada je u Zakonu o sudskom registru postojala obveza da se prilikom osnivanja nove tvrtke i njezinog upisivanja u sudski registar mora dostaviti izjava da osnivač nema nepodmirenih obveza ali samo s naslova nepodmirenih doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Sada se eto nalaže da u izjavi stoji da osnivač nema niti dugova s osnove isplate odnosno neisplate neto plaća. Iako podnošenje ovakve izjave nije predviđeno europskom direktivom o pravu društava, jer pretpostavljamo u EU nije poznata neisplata plaća radnicima barem ne u takvim razmjerima kao što je to slučaj kod nas, predlagač ovog zakona dakle Vlada uvažio je zaključke Gospodarsko-socijalnog vijeća dakle uvažena je činjenica da u Hrvatskoj da ne samo postoji praksa neisplate plaće radnicima, već se ona od strane hrvatskih poduzetnika vrlo obilato koristi. Vlada priznaje da je riječ o brojci između 18 i 25 tisuća radnika koji ne primaju plaće a uredno su odradili svoj posao. Međutim, pretpostavlja se odnosno i mi mislimo da je ta brojka puno veća. nažalost ona nam nije služeno i poznata. Ova dopuna zakona je dobar potez ali svakako je parcijalan jer se provjerava samo da osnivač nema nepodmirenih obveza po plaćama u trenutku kada osniva novu tvrtku. Ostaje problem neisplate plaća nakon osnivanja odnosno u daljnjem tijeku poslovanja te tvrtke. Podsjećam klub SDP-a je predlagao u tom smislu, a rukovodeći se upravo činjenicom o postojanju velikog razmjera velike brojke onih radnika koji ne primaju plaće za svoj posao, dakle predlagao jednu efikasnu mjeru da se neisplata plaća sankcionira kao kazneno djelo. I dobro je što je danas Vlada na svojoj sjednici raspravljala o izmjenama i dopunama Kaznenoga zakona i predvidjela da u Kazneni zakon bude uvršteno i to kazneno djelo. Vidjet ćemo na koji način je to zapravo Vlada izmodelirala kako će to izgledati. Druga važna stvar u ovim izmjenama i dopunama je odredba koja proširuje mogućnost brisanja neaktivnih trgovačkih društava i na one koji imaju neznatnu imovinu. Do sada su dakle to bili samo subjekti bez imovine, a sada se eto proširuje krug i na one čija vrijednost imovine ne bi mogla pokriti troškove vođenja postupka likvidacije odnosno stečaja zbog čega ti postupci ekonomski gledano zapravo nemaju smisla. Izmjenama i dopunama zakona utvrđeno je što je to imovina neznatne vrijednosti, kao i uvjeti u kojima će trgovački sud provesti postupak brisanja trgovačkog društva iz registra po službenoj dužnosti. Dakle, to će biti u onim slučajevima kada trgovačko društvo tri godine za redom ne podnosi financijska izvješća koja je dužan po zakonu podnositi. Dakle, ovom izmjenom i dopunom stvorit će se uvjeti za još jedno masovno čišćenje sudskog registra od neaktivnih poslovnih subjekata. Ono što je s tim u vezi loše je to što će se izbrisati tisuće trgovačkih društava koje su izgenerirale ogromne dugove i otvarali su sve nove i nove tvrtke upravo iz razloga da ne bi te dugove podmirivale. Jer koji bi zapravo drugi razlog i bio za osnivanjem nove tvrtke ako već na postojećoj poduzetnik ima zapravo registrirane sve poduzetničke djelatnosti osim onih koje su zabranjene, dakle nabava oružja i lijekova. Podsjetit ću na jednu portugalsku poslovicu koja kaže "tko kasno plaća, dvaput plaća", a inačica te portugalske poslovice u ovim hrvatskim uvjetima mogla bi glasiti tko uopće ne plaća oprašta mu se. Naime, na ovaj način kako ovaj to zakon uređuje, loši poduzetnici opet će biti amnestirani od odgovornosti. A kad govorim o lošim poduzetnicima onda mislim na nemali broj onih koji nisu plaćali vjerovnike, nisu plaćali svoje radnike, nisu plaćali državi, ali su za novac svih onih kojima nisu plaćali kupovali i vile i stanove i apartmane i skupe automobile i jahte, letjelice, umjetnine, putovali su svijetom i priuštili si druge vidove nezasluženog luksuza. I nijedan od tih poduzetnika nije odgovarao svojom privatnom imovinom iako je zakonom predviđena i takva mogućnost jer je tu imovinu prenio na svoje najbliže rođake i učinio je nedostupnom državnim institucijama koje su mu zapravo mogle eto staviti soli na rep. Odgovarao je takav poduzetnik samo do visine osnivačkog kapitala, a taj znamo da je u našim uvjetima simboličan, dakle on iznosi 20-tak tisuća kuna. Naravno da se nepodmirivanje obveza nije odvijalo bez blagoslova Ministarstva financija odnosno konkretno bez blagoslova Porezne uprave koja je svojim nečinjenjem doista doprinosila razvijaju mogli bismo reći kulture neplaćanja. Godinama se naime dozvoljavalo da se isplaćuju neto plaće bez uplate poreza i doprinosa, tolerirala se isplata plaća preko sindikalnih računa, isplata ispod stola, isplata u bonovima itd. Dakle, u Hrvatskoj doista ideja za zaobilaženje zakona nikada ne nedostaje. Isto tako, porezna uprava nije pokretala stečajeve iako je po zakonu bila obvezna to činiti. Nije to činila iz raznoraznih razloga, od klijentelističkih pogodovanja pa do čuvanja socijalnog mira. Jedan od razloga prilično eto čudan, neprihvatljiv je bio i taj što u državnom proračunu nisu bila osigurana sredstva za sudsku pristojbu za pokretanje stečaja. Nepokretanjem stečajeva porezna uprava je zapravo produživala na neki način agoniju tvrtki nesposobnih za plaćanje i eto poticala lančano širenje nelikvidnosti i dozvoljavala je da se imovina poduzetnika neplatiše doista u potpunosti rastoči, pokrade tako da je u najvećem broju slučajeva stečajna masa ostajala na nuli. I tada se takva tvrtka jednostavno briše iz sudskog registra jer nema ni toliko imovine da se eto iz te imovine mogu pokriti troškovi pokretanja stečaja, a vlasniku nažalost ostaje netaknuta opljačkana imovina. Ovoga trenutka reći ću u Hrvatskoj se vodi nešto manje od 800 stečajeva, međutim kad bi se poštivao formalni razlog, dakle zakonski razlog za pokretanje stečajeva, a taj je 60 dana nemogućnosti plaćanja, u stečaju bi bila zapravo trećina hrvatskih tvrtki. 19 tisuća tvrtki je praktički mrtvo, a njihovi nepodmireni dugovi prelaze 12 milijardi kuna i to su te tvrtke koje nemaju imovinu ni za pokretanje stečajnog postupka i one će jednostavno biti izbrisane iz sudskog registra, a njihovi vlasnici će biti amnestirani od odgovornosti za ogroman financijski nered koji su napravili u hrvatskom gospodarstvu i za odlijevanje te vrijedne gospodarske supstance, vrijedne eto milijarde kuna u svoje vlastite, u svoje privatne džepove. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Pa mislim da svaki pokušaj nekoga da riješi problem nelikvidnosti je hvalevrijedan, svaki pokušaj da se osigura naplata nekome ako je nekom nešto radio, učinio uslugu je hvalevrijedan. Međutim, iskreno govoreći i slažući se sa nekim raspravama, sa politikantskim raspravama nećemo riješit problem i to je definitivno. Dakle ja sam u ispravcima navoda govorio o genezi problema, međutim ono što je istina i što ovdje nitko ne želi priznati je da se do sada društvo s ograničenom odgovornošću moglo samo … [[Ne razumije se.]] samo jedan i to je osnovni problem cijele ove priče. To je razlog zašto osobni identifikacijski broj nije u potpunosti profunkcionirao i znali smo svi da neće profunkcionirat zbog zemljišnih knjiga jer to je jedan užasan problem i to se rješava. Međutim 50 tisuća društava, ispričavam se ako sam pogriješio brojku, koje su osnovane prije izmjene Zakona o sudskom registru su osnovane tako da pet ljudi osnuje, uzimam napamet, brojku pet ljudi osnuje društvo s ograničenom odgovornošću, prema van se vidi samo jedan. Oni su svoja prava i obveze regulirali nekakvim dioničkim, društvenim ili nekim drugim pravnim dokumentom. I sad gledajte, zašto je ovo trebalo napraviti, iz jednostavnog razloga, kad ukucate OIB od nekoga pojavi se kompletna lepeza tvrtki u kojima je on vlasnik, suvlasnik i tvrtki u kojima su te njegove tvrtke vlasnici, suvlasnici i osnivači. I onda sve ove izjave su nepotrebne. Zašto, zato što u poreznoj upravi postoji registar i samo nekolik ljudi može ući u ovlašteni registar, ono automatski povuče sve podatke. Jedino što je problematično to je podatak o međusobnom dugovanju trgovačkih društava. I to su činjenice i to je bio razlog zašto se išlo u osnivanje OIB-a. Prema tome, nemojmo jedan projekt koji je dobar, samo zato što ga je HDZ pokrenuo sad na određen način gurat ovako nego idemo vidjeti gdje je taj projekt zapeo. I ono što sam rekao kad sam ispravljao kolegu Koračevića, zapravo pardon kolegicu Ingrid Antičević, dakle u ovom trenutku kad dugovanje koje je nesporno sud donese presudu u roku od 15, 20 dana da se naplati u tom trenutku sve ove priče u 80% slučajeva će postati bespotrebne. Ali ako vi čekate 7, 8, 10 godina da se naplati to potraživanje do tad odete i vi i vaša firma u stečaj. Onda ta cijela priča gubi smisao. Dakle, kad govorimo o ovoj problematici onda moramo isto tako dotaknut se nečega što danas nitko nije rekao, a to je povezano društvo. Imamo zakonom definirano što su povezana društva. Međutim, upravo osnivanje dosta tvrtki na ovakav način je praktički gubilo trag u toj vezi povezanih društava. I mi ako uz ovaj OIB nađemo ovu poveznicu i napravimo zakonsku promjenu oko definicije povezanih društava onda ćemo totalno eliminirati to da netko može osnovati trgovačko društvo a da duguje nekom novce. Dobro znamo da nam je veliki problem što se tiče izmjena Zakona o sudskim registrima bila definicija kako i na koji način ugradit ovu odredbu da netko mora dati izjavu ili nešto a da ne budemo u suprotnosti sa direktivama Europske unije. I to treba reći. Faktički mislim da se 6, 7 mjeseci tražila formulacija koja će biti prihvatljiva članicama Europske unije. Isto tako, trčanje pred rudo sa izmjenama određenih zakona je dovela do ovoga danas. Izmjena Zakona o Fondu mirovinskog i zdravstvenog osiguranja 2002. i izmjena Zakona o platnom prometu je dovela do ovoga nereda koji sad vlada. Zašto? Zato što smo bili nepripremljeni za to. I kad je to uzelo maha onda je neke stvari vrlo, vrlo teško ispraviti. Zato kažem, mi smo ušli iz dogovorne ekonomije, iz sustava gdje su plaćanja bila strogo kontrolirana preko ZAP-a, u državi koja je imala možda u tom trenutku dvije ili tri tisuće trgovačkih društava. Došli smo u sustav koji ima preko 100000 trgovačkih društava i dali smo platni promet, praktički disperzirali na sve koji u Hrvatskoj da tako kažem radi s novcima. Mislim na poslovne banke. Umjesto da upravo zbog velikog povećanja trgovačkih društava platni promet ostane u jednom sustavu dok se određena pravila ponašanja ne prihvate i onda taj sustav može funkcionirati. I možemo mi sad ovdje i ljevica i desnica jedni drugima prebacivati ovako ili onako. Međutim, definitivno imamo situaciju kakvu imamo. A ovo je jedan korak da se iz te situacije iziđe. Ali definitivno u onom trenutku kad Visoki trgovački sud, sva trgovačka društva zavede putem OIB-a onda ćemo imati jasnu situaciju. I to treba jasno reći. Bez toga OIB je bio jedan od projekata koji je 2008. bio nominiran za 10 najboljih IT projekata od Svjetske banke. Ali kažem, ne može se sad više govoriti ovdje o Vladi i ovome. Pravosuđe je neovisno. I nemojmo sad ovdje prebacivati lopticu na nekog drugog. Ovdje je definitivno sad loptica ubačena, ja to otvoreno kažem tamo gdje je problem. I taj problem ne može riješiti ministar Bošnjaković kao ministar pravosuđa, jer on ne može pravosudnom organu nešto narediti. Ali ako smo rekli svi, konstatirali da je to problem onda su ga oni morali stvoriti tehnički preduvjet da se taj problem počne rješavati. Bio je rok 1.10.2010., pa je bio rok 31.12.2010., pa je pomaknuto kasnije. I ja ne znam da li je to sad još uvijek regulirano ili nije. Imovina društva. Kolegice Jelaš vi ste govorili o nečemu, ali ste zaboravili da je bila izmjena Zakona o porezu na dobit i Zakona o porezu na dohodak gdje se jasno definirao problem ovaj upravo kojeg ste vi govorili, a to je korištenje poslovne imovine u privatne svrhe. Dakle, izmjenom zadnjom Zakona o porezu na dobit to je jasno definirano i jasno razlučeno. U onom trenutku kad se donese novi Zakon o porezu na automobile i jahte onda će ta stvar biti do kraja raščišćena. Imovina društva. Pa to je upravo onaj problem o kojem sam govorio, a to je povezanost društva. Jer ako vi imate društvo sa ograničenom odgovornošću koja praktički nema ni jednog zaposlenog, a radi se o nekakvim strojevima koji su kupljeni i obračunava se amortizacija u tom društvu ali nije uvedena kao imovina poduzeća. On osnuje drugo poduzeće i sa tim istim strojevima radi, onda vam je to upravo ovaj problem o kojem govorim. Kad govorimo o likvidaciji i ubrzanom stečaju moramo na nešto paziti, a to je da bez obzira koji zakonski razlog bio za to pokretanje ako se pojavi bilo koji vjerovnik koji ima vjerodostojan dokumenat da mu taj poduzetnik koga smo, zapravo trgovačko društvo koga smo mi poslali u likvidaciju po tom zakonu taj cijeli proces pada u vodu. I to je bio razlog zašto se nije išlo u te ubrzane procese likvidacije, jer mi naprosto ne možemo nikome zabraniti tko se imao pravo prijaviti u stečajnu masu, da ako ide ubrzana likvidacija da ne potražuje svoja prava. Dakle, to je bio jedan od problema koji je vrlo teško riješiti upravo zbog velikog poduzeća, a to je negdje oko 20-tak tisuća tvrtki koje u ovom trenutku nemaju ni jednog zaposlenog i koje čine ukupno 65% blokiranih tvrtki u Republici Hrvatskoj i čine negdje oko 70% ukupno blokiranih sredstava. I dakle to je definitivno problem o kojem treba razmišljati i kojega treba rješavati. Ali ponavljam, jedini pravi instrument za rješavanje toga je osobni identifikacijski broj. I sad više tu možemo mi iz političkih razloga Vladi prebacivati ovo ili ono. Sve institucije koje su bile u nadležnosti Vlade, gdje je Vlada mogla narediti su to napravile praktički do polovice prošle godine. Tako da u ovom trenutku se bez problema može povući informacija oko transakcija vrijednosnicama, može se povući informacija o tome tko je vlasnik i koliko kojih dionica. Jedino što se ne može povući informacija su zemljišne knjige i podaci o društvima sa ograničenom odgovornošću sa Visokog trgovačkog suda. To su jedine dvije informacije koje se ne mogu povući. Jedna je opravdanost zbog situacije koju smo imali, ali druga nema nikakvo opravdanje. I ovdje kad govorimo o ovom sudskom registru nemojmo zaboraviti da tu ima još jedna poveznica, a to obrtnici koji na žalost prema zakonu u kojem jesu za svoje obveze garantiraju kompletno svojom imovinom. Zašto? Zato što je obrt vezan na praktički fizičku osobu. Ali imate problem kad zbog odredbi Zakona o porezu na dobit obrtnik mora voditi svoje poslovne knjige prema Zakonu o porezu na dobit i onda one imaju tu transformaciju iz obrta u trgovačko društvo. I tu je onda problem poreznog statusa te imovine koja se unosi u to trgovačko društvo. Dakle, za svaku hvalu ove izmjene zakona. Ja sam pokušao upozoriti na neke stvari koje je nekoliko ministarstava mora riješiti izmjenama zakona. One mogu biti samo kao nadogradnja ovoga s tim da ključni i prvi korak je Visoki trgovački sud, osobni identifikacijski broj za 50000 trgovačkih društava koja su osnovana prije donošenja ovog registra. I onda će svima biti lakše. I mislim da je ovo tema koja naprosto ne trpi političko prepucavanje, jer kolegice i kolege, nemojte ovo shvatiti kao predbacivanje, sjetite se Zakona o dospjelim nenaplaćenim potraživanjima 2002. godine, važio je do 1.3.2003. godine.
Privedite kraju.
Molim vas, samo još jedna rečenica gospodine potpredsjedniče. Produžen je efekat na žalost nikakav, i većina tih poduzeća na žalost se nalazi i danas u ovoj priči. Prema tome problem je tu, ajmo ga zajedno rješavati. Hvala.
Hvala lijepa. I kao zadnja na listi je uvažena zastupnica Marijana. Ispričavam se, replika uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, i kroz ovu repliku želim ponovno se složiti s vama oko dijela obrazloženja, kad ste spominjali genezu problema 2002. godine. Međutim ja bih vrlo rado, a i mnogi ovdje htjeli čuti a koji su to problemi, koji su se problemi javili da mi u 9 godina nismo uspjeli ispraviti nešto što je možda učinjeno loše 2002. godine, prebacivanje platnog prometa, 9 godina mi to nismo uspjeli vratiti natrag u nekakve, u sustav. Oko OIB-a tu smo suglasni, tu stvarno nema politiziranja i svi smo se u ovoj sabornici složili da je OIB jedno dobro rješenje, kvalitetno rješenje kojega treba poduprijeti, zato mi je neshvatljivo da mi kao država, kao društvo nismo u stanju poduzeti sve potrebne mjere da jedan takav podatak koji se zove OIB, o kojemu niz toga ovisi, da on ne profunkcionira. To mi je neshvatljivo. Neshvatljivo mi je. Da li ti ljudi, neovisno s pravosuđem, pa to je floskula. U ovoj priči je to čista alibi priča. Da li ljudi koji vode zemljišne knjige, koji rade na zemljišnim knjigama dobivaju svoju plaću? Dobivaju. Da li ljudi u trgovačkom sudu, mislim ovo je osma izmjena registra, dobivaju, dobivaju. Prema tome, ja bih stvarno, budući da ste bili član Vlade dugo vremena, stvarno me interesira koja su to bila ograničenja da sve ovo što predlažete danas kao rješenje, da nije bilo mogućnosti ili spremnosti, a u konačnosti i političke volje kad govorimo o OIB-u da to profunkcionira i da nešto što smo donijeli u Saboru, što smo se usaglasili da je potrebno i nužno, da nismo stvorili preduvjete da i profunkcionira.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Koračević, prvo za OIB. Ja uopće nisam rekao da nisu … [[Govornik se ne razumije.]] , ja sam rekao koji je problem. Dakle tehnički preduvjeti su stvoreni. Zašto Visoki trgovački sud nije napravio ja to ne mogu njima, naprosto niti predsjednica Vlade ne može narediti, jer bi automatski rekli da se miješa u pravosuđe. Prema tome nemojmo sad, ovako stanje u zemljišnim knjigama, ja ću vam sad reći nešto, to kolege iz Ministarstva pravosuđa mogu potvrditi, u trenutku kad se krenulo s uvođenjem OIB-a samo 5% mislim ukupnih vlasnika zemlje u Republici Hrvatskoj u zemljišnim knjigama je bilo evidentirano putem jedinstvenog matičnog broja, a jedinstveni matični broj je bio identifikacijski znak praktički za prevođenje ljudi u OIB da tako kažem, i pravnih osoba. To su činjenice. I prema tome možemo se tu politički prepucavati koliko hoćemo, to je tako. Ali o tome se radi. A što se tiče platnog prometa, rekao sam odmah čim sam spomenuo 2002. da mi nije namjera prebacivati bilo kakvu lopticu. Međutim kolega Koračević mijenjati platni promet svake dvije godine je katastrofa. Sjetite se što se dogodilo sa FINA-om, koji problemi FINA-e su bili jer su najedanput zbog izmjena jednog, drugog i trećeg zakona ostali, dobili 3 tisuće ljudi viška koji naprosto su radili taj posao, nisu ga radili. I kažem ne, bez namjere da prebacujem bilo kome, ali to su naprosto činjenice, poslovne banke su se ufurale u tu priču, njima je pasao platni promet da se vrši preko njih, da se uzima naknada, da na takav način dobivaju klijente, i sve je to divno i krasno. Međutim pogledajte blokade i postotak naplaćenih blokada državnih potraživanja, pogledajte postotak naplaćenih blokada među bankama, sve će vam biti jasno. Prema tome naprosto smo možda prerano skočili u jedan vlak iako, ako pogledate sad malo razmišljanja članica Europske unije, onda ćete vidjeti da oni upravo razmišljanju o sustavu platnog prometa kakav je Hrvatska imala do 2002. godine. Zato kažem možda nekada treba sačekati pa korak napraviti ovo, ali za OIB vjerujte da je Vlada napravila.
Privedite kraju.
Sve što je mogla da profunkcionira.
Hvala lijepa. No dobro, i još uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicima, zastupnice i zastupnici. Pa slažem se sa onim kolegicama i kolegama koji su istaknuli da ove izmjene i dopune zakona donose bitna poboljšanja. Željela bih istaknuti jedan primjer sa kojim su me upoznali obrtnici, Obrtnička komora grada Zagreba, za koji mi se čini da je riječ o izuzetku, a pokazuje se da ustvari mi možda ponekad ovdje donosimo u dobroj namjeri i idealne zakone, ali kad ih pokušamo provesti u praksi, onda zapinjemo u određenim dijelovima. Naime obrtnici grada Zagreba su me upoznali da postoji inicijativa koja je i usklađena na razini obrtničke komore i samog grada, o gradnji obrtničkog doma, i to uz područje koje se nalazi uz sveučilišnu bolnicu Zagreb, koja je u postupku likvidacije. No zbog neriješenih imovinskopravnih odnosa oni ustvari, bez obzira što su dali izraditi projektnu dokumentaciju, razgovarali sa potencijalnim investitorima, ne mogu krenuti u cijeli taj postupak, iz tog razloga što dolazi do različitog tumačenja članka 84. Zakona o sudskom registru. Koliko sam ja upoznata vi ste u Ministarstvu pravosuđa na neki način nakon njihovog upita dali pozitivno tumačenje Trgovačkom sudu, no još uvijek na Trgovačkom sudu različiti suci razmišljanju na različit način, što samo pokazuje da očigledno mi kao zakonodavci, odnosno Ministarstvo pravosuđa kao predlagatelj, a mi koji smo potvrdili taj zakon nismo bili skroz jasni što smo željeli tim člankom 84. posebno onim, stavkom 84.e reći, ako različiti suci tumače taj članak na različit način. Dakle ja bih ovdje ustvari vama uputila apel, da kao Ministarstvo pravosuđa pokušate iznaći konkretno rješenje za ovaj slučaj, jer čini mi se da očigledno ni sudska praksa nije dosad imala takvih primjera, pa ni ne postoje iskustva u Republici Hrvatskoj kad se donose odluke o društvima u kojima će ostatak likvidacijske mase u postupku likvidacije po službenoj dužnosti činiti imovina, odnosno nekretnine velike vrijednosti, i moje mišljenje da je potrebno iz tog razloga ovaj prijedlog na neki način pojačati, odnosno nadopuniti. Dakle svi znamo da je ta klinička bolnica novi Zagreb, poslije je izmijenjen naziv sveučilišna bolnica Zagreb u osnivanju, pokrenuta davnih dana, no čak njena registracija nije provedena do kraja u Trgovačkom sudu, tada je grad Zagreb donio odluku o likvidaciji, ali niti ta likvidacija nije prema mojim informacijama provedena na Trgovačkom sudu, dakle postupak nikad nije pokrenut i tu je došlo do određenih problema, ustvari sa imovinom koja se veže u samu sveučilišnu bolnicu Zagreb. Dakle, sukladno odredbi članka 84.e Zakona o sudskom registru rekla bih da članovi društva mogu zatražiti od Registarskog suda da im u omjeru njihovih uplaćenih udjela u društvu prenese ostatak likvidacijske mase društva, u ovom slučaju to bi bile nekretnine, a ukoliko to pak članovi društva ne zatraže ostaci likvidacijske mase društva sukladno stavku 4. članka 84.e Zakona o sudskom registru prihod su državnog proračuna. No, očigledno na Trgovačkom sudu se to tumači na različite načine pa evo ja molim vas državni tajniče da obavite konzultacije sa ministrom jer pretpostavljam da će i obrtnici i vas kontaktirati. Čini mi se da je to izuzetno važno riješiti jer imamo praktički mrtvi kapital koji nije u funkciji, a mogao bi se iskoristiti prema njihovim riječima za nešto što bi bilo izuzetno korisno, a to je obrtnički centar Zagreb gdje bi objedinili na jednom mjestu sve važne čimbenike gospodarskog razvoja Grada Zagreba. Vjerujem da bi to bila jedna baza za budućnost koja bi imala i druge sadržaje. I u tom smislu postoje iskustva i u drugim zemljama, znamo kad posjećujemo druge zemlje da oni imaju takve obrtničke centre, a ipak obrtnici predstavljaju po meni jedan od najboljih oblika samozapošljavanja. Riječ je o ljudima koji redovito plaćaju svoje obaveze državi i u tom segmentu zasigurno to treba vrednovati i izaći im ususret. Pa evo molim vas kao predlagatelje da razmotrite ovaj problem koji je očigledno problem obzirom da suci različito tumače članak ovog zakona i da intervencijom kroz amandman Vlade ustvari to ispravimo kako ne bi se više pojavljivali ovakvi problemi u provedbi ili u odgađanju donošenja presuda zato što se ne zna što je zakonodavac mislio reći tim člankom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završno, u ime predlagatelja uvaženi Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Vrlo kratko gospodine potpredsjedniče. Evo sve ove rasprave ustvari ukazuju da je ovaj prijedlog zakona utemeljen. Nitko ga nije doveo u pitanje. Anomalije koje su nastale u provedbi naročito brisanja iz Sudskoga registra ustvari ukazuju da ove promjene koje se predlažu jesu zakonski instrumentarij koji je bitno bolji u odnosu na sadašnja rješenja. Zahvaljujem svim klubovima što su podržali ovaj prijedlog, a vezano uz amandmane izjasnit ćemo se naknadno pa i vezano uz ovu inicijativu Obrtničke komore koju ćemo legislativno urediti iako jedan dio spada nesumnjivo u domenu pravosuđa i njihove interpretacije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Idemo dalje. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru, bio je hitni postupak, P.Z. br. 851, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandman. Sukladno članku 166. Poslovnika o ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanu Vlade molim da digne ruku? Hvala. Ima li protiv? Nema. Prihvaćeno. Utvrđujem da smo prihvatili sa 112 glasova da se raspravi o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži podneseni amandman koji se odnosi na članak 6. Izvolite, gospođa Tatijana Vučetić.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Vlada predlaže u članku 70. u stavku 1. iza riječi: neznatne vrijednosti dodaju se riječi: odnosno koji se u propisanom roku nije uskladio s propisom s kojim se treba uskladiti. U stavku 3. iza riječi po službenoj dužnosti dodaju se riječi ako se subjekt upisa nije u propisanom roku uskladio s propisom s kojim se treba uskladiti, odnosno. I u stavku 6. briše se točka i dodaje se zarez i riječi osim ako je riječ o subjektu upisa koji se u propisanom roku nije uskladio s propisom s kojim se treba uskladiti u kojem slučaju će sud rješenjem imenovati likvidatora koji će provesti likvidaciju. Uz odgovarajuću primjenu odredbe Zakona o trgovačkim društvima troškove likvidacije postupka predujmit će subjekt upisa ili druga osoba koja je učinila vjerojatnim da subjekt upisa ima imovinu. Ne predujmi li se iznos potreban za pokriće troškova likvidacije sud može odrediti da se troškovi likvidacije namire iz imovine subjekta upisa. Obrazloženje je, u odnosu na prijašnji tekst članka 70. dodane su odredbe u stavcima 1., 3. i 6. u kojem se rješava pitanje subjekta upisa u sudski registar za koje je zatražen, ali nije proveden do kraja postupak upisa, odnosno koji su zastali u fazi prije samog osnivanja pa predstavlja problem njihovo brisanje iz registra, naravno kako likvidirati ono što nije ni osnovano. Ovim se rješavaju predmeti kao što su npr. predmet likvidacije bolnice Blato u Zagrebu koji je ostao subjekt u osnivanju. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu o amandmanu Vlade. Ima li interesa? Nema. Zaključujem raspravu. Dajem amandman Vlade na glasovanje. Molim dizanjem ruku tko je za amandman Vlade? Hvala. Ima li protiv? Suzdržan? 116 glasova za, dakle amandman Vlade je prihvaćen. Amandman je podnio i Klub zastupnika SDP-a koji se odnosi na članak 40. stavak 1.
Predlagatelj ne prihvaća amandman. Izjava iza članka 40.a bi se uz predloženi dodatak predstavljala bi dodatni uvjet koji nije naveden u drugoj direktivi o pravu društava 77 iz '91., odnosno u 11. direktivi 666 iz '89. godine s izmjenama. Države članice Europske unije, a što se odnosi i na Hrvatsku koja harmonizira svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom Europske unije nisu u mogućnosti propisivati nove uvjete za osnivanje subjekta upisa u sudski registar.
Hvala. U ime kluba gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Nakon dugih osam godina uspjeli smo eto da se izmijeni članak 40. i da neisplata plaće radnicima, jednako tako i porezi državi, budu uvjet pod kojim ako to nije učinjeno, dakle nije isplaćeno, onaj koji je likvidirao tu tvrtku ne može osnovati novu tvrtku. Međutim, i drugi vjerovnici i druge vjerovnike treba zaštititi, bili oni kreditori, dobavljači roba. Kako ćete poslodavcima reći koja je to lojalna konkurencija kad tolerirate, dakle koji je ostao milijunske iznose drugom dobavljaču, likvidirao je tvrtku, isisao je iz nje sredstva i mirno nastavlja s poslovanjem. Kažete da to nije po drugoj direktivi o pravu društava. Točno je, ali u Europi takvog problema nema. Molim da se glasuje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Molim dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru. Molim uključimo se i glasujmo o zakonu. Rezultat? Ovaj Zakon je prihvaćen većinom glasova, 109 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanom Vlade Republike Hrvatske.
Prelazimo na točku 5. - Konačni prijedlog Zakona o sudovima za mladež, drugo čitanje, P.Z. br. 828 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio zastupnik Zvonimir Mršić. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ovaj danas veliki paket zakona iz područja pravosuđa završavamo jednim isto tako sigurno važnim zakonom, Zakonom o sudovima za mladež, konačnim prijedlogom toga zakona. Ono što je racio ovoga zakona jesu ustvari istaknuti posebnosti postupka prema maloljetnicima, utvrđivanje instituta koji će biti usklađeni sa novim Zakonom o kaznenom postupku, ali isto tako i međunarodnim dokumentima, ali sve u najboljem interesu maloljetnika koji su u tom postupku. Radi se nesumnjivo o složenom zakonu. Zakon koji nije jednostavan, zakon koji zahvaća materijalno-pravne odredbe kaznenoga prava, organizacijske odredbe sudova za mladež, posebne odredbe kaznenog postupka koji uređuje postupanje u predmetima prema maloljetnicima i upute o izvršenju kaznenih sankcija te zaključno i propise o kazneno-pravnoj zaštiti djece. Ono što spada gotovo u načelne odredbe što smo razmotrili u prvome čitanju i što je ugrađeno u ovaj zakon jest načelo koje proklamira obvezu hitnog postupanja u ovim postupcima. Načelo isključivo sudskog odlučivanja o zahvatima u prava i obveze nepovredivosti osobe obvezatne obrane prema maloljetnicima. Isto tako, možda čak i jest konkretno, ali ipak načelno načelo da branitelj maloljetnika može biti samo odvjetnik. Novine koje se protežu u oba zakonska čitanja jesu prije svega obvezno ispitivanje maloljetnika kao prve dokazne radnje u postupku neovisno radi li se samo o prevođenju dokaznih radnji ili o vođenju pripremnog postupka. To su konkretne novine, a druga važna konkretna novina vezana je uz rješenje koje kad se prije stavljanja za izricanje, prijedloga za izricanje maloljetničke sankcije Državni odvjetnik mora ispitati maloljetnika. To je odredba koja maloljetniku daje priliku, mogućnost da se o kaznenoj prijavi izjasni prije stavljanja prijedloga za izricanje maloljetničke sankcije. Pored toga zaključno utvrđuje se u ovom zakonu u člancima 113. do 121. propisuje kazneno-pravna zaštita djece sa nekoliko rješenja koje vrijedi istaći, barem dva od njih, da ispitivanju djeteta može prisustvovati osoba u koju dijete ima povjerenja i da se dijete ne mora ispitati samo u sudu već i u svome stanu i drugom posebno opremljenom prostoru. Sve je ovo čini nam se već od prvoga čitanja, a bilo je to istaknuto od ja mislim gotovo jedinstveno u ovome visokome Domu ustvari stvaranje jednog snažnog instrumentarija u postupku zaštite prava maloljetnika u postupku. Ono što se dogodilo između dva čitanja jest ustvari reakcija, reagiranje na prijedloge koji su izneseni u saborskoj raspravi. Pa tako ja ću samo dvije ili tri stvari istaći. Prihvaćena je i razrađena mogućnost izricanja sigurnosnih mjera svim maloljetnicima. To je bio prijedlog Odbora za pravosuđe Hrvatskoga parlamenta i pored toga preciziran je pojam državnog odvjetnika za postupanje pred sudom kroz pojam koji je ustvari puno precizniji, a to je Državni odvjetnik za mladež. Ono što je isto tako bitno jest da se maloljetnik može uključiti u postupak posredovanja kroz izvansudsku nagodbu. To je značajna novina u kojoj Državni odvjetnik važe praktički načelo oportuniteta i legaliteta in favorem samoga maloljetnika. U tekstu je inače, ovaj tekst je reakcija i završni tekst reakcija je na izmjenu Zakona o socijalnoj skrbi pa se tako centri za socijalni rad preimenuju u zavode za socijalni rad u županijama, a cijeli tekst ustvari je usklađen sa Zakonom o kaznenom postupku od 1. srpnja 2011. godine. Ponavljam čini nam se i mišljenja smo i to su i rasprave pokazale da je ovaj zakon ustvari vrlo dobar instrumentarij za postupanje sudova za mladež u RH. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub SDP-a sa žaljenjem mora konstatirati da Vlada odbija logičan koncept da postupak prema maloljetnicima ne može biti izjednačen s onim koji se vodi protiv maloljetnika i za koji je namijenjena jednostranačka istraga odnosno istraga koju provodi Državno odvjetništvo. Obrazloženje koje je dala Vlada zašto ne prihvaća taj naš koncept je i začuđujuće pa tvrdi evo i Državno odvjetništvo ima savjetnike koji ga mogu savjetovati kako prići maloljetniku dakle i sve ono što takvi savjetnici i rade. To znači da Vlada uopće ne zna i ne razumije da Državno odvjetništvo progoni i da je zainteresirano upravo da dokaže krivnju okrivljeniku i da pronađe dokaze protiv osumnjičenika. I zato se kazneni postupak vodi protiv okrivljenika. Maloljetnici su sasvim nešto sasvim drugo. Nikome ne pada na pamet i ne mora biti pravnik i baviti se ovom problematikom da ne kaže kazneni postupak protiv maloljetnika. To još nikada niste čuli nego uvijek prema maloljetnicima. Jer je to od uvijek tako bilo i oduvijek i zanavijek tako treba biti. Jer maloljetnu osobu treba preodgojiti i to je smisao. Ako nalazimo načina da preodgojimo i punoljetne osuđene osobe i cijeli smisao penalnog sustava je upravo i preodgoj ne samo odmazda. E onda to u najvećoj mogućoj mjeri služi odnosno primjenjuje se i na maloljetnike. Mišljenje kojim se rukovodi klub SDP-a u pogledu ovakvog prijedloga upravo je na tragu stručnjaka sudaca Vrhovnog suda i konkretno sutkinje koja je bila predsjednica Vijeća za mladež gospođe Erike Kocijančić koja je čitav svoj radni vijek provela u Vijeću za mladež i koja odlično pozna i koja je zaista autoritet u ovoj problematici. Kako Državno odvjetništvo može imati a to su psihološki nespojive uloge koje mogu biti u jednoj osobi, da istodobno bude i progonitelj i branitelj. To ne može biti. Zato je upravo i kada je istraga bila sudska zato je bila dvostranačnost zato je i sud vodio istragu, jer je već onda u toj fazi postupka tražio dokaze i protiv okrivljenika i one dokaze koji idu u prilog okrivljeniku. I to je onda u nekom razvoju kaznenog postupka bila pobjeda nad onim policijskim istragama, bila je pobjeda judicijalizacije istrage da se formirao sudac koji je bio jamac onda i zaštite okrivljenika ali isto tako i traganja i osiguranja dokaza za kasniji postupak. I mi smo napustili dvostranačku istragu upravo zbog toga što su to učinile mnoge zemlje koje su bile ... i koje su bile praktički kolijevka takvog sustava i dali smo istragu Državnom odvjetništvu koje provodi jednostranačku istragu. Ali se odustalo u zadnjim izmjenama koje su se dogodile ovako preko noći mimo znanja javnosti i dato je državnom odvjetništvu u obvezu vjerojatno uslišujući i one vapaje iz susjedne zemlje jednog poznatog zatočenika, da eto on ne zna zašto se progoni pa je onda Vlada preko noći je promijenila ZKP bez znanja javnosti i odustala od osnovnog koncepta da su istrage tajne te dužnost državnom odvjetniku da obavijesti osumnjičenika protiv kojeg je podnesena kaznena prijava. I tako mu da na znanje. Ima to veze s ovim, sada ćete vidjeti takve. I tako mu da na znanje da se protiv njega podnesena kaznena prijava i da će oni raditi određene radnje. tako da se čovjek pripremi, da pripremi svjedoke da zataji tragovi, da uništi tragovi. Očito su rezultati takvog ZKP-a bili previše velik zalogaj za Vladu koja je tražila istinu ali ne u takvom obliku i obimu pa je ne može podnijeti. To je to. E sada se čitav jedan takav koncept sasvim pogrešan koji dakle služi za okrivljenike za punoljetne osobe. Kod maloljetnih osoba imajući u vidu do sada proklamirane ciljeve i svrhu kaznenopravnih odredbi u odnosu na maloljetne počinitelje kaznenih djela kao i međunarodne dokumente, a to su prije svega standardna minimalna pravila UN za maloljetničko pravosuđe. Sjetimo se to su ona famozna Pekinška pravila. Mi smatramo da predložena rješenja nisu u skladu s tim načelima i da predstavljaju korak unatrag u dosadašnjoj praksi ali jednako tako u zakonodavnim rješenjima. I to ne može biti. Jer zato mi za odrasle osobe imamo i Zakon o kaznenom postupku i imamo postupovna pravila i imamo materijalno pravo sadržano u Kaznenom zakonu. A ovaj zakon i ova vrsta Zakona o sudovima za mladež sadrže i postupovno i materijalno pravo. I odakle vam uopće ideja da istragu i da maloljetnike šaljete Državnom odvjetništvu, a ne sucu za mladež? Prema postojećem Zakonu o sudovima za mladež u fokusu interesa kaznenog postupanja prema maloljetnim počinitelja kaznenih djela bilo je pružanje zaštite, brige, pomoći i nadzora. To je bio članak 5. postojećeg zakona. Također iz odredbe članka 72. stavak 1. zakona proizlazi da odgojni utjecaj na maloljetne počinitelje kaznenih djela treba započeti za vrijeme trajanja postupka te nastaviti u fazi suđenja. Pa mi sve znamo koji su se bavili time pa i ne treba da čovjek bude dobar poznavatelj tog postupka da samo provođenje postupka i prema punoljetnim osobama znači već na jedan način jedno odgojno utjecanje jer izaziva nelagodu i sve one psihičke procese u kojima se nađe takva osoba pred sudom. Dakle što ranije kod maloljetnika treba početi takav jedan proces te nastaviti u fazi suđenja i zatim u procesu izvršenja sankcija, a što onda dovodi do jednog cjelovitog odgojnog procesa u tretmanu maloljetnika. Prema pekinškim pravilima pravilo 5.1 naglašava se po ciljevima maloljetničkog pravosuđa, citiram: dobrobit maloljetnika i jamstva da će svrha reakcije na maloljetne počinitelje biti u skladu s okolnostima vezanim za počinitelja i počinjeno djelo, a u pravilu 14.2 da je postupak nužno voditi u najboljem interesu maloljetnika i provoditi u ozračju razumijevanja koje će maloljetniku omogućiti sudjelovanje i slobodno izražavanje. Mi smatramo da predložena zakonska rješenja predstavljaju pogoršanje statusa maloljetnih počinitelja kaznenih djela i gubljenje i oduzimanje stečajnih svojstava, a to je napuštanje i tradicija koju smo mi u našoj povijesti, u našem pravnom poretku bili zemlja koja je bila onda i putokaz mnogim zemljama koje su imale uređenije pravosuđe. Ali u pogledu maloljetnog sudovanja i suzbijanje maloljetničke delikvencije bili smo daleko ispred mnogih, mnogih zemalja Europske unije. U Engleskoj, Veliki Britaniji veliki problem je gotovo nesavladiv, maloljetnička delikvencija, a imaju postupanje tamo da i maloljetnici odgovaraju na jednaki način gotovo za teška kaznena djela kao i punoljetne osobe. Ne treba ovdje biti poseban stručnjak da ista sankcija ne može biti za maloljetne osobe i za punoljetne osobe jer negiramo uopće razvoj takve osobe koja u nekoj ranoj fazi nije naravno dovršena. Mislimo da zaštita interesa i dobrobiti maloljetnika treba u cijelosti ostati u sferi nadležnosti suca za mladež, dakle i u pripremnom postupku i u fazi suđenja. Sudac za mladež treba tijekom cijelog postupka paziti da maloljetnikovo pravo ne bude ugroženo. Sudac za mladež predstavlja osiguranje maloljetnikovih prava u postupku. Dakle, sačuvajmo državnog odvjetnika odnosno državno odvjetništvo u cjelini, njegove zamjenike za upravo punoljetne osobe, a nemojmo mu relativizirati ulogu i prisiljavati ga i to zakonski kada su počeli dobro raditi, kad imaju dobre rezultate zahvaljujući izmjenama i donošenju novog Zakona o kaznenom postupku, ovim zadnjim izmjenama kojim praktički dovodite u pitanje sve ono što je bilo do sada dobro učinjeno i ponavljam, što je počelo davati rezultate. Dakle, kada je u pitanju postupak prema maloljetnicima trebaju biti izražena nagnuća za odgoj, potrebe i probitke mladeži. Zato se upravo i za suca traži, za suca za mladež traže upravo takve karakteristike, za suce porotnike se traže upravo osobe koje su imale iskustva u odgoju i u relaciji sa mladima, s djecom i s mladima, bilo da su radili kao odgajatelji, profesori, učitelji, nastavnici. To se za druge porotnike ne traži, ni za ubojstvo, ni za razbojništvo, ni za pljačku, da su radili u Fina-i, u banci, može bilo koji građanin biti, ali za maloljetnike to se uvijek tražilo. Pa nije to bezveze i to nije neka naša nova umotvorina, to su naše dobre tradicije od kojih ne bi smjeli odustajati. Dakle, odvajanje pripremnog postupka od suca za mladež i uvođenje državnog odvjetnik u tu fazu kaznenog postupka predstavlja do sada nikada viđeni model maloljetničkog kaznenog zakonodavstva i cijepanje uloge suca za mladež od dosadašnje jedinstvene uloge suca za mladež kao istražnog suca, kao predsjednika Vijeća u fazi suđenja i suca u fazi kontrole i nadzora izvršenja sankcije. Zajedništvo dakle dvije funkcije u osobi jednog suca ne predstavlja kršenje prava na pravičan sud niti je u suprotnosti sa člankom 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda jer Europski sud za ljudska prava u svojoj odluci od 2. srpnja '92. godine kad je raspravljao o načelnom pitanju da li bi se članak 6. stavak 1. Konvencije trebao primijeniti u maloljetničkom postupku na isti način kao i u kaznenom postupku protiv punoljetnih počinitelja kaznenih djela, ali se u tome izričito izjasnio sudac … [[Ne razumije se.]] To sam vam i prošli put govoreći u ime kluba SDP-a spomenula da svaki maloljetnik ima pravo na jednaku zaštitu svojih prava kao i punoljetnik, ali i stanje razvoja njegove ličnosti pa prema tome i njegove ograničene socijalne odgovornosti treba uzeti u obzir kod primjene članka 6. Dakle, što je bit? Kad donosimo zakone kojima na neki način opraštamo punoljetnim osobama koji su druge varali, pljačkali, pa se sada brže-bolje uoči izbora donose zakoni kojima se saniraju sva takva ponašanja, mi okrećemo oštricu svog pravosuđa i kazneno pravne reakcije prema onim najslabijima, prema maloljetnicima. Kakve li slabosti.
E hvala vam lijepa. Sada je na redu uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Konačni prijedlog zakona o sudovima za mladež. Zakon o sudovima za mladež prvi puta je u kaznenopravnu regulativu u Republici Hrvatskoj uveden kada je donijet 1997. godine i tim zakonom su regulirane i materijalno-pravne odredbe kao što smo čuli i postupovne odredbe i odredbe i odredbe izvršenja kaznenih sankcija, ali i odredbe u slučaju počinjenja kaznenog djela na štetu maloljetnika odnosno djeteta i nedvojbeno je da je takav zakon bio potreban zbog specifičnosti i psihičke prirode maloljetnih osoba i djece. Sada je pred nama nov zakon koji se predlaže iz razloga i ja pohvaljujem predlagatelja što je predložio sasvim novi tekst zakona predviđajući da bi izmjenama i dopunama morao zahvatiti preko trećine postojećeg zakona. Zašto je morao zahvatiti u odredbe dosadašnjeg zakona? Iz jednostavnog razloga što se u tih preko 10 godina primjene zakona iz '97. koji je preživio dvije izmjene, ali došlo je do niza novih kazneno-pravnih instituta poglavito u odnosu na maloljetne počinitelje kaznenih djela. U tom smislu se razvila i kazneno-pravna teorija i praksa u Europi i u svijetu i prema tome s time je trebalo uskladiti i ovaj novi zakon, a također i sa sasvim novim odredbama i prirodom vođenja kaznenog postupka donošenjem Zakona o kaznenom postupku. Dakle, nedvojbeno je da je potrebna posebna regulativa za postupanje prema maloljetnim počiniteljima kaznenog djela i maloljetnim žrtvama kaznenog djela. Jednako tako nedvojbeno je da se društvo treba zaštititi, da društvo treba štititi temeljne društvene vrijednosti koje su i zaštićene materijalno-pravnim kaznenim odredbama, pa i onda kada su počinitelji maloljetnici. Mi smo svjedoci da maloljetnici su počinitelji i teških kaznenih djela i teških agresivnih kaznenih djela. Ne treba to odricati i zatvarati pred tim oči. Ali je jednako tako i nedvojbeno da sankcije i postupanja prema maloljetnicima moraju biti u prvom redu usmjerene prema edukaciji, prema resocijalizaciji i prema provođenju odgojnih mjera za vrijeme izvršavanja sankcija. U tom smislu su i odredbe ovoga Zakona i uopće trenda kazneno-pravnog postupanja prema mladima u Europi prije svega usmjerene prema odgoju i prema alternativnim sankcijama. Ne bih rekla da je prijedlog ovog Zakona nazadak u odnosu na ono što je do sada bilo regulirano. Naprotiv, a to ćemo u nekoliko odredaba ovoga Zakona odmah i vidjeti. Dakle, bitno obilježje ovog predloženog zakona je upravo u tome da je središnja i aktivna uloga suda u odnosu na maloljetnika počinitelja, ali i na maloljetnika žrtvu ovim Zakonom se jamči takav položaj da se optimalno mogu ostvariti prava i interesa maloljetnih osoba i da se radi o isključivo sudskom odlučivanju u svim slučajevima kada se radi u zahvatima u prava i slobode, nepovredivost osoba itd. Proširena je obvezna obrana maloljetnika. Dakle, maloljetnik mora imati obranu, tj. branitelja od prvog ispitivanja do pravomoćnog, konačnog rješenja, konačnog okončanja kaznenoga postupka pa i kada se donosi odluka o izmjeni odgojne mjere zavodskom mjerom i kod naknadnog izricanja maloljetničkog zavoda. I sada ta obvezna obrana više ne ovisi o težini kaznenog djela, dakle bez obzira na težinu počinjenog kaznenog djela on mora imati obranu od prvog ispitivanja i tu obranu mu može pružiti isključivo odvjetnik. To su sve odredbe koje idu u cilju zaštite prava, dakle maloljetne osobe. Također ono što je bitno da kroz cijeli zakon se proklamira načelo hitnosti. Dakle, svi postupci prema maloljetnicima kada su počinitelji ili žrtve moraju biti hitne naravi. Maloljetnicima se mogu izreći odgojne mjere, maloljetnički zatvor i sigurnosne mjere. I evo još da tako kažem jedno ublažavanje kaznenih odredaba prema maloljetniku jest i to što odredbama ovog predloženog zakona je predviđeno da se maloljetnički zatvor može izreći samo starijem maloljetniku. Tako je bilo to i do sada. Ali sada samo ako je u zakonu propisana kazna zatvora tri godine ili teža kazna. Dakle, ne za bilo koje kazneno djelo. Pa i kada je takva kazna uvijek obzirom na narav i težinu i visok stupanj krivnje kada bi bilo, kada se to procjenjuje opravdanim izreći. Također se uvode nove mjere posebne obveze kontroliranog raspolaganja prihodima, zabrana približavanja i uznemiravanja itd. Dakle, niz mjera koji idu upravo u cilju toga da maloljetniku bude što više, da mu budu njegova prava zaštićena. Ali naravno da svejedno ne može nekažnjeno činiti kaznena djela i da se za to uglavnom i kada je to god moguće izriče odgojna mjera. Također su ovim Zakonom predviđeni slučajevi obveznog, odnosno utvrđuje se obvezno razdvajanje postupka ukoliko je kazneno djelo počinjeno sa punoljetnom osobom, da se obvezno razdvaja postupak prema maloljetniku koje će se onda voditi sukladno ovom Zakonu o sudovima za mladež osim u iznimnim slučajevima. Također u slučaju uhićenja i pritvora propisano je strogo uvjeti kada, u kolikom trajanju, o tome da o pritvoru se mora odmah obavijestiti i sudac za mladež i državni odvjetnik za mladež i Centar za socijalnu skrb i roditelji ili skrbnici itd. U slučaju kada postoje uvjeti za određivanje istražnog zatvora, a to će također biti u iznimnim slučajevima određuje se da taj istražni zatvor može biti isključivo smještaj u zatvorenu zavodsku ustanovu i da se može odrediti prema maloljetniku samo kao krajnja mjera ako se svrha i cilj ne bi postigli primjenom neke druge mjere. Primjerice mjere opreza, privremenog smještaja ili istražnim zatvorom u domu. Na taj način se osigurava da se prema maloljetniku i za to vrijeme mogu provoditi odgojne i edukacijske mjere, mjere tretmana i da se može u konačnici vrijeme provedeno u takvom zavodu uračunavati i kaznu i time se izbjegava ono, odnosno sada se zakonom stipulira da ne može se maloljetnika smjestiti u istražni zatvor. Dakle, običan istražni zatvor zajedno sa počiniteljima drugih kaznenih mjera u kojima on onda umjesto da se djeluje odgojno zapravo još i izučava u kojekakvim kriminalnim vještinama. Novina je također i to da je uvedeno obvezno ispitivanje maloljetnika kod prve dokazne radnje, dakle to su sve odredbe koje itekako idu u pravcu, u smjeru zaštite prava maloljetnika. Također bilo je tu govora o tome da vođenjem državnoodvjetničke istrage će bit nekako previše proganjan maloljetnik, dakle posao jest državnog odvjetnika da progoni počinitelje kaznenoga djela, ovdje se radi o počiniteljima kaznenog djela, ali sui generis, i dakle zato i u slučaju odvjetništva, ali i u slučaju policije te poslove obavljaju dakle kao suci za mladež koji se rasporedom na pet godina imenuju, jednako tako postoje i državni odvjetnici specijalizirani za postupanje u odnosu na maloljetnike, pa i policijski službenici za mladež i istražitelji za mladež, i to su naravno sve osobe koje imaju dara za postupanje sa mladež koje djeluju odgojno i koje na kraju imaju neka pedagoška i edukativna znanja. Možda još na kraju samo da nešto kažemo o tome, da ovaj zakon određuje i postupanje u slučaju kada je žrtva kaznenoga djela dijete, u tom smislu je u tom dijelu pojam djeteta određen jednako kao i u Konvenciji o pravima djeteta Ujedinjenih naroda, dakle djetetom se smatra svaka osoba koja nema 18 godina, ovdje upozoravam na različito određivanje pojma djeteta u odnosu na kaznenu odgovornost, gdje se djetetom smatra osoba koja nije navršila 14 godina, u smislu kaznene odgovornosti, pa će vjerojatno to i novom izmjenom zakona, Kaznenog zakona biti jedinstveno uređeno. Dakle člankom 113. tim propisano je točno za koja djela počinjena na štetu djece sude sudovi za mladež, ono što je bitno reći da uvijek u dvojbi ili konkurenciji redovnog suda i suda za mladež ima prednost sud za mladež, dakle u svim kaznenim, u kaznenim djelima protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa, protiv braka, obitelji, mladeži, teško ubojstvo, čedomorstvo, sudjelovanje u samoubojstvu, protupravno oduzimanje slobode, otmicu, zlostavljanje u obavljanju službe ili javne ovlasti, trgovanje ljudima i ropstvo, međunarodna prostitucija, prenošenje spolne bolesti, nasilničko ponašanje bit će nadležni sudovi za mladež ukoliko je žrtva kaznenoga djela dijete. Evo iz razloga što držimo da je ovaj novi prijedlog Zakona o sudovima za mladež korak naprijed u prije svega zaštiti mladih osoba, ali naravno i zaštiti društvenih dobara od počinitelja kaznenih djela, zato što smatramo da ovaj zakon postiže ravnotežu između potrebe zaštite ljudskih prava i počinitelja i žrtve, da postiže ravnotežu u tome da sankcija pogotovo prema maloljetnicima prije svega i iznad svega mora biti odgojna, mora proći kroz sankcioniranje odgojni tretman, edukaciju, a jednako tako i mora djelovati preventivno da bi spriječio bilo toga počinitelja, bilo druge počinitelje na ponavljanje kaznenih djela. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu pojedinačnu raspravu, a to je uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom. Pa evo mislim da smo svi svjedoci i da smo svi zabrinuti, trebamo biti zabrinuti zbog povećanja nasilja i među djecom i nad djecom i naravno djece nad odraslima čak. Sva postupanja naravno prema maloljetnicima, odnosno postupanja svih institucija trebaju biti naravno brža, i dužnost je postupati u najkraćem roku. Nisam baš sigurna kako u vezi pitanja hitnosti u postupanju zapravo nisam uspjela razumjeti koji je mehanizam kontrole ili sankcija, ako sud ne provede u hitnom postupku djela koje je počinio maloljetnik, ili koja su počinjena na štetu maloljetnika, pa evo ako mi možete poslije odgovoriti na to pitanje. Ovo je inače jako važno, jer kod maloljetnika zbog odgojno socijalizacijskog efekta je jako važno da protekne malo vremena, odnosno da je što kraće vrijeme od počinjenja djela, do posljedica koje društvo kao odgovor mora ponuditi maloljetniku, a svi oni koji rade na toj problematici su svjesni koliko je velik problem, odnosno koliko je velik broj maloljetnika na posebnu obvezu, odnosno na mjeru čeka se u prosjeku 6 mjeseci od počinjenja djela. Istakla bih isto tako ovdje, osvrnula bih se zapravo na odbačen prijedlog SDP-a o zadržavanju pojma suca za mladež, u kojem predlagatelj odbija taj prijedlog s obrazloženjem da se na sudovima, da postoje stručni suradnici, to su socijalni radnici, odnosno socijalni pedagozi koji mogu zapravo pomoći prilikom pokretanja ili vođenja samog postupka prema maloljetnicima, međutim sigurna sam da u svim sudovima ne postoje, ima isto tako niz malih sudova, po manjim gradovima koji također procesuiraju maloljetnike, bilo po ovom zakonu ili po prekršajnom zakonu, pa nisam baš sigurna da svugdje postoje socijalni radnici, odnosno socijalni pedagozi koji pomažu u istom. Kaznena djela od strane maloljetnika nas sigurno moraju zabrinjavati jer od razbojničkih krađa su se pretvorila u teža djela. Prema tome postupak koji treba, koji radimo kad se radi s maloljetnicima mora biti odgojan proces u smislu i zaštite i brige i pomoći i nadzora, ali i spomenute brzine koju sam rekla, jer ako, jer sigurno ako prođe duže vrijeme da to odgojno ne može djelovati na maloljetnog počinitelja. Predlažete zapravo da to provode državni odvjetnici, da provode istragu nad maloljetnicima, međutim odnosno cijeli proces, ali se pitamo da li su dovoljno pripremljeni, da li su dovoljno educirani. Zašto to ponavljam? Pa upravo zbog toga, zbog osjetljivog područja subjekata, odnosno objekata. Za maloljetnike u istrazi treba biti sudac za maloljetnike, a ne državni odvjetnik, ipak su to dobne skupine, kad ih pogledate od 14 do 16 godina mlađi maloljetnici, od 16 do 18 stariji, odnosno od 18 do 21 mlađi punoljetnici. Znači, sve su to djeca i meni je jako drago što je to po definiciji i što se to slaže sa pravima Konvenciji o pravima djeteta, što se to zapravo u ovom slučaju o njima govori kao o djeci jer takav način zapravo postupanja prema njima treba biti kao prema djeci. I ovdje ću spomenuti prevenciju. Djecu moramo vidjeti, čuti, uvažavati i to moram apelirati i od obitelji do nas ovdje, do Vlade itd. Odgovornost je i na nama što je zapravo uopće došlo, što govorimo o ovim kaznenim djelima. Odgovornost je i treba na prevenciju uvijek ukazivati. Moram reći da je jako dobro što je obvezna obrana proširena na taj način da branitelj od prvog ispitivanja do okončanja kaznenog postupka dijete mora imati obveznu obranu i to bez obzira znači na težinu kaznenog djela. Isto tako, evo ponovit ću pojam djeteta do 18 godine i ovaj članak 113. da ga ne ponavljam što sve zapravo sudovi za mladež, odnosno koja sve djela se kažnjavaju na ovaj način. I naravno pozdravljam i ovaj prijedlog da djeca koja su žrtve u kaznenim djelima da ispitivanje se naravno može vršiti i doma, odnosno da nisu u ustanovama. I mislim da to dosta odgojno može djelovati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Posljednja prijavljena rasprava je ona poštovanog zastupnika Ivana Škaričića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja sam, ja bih se ovdje uključio zapravo ponukan jednom tragedijom koju sam imao u vlastitoj obitelji,a riječ je o maloljetničkom znači kriminalu, odnosno ubojstvu koja su napravila dvojica maloljetnika, starijih maloljetnika, provalivši u kuću mog ujaka negdje iza ponoći i zatukli su ga praktički na krevetu na spavanju. Sa dokazano 34 udarca pajserom. Ono što mene kao čovjeka je ponukalo evo to je to obiteljsko, ali i inače da ovdje sad malo diskutiram o ovome, smatram da su kazne za ovakva djela, odnosno nedjela preblage. Postoji ovdje u zakonu u članku 25. mogućnost 10 godina. I to je po meni jedna primjerena kazna, 10 godina. Međutim, dogodi se da se angažiraju najbolji odvjetnici koji se mogu angažirati i da te kazne budu čak ispod 5 godina. I dogodi se da ubojstvo koje je sa 34 udarca pajserom po sudskom vještaku dokazno se ne proglasi osobito okrutnim da bi se kazna … ispod 5 godina. Dakle, ako to nije osobito okrutno ubojstvo onda ne znam što je osobito okrutno ubojstvo jer je to bilo obrazloženje da žrtva nije grubo umirala, ne znam umrla je u roku od 5 minuta jel' pa nije osobito okrutan. Dakle, taj slučaj, slučaj Luke Ritza, drugi slučajevi koji su bili ili koji će sigurno biti gdje takve osobe, takvi počinitelji provociraju na sudu, provociraju novinare nakon svega i naše pravosuđe ih sankcionira ispod 5 godina zatvora. Mislim da tu ne pravimo uslugu nikome, niti njima, niti nama, niti društvu. Da bi ubojstvo trebalo sankcionirati na način da se doista sankcionira kao ubojstvo, da tu nema takvih olakšavajućih okolnosti jer ove su doista bizarne i čudne koje sam sad ovdje naveo i da bi trebalo dati izričitu kaznu, znači ako je ona minimum 10 godina, do 10 godina zatvora znači 10 godina zatvora za takvo jedno ubojstvo. Jer ta ubojstva i ovo koliko vidimo i Luke Ritza je počinjeno iz čiste obijesti. A i ovo o kojem sam pričao u mojoj vlastitoj obitelji prema svim mojim saznanjima je počinjeno isto što bi rekli kod nas u Dalmaciji iz đira nekakvog, a ne radi konkretno pljačke nekakve. Evo, onoga koga to pogodi možda malo drugačije razmišlja o ovome. Ne bih volio da se to nikome dogodi od nas ovdje i inače, ali nažalost dogodit će se. U tom smislu smatram da bi zakonodavac trebao preispitati ovaj članak 25. ponukan ovim evo sada saznanjima koje sam ja iznio na konkretnom slučaju. Hvala.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. I na kraju će u ime predlagatelja završnu riječ imati poštovani državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Zoran Pičuljan. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem na raspravama i u prvom i u drugom čitanju. Ustvari sve one čini mi se pokazuju i čak one koje ne idu u potpunosti in favorem svih rješenja ovoga zakona da su temeljna rješenja i pojedinačna konkretna rješenja ovoga zakona drže, mogu izdržati svu kritiku. Ono što je važno i što valja odgovoriti, a to je da je koncept državnoodvjetničke istrage ustvari u odnosu na sudsku istragu jedan trend u EU, u zemljama EU pa je tako implementiran i u hrvatsko zakonodavstvo kao opći princip Zakona o kaznenom postupku. Naravno u postupku u odnosu na maloljetnike Zakonom o sudovima za mladež ustvari uvažavaju se sve posebnosti i senzibilitet za postupanje prema maloljetnicima. Uloga suca za mladež u svakoj fazi postupka pa i u toj fazi postupka jest naglašena,a primjer, možemo tu reći kod primjera uhićenja istražnoga zatvora gdje Državni odvjetnik nema, naravno nema punu slobodu već djeluje i uz samoga suca. Onaj odgovor kolegici zastupnici iz SDP-a vezano uz odgovornost za provođenje jest stegovna je odgovornost i državnih odvjetnika i sudaca za neprovođenje ovoga zakona i za kršenje odredbi ovoga zakona. A kako ustvari dignuti na višu razinu provođenje ovoga, ove osjetljive materije u praksi jesu stvari koje između ostalog i koncentracijom postupaka u županijskim sudovima i općinskim sudovima u sjedištima županija. Dakle, sigurni smo i sve rasprave to pokazuju, stručne rasprave u ovome Domu, stručne rasprave koje su se vodile vezano u radnim skupinama i u ekespertskim skupinama vezano uz ovu materiju pokazuje da je ono što garantira provođenje ovoga zakona jest ustvari središnja i aktivna uloga suca u gotovo svim fazama postupka prema ili u svim fazama postupka prema maloljetnicima. To je čini nam se najbolji garant provedbe ovog zakona. Zahvaljujem vam na pozornosti i na raspravi.
Hvala vam lijepa. Evo ovim zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona i o njemu ćemo glasovati čim se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o sudovima za mladež, P.Z. br. 828. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Ovo je bilo drugo čitanje. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio zastupnik Zvonimir Mršić. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanu. Gospođa Novosel, izvolite.
Amandman se prihvaća.
Prihvaća? Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Molim da, glasovanje. Uključimo se i glasujmo o prijedlogu zakona. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 75 glasova za, ništa suzdržanih i 26 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 837 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili u pretince. Hitni postupak se primjenjuje u skladu sa Poslovnikom a on objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja ove rasprave, a raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za europske integracije, te Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća odbora ste primili na sjednici, a amandma je do sada podnio Odbor za pomorstvo, promet i veze. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Danijel Mileta. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Važeći Zakon o zračnom prometu donešen je 2009. godine uz prethodne konzultacije i u vrlo bliskoj suradnji sa europskim stručnjacima s područja zračnog prometa. Isti zakon je koncipiran kao vrlo općeniti zakon koji sadrži načelne odredbe o svim bitnim aspektima vezanim za civilno zrakoplovstvo, a svi daljnji elementi detaljno se uređuju u provedbenim propisima koji se donose u skladu sa ovim zakonom sa direktivama EU i sa međunarodnim ugovorima koji obvezuju RH. A ime RH ima obavezu osiguranja potpune harmonizacije hrvatskog nacionalnog zakonodavstva u području zračnog prometa s pravnom stečevinom EU, a sve u skladu sa Sporazumom o zajedničkom europskom zračnom prostoru odnosu tzv. ICAA sporazumu. Samom ratifikacijom tog sporazuma RH je stekla status promatrača u Europskoj agenciji za sigurnost zračnog prometa kao krovnom tijelu EU nadležnom za sigurnost zračnog prometa, a time smo stekli onda i određene obveze. Moram reći da je u lipnju 2010. godine opća uprava za mobilnost i promet Europske komisije potvrdila da je RH udovoljila svih zahtjeva prve faze ICAA sporazuma što je ujedno bio jedan od uvjeta za zatvaranje poglavlja 14. - Prometna politika u pregovorima za pristupanje EU. I sada iako su stručni timovi nadležnih međunarodnih organizacija utvrdili izniman napredak RH u području zračnog prometa ove izmjene i dopune Zakona u zračnom prometu su potaknute zbog mogli bi reći nekakve 4 grupe elemenata. Prva grupa je zapravo usklađivanje s primjedbama Europske komisije i zbog čega ovaj zakon ide po hitnom postupku. Drugo je usklađivanje sa međunarodno preuzetim obvezama i praksom. Treće je usklađivanje sa nacionalnim važećim propisima kao što je Zakon o opće upravnom postupku i već kada smo išli u izmjene postojeći tekst važećeg zakona smo pokušali terminološki pojasniti i dijelom uskladiti. Kada govorimo o nekim konkretnim izmjenama i dopunama što se tiče Europske komisije ona je zahtijevala da se točno razgraniči područje djelovanja naše Agencije za civilno zrakoplovstvo i Europske agencije za sigurnost zračnog prometa. Daljnje usklađivanje je vezano uz nalaze Europske komisije gdje želi da se nacionalni program kontrole kvalitete zaštite civilnog zračnog prometa odvoji od nacionalnog programa same zaštite civilnog zračnog prometa. Tu su još nekakvi i kao nalazi to međunarodno tijelo za civilno zrakoplovstvo koje zahtjeva određene preinake vezane za nadležnost same naše Agencije za civilno zrakoplovstvo. Tu još mogu eventualno spomenuti da sada ne idemo u detalje propisivanje mogućnosti da Vlada Republike Hrvatske utvrdi civilne aerodrome koji se mogu upotrebljavati za vojne svrhe. Ujedno je tu onda vezano da se predviđa mogućnost da Agencija za civilno zrakoplovstvo ima određenu ingerenciju i nad vojnom opremom koja se koristi u civilne svrhe naravno uz suglasnost i sporazumom sa Ministarstvom obrane RH. Tu je obveza obavljanja javne usluge koja se može propisati, tu su uvjeti za sigurnu uporabu bespilotnih letjelica koji do sada nisu bili propisani postojećim zakonom, tu je da trgovačka društva koja se bave aerodromima, umjesto MUP-a mogu koristiti i sigurnost zaštitarske agencije za obavljanje sigurnosnih pregleda putnika i prtljage, a sam MUP bi onda vršio nadzor odnosno jednu vrstu provjere ljudi koji bi obavljali te preglede. Tu je uvođenje prekršaja za nepostupanje po naredbama i direktivama Agencije za civilno zrakoplovstvo. Također smo uveli i samo sankcioniranje, već sankcioniramo sam pokušaj unosa hladnog ili vatrenog oružja ili predmeta koji na njih sliče u zrakoplov. Uglavnom ima dosta toga. Sam nacrt zakona je dostavljen višoj Europskoj komisiji i on ne zahtjeva osiguranje posebnih sredstava u državnom proračunu. Vi ste dobili dokumentaciju koja osjetno detaljnije obrazlaže ovo što sam ja rekao. A ja bih se eventualno osvrnuo na amandman koji nam je dostavljen od našeg matičnog Odbora za pomorstvo, promet i veze koji traži u članku 83. izmjenu, i odmah mogu reći da u ime predlagatelja zakona mi ovaj amandman prihvaćamo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Imamo dva kluba prijavljena za raspravu. Najprije klub SDP-a na redu i poštovani zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Evo kao što smo vidjeli u uvodu ovim zakonskim prijedlogom usklađuje se zakonodavstvo RH sa zakonodavstvom EU te u prilogu isto tako se dostavilo izjava o njegovoj usklađenosti s pravnom stečevinom EU i pravnim aktima Vijeća Europe. Moram ovom prilikom pohvaliti pomake koje vidimo donošenjem Zakona o zračnom prometu koji je donesen prije dvije godine, ali isto tako apelirati na to da se taj zakon što prije počne u cijelosti primjenjivati, odnosno provoditi. Međutim, evo nije prošlo niti dvije godine od donošenja ovog zakona, a već mijenjamo velik broj članaka i usklađujemo s europskom direktivom, a prije dvije godine smo isto tako dobili potvrdu od nadležnih institucija da je taj zakon usklađen. Također bi napomenuo da u prijedlogu ovog zakona, izmjena i dopuna ovog zakona ima dvosmislenih članaka pa tako evo članak 12. govori o tome kako je Agencija za istraživanje nesreća funkcionalna i organizacijski neovisna od svih tijela nadležnih za civilno zrakoplovstvo i od svih pravnih i fizičkih osoba s kojima bi mogla doći u sukob interesa. No već u članku 107. govori se o tome da će Agencija za civilno zrakoplovstvo prikupljati izvješća o ugrožavanju sigurnosti te će osigurati da se relevantne informacije o sigurnosti izvješćuju, prikupljaju, analiziraju, čuvaju i distribuiraju. Mislim da to ne bi smjelo tako biti jer agencija time može biti u sukobu interesa s obzirom da ta ista agencija za civilno zrakoplovstvo izdaje licence, izdaje registracije letilišta, izdaje plovidbenost zrakoplova, provodi ispite, izdaje dozvole i može se desiti da u nekim situacijama isto tako ta agencija bude u sukobu interesa. Također u istom članku stoji, citirat ću: Agencija za istraživanje provodi istraživanje događaja koji ugrožavaju sigurnost ukoliko to smatra potrebnim nakon što od Agencije za civilno zrakoplovstvo zaprimi izvještaj o analizi događaja. Mislim da nikako ne može biti da Agencija za civilno zrakoplovstvo će određivati što će ova druga Agencija za istraživanje istraživati, a što ne. Mislim da bi tu u istoj situaciji moglo doći do čistog sukoba interesa i mislim da bi to trebalo izmijeniti. U zakonu isto tako jasno stoji da je ta Agencija za istraživanje nesreća potpuno samostalna u obavljanju svojih djelatnosti što je propisano i europskom direktivom, a znamo da su na tom inzistirali međunarodni auditorij. Evo ja vas molim da pokušate to ispraviti jer mislim da ovo ne ide u smjeru europske direktive nego je u potpunoj suprotnosti i u ovom dijeli se ne usklađuje s Europskom unijom kao što govorimo i kao što nam je cilj. Vidim da se na odboru već razgovaralo o tome i nadam se da će se u skoroj budućnosti naći neko rješenje kao što se govori o nekoj agenciji koja će biti jedna za sve ostale. Također u ovom prijedlogu izmjena i dopuna govori se o tome kako će poslove sigurnosti na aerodromima umjesto Ministarstva unutarnjih poslova preuzeti privatne tvrtke. Predviđen je rok od dvije godine, smatram da je to prekratak rok no vidimo da ste evo jedan amandman sad u međuvremenu prihvatili jer to je dobro. Treba biti 100% siguran da je i rok od 36 mjeseci rok kada se može sve to ispuniti jer imamo dva ključna problema ovdje. Treba znači rok biti dovoljan da se i obuka dozvole i javni natječaji sprovode, odnosno da se moraju provesti i naravno da treba biti siguran tko će sve to skupa imati u vidu i tko će sve to skupa platiti. Jer da se ne bi desilo da ne uspijemo sve to skupa u ove dvije do tri godine odraditi tada opet slijedi nekakva blamaža u europskim krugovima i to ne bi bilo za Hrvatsku sigurno dobro. Također bi ovom prilikom izrazio nezadovoljstvo zbog evo zaustavljanja letova na relaciji Chicago-Zagreb. To je trebalo biti ostvareno prije nekoliko tjedana po prvi puta. Evo cjelokupna javnost bila je upoznata kako je sve to skupa krenulo. Prvo je bilo negativno izvješće USA, odnosno Američke Savezne uprave za zračni promet, prilikom … [[Ne razumije se.]] a glede mogućeg udruživanja u poslove s Croatia Airlinesom koji je tada nažalost propao. Tada se još 2007. godine očekivalo da će se nakon potpisivanja ugovora između američkog zračnog prijevoznika United Airlinesa i hrvatskog Croatia Airlinesa uspostaviti zajednički … [[Ne razumije se.]] letovi između Republike Hrvatske i SAD-a, no evo vidimo da od toga do danas nema ništa. Znamo koji su to razlozi bili, koji se godinama to nije dogodilo i bili su to negativne ocjene koje američka Savezna uprava za zračni promet davala Hrvatskoj upravi za zračni promet nakon provedenog nadzora koji američke zračne vlasti čine uvijek prije sklapanja takvih poslova. No stvari se mijenjaju, idu naprijed, potpisali smo taj ugovor i ovom prilikom pohvaljujem sve napore koje ministarstvo i Uprava za zračni promet rade u cilju poboljšanja zrakoplovstva u Republici Hrvatskoj. No nažalost evo također nismo dugo trebali čekati na jedan novi problem koji se javio, kojeg sam maloprije napomenuo, a to je da doznajemo kako su što se tiče ovog leta Chicago-Zagreb, kako su vlasnici AirPlusa pokušali uz pomoć nekih osoba iz hrvatskog sustava zračnog prometa navodno prevariti Američku zračnu upravu. Taj let koji je trebao povezivati Chicago sa Zagrebom i Beogradom pokušalo se deklarirati samo kao let za Zagreb i sada se od strane AirPlusa navodi da je razlog otkaza ovog leta u biti slab interes putnika. Znamo svi dobro da to nije jedini problem i da je let zaustavila Američka zračna uprava. Koji su razlozi pokušaja ovakve manipulacije teško je na to odgovoriti no najvjerojatnije su se htjela izbjeći ograničenja koja proizlaze iz toga što je Američka zračna uprava Srbiju svrstala u kategoriju 2 po kriteriju sigurnosti zračnog prostora i zbog kojeg nisu dopušteni izravni letovi iz te države za SAD. Kao što sam prije napomenuo, takav status godinama imala je Hrvatska zbog čega je Croatia Airlinesu propao i sporazum sa United Airlinesom. Nažalost, nije mi jasno kako postoji i kako se moglo u Hrvatskoj desiti da je netko mogao dobiti takav let, iako je svima u zrakoplovnom sektoru bilo jasno da se radi o kršenju pravila i da to nipošto nije dobro za status i ugled Hrvatske pri Američkoj zračnoj upravi. Mišljenja sam da ovakvi neprofesionalni potezi štete ovoj državi i njenim građanima, ali i ugledu koji imamo u međunarodnim krugovima i koji iz dana u dan i ministarstvo i Uprava za zračni promet stvara. Vrijeme je da se malo gleda unaprijed i da se rade planovi i strategije koje nisu same sebi svrha, koje će se provoditi u zadanim rokovima i koji će naravno koristiti hrvatskom zrakoplovstvu kako do ovakvih grešaka, problema, blamaže, kako hoćemo da ih nazovemo, u međunarodnim krugovima ne bi u budućnosti dolazilo. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. I sljedeći klub je klub HDZ-a, poštovani zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče,kolegice i kolege. Zračni promet uređen je sa četiri zakona – Zakonom o zračnom prometu, Zakonom o obveznim i stvarno-pravnim odnosima u zračnom prometu, Zakonom o zračnim lukama i Zakonom o osnutku hrvatske kontrole zračne plovidbe. Također je zračni promet uređen i podzakonskim propisima kao i međunarodnim ugovorima kojih je Republika Hrvatska članica. Iako je Zakon o zračnom prometu donesen uz prethodne konzultacije i u bliskoj suradnji sa europskim stručnjacima s područja zračnog prometa zakon je ipak vrlo općenit iako sadrži sve načelne odredbe o svim bitnim aspektima civilnog zrakoplovstva. I kao što smo čuli četiri su osnovna razloga zbog kojih je potrebita ova izmjena. Prvo, usklađivanje sa primjedbama Europske komisije. Drugo, usklađivanje sa međunarodno preuzetim obvezama i praksom. Treće, usklađivanje sa Zakonom o općem upravnom postupku. I četvrto, terminološkog usklađenja i poboljšanja testa. Navest ću samo nekoliko najvažnijih razloga na koje se odnose ove izmjene, jer doista nema smisla sve ih ponovno nabrajati. Dakle, sve aktivnosti koje se izvode u zračnom prostoru Republike Hrvatske moraju se izvoditi u skladu sa svim dodacima Međunarodne čikaške konvencije. Nadalje, na upravne akte Agencije za civilno zrakoplovstvo više nije moguće žaliti se ministarstvu nadležnom već se može pokrenuti upravni spor. To je dakle novina jedna. Nadalje, sporazumom između Ministarstva obrane i pružatelja operativnih usluga u zračnom prometu uređuje se vođenje vojnih zrakoplova u svrhu zaštite suvereniteta Republike Hrvatske. Nadalje, daje se mogućnost Vladi Republike Hrvatske da utvrdi civilne zračne luke koje se mogu upotrebljavati za odvijanje vojnog zračnog prometa. Operatori zračnih luka mogu imati obvezu obavljanja javne usluge za određene gospodarske aktivnosti ako to propiše Ministarstvo nadležno za civilni zračni promet naravno sukladno zakonu, ovom Zakonu i propisima Europske unije. Rekao bih da je izuzetno važno, a do sada nije bilo regulirano zakonom određuju se uvjeti za sigurnu uporabu bespilotnih zrakoplova, te uvjeti kojima moraju udovoljavati osobe koje sudjeluju u upravljanju tim zrakoplovima. Također se predviđa mogućnost integracije zračnih prostora pojedinih država u jedan funkcionalni blok, dakako sukladno europskim EU regulativama. Evo posebno bih istaknuo jednu zakonsku izmjenu koju će primijetiti svaki putnik u hrvatskim zračnim lukama naravno kada bude u primjeni ta odredba nakon nekoliko godina, a to je da više neće djelatnici MUP-a, dakle policajci obavljati sigurnosno-zaštitne preglede putnika i prtljage. To bi u buduće obavljale specijalizirane zaštitarske kuće s kojima bi operator zračne luke sklopio ugovor. Doduše provjeru podobnosti osoba za obavljanje sigurnosnih pregleda vršili bi policijski službenici. Evo to su rekao bih najvažnije, neću druge nabrajati. I zaključno. Donošenjem ovog Zakona omogućava se kontinuirano usklađivanje i provođenje standarda predviđenih u međunarodnim sporazumima koji obvezuju Republiku Hrvatsku, te primjena pravne stečevine Europske unije. I klub HDZ-a će dakako podržati ove predložene izmjene. Hvala.
Hvala vam lijepa. I još je jedna pojedinačna rasprava. Poštovani zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, pred nama su naravno izmjene i dopune zakona prema mišljenju državnog tajnika koji je upravo u svom uvodnom izlaganju rekao da je onaj prethodni zakon kojega mijenjamo sa ovim odredbama bio općenit, pa da se sada i nalazom komisije, odnosno inspekcije koja je bila prošle godine u petom i šestom mjesecu temeljem tog nalaza te Europske komisije eto došlo je do promjena i izmjena ovoga Zakona. Neću biti zločest jer to tako ne ide, pa kazati da ipak imamo u prilogu da smo taj zakon usuglasili. Naravno nikad neće biti u potpunosti usaglašen sa pravnom stečevinom Europske unije. Ali u svakom slučaju taj monitoring koji nam slijedi vjerojatno će dovesti još do izmjena i dopuna ovoga Zakona. Ja bih se samo koncentrirao na to da je zakon bio općenit, pa vjerojatno sada kada su se donijele ove izmjene i dopune taj zakon će biti možda precizniji nego što je do sada bio. Je li to baš tako? Najprije ja uvijek izražavam sumnju da zakon koji u sebi ima jednu odredbu koja piše da provođenjem odredba ovog Zakona ne zahtijeva osiguranje posebnih sredstava u državnom proračunu Republike Hrvatske. Mislim da, kada to takva opaska stoji u bilo kojem zakonu s tim zakonom nešto nije u redu. Jer ako to ništa ne košta onda zašto to radimo i mijenjamo. Ako je i ove izmjene i dopune idu ka tome da zakon ne bude općenit nego da bude precizniji. Ipak on u svojoj konačnici nije baš tako precizan, budući da u članku 142. ima niz propisa koje donosi ministar. Po onome kad bi se iščitali svi ti, taj cijeli niz tih propisa koje mora regulirati ministar ostaje da zakon i dalje nije, da je i dalje previše općenit kada sve te stvari koje on donosi moraju stajati posebno u posebnim pravilnicima ili posebnim propisima. Pa ja ću samo dvije pročitati. Na primjer o sadržaju i načinu vođenja registra zrakoplovnog osoblja i uvjetima, načinu stjecanja izdavanja, obnavljanja i produživanja dozvola i ovlaštenju zrakoplovnom osoblju itd. itd. Uvjetima za izdavanje operativne licence mora poseban pravilnik donijeti ministar. Čak i o radnom vremenu i vremenu letenja. I to donosi ministar, ne zakon. E sad, hajde razumijem da to što je varijabilno pa neka donosi ministar. Ali recite mi o sadržaju i načinu vođenja registra, uvjetima za upis i brisanje zrakoplova iz registra, te znacima državne pripadnosti i registracijskim oznakama zrakoplova mora donijeti ministar. Je li to moglo stajati u zakonu? Zna se da će biti hrvatska zastava, država pripadnosti to se neće mijenjati. Sadržaj i način vođenja registra, uvjetima za upis i brisanje zrakoplova. To bi trebala raditi ta agencija, a ne da to donosi ministar. Znači zakonom je ipak moglo se preciznije odrediti sadržaj ovog zakona, a da i dalje ne bude … [[Govornik se ne razumije.]] kao što je sada, i na žalost ako sve to ministar mora, da sad ne nabrajam sve ima jedan do devet stvari koje mora donijeti ministar, neću govoriti ono što mora još donijeti ministar nadležan za unutrašnje poslove uz suglasnost ministra, ili ono što mora donijeti ministar zdravstva uz suglasnost ministra. Dakle previše je tih općenitih stvari u ovom zakonu koje onda mora onda mora netko drugi regulirati, a to čini mi se ne doprinosi da to bude Zakon o zračnom prometu i s konačnim prijedlogom zakona da bude jedan čvrsti dokument po kojem ćemo bit svi sigurni. To je prva stvar. Druga stvar, kao što je moj kolega rekao ovim zakonom za dvije godine, danom stupanja na snagu predviđeno je da nakon dvije godine više ne budemo na ulazu u avion ili kad putujemo negdje da nas ne pregledava i sigurnost na aerodromu ne održava putnika, i prtljage ručne, ne radi policija Republike Hrvatske kao što smo do sada naviknuli na njih, nego da to onda trebaju raditi zaštitarske tvrtke. Dakle zaštitarske tvrtke koje su nam takve kakve jesu, koje bi onda zračne luke trebale dobivati na javnom natječaju, koje bi onda trebale biti najjeftinije, koje bi onda trebale biti što su najjeftinije znači da slabo plaćaju svoje ljude, jer tu se najprije govori o radu ljudi, a ne nekom drugom radu tehničkim sredstvima, pa ako su slabo plaćeni onda baš ne znam koliko će biti i educirani, i naravno za tu dodatnu edukaciju, ako tako to mora biti po zakonima EU-a, za tu dodatnu edukaciju dvije godine koliko je ovdje predviđeno za taj transfer čini mi se da je premalo pa bih ja molio da makar to bude tri godine ili ako je nemoguće to učiniti do 5 godina da se tu probamo naučiti i mi sami kao putnici priviknuti se na nekakav drugi model pregleda na ulasku u avion. Ima tu niz stvari, dakle ja sam, evo ja ću reći javno, ne znam tko voli policiju, uobičajeno je da se policiju ne voli, ali kada ja ulazim u avion i kada. Kada ja ulazim u avion, kada mene policajac pregleda i moju ručnu prtljagu i mene osobno ili putnika prije mene, suputnika prije mene ja sam nekako siguran da je to obavljeno kvalitetno i da je to obavljeno stručno i da onaj rendgen kojega je on očitao je očitan zaista stručno, koliko god svi mi mislili policija je ovakva ili onakva. Tu dozu sigurnosti siguran sam u tih, nakon te dvije godine teško ću steći kada to bude obavljala neka druga služba koja će po natječaju morati aerodromi dobiti. Dakle evo mislim da tu ima niz stvari oko edukacije tih novih ljudi koji će to raditi, računajte da tu postoji i putnika koji su i muškog i ženskog spola, da treba imati i onih koji trebaju, ako se to tako dogodi, ako ono zvoni uporno da odete u neku drugu prostoriju pa da vas onda muškoga pregleda muški, a žensku da pregleda žensko, tako da čini mi se da bi ipak trebalo sa tim zakonom, odnosno tim prijelazom sa policije na zaštitare biti vrlo, vrlo, vrlo oprezan, iz sigurnosnih razloga, ne nekih drugih, jer za edukaciju takvih ljudi siguran sam da treba puno više vremena, unatoč tome što će to njihovu educiranost kontrolirati policija, ali čini mi se da je to važna promjena u ovom zakonu o kojem bi trebalo voditi računa na jedan duži niz godina nego što je to samo dvije godine. Dakle to je druga zamjerka, ili preporuka ako je to moguće. Treće je oko agencije. Agencija za sigurnost i ova druga agencija koja je glavna agencija. Možda da se precizira toj Agenciji za sigurnost da po ovome kako se ovdje iščitava ne bude samo agencija koja će biti skladište i koja će evidentirati nesreće, zrakoplovne nesreće i koja će onda to negdje uskladištiti i voditi računa i imati registar o takvim nesrećama. Možda bi trebalo razjasniti što je posao ove prve, glavne agencije, i koje su nadležnosti ove druge agencije. Da li ona osim toga što utvrdi uzroke nesreće, što s tim uzrocima kome ide, na sud, tko je onda kriv, tko to utvrđuje, ova agencija ili ova prva agencija koja ovdje ima nekakvu glavnu riječ. Mislim da bi se te stvari trebale nekako više pojasniti u ovom zakonu. I molim vas evo, na kraju samo negdje u članku 58. članak 108. mijenja se i glasi, pa u svom podstavku 2. kaže svaka osoba bi trebala dobrovoljno izvijestiti agenciju i Agenciju za istraživanje o svim događajima za koje smatra da predstavljaju stvarnu ili potencijalnu opasnost za sigurnost. Čega, sigurnost čega? Zračnog prometa, fali negdje čega, za sigurnost, opću sigurnost, nekako fali tih stvari, ima dosta ovako nedorečenih u tom zakonu, pa bi možda trebalo još jedanput iščitati i precizno kazati što ja kao osoba trebam kada uočim nešto sigurnost koju ja prijavljujem ili nesigurnost. Evo ja vas molim da malo usuglasimo ako je to moguće i ovaj prijedlog zakona da bude kvalitetniji. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja, završna riječ i državni tajnik Danijel Mileta. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Evo promišljanja saborskog zastupnika Habeka i Denone su tu negdje preklopljena, pa sad ću ja odgovoriti na sva, nedoumice ili postavljena pitanja, možda ne po redu. Naime praksa je najvećeg broja europskih aerodroma da zaštitari budu ti koji kontroliraju putnike, kažem najvećeg broja, jer ne mogu reći 100% da su svi, ali nismo našli nijedan aerodrom gdje Ministarstvo unutarnjih poslova dotične zemlje radi kontrolu i pregled putnika u cijeloj mjeri na aerodromu. Što se tiče ovoga prijedloga da se sa 24 mjeseca na 36 mjeseci pomakne period kada će zračne luke MUP zamijeniti sa zaštitarima, taj amandman sam već u startu rekao da je prihvaćen, jer je to amandman našeg matičnog saborskog odbora. Kad se govori o javnim natječajima ne znači u javnom natječaju da ono što je najjeftinije prolazi, nego ovisno o kriterijima, ono što je najpogodnije za dotični pravni subjekt, ovisi kako se kriteriji postave, ono prolazi, a ne nužno najjeftinije. Uostalom mislim da i su dorađene, da su izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi idu i dalje još u tom smjeru. Kažete zakon ne košta ništa. Točno je, ne da ne košta ništa, nego još donosi uštedu, jer će resursi Ministarstva unutarnjih poslova koji su sada raspršeni po našim aerodromima biti slobodni. Dakle, mogli bi staviti ovdje još da ide u plus, a ne u minus jel'. Kad se govori o dvije agencije pa sad da njihove ingerencije nisu baš jasno naglašene, nažalost tu se ne mogu složiti s vama, one su jasno naglašene i njihova neovisnost uopće nije upitna jer je Europska komisija inzistirala na neovisnosti i Europska komisija provjerava naše zakonske propise pa i praksu koliko su te agencije neovisne. A to što one međusobno surađuju, one moraju međusobno surađivati, ali se ta suradnja ne smije i ne može okarakterizirati kao bilo preklapanje ovlasti, bilo kao utjecaj, odnosno na neovisnost bilo koje od njih. … [[Govornik se ne razumije.]] 2009. godine je važeći zakon. Zakoni se mijenjaju, direktive EU se iz godine u godinu donose. Mi smo dužni prilagođavati se jednostavno direktivama što znači podizanje kvalitete sigurnosti zračnog neba nad Hrvatskom. I ako je potrebno mijenjat ćemo mi zakon i svakih 6 mjeseci ako će to doprinijeti sigurnosti hrvatskog zračnog neba. I još bih za kraj rekao, prije dva tjedna bio sam u Bruxellesu na pododboru za promet i energetiku gdje smo dobili itekakve pohvale od Europske komisije što se tiče načina na koji implementiramo europske direktive i uredbe u naše zakonodavstvo, odnosno u naše propise, a tiče se zračnoga prometa. Možda još za kraj da kažem, kad se spominjala "Croatia airlines" letove i njihovu popunjenost više ne određuje se dekretom nego određuje njih tržište. Tržište je to koje određuje gdje će se letjeti i kamo će se letjeti, a naravno da tu uz tržište igra ulogu umješnost menadžmenta potpomognutog zaposlenicima koji su svjesni sadašnjih kriterija koji vladaju u sektoru, odnosno u gospodarstvu. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Zaključujem raspravu i o ovom konačnom prijedlogu zakona glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu. To je bio hitni postupak, P.Z.E. br. 837. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio zastupnik odnosno Odbor za pomorstvo, promet i veze. Tijekom rasprave je predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zračnom prometu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 102. glasa za, ništa suzdržan i jedan protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sljedeća je točka dnevnoga reda - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA – Komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2010. godinu, hitni postupak s prvim i drugim čitanjem, P.Z. br. 841 Predlagatelj ovog prijedloga zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili u pretince. A prigodom utvrđivanja dnevnoga reda prihvatili smo da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Taj hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i Državni proračun, a njihova izvješća ste primili na sjednici ovoj. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti prijedlog? Poštovani državni tajnik Središnjega državnoga ureda za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova EU, Hrvoje Dolenec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici i zastupnice. Evo nas sa četvrtim prijedlogom Zakona potvrđivanju Sporazuma o financiranju dakle za godinu 2010. … [[Govornik se ne razumije.]] iz prve komponente IPA-e ili kako se ona u punom nazivu naziva pomoć tranziciji i jačanju institucija za 2010. godinu. Naime, tijekom programiranja 2010. godine izabrano je 13 projekata koje će se u okviru ovog programa financirati i danas … [[Govornik se ne razumije.]] Europska komisija usvojila je Nacionalni program za Hrvatsku u okviru programa IPA za ovu komponentu za godišnju alokaciju, odnosno financijsku alokaciju za 2010. godinu. Tekst Sporazuma o financiranju dostavljen je hrvatskoj strani tijekom proljeća ove godine i 7.04.2011. godine u Zagrebu prilikom posjeta gospodina Barrosa Hrvatskoj potpisan je ovaj Sporazum o financiranju. Sporazum o financiranju vrijedan je sve zajedno 56,7 milijuna eura ili 419,5 milijuna kuna od čega 38,6 milijuna eura ili 285,8 milijuna kuna je vrijednost sredstava koja dolaze iz EU proračuna, a preostali ostatak od 18 milijuna eura ili 133,6 milijuna kuna se osigurava u proračunima tijela korisnika ovih projekata. Ono što je bitno napomenuo sam već da je to 11 projekata koji će se financirati i niz tijela koja će koristiti koristi od ovih sredstava upravo da potvrdi i da provede projekte koji su u skladu sa preuzetim obvezama tijekom pregovora RH o pristupanju EU i usklađivanju zakonodavstva te jačanju kapaciteta tih institucija za provedbu nekih od obveza koje Hrvatska ima kroz preuzimanje pravne stečevine. Ja ću nabrojiti samo ukratko tijela koja su dobila ove programe koja osiguravaju sredstva za sufinanciranje. Dakle to su Ministarstvo pravosuđa, Ured za udruge, Hrvatski centar za razminiranje, to je prvi put jedan malo veći projekt razminiranja u ratom pogođenim područjima, posebno u područjima koja će imati priliku provoditi projekte iz druge komponentne IPA-e, dakle da im se osigura taj prostor. Državna geodetska uprava je tu, Ministarstvo poljoprivrede, ruralnog razvoja i ribarstva, Ministarstvo financija, Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo vanjskih poslova i europskih integracija, Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva te Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Također je tu nekoliko instrumenata kojima se omogućuje sudjelovanje Hrvatske u programima i agencijama unije. Dakle, plaća se dio članarine da Hrvatska može sudjelovati i u tim programima i proširiti svoje mogućnosti korištenja EU sredstava, a istovremeno i jedan fleksibilni instrument za manje projekte koji se pokažu hitnim i prioritetnim tijekom funkcioniranja, odnosno tijekom ovog korištenja ovih sredstava iz ove proračunske godine. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu i idemo po klubovima. Prvi prijavljeni klub je klub HNS-HSU-a, poštovani zastupnik Zlatko Koračević u ime kluba. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnikom. Odmah na početku klub HNS-HSU-a podržat će ovaj Zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije. Iznos je 38,62 milijuna eura. Preuzeli smo obvezu da taj iznos ugovorimo u roku od 2 godine od datuma sklapanja ovog sporazuma i sredstva moramo potrošiti u u dvije godine od datuma ugovaranja s mogućnošću za traženje prolongate. Područje koje pokriva ovaj sporazum je piše i u naslovu pomoć u tranziciji i jačanju institucija. Poznato je da za svaku godinu se ugovora, pa imamo IPA 1 iz 2007., 2008., 2009. i ova 2010. ukupno je to sa ovom okvir od 151 milijun eura, da je IPA iz 2007. jedna od najbolje iskorištenih programa, iskorištenost 92,19 za razliku od 2008. koja je još uvijek u fazi implementacije gdje je ta iskorištenost na nivou 45% ili 2009. koja je na začetku gdje je iskorištenost svega 0,41%. Ali ono što želimo posebno naglasiti čisto zbog razumijevanja, IPA 1 je isključivo u funkciji jačanja institucija. U jačanju sposobnosti i institucionalnog i edukativno u korištenju danas pretpristupnih fondova, strukturnih i kohezijskih fondova kada uđemo u EU. I otprilike to su programi iz kojih se financiraju u pravilu ne u pravilu nego gotovo uvijek strani konzultanti uz čiju podršku se naše institucije jačaju pa iz toga iščitavamo relativnu dobru iskorištenost posebno IPA-e iz 2007. godine. Međutim, koliko smo mi pripremljeni generalno i ukupno? I kada mi u klubu HNS-a i HSU-a velimo da nismo pripremljeni da loše koristimo ta sredstva, da sredstva koristimo u malom postotku onda obično krenu ispravci netočnih navoda, onda se obično grakne na nas. Međutim činjenica je da mi nismo pripremljeni. A da nismo pripremljeni evo nekoliko argumenata. IPA 3a promet, svega 9,83% smo ugovorili. U ukupnom raspolaganju 2007.-2011. 96,7 milijuna eura iskoristili smo do sada svega 9,5 milijuna eura. Zaštita okoliša 18,28%. Regionalna konkurentnost 24,7%. Ljudski resursi 38,93% i onda dolazi šampion nad šampionima u nekorištenju mogućeg, a to je poljoprivredni pretpristupni IPARD 9,86. Do prije dva mjeseca 6,9. I ono što je tragično s obzirom na M PLUS 3 pravila, a to kolega Šuker zna i veliki broj zastupnika zna da imamo obvezu u tri godine nakon potpisivanja imamo obvezu ugovoriti uz mogućnost normalno dobrotom Europske komisije da nam produlji taj rok i sada me veseli da čujem da smo u postupku. Ali nama konkretno na prometu, zaštiti okoliša, regionalnoj konkurentnosti i IPARD-u ako ne uspijemo dobiti produljenje mi smo za 2007. u minusu sa 2007. i 2008. s obzirom da je 2008. pri kraju otprilike za 80 milijuna eura. Na IPARD-u na poljoprivredi mi već jesmo danas u minusu za 20 milijuna eura, ako nam komisija ne odobri produljenje korištenja iz bloka od kojega smo dobili na raspolaganje za 2007. godinu. Činjenica da mi nemamo dovoljan broj ljudi koji znaju napisati projekte za povlačenje novaca iz EU. Unatoč jednom silnom nastojanju i tu koristim priliku da kroz ovu raspravu pohvalim i posebno naglasim i pohvalim zalaganje ljudi i u Središnjem držanom uredu za razvojnu strategiju i koordinaciju fondova i Središnje agencije za financiranje i nekoliko pojedinaca po ministarstvima koji su delegirani kao upravljačko tijelo za pojedine operativne programe, ali sustav ne funkcionira. Da sustav ne funkcionira dovoljno je vidjeti samo primjedbe po pojedinim operativnim programima koje se kreću od toga da je nužna potpora organizacija upravljanja i nadzora i procjene strukturnih tijela u RH, pa da su prisutne poteškoće u izradi natječajne dokumentacije, učestala potreba za dopunom dokumentacije, potrebno je povećati broj djelatnika i ojačati stručni profil, problemi kod nalaženja zapošljavanja dodatnih kadrova, pa je upitna dinamika apsorpcije u 2011. odnosno sposobnost ispunjavanja M PLUS 3 pravila iz proračunske 2008., pa do jednog vrlo ozbiljnog problema, vrlo ozbiljnog problema kojeg želimo posebno naglasiti, a to je za operativni program promet koji ima iskorišteno svega 9,83%, nedovoljan broj zrelih i kvalitetno pripremljenih projekata od strane potencijalnih korisnika, nedostatak educiranih i dovoljno ekspertnih timova za pripremu i provedbu projekta. Nije to moja osobna primjedba, nažalost to čitam iz izvješća koje ide na koordinaciju to ne mogu pročitati koju koordinaciju, neku koordinaciju. Međutim to je ozbiljan problem, to je ozbiljan problem i vrijeme je da se probudimo. Ponavljam, unatoč ovim ljudima koji se trude maksimalno međutim po ministarstvima jednostavno imamo ljude koji ne znaju raditi svoj posao ili ga rade neodgovorno. Nakon 4 godine korištenja novaca, mi konstatiramo da nemamo dovoljan broj zrelih projekata u Ministarstvu prometa, alo. Pa koja je dodana vrijednost tog ministarstva u tom operativnom programu? Koja je dodana vrijednost? Čitam izvješće koje ide na Vladu. Čitam izvješće, kolega Šuker i vi to znate tko je to pisao i vi znate o tom problemu vrlo dobro. Ja znam da je vaša dužnost da ublažite nešto, a svjesni ste da stoji i da točno govorim i je istina. Primjer Agencije za plaćanje, 67 općina i gradova je predalo zahtjeve za financiranje na mjeru 301. Odbijeni gotovo svi, 13 ih je odobreno ali kako odobreno, na način da im je rečeno ispod stola promijenite formular koji je za javnu nabavu, kojega su ljudi imali na internetu kad su prijavljivali jer taj formular ne valja nego valja onaj iz 3.mjeseca. Po kojem je kriteriju tih 13 jedinica lokalne uprave odabrano i u toku, nakon završenog natječaja dobili su priliku za promjenu svega toga. Kako ili zašto ovi ostali to nisu dobili, zbog čega. I ti ljudi rade odgovorno svoj posao u agenciji? Poznato je i to stalno ponavljamo mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika da je nužno uključiti i osposobiti kadrove, ljude koji znaju jezike, ljudi koji imaju znanja i sposobnosti i saznanja da pišu projekte koji će proći, a ne da sami sebi podmećemo kao što se to radi u Agenciji za plaćanje pri Ministarstvu poljoprivrede čija iskorištenost je ispod 10% u području poljoprivrede gdje je nasušno potrebna sredstva, upravo tim ljudima su potrebna sredstva. Završno, mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat ćemo ovaj prijedlog zakona. Upozoravamo na probleme koji su evidentni, bez obzira na spremnost i volju i sposobnost uljepšavanja realnosti koji je stvarno loše, o njoj govore brojke, o njoj govori iskorištenost, o njoj govori iskustvo ljudi u županijama. I ponovo predlažemo Vladi Republike Hrvatske da u dogovoru s Europskom komisijom pronađe načina da neiskorišten dio, a evidentno da ćemo imati neiskorištenog dijela iz pretpristupnog programa, da neiskorišteni dio sredstava se usmjeri prema općinama i gradovima po indeksu razvijenosti koji je još uvijek samo slovo na papiru. Još nije dobio svoju punu primjenu u praksi i Zakon o regionalnom razvoju i Strategija regionalnog razvoja, da temeljem indeksa razvijenosti omogućimo ljudima u općinama i gradovima da se pripreme za nešto što će imat prilike od 2013., druge polovine 2013. i dalje. Tu se ne radi o tome tko je pametniji tko je sposobniji nego se radi o tome da smo svi mi zajedno dovoljno sposobni i spremni da iskoristimo nešto što nam je potrebno i nešto na što u konačnosti imamo pravo, a posebno s pozicije odgovornosti da li ćemo kad uđemo u Europsku uniju biti neto uplatitelj ili neto primatelj. Bojim se prema ovome, ne da se bojim nego gotovo siguran sam da prema ovome ako se odnos prema ovom projektu, prema ovim programima ne promijeni, siguran sam da ćemo biti neto uplatitelj, a ne neto primatelj. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. Drugi klub je klub HDZ-a… Ispravak, ispravak, ispričavam se, ima poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolega Koračević, po ne znam koji put otkad smo ovdje u Saboru ispravljamo ministarstva ne rade projekte, prema tome točno se zna tko to radi. Druga stvar, kad se raspravljali o pretpristupnim fondovima isto ste ovako katastrofično raspravljali da bi na kraju ispalo da je Hrvatska postupno iskoristila najviše sredstava iz pretpristupnih fondova i to je na kraju krajeva i priznala predsjednica vašeg kluba neki dan. To je naprosto činjenica i prema tome gledajte, nemojte sa ovakvom raspravom zamagljivat neke stvari. Međutim isto tako, jedinice lokalne samouprave naprosto moraju biti svjesne da im nitko neće poklonit novce, da moraju aplicirati projekte prema operativnom programu i to je činjenica i to je istina, a ovo sve su drugo politikantske filozofije.
Hvala vam lijepa. Povreda Poslovnika, zastupnik Koračević.
Članak 209. Kolega Šuker je ispravljao nešto što nisam rekao, svjestan da u Operativnom programu Promet upravo projekti iz Ministarstva prometa su nominirani za korištenje, ne iz županija Varaždinska ne ove nego kroz ministarstvo i to vi vrlo dobro znate da za sva sredstva iz pretpristupnih programa su nominirala ministarstva, a ne općine i gradovi. Općine i gradovi to znaju raditi i oni to rade, budite sigurni da to rade.
Dobro. Ono prvo je više bila replika nego ispravak netočnog navoda, ovo drugo je negdje… … /Buka u dvorani./… Idemo sad na kraju na klub HDZ-a, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazum o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske unije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru Programa IPA - Komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2010. godinu, s konačnim prijedlogom zakona i podržat će njegovo donošenje. Naime, pomoć Europske unije u okviru Programa IPA -Komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2010. godinu usmjerena je na pružanje pomoći kod ispunjavanja preostalih potreba za preuzimanje obveza iz članstva sukladno prioritetima koji su definirani višegodišnjim indikativnim planskim dokumentom 2009.-2011. za Hrvatsku, prema kriterijima političkom kriteriju, ekonomskom kriteriju, sposobnosti preuzimanja obveza iz članstva te programa potpore. Sporazumom o financiranju dakle uređuju se uvjeti potrebni za isporuku pomoći Europske unije, pravila i postupci u vezi s isplatom vezano uz ovu pomoć kao i uvjeti pod kojim će se upravljati tom pomoći. Za poslove financijskog upravljanja zadužen je moramo reći dobro organiziran Nacionalni fond Ministarstva financija koji djeluje kao riznica za prihvat sredstava Europske unije, odobravanje sredstava operativnim strukama ili krajnjim korisnicima te za financijsku kontrolu utrošenih sredstava. Važno nam je da sporazum što prije stupi na snagu da se može pokrenuti provedba projekata koji će biti financirani ovim sporazumom. Potrebno je istaći da je utvrđeno 13 projekata u ukupnom iznosu 38 milijuna 623 tisuće 458 eura u fiskalnoj godini 2012., dakle za izvršenje sporazuma potrebno je izdvojiti ukupno 354 milijuna 993 tisuće 539 kuna, od čega će se 241 milijun 889 tisuća 532 kune financirati, dakle iz Europske unije. Dok će se 113 milijuna 104 tisuće i 7 kuna izdvojiti iz državnog proračuna Republike Hrvatske. U fiskalnoj godini 2013. za izvršenje sporazuma potrebno je izdvojiti ukupno 64 milijuna 462 tisuće 303 kune od čega će se, dakle 43 milijuna 924 tisuće 57 kuna financirati iz IPA, iz Europske unije dok će se 20 milijuna 538 tisuća 246 kune izdvojiti iz državnog proračuna Republike Hrvatske. Od 13 projekata posebno bih ja istaknula Program razminiranja u ratom pogođenim područjima gdje je IPA doprinos 3 milijuna eura. Naš nacionalni doprinos milijun kuna. Dakle, ukupno 4 milijuna eura. I važno je istaći da je cilj projekta stvaranje, dakle jednog sigurnog okruženja i postavljanje sigurnosnih preduvjeta za održiv povratak i ekonomski razvoj u ratom pogođenim područjima, obavljanjem poslova razminiranja u Osječko-baranjskoj županiji i Vukovarsko-srijemskoj. Projekt će se dakle provoditi putem Ugovora o izravnoj dodjeli nepovratnih sredstava sa Hrvatskim centrom za razminiranje u iznosu od 4 milijuna eura na temelju, dakle provedbenih pravila uz financijsku odredbu. Budući da je prema hrvatskom Zakonu o humanitarnom razminiranju jedino HRCR ovlašten za dodjelu poslova humanitarnog razminiranja tvrtkama za razminiranje nakon provedenog postupka javne nabave. Ono što je također važno da je potpisivanje Ugovora o izravnoj dodjeli nepovratnih sredstava predviđeno, dakle u četvrtom kvartalu 2011. godine. Također i projekt koji bih istaknula je implementacija integriranog sustava zemljišne administracije gdje IPA doprinos 5 milijuna 480 tisuća. Nacionalni doprinos, dakle 720000. Ukupno je to 6 milijuna i 200 tisuća eura, a cilj je projekta potpora Državnoj geodetskoj upravi i Ministarstvu pravosuđa u ubrzanju učinkovitosti poslovnih procesa sustava zemljišnih knjiga i katastra u okviru implementacije, integriranog sustava zemljišne administracije, a projekt će sigurno donijeti unapređenju investicijske klime što nam je zaista važno, a isto tako i racionalizacije mreže sudova. I ostali projekti su zaista važni kao projekt poboljšanja administrativnog i institucionalnog kapaciteta Porezne uprave, projekt jačanja učinkovitosti pravosuđa, projekt poboljšanja sustava ovrhe u Republici Hrvatskoj i drugi projekti koji će dakle doprinijeti reformama u hrvatskoj državnoj upravi i prihvaćanju i primjeni pravne stečevine Europske unije. I na kraju s obzirom na sve ovo navedeno Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje predloženog zakona po hitnom postupku, jer nam je važno da ovi projekti što prije da se sporazum dakle što prije realizira i da povučemo sredstva koja su nam potrebna za ove projekte. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Nakon dva kluba imamo i dvije pojedinačne rasprave. Poštovani zastupnik Jerko Rošin je prvi. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Pa evo vidite jedan Prijedlog zakona praktički o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi s Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru programa IPA – Komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2010. godinu i on može izazvati neku raspravu a koji je dobra podloga za određeno političko natjecanje i licitiranje. Međutim, meni u ovome Zakonu nema ništa sporno. On je dobro došao. Možemo povodom ovoga Zakona razgovarati o nekim drugim elementima koji se vezuju na Europsku uniju, na pretpristupne fondove i ostale fondove koji će doći. I naravno da je šteta ne iskoristiti ono što nam stoji na raspolaganju pa se ne iskoristi. Je li to pitanje dostatne educiranosti na razini jedinica lokalne samouprave koje se nisu prijavile određenim programima da bi priskrbili ta sredstva, tu pomoć koja je u prvom redu za prilagodbu u tranziciji prema Europskoj uniji itd. za razliku što se obično misli da je to sve do Vlade. Možda do Vlade je u smislu da se nisu educirali svi onoliko koliko bi trebali da bi mogli koristiti te pristupne fondove. Ali u prvom redu to se odnosi na svakog zainteresiranog svakog subjekta za se koji želi do novaca doći. Međutim, ovo je isto tako prigoda za spomenuti da ako se o Europskoj uniji razgovara samo kroz prizmu love šta bi ljudi rekli, dakle novaca onda Europska unija nije baš tako, ta tema koliko je vrijedna pozornosti jer ljudi svi misle da je Europska unija najedanput jedna sisa nova koju ćemo mi isto tako čim prije počnemo više toga isisati novaca i svega ostalog skupa. Međutim, Europska unija to nije i Europska unija može dati samo u okviru onoga što može i primiti. Prema tome, hrvatske obaveze su u Europskoj uniji isto tako ne samo financijske nego u pitanju discipline ponašanja prema pravilima igre jednog kluba kao što svaki klub ima. I zato naše zakonodavstvo prilagođavamo baštini pravnoj Europske unije da bi tako usklađeni mogli bolje funkcionirati. Pitanje koliko se zna o korištenju. Možda je zaista šteta da se o korištenju ne zna onoliko koliko bi trebalo znati. Ali ima puno ljudi koji o tome dobro znaju. Ima puno subjekata koji o tome dobro znaju, kao ima i nekih koji su prepustili i mislili su da je to nečija tuđa briga. U svakom slučaju Europska unija nisu samo predpristupni fondovi i ostalo, ali naravno i da jesu. Ne mogu zaboraviti mišljenje jednoga člana Europskog parlamenta, predstavnika Njemačke koji je izrekao u Dubrovniku na zajedničkom sastanku, našem zadnjem zajedničkom sastanku parlamentarnih odbora Europske unije i Hrvatskog sabora kad je u raspravama koje su se počele voditi oko posizanja za tim europskim fondova rekao ako je Europska unija Hrvatskoj interesantna samo kroz korištenje bilo predpristupnih ili kasnije drugih fondova onda možda i Europskoj uniji nije toliko ni stalo da Hrvatska postane članica Europske unije ako bi to bio isključivi motiv. Zato predlažem da i u našim raspravama, ne u Saboru nego općenito medijski toliko ne afirmiramo pitanje Europske unije jer onda stvarno izgleda kao da dolazimo samo radi određenih materijalnih interesa, a sve zemlje Europske unije imaju jednake potrebe, jednake materijalne interese. I znamo da su neki u takvoj teškoj materijalnoj situaciji poput Grčke aktualno da je pitanje uopće kako se te stvari mogu razvijati, da Europska unija ima svoje vlastite probleme koje rješava ili ne rješava ili čak nastaju ili su na određeni način povratci nazad, ako govorimo na primjer o Schengenu i pokušaju Danske da skrene pogled na granice, na jedan drugačiji način nego što je prije bila i da postavi barem jednu određenu količinu ili povremenu količinu kontrole na nekim graničnim prijelazima sa zemljama koje su isto tako jednako razvijene civilizacijski dosegnule određene razine kao što su i oni sami važno je kazati da pri korištenju ovih fondova, barem iz prikaza koje je ovdje praktički 70% za određene programe osigurava Europska unija, odnosno program IPA 30% osigurava Republika Hrvatska, za sve one programe za koje ocijeni da tako su dobrodošli. i isto tako znamo da kroz sve ovo skupa, kroz ovaj zakon govorimo o periodu 2010. koji je bio jer je, jer se zapravo temelji na jednome sporazumu, pa do 2013. godine kad bi mi morali postati članicom Europske unije 1. lipnja kao što je nagoviješteno, i kad bi počeli koristiti jednu drugu kategoriju fondova, odnosno jednu drugu kategoriju financijskih odnosa sa Europskom unijom vjerujući da je korištenje tih europskih fondova u obostranom interesu nas u razvojnom smislu, ali i Europske unije u cilju postizanja u Hrvatskoj onih standarda koje Europska unija zagovara, i koje na određeni način i uvjetuje, ako će se netko s njom u budućnosti družiti. Dakle u rekapitulaciji bi rekao da je ovo jedan dobronamjerni zakon koji praktički regulira nešto šta već postoji, on tu navodi neke brojke, naravno u jednoj političkoj raspravi u Saboru se uvijek koristi prigoda za kazati nešto i što je mimo merituma onoga o čemu u okviru nekog zakona razgovaramo, ali suma sumarum ovo je nešto samo šta treba pozdraviti, izglasati i neka tako teče u životu dalje, a mi se potrudimo da ono što nam stoji na raspolaganju a moglo bi otići neiskorišteno, što bolje iskoristimo. To je do svakoga od nas, državi da nam pomogne, a do nas da koristimo ono šta nam stoji na raspolaganju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku. I posljednja pojedinačna rasprava, poštovana zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Evo hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo u prosincu 2010. godine Europska Komisija je usvojila nacionalni program za Republiku Hrvatsku, u okviru programa IPA komponenta pomoć u tranziciji i jačanju institucija za 2010. godinu, koja je usmjerena na pružanje pomoći kod ispunjavanja preostalih potreba za preuzimanje obveza iz članstva, sukladno prioritetnim osima koje su definirani višegodišnjim indikativnim planskim dokumentom za razdoblje 2009. do 2011. za Republiku Hrvatsku, a one glase znači politički kriteriji, ekonomski kriteriji, sposobnost preuzimanja obveza iz članstva, te programi potpore. A u cilju provedbe tog programa potrebno je da Republika Hrvatska i Europska unija, Europska Komisija sklope sporazum o financiranju kojim Republika Hrvatska praktički izražava spremnost da bude obvezana već potpisanim međunarodnim ugovorom, ali on, znači ovaj sporazum čini i osnovu za bespovratno korištenje osiguranih financijskih sredstava. Ovim sporazumom dakle detaljnije se uređuju uvjeti potrebni za isporuku pomoći Europske unije, pravila i postupci, ali i uvjeti pod kojima će se upravljati tom pomoći. Podsjetit ću da je IPA instrument pretpristupne pomoći, znači za razdoblje 2007. do 2013. koji je zamijenio programe CARDS, PHARE, ISPA i SAPARD, uspostavljen uredbom Vijeća Europske unije, a njegova financijska vrijednost za sedmogodišnje razdoblje i za sve zemlje korisnice iznosila je 11,5 milijardi eura. Osnovni ciljevi tog programa su pomoć državama kandidatkinjama i državama potencijalnim kandidatkinjama, u usklađivanju nacionalnog zakonodavstva, i provedbi pravne stečevine Europske unije, te priprema za korištenje strukturnih i kohezijskog fonda. Podsjetit ću također da je Republika Hrvatska korisnica svih komponenti IPA programa i to 2007. do trenutka stupanja u članstvo Europske unije, i za to je osiguran iznos od 589,9 milijuna eura. Za 2010. godinu, znači za ovu komponentu osigurano je 419,5 milijuna kuna, darovnica je znači 285,9 milijuna kuna, ostatak u državnim tijelima koja će provoditi kandidirane projekte. U fiskalnoj 2012. godini za izvršenje sporazuma potrebno je izdvojiti ukupno 354,9 milijuna kuna, od čega će se 241,9 financirati iz IPA kontribucija, a 113,1 iz državnog proračuna. U 2013. također je potrebno osigurati dodatnih 64,5 milijuna kuna, od čega IPA komponenta iznosi 43,9 milijuna. Evo kroz navedene strateške prioritetne osi, čuli smo već danas 13 projekata je IPA nacionalnog programa. Projekti su odabrani s obzirom na njihovu usklađenost sa pristupnim partnerstvom, strateškim dokumentom o proširenju i izvješćem o napretku, ali su ocjenjivani i prema slijedu pomoći u predmetnom sektoru, sposobnosti institucije potencijalne korisnice za provedbu, te zrelosti projektnih prijedloga. Od projekata, ovih 13 projekata želim istaknuti program razminiranja u ratom pogođenim područjima koji je vrijedan 4 milijuna eura, nacionalni doprinos je milijun, a IPA doprinos 3 milijuna eura. Zašto želim istaknuti to? Evo zato što je od '91. do danas u Republici Hrvatskoj stradalo u minskim incidentima tisuću 935 osoba, od toga smrtno 501 osoba, a u 2010. godini u 6 minskih incidenata stradalo je 7 osoba. S obzirom da znamo da u Republici Hrvatskoj još imamo negdje oko 800 kilometara kvadratnih minski sumnjivog prostora, te da još uvijek stradaju znači i pirotehničari i civili, i s obzirom da imamo uređen sustav humanitarnog razminiranja imamo i značajne kapacitete za razminiranje, očekujem da se odmah nakon stupanja na snagu ovog sporazuma pripremi ugovor o dodjeli nepovratnih sredstava Hrvatskom centru za razminiranje. Pozivam također i Hrvatski centar za razminiranje da pripremi projekte sa područja Vukovarsko-srijemske i Osječko-baranjske županije kojima su namijenjena ova sredstva, da izrade te projekte, znači da sredstva ne bi čekala, jer razloga zaista za nepovlačenje ovih sredstava nema i na takav način da se osigura onaj cilj koji je i zamišljen, znači da se što prije osiguraju sigurnosni uvjeti i za održiv povratak, ali još više one koji su u funkciji razvoja ove dvije županije. Želim ovdje još istaknuti da je do sada na razminiranje ukupno utrošeno 3,4 milijarde kuna, a nešto manje od 500 milijuna kuna su sredstva donacije, i da su donacije za razminiranje u opadanju, i upravo stoga treba nastojati povlačiti što više sredstava iz europskih fondova za ovo područje. Ono što stvari ovdje nekako … [[Govornica se ne razumije.]] , pa i kolega Koračević uvijek su nekakvi rokovi, izvješća o korištenju, ne slažemo se često s njima, to je, to stvara uvijek zabunu ono što, rokovi u kojima mi to nešto ostvarujemo ili ne ostvarujemo, pa želim i ovdje spomenuti da je krajnji recimo rok za sklapanje sporazuma ovog, o financiranju kraj 2011., da je krajnji rok za ugovaranje ovih projekata navedenih, znači dvije godine od datuma sklapanja ugovora, a za provedbu dvije godine od datuma ugovaranja, znači imamo jedno duže razdoblje i tek onda će se vidjeti po, efekti povlačenja sredstava. Očito kolega Koračević, i oni koji ne žele vidjeti rezultate ne računaju dobro, odnosno ne vode računa o ugovorenim rokovima koji čine sastavni dio svakog sporazuma i zato imamo ovakve suprotne stavove vezano uz povlačenje fondova. Naravno da postoji još uvijek prostora za bolje funkcioniranje jer to moramo nastojati svakako jer Hrvatska će praktički na dnevnoj osnovi uskoro sudjelovati u kreiranju zajedničke europske politike i zato moramo biti spremni, odnosno još spremniji nego danas, ali i ova komponenta doprinosi upravo tome kao i svi oni programi koji su dosad odrađeni i CARDS i PHARE i ISPA i SAPARD i IPA kompletna. Stoga ću podržati ovaj prijedlog Zakona o potpisivanju sporazuma. Hvala.
Hvala vam lijepa. Ovom raspravom i zaključujem raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona i o njemu ćemo glasovati kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije u vezi sa Nacionalnim programom za Hrvatsku u okviru programa IPA – komponenta pomoć u tranziciji i jačanje institucija za 2010. godinu. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 841. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog ovog zakona kojeg sam pročitao. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 103 glasa.
Idemo još danas raspraviti jednu točku dnevnoga reda, a to je ova sljedeća osma po pročišćenom dnevnome redu - Konačni prijedlog Zakona o obeštećenju radnika Trgovačkoga društva Salonit d.d. u stečaju Vranjic, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 847 Predlagatelj ovoga zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili poštom. A prigodom utvrđivanja dnevnoga reda prihvatili smo da se ovaj prijedlog raspravi u hitnom postupku. Pa tako taj hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad i socijalno partnerstvo, a njihova izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja dodatno obrazloženje iznijet će poštovani državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva Ivan Bubić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane saborske zastupnice i zastupnici, dame i gospodo. Ovim se zakonom uređuje obeštećenje radnika koji su uslijed potpune zabrane stavljanja u promet i korištenja azbestnih vlakana koja je nastupila donošenjem liste opasnih kemikalija 14. veljače 2006. godine od strane Ministarstva zdravstva kao i proizvoda koji sadrže azbestna vlakna ostali bez radnog mjesta u Trgovačkom društvu Salonit d.d. u stečaju Vranjic, postupak i tijelo nadležno za rješavanje odštetnih zahtjeva i osiguranje sredstava za isplatu odštetnih zahtjeva radnika. S obzirom da su paketom zakona donesenim u 2007. godini pojedinačnim zakonima riješene pitanja vezana uz ostvarivanje prava na mirovinu po posebnim uvjetima, zdravstveni nadzor i dijagnostika te pravo na obeštećenje za radnike oboljele od profesionalne bolesti, ali ne i pitanja vezana za odštetu radnika koja su uslijed zabrane upotrebe azbesta ostali bez radnog mjesta te se ovim prijedlogom zakona rješava preostalo pitanje obeštećenja radnika i gubitka radnog mjesta u Trgovačkom društvu Salonit d.d. u stečaju Vranjic. Ovim prijedlogom zakona preuzima se obaveza isplate obeštećenja te zadužuje nadležno tijelo Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost da provede postupak obeštećenja te iz svojih sredstava isplati obeštećenja koja će se osigurati preraspodjelom sredstava u ovoj godini i Financijskim planom za 2012. godinu. Fond će provoditi prvostupanjski postupak po zahtjevima radnika, a Vlada Republike Hrvatske će osnovati Povjerenstvo za žalbe koje će rješavati o žalbama na donesena rješenja donijeta u prvostupanjskom postupku. Svota obeštećenja po pojedinom radniku iznosit će 219 tisuća kuna i isplaćivat će se obročno kroz razdoblje od 2 godine od dana pravomoćnosti rješenja na način da se do kraja 2011. godine isplati 109 tisuća i 500 kuna, do kraja lipnja 2012. 54 tisuće 750 kuna i do kraja 2012. godine preostalih 54 tisuće 750 kuna po radniku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu o ovom konačnom prijedlogu. Idemo po klubovima. Najprije klub HDZ-a, poštovana zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicom,kolege i kolegice. Evo predloženi Zakon o obeštećenju radnika Trgovačkog društva Salonit d.d. u stečaju Vranjic nastavak je zbrinjavanja radnika koji su tijekom rada u RH na radnom mjestu bili profesionalno izloženi azbestu. Pod profesionalnom izloženošću azbestu smatra se neposredna izloženost azbestu zbog rada sa azbestnim proizvodima kao i posredna izloženost azbestu zbog rada kod osobe koja je u svojoj proizvodnji koristila azbest. Azbest se inače najviše koristio od kraja '70-ih do početka '90-ih godina. Bio je i popularan kao građevinski materijal kojega su koristile skoro sve građevinske tvrtke bilo za pokrivanje krovova, bilo kao dobar toplinski izolator pa i često kod izrade fasada ili ugradnje cijevi u vodovodni sustav. Nažalost, tada se očito nije javno upozoravalo na štetnost azbesta koji uzrokuje rak pluća i niz drugih bolesti respiratornog sustava. Iako je negativni utjecaj azbesta na zdravlje bio poznat i starim Egipćanima koji su umotavali faraonske mumije u azbest zbog dugovječnosti i starim Rimljanima čija je bila preporuka da se nikada ne kupuju robovi koji su radili s azbestom uz obrazloženje da često umiru mladi, a od te je bolesti u posljednjih 16 godina u Hrvatskoj obolilo više od 400 ljudi, a posebno u Vranjicu u Salonitu i Pločama PLOBEST. U EU zabranjena je proizvodnja i korištenje azbesta i pokušava se kao standard dostići razina od nula čestica u zraku. Hrvatska je tvornice azbesta zatvorila i sanirala izvore azbesta posebno u tvornici Salonit kao i druge izvore mogućih zagađenja. Tako da je uz Sloveniju i u Hrvatskoj proizvodnja azbesta zabranjena. Od 14. veljače 2006. godine je potpuno zabranjeno stavljanje u promet ili korištenje azbestnih vlakana i otada se počinje rješavati problematika vezana za radnike profesionalno izložene azbestu. Već 2007. godine donose se zakoni, Zakon o stjecanju prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu, Zakon o obveznom zdravstvenom nadzoru radnika profesionalno izloženih azbestu i Zakon o obeštećenju radnika profesionalno izloženih azbestu. Tim se zakonima rješavaju pitanja za ostvarivanje prava na starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima, zdravstveni nadzor i dijagnostika te pravo na obeštećenje za radnika oboljele od profesionalne bolesti zbog izloženosti azbestu. Ovim prijedlogom zakona rješava se problematika vezana za odštetu radnika koji su uslijed zabrane uporabe azbesta ostali bez radnog mjesta. Uslijed zabrane rada za azbestnim vlaknima postala je potreba da se za 170 radnika Trgovačkog društva "Salonit" d.d. u stečaju Vranjic nađe rješenje za isplatu odgovarajuće odštete. Vlada Republike Hrvatske po uzoru na države članice EU koje su koristile azbest u tehnološkom procesu obešteti će radnike koji su izgubili radno mjesto i to od 14. veljače 2006. kada je u Hrvatskoj potpuno zaboravljeni rad i korištenje azbestnih vlakana. Radnicima zatečenima u radnom odnosu Trgovačkog društva "Salonit" d.d. u stečaju Vranjic od 14. veljače 2006. godine isplatit će se za obeštećenje obročno kroz dvije godine i to do kraja 2011. svakom radniku po 109 tisuća i 500 kuna do kraja lipnja 2012. 54 tisuće 750 kuna i do kraja 2012. godine 54 tisuće 750 kuna na ime obeštećenja radnog mjesta. Ukupni iznos koji će svaki radnik dobiti je 219 tisuća kuna. Navedena sredstva je Vlada Republike Hrvatske je putem Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva i Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost već je osigurala putem angažiranja radnika na sanacijama, pa nisu potrebna dodatna sredstva iz proračuna. S obzirom da se ovim zakonom u cijelosti rješava problematika radnika Trgovačkog društva "Salonit" d.d. u stečaju Vranjic klub HDZ-a podržava donošenje ovoga zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći je klub SDP-a poštovana zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku izlaganja u ime kluba SDP-a o ovom prijedlogu Zakona o obeštećenju radnika Trgovačkog društva "Salonit" d.d. u stečaju Vranjic želim postaviti nekoliko pitanja. A to je što ovaj zakon i materija koju pokriva ima s politikom zaštite okoliša i energetskom učinkovitošću? Da li se njime financira zaštita okoliša i energetska učinkovitost? Sada ću iskoristiti ovu priliku kako bih pročitala dijelove članka 12. koji se odnosi na izvor i sredstava kojima se financira Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, a to je naravno Zakon o fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost znači kaže u stavku 1.: "Sredstva za financiranje zaštite okoliša i energetsku učinkovitost sukladno ovom zakonu osiguravaju se iz namjenskih prihoda fonda od naknade onečišćivača okoliša, naknade korisnika okoliša, naknada na opterećivanja okoliša otpadom, posebnih naknada za okoliš za vozila na motorni pogon". Također isti zakon kaže u članku 19. koji se odnosi na korištenje sredstva fonda da se "Sredstva fonda koriste za sljedeće namjene: zaštitu i očuvanje i poboljšanje kakvoće zraka, tla, vode i mora te ublažavanje klimatskih promjena i zaštitu ozonskog omotača, saniranje odlagališta otpada, poticanje, izbjegavanje i smanjivanja nastajanja otpada, obradu otpada, iskorištavanje vrijednih sredstava otpada, poticanje čistije proizvodnje odnosno izbjegavanje i smanjenje nastajanja otpada i emisije u proizvodnom procesu, zaštitu i očuvanje biološke i krajobrazne raznolikosti, provedbu nacionalnih energetskih programa, poticanje korištenja obnovljivih izvora energije, poticanje održive gradnje, poticanje čistijeg transporta, poticanje održivog korištenja prirodnih dobara, poticanje održivog razvoja ruralnog prostora, poticanje održivih gospodarskih djelatnosti odnosno održivog gospodarskog razvoja, unapređivanje sustava informiranja sustava o stanju okoliša, praćenja i ocjenjivanja stanja okoliša, te uvođenja sustava upravljanja okolišem, poticanje obrazovnih, istraživačkih i razvojnih projekata, studija, programa i drugih aktivnosti uključujući demonstracijske aktivnosti te ostvarivanje djelatnosti fona". Isti zakon u članku 20. u stavku 1. kaže: "Sredstva fonda daju se pravnim i fizičkim osobama, korisnicima sredstava radi financiranje namjena utvrđivanih člankom 19. ovog zakona putem zajmova, subvencija, pomoći, donacija na temelju javnog natječaja koji objavljuje fond". Zbog čega sve to govorim? Zbog toga što se ovaj zakon odnosno obeštećenje radnika Salonita planira financirati iz sredstava Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, a nepotrebno je reći na temelju ovog citata samog zakona da ovim zakonom nije ni na kojem mjestu predviđeno financiranje u ovakve namjene i u ovakve svrhe. Trebalo bi podsjetiti da se u Fond zaštite okoliša i energetske učinkovitosti, a kao što ste malo prije imali priliku čuti ne slijevaju novci od ovrhe nad imovinom i to iznimno vrijednom imovinom Trgovačkog društva "Salonit" d.d., tvrtke koja je u stečaju od 21.6.2004. godine, tvrtke u vlasništvu JOze Ćurkovića, koji je ustvari bio dugogodišnji klijent HDZ-a, a koji je od 2005. godine nedostupan hrvatskom represivnom aparatu zbog njegovog dvojnog državljanstva i nevoljkosti hrvatskih vlasti da ga procesuiraju. Odgovor na sva ova pitanja koja sam malo prije postavila je ne. Znači ova sredstva nisu planirana za financiranje ove namjene i ova sredstva ne dolaze iz namjena koja bi bila znači iz izvora koji bi bio prikladan za ovu namjenu. Drugim riječima ovaj zakon nema apsolutno nikakve veze sa zaštitom okoliša i energetskom učinkovitošću. Ovaj zakon slijedom toga krši odredbe Zakona o fondu i skandalozno je da Vlada predlaže zakone kojima se krše zakoni ali i Ustav RH. Zakon o fondu je više no jasan i o tome čime se puni, a i o tome na što se smiju trošiti ta vanproračunska sredstva odnosno parafiskalni nameti. Nigdje ne piše da se ova sredstva smiju koristiti kao instrument socijalne politike, a ovaj zakon je zakon iz domene upravo socijalne politike. Što to pokazuje? To pokazuje da Vlada Republike Hrvatske usprkos istragama i postupcima koji se vodi protiv bivše čelne osobe fonda, a to je Vinko Mladineo, a radi zloupotrebe sredstava fonda i netransparentnog trošenja novca ovog vrlo bogatog fonda ništa nije naučila i da Vlada premijerke Kosor slijedi na dlaku istu politiku vlade njenog prethodnika i pokrovitelja SAnadera politiku kojom se novac fonda koristi poput stranačkog bankomata i kasice prasice. Ovaj zakon je iznimno sporan iz cijelog niza drugih razloga, a zbog nejednakog položaja u koji ovaj zakon stavlja bivše radnike "Plobesta" te bivše ali i sadašnje radnike hrvatskih brodogradilišta koji su baš poput radnika "Salonita" bili izloženi po život opasnom azbestu. Predlagatelj pokušava zabašuriti tu nepravdu obrazloženjem da ovo obeštećenje nije obeštećenje na štetnu izloženost azbestu već obeštećenje za gubitak radnog mjesta zbog zabrane korištenja proizvodnje i transporta azbesta 2006. godine. Ali podsjetit ću da je u pregovorima Vlade i sindikata u 2008. godini pregovarano obeštećenje radnika Salonita u iznosu od 70 tisuća eura zbog izloženosti azbestu, a ne kao svojevrsna otpremnina. Iako u klubu SDP-a smatramo da sve osobe profesionalno izložene azbestu koje imaju tu nesreću da su se zbog svog posla razboljeli od bolesti koje izaziva azbest, smatramo da je nedopustivo da se radi diskriminacija među građanima i građankama Hrvatske, bilo po tome jesu li radili u Salonitu, Plobestu ili u brodogradilištima ili pak ukoliko prihvatimo kao točno obrazloženje predlagatelja da je to naknada za gubitak radnog mjesta radnika koji su radili u cijelom nizu pa rekla bih i tisućama drugih tvrtki čiji su radnici i radnice ostali bez posla zbog štetnih i loših odluka Vlade. I stoga nije čudo da je u klub SDP-a pristigao cijeli niz ogorčenih mailova, kako bivših radnika Plobesta, ali i drugih građana i građanki koji su bolesni zbog neprofesionalnoj izloženosti azbestu, ali i bivših radnika Salonita koji podsjećaju da je s Vladom dogovoren iznos od 70 tisuća eura, a ne 30 tisuća eura koji je predmet ovog zakona. Oni upozoravaju i da je iznos trebao biti isplaćen do kraja 2009., a ja sad podsjećam da je danas 2011. godina. Podsjetila bih da Ustav jamči jednakopravnost svih građanki i građana Hrvatske pred zakonom, a ovaj zakon to ne osigurava iz cijelog niza razloga. Slijedom svega toga može se zaključiti, a posebno imajući na umu činjenicu da Vlada ovaj zakon predlaže par mjeseci prije izbora ne treba biti nikakav genije kako bi se zaključilo da se i ovdje radi o još jednom zakonu za kupovinu glasača novcem svih građanki i građana Hrvatske. Tu bih još podsjetila i na činjenicu da je u ljeto 2008. godine Klub zastupnika SDP-a pokrenuo jednu aktivnost, odnosno uputio je u proceduru Prijedlog odluke o osnivanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi sa sanacijom, odnosno dekontaminacijom azbestnog otpada iz kruga tvornice Salonit d.d. u stečaju u kojem smo u području istraživanja naglasili i to da je vlasnik Salonita Jozo Ćurković osnovao novu tvrtku Novi Salonit nakon što je i ta tvrtka došla u stečaj upravo kako ne bi trebao naplatiti dosuđene sudske iznos kojima je radnicima Salonita sud dosudio upravo zbog toga što su bili izloženi štetnom djelovanju Salonita. Državno odvjetništvo je 2000. i 2004. godine na temelju dva tužbena zahtjeva pokrenulo istragu protiv Joze Ćurkovića i drugih osumnjičenih i to za zloupotrebu položaja i nezakonito bogaćenje u iznosu od 100 milijuna kuna. Optužnica je postala pravomoćna 2005. godine i otada se većinski vlasnik Salonita nalazi u bijegu. Nažalost, Vlada nije odgovorno postupala u cijeloj toj priči. Iako su Ministarstvo rada i poduzetništva te Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi najavili prestanak proizvodnje u Salonitu najkasnije do kraja 2004. godine, taj su rok na zahtjev Salonita produžili sve do prosinca 2005. godine kada je definitivno zabranjena svaka uporaba i stavljanje u promet proizvoda koji sadrže azbest. Stečajni upravitelj Salonita ipak je suprotno zakonu pokrenuo proizvodnju proizvoda koji sadrže krizolit u Salonitu, a u tome su ga nažalost podržali i sindikati. Proizvodnja azbestnih proizvoda čija je proizvodnja sada bila i zakonom zabranjena usprkos prosvjedima udruga oboljelih od azbestoze, ali i drugih udruga, medija i oporbenih političkih stranaka u Salonitu je nastavljena još pune dvije godine. Tu bih također podsjetila i na jednu činjenicu koja se također ne uvažava ovim prijedlogom zakona, odnosno ignorira se, to da je sukladno Konvenciji o sigurnom postupanju s azbestom u članku 17., a Hrvatska je ratificirala ovu konvenciju, rečeno da na postupcima sanacije ne smiju raditi radnici koji su bolesni od azbestoze i drugih bolesti koje izaziva profesionalna izloženost azbestu, a država je prekršila ovu međunarodnu konvenciju na način da je putem sindikata angažirala ove radnike na tome da obavljaju ovu sanaciju i time pokazala koliko drži do međunarodnih ugovora i sporazuma. Podsjećam i to da je i Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i prethodno financirao znači plaće ovih radnika koji su radili na postupcima sanacije što je također direktno kršenje Zakona o fondu. Zbog svega ovoga rečenog, možemo u klubu SDP-a zaključiti da se ovdje radi isključivo o još jednom zakonu kojim se kupuje određeno biračko tijelo. To je jedan demagoški zakon i mogao bi se pokazati štetnim za veliki broj građana i građanki Hrvatske koji neće imati priliku ostvariti svoja prava koja su također narušena zbog profesionalne i ne profesionalne izloženosti azbestu.
Hvala lijepa. Idemo po klubovima dalje. Klub HSS-a i poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke stava smo da radnike treba obeštetiti i ove o kojima danas govorimo u trgovačkom društvu Salonit d.d. u stečaju u Vranjicu, ali isto tako kontaktirani smo od strane radnika Plobesta i slažemo se da treba po tom pitanju otvoriti raspravu i koliko sam informirana Ministarstvo gospodarstva će sljedeći tjedan razgovarati i sa radnicima Plobesta na tu temu zbog toga što su oni bili direktno izloženi utjecaju azbesta i danas osjećaju posljedice na vlastito zdravlje zbog svih tih aktivnosti. Naime, donošenje ovog zakona spada i u onu kategoriju obećanja. Mi u klubu HSS-a smatramo da se obećanja trebaju izvršiti, a to obećanje da će se ovakav zakon donijeti dala je i osobno predsjednica Vlade radnicima Salonita, to je i potpisano i mi vidimo donošenje ovog zakona kao izvršenje obećanja Vlade Republike Hrvatske što mislimo da je dobro i da treba pozdraviti. Činjenica je da su ovi radnici bili dovedeni u tešku situaciju jer i nakon stupanja na snagu liste opasnih kemikalija čiji je promet zabranjen, a tu se nalazi svakako i azbest odnosno azbestna vlakna, dogodilo se da su radnici "Salonita" bili izloženi tim azbestnim vlaknima u okviru proizvodnje bez obzira što je tvornica bila u stečaju od 21. lipnja 2004. godine. Iz tog razloga 170 radnika trgovačkog društva "Salonit d.d." u stečaju Vranjic zasigurno zaslužuje odgovarajuću odštetu. I sukladno ovom Zakonu predviđeno je da će se dio te odštete isplatiti ove 2011. godine, a dio 2012. godine. Prema našem izračunu ove godine riječ je o iznosu oko 20 milijuna kuna, dok u 2012. trebalo bi isplatiti još dodatnih 16 milijuna kuna. Moram podsjetiti da smo i kao zastupnici u Hrvatskom saboru donijeli cijeli paket zakona koji se odnose na radnike koji su bili profesionalno izloženi azbestu i na rješavanje njihovih prava, a to je riječ o Zakonu o uvjetima za stjecanje prava na starosnu mirovinu radnika profesionalno izloženih azbestu, Zakon o obaveznom zdravstvenom nadzora radnika profesionalno izloženih azbestu i Zakona o obeštećenju radnika profesionalno izloženi azbestu. Dakle, tu su regulirana prava vezana uz starosnu mirovinu pod povoljnijim uvjetima, zdravstveni nadzor i dijagnostika, te pravo na obeštećenje za radnike oboljele od profesionalne bolesti zbog izloženosti azbestu. Ali nije bila riješena problematika vezana za odštetu radnika koji su uslijed zabrane uporabe azbesta ostali bez svog radnog mjesta. Ono što bi mi u HSS-u ovdje ocijenili kao suspektno, odnosno doveli u pitanje jest članak 2. stavak 2. a riječ je o poziciji s koje će se ta sredstva isplatiti. Naime, mislimo da ovom odredbom kojom će u stvari se na neki način zadužiti Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost da isplati 20 milijuna kuna za obeštećenje radnika će dovesti u pitanje provedbu određenih projekata zaštite okoliša i energetske učinkovitosti za koje je fond raspisao natječaje, objavio odabir onih općina i gradova koje su dobila ta sredstva. I bojim se da to nije niti mudro, niti pravedno rješenje. Dakle, svi se slažu da radnici trebaju dobiti obeštećenje. Svi se slažu da je to bilo obećanje Vlade da za to treba osigurati novac u državnom proračunu. Naš je stav da je taj novac trebalo osigurati ili u Ministarstvu gospodarstva ili kroz određenu pričuvu Vlade ili preraspodjelom određenih sredstava. Ovako zaduživanjem Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost mislimo da će se dogoditi to, da će naprosto neki projekti koji su možda već krenuli, koji su u fazi realizacije zbog preraspodjele sredstava sa pozicija fonda za ova obeštećenja biti zaustavljeni i da to općine i gradovi neće moći sami realizirati, odnosno neće moći vratiti. Jer znamo da fond financira te projekte u iznosu od 60 do 80 posto i da općine i gradovi sa tim novcem itekako računaju. Stoga je naš prijedlog da se taj članak 2. stavak 2. državni tajniče još jednom u Ministarstvu gospodarstva i na Vladi Republike Hrvatske razmotri. Jer dakle ove godine je obaveza 20 milijuna kuna. Sljedeće godine obaveza je 16 milijuna kuna i bojimo se da će doista doći do određenih problema u izvršavanju obveza koje su Zakonom o fondu predviđene za fond. Ja želim ovdje također i podsjetiti na podatke koje smo dobivali kao saborski zastupnici, a vezano uz poboljenja od bolesti koje su uzrokovane azbestom i situacija moram reći da je doista zabrinjavajuća, odnosno izuzetno loša posebno u nekim županijama gdje osim ovih tvornica o kojima govorimo a to su "Salonit" u Vranjicu i "Plobest" u Pločama također pobolijevaju i radnici koji su radili u brodogradilištima. I iz podataka koje iščitavamo iz Izvješća Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, a završno imamo podatke sa 2009. godinom. Vidimo da su podaci o smrtnosti uzrokovane mezoteliomom i azbestozom. U razdoblju od 2002. do 2009. u Hrvatskoj, dakle u tom periodu umrle su 443 osobe. Najviša stopa smrtnosti zabilježena je u Primorsko-goranskoj županiji i to sa 3,81 osobom na 100000 stanovnika, a potom slijede Splitsko-dalmatinska županija sa 3,1 osobom, te Istarska županija sa 2,67 osoba na 100000 stanovnika. Prema podacima o broju oboljelih od profesionalne bolesti uzrokovane azbestom od 1990. godine do 2009. godine temeljem obaveznih prijava registrirano je 487 osoba od kojih je 48,5% s područja Splitsko-dalmatinske županije i 39,2% s područja Dubrovačko-neretvanske županije te 6% s područja Primorsko-goranske županije. Podaci koji su nam stigli iz registra radnika oboljelih od bolesti izazvanih azbestom govore da o broju profesionalnih bolesti bitno odstupa Dubrovačko-neretvanska županija sa višestruko višim apsolutnim brojem profesionalnih bolesti izazvanih azbestom i najvišom stopom bolesti. I to je razlog zašto smo mi ovdje u klubu HSS-a upozorili i na problem radnika "Plobesta" jer je vidljivo da u stvari oni danas osjećaju najteže posljedice kad je riječ o poboljenjima. Neki od njih su se i javljali, dakle u sve klubove zastupnika i ta pisma moram reći da su posebno potresna, jer se oni osjećaju višestruko oštećenima zbog privatizacije za koju je Državna revizija potvrdila da je u "Plobestu" provedena na način koji nije bio sukladan zakonu do toga da ih nitko nikad nije obavijestio da je i azbest štetan do toga da su imali lošu organizaciju zdravlja radnika tijekom tih desetljeća koliko su radili u "Plobestu", da je dakle stečaj također proveden na vrlo suspektan način, da su radili tri godine i da nisu dobili plaću za taj rad, da imaju problem sa ostvarivanjem svojih prava i da većina njih evo otkriva bolest koja se mora dokazati da bi dobili pravo na obeštećenje i izražavaju žaljenje što evo u okviru ovog procesa se oni osjećaju zaboravljenima. Ja moram reći ovdje u ime Odbora za zaštitu okoliša, svih članica i članova da smo mi u okviru odbora potaknuli da se sanacija vrši i na području Ploča. I ovdje apeliramo još jednom da se provedu i ona mjerenja za područje Ploča za koje je odbor donio nekoliko puta zaključke, a do danas nisu provedena i da se naprosto u tom procesu prema svima treba odnositi jednako, a to znači da sva područja koja su onečišćena azbestom kao što smo mi u odboru i zaključili, trebaju imati jednak prioritet i trebaju biti sanirana, jer je to jedini način ustvari da spriječimo neke štetne pojave koje bi se mogle događati i u budućnosti. Stoga evo iz svega ovog što smo naveli i o čemu smo raspravljali u klubu HSS-a još smo se dotakli i pitanja povjerenstva za rješavanje odštetnih zahtjeva, koje do recimo današnjeg dana primilo nešto više od tisuću zahtjeva, od kojih je riješeno 400 predmeta, dakle nije ni polovica predmeta još uvijek u obradi, to ide relativno sporo, jer je dosta tih predmeta nepotpuno. Od tih 400 predmeta polovica predmeta je riješeno pozitivno, polovica je riješena negativno, mi smatramo da te procese rješavanja treba ubrzati jer na žalost neki radnici su toliko, bivši radnici su u toliko lošem stanjem da na njihovim životima visi mač i pitanje je da li će doživjeti to obeštećenje i da li će doživjeti mirovinu koja im pripada, jer svakodnevno ustvari višesatno čekaju različite preglede, terapije i naravno tu se ne smije zaboraviti i ona duševna bol koju oni trpe, jer im se svakim danom zdravstveno stanje pogoršava, a naravno sukladno tome i njihove obitelji su pod određenim pritiskom. Mi u klubu HSS-a pozdravljamo odluku Vlade kojom se naravno izvršava ono što je obećano, ponavljam radnici Salonita zaslužuju ovo obeštećenje, i smatramo da se to obeštećenje mora isplatiti. Smatramo da je potrebno naći prostor za radnike Plobesta iz Ploča, iznaći način na koji će se i njima isplatiti obeštećenje i smatramo da je potrebno revidirati odluku kojom se zadužuje Fond za zaštitu okoliša da isplati to obeštećenje jer će se takvom odlukom dovesti u pitanje provedba onih projekata koje fond treba temeljem zakona provoditi, a to su projekti zaštite okoliša i energetske učinkovitosti. Ja osobno i mnogi moji kolege i kolegice su pozvali javno institucije da djeluju u slučaju Ćurković, jer znamo da je on odbjegla osoba, i svakako se zalažemo za to da bude priveden licu pravde. Također smo tražili i da se provede nadzor nad provođenjem stečajnog postupka u Salonitu, a isto to osim ovih izvješća revizije koje imamo bilo bi zanimljivo još jednom proučiti i za slučaj Plobest, vjerujem da bi se tu svašta moglo naći, no ono što je značajno za reći i ponoviti da ne bi bilo nekih dvojbi, ovaj Sabor je donio zakon i donio je odluku da se za sanaciju koja je provedena u Vranjicu, dakle u samoj tvornici i na području mravinačke kave to naplati iz sredstava vlasnika, dakle država tu ne može biti oštećena, iz tog razloga što postoji jasna zakonska regulativa kako će se ta financijska sredstva refundirati. Činjenica je da država nije imala drugog izbora nego pristupiti sanaciji vlastitim sredstvima, iz tog razloga što je već i ovdje bilo spomenuto vlasnik je u bijegu i ostavio je i radnike i cijeli onaj kraj na milost i nemilost svojih postupaka koji nisu niti u skladu sa zakonom, niti u skladu sa moralom. Dakle Klub zastupnika HSS-a podržat će donošenje ovog zakona, uz naravno napomenu da očekujemo da se ove primjedbe koje smo iznijeli shvate ozbiljno, i da se nađu adekvatna rješenja. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Došli smo i do posljednjega prijavljenoga kluba, klub HNS-a, HSU-a i poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Ja sam stvarno mislio da se problematikom azbesta nakon mog bavljenja tom problematikom u brodogradnji i nakon procesa supstitucije svih azbestnih materijala u brodogradnji, neazbestni materijal, nakon nadzora, nakon pregledavanja svih radnika koji su bili izloženi, nakon utvrđivanja profesionalnog oboljenja azbestoze neću nikad morati više baviti ovom temom, i znate mi ne možemo govoriti da smo trebali u tom procesu učiti od drugih, vanjskih faktora, morali smo učiti od sebe samih, i od procesa koje smo imali u brodogradnji. Prema tome ovo što, o čemu danas razgovaramo nije se smjelo dogoditi da smo ozbiljna i odgovorna država. Ovdje treba razlučiti neke stvari, ovo o čemu danas pričamo nije priča o dijagnosticiranju profesionalnog oboljenja, nije priča o tome da se riješi socio zdravstveni problem, to nije ta priča, ja se slažem da je država Hrvatska, dakle i ovaj Vlada, i ovaj Parlament da su trebali donijeti zakone da se ljude stavi u mirovinu, da dobiju ono što imaju dijagnozu, da dobiju odštetu zbog profesionalnog oboljenja da se prestane raditi. To je socio zdravstveni problem, i to je vrlo opravdano. Mi o obeštećenju u Hrvatskom saboru nismo govorili od 2004. godine. Tada smo zadnji put raspravljali o obeštećenju umirovljenika i donijeli zakon na osnovi odluke Ustavnog suda. Ovdje mi nemamo nikakve odluke, nikakve sudske presude, iako smatram da je adresa za obeštećenje ispravna. Zašto to smatram? Zato što za pokretanje proizvodnje u stečaju, a to je zadnja proizvodnja je odgovorna država koja je u tom trenutku bila vjerovnik sa 25 milijuna kuna. Dakle adresa je ispravno određena da država mora obeštetiti zbog prestanka rada. Na kraju je i sama inicijativa išla sa blagoslovom države, 1997. je pokrenuta ponovno proizvodnja. Mi kažemo nije postojala regulativa. Ma nemoj. Ja pred sobom imam ljudi moji ratificiranu konvenciju od države prednjice, od bivše države od '89. koja je stupila na snagu 1. siječnja 1991., ovdje na stolu imam. Kažemo mi smo taj problem riješili listom štetnih kemikalija, prije toga listom otrova, 2005. i 2006. To nije točno, to jednostavno gospodo nije točno. Ja ovdje imam jedan drugi dokument "Narodne novine" br. 92/93. Pravilnik o maksimalno dopustivim koncentracijama štetnih tvari u atmosferi, radnih prostorija i prostora i o biološkim graničnim vrijednostima. Dakle, oznaka uz azbest, oznaka uz azbest je CA1, a to onima koji nešto o azbestu znaju znači oznaka za prvorazrednu kancerogenost. Prema tome ne možemo reći da nismo znali o štetnom utjecaju azbesta i ne može se reći da ova država nije imala spoznaju o tome, ali unatoč tome dozvoljeno je pokretanje proizvodnje 1997. godine i ono što je najgore u stečaju 2005. godine uz državu kao vjerovnika opet je pokrenuta proizvodnja. Prema tome naravno da bih volio da pod udar Zakona o nezastarijevanju kriminala u pretvorbi i privatizaciji dođe sada nedostupni gospodin Jozo Ćurković koji ima dvojno državljanstvo, ali to neće riješiti ovaj problem. Hoću reći adresa je ispravna, ali postupak čini mi se da nije. Uz dužno poštovanje svih radnika koji trebaju ovo dobiti, slažem se iz državnog proračuna,a ne iz Fonda za energetsku učinkovitost, nešto je ovdje trebalo biti drukčije riješeno jer već vidimo da je ovo priča koja će biti bez kraja. Sutra će se kao žrtve ostajanja bez radnog mjesta javiti osobe koje su ostale bez radnog mjesta zbog kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Hoćemo li imati isti pristup? Razlog je valjan, odgovornost je nečija druga da nije spriječio kriminal i ljudi su ostali bez posla. Ja mislim da je ovdje bio ispravan put i ispravan pravni put, da su ljudi tužili i da je država radi sprečavanja većih šteta išla u van sudsku nagodbu. Jer doista ovdje nema osnova, ne postoji pravni osnov da idemo sa obeštećenjem. Ljudi, nemojmo govoriti strane jezike, obeštećenje je naknada štete. Šteta mora biti dokazana. Odgovornost za štetu mora biti dokazana. Ovdje je nije teško dokazati, ali činjenica da nije dokazana stoji. Prema tome vrlo je upitan ovaj pravni put i ja ne ulazim u deal između Vlade i Hrvatske udruge sindikata gospodina Ozrena Matijaševića ovdje je evidentno u zakonu da su se oni dogovorili čak i suprotno početnim postavkama da različito ljudi dobiju ovdje je dogovoreno da svi jednako dobiju. Postojali su na početku pregovora određeni kriteriji i kao takvo ja mislim da idemo, da radimo jedan strahovit presedan koji može biti opasan u našoj parlamentarnoj praksi. Da mi pokrivamo nešto što nema uporišta u prethodnim pravnim postupcima. Opet se vraćam na famozno obeštećenje umirovljenika. Odluka Ustavnog suda je bila i utvrdila je da su umirovljenici od 1993. do 1998. oštećeni i da je država obavezna nadoknaditi štetu. Ovdje odluke niti jednog suda u tom smislu nema. Dakle, ja naravno kao i vi ne želim se zamjerati radnicima kojima je obećano 219 milijuna kuna, ali imam obvezu reći da se ovo trebalo napraviti na drugi način jer je evidentno da odgovornost države postoji i da se to trebalo napraviti iz drugih izvora jer doista Fond za energetsku učinkovitost nije institucija koja rješava ove probleme naknade štete zbog odgovornosti Vlade. Ne možemo tu pobjeći ni od sprege politike, pravosuđa, interesa radnika, interesa udruga ovo kad bi čovjek onako stao i realno gledao ovo je stvarno situacija iz zone sumraka. Ja doista kao i vi želim da ova priča definitivno završi, ali ne želim da ova priča otvara nove i nove i nove priče. Ono što još želim ovdje poručiti da sigurno priča o odštetnim zahtjevima zbog profesionalnog oboljenja azbestoze neće prestati i ne može se taj postupak brzo završiti kako je kolegica Petir rekla da bi bilo dobro jer čestica azbesta može mirovati 10, 15 godina u plućnom tkivu, plućnoj maramici i nakon 15 godina u određenom stanju organizma, određenoj slabosti organizma može se početi razvijati kancerogeni proces. Mi nikad ne znamo kad će se azbestoza pojaviti, ali naravno da se azbestoza neće pojaviti ukoliko u organizmu nema azbestne čestice i to točno određene veličine. To nisu priče, to su činjenice, to su stvari koje su poznate ako iz želimo znati. Što još to znači? To znači da je nakon profesionalnog oboljenja azbestoze moguće postavljanje odštetnih zahtjeva za tzv. "domicilnu azbestozu". Prema Konvenciji Međunarodne organizacije rada od '86. i prema tome što je država prednjica tu konvenciju ratificirala i to što smo je mi kasnije ratificirali stoji obveza da se odjeća radnika ne smije nositi kući. Ne smije se nositi odjeća na pranje kod kuće. Ukoliko ta veza postoji i ukoliko netko od ukućana sutra oboli od azbestoze, a to se biopsijom može dokazati da je to precizno azbestno vlakno može se postaviti odštetni zahtjev tom istom poslodavcu koga nema, a pošto poslodavca nema, a proizvodnju u stečaju je dozvolila i država odštetni zahtjev će doći na državu. Dakle, upozoravam da počinjemo, odnosno da ta priča ovdje neće stati, da ona će imati još, da će to biti još dugi, dugi proces i da će nas ova azbestoza i ovo što se nije trebalo dogoditi u Salonitu Vranjic pratiti još dugi niz godina i još dugi niz godina ćemo trpjeti posljedice primjene i odnosno obrade azbesta, odnosno njegovog ugrađivanja u određene proizvode. Mislim da nikakva motivacija za zaradom ne može biti razlog za ovakvu štetu, za ovakvo ugrožavanje zdravstvenog stanja radnika i stanovništva. Iako sam duboko svjestan da prečesto radnici sami zbog nedostatka posla, zbog velike nezaposlenosti pristaju na vrlo nehumane uvjete rada, što nikako ne može biti dobro. Naravno na to pristaju njihovi predstavnici sindikati što je još gora situacija. Dakle, iz principijelnih razloga teško da će članovi kluba HNS-a i HSU-a sa radošću dignuti ruku za ovakav prijedloga zakona. Ostavit ćemo na volju našim kolegicama i kolegama saborskim zastupnicima da po svojoj savjesti glasuju, ali vas uvjeravam i nadam se da sam vam dao dodatnih argumenata da dobro razmislimo što radimo jer ovo može biti jer ne mora biti ono što želimo da bude zatvaranje i kraj ove priče nego može biti početak novih slučajeva i recimo novih zahtjeva za obeštećenje radnika koji su zbog radnih drugih osnova izgubili radno mjesto, a onda ćemo doista imati jednu veliku zbrku. Evo kažem nadao sam se da neću nikada više govoriti o azbestu sa onim svim spoznajama koje imam o toj bolesti i tom umiranju mladih ljudi u naponu snage. Ali eto nikada ne znate što vam sudbina nosi. Nije mi drago da mi danas o ovome uopće razgovaramo jer je ovo jedna strahovita rana na društvu i kao što smo vidjeli kao što je kolegica Holy ali i kolegica Marijana Petir rekla ta priča je mnogo šira nego što ovako izgleda i iz ovih javnozdravstvenih podataka se može sagledati svu kompleksnost ove priče o azbestu. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je od troje prijavljenih je poštovani Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Često puta se evo u saborskoj raspravi spominje država je ovo, država je ono, nije učinila kada je trebala učinila je ono. Pa koja država? I mi smo država Sabor i Sabor smo mi država. I zahvaljujući povratku u sabornicu kolegice Ingrid Antičević i Ivanke Roksandić jer svaka od njih je ponijela 0,6% koliko vrijedi jedan sabornik u Saboru, podigli smo se ovdje na razinu blizu 12% ukupno prisutnih u Hrvatskom saboru. sada koliko smo mi onda odgovorni prema svom poslu ako je država, a svi smo mi država na svakom svom mjestu tako odgovorni prema drugome, onda nam nije tako ni loše kao što možda izgleda da nam je loše u odnosu na zalaganje koje je. Ovo je svakako jedan od vrijednih tema i slažem se sa svima koji su do sada govorili da je Salonitu trebalo davno dati dostatnu pozornost. Ali to ne znači ako se Vlada sada uhvatila rješenja ili barem saniranja ili barem nadoknade ili barem ublažavanja dijela nevolja koje radnici Salonita imaju, da je ova Vlada kriva sada što se time bave a ne one koje su desetljećima, dakle ne od osamostaljenja Hrvatske nego 80 godina ranije već počeli se baviti ovim problemom. Prema tome, nije pošteno ni prebacivati ni na Hrvatsku ovaj problem nije pošteno prebacivati pogotovo na ovu Vladu u kontinuitetu jer se pokušavamo ovim na način da problem saniramo, riješimo, a ne da ga nastavimo. Dakle, ovdje se radi o Zakonu o obeštećenju radnika SAlonita zbog gubitka radnog mjesta. Međutim ova definicija može biti i sadržajnija, jer ovo nije gubitak radnog mjesta koji se eventualno može naći na nekom drugom mjestu. Ovo je gubitak radnog mjesta koje se više nigdje i nikada ne može naći, jer je napokon pametnim zakonodavstvom ovaj tip proizvodnje, ovaj tip radnog mjesta ukinut. Dakle, oni nisu izgubili radna mjesta pa će ih eventualno naći na nekom drugom mjestu. Oni su izgubili radna mjesta koja više nikada i nigdje ne mogu naći. Ne mogu naći iz nekoliko razloga. Prvi i temeljni razlog što se takva mjesta ne otvaraju, što takva mjesta ne postoje i takva mjesta ne smiju postojati više. Drugi razlog što su to ljudi u godinama kada se i u zdravlju teško može zaposliti. Dalje je pitanje stručne spreme. Oni ne znaju ništa drugo raditi nego to, jer su u životu radili samo to. Prema tome, nisu to ljudi koji imaju alternative. Dalje, zdravstveno stanje njihovo je takovo da oni ne mogu ništa drugo raditi i da oni trpe štetu, jer oni se nisu zaposlili po svom izboru gdje su htjeli pa su baš htjeli tu, nego je to bila jedina solucija koja je u Vranjicu mogla biti. Pričom o Salonitu Vranjic ne otklanjam priču o Plobestu i drugima svima. Imali smo slučajeve i u Sloveniji isto tako sa pitanjem azbest. Azbest smo nailazili kao što je kolega malo prije kazao i na brodovima i vatrogasci su se oblačili u azbestna odijela da bi se štitili od požara itd. Azbest je bio neko vrijeme bogom dani materijal. Vasko LIpovac je radio skulpture od azbest na kalupima jer je mogao listove azbesta je mogao savinuti po zakrivljenoj plohi kugla i raditi čuvene skulpture koji su bili prijedlozi za Split tri. U Splitu će biti upravo vrlo skoro jedna rasprava o skulpturama u gradu, a najveći dio toga se temeljio na skulpturama Vaska Lipovca upravo u azbestu. Dakle, nisu ljudi krivi što su se bavili azbestom, nego su krive države i ekonomije koje su taj azbest činili. I meni se čini koliko je god azbest Salonit jedna stara tema, sada se pojavio jedan pogled na to i pokušaj nadoknade ljudima nečega što su definitivno izgubili. Bože daj da azbesta više nikada nema, a Bože daj da ljudi ovi o kojima govorimo potraju što duže. Da bi potrajali što duže možda je stvarno došlo do toga da se van sudski dogovorilo pa da je od nekih 70 došlo na 30, ali ti ljudi misle, Bože daj što mogu dobiti da i ovo što još imam vremena za živit mogu poživit onako ljudski koliko je to uopće moguće. Sredinu dobro poznamo, Vranjic dobro poznam, poznam mnoge ljude i ne da se smatram zasluženim nego sam dao svoj trud u tome da se tim ljudima pomogne i ublaži sudbina, nemila sudbina koja ih je zatekla sa jedinim izborom radnog mjesta, kao što su i neki u cementnoj industriji radili u Kaštelima u katastrofalnim uvjetima prašine, ljudi žive u Kaštelima u katastrofalnim uvjetima prašine, ali danas je već ipak tamo stanje bitno bolje sa svim onim što se učinilo. Rekli smo od 2004. godine da se bavimo ovim problemom pokušavajući ga na neki način riješiti. Međutim, na određeni način postoje opravdane kritike ili primjedbe na način kako se ovaj problem rješava i je li fond baš to ili nije, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Pazite, Fond za zaštitu i energetsku učinkovitost stvarno ostaje uskraćen za sredstva koja eventualno nisu bila predviđena u tom fondu za ovakvu nekakvu stavku i postoji mogućnost da neki drugi projekti ostanu uskraćeni zbog novaca koji su išli amo. Ali s druge strane znamo da Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost nije nešto što živi van prostora i vremena, izvan proračuna Republike Hrvatske, izvan hrvatske ekonomije i da u proračunu Republike Hrvatske se u reviziji ili rebalansu proračuna stavke mogu mijenjati na jednu i na drugu stranu. Imam dojam da je u ovom trenutku ovo jednostavno bilo najbrže i najprikladnije rješenje da se ovo riješi. Možda se u ovaj fond kao neki koji je najbliži i koji se najviše bavi azbestom možda je bila prigoda da se na ovakav način riješi, ali zaista ne znam je li to pravno najbolje ili nije, ali radnici Salonita neće brinuti o tome iz kojeg fonda dolazi. Jedno upozorenje je vrlo važno jako što je kolega Hrelja rekao, koliko eventualno otvara ovo rupa za sutra, za neke druge solucije. Mene te rupe ne brinu ukoliko se s njima rješavaju određeni ljudski problemi, nevolje jer mi se čini da država postoji radi ljudi, a ljudi ne postoje samo radi države. Prema tome, ako i otvori ne znam koliko problema ili koliko milijuna ili stotina milijuna dobro su došli ako idu nekome kome je potrebno i pravedno da taj dobiva, a mi se potrudimo da do tih milijuna dođemo da bi ti ljudi to mogli dobiti. Međutim, ne vidim baš tako jednu veliku istovjetnost, dakle izjednačenost ovoga slučaja sa možebitnim drugim slučajevima jer ističem ponovno, ne radi se o gubitku radnog mjesta samo kao što ovdje piše i zato mi se čini da to nije dovoljno eksplicitno onako kao što je nego … [[Ne razumije se.]] radnog mjesta koji se ni na koji drugi način ne može nadoknaditi. Dakle, ako je netko izgubio radno mjesto zato što je firma propala, zato što je neki stečaj itd., on uvjetno još može doći iz jednog biroa u moj biro radit, ali netko tko ne može radit ništa nego samo jedno, a to jedno nema više nigdje nego tu, a nije kriv što je izgubio to radno mjesto, uz to radno mjesto se još i razbolio, pa imajmo barem neke empatije, imajmo barem neke sućuti da tim ljudima kompenziramo barem nešto od toga. Uza sve moguće prigovore svim vladama koje su se dosad ovim bavile na suvisao ili nesuvisao, dostatan ili nedostatan način, ali ako se događa nešto dobro, ako se ova Vlada uhvatila s time da pronađe neka sredstva, da barem dio problema riješi, dio toga olakša, zašto to uzimat za zlo. Ja mislim da to dolazi na dobro. Hvala lijepa. Podržavam ovaj zakon.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnoga navoda. Najprije poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Rošin, rekli ste da ti ljudi nemaju izbora. To nije u potpunosti točno, to može biti samo djelomično točno. Jedan dio starijih ljudi, vjerojatno bolesnih sigurno nema izbora, ali jedan dio mlađih ljudi vjerojatno ima izbora i država je mogla ovdje ponuditi i neku drugu djelatnost kreditiranja, otvaranja neke druge djelatnosti, novo zapošljavanje. Na kraju krajeva, u regiji Venetto kad su propadale tekstilne tvornice stvorena je kompletna pekarska industrija koju vi uživate i ja u vremenu Uskrsa, Panetone i sve ove stvari kao supstitut tekstilne industrije. I drugo što ne bih želio, slažem se da je ljudima svejedno iz kog džepa dobivaju, ali nama kao saborskim zastupnicima to ne može biti svejedno. Ne mogu ja sutra doći ovdje jer nema drugdje para, nema drugdje rezerviranih novaca, ajde isplatite obeštećenje umirovljenika, jednu godišnju ratu iz Fonda za energetsku učinkovitost. To doista ne bi imalo smisla.
Hvala lijepa. Ispravak drugi, poštovana zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega Rošin, ja isto nažalost moram ispraviti vaš netočni navod zato što nije točno da su svih 170 radnika koji su radili navedenog datuma, odnosno 14. veljače 2006. godine stari i bolesni. Među njima ima jako puno i mladih ljudi i ljudi koji nisu bolesni. I ja nemam apsolutno ništa protiv da se financijski na neki način pomogne ljudima koji su doista bolesni od azbestoze i od karcinoma koje izazivaju azbestna vlakna, međutim postavlja se pitanje, a glavni argument za ovaj zakon je to što je Vlada donijela zakon odnosno listu opasnih tvari kojima se zabranjuje ustvari proizvodnja, trgovina i slično, da se onda zaustavila proizvodnja. Ja samo podsjećam da je stečajni postupak, izabrana proizvodnja trebala nastupiti prije i da je nastupila prije onda ne bi ni došlo do ovog problema zato što se ne bi imala kakva proizvodnja zabranjivati jer je ta proizvodnja i trebala biti zabranjena, što znači da je Vlada direktno odgovorna za to što se u trenutku kada je bilo zabranjeno još uvijek proizvodio azbestni materijal u tvornici Salonit i u tome je glavni problem. A da se ne govori o tome da vi govorite da je život takav pa se treba imati nekakvu…
Hvala lijepa. Vrijeme.
I širinu i slično zato što fond se treba poštivati sukladno zakonu o fondu.
Hvala lijepa. I jedna je replika još prijavljena. Poštovana zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Vi ste kolega Rošin u svom izlaganju istaknuli da je ljudima koji očekuju obeštećenje izuzetno važno da ga dobiju. Ja se slažem s vama i mislim da je izuzetno značajno i za vraćanje nekog ugleda politici, da se političari kad daju obećanje drže tog obećanja i ovo je obećanje koje se ispunjava. Ja mislim da je to izuzetno dobro. Ono gdje ste pogriješili kad ste govorili jest to da je fond proračunski. Ne, Fond za zaštitu okoliša je izvanproračunski fond i on ima doista jednu svoju namjenu koja je vezana uz projekte zaštite okoliša i energetske učinkovitosti i u tom segmentu mislim da Vlada treba preispitat s koje pozicije će se isplatit ta sredstva koja se moraju isplatiti i slažem se s vama da je radnicima potpuno svejedno iz koje pozicije će se isplatiti, ali mi kao zastupnici moramo voditi računa o poštivanju zakona. Ono što mi je bilo jako zanimljivo, što ste rekli je pitanje ustvari te neke osobne odgovornosti. Volimo kritizirati kao ljudi, ne volimo kad se nas kao političare kritizira, ali često se dovodimo ovdje u zamku za saborskom govornicom da jedni druge kritiziramo i kad se donose dobre odluke i kad se podastiru dobri prijedlozi, a u stvari sami sebe ne pogledamo koliko smo odgovorni. Vaša usporedba, odnosno izračun koliko je nas večeras ovdje kad razgovaramo o ovoj prevažnoj temi koja govori o ljudskim sudbinama, ljudskim životima, o izgubljenim obiteljima govori o našoj odgovornosti. Stoga da bi vratili i taj neki dignitet politici prije svega svatko od nas mora početi svojoj odgovornosti, a isto tako od te odgovornosti mora poći i svaki građanin koji bira političare. Jer ako će svatko od nas imati tu svoju vrstu odgovornosti prije svega osobnu u obitelji, na radnom mjestu onda sigurno da će i birati bolje političare nego što je možda danas izabrao pa će možda kod ovakvih tema u nekom sljedećem sazivu sjediti više odgovornih političara i odgovornih zastupnika nego što je nas večeras ovdje.
Hvala lijepa. I prigodu za odgovor na repliku koristi poštovani zastupnik Jerko Rošin.
Hvala. Kolegica Petir je u pravu. Ja sam rekao pitanje proračuna zaista to nisu proračunska sredstva. To sam se zaletio ne zato što nisam znao, nego sam htio kazati da se uvijek može iz nekih drugih izvora pronaći kako da se i taj fond popuni da bi došlo se do tih novaca, a ne u točnoj proceduri. U tom smislu ste u pravu skroz. Međutim, dodao bih na to još kako ono što je prije kazao kolega Hrelja kaže vjerojatno ima i drugih mjesta. Da nije rekao vjerojatno onda bi ove stvari se drugačije razgovarali, jer vjerojatno ne znači da je to i izvjesno da bude. Ali ono što je ključno o čemu mi danas razgovaramo što je meritum ovoga problema je prijedlog zakona da ti ljudi dobiju te novce. Nije meritum ove rasprave, prigoda je, ali nije meritum rasprave govoriti kako je do problema došlo. Jer smo rekli da taj problem je odavno i tako. Politička prigoda je, ali bih volio čuti je li kolegica Holy za to da im se novce da ili ne. A koliko tih 170 u ovakvom stanju ili nije u stanju. Jedna je priča o odgovornosti države, a druga je potreba onoga koji novac treba. Ja sam na strani onoga koji novac treba dobiti, a ja trebam pronaći. Sad ne raspravljamo bože moj. Ja odgovaram kolegici Petir. Da ste htjeli raspravu sa mnom dali bi mi i repliku, a ne bi ispravljali navod. Dakle, izbjegavali ste na to da ja vama mogu odgovorit. Znači da se niste osjećali baš sasvim sigurni ono što ste govorili. Kolegica Petir, hvala što ste mi dali šansu da nešto rečem. Ingrid tebi hvala zato što si došla i za 0,6 povećala brojnost ovoga Sabora. Eto hvala.
Hvala lijepa. Nastavit ćemo pojedinačnu raspravu. Pa je nas malo u sabornici, ali ipak, ali sad se i bolje čuje ova dobacivanja iz klupa. Nemojte više! Poštovani zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Mislim što je ovo reći nakon dosadašnjih ovih rasprava. Ja sam očekivao da ćemo već svi zapravo napustiti ovu sabornicu obzirom na vrijeme koje je, a i obzirom na prijedlog zakona koji je kao prvo treba kazati pozitivan i kojega i o kojem bi trebalo razgovarati upravo na način da razgovaramo da li je ova odšteta, dakle koja se ljudima treba isplatiti kao tema večerašnje rasprave. Ili je tema rasprave kolegice Holy ono sve što raspravljamo konstantno na Odboru za zaštitu okoliša. Mislim da smo toliko puta do sada održali odbor na temu azbesta, azbestoze i uopće dakle zaštite svih tih područja. Dakle, koja su onečišćena azbestom počev od Vranjica do Ploča, Rijeke da ne nabrajamo sva druga gdje je došlo do te nesretne pošasti. I isto tako nisam očekivao da ćemo raspravljati ovdje možda je mogla kolegica Karmela, Bagarić ne vidim ovdje liječnike dijagnosticirati nešto itd. Slušali smo i o tome na odborima itd. I držim da smo svi na jednom zasigurno stupnju, a to je da azbest nešto što se dogodilo ne jučer nego prije stotinu godina. proizvodnja azbesta je započela davno. I ako ćemo se sada vraćati na nesrećama ljudi i danas živućih koji su imali zapravo jednu drugu sreću, a to je da živimo u vrijeme kad se ako ništa drugo barem nakon 10 ili 15 godina može utvrditi da je netko obolio pa mu onda pomoći i u ovom pogledu, dakle zdravstvenom. Mnogi su završili, a da nisu ni znali od čega su završili. Hoćemo li se vratiti sad na Austro-ugarsku, na bivše države itd. i govoriti i tražiti krivce. Prema tome, htio sam reći jedno a to je znamo mi svi da je predizborno vrijeme i znamo da bi zapravo svi htjeli iskoristiti nešto. Ali ljudsku sudbinu posebice zasnovanu na bolesti ne treba i ne bi smio nitko iskorištavati i ne bi smio nikako u tom kontekstu, dakle govoriti o negativnostima države ili ne znam koga drugoga ili postojeće Vlade. Jer krivi su svi oni koji su pokrenuli nešto ima stotinu godina. A kako ćemo baš govoriti o ovoj Vladi, pa ova Vlada evo konačno, dakle Vlada koja rješava taj problem na određeni način i to dijelom. Dakle, nastavit će se još i sigurno je da će se možda za 10 godina pojaviti netko tko će moći dokazati da je obolio od toga. Prema tome, trebalo bi podržati osim ovoga da se obeštećenje da podržati i daljnju sanaciju svih područja koja su onečišćena, raditi još više na zaštiti okoliša. Jer iz prethodnih rasprava se moglo zapravo ustvrditi kolega sa lijeve strane, da Vlada ovo radi u predizborne svrhe. Pa ja bih prije rekao da ste vi vašim raspravama htjeli to postići jer ste najmanje razgovarali o onome o čemu ste trebali razgovarati i kazati da li ste za ili ne. Da li ste za to da se obešteti ili ne, a bacili ste akcent na prijepor koji se slažem da je dvojnost da li ćemo to iz fonda ili to treba iz proračuna. Ali ako je to temelj nečije rasprave onda ja nisam za takvu raspravu. Dakako podržavam i to da se razmotri pitanje i svih zaposlenih u bivšem "Plobestu" u Pločama, ali isto tako i svih onih koji su dakle radili i živjeli ugroženi od azbesta i u drugim industrijama, u drugim dakle ili brodogradnji što je spomenuo kolega Hrelja ili metalurgiji itd. Dakle apsolutno se s tim svi mislim slažemo. Ali u principu ovdje bi temelj rasprave trebao biti i on mislim da je okosnica svega, to je da svi podržimo ovaj prijedlog zakona, jer on znači pomoć ljudima koji su doživjeli dakle svoju osobnu obiteljsku pa i šire dakle tragediju, i treba ljudima pomoći na način da tim obeštećenjem im se pomogne i olakša život pa i dakle liječenje bolesti od koje su na žalost obolili. Evo hvala lijepa. Moglo bi se puno toga još reći.
Hvala vam lijepa. Jedan ispravak netočnoga navoda, jedna replika. Ispravak ima poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Pa uvaženi kolega, vi ste ovdje, usmjeravate diskusiju da postoji dilema da li to isplatiti iz proračuna i isplatiti iz fonda. Ta dilema ne može postojati. Ako to ne vjerujete tražite obvezujuće mišljenje državne revizije, pa će vam oni reći da se ne može iz tog. … [[Upadica se ne razumije.]] Netočno je da postoji dilema, ona ne postoji jer se to ne smije na praviti, jer se krši zakon, jer se troše sredstva fonda na način koji Zakonom o fondu nije predviđeno. Dakle tu dileme nema. Kao što nema ni dileme o tome da je odgovornost države za štetu nastalu radnicima.
Hvala lijepa. Ovdje bi puno bolje legla jedna replika, negoli ispravak netočnoga navoda. Evo sad ćemo imati repliku, poštovana zastupnica. Povreda Poslovnika, zastupnik … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
… [[Govornik naknadno uključen.]] da kažem kolegi Hrelji da je mogao replikom odgovoriti bez ikakve toga, ali vi ste zapravo pokušali ispraviti moje mišljenje. Zahvaljujem potpredsjedniče … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Znači evo replike, poštovana zastupnica Mirela Holy.
Evo moći ćete odgovoriti meni i kolegi Hrelji. Pa ja bih vas samo podsjetila poštovani kolega da kad mi smo ovdje prisizali na početku našeg mandata, smo rekli da ćemo poštivati zakone i Ustav Republike Hrvatske. Nije uopće sporno da se pomogne ljudima, ali je naša odgovornost kao saborskih zastupnika i zastupnica da poštujemo zakone i Ustav Republike Hrvatske, a na žalost ovim zakonom se krši Zakon o Fondu za zaštitu okoliša, i krši se Ustav Republike Hrvatske. I samo bih odgovorila na vaše pitanje, ja naravno nisam protiv obeštećenja, ali obeštećenja na izloženost azbestu i zbog ugroze zdravlja ljudi zbog izloženosti azbestu, a ovdje se ne radi o obeštećenju po toj osnovi, već zbog odluke Vlade da zabrani proizvodnju azbesta, što je bila dužna još davno učiniti sukladno Konvenciji o sigurnom postupanju s azbestom. Ja sam za to da država bude pravedna i poštena prema svim građanima i građankama, i ako obeštećuje radnike Salonita da obešteti radnike Plobesta, i brodogradilišta, ali to nije predmet ovog zakona barem to tvrdi Vlada u uvodnom dijelu zakona. Pa evo ga, to je to.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, ima poštovani zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo ga kolegice Holy, ja bih samo u početku htio kazati da smo na odboru često puta dakle promišljali zajednički i podržavao sam često puta vaše prijedloge koji su išli u pravcu dakle koji nije na, zasnovan na principu i na razini politikanstva, odnosno na razini političkih stavova, stranke kojoj vi pripadate. U tom trenutku moram reagirati, pa tako i ovoga puta, jer imam osjećaj da ste vi ipak protiv zbog načina na koji pokušavate replicirati. Jasno je nama svima o čemu se ovdje radi, da se radi u naslovu, to stoji o čemu raspravljamo, nema potrebe, nismo mi nitko od nas, nije to nama terra inkognita, nije to Australija za nas u vrijeme Grčke, svi mi vidimo o kojem se zakonu radi, ali biste vi trebali malo drugačije nastupiti, i da ste malo drugačije nastupili onda bi i moje mišljenje o tome i odgovor moj vama bio i ne bi vam postavio bez razloga upit da li ste vi za ili protiv. Imam čak i sada osjećaj da ste protiv. Dobro razmislite do sutra o nekim pitanjima koja ste ovdje pokušali večeras nametnuti, ali oni ne idu, ja sam rekao u uvodu da je ovo već po meni, dakle znamo da je predizborno, malo politikanstvo.
Hvala lijepa. Posljednja rasprava danas, poštovana zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom. Pa znati o kancerogenosti, a pokrenuti proizvodnju za mene je zločin, evo prema tome ja mogu reći da je, to ide u prilog tezi da Vlada pokvari pa popravlja, jer bila je, država je bila vjerovnik u stečaju, prema tome moramo reći da je odgovornost države ovo sad što se dogodilo. Međutim svako obeštećenje oštećenih radnika je potrebno i nitko od nas nije protiv toga, međutim pitam se zašto samo Vranjic, zašto ne i Ploče? I naravno imam primjedbe i na izbor financija, što su iznosile kolege prije mene i kolegica Holy u ime kluba, isto tako moram reći da ovaj zakon stvara osjećaj diskriminacije među bolesnicima, odnosno među oštećenicima od djelovanja azbesta. Zašto to kažem? Pa evo dobivali smo i u klub i dobivala sam na mejl i poruke i primjedbe građana iz Ploča, puno bivših radnika azbesta zvalo me ovih dana, ogorčeni su činjenicom zapravo da je Vlada usvojila i u saborsku proceduru uputila prijedlog Zakona o obeštećenju, ali samo radnika Salonita u stečaju, temeljem kojeg će njihovih 170 radnika dobiti svaki po 210 tisuća kuna odštete naime oboljenja od profesionalne bolesti, zbog izloženosti azbestu. Naime svi ti ljudi već godinama konkretno od ožujka 2007. godine zajedno sa društvom žrtve azbesta iz Ploča vodi ogorčenu borbu za prava nesretnih radnika bivše tvornice azbesta iz Ploča. Na žalost prošle je godine u četiri uzastopna dana u mjesecu svibnju umrlo četvero ljudi iz doline Neretve od azbestoze. Činjenica je isto tako da su svi preostali radnici na žalost bolesni, napušteni, prevareni, opljačkani, ovo govorim iz onoga što oni govore meni, otjerani su na ulicu bez 24 zarađene, a neisplaćene plaće. Nedavno je prodana i njihova tvornica, prodana je za 126 milijuna kuna koju je prije 8 godina od države kupilo nekoliko tajkuna, privatnika i to za 10,5 milijuna, a da u nju nije uložena niti kuna niti je metar područja dekontaminiran od smrtonosnih čestica azbesta i fenol. Strašno je da jedna velika tvornica koju su desetljećima od svojih plaća gradili ti radnici uništena je, opljačkana je, nezakonito je privatizirana pa prodana za male pare privatnicima, a nakon nekoliko godina prodana za 10 puta veću svotu. Malo je bolesnih i obespravljenih azbestaša ostalo, a nitko ih ne želi čuti. Napominjem da je Zakon o obeštećenju radnika profesionalno izloženih azbestu isti za sve azbestaše i ne bi trebao biti poseban zakon za radnike Salonita. Oštećeni se pitaju zar je moguće sada izglasati poseban Zakon o obeštećenju radnika Salonitu bez da se i spomenu svi koji su umrli i žrtvovani iz kako je zovu "nesretne doline Neretve". Upravo zbog toga samo o njima danas i govorim. Svakako sam apsolutno suglasna da radnici Vranjica dobiju naknadu koja je zapravo mala ako usporedimo s onim što su ti … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Pa naravno pa to svi s ove strane mislimo kao i vi. Ljudi su puno toga izgubili, ali ponavljam gdje su u toj cijeloj priči radnici iz Ploča. I još ću pročitati jedan mail koji sam dobila od obespravljenog radnika koji kaže da govori u ime svih. "Ipak s iznenađenjem i negodovanjem sam primio vijest da je ministar gospodarstva gospodin Popijač odobrio svim radnicima Salonit Vranjic koji su se našli u stečaju iznos od oko 200 tisuća kuna na ime naknade itd. Ako se ima u vidu činjenica da je azbest, odnosno poslije PLOBEST odvajao određena sredstva u svrhu naknade za zbrinjavanje svojih radnika po osnovu azbestoze, a to isto nije slučaj kod Salonita jer nisu bili registrirani za preradu azbesta kako je moguće da su oni postali ugroženiji nego mi,pita se taj radnik. Po pitanju nezakonite privatizacije te poslije stečaj apsolutno nam je isti usud bio. I oni i mi otišli smo u stečaj bez neisplaćenih nekoliko plaća, a o otpremninama da i ne pričam. Pa kako onda smo samo oni, a ne i mi. Činjenica jest da je njihov angažman bar prema istupu u medijima bio daleko veći, njihovi zahtjevi daleko jači i konkretniji, ali to nije razlog da se jedne stavlja ispred drugih, a u istim smo problemima svi. Dajem podršku i support svim obespravljenim radnicima koji u zadnje vrijeme lutaju od nemila do nedraga ne bili ishodili potvrdu za azbestozu, a u isto vrijeme moleći Boga da je nemaju. Poštovana gospodo mislim da je diskriminacija u bolesnima i bojim se da rana azbestoze koju je spomenuo maloprije kolega da stvarno ostaje i trajat će." Spominjalo se danas puno toga u par navrata obećanje, potpisano obećanje i ispunjenje itd., međutim nažalost za neke obećanje ludom radovanje. Moramo misliti i na druge. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo ispravak jedan i jednu repliku. Ispravak ima poštovani zastupnik Boris Matković.
Evo uvaženi gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice Šimac vidite pogrešno ste kazali da i nije točno da nitko ne želi čuti radnike iz Ploča. To nije točno, točno je i činjenica je što će potvrditi i mnogi članovi odbora, među vama i vaši stranački kolege koji su članovi Odbora za zaštitu okoliša, da svaki puta kad se o ovoj temi razgovaralo ljudi iz Ploča su bili tu, oboljeli od azbesta, isto tako njihova udruga Lijepa naša i s njima smo razgovarali. Isto tako kolegice ja sam s njima osobno razgovarao i kod mene u Vrgorcu i u Pločama. Išao sam kod njih i oni kod mene jer ima i mojih sugrađana iz Vrgorca koji su radili u azbestu u Pločama. Dakle, ne jednom smo razgovarali o tom pitanju na čelu sa njihovim čelnim čovjekom koji vodi brigu o tome gospodinom Batinovićem. Meni je drago da ste se vi uključili u ovu raspravu, neka to bude i izvan članova odbora, a evo kad budete izlazili na čvorištu Vrgorac za Dubrovnik svratite na kavicu pa ćemo onako čisto ljudski izvan saborskih klupa popričati o tom problemu.
Hvala lijepa. Dobro. Idemo i na repliku. Repliku ima poštovana zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice ja bih rekla evo da ste se vi malo nespretno izrazili u svom izlaganju jer doista nije točno da nitko ne brine o tim ljudima. Nakon 10 godina u Hrvatskom saboru Odbor za zaštitu okoliša pokrenuo je raspravu ne samo o područjima koja su onečišćena azbestom što je naša nadležnost nego upravo zbog toga što smo imali apele tih ljudi da im treba pomoći i proširili smo svoje aktivnosti i na njihova obeštećenja i na druga prava. I mislim da možemo biti zadovoljni sa rezultatima rada jer Vlada Republike Hrvatske je imala razumijevanja za naše inicijative koje su u potpunosti podržane. I ne bih rekla da je obećanje ludom radovanje jer ovo je obećanje koje je dato i koje se ispunjava. Točno je bilo da se razgovaralo o različitim iznosima, ali je točno da se od tog iznosa moraju odbiti sredstva koje je Ministarstvo zaštite okoliša i Fond za zaštitu okoliša uložio u plaće radnika Salonita koji su radili dosada na sanaciji. I zbog toga su ti iznosi danas nešto drugačiji od onog što se razgovaralo 2008. ili 2009. godine. I ono što bih željela napomenuti, ovdje se barata sa krivim pojmovima. Ovo nije zakon koji se odnosi na radnike koji su oboljeli od azbestoze jer smo mi te zakone donijeli, cijeli paket zakona, ovo je zakon koji se odnosi na radnike koji su ostali bez svog radnog mjesta zato što su stupile na snagu zakonske regulative koje su zabranile uporabu azbesta. Mislim da je izuzetno važno ustvari u tom kontekstu na taj način raspravljati. Ovo nije tema gdje bi netko trebao skupljati političke bodove jer ni jedno ni drugo mjesto nije moja izborna jedinica, ja sam osobno i jedne i druge radnike i oboljele obišla i bila i dolje u Vranjicu i bila sam i u Pločama i susrela se s tim ljudima. Oni imaju stvarno tešku sudbinu i nije im lagano i jako pate i mislim da je na svima nama da im pomognemo, a ne da se ovdje nadmudrujemo tko je napravio više ili manje. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku zastupnica TAtjana Šimac Bonačić.
Hvala lijepo. Kolegice Petir meni je jasno o čemu se radi, međutim ovo je vrijeme i mjesto da se trebaju spomenuti radnici iz Ploča. Cijela moja diskusija koja je bila, molim. ... [[Upadica se ne razumije.]] Apsolutno. Cijela moja diskusija koja je bila prenosilo se. Sve one primjedbe koje su meni kao zastupnici iz tog područja ljudi dali. Ovdje nismo u kompeticiji da budemo tko će im više pomoći, mislim da smo svi na tome. Jedna gospođa iz Ploča me nazvala popodne i rekla najviše vjerujem u tri Gracije, misleći na vas i na Mirelu Holy i na mene. Prema tome, svi djelujemo u tom pravcu. A isto tako ću prihvatiti kavu od kolege iz Vrgorca i drago mi je da svi djelujemo i za naše ljude iz Ploča. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo nema više prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti. Time smo došli do kraja današnjega rada Hrvatskoga sabora. Sutra nastavljamo u 9,30 s Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. A u 12,00 sati bit će glasovanje i nadam se da će biti više zastupnica i zastupnika negoli večeras. Hvala.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o obeštećenju radnika trgovačkog društva "Salonit d.d." u stečaju Vranjic. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 847. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Končani prijedlog zakona o obeštećenju radnika trgovačkog društva "Salonit d.d." u stečaju Vranjic. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 91 glas za, 5 suzdržanih, ništa protiv. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Skoro pa ne bi trebao čovjek u množini ni govoriti, lakše bi bilo pobrojiti, ali evo idemo mi dalje. Prelazimo na ovu točku dnevnog reda koja je najavljena, a to je – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 848 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja, gospodin Jasen Mesić ministar kulture. Izvolite.