Spoštovane gospe in gospodje, dober dan, dobro jutro. Pričenjam nadaljevanje 42. izredne seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Jože Avšič od 12. ure dalje, mag. Marko Diaci od 13. ure dalje, mag. Zoran Gračner od 16.30 dalje, Zmago Jelinčič Plemeniti, Franc Kangler, Blaž Kavčič, Leopold Kremžar od 12. ure dalje, Rudolf Moge, Alojz Peterle, Igor Štemberger od 14. ure dalje, Cveta Zalokar Oražem, mag. Janez Kramberger, Franc Čebulj, Stanislav Brenčič do 13. ure, Jurij Malovrh do 12. ure. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA ZAČETEK POSTOPKA ZA SPREMEMBO USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE Z OSNUTKOM USTAVNEGA ZAKONA EPA 391 /III. Predlog za začetek postopka za spremembo 50. člena ustave z osnutkom zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Valentinom Pohorcem. Na 35. izredni seji je državni zbor sklenil, da se začne postopek za spremembo 50. člena ustave, ter preložil razpravo o osnutku ustavnega zakona in odločanju o predlogu stališč ustavne komisije na eno od naslednjih sej. Tako danes dajem besedo predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga. Gospod Pohorec, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Pred nami je predlog za dopolnitev 50. člena ustave Republike Slovenije v zvezi s pravico do pokojnine. Pravica do pokojnine je ena od temeljnih pravic državljanov in državljank Republike Slovenije, dosežene pa le na osnovi minulega dela in plačila dela svoje plače v pokojninsko blagajno na osnovi medgeneracijskega sporazuma in zakona o invalidskem pokojninskem zavarovanju. To sicer ne velja za državne pokojnine, ki niso odvisne od dolžine delovne dobe in plačila v pokojninsko blagajno. Pravica do pokojnine sledi pravici do dela, če ga seveda dobiš, in sledi najaktivnejšemu obdobju življenja, ko delaš leto za letom, in tako dosežeš 30, 35, 40 in tudi več let delovne dobe in prav toliko let plačevanja prispevkov za invalidsko in pokojninsko zavarovanje za leta spodobnega življenja v tretjem življenjskem obdobju. In ko kot delavec delaš dan za dnem tudi v izmenah, popoldne, ponoči, pa še ob nedeljah in praznikih, v preteklosti v veliko težjih delovnih razmerah, na primer v rudnikih, železarnah, transportu, tekstilni, usnjarski, papirni, konfekcijski, lesni in drugih industrijah, prav tako v družbenih dejavnosti, šolstvu, zdravstvu, vojski, policiji, ne razmišljaš na tisto odmero minulega dela iz minulega dela v obliki vplačane in zaslužene pokojnine. Pokojnino odmerja zakon o invalidskem pokojninskem zavarovanju. V najvišjem aktu države, to je v ustavi Republike Slovenije, zapisane v času nastajanja moderne, pravne in socialne države Slovenije pa ne najdeš zapisane pravice do pokojnine v dovolj neposredno, ljudem razumljivi obliki; ustava pa ni namenjena le visokih ustavnim strokovnjakom, ki v pojmu socialne varnosti razumejo in vidijo tudi zapisano pravico do pokojnine. Nekateri priznani ustavnopravni strokovnjaki pa so vendar prisluhnili tudi predlagateljem, da je dobro, koristno in celo potrebno to pravico bolj natančno definirati. Skupina poslancev, ki jih predstavljam kot prvopodpisani je v postopek za spremembo 50. člena ustave Republike Slovenije vložila predlog, da se 50. člen ustave dopolni, in sicer prvi odstavek tega člena, ki bi se po našem predlogu glasil: "Državljani imajo pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti in pokojnine." Ustavna komisija je na svojih sejah o predlogu razpravljala. Mnenja so bila "za", so bila "proti", podobno strokovna javnost v javni razpravi. Končno je ustavna komisija glasovala o predlogu, pa je le-ta na seji ustavne komisije dobil premalo podpore, zato bi se postopek ustavil, če ne bi ta državni zbor na svoji seji s potrebno večino dal podporo nadaljevanju postopka. Hvala vsem, ki ste zato glasovali tedaj. Končno je ustavna komisija sprejela stališča k predlogu o spremembi 50. člena ustave, ki se glasi: "Državljani imajo pod pogoji, določeni z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine." Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci danes je na nas, da po končani razpravi odločimo o sprejemu stališč ustavne komisije. Predlagam vam, da tudi tokrat glasujete za naš predlog, za predlog ustavne komisije, in da nas podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Osnutek ustavnega zakona je obravnavala ustavna komisija in tudi pripravila stališče. Želi predstavnik vlade? Ne. Dobro. Potem gremo na predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo mag. Janez Drobnič, Nova Slovenija.
Dober dan želim kolegicam in kolegom. Hvala lepa za besedo predsedujoči. Poslanci DeSUS-a so predložili predlog za spremembo 50. člena ustave v smislu, da se pod pogoji, določeni z zakonom, zagotovi pravica do socialne varnosti in pokojnine. Eno izmed mnenj pravnih strokovnjakov, ki smo ga slišali v kar dosti obširni razpravi na ustavni komisiji, je takšno: ta predlog v proceduralnem smislu ne izpolnjuje temeljnega pogoja za uvrstitev med ustavne spremembe, h katerim naj bi se pristopala restriktivno, tudi če bi predlagana sprememba vodila k izboljšanju sedanjega ustavnega besedila, je v pravnem in tekstualnem smislu nepravilno zastavljena. Nenazadnje se z njenim sprejetjem ne bi reševal nikakršni pravni, socialni in politični problem. Nekaj je torej resnice v tem zagotovo. Zakaj? Ločevanje pokojnine od socialne varnosti je problematičen pristop, ki predpostavlja, da pokojnina ni del socialne varnosti - vemo, da to je. Takšno razmišljanje bi nas odmaknilo tudi od družbenega ravnanja, ker predpostavlja, da vsak državljan odgovren v prvi vrsti za lastno prosperiteto, tisti, ki je pa kakorkoli prizadet, v stiski, se znajde v težavah, pa mu država pomaga po načelih solidarnosti in vzajemnosti. Predlog je torej vprašljiv z načeli splošnega pojmovanja socialne politike - država pomaga tistemu, ki je v stiski, ki gre prek ravni revščine in ne vsakomur če je bogat - v nasprotju z načeli lastne odgovornosti za socialno varnost, pa tudi vprašanje glede principov vzajemnosti: če plačuješ, prejemaš iz skupnega budžeta, če ne plačuješ, naj ne bi prijemal. Torej, če plačuješ oziroma se trudiš, dobiš povračilo za trdo delo, ali pa torej dobiš plačilo, ali pa pokojnino. Do pokojnine naj bi v prvi vrsti prišli z delom, zaposlitvijo, v bistvu je to odklon od temeljnihprincipov solidarnosti, saj bi nekateri prišli do pokojnine ne glede na premoženje in dohodke. Naša država je uvedla pravico do državne pokojnine, vendar na dveh pomembnih dejstvih, in sicer, da del oseb v preteklosti kljub opravljanju dela ni imela možnosti zavarovanja in so sedaj postali odvisni. In drugi, da se državna pokojnina zagotavlja tistim osebam, ki nimajo drugih prihodkov za življenje. S tem so ohranjeni principi solidarnosti, vendar tudi pravičnosti, da tisti, ki ima premoženje in prihodke, panima zavarovalne dobe, nima pokojnine. Z uvedbo te novosti bi se utegnilo zgoditi, da bi razvrednotili prizadevno delo tistih zaposlenih, ki so trdo delali 40 let in plačevali v pokojninsko blagajno. Ti bi se na koncu nič ne razlikovali pri pokojninah od tistih, ki jim zaradi bogastva ni bilo treba delati. To so resnične dileme, ki seveda terjajo odgovore pri implementaciji take ustavne določbe in tudi seveda pri tem, da jo zapišemo v ustavo. Iz tega bi lahko potegnili razmišljanje, da gre v tem primeru pravzaprav za problem reševanja nejasne politične legitimacije vlagateljev, ki se sicer na deklarativni ravni zavzemajo za pokojnine in za upokojence, na zakonodajni ravni pa je stvar vprašljiva - zakonodajni postopek. Namreč, v teh zadnjih treh letih smo sprejeli oziroma je ta državni zbor sprejel tri novele pokojninskega zakona. To je sprejela vladajoča koalicija. V opoziciji smo nasprotovali, kajti z vsemi temi tremi novelami se je stanje in položaj upokojencev bistveno poslabšal. Za izvajanje socialne politike, pokojnin, socialne varnosti so ustavni členi zadostni. Verjetno pa je na zakonodajni ravni treba kaj izboljšati. Če imajo vlagatelji tudi takšno razumevanje, potem lahko to storijo z valorizacijo pokojnin. V Novi Sloveniji se zavzemamo, da se z zakoni zagotovi ustrezno urejanje pokojnin in socialne varnosti upokojencev na principih in načinih plačevanja v pokojninsko blagajno in medgeneracijskega sporazuma solidarnosti, vzdržnosti javnih financ in odgovornega vodenja gospodarske politike v Sloveniji, ki je najpomembnejša in najboljša podlaga tudi za dostojno zagotavljanje socialne ravni upokojencev. S predlogom ustavnih sprememb oziroma te ustavne spremembe - kakšne posebne škode zato ne bo. Vprašljivi so učinki. Vladajoča koalicija bi lahko na mesto razmeroma pravne ustavne določbe rajši poskrbela za ustrezno valorizacijo pokojnin, saj je povsem na dlani, da so upokojencem v zadnjih treh letih znižali pokojnine realno za 5% in tega očitno upokojenci ne bodo več dobili nazaj. In spet smo v isti zgodbi kot včeraj pri invalidih. Ni problem ustava, problem so dejanja, problem je volja v tem parlamentu pri sprejemanju zakonov. Zato razumemo stisko in priložnost vladajoče koalicije, zlasti pa DeSUS-a, da s takim predlogom spremembe ustave poskuša prekriti stanje, ki se je poslabšalo v zadnjih treh letih. V Poslanski skupni Nove Slovenije ne bomo nasprotovali.
Hvala. Besedo ima gospod Lenko, stališče DeSUS-a. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni predstavnik vlade, kolegice poslanke in kolegi poslanci. Ustavna komisija je na svoji 14. seji sprejela stališča poslanca Valentina Pohorca in poslanske skupine DeSUS, da se 50. člen ustavne dopolni tako, da imajo državljani pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine. Predlagano in izglasovano stališče je bilo vsebinsko podobno ali identično predlogu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Že v okviru razprave k navedenemu predlogu je začetek postopka za spremembo ustave na 35. izredni seji državnega zbora, dne 18.1.2003 bilo izpostavljeno, da je treba predlagano spremembo prvega odstavka 50. člena ustave dopolniti. Takšnega mnenja so bili tako razpravljalci kot stroka, saj vključitev pravice do pokojnine v ustavo kot posebne pravice s pravnega vidika ne prinese direktne spremembe za pravni položaj zaposlenih in upokojencev. Namreč, tudi veljavna evropska socialna listina razlikuje med pravico do socialne varnosti ter pravico do socialne in zdravstvene pomoči. S predlaganim in izglasovanim stališčem torej usklajujemo ustavno besedilo z načeli imenovane konvencije. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev se zavedamo, da je takšna sprememba ustave, kot je predlagana, v bistvu bolj deklarativne narave, saj vemo, da lahko pravico do pokojnine v materialnem smislu urejamo le z zakonom, zato želimo z navedenim predlogom zavarovati pravico do pokojnine, kot ustavno pravico. Po mnenju Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev je pokojnina pravica, ki temelji na dejansko plačanih prispevkih v pokojninski sklad, zaradi česar mora naša predlagana rešitev v našem sistemu socialne varnosti dobiti svojo identiteto in garancijo. Naš predlog za spremembo 50. člena ustave je upravičen z vidika, da se pokojnina razume kot pravica iz minulega dela in dejansko plačanih prispevkov ter da se kot taka tako razlikuje od drugih oblik socialne varnosti, ki jih zagotavlja država, ne glede na plačane prispevke. S predlagano rešitvijo želimo poudariti, da je po našem mnenju pokojnina pravica, ki temelji na dejansko plačanih prispevkih v pokojninski sklad, zaradi česar jo je treba eksplicitno ločiti od državne pokojnine, ki jo daje država vsakemu prebivalcu, ko doseže določeno starost, ne gledena to, ali je kdaj vplačeval prispevke za takšno pokojnino. S predlaganim predlogom za spremembo 50. člena ustave želimo izrecno izpostaviti, da pravica do pokojnine ni pravica, za katero lahko prosi vsak posameznik v okviru sistema socialne varnosti, na primer za socialno pomoč, ampak je to pridobljena in plačana pravica iz minulega dela, do katerega so upravičeni samo tisti, ki so plačevali prispevke v pokojninski sklad. S predlagano rešitvijo, s katero dopolnjujemo 50. člen ustave, želimo izpostaviti, da v tako imenovano pravico ne sme posegati nihče, niti država, niti različne mednarodne institucije, ki izvajajo pritisk, da bi reformirali pokojninski sistem po meri, ki ustreza njim in ne nam. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, v imenu več kot pol milijona slovenskih upokojencev vas prosim, da podprete naša prizadevanja za spremembo 50. člena ustave Republike Slovenije. Tako bomo našim upokojencem omogočili mirnejše preživljanje tretjega življenjskega obdobja, to pa jim naj bo tudi naše voščilo za velikonočne praznike. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič, Združena lista.
Predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Danes bomo torej odločali o predlaganem stališču ustavne komisije, v katerem je zapisano, da se prvi odstavek 50. člena ustave spremeni tako, da se glasi: "Državljani imajo pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine." Že v razpravah na ustavni komisiji in pri samem glasovanju smo predlog za začetek spremembe ustave podprli, prav tako na seji državnega zbora. Tudi danes, ko se odločamo o predlaganem stališču, bomo poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov predlagana stališča podprli. Glasovali bomo "za", ker bo sprememba 50. člena izrecno poudarila, da je pravica do pokojnine ustavna pravica oziroma da je ena izmed osnovnih človekovih pravic. Strokovna skupina je v času sprejemanja odločitve, ali s postopkom za spremembo ustave pričeti, ugotavljala, da poseg v ustavo na predlagani način ni nujen, ker ne odpravlja kakršnegakoli pravnega, političnega, socialnega ali drug problem, ki bi se že pokazal v praksi ali bi bilo nastanek takega problema možno vsaj predvidevati kot realno možnost. Res je, ni nujen, hkrati pa je tudi res, da ni škodljiv. Kljub tem opozorilom se je državni zbor odločil, da prične s postopkom za spremembo ustave. Tokrat se je tudi mnenje strokovne komisije v zvezi s predlaganim stališčem omehčalo, kajti ugotavlja namreč, da je stališče vsekakor mnogo boljše oziroma strokovno bolj sprejemljivo, kot pa na začetku predlagano besedilo osnutka ustavnega zakona. Prvopodpisani predlagatelj je v obrazložitvi k predlogu stališča zapisal, da se želi s pravico do pokojnine poudariti, da le ta izhaja iz prispevka, ki ga je državljan vložil iz svojih dohodkov, in da je to pravica, ki mu je dana na osnovi minulega dela. Naj še enkrat poudarim, da bo poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov predlagano stališče podprla. Kot je na seji, kjer smo se odločali o začetku postopka za spremembo tega člena, v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov povedal Miran Potrč, je pokojnina socialna pravica le izjemoma, praviloma je to pravica iz dela in na podlagi vplačanih prispevkov v okviru sistema pokojninskega zavarovanja, ki ga ureja država in ki mora temeljiti na medgeneracijski solidarnosti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod France Cukjati, Slovenska demokratska stranka.
Hvala za besedo. Spoštovani. Tako kot včeraj, ko smo govorili o invalidih, smo tudi tukaj v tem primeru nekako vsi razumevajoči do problemov, do težav oziroma do potrebe, da ta država ostane oziroma da postane socialna država in zagotovi primerne pogoje za življenje vseh, ki končajo svoje delovno obdobje. Torej tudi tistim naj bi se zagotovila pokojnina - vsaj tako je razumeti iz obrazložitve predlagateljev -, ki niso vlagali v času svojega dela, oziroma tudi tistim, ki morda niso bili zaposleni, niso bili zavarovani in podobno. Zagotovo je prav tako, da na stara leta nihče ne sme biti brez socialnih pravic - zagotovo. Vsem je treba zagotoviti minimalne pogoje življenja - zagotovo. In tako mi tudi razumemo našo socialno državo in našo ustavo, ki upošteva potrebo po socialni državi. In v sedanjem besedilu je rečeno, da ima vsakdo pravico do socialne varnosti, socialna varnost pomeni pravico do takih prihodkov ali socialne pomoči, ki mu na stara leta omogoča minimalno življenje. Zagotovo, kdor nima pokojnine, dobi socialno pomoč, kdor ima prenizko pokojnino, bi moral dobiti socialni dodatek - in ga dobi. Ali v zadostni meri ali je tista pokojnina, ki jo dobi, zadostna za preživetje in za človeka vredno življenje, je drugo vprašanje. Verjetno bi bilo bolj na mestu govoriti o tem vprašanju. Kajti, pravica do pokojnine v smislu pravice socialne varnosti je že zagotovljena v ustavi. In samo besedilo, sam dodatek besede ne prinaša nič novega. Upokojenci iz tega naslova ne bodo dobili niti tolarja več in tudi tisti, ki nimajo pokojnine, bodo dobili oziroma že dobijo državno pokojnino ali socialno pomoč, ne bodo dobili niti tolarja več. To je treba povedati, zaradi načela poštenosti do vseh ostarelih in pa tudi do samega sebe, da ne zavajamo ljudi in ne govorimo, kaj bomo novega prinesli v naš sistem - nič novega. Vendar je dobro, da je beseda sama vključena, da s tem neko simbolično pozornost posvetimo tudi pokojnini, tako kot smo včeraj v smislu invalidov. Nič novega, nič dodanega, nič izboljšav, morda neka simbolična ugotovitev oziroma priznanje. Je pa tukaj nek drugi problem, na katerega želimo v tem primeru opozoriti, tako kot smo v primeru invalidov. Tudi v tem primeru socialne varnosti je neko področje, ki ni urejeno. Neko področje, ki ga zelo zelo čutijo vsi tisti, ki so ostareli in obnemogli. V primeru, da je nekdo osamljen, sam doma, ostarel, si ne more pomagati, ne more iti niti po stopnicah, ne more niti do trgovine, pa ima morda dobre dohodke, ne potrebuje še dodatnepokojnine, ne potrebuje socialne pomoči, ima dovolj denarja, ampak on kratko malo ne more do trgovine, da bi kupil kruh in mleko. Ne more niti v klet, da bi oskrbel centralno kurjavo, ne more niti, da bi si opral - boste rekli, naj najame gospodinjo in naj mu služi oziroma naj ga neguje 24 ur na dan. Toliko denarja pa spet nima. In takih primerov, gospodje in gospe, je veliko; ozrite v svoje okolje, kjer živite. Zaradi tega vključuje evropska socialna listina, ki jo je sprejel odbor ministrov Sveta Evrope in je bila leta 1996 ratificirana tudi v Sloveniji, ima glede socialne varnosti dve področji povsem ločeni. V 13. členu govori o pravici do socialne pomoči. In tam notri, v 1. točki, naj citiram, govori, "da je treba zagotoviti vsaki osebi, ki je brez zadostnih sredstev in si takih sredstev ni zmožna zagotoviti niti z lastnim trudom niti iz drugih virov, zadostno finančno pomoč." To je socialna pomoč. Sem sodijo tudi razni socialni dodatki, pokojnine in podobno. Zagotovo, če bi mi spoštovani to evropsko socialno listino, potem bi tudi tistim, ki imajo minimalne plače, morali dati socialno pomoč, kajti ne morejo preživeti, ne morejo preživeti. Ampak to je drug problem. Govorim sedaj samo o sistemu. Ta pomoč je pri nas v ustavi zagotovljena in tudi v sistemu, sicer v ne zadostni meri, ampak je opredeljena. 14. člen evropske socialne listine govori pa o pravici do storitev socialno-varstvenih služb in govori, da mora država zagotoviti službe, ki nudijo to pomoč, socialno-varstveno in v 2. točki tudi spodbujajo sodelovanje posameznikov in prostovoljnih ali drugih organizacij pri ustanavljanju in delovanju takih služb. To pa je tisto, česar pri nas ni. To pa je tisto, kar bi veljalo v ustavi dopolniti in našo ustavo uskladiti za evropsko socialno listino. To je paresnično človeška pomoč, ne finančna, človeška pomoč, ki jo je treba organizirati in nuditi tem ljudem. Morda zadostuje enkrat na dan, da bi nekdo prišel do takega človeka kot sem ga omenil, prinesel nek topel obrok in morda opral perilo ali še kaj postoril v eni uri in opravil to delo. Nič drugega, gospodje. Te oskrbe pa ni v naši ustavi, niti v naših metodah, v naših zakonih, niti v praksi. Če bi resno pristopili k problemom socialne varnosti, bi morali to socialno varnost razširiti tudi na socialno oskrbo. Zato mi seveda dodajamo pobudi amandma, s katerim bi dopolnili to določbo v ustavi, in sicer bi rekli, da ima vsakdo pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine in pravico do socialne oskrbe. Bom rekel tako kot pri invalidih: če seveda ni to samo taka, bi rekel, meglena predvolilna, ne bom rekel floskula, ampak lepa gesta, da se omeni pokojnino, ampak je resnično želja, da se dopolni naš socialni sistem, potem bomo dodali in sprejeli naš amandma, s katerim se širi ta skrb tudi na socialno oskrbo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ivan Božič, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi, predstavnik vlade! Smiselnost in potrebnost spreminjanja 50. člena v ustavi je imela med člani ustavne komisije in strokovne skupine od samega začetka tako vnete zagovornike kot tiste, ki smo oziroma so bili do te spremembe nekoliko zadržani. V Slovenski ljudski stranki ocenjujemo, da predstavlja predlagana sprememba 50. člena ustave, ki naj bi opredelila tudi pravico do pokojnine, spremembo deklaratorne narave. Mislimo, da bo tudi v bodoče le zakon urejal pravice do pokojnine predvsem v materialnem smislu. Člani strokovne skupine so ocenili - in z njihovim mnenjem se strinjamo - da prvoten predlog ni bil najbolj primeren. V Slovenski ljudski stranki smo predlagali naslednjo formulacijo dopolnitve 50. člena: "Državljani imajo pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pokojnino." Ustavna komisija pa je sprejela temu zelo podobno stališče, ki predvideva pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine. Kljub utemeljenemu vprašanju, ali je sprememba formalnopravno res potrebna, na kar opozarjajo številni strokovnjaki, je le treba vzeti v obzir spremembe, ki smo jim priča na področju pokojninskega sistema. Vsi evropski sistemi pokojninskega zavarovanja se soočijo s spremenjenimi okoliščinami in reformami, ki se poskušajo le-temu prilagoditi. Demografski trendi se drastično spreminjajo, podaljšuje se uživanje pokojnine, kar med drugimi pomeni slabšanje razmerja med aktivnim in neaktivnim deležem prebivalstva. Razlika med prihodki in odhodki se povečuje, večinoma v negativno smer, se pravi, v odhodkovno raven; sprijazniti se moramo z dejstvom, da se tako Evropa kot tudi mi v Sloveniji staramo in da se bo treba na to stanje primerno odzvati. Potrebna bodo prizadevanja, ki bodo podkrepila medgeneracijski konsenz, s pomočjo katerega se bo razreševalo vprašanja, ki so na podlagi te ugotovitve in tega dejstva vedno bolj prisotna in vedno bolj pereča. Stališče, ki ga je sprejela ustavna komisija, je za Slovensko ljudsko stranko sprejemljivo in ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Stranke mladih bo predstavil gospod Vnučec.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Temeljni razlog, da Stranka mladih Slovenije podpira ta predlog, je želja zagotoviti pokojnine tudi za bodoče generacije. Namreč, spoštovani, sprememba ustave je nepotrebna za današnjo generacijo upokojencev, ki imajo pravico do svoje pokojnine že zagotovljeno. Podpora poslancev Stranke mladih Slovenije je zgolj in predvsem zaradi tega, ker je reforma pokojninskega sistema tako negotova, da je vprašljiva pravica do pokojnine predvsem mladih in srednjih generacij. Današnji upokojenci bodo svoje pokojnine prav gotovo prejemali do konca svojega življenja. Kaj bo pa z mladimi, ki še vedno prispevamo v pokojninsko blagajno na podlagi neke medgeneracijske pogodbe, pa žal še ne vemo. Poleg teh prispevkov nas vlada in finančni minister nenehno opozarjata na nujnost varčevanja za varno starost in vlaganja v ne vem kakšne stebre pokojninskega zavarovanja. Predlog v Strankimladih podpiramo tudi zato, da opozorimo, da morajo tudi bodoče generacije uživati pravico do pokojnine v čim večjem obsegu, čeprav današnja situacija tega ne obeta. Tudi naša podpora predlogu gre tudi v smer predvsem ohraniti pokojnine tudi v bodoče, ne pomeni pa tega, da se sistema danes, torej sedanjega pokojninskega sistema ne da več spreminjati. Ta sistem je po našem mnenju treba nujno spremeniti, saj ni pravično, da mladi podpirajo sedanji pokojninski sistem, hkrati pa morajo varčevati še za svoje pokojnine. Na kakšen način naj se to zapiše v ustavo, je pač stvar stroke, ki sicer ni preveč navdušena nad to spremembo, a kaže, da imamo pri tem vsak svoj razlog za podporo temu predlogu in pač bo stroka morala to upoštevati. Mladim in srednjim generacijam moramo zagotoviti vsaj to ustavno normo, na katero se bodo lahko sklicevali ob propadu pokojninske reforme, ki se bo, v to smo prepričani, slej ali prej zgodila, če ne bodo v kratkem sprejete nekatere bistvene spremembe tega sistema. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Ljubo Germič, Liberalna demokracija. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. Državni zbor Republike Slovenije je na 35. izredni seji 18. novembra 2003 sprejel predlog skupine poslancev s prvopodisanim Valentinom Pohorcem za začetek postopka za spremembo 50. člena ustave Republike Slovenije. Državni zbor je s tem dejanjem izrazil strinjanje, da se 50. člen ustave Republike Slovenije dopolni, in sicer tako, da med pravice do socialne varnosti vključi tudi pokojnine, s čimer naj bi ustava po obrazložitvi predlagateljev kot pravico do socialne varnosti eksplicitno zagotavljala tudi pravico do pokojnine kot eno izmed temeljnih človekovih pravic. Kot vemo, se je strokovna skupina pri ustavni komisiji do tega predloga opredelila negativno, saj po njihovem mnenju ni takšne narave, da bi bilo njeno sprejetje nujno, ker bi se s tem odpravljal kakršenkoli pravni, politični, socialni ali drug problem, poleg tega pa je njen cilj v celoti dosegljiv že z ustrezno interpretacijo sedanjih ustavnih določb. Kljub negativnemu mnenju strokovne skupine je poslanska skupina Liberalne demokracije predlog za začetek postopka podprla, saj se je pridružil poslanskih kolegom, ki so bili mnenja, da je treba tudi v najvišjem državnem aktu, ustavi, zagotoviti temeljne medgeneracijske solidarnosti. Prisluhnili pa smo tudi mnenju strokovne skupine, ki je menila, da predlog vsebinsko ni dobro izoblikovan, ker ločuje pokojnine iz konteksta socialne varnosti, kar je po našem mnenju strokovno zgrešeno. Pravica do socialne varnosti namreč predstavlja širši okvir, pravice do pokojnine pa predstavlja upravičenost, ki izhaja iz prispevkov iz minulega dela. Zato smo na ustavni komisiji podprli predlog stališča, ki te strokovne pomisleke odpravlja. Tako ustavna komisija državnemu zboru predlaga, da sprejeme stališče, da se prvi odstavek 50. člena ustave spremeni tako, da se glasi: "Državljani imajo pod pogoji, določenimi z zakonom, pravico do socialne varnosti, vključno s pravico do pokojnine." Ta nova dikcija sedaj jasno obravnava pokojnino kot element socialne varnosti in tudi odpravlja napačne razlage, da se s tem vzpostavlja ustavna podlaga za vpeljavo tako imenovanih državnih oziroma nacionalnih pokojnin. Iz navedenih razlogov bo poslanska skupina Liberalne demokracije to stališče podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi razprava poslank in poslancev o osnutku ustavnega zakona in stališču ustavne komisije. Najprej ima besedo gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Očitno bomo iz vseh teh razprav v zvezi z ustavnimi spremembami dobili, verjetno dobili, tri spremembe, ki bodo zgolj oziroma le deklarativne narave. Ne bodo pomenile za naše državljanke in državljane ničesar, samo v glavnem leporečje, kar se lahko obljublja z besedami, udejanjenja pač ne bo. Tresla se je gora, rodile so se tri spremembe - verjetno - ustave, to bo na koncu pisalo in na žalost smo porabili veliko časa pa malo naredili. Kaj je pri tej ustavni spremembi še problematično? Pokojnina torej bo iztožljiva, v kolikor jo zapišemo v ustavo, je pravica, ki je iztožljiva za vsakogar. To pomeni, da si bo pridobil pokojnino tudi tisti, ki ima druge vire preživljanja in nikoli ni delal. Recimo, da ima veliko kapitala, veliko bogastvo in iz tega tudi živi, na koncu svojega obdobja, življenjskega ali v zrelih letih, bo pridobil pravico do pokojnine. To so realne in pravne konsekvence. Se moramo povprašati, ali je to v skladu z našimi načeli solidarnosti in vzajemnosti - da se pomaga tistemu, ki je, torej, ki je šibak, zaide v stisko, je bolan, si ne more z lastnim delom zaradi oviranosti, zaradi invalidnosti pridobiti svojega dohodka za to, da bi se preživljal. Seveda so pokojnine vprašljiva kategorija z vidika demografskih sprememb, ker je vse manj ljudi, torej vse manj rojenih, vse manj mlade generacije, ki bi vstopala v mladih letih v zaposlitev, tudi vstop v zaposlitev se je premaknil. Če pogledamo zdaj zadnji dve generaciji, generacije, recimo, 20 pa 20 let - štirideset - se je vstop zaposlitev pomaknil vsaj za pet let od prejšnjega, denimo, tam, ne vem 19. leta, 18. leta, se je premaknil na tam 23, 24 let. Generacija vse pozneje vstopa, s tem se seveda zmanjšujejo vplačila v pokojninsko blagajno, manj aktivno zaposlenih na ta način in več vzdrževanih članov. Poleg - to, kar sem omenil -, demografske spremembe, da se manj ljudi rodi. In naslednje, kar velja tudi opozoriti, je zaposlitev v državnih službah se povečuje, kar bremeni državni proračun, zmanjšuje se pa v realnem sektorju, kot ga nekateri označujejo, zmanjšuje se število zaposlenih v malih podjetjih pri samozaposlenih in podobno. To je pač žalostna posledica vodenja gospodarske politike Liberalne demokracije, ki se sicer trka po prsih, da ohranja število zaposlenih, ampak na račun zaposlitev v državnem sektorju, ta pa obremenjuje akomulacijo oziroma to vitalnost. Kajti, naložbe so pač v potrošnje. Še nekaj v zvezi s pokojninami. Ko pogledamo to statistiko povprečne pokojnine, kako so se spreminjale v zadnjih treh oziroma štirih letih, od zadnjih volitev, ko je garnitura Liberalne demokracije pač ta zadnji mandat prevzela s svojimi koalicijskimi partnerji. Starostne pokojnine so se v povprečju zmanjšale od leta 2000 do konca leta 2003 s 75,8 oziroma skoraj s 76 na 71%, za 5% so se zmanjšale v realnem smislu. A, veste, to je vprašanje, ne sprememba 50. člena, ampak realno padanje pokojnin, ki ste jih povzročili z uskladitvami. To ste zavijali v razne formule, kriterije, ne vem kaj še vse, v bistvu ste pa okrog prinesli pokojnine. Volilno geslo je pa bilo takrat, če bo Bajukova vlada, vam bo vzela pokojnine. Vi ste se zapletli v ta izrek, sami ste to naredili. Invalidske pokojnine s 61% na 53% - 4%. V povprečju pa s preko 68% na 64% - v treh letih samo. Torej, to je podoba na eni strani deklaracije, na drugi strani pokojnine, kako pač se gibljejo in vplivajo na življenjsko raven upokojencev. Invalidske pokojnine, pravite, naraščajo število. Seveda, zato, ker se v poklicno rehabiltacijo vključi le tam 3%, 4% delovnih invalidov. Če delamo primerjavo, dajmo delati primerjavo z ostalimi evropskimi državami, boste pa ugotovili, da gre praktično vsak invalid, ki želi vstopiti ponovno na trg dela v eno izmed oblik poklicne rehabilitacije. Vsak, ne samo zaradi premostitve lastnega, tega upada ali zmanjšanja ali izgube sposobnosti, ampak tudi zato, da lahko sledi sodobnim trendom razvojne tehnologije, znanosti, organizacije in vsega tistega, kar se dogaja v tem svetu. To so vprašanja, kako zagotoviti tudi na tem področju zaposlovanja, da bo tudi generacija po 60-ih letih ali pa po 55-ih letih z veseljem vstopala v zaposlitev. Še vedno. Kako lahko ta starejša generacija prispeva k razvoju in gospodarskemu oživljanju. Govori se o tretji univerzi, govori se o generaciji, ki lahko bistveno prispeva k temu - na primeren način, ne samo, da se nekaj žrtvuje, ampak da tudi od tega pridobi. Z delnimi zaposlitvami, s posebnimi nišami, kjer se lahko uporabi njihovo znanje, njihove izkušnje. To so vprašanja, ki se zdaj odpirajo v Evropski uniji, pač zaradi demografskih sprememb. Ne zato, da bi želeli starejši zreli generaciji nekaj slabega, ampak participiranje na vsem, na dobrem in tveganem. To so vprašanja! To je pa, mislim, da zgolj preseženo - nima posebne vrednosti sprememba 50. člena, pravica do socialne varnosti in pokojnine. To je deklaracija. Torej, očitno se iz teh ustavnih sprememb bo zgodilo samo sprememba, ki pomeni deklaracijo. Ljudje bodo rekli, hvala lepa za tak državni zbor in za vaše mučenje tam, kjer je neproduktivno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gasparini.
Hvala lepa, podpredsednik. Zdaj smo poslušali, kako je to v zakonih, ta materija. Ampak smo pri spremembi ustave! Mislim, da bi lahko prekinil tako diskusijo, ki pravzaprav smo jo s pokojninskim zakonom in drugimi predpisi rešili. Sam bom govoril malo o tem 50. členu in o teh spremembah in takoj bom povedal, da bom to podprl. Upoštevati je pa treba tudi mnenje nekaterih pravnikov, tako kot smo prebrali, da pravzaprav ta 50. člen že zagotavlja pokojnino. Ampak piše tam, da imajo - to se pravi, državljani Slovenije - pravico do socialne varnosti. Ali je tukaj vključena tudi pokojnina, je za mene vprašljivo. Zakaj? Zaradi tega, ker socialno varnost, pravzaprav - torej, čeprav imajo pravico, ampak ne zagotavlja država kot taka, ker je to širok pojem. Pokojnino pa si sam zaslužim, s svojim delom: jaz nekaj vlagam in imam pravico, da to, ker sem vložil, tudi dobim. Pri socialni varnosti pa ni tako. Mislim, socialna varnost - nekdo, ki pač nima sredstev za preživljanje, potem država to da,ali si je zaslužil ali ne. Torej, to je razlika. In po mojem ta pravica do socialne varnosti ne vključuje pokojnine in mislim, da je dobro, da to besedico posebej tudi napišemo notri; to pravico do te pokojnine, da postane ustavne kategorija. In še nekaj. Pri pokojninah, ko gre za medgeneracijsko solidarnost, je vprašljivo, če bo neka generacija - teoretično - enkrat rekla: ne bomo več solidarni, to se pravi, ne bomo prispevali za tiste, ki so že upokojeni, ampak dajte rešiti na nek drugi način. Če pa tonapišemo v ustavi, verjetno bo drugače to tretirano! In mislim, da do tega ne bi prišlo - seveda, govorim čisto teoretično. Z druge strani tudi država z različnimi zakoni in z vsem tistim kar smo že slišali tukaj, pa o višini - to urejajo zakoni, to ne more biti v ustavi notri. Torej, tudi država posega v to pravico, da določa višino ali ne vem kakšne bonitete. Če pa to napišemo v ustavo, bo verjetno tudi država imela olajšano delo, da to materijo uredi. Ker je to ustavna kategorija, bi se morala obnašati drugače. Torej, ni nič takega posebnega. Osebno mislim, da tudi s to spremembo se ne bodo pokojnine zvišale, zato ker z drugimi načini pridemo do tega, in mislim, da je to čisto na mestu. Prvotni predlog, nekaj je bilo, samo da se doda ta besedica "pokojnine" - mislim, da ni dober, in to, kar je komisija predlagala, mislim, da je čisto na mestu, da se drugače formulira pravzaprav ta sprememba ustave. Želim samo nekaj povedati: sem danes slišal, da ta država pravzaprav ne skrbi za tiste, ki ne morejo do trgovine ali pa do kleti. Lahko povem, da v nekaterih občinah imajo centri za socialno delo tako zvano pomoč na domu. Seveda, tu so tudi stroški lokalnih skupnosti, občin, in to funkcionira. Torej ne a priori reči, da to ni urejeno, to se da urediti, seveda je treba sredstev, ampak nekatere občine so to problematiko zelo dobro ali pa dobro rešile. Na koncu samo to: to spremembo bom podprl, tako da tudi to stvar damo "ad acta". Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Bernik. Želite besedo, gospod dr. Bernik?
Hvala lepa za besedo. Pozdravljeni zastopniki vlade, naši poslanci in poslanke. Zahvaljujem se, da lahko govorim ob tej priliki, to pa zaradi tega, ker sem sam upokojenec in tudi sam vem, kakšni so problemi upokojencev, vendar imam nekoliko težave s tem predlogom, kajti ta predlog je po svoje unikaten in ga je težko dobiti kjerkoli v drugih ustavah. Gre za dve posebnosti, ki jih imamo poleg tega že v eksistenci. Ena od teh je to, da so pri nas upokojenci zelo dobro predstavljeni v političnih organih, imajo svojo stranko, kar je tudi anomalija gledano s stališča drugih držav. Potem je še druga posebnost, ki je nikdar nisem nikjer videl v svetu, in to je, da je upokojenec pri nas neke vrste poklic, ki se vleče našim upokojencem do smrti in nekako, če gledate te osmrtnice, boste videli prominentni zdravniki, odvetniki in tako dalje so imenovani upokojenci, kar je popolna anomalija, kajti po svetu velja to: enkrat odvetnik, enkrat zdravnik, duhovnik - za vedno isto. In to se mi zdi, da je izredno pomembno za socialno varnost oziroma za socialni status tega, kar mi želimo vsi imeti, ali smo upokojenci ali ne. Seveda človeku se postavlja tudi vprašanje, kaj s tem dosežemo, da damo pokojnino v ustavo kot ustavno obveznost države, kajti potem bi morali tako rekoč narediti zavarovalnino, in vse te stvari absolutno, ustavno pravico, ki je država ne more zmanjšati, ampak jo mora stalno nekako vzdrževati, ne glede na razmere. Recimo, da imamo pri nas neke vrste krizo, naravnenesreče, vojno in tako dalje in država ne more vseh dolžnosti, ki jih ima do državljanov, izpolnjevati zaradi teh razlogov - kaj naj potem naredi, da bo lahko izplačevala pokojnine? Ali naj ukine nekatere druge obveznosti, kot so, recimo, zavarovalnine, socialna skrb in tako dalje. Morda v takih slučajih ni druge možnosti, kot da ukine druge pravice, pa plačuje pokojnine in s tem da to varnost, ki jo upokojenci zahtevajo. Človek bi mislil, da je tudi drugače mogoče skrbeti za upokojence ne ravno preko tega, da se jim da ustavna pravica, kar bi tudi meni verjetno prav prišlo, kajti jaz plačujem le zdravstveno oziroma v pokojninsko zavarovanje, ampak kot razumem slovenski zakon, ne dovoljuje se, prvič: bom pokojnino dobil ob koncu mojega mandata, drugič paniti nima pravice, da dobim nazaj to, kar sem noter vplačal. To je čisto očividna krivica, ne glede na kaj. Nekateri boste rekli: "Ja, prav ti je, zakaj si pa to službo vzel." Nisem je vzel zaradi tega, ker bi želel pokojnino tukaj imeti, absolutno ne, ampak vem, da sem moral vplačevati svojo pokojnino oziroma davek na svojo ameriško pokojnino tukaj v naši državi. Naj bom zelo kratek, naj končam. Zdi se mi, da je ta pravica do ustavnosti pokojnine resna, zanimiva in tudi simpatična, vendar, jaz mislim, da to, kar bo to upokojencem dalo, je samo iluzija in nič drugega. Čeprav bom poskušal to stvar podpreti, ker se mi zdi, to je stvar, ki jo človek ne more nekako zavreči, ne glede, kako nerealna je. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kremžar? Ne. Potem je moj seznam razpravljavcev izčrpan. Vlada? Ne. Zaključujem razpravo. Proceduralno? Izvolite, gospod Kebrič.
[[...]] [[Ni vključen.]] [[...]]ker prehajamo na odločanje, prosim v imenu poslanske skupine za 15 minut odmora za posvet z ozirom na predloženo stališče, ki malce odstopa od našega osnovnega predloga, in mislim, da smo upravičeni do tega.
Seveda ste, gospod Kebrič, vendar najprej bi opravili še razpravo o amandmaju. Zdaj imamo najprej amandma, razpravo, in če ste za to, bi potem dali 15 minut odmora na vaš predlog. Skratka, zaključujem razpravo, prehajamo na razpravo in seveda tudi odločanje o amandmaju k stališču, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev z dne 8. aprila 2004. Gre za amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Sprašujem, ali kdo želi besedo v zvezi s tem amandmajem? Gospod Gasparini, izvolite.
Hvala lepam podpredsednik. Tega amandmaja poslanska skupina Liberalne demokracije ne bo podprla, ker smo mnenja, čisto enostavno, da če govorimo o socialni varnosti, da notri tudi je všteta oskrba. To se pravi, pojem socialne varnosti je širši. Ta oskrba pa, meni se zdi, da je ožja. Torej, saj človek nima nič proti temu, ampak hočem reči, da ježe všteto notri, je boljše, da ostane socialna varnost. Torej, mi bomo glasovali tako, kot je ustavna komisija predlagala in tega amandmaja ne bomo podprli.
Hvala. Še kdo v zvezi z amandmajem? Nihče več. Zaključujem razpravo in pred odločanjem, na predlog gospoda Kebriča, 15 minut odmora. Hvala. Nadaljujemo ob 11.16.
Gospe in gospodje! Pred odločanjem bomo dali besedo še gospodu Kebriču verjetno, če to želi. Želite?
Hvala za besedo.
Ali lahko prosim za mir v dvorani, prosim?!
V poslanski skupini smo se posvetovali in dogovorili, kako bomo glasovali o amandmaju.
Gospod Kebrič, oprostite. O.K. Hvala. Torej, pred glasovanjem naj vas opozorim, o čem glasujemo. Glasujemo o popravku amandmaja k predlogu stališč Državnega zbora Republike Slovenije o predlogu za spremembo 50. člena ustave. Gre za popravek amandmaja, ki ga je pripravila poslanska skupina SDS in ima datum 8. april 2004. Da bo povesem jasno, za kaj gre. Če bo ta amandma sprejet, potem seveda ne bomo glasovali več o stališču. Se pravi, da ga v celoti nadomesti, če pa ne bosprejet, pa seveda gremo naprej in glasujemo o stališču. Spoštovane gospe in gospodje, pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo upoštevaje določbo tretjega odstavka 178. člena poslovnika amandma k stališču sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več poslank in poslancev. Enaka večina velja tudi za sprejem stališča. Lahko preidemo na glasovanje, prosim? Kartice imamo, da ne bomo potem ponavljali. Poglejte, prosim, če so kartice vstavljene. So, dobro. Glasujmo, prosim. Očitno je bilo nekaj narobe z glasovalnimi napravami v dveh, treh primerih ali v enem, ne vem. No, vas jaz prosim, da preverite glasovalne naprave prej, preden glasujemo, to kar naprej ponavljamo. In zdaj ponavljamo glasovanje. Še enkrat glasujemo o amandmaju, prosim. Glasujmo. Od 66 prisotnih je za glasovalo 24 poslank in poslancev, 38 je bilo proti. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 38.]] Amandma torej ni sprejet, zato prehajamo na odločanje o stališču, kot ga je predlagala ustavna komisija. Gospod Lenko, obrazložitev glasu.
Torej, glasoval bom za predvsem zaradi tega, ker je bilo nekajkrat že poudarjeno, da se loči, kaj je pokojnina, kaj je pa socialna pomoč. Mislim, da je to bilo tudi potem v strokovnih krogih obdelano, da je treba to ločiti in da za ustavne pravnike je ta dikcija, ki ostane razumljiva, vendar je po mnenju ustavnih strokovnjakov, nekaterih, bilo predlagano, da je prav, da je tako napisano, da bodo razumeli tudi tisti, katerim je namenjeno. Hvala lepa.
Hvala. Še gospod Pohorec. Gospod Kebrič.
Hvala lepa. Tudi jaz bom podprl stališče, ki ga je z večino sprejela ustavna komisija. Sodim, da je v tem tudi mnenje večine poslancev, če je ustavna komisija, ki je sestavljena po nekem enakem razmerju, tako stališče osvojila. In da temu stališču daje svojo pozitivno oceno tudi velik del strokovne javnosti, zato bom glasoval za ta stališča ustavne komisije. Hvala.
Gospod Kebrič, izvolite.
Hvala za besedo v imenu poslanske skupine. Podprli bomo to stališče, ki je upoštevalo, če smem povzeti razpravo v predhodni zadevi, je bilo jasno povedano, da s tem stališčem dajemo ustavno pravico, ob upoštevanju zakonov. Zakaj želimo in prosimo za podporo, da se to zapiše v ustavo. Vedeti je treba, da zakone sprejemamo z navadnimi večinami in jih lahko taka ali drugačna politična opcija spreminja, če ima večino po svojih željah. Ustave pa ni mogoče spreminjati, predvsem zaradi tega, težje, ker je potrebna dvotretjinska večina. V odgovor malo tistim pomislekom, ki pravijo, da smo fenomen upokojenska stranka, vam lahko povem, kar vam je mnogim že znano, da v Evropi obstajajo že v 13-ih državah upokojenske stranke. Prav tako že obstajajo predstavniki upokojenskih strank v parlamentih. Prav tako vam lahko povem, da v evropskih državah je že 26 upokojenskih strank. Ne potem govoriti, da smo samo fenomen, da bomo plesali eno poletje, kot je bilo nekoč v prejšnjem mandatu rečeno, ampak bistveno je to, da je prav z ozirom da napišemo v ustavo zato, da bodo tudi bodoče generacije imele zagotovilo, da je to ustavna pravica, ki jo bodo uveljavljali tako ali drugače na osnovi zakonov, ki bodo sprejeti, kako se odreja pokojnina, ki bo odraz tega, kako se bo spoštovala starejša generacija, kako bo določena solidarnost med mlajšo generacijo in starejšo. In predvsem to, da tudi starejša generacija še vedno želi z oziroma na demografsko spremembo, da se daljša življenjska doba. S tem ostajajo tudi starejši ljudje dalj časa državotvorni ssvojimi znanji in svojimi izkušnjami, da želijo tako ali drugače, bodisi na gospodarskem bodisi na političnem področju prispevati več, da bi bilo doseženo tisto blagostanje, kateremu vsak človek, ko dela ali če je prizadet, pa ga mora socialno humana družba vzdrževati in podpirati. Zato apeliramo na vaše vesti, da podprete ta predlog stališča. Hvala.
Hvala. Spoštovane gospe in gospodje! Jaz bom dovolil samo obrazložitev glasu. Ne razprave, ker za razpravo ste imeli, pa je niste izkoristili. Samo obrazložitev glasu. Gospod Drobnič.
Jaz predlogu ustavne spremembe v zvezi s 50. členom ne bom nasprotoval. Ampak veliko bolj pošteno bi bilo, drage kolegice in kolegi iz vladajoče koalicije, da namesto takih praznih ustavnih določb predlagate ustrezno valorizacijo pokojnin, kajti te pokojnine tako invalidske, družinske kakor starostne so se v času mandata zmanjšale za 5%. Hvala lepa.
Gospod Barovič.
Hvala lepa. V Slovenski nacionalni stranki smo podprli tako amandma kot bomo podprli tudi predlog ustavne komisije. Ampak, gospodje in gospe, pa mi se ja prepiramo okoli oslove sence. Okoli oslove sence! Prvi predlog je dal poleg socialne varnosti še dodatno kategorijo socialno oskrbo, pa ste ga zavrgli. Kako lahko zdaj govorite, da pa je ta, ki ga bomo podprli? Kako lahko govorite, da pa je ta pravilen, saj vendar jemljemo. Če že nekaj dajemo, dajmo največ, kar dajemo. V svojem imenu bom podprl oba predloga, ne zdi pa se mi pošten takšen odnos. Hvala.
Podprli boste lahko samo še enega. Gospod Cukjati, prosim.
Hvala za besedo. Predlog bom podprl, in sicer zaradi tega, ker je ta državni zbor že veliko stvari, škodljivih, sprejel, tokrat pa imamo predlog, ki ni škodljiv, koristen pa tudi ne, od tega ne bo nič bolje za upokojence. Še enkrat bi pa poudaril, da je bilo kar nekaj pobud danih, da se izboljša socialna varnost v smislu zagotovitve pravice do socialne oskrbe, vendar za izboljšanje socialne varnosti ta državni zbor žal nima posluha. Navsezadnje v tej situaciji moram biti vesel, da pravzaprav ne predlaga ta državni zbor zmanjšanj socialnih pravic. Že to nekaj pomeni in že s tem smo zadovoljni. Zato bomo podprli neškodljiv predlog.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Tudi jaz bom podprl ta predlog, čeprav tudi jaz mislim, da kaj dobrega ne bo prinesel. Zato ne vem, od kod take vehementne razlage DeSUS-a in prošnje, ko vendar pravzaprav niti ni njihov predlog. Bolj smiselno bi bilo, če bi že k prejšnjemu predlogu dali svoje glasove zraven. No pa, navkljub vsemu tudi ta predlog bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kelemina.
Hvala lepa. Spoštovani vsi skupaj! Čisto osebno bom pač povedal svoje mišljenje. Namreč, vse te spremembe ustave, ne samo ta danes, razen morda tistih pokrajin, niso potrebne po moji oceni in ne gre za čisto nič drugega, kot za nepotrebno izsiljevanje posameznih skupin. Koliko časa, papirja, denarja smo vrgli stran za to nepotrebno razpravo. Jaz se samo sprašujem, kaj bo zdaj s temi spremembami, če bodo slučajno uveljavljene drugače, kot je bilo do zdaj - popolnoma nič na nobenem področju, v to sem trdno prepričan. Sicer ne bom proti temu predlogu, tako kot tudi nisem bil proti ostalim predlogom, ki ste jih predlagali, ker so dejansko nepomembni in nepotrebni, je pa, tako kot sem povedal, vse skupaj nepotrebno izsiljevanje. Hvala lepa.
Hvala. Lahko preidemo sedaj h glasovanju? Glasujmo, prosim! Od 66 prisotnih je za glasovalo 64 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je stališče sprejeto. Na podlagi sprejetega stališča bo ustavna komisija za eno od naslednjih sej zbora pripravila predlog ustavnega zakona. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOHODNINI. Spoštovane gospe in gospodje! Preden začnemo to točko, mi dovolite, da vas opozorim, da so danes sprotna glasovanja, da pri vsaki točki glasujemo sproti, o amandmajih in tako naprej. Zato vas prosim za pozornost. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnikov vlade ta hip še ni v dvorani. Prihajajo? Pozdravljam gospoda ministra in sprašujem, ali želi dopolnilno obrazložiti predlog zakona. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o dohodnini, o katerem danes poteka druga obravnava, je vlada Republike Slovenije posredovala v državni zbor v prvo obravnavo v decembru 2003. Cenjeni zbor je predlog zakona v splošni razpravi prejšnji mesec ocenil kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Vesel sem, da bomo danes opravili drugo obravnavo tega predloga zakona. Ocenjujem, da je bila dosedanja razprava v zvezi z navedenim zakonom, zlasti razprava na odboru državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko, ki je kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona, kvalitetna ter da besedilo, razen v določenih segmentih, dopolnjenega predloga zakona s sprejetimi amandmaji odbora, sledi izhodiščem in načelom, na katerih je bil oblikovan in na katerih temelji zakon. Kajti, spoštovane poslanke in poslanci, namen tega davčnega zakona je uvesti določene spremembe, ki bodo pomenile doseganje temeljnih ciljev obravnavanega zakona, in to je v globalni razbremenitvi zavezancev, še posebej tistih vnižjih dohodkovnih razredih. Ker je bilo veliko pozornosti v dosedanjih razpravah namenjene področju davčnih olajšav in oprostitev, vas, spoštovane poslanke in poslanci, pozivam, da poskušate ob obravnavi tega predloga zakona izhajati iz navedenih ciljev in načel zakona ter finančnih okvirjev, ki sledijo ciljem davčne reforme. V dosedanjih razpravah smo dosegli določene rešitve, ki so po mnenju vlade konsistentne z izhodišči. Na področju obdavčevanja dohodka iz kmetijstva je bila sprejeta pobuda, da se oprostijo dohodki iz medsosedske pomoči med kmetijami. Iz obdavčitve izvzamejo neposredna plačila za okoljske programe ECO 2, in ECO 3. Sprejeto je bilo tudi, da se osebam, ki opravljajo kmetijsko dejavnost, omogoči prostovoljen vstop v sistem dejanskega ugotavljanja dohodka. Poleg tega bo v prehodnem obdobju osebam, ki bodo ugotavljale dohodek iz kmetijstva in dopolnilne dejavnosti na kmetijah, na podlagi knjigovodstva omogočeno, da se za določitev davčne stopnje dohodek pripisuje vsem osebam v okviru gospodinjstva zavezanca, ki sodelujejo pri doseganju tega dohodka in so iz tega naslova vključeni v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Obdobje za povprečenje prejemkov iz naslova plačil v povezavi z vlaganjih na kmetijah se s petih let podaljšuje na sedem let in obdobje postopnega vključevanja neposrednih dohodkovnih plačil obdavčitev se s treh podaljša na štiri leta. Drugo področje so otroške olajšave. Spreminja se sistem zviševanja olajšave za vsakega naslednjega otroka, in sicer se ohranja podobna progresija, kot velja v sedanjem sistemu, to je zviševanje olajšave za vsakega naslednjega otroka za določen odstotek plače. Tretjič, olajšava za različne namene. Sprejeto je bilo dodatno zmanjševanje davčne osnove v višini 2% letne davčne letne osnove zavezanca za plačane zneske obresti od posojil, pridobljenih za rešitev stanovanjskega problema zavezanca, ki jo bo lahko zavezanec uveljavljal poleg 2% olajšave za druge različne namene. Obresti. Predlagana rešitev na področju obdavčevanja obresti je ustrezno izboljšana, poleg te višine 300 tisoč imamo tudi drugačen način vključevanja, obresti nad 300 tisoč v davčno osnovo. Obdavčitev dobička iz kapitala. Spremenjen je bil kriterij za pretežni lastniški delež in določene dodatne spremembe. Spremembe, ki jih je odbor sprejel pomenijo, glede na predlog vlade, zmanjšanje dohodnine za približno 15 milijard tolarjev, to je za več kot 40% povečanje izpada prihodkov od dohodnine, ki jih je omogočila sprememba davka na dohodek pravnih oseb. Poleg tega nekatere spremembe odstopajo od načel pravične obdavčitve, zato vas, poslanci in poslanke, prosim, da še enkrat v današnji razpravi prevetrite te spremembe in da podprete tiste amandmaje, ki bodo približali obseg zmanjšanja dohodnine tistemu, ki ga sprememba davka na dohodek pravnih oseb omogoča. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Hkrati pozdravljam še preostalo ekipo ministrstva za finance. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Cirila Pucka, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, predstavnice vlade, kolegice in kolegi! Navedeni predlog zakona je odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo obravnaval na dveh sejah oziroma na eni seji z maratonskim nadaljevanjem in pri tem ob različnih predlogih amandmajev v polemični razpravi o posameznih zakonskih rešitvah kot tudi ob posameznih vloženih amandmajih in amandmajskih predlogih posameznih predlagateljev sprejel določene spremembe oziroma izboljšave osnovnega besedila zakona. Seznanili smo se z različnimi pripombami oziroma predlogi amandmajev različnih interesnihskupin. Moram povedati, da nobeden izmed teh predlogov ni šel v smer ali skoraj v smer, da bi koga dodatno obdavčil, ampak v smer, kako bi uvedli dodatne olajšave ali oprostitve. Po zelo temeljiti razpravi je odbor sprejel določene spremembe posameznih določb zakona, in sicer pri olajšavah za kmetijstvo, kjer se izvzamejo iz davčne osnove prejemki iz medsosedske pomoči med kmetijskimi gospodarstvi v okviru strojnih stroškov in plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike za okoljske programe. Pri teh plačilih gre za uvajanje okolju prijaznih tehnologij in za prilagajanje ekološkim standardom pridelave, ki se izplačujejo na osnovi ocenjene vrednosti izpada prihodka ali višjih stroškov zaradi takšnih tehnologij. Prav tako smo podaljšali obdobje, ko naj bi se direktna oziroma neposredna plačila iz ukrepov kmetijske politike v celoti vštevala v osnovo za odmero dohodnine, in sicer bi ta znašala 100% šele v letu 2008. Zelo pomembna je določba, ki govori o tem, da se tiste osebe, ki opravljajo osnovno kmetijsko in gozdarsko dejavnost, lahko vključijo v dejansko ugotavljanje prihodkov in odhodkov v okviru kmetije, ne da bi jim bilo zato potrebno pridobiti status samostojnega podjetnika posameznika. O olajšavah oziroma spremembah za vzdrževane otroke je govoril že minister, zato tega ne bi ponavljal. Prav tako je pomembno, da se iz oprostitve dohodnine izvzame tudi dohodek iz življenjskega zavarovanja, s čimer želimo spodbujati sklepanje življenjskega zavarovanja kot oblike dolgoročnega varčevanja oziroma varčevanja za starost. Prav tako je uvedena dodatna 2% olajšava za reševanje stanovanjskega problema davčnega zavezanca in v ta okvir sodi tudi izvzetje plačila dohodnine obresti po nacionalni stanovanjski varčevalni shemi. Bistveno je, da se kot oprostitev štejejotudi tisti prejemki iz ljubiteljskih, humanitarnih in športnih aktivnosti, če na letni ravni ne presegajo 150.000 tolarjev. V tem primeru namreč predpostavljamo, da namen teh aktivnosti ni v pridobivanju dohodkov oziroma da je prejemnik namenjen zgolj pokrivanju stroškov v zvezi z aktivnostjo davčnega zavezanca. Zelo pomembno spremembo po mnenju članov odbora predstavlja, da se v davčno osnovo iz delovnega razmerja ne vštevajo premije prostovoljnega dodatnega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki jih za račun poklicnega športnika plačuje delodajalec izvajalcu pokojninskega načrta, in to do višine zneska, ki je enak stotim odstotkom obveznih prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za delojemalca zavarovanca, vendar ne več ko 50% letnih bruto dohodkov športnika. To spremembo smo sprejeli zaradi posebnosti športne kariere, ki je bistveno krajša od splošne delovne dobe delojemalcev in predlagamo bistveno višjo davčno olajšavo. S tako rešitvijo bomo tudi stimulirali športnike, da v času aktivne športne kariere namenjajo sredstva za dodatno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, iz katerega bodo prejemali dohodke v času, v narekovaju, športne upokojitve. Ta je spodbudna predvsem za mlade športnike, ki ob začetku športne aktivnosti praviloma ne razmišljajo veliko o svojem socialnem statusu in razmerah po zaključku uspešne športne kariere. Prav tako je odbor spremenil kriterij za določanje pretežnega lastniškega deleža, gre za 87. člen, in sicer je ta opredeljen kot vsak lastniški delež, na podlagi katerega zavezanec ima ali je imel v katerem koli času v preteklih petih letih pred odsvojitvijo deleža neposredno ali posredno prek povezanih oseb vsaj enoodstotni delež glavosalnih pravic ali vsaj enoodstotni delež v kapitalu oziroma v posameznem razredu delnic gospodarske družbe, katere osnovni kapital ob pridobitvi lastniškega deleža presega 200 milijonov tolarjev. Dobiček iz odsvojitve deležev, ki niso pretežni lastniški deleži, se obdavči, če je bila odsvojitev opravljena pred potekom treh let od pridobitve. To bi bila na kratko bistvena dopolnila oziroma izboljšave osnovnega besedila tega tako pomembnega zakona. Na koncu predlagam, spoštovane kolegice in kolegi, da tako dopolnjeni predlog zakona s strani odbora za finance in monetarno politiko podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 35. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Zato prehajamo na razpravo in odločanje o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo sicer vodili na osnovi pregleda amandmajev. To je najprej pregled amandmajev, ki ima datum 8.4.2004, je pa, ker je to izredna seja, čas za vlaganje amandmajev do konca razprave. Mi imamo tu sedaj [[...]] [[Posvetovanje.]] Mi imamo tule nekaj amandmajev po vrsti, kot so bili vloženi, nekaj se še kopira. Tako, da bi jaz vprašal, ali vam je že razdeljen, ker vidim, da delijo gradivo, pregled amandmajev k dopolnjenem predlogu zakona o dohodnini k 21. členu. Torej, najprej sprašujem, ali imate amandma k 21. členu, in sicer amandma, ki so ga vložile poslanske skupine LDS, Združena lista in DeSUS. Ta je v kopiranju, ali ga že delijo ta hip? Vi ga še nimate, poslanci ga tudi še nimajo. Potem vas sprašujem, ali potrpimo nekaj trenutkov, da dobimo ta tekst ali preberem. Počakamo na besedilo. Dr. Bajuk ima proceduralno
Hvala lepa, gospod predsednik. Dejansko danes na klopi, ko smo začeli sejo, imamo 21. člen. Morda še kakšen dodaten prihaja. Jaz bi le prosil. A, ste vi še enega poslali. Predlagam, gospod predsednik, če je mogoče, da bi naredili eno pavzo, morda pol ure, da do tedaj, to kar imamo, dobimo nek jasen pregled po vrsti členov, ker je sicer nemogoče slediti tej debati. Jaz razumem izrednost seje na tak način, da to ne odpravi resnosti naše razprave. In v takem neredu je zelo težko delovati. Razumem pa, da na podlagi poslovnika je še vedno možnost, da kdo kaj vloži, ni pa isto, če imamo 25 amandmajev, ki so v neredu, prihajajo ali pa imamo morda tri ali štiri samo dodatne. Jaz bi predlagal, da počakamo vsaj pol ure, da se to, kar je trenutno, predstavi v nekem pregledu, kateremu bomo lahko poslanke in poslanci sledili. Hvala lepa.
Jaz mislim, da je vaš predlog utemeljen. Namreč vi imate na mizah 21. člen. In sicer amandma poslanske skupine SLS. Nimate pa še poslanskega, torej tega drugega amandmaja k 21. členu poslanskih skupin LDS, Združene liste in DeSUS-a. Čeprav gre za kratka člena in kratka amandmaja, so pa obrazložitve in tako naprej. Poleg tega je možno, da je še kdo vložil v tem času, pa tega še ta hip ne vemo. Zato bi jaz vam predlagal oziroma bi kar tako odločil, da ne bi potem prekinjali po nepotrebnem razprave, da začnemo z delom ob 12.30. V tem času bodo vsa gradiva razmnožena, dovolj časa za amandmaje in morda še za kakšno drugo obveznost. Nadaljujemo ob 12.30.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, nadaljujemo delo. Na klopi smo dobili pregled amandmajev k dopolnjenemu predlogu zakona o dohodnini, in sicer na desetih straneh. Odpiram razpravo najprej o 21. členu in dveh amandmajih k temu členu. Pod 1 je amandma treh skupin koalicije, poslanskega kluba LDS, Združene liste socialnih demokratov in DeSUS in pod 2 amandma poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kdo želi besedo? Gospod Kvtičnik, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani minister z ekipo, spoštovane kolegice in kolegi! Gre za amandma treh poslanskih skupin k 21. členu. Predvsem gre tukaj za eno zgodbo, ki se odvija že od leta 1995, kjer so sindikati za pridobivanje energetskih surovin Slovenije, Zveza delovnih invalidov Slovenije in aktiv invalidov premagovnika Velenje vodili aktivnosti za spremembo obračuna dohodnine od nadomestil za invalidnost delovnih invalidov, pa vendar jim do 1.4. ni uspelo prepričati, da so za ta del invalidnine upravičeni do vračila dohodnine. 1.4. je odbor za finance ta njihov trud spregledal in sevedatudi sprejel njihov trud. Predvsem gre za izenačitev ljudi, ki imajo enak status, govorim enak status. V predlogu zakona o dohodnini, kjer govorimo o oprostitvi plačila dohodnine, je zapisano pod 18. točko: invalidnine, invalidskega dodatka in dodatka za posebno invalidnost po zakonu o vojnih invalidih in zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ter nadomestilo za invalidnost po zakonu o družbenem varstvu duševno in telesno prizadetih oseb. Torej te osebe so oproščene invalidskega dodatka in tem smo dodali še "ter nadomestil za invalidnost, ki jih prejemajo delovni invalidi druge in tretje kategorije invalidnosti po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju". Jaz sem prepričan, da ta kategorija invalidov spada v to oprostitev in zato predlagam, da se amandma, ki so ga dale tri poslanske skupine, ne sprejeme in da ostane tako, kot je. Predvsem, govorim še enkrat, zato, da smo pred zakonom vsi enaki, in če zakon dovoljuje eni kategoriji invalidov, da imajo oprostitev, potem smatram, da tudi tej kategoriji delovnih invalidov to pripada. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Trofenik, izvolite. Potem gospod Kontič in potem gospod Drobnič.
Hvala za besedo. Obrazložil bi rad drugi amandma. In sicer v osnovnem tekstu zakona o dohodnini je bilo predvideno, da se dohodnina oprosti za nagrade, za prejemnike medalj na olimpijskih igrah. Potem, na matičnem odboru sta bila vložena dva amandmaja in se je to razširilo še na svetovna prvenstva. Predloženi amandma pa zaokrožuje ta problem še z dosežki na evropskih prvenstvih. V vrhunskem športu je pač tako, da so medalje, ali pa če hočete, konkurenca na teh treh svetovnih prireditvah sila različne in ni tako enostavno, kot na prvi pogled izgleda, da bi bili največji dosežki na olimpijskih igrah in svetovnih prvenstvih. V marsikateri športni panogi je konkurenca na evropskih prvenstvih, če že ne večja, pa tudi večja ali pa vsaj primerljiva tako z olimpijskimi igrami kot svetovnimi prvenstvi. Zato mislim, da je pošteno in za zelo malo količino takih dosežkov, ki jih dosežejo naši vrhunski športniki, primerno, da se ta olajšava prizna za tri najviše range svetovnih tekmovanj. In pričakujem, da bo ta amandma sprejet, ker je, mislim, tako pravično, korektno in pa seveda na neknačin bi odpravili anomalijo, ki se je zapisala že v osnovni tekst pa tudi potem z amandmaji na odboru ni bilo ustrezno korigirano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kontič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Nekako samoumevno je, da bom amandmaju, ki je vložen pod točko 1 k 21. členu, nasprotoval že zaradi tega, ker sem bil prvopodpisani pod amandma, ki je bil na delovnem telesu sprejet. Čeprav gre tu, po moji oceni, za sistemsko napako, ki bi jo bilo morda bolje ali bi jo bilo celo potrebno reševati v drugem zakonu, ne v tem zakonu o dohodnini. Vendar glede na izkušnje, ki jih imamo iz preteklih let in način komunikacije tudi med nami z ministrstvom za finance, kjer sem pred časom opozoril na totežavo, ki se bo pojavila pri sprejemanju dohodnine, postavil sicer tudi pisno vprašanje, ker ministra ni bilo, da bi mu lahko zastavil ustno vprašanje, dobil odgovor, ampak na tisti moj apel, da je potrebno nadaljevati dogovore z delovnimi invalidi, nisem dobil odgovora. Ker pač ni bilo možno v vseh teh letih od leta 1995 sprejeti dogovora oziroma sistemske rešitve, se je pač zgodil ta amandma. Ta amandma je bil deležen podpore na matičnem delovnem telesu in je zdaj sestavni del zakona o dohodnini, dopolnjenega predloga. Pri tem je pomembno pojasnilo s strani delovnih invalidov, da to ni nadomestilo za del delovnega časa, saj niso vezani na delovni čas, prejemajo jih tudi delovni invalidi, prijavljeni kot iskalci zaposlitve, ter invalidi v času poklicne rehabilitacije. Bistvena sistemska napaka pri tem pa je ta, da se delovnemu invalidu dohodek, ki ga prejema, razdeli na dva dela, enega dobiva v podjetju, kjer je zaposlen za toliko ur, kolikor pač dela, drugi del dobi iz zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Del, ki ostane pri delodajalcu, je v bruto znesku in je tudi dohodnina obračunana. Tisti del, ki je pa na ZPIZ-u, je pa potem v neto znesku, ni pretvorjen v bruto in ni obračunana dohodnina, to pa posledično pomeni, da se ta vsota na koncu, ko davčni zavezanec odda davčno napoved, prišteje in ta znesek ga seveda dvigne v tej lestvici v višji razred, kar včasih pomeni tudi, da izgubi dva do tri nadomestila za invalidnost. Kot sem že na začetku dejal, jaz mislim, da bi morali to reševati v drugem zakonu, ampak dejansko to do sedaj ni bilo storjeno in zato tudi moja podpora delovnim invalidom.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Drobniča, izvolite.
Tega amandmaja ne bom podprl zato, ker dela diskriminacijo. Včeraj smo se pogovarjali o 14. členu, kako bomo potem operativne določbe izvajali. In prileti amandma, ki izključuje nadomestilo za invalidnost, imamo pa ostale dodatke, ki so v tem okviru vključeni in pomenijo oprostitve. Poglejte, treba se je tudi vprašati, kakšna je tudi narava in kakšen je namen teh sredstev. Namen teh sredstev je zaradi višjega stroška življenja oziroma nadomestilo za nekaj, česar ne morejo narediti, kar je njihov hendikep, to je prispevek iz tega vzajemnega fonda, da se jim to pokrije. To je to in zato ta amandma je v nasprotju z osnovno intencijo 14. člena ustave, ki smo ga včeraj sprejemali. Tako je, drage kolegice in kolegi, kot sem že včeraj povedal. Ko se obravnavajo zakoni, takrat se ukvarjamo z diskriminacijo, ne v okviru parol pa načel v ustavi, ki nič ne pomenijo, ampak po tem zakonu.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo državno sekretarko. Gospa Milojka Kolar, izvolite.
Želim poudariti, da vlada podpira predloženi amandma, ki so ga vložile tri poslanske podpisane skupine. Vsebinski razlogi pa so naslednji. Mislim, da je večina predhodnih razpravljalcev napačno interpretirala, kaj pravzaprav je to nadomestilo za invalidnost. To je nadomestilo, ki ima v bistvu naravo dohodka iz dela in je to z vidika tega načela in pristopa zakona obdavčen tako kot vsi drugi dohodki iz dela oziroma od vseh drugih zavezancev, ki opravljajo delo. To je v bistvu nadomestilo za del invalidnosti, da nekdo, ki ne more več opravljati določenega delovnega mesta, dobi za štiri ure to nadomestilo. Ob sprejetju tega, da je to oproščeno, bi postavili v diskrimiran položaj ostale zavezance, poleg tega bi pa v tej analizi in logiki bile oproščene tudi vse pokojnine, saj so tudi bi rekla, pokojnine rezultat nekega preteklega dela oziroma razmerja pogodbe o zaposlitvi. Mi smo se s to skupino invalidov večkrat pogovarjali, pogajali in tudi poiskali rešitve, ki so v predlogu zakona, kajti pojavil se je problem, da glede na to, da sta dva izplačevalca teh dohodkov, to se pravi delodajalec za plačo in v enem delu ZPIZ, to se pravi zavod za invalidsko in pokojninsko zavarovanje, ki izplačuje to nadomestilo, pa po sedanji praksi v bistvu običajno ni akontiral dohodnine. Zato so ti ljudje v po končnih odločbah o obračunu dohodnine dobili, ko so seveda oba dohodka sešteli, relativno visoka doplačila. In to je bilo za to populacijo, seveda, takrat ko je dobil odločbo v 31 dneh, moral poravnati ta doplačila iz razloga, ker za en del tega dohodka ni bila plačana akontacija dohodnine. V našem predlogu zato predlagamo v bistvu rešitev, ki daje dva elementa, da se razreši ta problem, da se postavi ta populacija v enakopraven položaj. Prvič, dana jim je možnost, da sami se odločijo in izbirajo plačilo akontacije dohodnine, tudi do te višine nadomestila, in sicer imajo možnost tega izbora od 16 pa do 25% akontacije. Hkrati jim je pa dana, tako kot vsem upokojencem, ker imamo sistem neto pokojnin in tudi teh neto nadomestil, dodatna 14,5% olajšava. Na osnovi teh predlogov kažejo izračuni, ki so bili narejeni na osnovi njihovih podatkov, da bodo ti zavezanci tudi v malenkostno boljšem položaju, pravi, dobili bodo nekaj več neto razpoložljivih prejemkov. Ob predlogu oprostitve pa seveda to pomeni za ta del populacije bistveno večji del razpoložljivih neto prejemkov. Hkrati pomeni to izpad iz proračuna v višini 5,4 milijarde oziroma povedano drugače, 15% od tistega dela, ki ste ga sprejeli pri zakonu od dohodka pravnih oseb. In pa seveda zelo privilegiran, neenakopraven položaj vizavi ostalim zavezancem. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Bevka. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Ne bom podprl amandmaja pod točko 2, kajti v osnovnem predlogu zakona so bile oproščene samo denarne nagrade od olimpijskih iger, od dosežkov, potem imamo v dopolnjenem predlogu dodatno svetovno prvenstvo, sedaj amandma dodaja še evropska prvenstva in to gre lahko v nedogled do zadnje lokalne lige. Vprašujem pa se, lahko bi naredili v zakonu tudi oprostitev, če bo nekdo dobil Nobelovo nagrado ali pa Pulitzerjevo nagrado, tako se to lahko vleče v nedogled. Mislim, da takih amandmajev nima smisla podpirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Trofenik, izvolite.
Kolegu Bevku: Pulitzerjeve pa Nobelove nagrade spadajo nekam drugam; strinjal bi se, da bi bile tudi oproščene. Primerjati medalje na evropskem prvenstvu z nekimi lokalnimi ligami, pa je, milo rečeno, nedostojno in kaže samo na nepoznavanje problematike športa, ker je v marsikateri športni disciplini konkurenca na evropskem prvenstvu bistveno večja kot na olimpijskih igrah ali svetovnih prvenstvih. Zelo neprimerno besedo bom uporabil: veste, na olimpijskih igrah, pa tudi na svetovnih prvenstvih so tudi kake eksotične ekipe prisotne, na evropskih pa praviloma ne. Kako pa izgleda odnos družbe ali države do najvišjega dosežka v kolektivnih športnih? Dva meseca je stara medalja, seveda, za to medaljo pa za te nagrade ne bo, tudi če sprejmete ta amandma, nobenih olajšav ali spregledov, je pa že spregled, če so bili davki obračunani; pa še dva meseca nista minila, tako da srebro še sploh ni mogloizgubiti na sijaju. Tak je naš iskren odnos. Tisti, ki bi pa moral prvi za to skrbeti ali prva dva, resorno ministrstvo pa olimpijski komite, pa nista ničesar napravila pri tej proceduri zakona. Olimpijski komite je celo predlagal boniteto za uporabo avtomobilov za osebne namene, kar ne gre za športnike, in je bil povzet celo v amandmaju, ampak gre zlasti za funkcionarje. To je iskren odnos do dosežkov vrhunskih športnikov!
Hvala lepa. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi samo ugovarjal temu, kar je kolega Trofenik rekel. V tem predlogu niti slučajno ni šlo za funkcionarje in ne gre za funkcionarje, nikakršne, temveč gre za športnike in izključno za to. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite, potem gospod Trofenik.
Kolega Kremžar, potem ne poznaš, kaj je uporaba za privatne namene, ker vrhunski športnik zagotovo ne uporablja, ali pa zelo malo verjetno, za privatne namene, če mu je osebni avtomobil dodeljen v uporabo kot nagrada. Bi pa bilo dobro tudi, če bi se pogledalo, kdo vozi te avtomobile poleg športnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, potem gospod Kremžar. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Oprostite, gospa predsedujoča, ampak jaz se vračam k prvemu amandmaju, v kolikor [[...]]
Oba amandmaja sta v razpravi.
Oba v razpravi. [[...]] [[nerazumljivo.]] [[...]]dve razpravi istočasno, da to bi bilo boljše, da se osredotočimo na enega ali pa na drugega. Sicer bom povedal, kaj mislim. Ravnokar smo slišali obrazložitev gospe državne sekretarke v imenu vlade, zakaj se je vlada odločila in podpira ta amandma, ki ga je poslanski skupini Liberalne demokracije, Združene liste pa DeSUS, da so predlagali. Omenila je gospa državna sekretarka v neki analizi na podlagi podatkov samih predstavnikov društva invalidov, ki smo jih poslušali in tudi jim prisluhnili na seji odbora za finance in monetarno politiko, da naj bi obstajala neka analiza. Spoštovane kolegice in kolegi, edini kraj, ki ima pristojnosti, da lahko odloča, kakšen bo naš davčni sistem, je državni zbor. Načelno se ne morem strinjati z nobeno stvarjo, katera se argumentira, da obstajajo neke analize, ki jih pa državni zbor ne pozna. Popolnoma nesprejemljivo je, da v praksi naš demokratični sistem funkcionira kot neke vrste korporativizem, kjer se izvršilna oblast in določeni funkcionarji sestajajo s predstavniki takšnih in drugačnih obsodb povsem legitimnih interesov, a da to se dogaja. Ne da se pogovarjajo, jaz nimam nič proti temu, da se ljudje pogovarjajo, da se vlada pogovarja s takšnim pa drugačnim društvom, da se pa določene analize in stališča, ki se na podlagi tega oblikujejo, da te analize pa niso znane državnemu zboru, da jih nimamo tukaj danes na klopi ali pa vsaj en mesec prej, da bi lahko to stvar preštudirali in se odgovorno odločali, je pa nesprejemljivo. Jaz predlagam, da amandma k temu členu 21, kar se tiče 18. točke, da državni zbor preloži obravnavo tega amandmaja in da dobimo na klop to analizo, o kateri je govorila gospa državna sekretarka. In vedno se bom še oglašal danes v tem smislu, da je neodgovorno z naše strani, če bomo odločali o stvareh in nimamo ali pa ne poznamo v celoti analize, ki jo je vlada pripravljala in pa pogajanja, ki jih je imela z določenimi skupinami. To je v svojem bistvu nesprejemljivo. Zato predlagam, da se ta amandma preloži, da vlada predstavi temu državnemu zboru še danes in takoj te analize in da potem pa se odgovorno odločamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Po sledečem vrstnem redu, kot ste dvignili roke, boste dobili besedo gospod Drobnič, gospod Jakič, potem gospod Kebrič in gospod Grošelj. Gospoda Kremžarja, ki je prej želel besedo, ni, zato vabim k besedi gospoda Drobniča. Izvolite.
Spoštovani predstavniki vlade, rad bi vas vprašal naslednje: Ali ste proučevali ta predlog amandmaja tudi v luči nove pokojninske in invalidske zakonodaje, ko gre za redefiniranje kategorij II. in III. kategorije invalidnosti. Kaj ti dodatki pomenijo v primeru II. in III. kategorije po novem zakonu, kjer imajo značaj, tisto, kar sem prej omenjal, kot v nekem smislu invalidnine in tisto, kar je vezano na njegovo delovno dobo odnosno plačil iz zavarovanja. To ni razčiščeno in vi ne morete enostavno tako razlagati. To je to, nimate pravih podatkov, iz pravih reči ne izhajate in s tem boste ustvarjali neenakost, neenak princip.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Jakiča, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Jaz bi želel razpravljati k drugemu amandmaju, ki ga je vložila Slovenska ljudska stranka in ga je zagovarjal kolega Trofenik. Jaz bom ta amandma podprl. Ta amandma bom podprl zato, ker glede na to, da izhajam iz atletike, vem kaj to pomeni za športnico oziroma športnika ali kolektivni šport, nagrada. In glede na to, da vem, kakšne so vsote te nagrade, gibljejo pa se od zlate medalje, če sene motim, od 800.000 navzdol oziroma 500.000 navzdol. In zato, ker je v 33. členu zapisano, da gre za denarne nagrade, za osvojene medalje na olimpijskih igrah, svetovnih prvenstvih in sedaj, to kar je kolega Trofenik predlagal, evropskih prvenstvih, ki se, in to je zame zelo pomembno, ki se izplača iz proračuna v skladu s pravilnikom, ki ureja merila za izvajanje letnega programa športa na državni ravni in iz tega izhajajoč je tudi garant, da gre seveda za športe in športne discipline, ki so v bistvu v kontekstu olimpijskih športov. In zato mislim, da je prav, da seveda omogočimo tudi dobitnikom medalj na evropskih prvenstvih možnost, da so predstavljeni v 33. točki 21. člena. Popolnoma se strinjam s kolegom Trofenikom, ki pravi, da so seveda nekatera evropska prvenstva mnogo močnejša in boljša, če hočete, in kvalitetnejša, kot pa svetovna prvenstva v kateri od disciplin. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kebrič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Predstavniki vlade, gospod minister s sodelavci in kolegice in kolegi! Za tiste, ki so danes športniki ali pa so bili športniki v svojem življenju, je bistveno naslednje vprašanje. Olimpijske igre so bile amaterski šport in medalja, osvojena, je nekaj predstavljala v smislu priznanja dosežkov. Sedaj se je šport profesionaliziral in vse skupaj je bolj ali manj v nižjih ligah, če ponovim kolega Trofenika, že ni več praktično športnika, ki ne bi nekaj materialno dobil. Drugi športniki, ki se ukvarjajo zaradi športa, zaradi svojega zdravja, pa ne gledajo na denar, ampak celo plačujejo za to, da se lahko ukvarjajo s športom, z drugo besedo rekreirajo. Olimpijske igre so najvišje priznanje in v amaterskem smislu še do nekje, kolikor se je dalo, se je danes amaterizem obdržal. Evropsko in svetovno prvenstvo pa že tekmuje, kdo bo več koga nagrajeval, da bo dobil organizacijo teh ali drugih tekmovanj. Zato menim, da ni čisto prav primerjati eno z drugim. Olimpijske igre, ponavljam in končujem, so tisti amaterski vidik nekega priznanja. Če smo zadevo sprofesionalizirali, se strinjam s tem, da so na olimpijskih igrah "manj", pod narekovajem, v neki meri kvalitetne ekipe, dočim na evropskih in svetovnih prvenstvih več. Ampak zakaj več? Zaradi denarja. Zaradi denarja, kiga dobivajo v času, ko trenirajo, ko se usposabljajo, kajti ti ljudje oziroma ti športniki in športnice tekmujejo tudi v takih in drugačnih pokalih samo zaradi denarja. Nihče od teh ne goji vrhunskega športa zaradi zdravja, ker najvišja stopnja vrhunskega športa je zdravju škodljiva. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani!
Hvala lepa za besedo. Razpravljal bom o prvem amandmaju k 21. členu. Upam, gospod Bajuk, da sva bila oba na isti seji odbora za finance in monetarno politiko. Naj seveda to, kar je iz pregleda razvidno, še enkrat povem, da je to vložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Kontičem, da to ni bil koalicijski amandma in da je na vprašanje gospoda Vizjaka odgovoril tudi gospod minister, da seveda to pomeni za izpad iz proračuna v višini 5,4 milijarde tolarjev. Kot posledica tega je vložen tudi koalicijski amandma, ki želi te zadeve drugače regulirati. Ob tem seveda sem še trdno prepričan, da gre za sistemsko napako, vendar to sistemsko napako bo treba urediti pod drugimi pravnimi predpisi, ki te zadeve tudi urejajo. Informacija o izpadu dohodka je bila na tej seji podana. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, potem gospod Bajuk.
Hvala lepa. Le toliko bi komentiral ta amandma, da očitno strankam, ki sedaj predlagajo črtanje tega že sprejetega amandmaja na odboru, ni važna vsebina amandmaja, važne so finančne posledice in iz tega namena tudi to črta, ne glede na to, ali predlagana rešitev vsebinsko ustrezno rešuje področje, so prioritetne finančne posledice, zato je tudi motiv sedaj, če prav razumem, tega amandmaja, da se to, kar je bilo sprejeto na odboru, nazaj črta. Mislim, da je tak način dela nesprejemljiv, slab. To se pravi, gledamo vse samo čez denar in nič vsebino. Glede na delovne invalide, mislim, predvsem.
Hvala lepa. Gospod Grošelj, izvolite.
Gospodu Vizjaku bi samo to odgovoril, da je verjetno preslišal moje zadnje besede. Ne gre za to, ampak gre za sistemsko napako, vendar ne urejevanj preko zakona o dohodnini.
Hvala lepa. Gospod Bajuk izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Seveda se spomnim in tudi nisem ugovarjal temu, da je vlada na seji odbora za finance in monetarno politiko dejansko ta podatek tudi posredovala, da naj bi to imelo določene večje učinke, kar se tiče prihodkov v celoti. Vendar razpravljamo ne o posledicah, seveda jih moramo vzeti vedno na znanje, ampak gre predvsem, kaj bo odločitev tega državnega zboraglede tega konkretnega vprašanja. Sam moram povedati, da na tej seji sem bil prepričan, da je stališče, ki so ga predstavljali predstavniki tega društva, da se mi je zdelo umestno, zato sem tudi ta predlog podprl in nasprotujem temu amandmaju. Vendar bi pa le rad, za odgovorno odločitev bi vztrajal pri tem, da naj nam vlada posreduje to, kar je ravnokar gospa državnega sekretarka povedala, da obstaja neka analiza, v kateri bi se tudi dokazalo, da bodi ti ljudje po vladnem predlogu še malo boljše, če sem pravilno razumel, malenkostno boljše, tako sem razumel gospo državno sekretarko. Jaz bi rad imel to argumentacijo v pisni obliki, zato proceduralno predlagam, da nam vlada to posreduje še danes. Če to obstaja, lahko to dobimo in preložimo dokončno odločitev glede teh amandmajev k 21. členu in gremo na druge amandmaje. Dela imamo dovolj, ker je nekaj čez 150 členov tega zakona. Veliko amandmajev je vloženih. Predlagam, da nam vlada posreduje te podatke. Se mi zdi neodgovorno, če obstajajo samo na podlagi izpada prihodkov, se mi pa zdi nesmiselno, ker istočasno, ko pa opozicija predlaga, da bi povečali določena sredstva za naš proračun, če večina ni pripravljena obdavčiti določenih virov, kot na primer kapitalski dobiček, o tem bomo še govorili prav gotovo šedanes. Ne morem pa sprejeti verodostojnosti argumenta, da moramo nekaj podpreti samo zato, ker bo izpadek. Istočasno pa niste pripravljeni glasovati tam, kjer bi pa lahko sredstva tudi povečali. Gre predvsem za verodostojnost in pa resnost dela tega državnega zbora. Prosim, da ta predlog daste na glasovanje, naj vlada posredujete analizo. Jaz sem pripravljen vsako stvar poslušati in jo tudi oceniti. Ne morem pa samo na zgolj besede, ki naj bi nekaj pomenile, potem se pa izkaže, da ni tako. Prosim, da daste to na glasovanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, lahko zahtevate v skladu s 73. členom, da državni zbor odloči, vendar sem vam vseeno dolžna pojasnilo, preden dam to na glasovanje, pojasnilo, da v skladu s poslovnikom vlada Republike Slovenije za podkrepitev svojih pojasnil ni dolžna posredovati vseh analiz, ki njo vodijo k določenim strokovnim utemeljitvam, ki nam jih tu dajejo. Je pa seveda stvar vlade, ali nam to predloži ali ne. Gospod Bajuk, dala bom na glasovanje ta vaš predlog. To je pojasnilo, da v skladu s poslovnikom je lahko tako ali pa drugače in državni zbor ne more prisiliti vlade, da pravzaprav vsak papir, ki vlado vodi k določeni odločitvi, predloži. Samo toliko. Na glasovanje dajem proceduralni predlog gospoda Bajuka [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]]
[[...]]Ali lahko državni zbor prosi ali ne? Jaz nisem zahteval vseh papirjev. Dobro se zavedam, gospod minister za finance je že javno izjavil, da se je pet let delalo na tem. Gotovo obstajajo celi tovornjaki papirjev. Jaz nisem zahteval vseh papirjev, pač pa samo neko analizo, ki nam je tu predstavljena kot argumentacija vlade v podporo amandmaju, ki so ga kolegi vložili. Samo to. Torej, ne sprejemam vašega pridiganja. Imam pa pravico po poslovniku, da to zahtevam, zato ponovno prosim, da daste na glasovanje.
Gospod Bajuk, se opravičujem! Popolnoma sami ste si vzeli besedo. Bila sem tako vljudna in korektna, da vam je nisem vzela, ker ste si jo vzeli sami. In če bo to praksa v tem parlamentu, bo pač hudo. Na glasovanje dajem proceduralni predlog gospoda Bajuka, da prekinemo obravnavo amandmajev in 21. člena, dokler nam vlada Republike Slovenije ne predloži analiz. [[Oglašanje iz ozadja.]] Analiz, o katerih smo ves čas razpravljali in podpirajo ugotovitve ob teh amandmajih. Predlog dajem na glasovanje. Mislim, da sem jasno povzela vaš proceduralni predlog. Dopolniti želite svoj proceduralni predlog? Ne obrazložiti, povejte natančno, kaj želite. Imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Gospa predsedujoča, jaz nisem predlagal, da naj nam predstavijo vse analize [[...]]
Ja, k tej točki [[...]]
Ne. Zelo konkretno sem povedal, ne enkrat, ampak dvakrat, da bi rad videl - in to je moj predlog -,da vlada predloži tiste analize, ki jih je omenila gospa državna sekretarka, ne pa vseh analiz - ne vseh, samo tiste, ki jih je gospa državna sekretarka v imenu vlade omenila v podporo predlogu amandmaja. Samo tisto, ne vseh. Hvala lepa.
Hvala lepa. In ravno to sem, gospod Bajuk, če bi natančno poslušali, tudi rekla. Dajem na glasovanje proceduralni predlog dr. Bajuka. Glasujemo! Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 14, proti 43. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni dobil ustrezne podpore. K besedi vabim gospoda Trofenika, izvolite.
Hvala za besedo. Replicirati želim spoštovanemu kolegu gospodu Kebriču v zvezi z drugim amandmajem. Gospod Kebrič, časi amaterizma na olimpijskih igrah so že davno minili. Niso to več časi Karla Schranza v Saporu in podobnih incidentov, ki so bili. Danes na olimpijskih igrah od atletike naprej nastopajo, osvojijo tudi kilo zlata za nagrado, ali člani bogatejše ali najdražje hokejske lige na svetu in podobno. Tako vaši argumenti s tem v zvezi, da je olimpijska medalja bolj žlahtna zaradi amaterizma, to je bilo mogoče kdaj v zgodovini, danes pa še dolgo ne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Lenko, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Moram povedati, da bom podprl oba amandmaja, in sicer za prvega mi zadošča obrazložitev amandmaja, ki je bil vložen koalicijsko. Pri drugem bi omenil pa to. Da je to pravzaprav najcenejša propaganda, prepoznavnost naše države v tujini prek kolajn, prek športnikov. Mislim, da se moramo mi tega zavedati, da tudi sedajle z vstopom v Evropsko unijo je prav in če gledate analize, kako nekatere države nas slabo poznajo, mislim, da je za pozdraviti, če naši športniki dosežejo rezultate in kolajne in jim tudi tisti davek pustimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kebrič, izvolite.
Kratka replika spoštovanemu kolegu Trofeniku. Niste me dobro poslušali. Ne gre za bolj žlahtno zaradi amaterizma. Moj poudarek je bil na tem, da so nagrade na olimpijskih igrah znatno nižje od evropskih in svetovnih. Iz tega razloga sem dejal, da ne bom podprl tega amandmaja.
Hvala lepa. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom ta amandma v zvezi z evropskimi prvenstvi podprl, ker mislim, da je prav, da to naredimo in da izenačimo na nek način z že prej omenjenimi oziroma z osnovnim tekstom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ta amandma bom podprla iz podobnih razlogov. Menim, da je šport dejansko zelo pomemben dejavnik promocije države in mislim, da smo na tem področju dosti naredili in šport je tisti, ki nas je dejansko tudi naredil za tako državo, kot smo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Juri, izvolite.
Če dovolite, jaz dajem v zvezi z amandmajem Slovenske ljudske stranke ob polnem spoštovanju do vseh iger, olimpijskih, svetovnih in evropskih, v premislek dejstvo, da imamo vrsto evropskih prvenstev in seveda nosilcev medalj, ki niso olimpijski športi. To pomeni, da razširjamo tovrstno kategorijo, medtem pa ko pri olimpijadah imamo točno definirane športne panoge, ki tam sodijo. Hvala.
Hvala lepa. Nihče več ne želi besede? Gospod Drobnič izvolite.
Jaz sem postavil vprašanje vladi. Vlada ima seveda svobodno odločitev, da kaj odgovori ali ne, lahko pa vsaj odgovori, da ne bo odgovorila. Torej na konkretno vprašanje, ali so preučili, kako se sestojijo nadomestila invalidov druge in tretje kategorije. Ene vsebujejo pokojnino, druge tudi plače. Vi se pa zdaj vse to vrgli v isti koš. Pokojnine se ne obdavčujejo, plače ja. Zato ta amandma ni v redu. Če ste že hoteli nekaj izločiti, kar ima funkcijo plače, potem bi morali to drugače napisati oziroma vladajoča koalicija, saj ne vem, ali ste vi pisali ali so tukaj v tem krogu, ali v tistem delu ali v tem delu. Ampak to bi bilo zaradi čistosti, gospod minister, potrebno preučiti, da ste potem dosledni.
Hvala lepa. Gospod Kavtičnik, potem gospa državna sekretarka. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegu iz poslanske skupine Združene liste bi rad odgovoril. Denarne nagrade za osvojeno medaljo na olimpijskih igrah in svetovnih prvenstvih, tukaj bi dodali še evropskih prvenstvih, ki se izplačajo iz proračuna v skladu s pravilnikom, ki ureja merila za izvajanje letnega programa športa na državni ravni. Tu gre za kriterije olimpijski šport, tako da ni strahu, da bi bilemedalje nagrajene za neolimpijske športe. Sploh pa, spoštovani, ni strahu, da bo tukaj tak naval olimpijskih oziroma evropskih zmagovalcev ali medalj. Če se bomo to bali, potem se nam slabo piše. Torej, ne se bati oziroma dobro piše. Ne se bati, dajmo narediti nekaj za športnike, kajti ti nas promovirajo, istočasno pa omogočajo, da se bodo mladi čim več ukvarjali s športom in da ne bodo toliko na ulici, da ne bomo dajali potem sredstva za druge programe. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Kolarjevo. Izvolite.
Hvala. Želim pojasniti to, kar je spoštovani poslanec Drobnič spraševal. V predlogu zakona so upoštevane vse definicije in norme, ki jih določa zakon o invalidsko-pokojninskem zavarovanju. Ker so se seveda sami izrazi za posamezna nadomestila, ki se tičejo obravnavane problematike, deloma spremenila, govorim o samem izrazoslovju. Zaradi tega govorimo po novem o invalidninah in invalidskih dodatkih, obe ti dve kategoriji sta uvrščeni v predlogu zakona o dohodnini kot oprostitev, ker sta to kategoriji za, bom rekel, tisto nadomestilo za res pravo invalidnost. Nadomestilo za invalidnost, kot se po sedaj veljavnem zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju imenuje - pred spremembo se je to nadomestilo imenovalo nadomestilo plače, ker je pač nekdo zaradi ugotovljene določene invalidnosti premeščen bodisi na nižje delovno mesto, ki je nižje plačano, in dobi zato to nadomestilo za invalidnost, ki pa je po svoji vsebini in naravi še vedno nadomestilo plače, dohodka iz zaposlitve in plače. Zaradi tega ima to nadomestilo tudi enako obravnavo, glede na to, da se izplačuje po neto znesku, podobno kot pokojnine, zato, kot sem že uvodoma povedala, ima enako rešitev tudi kot pokojnine v tem delu. S tem mislim na 14,5% dodatno olajšavo. Vi ste največkrat omenjali dejansko samo ta izpad, vendar želim še enkrat poudariti, kar sem uvodoma rekla, da gre za diskriminiranje davčnih zavezancev in dohodkov. Nekdo, ki je zaposlen in opravlja delo, bi tudi od te višine, kakorkoli se že imenuje, bil obdavčen. Naj omenim, no, mogoče izraz analiza, ampak izračuni, ki so bili opravljeni na osnovi dejanskih podatkov, ki nam jih je to društvo predstavljalo, je bilo ugotovljeno, da te rešitve pomenijo, da dejansko niso ti ljudje nič prikrajšani oziroma neto prejemek, izplen je po zakonu, če se sprejme ta predlagani amandma, celo nekoliko boljši, kot je to sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da lahko zaključimo razpravo. Zaključujem torej razpravo o obeh amandmajih k 21. členu. [[Oglašanje iz ozadja.]] Gospod Bajuk, razpravo sem zaključila. Res, vedno pogledam po vseh mestih in potem razpravo zaključim. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 21. členu. To je amandma treh poslanskih skupin koalicije. Prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 41, proti 17. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2 poslanske skupine SLS. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 57, proti 3. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odpiram razpravo o 72. členu in amandmaju skupine poslancev s prvopodpisanim gospodom Merlom. Želi kdo besedo? Gospod Merlo, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. V Evropski uniji so v glavnem politike držav usmerjene v pospeševanje dolgoročnih življenjskih zavarovanj in v tem kontekstu tudi mislim, da ne bi bil naš proračuna nič kaj dosti zmanjšanj, če bi podprli ta amandma. In sicer gre samo pri ožjih družinskih članih, da zagotovimo večjo finančno varnost, kakor tudi s tem varnost celotnim družinam pri zavarovanjih, ker se pri tem z zavarovanji izognemo stroškom ob nastopu zavarovanega dogodka. Zato mislim, da ne bi smelo biti s strani vlade nekih večjih oponiranj v pogledu približevanja naše države trendom v Evropski uniji. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Kolar, izvolite.
Vlada nasprotuje temu predlogu amandmaja iz naslednjih razlogov. Podpiramo oprostitev plačila dohodnine v primerih, ki so navedeni v tem členu dopolnjenega predloga zakona, kadar gre za sklenitev življenjskega zavarovanja za dolgoročno zavarovanje, ker s tem želimo spodbujati dolgoročno varčevanje, vendar ob pogoju, kadar sta sklenitelj in zavarovanec ista oseba, ki se na to nanaša, se pravi dajemo oprostitev za to fizično osebo, ki sklepa zavarovanje in je tudi upravičen po tej polici zavarovanja. Če bi sprejeli in širili te oprostitve tudi na družinske člane, bi s tem napravili pomembno neenakopravnost med posameznimi dolgoročnimi oblikami varčevanja. Na primer, v primerjavi s pogodbo o dolgoročnem depozitu pri bankah. Ker ne moremo šteti, da so oproščene obresti, kadar se ta depozitna pogodba sklene za ime družinskega člana. Zaradi teh dveh razlogov, z vidika neenakopravnosti, neenakosti obdavčevanja z drugimi vrstami dolgoročnih naložb in pa z vidika širitve teh oprostitev na nekoga, glede na to, da se oprostitve nanašajo na davčnega zavezanca po zakonu o dohodnini, temu nasprotujemo. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več besede, razpravo zaključuje in prehajamo na odločanje o amandmaju skupine poslancev k 72. členu. Lepo prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 12, proti 37. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. V razpravo dajem 82. člen in dva amandmaja. Pod ena je amandma poslanskih skupin koalicije in pod dve poslanske skupine SLS, z opombo, da imate na klopi tudi popravek amandmaja pod zaporedno številko 1, in sicer v zadnjem delu. Gre za amandma treh poslanskih skupin koalicije z opombo - lepo prosim za pozornost - če bo amandma pod zaporedno številko 1 sprejet, bo postal amandma pod 2 brezpredmeten. Lepo prosim za mir v dvorani. K besedi vabim gospoda Pucka, potem ima besedo gospod Podobnik.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Razpravljal bom o amandmaju pod številko 1, s katerim se določneje povzema del razprave o tem, ali vštevati v ustrezno alineo pod številko 1 tudi neiztržene dobičke. Menim namreč, da s tem amandmajem izboljšujemo osnovno besedilo, dajemo pooblastilo ministru za finance za način izračunavanja deležev rasti vrednosti premoženja in s tem nevtralno obravnavo dohodkov iz vzajemnih skladov. To pa je tudi proti destimulaciji tistih, ki imajo investicijske kupone da bi le-te začeli prodajati. Se pravi, da je v bistvu sprejetje tega amandmaja k 82. členu stimulacija za varčevanje v vzajemnih skladih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lepo prosim v imenu vseh, ki se javijo k besedi in govorijo, za potreben mir v dvorani, ker mislim, da imajo vsi težave. Tako da res lepo prosim, da jim zagotovimo mir, ki ga morajo imeti razpravljavci. K besedi vabim gospoda Podobnika. Izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Ta člen govori o dohodku iz vzajemnih skladov. Dejstvo je, da postajajo vzajemni skladi na slovenskem kapitalskem trgu zelo pomembna finančna institucija in vedno bolj tudi vabljiva za slovensko prebivalstvo, kar je prav. In je prav zakon o dohodnini zelo pomemben, da se podpira in stimulira ljudi, da na tak način varčujejo. Tu bi rad tudi povedal, da smo takrat še kot vladna stranka v okviru koalicijskih usklajevanj predlagali nekatere rešitve, ki so prišle že v prvi tekst zakona. Najprej se je predlagalo, da so bili vsi investicijski kuponi pravzaprav kar v istem žaklju in se ni upoštevalo ne dividend, obresti dobička in se je potem dobro rešilo, ko smo šli na ločitev glede teh posameznih sestavin. Res pa je, da smo bili morda takrat premalo pozorni, da imajo vzajemni skladi dve vrsti kapitalskih dobičkov. Ker je praksa delovanja vzajemnih skladov v Sloveniji relativno kratka, dobrih deset let, imamo torej dve vrsti dobičkov. Eden je tisti, ki se dejansko realizira na trgu, če sklad vrednostne papirje iz svojega portfelja proda po višji ceni, kot jih je kupil. In to se imenuje realizirani oziroma iztrženi dobiček. Tisti pa, ki se ne realizirajo na trgu, recimo - in to se dogaja, sklad drži vrednostne papirje v svojem portfelju in jih ne proda, ampak njihova tržna vrednost pa narašča zaradi naraščajočih borznih cen, raste pa tudi vrednost sklada - temu se pa strokovno reče nerealizirani oziroma neiztrženi dobički. Po naših podatkih trenutno prevladujejo slednji, neiztrženi dobički, v sedanjih razmerah.Skladi, in to je prav, držijo velik del naložb, katerih vrednost narašča, in jih ne prodajajo. In bi se pravzaprav lahko zgodilo, če ne bi prišlo do spremembe, mi smo predlagali minimalno spremembo, da se samo za besedico "iztrženih" doda besedilo "in ne iztrženih". Nato pa so kolegi predlagali širšo rešitev, če sem vas prav razumel, če bo prvi amandma sprejet je drugi brezpredmeten, tukaj se samo postavi vprašanje in je ključno. Jaz bom podprl tudi amandma pod točko 1, ker je celovitejši, kako bo minister pristojen za finance, predpisal. To je najpomembnejše, tudi strokovno oziroma postpokovno. Kako bo minister, pristojen za finance, predpisal način izračunavanja deležev rasti vrednosti premoženja vzajemnega sklada iz šestega odstavka 83. člena tega zakona. Ker ta člen žal ni odprt, ste najverjetneje zato tako napisali, sicer bi bil zakon neusklajen in zato ta dikcija. Samo to. Hvala lepa. Jaz bom podprl amandma.
Hvala lepa. Ker ne želi [[..]]Gospod minister izvolite.
Vlada podpira ta amandma. Ta amandma dejansko, kot je bilo že rečeno, omogoča bolj primerljivo obdavčenje vzajemnih skladov, se pravi kuponov vzajemnega sklada in neposrednega nalaganja v vrednostne papirje. Seveda tukaj je precej težav, kako to zagotoviti. Prejšnja dikcija je imela določen problem, ker je izhajala iz tega, kaj so dohodki vzajemnega sklada. Dohodki vzajemnega sklada so dejansko samo dividende, obresti in iztrženi kapitalski dobički. Dejansko pa, ko nekdo proda enoto premoženja, kupon vzajemnega sklada, realizira tudi tisto, kar so nerealizirani kapitalski dobički. Bolj primerno je, da se tudi oni upoštevajo, ko se razdeli razlika v vrednosti kupona od takrat, ko smo ga kupili, in takrat, ko ga prodamo, obresti dividende in nakapitalski dobiček in s tem predpisom ministra za finance bomo poskušali čim bolj natančno določiti, kakšen je ta obseg nerealiziranih kapitalskih dobičkov, in tako zagotoviti enakost obdavčenja. Mogoče bo celo pri vzajemnih skladih nekoliko manjše obdavčenje, ker se obresti in dividende ne bodo plačevale sproti, ampak šele takrat, ko se kupon proda. Torej bo tukaj neka dodatna, sicer minimalna z vidika časovne vrednosti denarja, stimulacija. Zato podpiramo ta amandma.
Hvala lepa. Zdaj lahko zaključim razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod 1. Če bo sprejet, je amandma pod 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 55, proti 2. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma pod 1 sprejet, zato je amandma pod 2 postal brezpredmeten. Prehajamo na razpravo o 87. členu in treh amandmajih k temu členu. Pod 1 je amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, pod 2 poslanske skupine Nove Slovenije in pod 3 treh poslanskih skupin koalicije z opombo, če bo amandma pod zaporedno številko 1 sprejet, postaneta amandmaja pod točkama 2 in 3 brezpredmetna. K besedi vabim najprej gospoda Bajuka, potem gospoda Vizjaka. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa gospa predsedujoča. Smo pri poglavju pet tega zakona, dobiček iz kapitala. Dejansko je zelo težko govoriti samo o 87. členu, ker končno 87. člen ni drugega kot definicija, kaj je za ta zakon kapital. Potem pa v 91. členu, kako naj bi se obdavčil. Kaj pa od tega ostane, je pa seveda 143. člen tako imenovanih prehodnih določb. Za boljše razumevanje tega se je potrebno vrniti v originalen predlog vlade. Originalni predlog vlade v prvem odstavku, ki ima 3 točke, namreč govori, kaj je kapital nepremičnine pod določenimi pogoji in vključuje pretežni lastniški delež ali njegov del, potem pa vrednostne papirje in deleže v gospodarskih družbah, zadrugah in drugih oblikah organiziranja. Torej definicija, kaj je kapital? Največja težava, ki smo jo mi imeli prav od začetka te razprave, je bila ravno s konceptom pretežnega deleža, ker to bi pomenilo, da to, kar ni pretežni delež, potem to ni kapital. Torej, dobiček iz nečesa, ki ni kapital, ne more nič obdavčiti. In kaj je bil prvotni predlog vlade? Prvotni predlog vlade je bil, da je kapital ali ta komponenta pretežni delež samo tisti delež, ki je nad 10% celotnega kapitala v določenem podjetju. To se je izkazalo v naših razpravah kot popolnoma brezpredmetno. Če bi vlada vztrajala pri tem svojem predlogu bi imeli popolnoma nesprejemljiv primer, da nekdo, ki ima 10% ali pa malo manj kot desetprocentni delež v nekem majhnem podjetju, bi lepo davke plačal. Recimo, za konkretni primer, ki sem ga pa tudi navedel v naših razpravah, v velikem podjetju, kjer bi pa imel samo 1% delež nominalno, na primer, 1000 milijonov SIT, pa lastnik tega [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]kapitalskega dobička ne bi plačal nobenega davka, ker je samo 1%. Vztrajanje pri konceptu ali pa uporabljanje procentov za definicijo tega koncepta, je popolnoma nesprejemljivo. Primer je bil zelo jasen. Tudi to, če bi na podlagi podatkov, če bi nekdo imel samo 1% delež pri Mercatorju, ne bi plačal nič, ker to bi bilo manj kot pretežni delež. En gospod, ki ima pa desetprocentni delež v enem malem podjetju, bi pa plačal veliko. Torej popolnoma nestrokovni pristop. Nima nobenega smisla in ga ni mogoče podpirati. To je morda bil razlog, da je potem na seji odbora za finance in monetarno politiko klub Liberalne demokracije na nek način to spremenil. Spremenil gapa je samo v obsegu, ne pa v konceptu samem. Niso spremenili koncepta, ampak so predlagali - in to je ta amandma, ki ga je potem tudi večina na odboru za finance sprejela -, naj bi to bilo namesto 10% samo 1%. Rad bi opozoril, da tudi če bi bilo to samo 1, da bi nas ponovno pripeljalo do nekega položaja, ki je pa popolnoma nesprejemljiv. Kot smo zapisali v naši obrazložitvi, bi to ustvarjalo neenakopravnost. In ta enakopravnost med določenimi zavezanci je pa ta konkreten primer, ki ga tu navajam. Lastnik1% deleža delnic ali nominalno 3 milijonov tolarjev bo pri pridobitvi kapitala v podjetju s celotnim kapitalom, recimo, 300 milijonov tolarjev in prodaji pretežnega deleža pred potekom petih let, na primer, 4,5 milijona, plačal dobičke iz kapitala v višini 1,5 milijona dohodnine v višini 50% ali 750.000. Po drugi strani imamo pa primer, ki pa ni tako iz trte izvit, konkreten primer - ne bom imenoval, ampak tisti, ki se na to razumete, boste takoj vedeli, za koga gre. Lastnik samo 40% enega odstotka ali nominalno, recimo, v 260 milijonov tolarjev velikem podjetju, ki pa ima 67 milijard, bi pa nasprotno prodaji tega deleža pred potekom petih let, recimo, 390 milijonov SIT ali z dobičkom kapitala 130 milijonov, ne bi plačal nobenega davka. To je tako jasno, da je popolnoma nesmiselno vztrajati pri konceptu odstotkov, ker je takšnih primerov še in še. In to so konkretni primeri tudi iz naše stvarnosti. Torej popolnoma nesprejemljivo. In danes nam slovenska vlada predlaga prek poslanskih skupin ponovno spremembo tega. Ponovno spremembo, ki pa se oddaljuje od koncepta odstotkov, vendar pa gre na neko kapitalsko višino. In to naj bi bilo, če sem zdaj pravilno razumel, 60 milijonov kapitala. Še vedno se sprašujemo, zakaj se dela takšna razlika. Očitno prvoten predlog vlade 10% kot delež kapitala, da bi to postal pretežni delež in, se pravi, tudi predmet potem obdavčitve, je bil pisan na kožo določenih ljudi. Tudi 1% je pisan na kožo določenih ljudi. Tudi ta predlog je ponovno pisan na kožo ljudi. Zakaj se držimo kotklopi takšnih predlogov, ko dejansko zakon ne bi smel s strokovnega vidika razlikovati virov, od kod prihaja nek določen dobiček, ampak se osredotočiti na dobiček; ne glede, če je dobiček iz velikega podjetja, malega podjetja, srednjega podjetja, je še vedno kapitalski dobiček in kot tak bi moral biti obdavčen. Zato naš amandma v 87. členu odpravlja ravno te nesmiselna izhodišča in se osredotoči na to, kar moramo obdavčiti. Moramo obdavčiti kapitalski dobiček. Zakaj pa bi vlada delala razliko med enim kapitalskim dobičkom pa drugačnim? Edina razlika, ki jo mi priznavamo in jo tudi predlagamo, ko se bo to uzakonilo, da se tudi vzame na znanje dejstvo, da imamo tudi male varčevalce, ki pa ni treba, da so vedno obdavčeni. To je politična odločitev, očitno je politična odločitev, ampak ni isto politična odločitev na podlagi takih in pa drugačnih podjetij, kot pa politična odločitev na podlagi, koliko je kapitalski dobiček dejansko vreden v eni konkretni transakciji. Mi predlagamo, če je kapitalski dobiček dolgotrajen, se pravi, realiziran po petih letih, od kar je ta človek postal lastnik, da se, če je manj kot 10 milijonov tolarjev, ne plača davek na dobiček. To pa med drugim tudi, in vam priznam, da jaz sem pripravljen takšen predlog braniti, ker se mi zdi, da je pomembno, da v naši državi enkrat naredimo nekaj za male delničarje, ker smo jih zavestno in načrtno v tem desetletnem obdobju okoli prenašali. Ni bilo zadostnega nadzora, ki naj bi uveljavljal to, kar je v zakonu napisano, da je male delničarje potrebno tudi braniti pred razno raznimi stvarmi, ki se dogajajo. Kaj torej Nova Slovenija predlaga? Mi predlagamo zelo jasen koncept kapitala, to je naš amandma k 87. členu, kjer odpravljamo vsak koncept in vsako razliko med takšnim in drugačnim pretežnim kapitalom ali pa ne, ne glede na to, kje se je dobiček ustvaril. Če je kapitalski dobiček dejansko bil realiziran, mora biti obdavčen. Kako pa naj bo obdavčen? To se pa potem določa v 91. členu. Kapitalski dobiček mora biti obdavčen tudi na podlagi izkušenj, ki jih imajo drugod po svetu. Kot veste, med državami OECD ostajajo različni pristopi. Imate enake stopnje, ne glede, kdaj se to realizira, v kakšnem obdobju. Potem so države, ki imajo razlike, da obdavčijo z večjo stopnjo kratkoročne kapitalske dobičke, to se pravi tiste, ki se ustvarjajo, recimo v obdobju enega leta, in pa z nižjo stopnjo tiste, ki se realizirajo dolgoročno. Mi predlagamo v 91. členu, da naj se dobički, ki so realizirani v enem letu, obdavčijo, ampak za manjšo stopnjo, kot jo dejansko predlaga vlada. To se vam bo morda čudno zdelo, ampak vlada v tem predlogu tudi uvaja neko spremembo s sedaj veljavnim zakonom, če je to vsem jasno, če se ne motim, sedanji 61. člen zakona o dohodnini ima stopnjo 30%. Ker tega ni več v tem predlogu, dejansko, če je nekdo v najvišji stopnji, bo plačeval 50%. Mi bi radi obdržali teh 30%. Menimo, da je 50% previsoka obdavčitev tudi za kratkoročne. Za obdobje med enim letom in pet let predlagamo, da je končna obdavčitev 25%. Za dolgoročne, to se pravi, tistekapitalske dobičke, ki dejansko nastanejo po petih letih, po petih letih, od kar je ta človek postal bodisi delničar ali pa lastnik določenega deleža, da se to obdavči z 20% stopnjo, in to brez vsakih razlik. Edina razlika, ki jo uvajamo, je, da se dolgoročni kapitalski dobiček, ki je realiziran v obdobju od petih let naprej, obdavči samo, če je več kot 10 milijonov. Če je pa manj kot 10 milijonov, smo pa pripravljeni, in to je naš predlog, da se državni zbor tako odloči, da se ti ljudje, mali delničarji ali pa tisti, ki dejansko ne igrajo močno na našem kapitalskem trgu, da se jim ta kapitalski dobiček ne obdavči. Vse to je pa povezano s 143. členom. Ne glede na to, kaj vlada predlaga v 87. členu ali pa 91. člen, potem pa izbriše, kot sem že enkrat tukaj omenil, 143. člen. Zdaj zadnji predlog, ta, ki se odpove procentom in pa uvaja nov koncept, da se obdavčijo samo tisti kapitalski dobički v podjetjih, ki imajo kapitala nad 60 milijonov. Poleg tega pa ne spreminja zadnji predlog 143. člena, potem se vse dejansko tudi izgubi. Dejansko se izgubi. Če bomo imeli takšne predhodne člene, kot je ta predlagani, potem bomo dali samo legalno podlago, da tisti, ki so v tem desetletnem obdobju še kako obogateli, da bodo imeli zdaj do konca leta, do konca leta 2004, neko izredno možnost, da stvari hitro uredijo. Veste, to ni naključno. Do sedaj smo brali in beremo v časopisih, kako hitijo določeni gospodje prodajat ali pa kupovat. Zakaj? Ker so vedeli, kakšen bo predlog, tudi so že zvedeli, trg hitro izve. Čeprav časopisi ne pišejo, ne poročajo v detajlih, kaj se dogaja na sejah odbora za finance. Tisti ljudje, ki hočejo o teh stvareh vedeti, pa vedo, ker končno so seje javne. In dejstvo je, da se jim ustvarja neko krasno obdobje, da bodo ja hitro pohiteli, stvari skrili tako, da bo veselica od 1. januarja 2005. Tudi ta predlog, ki ga bo gotovo vlada obrazložila ali pa poslanci koalicije, ki ste to vložili, ko boste obrazložili vaš zadnji predlog, zdaj že tretjo verzijo, kako naj bi obdavčili kapital, bi pa rad opozoril na to, da ponovno prihaja, kot da bi bilo iz trte izvito. Zakaj pa 60 milijonov? Zakaj bi se pa odločili za 60? Zakaj pa ne morda 100 ali pa 50? Dejansko ta državni zbor ne razpolaga z neko analizo, z neko podobo kapitalske strukture na Slovenskem. Saj nevemo, ko boste to izglasovali, koga boste obdavčili in koga ne. Ali pa verjamete, da se bo le obdržala ta bistvena značilnost, ki je bila očitna do sedaj. Tudi tukaj bi odgovorna odločitev s strani državnega zbora zahtevala, da nam vlada ali pa predlagatelji dejansko predložite še kako konkretno in v detajle napravljeno analizo, koliko podjetij bo dejansko obdavčenih in koliko ne. Če tega ne boste imeli v rokah, potem že vnaprej povem, da je to neodgovorna odločitev. Zato je pa veliko bolj pametno, da bi se državni zbor odločil za predlog Nove Slovenije, ker končno je predlog, ki je odpravil vse te nore koncepte in nestrokovne koncepte pretežnih deležev. Izhaja iz zelo jasnega principa: kapitalski dobiček mora biti obdavčen, in sicer s tremi različnimi stopnjami, in da se malega investitorja brani v tem smislu, da če je kapitalski dobiček dolgotrajen dobiček, pridobljen po petih letih in je manj kot 10 milijonov, potem je pa tega oproščen. To je veliko bolj pametno, ni nikomur pisano na kožo. Vaši predlogi pa, se bojim, tisti do sedaj, prvi, ki ga je vlada sprejela, ko je bila še velika koalicija, malo večja, kot je danes, drugi, ki je bil predstavljen v odboru za finance, in zdaj tretji, vsi pa imajo skupno značilnost: pisani so na kožo določenih ljudi. Dajmo izvedeti, katere hočete ščititi in katerih ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Vizjaka, potem gospoda Drobniča. Izvolite.
Hvala lepa. Naj pri tem členu uvodoma povem, da počasi razpada ta koncept, ta barka in ta napoved ministra, da bo na eni strani obremenil kapital, po drugi strani pa razbremenil delo in da je to vezna posoda, kjer gre nekaj noter in ravno toliko gre ven. Kar nekaj amandmajev in sprememb k zakonu o dohodnini je že bilo sprejetih, nekaj jih je celo minister podprl, kar pomeni, da ta vezna posoda le ne bo takšna, kot je bilo mišljeno na začetku. Zato tudi težko govorimo o neki prvi stopnji davčne reforme. Ob tem pa želim povedati, da je ta amandma Slovenske demokratske stranke kot tudi amandma koalicijske partnerice Nove Slovenije naravnan prav k temu cilju. To se pravi, da na nek način le obremeni tudi kapital in prav definicija oziroma 87. člen zakona definira, kaj je obdavčljiv kapital, ne kaj je kapital, kaj je tisti kapital, ki je po tem zakonu predmet tudi dohodnine. V Slovenski demokratski stranki zato z amandmajem povzemamo rešitev, ki jo je vlada predlagala in ki tudi ni bila predmet toliko razprave glede nepremičnin. Ostro pa nasprotujemo uvajanju tega tako imenovanega pretežnega deleža, kajti ni nam jasno, čemu in kaj je bil motiv ministrstva, da je opredelil kot pretežni delež, ki je po novem seveda obdavčljiv delež do 10% oziroma nad 10% v gospodarskih družbah, vse, kar je pa manj, pa ni predmet obdavčitve. To ni bilo pojasnjeno na odboru in seveda potem se kar ponuja nek zaključek, da so delničarji v velikih družbah z veliko kapitala pa manj seveda kot 10% nekako izvzeti iz obdavčitve dobička na kapital. Medtem pa tista manjša podjetja, ki so jih ustvarili posamezniki, bodisi s svojim znanjem, sposobnostmi, s prizadevanjem, delom in so seveda potem posamezniki tudi znatni lastniki teh družb, te družbe so rasle, so naredile nekaj, sedaj pa, če bodo seveda hoteli bodisi družbo prodati in jo prodali ali pripojili ali kakorkoli drugače storili in seveda iz tega nekaj iztržili bodo obdavčeni, seveda tisti "manjši", pod narekovajem manjši, v procentih, v absolutnih vrednostih kapitala pa bistveno večji lastniki, pa ne. To je povsem nelogično, to ni stimulativnoza razvoj malega podjetništva, obrtništva, malega gospodarstva na sploh, ki naj bi bil in mora biti generator gospodarskega razvoja, saj bodo ti, ko bodo seveda prodajali oziroma ko bodo odsvojili kapital, plačali dohodnino, medtem ko drugi ne. Zato seveda v predlaganem amandmaju ukinjamo sploh ta termin pretežnega lastnika. Mislim, da je popolnoma nepotreben. Osnovna ideja vlade v 87. členu je bila tudi ta, da so kapitalski dobički obdavčeni, če mine med pridobitvijo in odsvojitvijo manj kot tri leta, in seveda so neobdavčeni tisti, če mine daljši čas. S tem seveda ne vidimo neke dejanske implementacijo, namere vlade, da obdavči kapital. Imamo celo kopico tranzicijskih bogatašev, če bodo ti svoje deleže prodali, ne bodo plačali tudi tolarja davka ne, kar ni prav. Če je iskrena namera, potem da bomo seveda obdavčili kapital. Zato v predlaganem amandmaju predlagamo, da bi vsi tisti, ki bodo ne glede na interval med odsvojitvijo in pridobitvijo iztržili in imeli dobička več kot 10 milijonov, plačali ustrezno dohodnino. To se pravi, nek ocenjen limit 10 milijonov je tisti, po katerem, mislimo, da so pa to res ekstra dobički. In prav je, če država namerava obdavčiti kapital, da te ljudi z neko davčno stopnjo, predlagamo efektivno 15% davčno stopnjo, ta kapital tudi obdavčimo. Ta obdavčitev ne bo zadela malih varčevalcev na dolgi rok, kajti ti ne bodo iztržili 10 milijonov dobička. Govorim o dobičku, to je razlika med vrednostjo ob odsvojitvi glede na vrednost ob pridobitvi. Menim, da bo ta rešitev zadela predvsemte z ekstremnimi dobički in prav je, da plačajo državi davek, če država to želi; če pa država tega ne želi, pa naj nam ne govori, da želi obdavčiti kapital in razbremeniti delo. To je tudi osnovni smisel tega amandmaja, ki ne nazadnje tudi prinaša nekaj vdržavni proračun in ni amandma, za katerega večkrat slišimo od vladajočih, češ, opozicija predlaga samo všečne, tiste amandmaje, ki samo dajejo, in ne takšnih, ki prinašajo. Ta amandma je takšen, ki nekaj tudi prinaša. In ob upoštevanju tudi sprememb 143.člena, ki govori o uporabi tega člena, bo ta amandma zajel tudi tranzicijske bogataše, in prav je tako.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Drobniča. Izvolite.
Že predhodniki so odprli vprašanje, kako je pravzaprav s strukturo teh, ki so obvezni plačati davek na kapital. To je zelo pomembno. Ne vem, ali je vlada to proučila. Ko sem gledal tole sliko z naslovnice, kjer so zbrani nasmejani obrazi Foruma 21, lahko med njimi pravzaprav zasledim točno te lastnike, ki se bodo izognili plačilu davka. Večina teh ne poseduje deleža do 10%, ampak so najmočnejši oziroma so najpremožnejši ljudje v Sloveniji. O tem se govori. In ti ljudje pravijo takole: "Najpremožnejši Slovenci naj bi se bojevali za socialno in družbeno pravično državo." Saj vi delate v nasprotju s tem! Oni razlagajo, da se bodo bojevali za socialno pravično državi, vi pa greste celo proti temu. Razen, seveda, če gre za neko drugo sporočilo, lažnivo, da se za tem skrivajo. Ker če želijo, da je to socialno pravična država, potem jih morate enako obdavčiti kot ostale državljane. Prej ste govorili, da boste prihranili pri nadomestilih za invalidnost 4,5 milijarde - tranzicijskega kapitala je okrog 400 milijard, to je na hitro pridobljen kapital v Sloveniji. To so ti tajkuni, ki so na hitro obogateli. In ta mednarodni strokovnjak Štiglic je rekel in priporočil tranzicijskim državam, kjer so se na hitro povzpeli nekateri bogataši, da se uvede poseben davek, tranzicijski davek. In če bi vi vsaj normalni davek uvedli, ne tranzicijski, tak, ki pritiče na osnovi pravičnosti, da vsak plača davek, ne da samo šibki in tisti, ki nič nimajo, plačujejo, pač pa enako vsi, potem bi dobili 40 milijard denarja, gospod minister, 400 milijard je v ceni in 10%, če bi to naredili, imate 40 milijard denarja v proračunu. Tam notri je treba obdavčiti. Zato je vaš koncept napačen in dela kompletno razslojevanje ne na pravični osnovi. O tem govorimo pri tem amandmaju, ne o številkah. Zato, spoštovane kolegice in kolegi, podprite ta amandma.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Bajuka. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Rad bi samo še dodal eno vprašanje za predstavnike vlade, konkretno bi rekel gospoda ministra. Rad bi vedel, slišali smo že danes, ne enkrat, kar dvakrat kakšni so izpadi ali pa pridobitve, takšnih in drugačnih amandmajev. Jaz mislim, da ta državni zbor mora vedeti, kakšni so bili predvideni učinki prve verzije 87. člena, ki ga je vlada že opustila, če se je strinjala s predlogom spremembe, ki je bila sprejeta na odboru za finance in na predlog s strani Liberalne demokracije. Rad bi tudi vedel kakšen je, pa bi bil takrat izpad. Koso kar naenkrat šli z 10% koncepta pretežnega deleža kapitala na en procent. In kakšen je pa zdaj, v tem predlogu izpad. Govori se o učinkih, o odgovornosti in neodgovornosti takšnih in drugačnih predlagateljev. Jaz bi rad vedel, kaj je vlada predvidevala s prvo verzijo, kaj je predvidevala v drugi verziji in kaj predvideva zdaj v tretji. In ne samo to. Če ni bilo jasno v moji prvi predstavitvi, gospod minister, jaz bi vas rad vprašal, ali je kje poznana in kje objavljena ali sploh ministrstvo za finance ali pa vlada pozna distribucijo ali porazdelitev imetnikov delnic in deležev v srednjih in velikih podjetjih oziroma kaj je bil kriterij za te predlagane rešitve 60-ih milijonov. Ali je te, to kje objavljeno, ali lahko s tem razpolagamo? Zakaj 60 milijonov? Poznate distribucijo, zakaj ste se odločili za 60 milijonov. Brez tega bi bilo pa neodgovorno, da bi ta državni zbor katerokoli odločitev sprejel, če se bo utemeljevala na takšnih razlikah med zavezanci. Zato vztrajamo pri našem predlogu, da je kapitalski dobiček treba obdavčiti tam, kjer se je zgodil, oprostiti pa samo tiste, ki so mali delničarji, ki očitno niso veliki akterji na kapitalskem trgu in ki že vsi v tem zadnjem desetletju vemo, da so bili še kako opeharjeni s strani slovenske države, ki ni znala braniti malih delničarjev in njihovih interesov.
Hvala lepa. Gospod minister, ste želeli besedo? Izvolite.
Hvala lepa. V zvezi z vprašanji, ki so postavljena, bi rad odgovoril naslednje, najprej gospodu Vizjaku. Te stvari sem pojasnil, jaz sem stvari v zvezi s tem, zakaj in kaj je bila logika pravzaprav tega 87. člena pojasnil zelo na dolgo na odboru, kar boste lahko si prebrali tudi mogoče iz zapisnika. Debata je bila res izjemno široka. Pa da ponovim samo v nekaj besedah, kaj je bila logika. Če bi bili, recimo, že dlje časa od prvega začetka tranzicije in bi imeli normalno stanje na trgu kapitala, potem takega predloga, kot je v 87. členu, vlada ne bi pripravila. Ampak bi pripravila predlog kjer bi bilo, tako kot je, recimo, v večini že zrelih ekonomij za določeno obdobje kapitalski dobiček obdavčen več od tistega kratkega obdobja, to je, ena do tri leta imajo posamezne države, ko recimo, poskušajo destimulirati špekulacije, od tega obdobjadalje pa obdavčen manj, z neko, recimo, polovično ali neko kaskadno lestvico, ki je bila tudi v enem od teh predlogov prikazan. Vendar, to je normalna situacija, tam ni potem posebnih olajšav ali pa posebnih obremenitev posameznih skupin. Mi smo sledili logiki, takrat mogoče niste bil na odboru, ko sem to razložil, sledili logiki, da do določene mere upoštevamo predlog tega nobelovca Stiglica glede tako imenovanega tranzicijskega davka. To smo vgradili v 87. člen. Iskanje prave, recimo, modifikacije tegaje pa zelo težko, zato ker tisti moment, ko nekaj uvajaš, neko drugo področje s tem prizadeneš. In želeli smo seveda da trg kapitala ima stimulacije, da se še razvija. Torej, kako zdaj to narediti, da hkrati ne prizadeneš majhnih podjetij, katerih razvoj želimo? Kako zajeti v bistvu tiste dohodke, ki pa so dohodki, ki, recimo, izvirajo iz te tranzicije. In tukaj je šlo v več fazah in jaz moram reči, da vlada podpira ta predlog poslanskih skupin LDS, Združene liste in DeSUS-a v več fazah. Prva faza 10%, karje tudi omenil gospod Drobnič. Zakaj 10%? Zaradi tega, ker ko smo postavili nižji odstotek, nastal problem, da s tem pa zajamemo v bistvu vse tiste, ki so pravi podjetniki, ki vložijo mala podjetja in dejansko imajo več kot 10 - odstotni lastniški delež, ker si lahko lastnik 100 - odstotno malega podjetja ali pa 50 - odstotno in seveda s tem destimuliraš razvoj malih podjetij. Prva je bila nižja meja, nakar smo iskali rešitve, kako pa izvzeti potem, ko distorzijo narediš na enem koncu, seveda jo moraš popravljati na drugem - na kakšen način zajeti potem pa več tega tranzicijskega dohodka. Šli smo na en odstotek, vendar hkrati izločili podjetja, ki imajo manj kot dvesto milijonov tolarjev kapitala, da smo ta mala podjetja izločili. Če vložiš v malo podjetje,se pravi v podjetje, ki ima manj kot 200 milijonov kapitala, potem nisi obdavčen za kapitalske dobičke v neskončno, ampak si obdavčen za tri leta. Če prodaš kasneje, nisi obdavčen, tako kot če bi imel manjšinski delež v srednjih in večjih podjetjih. Vendar ima to tudi svoje pomanjkljivosti, ker smo določili 1% in smo iskali, glede na razpravo, ki je bila zelo dolga na odboru, druge rešitve. In smo našli to rešitev potem 60 milijonov; 60 milijonov izvira iz povprečja velikih podjetij, ki je približno 5 milijard 400 milijonov. Če od tega vzamete 1%, je 1% približno 54 milijonov - zadnje podatke imamo za leto 2002. Če upoštevamo še inflacijo v tem obdobju ali pa rast tega kapitala, potem prideš približno na 60 milijonov. To se pravi, gre za 1% delež v povprečnem velikem podjetju in to je tista meja, ki se nam je zdela smiselna po vseh analizah, ki smo jih naredili, da, recimo, zajamemo tiste velike deleže v teh podjetjih. Da pa hkrati ne zatremo razvoja trga kapitala, ki ga želimo razviti, se pravi, za vse te, ki so manjši deleži, je triletno obdobje obdavčitve, potem pa ni, in hkrati izključimo tudi vsa tista podjetja, ki so mala, ki jih želimo pa posebej stimulirati. Zelo zapleteno, ko enkrat začneš delati v bistvu to logiko Stigličevega predloga, vidiš, da je v praksi lahko več stranskih, in to negativnih stranskih učinkov, kot pa pozitivnih. Od tod ta predlog, ki ga mi podpiramo. Če grem pa še na vaše predloge - gredo v podobni smeri, se strinjam - vendar imamo problem, recimo, pri SDS-ovim predlogu. Vi ste vezali ne na kapital, ampak ste vezali na kapitalski dobiček, ki je dejansko dosežen. Takšen dobiček, če bi tako gledali - če primerjamo sedaj s predlogom 60 milijonov kapitala, bi tak kapitalski dobiček moral ustvariti v nekih normalnih razmerah, ko je,recimo, donosnost, ne vem 5 - 7% in ko se toliko in toliko dividend izplača, recimo, 30, 40%, bi moral približno v petih letih doseči 10 milijonov, ker na 60 milijonov 10 milijonov kapitalskega dobička pomeni 16,7% donosnost, pet let bi potreboval, da bi takšno donosnost tudi bila. Se pravi, vaš predlog je približno tak kot predlog, ki ga mi podpiramo, če bi nekdo prodal v 10 letih. Vendar problem vašega predloga vidim v tem, da ko boš videl, da gre ta kapitalski dobiček proti 10 milijoni, bo tisti, ki bo imel te delnice, jih bo prodal in bo davčno načrtoval. Se pravi, se bo v bistvu lahko izognil, medtem ko tukaj gledaš pa petletno preteklo povprečje. Se pravi, kadarkoli je v preteklem povprečju več kot 60 milijonov, in seveda se strinjam z vami, gospod Bajuk, da potem, če se ta amandma sprejme, se mora popraviti 143. člen in črtati drugi odstavek - imate prav. Ampak, če se ne sprejme, se ne more tisto popraviti, je treba narediti toliko prilagoditev, ker ta že določa, na kakšen način se pogleda osnova. Se pravi s tega vidika mislim, da bi se pri vašem lahko bolj izogibali kot pri tem, zaradi tega ga mi ne podpiramo. Toliko sedaj, jaz upam, da sem odgovoril na vprašanje.
Hvala lepa. Najprej gospod Bajuk, potem gospod Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! težko je človeku, ki je sledil te debate, dejansko razumeti, kaj ima vlada za cilj. Kar naenkrat zdaj slišimo, da je bila gonilna sila pri vseh teh predlogih neka pozornost do malega podjetništva. Kakšno zvezo ima to z vašim prvotnim predlogom? Nično! To je bilo napisano na kožo določenih ljudi, da ja ne bodo plačali nobenega davka. Konkretno sem vam že dal primer, kako bi nek lastnik 1% deleža Mercatorja, na primer, če bi prodal, ne bi plačal nič na podlagi vašega predloga - nima nobene zveze z malim in srednjim gospodarstvom. Prav tako tudi 1% nima nobene zveze z malim gospodarstvom. Bojim se pa tudi, da ta predlog, ki pa je našel neko povprečno mero kapitala, ki naj bi bila 60 milijonov, da ni to nekaj podobnega. Dejansko tu ne gre za to. In zakaj vztrajanje vlade pri tem konceptu, da je treba delati razlike, od kod je nekdo kapitalski dobiček ustvaril? To je s strokovnega vidika napačen pristop. Kapitalski dobiček je kapitalski dobiček. Poglejte, že stari Rimljani so rekli "pecunia non olet", denar ne diši ali pa ne smrdi, denar je denar. Kapitalski dobiček je ustvarjen. Edino, kar je pomembno, je, da se odločimo, koga bomo obdavčili. Saj to je zakon o obdavčitvi fizičnih oseb, tisto o podjetjih je šlo že mimo. Kje ste pa tam bili s predlogi za nek poseben pristop do malega podjetništva? Saj ga tudi tam ni, zakaj pa kar naenkrat tukaj? V čem pa naj bi bila razlika? Jaz vztrajam pri tem, da je težko verjeti, da naj bi to bil cilj, ki ga je vlada zasledovala in ga še zasleduje, ker te možnosti ste že prej imeli, pa niste sprejeli nobenega predloga, kar se tega tiče. Ko smo dajali pobude, da bi uporabljali instrument fiskalne politike za investicije, na primer, v določenih krajih v Sloveniji, je bila vlada absolutno proti - ne, ne, se bo vse podrlo. Torej, od kod ta koncept? Dejansko pa, gospod minister, ni zadosten samo podatek, da naj bi to bila povprečna - po vašem zadnjem predlogu, ki ga zdaj podpirate - vrednost kapitala ali pa vrednost kapitala v povprečnem podjetju v Sloveniji. Zakaj pa povprečen potem? Tu je napačen pristop. Pristop je pa napačen zato, ker se ne morete odklopiti od tega koncepta, da hočete delati razlike, kje je kapitalski dobiček dejansko ustvarjen. Treba je uvesti koncept kapitalskega dobička. Da je kapitalski dobiček lahko predmet obdavčitve na Slovenskem, kar do sedaj ni bilo, saj vsi poznamo podatke, saj ste jih sami posredovali. V letu 2002, če se ne motim, če me spomin ne vara, je iz te naslovnice prišlo 64 milijonov tolarjev v enem letu! Pa saj vemo, da je vse to skupaj hec do sedaj bilo, ker se zavestno nismo hoteli tega lotiti. In če se tega ne bomo lotili, potem bomo imeli pa takšne in drugačne težave z enim invalidom ali drugim invalidom, III. kategorija, IV. kategorija, ali leva roka ali desna roka. Dokler se Slovenija ne bo odločila in ta vlada odločila, da bo iskala sredstva tam, kjer so, ne pa tam, kjer jih ni, je zaman vsaka debata. Še vedno vztrajate pri tem konceptu, ki je po naši oceni strokovnonapačen, hočete delati razlike - od kod naj bi to prišlo. Ne moram pa to drugače razlagati, kot da to je ponovno spet pisano na kožo nekaterim. In dokler nimam takšnih podatkov, ki so vam na razpolago, kako je distribucija, kako so porazdeljeni delničarji in pa kapital v slovenskih podjetjih, potem pa sploh ne moremo naprej debatirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Nekaj bi le rad povedal na to ministrovo izvajanje. Poglejte, človek v opoziciji ali pa tudi sicer verjetno državljani pričakujejo, ko se vlada loti davčnega sistema in davčne politike, da ima neko strategijo in potem, da potem tudi zakonodaja, ki jo predlaga, implementira to strategijo v okviru teksta inčlenov. Če beremo koalicijsko pogodbo štirih strank, je v tej koalicijski pogodbi pisalo nekaj o tej strategiji. Pisalo je, da se bodo obdavčili socialni transferi, rente, tralala. Pisalo je tudi, da se bo ta triletni rok obdavčitve skrajšal, to piše v koalicijski pogodbi. Sedaj imamo rešitve, ki tem pogodbenim zadevam ne sledijo. Še več, ne bi o tem govoril, če ne bi bilo še več. To, kar je v osnovnem tekstu besedila 87. člena za prvo branje glede pretežnega lastniškega deleža, ni bilo moč razumeti, da gre to za tranzicijski davek, ker je govoril o pretežnem lastniškem deležu, jaz pa smatram pod tranzicijski delež tudi eno in pol procenti delež Mercatorju, ki ga ima danes nekdo ali, ne vem, v teh velikih, ogromnih firmah z ogromnim kapitalom je majhen delež lahko ogromno bogastvo. In teh predlagano besedilo 2. točke prvega odstavka 87. člena ni obravnavalo. To se pravi, teh ljudi ni bilo oziroma te tranzicije ni bilo notri. Bili so ti majhni, ki so zrasli, ki so delal, ki niso povezani toliko s tranzicijov tem negativnem smislu, to se pravi, kako na hitro dobiti nek kapital na polovico z insiderstvom in vsemi drugimi značilnostmi našega trga in dela, temveč so to tista mala podjetja, ki so rasla, ki so gradila in ki so v pretežni lasti posameznih, enega dveh, družine, po dveh partnerjev, bog si ga vedi - ampak te je zajel ta. In zdaj vidim, kot pravi minister, da je bil v bistvu tega drugega člena ta tranzicijska zadeva. To šele zdaj, recimo, je moč razumeti, ko predlaga ta amandma. Zaradi tega je bilo, spoštovani minister, moje vprašanje, ker jaz ta amandma sem danes dobil na klop, ki ga je predlagala, ki sta ga predlagali dve stranki vizavi pretežnega lastniškega deleža. Zato je, oprostite mi, zelo težko slediti pot, ki jo ima vlada pri tem konkretnem zakonu v dohodnini glede kapitalskih dobičkov, zelo težko iz vseh teh različnih predlogov. Spoštovani minister je komentiral amandma Slovenske demokratske stranke glede desetih milijonov in v bistvu ne glede na čas odsvojitve, da bi s tem nekdo davčno malo prilagajal svojo prodajo in seveda lovil - da ne bi bilo. Seveda, v tem ni nič slabega, ampak to bo. Mi zdaj govorimo o tranziciji, ta amandma je usmerjen za nazaj, za tranzicijo. Kajti, ta ne more več špekulirati, če ima on, ne vem, v nekaj delnicah ali pa, ne vem, v svojem deležu v Mercatorju, ali v katerikoli drugi večji družbi kapital, ki ga je dobil v tranziciji, je to že dosegel in presegel 10 milijonov zdavnaj. In te naj bi, po moje, plačali v povezavi z 91. členom, kar je treba pomeniti, da ne gre kompletna razlika v davčno osnovo, temveč je še potem tukaj predmet davčni oprostitev oziroma odbitkov davčne osnove. Tako ne vem, lahko bi zaključil le s tem, da res iz osnovnega teksta obrazložitev in amandmajev in koalicijske pogodbe kot nekega začetne strategije, oprostite mi, spoštovana vlada, ampak ne vidim koncepta, ki ga sledite.
Hvala lepa. Gospod Bajuk izvolite, potem gospod minister.
Hvala lepa. Samo na dve stvari bi odgovoril. Najprej obdobje tri leta. Bom rekel, da verjetno sem bil tudi jaz eden od tistih krivcev, da je to prišlo v koalicijsko pogodbo, čeprav pač nisem član. Ampak takrat sem pisal o tem področju in takrat je seveda bilo razmerje na trgu kapitala popolnoma drugačno, kot jedanes. Takrat so bile obrestne mere neobdavčene, takrat je bil težko pognati trg kapitala. In moji predlogi so šli v to, da se skrajša na enoletno obdobje, da bi bila stimulacija, da se trg kapitala razvije. In verjetno so pač upoštevali te predloge in sote predloge tudi vključili v koalicijsko pogodbo. Tako da s tega vidika so se pa razmere zelo spremenile. Mi imamo zdaj izjemno hitro zniževanje obrestnih mer. Hkrati imamo pač koncept dohodnine, ki tudi zaradi direktiv uvaja tudi obdavčevanje, sicer zelopostopno, ampak tudi obdavčevanje obresti; skratka, postajajo te različne finančne naložbe približno enako obdavčene. S tega vidika seveda se zdaj selijo tudi nekateri prihranki iz vlog v trg kapitala, kar povzroča - recimo, v marcu je bilo tega za 6 milijard tolarjev naložb v trg kapitala. Se pravi, ta trg kapitala sedaj ne potrebuje dodatnih stimulacij. In s tega vidika je logično, da odgovarjaš v tistem trenutku, ko gremo v RM2 in pričakujemo tudi vstop v evro in seveda tudi to, ko gremo v Evropsko unijo - vse to vpliva na drugačne razmere kot so bile takrat. Zato je to triletno obdobje smiselno obdržati in ne pregrevati trga kapitala z dodatnimi stimulacijami. Drugo vprašanje pa v zvezi z malimi podjetji. Mala podjetja, vi ste, če sem vas prav razumel, pa se opravičujem, ker lahko, da sem narobe razumel, mi smo prav zato postavili to mejo 200 milijonov kapitala, ki zajema 96% malih podjetjih, da za te, ki vlagajo v ta mala podjetja, družinska, kjer imajo velike deleže, lahko tudi 100% deleže, da so te izključeni iz pretežnega lastništva in da za te velja triletno obdobje, v katerem, če prodajo, pač je kapitalski dobiček vključen v dohodnino, potem po treh letih pa ne, da ravno ta podjetja stimuliramo, ker to je tisto podjetništvo, ki ga želimo stimulirati in zato smo tudi zakon o podpornem okolju za podjetništvo predlagali in ste ga vi tudi sprejeli v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bajuk potem.
Hvala lepa. Moram tudi še pojasniti, ker govora je bilo o predlogu nobelovega nagrajenca v ekonomiji dr. Stiglica in tudi v odgovoru je gospod minister ta koncept uporabljal. Mislim, da tukaj mešamo dve stvari, ki sta popolnoma drugačne. Tukaj obravnavamo zakon o dohodnini v nekih normalnostih, nanoben način pa ne vključujemo ta izredni zakon, ki ga je ta gospod predlagal. Josef Stiglic je predlagal to kot rešitev za Rusijo, kjer je ravno v povezavi s tem tajkunom Hodorkovskijen je takrat predlagal in to smo tudi v Sloveniji lahko brali v Financah- mislim, da je bilo 15. decembra lani, članek ravno o tem, kako bi morala Rusija obdavčiti vsaj 90% kapitalskega dobička teh ljudi, ki so čez noč obogateli. To je poseben davek, ki pa ni povezan s tem, o čemer danes tukaj debatiramo. Morda bo v slovenskidružbi do tega še kdaj prišlo. Dejstvo pa je, da tukaj imamo in vsako sklicevanje s strani vlade na kakšno takšno primerjavo s tem predlogom je pa - najmanj, kar lahko rečem, recimo, smešen - nima nobene povezave. To, kar ste vi predlagali v prvi verziji,v drugi in zdaj v tretji, nima absolutno nobene povezave s predlogom gospoda Stiglica. Ne samo to, dejansko deluje ravno nasprotno. To mislim, da je treba zelo resno imeti pred očmi, ker če ne, se debata še kako zmeša in se skuša prikazati takšne in drugačne pristope kot veliko bolj zanimive, kot pa dejansko ali očitno so. Bi se pa vrnil, gospod minister, k vašem zadnjemu odgovoru. Dejansko niste odgovorili, zakaj naj bi bil ravno zakon o dohodnini tisti instrument, preko katerega naj bi vlada podpirala investicije v mala podjetja. Od kod pa spet to? In odgovora z nekega strokovnega vidika še nismo slišali. Rad bi vedel, zakaj pri takšne pristopu vztrajate, težko najdem to - zdaj, po spominu sem iskal, razno razne knjige sem prebral, in tega še ni. In ker sem ravno pri besedi, bi pa vas rad vprašal še eno drugo zadevo. Mi se moramo vsi zavedati, da živimo v tem globaliziranem svetu. Naši sosedje imajo svoj davčni sistem, ki pa ni enak našemu. Mi se moramo, ne glede na to, ali nam je to všeč ali pa ne, se moramo temu prilagoditi. Ker v kolikor bo Slovenija vztrajala pri takšnih, nekih čudnih pristopih, bomo imeli težave, in bodo ljudje - zdaj še sploh, ker mene ne bo, enostavno šli, enostavno se bodo zapeljali, pa kje drugje vlagali kot pa v svoji lastni državi. Torej, tudi predlog, ki ga je postavila Nova Slovenija, je zelo v smislu tega, kar se dogaja v naši neposredni bližini. Kot veste, Avstrija ima kratkoročno zelo visoko obdavčitev kapitalskega dobička v prvem letu, zato mi predlagamo, da je naš nižji tudi v podporo razvoju našega kapitalskega trga. In ne samo to, tudi njihove stopnje so potem višje. Kar se pa tiče dolgoročne, 20%, je pa, mislim, da nas bodo kolegi Liberalne demokracije pa Združene liste še kako podprli, ker edini, ki se je pa boril za nižjo stopnjo, kapitalski dobiček, je bil George Bush. Jaz upam, da ne boste vi predlagali isto, kot se je George Bush zavzemal v svoji državi, da bi odpravili tam, v ZDA, davek na kapitalske dobičke, potem ga je pa hotel znižati in začasno je tudi to dosegel. Upam, da se ne zgledujete po njem, vsaj jaz sem razumel, da se ne strinjate s tem gospodom. Hvala.
Hvala lepa. Kolega mag. Vizjak.
Hvala lepa. Jaz bi dejansko le toliko, ker se gre zaradi konsistentnosti, spoštovani minister, vas le toliko želel bi opozoriti, da je vlada predlagala besedilo zakona, kakršnega je predlagala, in vlada ni predlagala 200 milijonov meje, kot jo predlagal - ne vlada sedaj, ampak skupina poslancev oziroma dve poslanski skupini. Jaz verjamem, da ste morebiti tudi vi tako priporočali, vendar jaz sem govoril o konceptu, ki ga je sledila vlada, in ta koncept se slika čez besedilo, ki ga je vlada dala v postopek in ki ga je nekako tudi argumentirala. Danes je ta rešitev prišla na mizo s strani poslanskih klubov. In iz vaše obrazložitve šele danes lahko sklepam, da sledite torej neki drugi, bi rekel, da greste na kapital in da izključujete 96%, če prav razumem malih podjetnikov, ven. To je prav, to je prav. Vendar iz tega, kar ste predlagali oziroma kar je vlada predlagala, tega ni moč sklepati. To je moč sklepati šele danes na podlagi amandmaja dveh poslanskih klubov, ne vašega - mislim, formalno gledano. Tako da moj očitek, da ni neke konsistentne logike teh predlogov s strani vlade, ne vem, je težko s temovreči. Vendar mislim, da če je sedaj to tisto, kar mislite, da je dobro, smo bliže, smo dosti bliže rešitvi; kar je bilo prvotno predlagano, pa seveda ne. Toliko sem želel. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Minister, prosim
Bom še enkrat povedal odgovor gospodu Vizjaku. Zelo komplicirano področje, in zavedali smo se, ko smo zakon že na vlado dali, da bo to področje treba še preštudirati in poslušati diskusije. Ravno tako tudi diskusije z gospodarsko zbornico, posebne diskusije smo še enkrat potem opravili tudi z ekonomisti. Tako da je tu, čisto priznam, bilo več faz do tega predloga, končnega, ki je upošteval diskusijo na odboru, diskusijo še, bi rekel, po teh skupinah, ki so pomembne - po mojem mnenju, in da je to nekako optimum. Ampak strategija je bila vseskozi enaka. Logika je bila v bistvu enaka kot Stigliceva logika - ne enako, rekel sem, varianta njegove logike, ki jo je postavil, in ta logika je, da se neproduktivno pridobljeno premoženje na določen način obdavči in da se stimulira pa tisto, kar je produktivno pridobljeno s pomočjo podjetništva, s pomočjo ponujanja storitev in ostalega na trgu. Tako je bila strategija, priti do nekega modela, ki ne bo slab za en del gospodarstva in da bo hkrati te dohodke od premoženja, ki ni bilo, recimo, pridobljeno z nekim produktivnim delom, podjetništvom in podobnim, o čemer tudi Stiglic piše, da bi to nekako zajeli. Tako mislim, da je to zdaj kombinacija, ki je optimalna. Seveda pa, kot sem rekel, vsake take -več ciljev hkrati z enim zakonom, z enim modelom, je problematično zajeti. Hvala lepa.
Lahko preidemo na odločanje? Smo pri 87. členu, pri prvem amandmaju, ki ga vlada poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Če bo ta sprejet, bosta amandmaja pod točko 2 in 3 brezpredmetna. Glasujemo. 48 navzočih, 9 za in 38 proti. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Ker ni bil sprejet, lahko odločimo o naslednjih dveh, najprej o drugem. Gre za amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Glasujemo! 50 navzočih, 11 za, 38 proti. [[Za je glasovalo 11.]] [[38 proti.]] Glasujemo še o tretjem amandmaju poslanskih klubov LDS, ZLSD in DeSUS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom glasoval proti temu amandmaju. Vlada na naše vprašanje - ne enkrat, trikrat ni odgovorila. Gospod minister ni dal strokovne podlage, zakaj ta predlog, kot ni bilo nobene strokovne podlage na prvega, ki ga je vlada sprejela, ne na drugega, ki ga je spravila skozi poslansko skupino LDS-a, in tudi za današnjega ni. To je napačen pristop. Tako se davčni zakoni ne bi smeli pisati. Odločno bom glasoval proti in pričakujem, da ne bom sam. Hvala.
Želi še kdo besedo? Ne. Potem bomo odločali o amandmaju pod zaporedno številko 3 k 87. členu. Glasujemo! Smo sredi glasovanja. 54 navzočih, 44 za, 9 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 9.]] Amandma je sprejet. Pri 91. členu, minister, vi ste mi želeli nekaj reči v zvezi s tem, prosim.
Po mojem mnenju ta dva predloga potem nista relevantna, če je sprejet v 87. členu tretji amandma.
Mag. Vizjak.
Hvala lepa. Ker ni bil sprejet amandma Slovenske demokratske stranke k 87. členu, tudi amandma k 91. členu nima nobenega smisla in je brezpredmeten, ker se nanaša na potencialno sprejet amandma. In glede na to, da ni bil sprejet tudi ta amandma nima [[....]]
Pod zaporedno številko 1 [[...]]
[[...]]zato ga umikamo.
Pod zaporedno številko 1? [[Oglašanje iz klopi.]] Amandma poslanske skupine Nove Slovenije pa ostaja relevanten, gospod minister, in o njem lahko odločamo. Ali tudi za tega spodbijate?
Po mojem mnenju tudi ta amandma Nove Slovenije ni relevanten, če ni bil sprejet predlog amandmaja k 87. členu.
Prosim, lahko dr. Bajuk slišimo vaše mnenje v zvezi s tem.
Hvala lepa. Še kako je relevanten, seveda. Morda bi bilo treba kakšno besedo izključiti, v kolikor se nanaša na 87. člen. Vendar, itak ne pričakujem, da bo sprejet. Mislim pa, da bi moral državni zbor tudi o amandmaju Nove Slovenije k temu členu glasovati. Ima pomen.
Bo glasoval. Želi še kdo besedo? Nihče. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. To je amandma poslanske skupine Nove Slovenije k 91. členu. Glasujemo. 54 navzočih, 11 za in 42 proti. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 42.]] Ni dobil potrebne podpore. K 101. členu je poslanska skupina Stranke mladih vložila amandma. Želi kdo besedo? Kolega Vnučec, vi? Prosim.
Hvala.
Nisem vedel, ali me samo pozdravljate, ko ste vstopili, ali želite besedo. Prosim.
To je pa dobra koordinacija. Mi samo predlagamo tukaj, da se izenačijo, tako status, kar se tiče olajšav, tudi invalidov, ker menimo, da tudi invalidi, oziroma prejemki, oziroma olajšave pri teh zadevah glede na to, da tudi v drugih, imajo urejen status z zakonom. In obe organizaciji delujeta, lahko rečemo, tudi v javnem interesu. Seveda predlagamo, da se tudi taka dela, občasna in začasna nega ali pomoč invalidom, kar ni nekaj novega, je že desetletja uveljavljeno v naši zakonodaji, da je lahko to tudi olajšava. Kajti to delo ni privlačno in tudi drugače ni cenjeno, tem osebam pa veliko pomaga. In tudi na ta način, če bi bila to lahko olajšava, bi tudi na veliko lažji način prišli tudi invalidi do najnujnejše oskrbe in nege v vseh dnevnih aktivnostih. Hvala.
Želi še kdo besedo? Prosim, kolega magister Drobnič.
Amandma bi veljalo podpreti, bi ga pa veljalo tudi dopolniti. Sedaj invalidske organizacije, o tem smo se že večkrat pogovarjali. Če so invalidske organizacije, delujejo pod pogoji humanitarne organizacije, potem je to v redu. Invalidska organizacija se pač opredeli kot invalidska, lahko pa dela razno razne reči. O tem smo že večkrat diskutirali. In zato bi bilo, kot ponovno poudarjam, uvesti pojem "humanitarne organizacije", to je pod pojmi "neprofitnosti civilne družbe" in tako naprej. In to je univerzalna definicija, mednarodna. Sedaj, invalidske je pa tako: to so invalidi, ki pač opravljajo lahko neka takšna dela, lahko pa tudi kaj drugega. Moralo bi biti zraven tudi "humanitarne organizacije".
Dobro. Gospa državna sekretarka.
Hvala za besedo. Vlada nasprotuje temu predlogu amandmaja. Prvič, izraz "invalidskih" ni pomemben, kajti v drugi alinei 2. točke tega člena govorimo o prostovoljnih oziroma na podlagi vabila ali poziva povabljenih prostovoljnih, ljubiteljskih, humanitarnih, dobrodelnih in drugih dejavnostih - ne govorimo o invalidskih dejavnostih. Če je nekdo prostovoljno opravljal neko delo tudi za invalidsko organizacijo iz dobrovoljnih ali humanitarnih namenov, je v tem primeru že tako alitako oproščen plačila dohodnine. Za ta drugi del amandmaja pod 7. točko pa gre v bistvu za dohodke iz zaposlitve, ki jih druge fizične osebe opravljajo kot pomoč tem osebam in prejemajo redne dohodke in morajo biti izenačeni, kar se obdavčitvije tiče, z ostalimi dohodki iz zaposlitve. Če pa je seveda to prostovoljno, je pa že v tem predlogu zakona to oproščeno.
Želi še kdo besedo? Nihče. Potem bomo prešli na odločanje. Smo pri 101. členu, gre za amandma poslanske skupine Stranke mladih in o njem bomo sedaj glasovali. Prosim. Glasujemo. 48 navzočih, 8 za in 34 proti. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 34.]] Ni bil sprejet. Na peti strani pregleda, smo pri 102. členu in amandmaju poslanskih skupin LDS, ZLSD in DeSUS. Želi kdo besedo? Prosim. Imate besedo. Gospod Trofenik, imate besedo.
Hvala za besedo. Ta amandma k 102. členu je zelo zvito napisan. Na prvi pogled izgleda, kot da prinaša ugodnosti, da olajšavo ali znesek, od katerega se ne plačuje dohodnina, dvigne s 150.000 na 200.000. Ampak, oprostite, to je zvita prevara, ki je skrita v črtanju zadnjega stavka. Za kaj gre? Na odboru je bila sprejeta rešitev, da so oproščeni plačila dohodnine prejemki do višine 150.000, če je pa ta prejemek za te namene višji od 150.000 se pa osnova zmanjša za 150 ali je to odbitna postavka. Ta amandma pa v resnici to odbitno postavko ukinja in pripelje situacijo v nemogoče vode. Kaj to pomeni? Če je, recimo, prejemek 151.000, ni nobene olajšave in je treba plačati vse davke in dohodnino Opozarjam, da če je bilo prej govora o amaterskem športu in nekaterih drugih dejavnosti, ne samo s področja športa, moramo ugotoviti, da ni bilo ničesar napravljenega, da bi različne oblike organizirane civilne družbe, pa naj bodo to društva ali karkoli,lahko poslovala transparentno, zakonito in podobno. Da bi lažje to podrobneje razumeli tisti, ki se mogoče s tem ne ukvarjate, bom povedal na primeru. Neko športno tekmo najmlajših kategorij v pionirju ali cicibanu je treba pač soditi, ker so igre pač take, da jih je treba soditi. Po današnji zakonodaji je za tak honorar ali stroške najprej treba plačati poseben davek 25%, potem še akontacijo dohodnine 25%, in to vključno še na potne stroške in dnevnice, ki so s tem povezane, in še poseben prispevek v višini približno 6%. Za enkratne nagrade po obstoječi zakonodaji do višine 150.000 tolarjev, ni treba plačati posebnega davka 25%, je pa treba plačati dohodnino. In tekst, ki je bil v osnovi, je tudi opravičeval plačilo dohodnine, tako da bi praktični imeli neke vrste neto sistem do višine 150.000 letno, porazdeljeno praktično v pet obročnih plačil. Seveda, ta dvig z 150.000 na 200.000 je neumesten, trdim, in je nepotreben. Je pa to prevara, da bi lažje nasedli na tisti stavek, zadnji, da se črta, ki pa pomeni,da gre ta absolutni znesek 150.000, kot je v osnovi, v odbitno postavko. Če kaj, potem je to nedopustno. Navidezno, kljub temu da so spremembe že olajšale državni proračun, ko je v uvodu bilo povedano, za 15 milijard, je seveda, nelogično, nekdo predlaga amandma, ki pa navidezno olajša nadaljnje zneske. Dejansko pa s predlagano rešitvijo poskušamo na zvit način, tistim, ki ne spremljajo tega in ne poznajo, pozornost usmeriti nekam drugam in na tak način prepričati, da bi glasovali za, brez da se bi zavedali že nesprejemljivega stanja, ki je trenutno na tem področju, in vseh negativnih posledic, ki bodo temu sledile. Spoštovane kolegice in kolegi. Za to, da bi društva in druge podobne institucije lahko v okviru materialnih možnost, ki jih imajo, zakonito poslovale in še v sprejemljivih okvirih, je treba nekaj storiti pri zakonodaji. In to je tisto najmanj, kar se lahko napravi. Mi smo prej govorili o nagradah za vrhunske dosežke, ki jih je zelo malo v slovenskem športu, pa jih ocenjevali tako ali drugače. Še teh ne bo, če infrastrukture v športu ne bo, ker se ne bodo mogli vzgajati in nastajati vrhunski športniki. Ker če nimajo s kom tekmovati in če odmirajo, ne samo v smučariji, generalno vse mlade kategorije v različnih oblikah športa, tam, kjer Slovenija nekaj pomeni, in to na segmentu, ker klubi ugotavljajo, da ne morejo plačevati stroškov zakonito, sodniških pa tudi trenerskih, tisti, ki opravljajo, amaterji, trenerji dobrovoljno. Ampak ni možno od nekoga zahtevati, da sodi 40 vikendov v letu zastonj in mu na minimalno nadomestilo navržemo davek in ni možno zahtevati, da bi bili vsi trenerji profesionalci, zaposleni, manjšina jih je, zlasti pa za mlade kategorije. In če mladih ni, seveda, nobenih ne bo počasi. In ne obnašajmo se tako neodgovorno! Prej semodgovorno povedal, da se po dveh mesecih osvojitve ene izmed medalj izvaja davčna kontrola, če so bili od nagrad plačani davki in prispevki. Bilo bi korektno, tu nimam nič proti, če bi enako ažurno kontrolirali tudi nekatere druge davčne obveznosti ali pareševali milijardne neplačane obveznosti nekaterih velikih firm, ki se bohotijo z nerealnimi dobički, ki jih skrivajo tako ali drugače. Podobno je na področju športa. Znamo pregledovati od vaških klubov naprej, če niso plačali davkov od sodniških stroškovin podobno, ne znamo pa zagotoviti, da bi te institucije lahko zakonito poslovale, in s tem v resnici kažemo svoj iskren odnos do športa, do vzgoje mladih in prostih dejavnosti vseh oblik. Zato lepo prosim, najbolj bi bil zadovoljen, če bi predlagatelji umaknili ta amandma, ker je zelo nevarno ali pa ne bo prijetno glasovati za ta amandma. Če pa že, pa upam, da bo toliko kritične mase odgovornosti in pameti, da ta amandma ne bo sprejet. Hvala.
Kolega Sušnik.
Hvala lepa. Tudi sam bi rad povedal nekaj besed proti temu amandmaju. V celoti se strinjam z navedbami predhodnika in bi to potrdil še s tem, da je ob priložnosti obiska inšpektorice za šport dejansko bilo potrjeno, da se stroški sodnikov in stroški tekmovalnega sistema za mlade selekcije ne sme financirati iz tako imenovanega programa športa mladih, kar neposredno odpira vprašanje, ki je povezano s tem amandmajem; in sicer, da je pač ta segment delovanja športa mladih treba financirati z dotacijami in donacijami. In če je temu tako, kot predlagate oziroma boste poskusili uzakoniti to, kar ste zdaj predlagali, potem dejansko ne obstaja več nikakršne legalne možnosti za financiranje tega segmenta športa, ki se mi zdi, da je ključen. Ta rešitev je v posmeh in v nasprotju z vsem, kar se dela na raznih programih - Veter v laseh, na programih preprečevanja in varovanja mladine pred drogo in vsem tem. To je zastonj, ko se okrog obrnemo, s tem potem vse podremo. Mislim, da bi tu morali bolj odgovorno, predvsem pa ne morem verjeti, da predlagatelji tega amandmaja niste te stvari videli. Hvala lepa.
Gospa državna sekretarka, prosim.
Hvala. Vlada podpira predlog amandmaja treh poslanskih skupin iz naslednjih razlogov. Predlog nove dohodnine v bistvu na tem področju uvaja zelo pomembno novost. Oba predhodna govornika nista namreč opozorila na eno zelo pomembno dejstvo, da pa so povračila vseh stroškov oproščena in sploh ne gredo oziroma se ne vštevajo v to letno kvoto 200.000 tolarjev kot neobdavčen del dohodka. Gre v bistvu za oprostitev plačila dohodnine takrat, kadar fizična oseba prostovoljno sodeluje pri določenih aktivnostih. To je predvsem pri sodelovanju v društvih, v raznih humanitarnih, športnih, drugih ljubiteljskih dejavnosti. In če temu pravimo, da je to ljubiteljstvo, smo pač s tem predlogom uvedli nek limit, do katerega nivoja dohodkov pa še lahko smatramo, ali je neko opravljanje te dejavnosti prostovoljno ali ne gre mogoče pa že za čisto pridobitno dejavnost. S tem seveda, če ne bi podprli tega amandmaja, bi se zabrisala sled med pridobitnim in nepridobitnim oziroma prostovoljnim udejanjanjem. Mislim, da se s temi rešitvami bolj omogoča tudi to ljubiteljsko udejstvovanje, zlasti tudi še s tem, kar se pa dejanske stroške popolnoma oprosti in sploh niso vključeni v teh 200.000 tolarjev. Hvala.
Kolega Pucko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Dvomim, da predgovornika, kolega poslanca, nista prebrala osnovnega besedila tega člena, ki je bilo na odboru spremenjeno in dopolnjeno s tretjim odstavkom. V to iskreno dvomim! In če ta rešitev, ki je bila na odboru sprejeta, in zdaj z amandmajem treh poslanskih skupin poskušamo po eni strani dvigniti ta limit, po drugi strani pa določiti mejo, da najbrž ni veliko društev, ki bi lahko z veliko žlico delila neobdavčene zneske v višini do 200.000 tolarjev raznim fizičnim osebam, ki bi prek teh društev opravljale prostovoljne aktivnosti, da je to malo zavedanje. S tem se rešuje zelo širokkrog ali pa zelo širok diapazon vprašanj, ki v sedanjem zakonu niso ustrezno rešena. Ali je to prava rešitev ali ne, je drugo vprašanje. Imela pa sta možnost oba kolega, ki sta prej razpravljala, da bi sama predlagala boljšo rešitev. Prepričan sem, tako kot smo sprejeli amandma k 21. členu, da bi tudi k temu členu, če bi bila rešitev boljša, kot je ta, bi bil amandma sprejet. Zato mislim, da gre preprosto za veliko za sprenevedanje in zavajanje, da bo s tem konec vsega prostovoljnih aktivnosti ki so naveden v prvih treh alineah ali točkah 101. člena. Hvala.
Kolega Trofenik.
Hvala. Repliciral bi rad tako gospe državni sekretarki kot kolegu Pucku. Spoštovani kolega Pucko, zelo sem razočaran, da si od seje odbora do danes za 180 stopinj spremenil svoje stališče. Dobro bi bilo, da bi tudi kdo drug kakšen magnetogram prebral, če ga noče ali je pa pozabil, kakšno stališče je zagovarjal. Jaz praktično razumem. To, kar je gospa Kolarjeva povedala - pač, predlagateljem se to ne izide, ker vidijo samo bilanco. Pa tudi bilanco vidijo enostransko in so mi zelo blizu tisti, ki morajo zagovarjati proračune in sestavljati, zato se hitro vživim lahko v njihovo kožo. Kako enostransko, bom povedal pozneje pri enem členu, ne bom sedajmešal, ker bo razbil in dokazal, da to sploh ni interes dobiti za državni proračun čim večji izplen. Ampak to takrat, ko pride na vrsto malo težji amandma, kot je ta. Kolega Pucko, na odboru si kot predsedujoči na moje opozorilo ali vprašanje, ki je sledilo iz obrazložitve tega amandmaja - ker najbolj zvito je to, da je v tekstu to tako napisano, da bo to podzakonski akt prinesel. Tekst nič ne prinaša. In to je najbolj žaljivo, da so teksti tako napisani, da jih bo podzakonski akt tako tolmačil, kakor oblasti "paše", ne, kakor bomo mi sprejeli in kakor v dobri veri bomo mi sprejeli, da smo nekaj naredili. Tega se moramo zavedati in na to bridko ali resnico je treba tudi opozoriti. To se je videlo iz predložitve amandmaja oziroma obrazložitve amandmaja. Jazcelo trdim, da to sem niti, oprostite, ne spada. Pa recimo, na odboru se nisem niti vtaknil. Če pa sedaj preberemo to 3. točko 102. člena, pa jo lahko beremo nekateri tudi tako, da gre v te zneske kilometrina in potni stroški. In bi svetoval, da bi še kdodrug to dobro prebral, ne samo nagrada. Sedaj pa tisti, ki se ne zavedate resnosti položaja, če mislite, da je to amaterizem ali je to ljubiteljstvo, ko moraš iti, če si odgovoren, vsak vikend - in to 40 vikendov -, pa še med tednom iz Kopra v Ljubljano ali pa iz Ljubljane v Lendavo za gole potne stroške in še plačevanje davkov od tega. In če mislite, da slovenski športni klubi in druga društva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] so tako bogati, da lahko to plačujejo, se "prekleto" motite. Veste kaj jerezultat? Da ne morejo plačevati in nehote kršijo, potem seveda prihajajo inšpekcije in izdajajo odločbe, vodi to država kot terjatve [[...]]
Čas [[...]]
[[...]]do društev in tega ne postavljajo "by pass" klube, ampak to [[...]]
Čas [[...]]
Se opravičujem za [[...]]
Kolega Grošelj.
Hvala lepa za besedo. No, da bi se ravno temu izognili, gospod Trofenik, o čemer ste zdaj na koncu govorili - namreč, nimamo vsi zelo velikih športnih in drugih društev, pa ne nazadnje tudi kulturnih, pa tudi sredstev se jim premalo zagotavlja prek proračuna, donacij ali prek drugih virov. Zelo enostavna primera: imamo ekipe v nogometu, tudi žensko reprezentanco pa otroke do 14 leta, vendar se za vse ne da zagotoviti sredstev. Toda ko igraš tekmo, moraš imeti tudi tistega, ki bo držal tam zastavico za "korner" in tako naprej, in v takih primerih - ali pa, da bo počistil stadion, mu je treba mogoče dati dva ali pa tri tisoč. In da bi se taki problemi, ki so majhni, za neko društvo pa ne nazadnje niso tako majhni, so veliki, smo iz različnih okolij financirali, da se le določi nek limit, tisti, za katerega v končni fazi ne moreš predložiti ustreznega potrdila, da lahko to upravičiš. Potrdilo sicer bo, ampak ne nazadnje, to ne bo šlo prek obdavčitev - nič ni bilo to mišljeno: zdaj se bo pa izkoristil nek limit. Mislim, da je bila v tem smislu tudi na odboru razprava. No, tega nisem ravno zasledil, da bi bilo o tem posebno navodilo, ker ni potrebno, ampak dati neko obliko možnosti olajšave, do katere lahko sama društva urejajo za take ali tudi manjše primere. Tudi če pridejo otroci, ne nazadnje, zapeti ob otvoritvi neke take mladinske tekme, moraš dati kakšno cockto pa v končni fazi tudi kak sendvič, pa včasih tudi za vse ne moreš imeti prave fakture, ampak nakupiš to v trgovini; vem pa, da ta blok ni kot osnova za olajšave, take ali drugačne. V tem smislu, mislim, da je bilo predlagano in ta višina tudi določena. Seveda, da je pa povišana, je pa toliko bolje, pa vsaj nekaterim tudi bolj odgovarja. Hvala.
Kolega Pucko.
Hvala lepa. Kolega Trofenik, upam, da vaše razočaranje bo minilo tekom te razprave, še posebej zato, ker ste imeli vso možnost, da bi pripravili in predlagali boljšo rešitev. Hkrati sem prepričan, da je v tem zboru toliko posluha, da bi vašo boljšo rešitev, kot že tolikokrat, to vam pač priznavam, gotovo sprejeli. Postavlja se mi vprašanje, zakaj tega niste storili. Pripisali ste mi celo avtorstvo amandmaja, o katerem je razprava. Avtor sicer nisem; če bi bil, bi mogoče kaj drugega še zraven povedal.
Kolega Trofenik.
Najprej kolegu Grošlju. Očitno gre za nesporazum. Ravno to, kar vi pledirate, se ne bo zgodilo. Vam bo pa praksa pokazala; naj vas izuči, jaz ne mislim nikogar prepričevati. Kolegu Pucku pa naslednje. V dobri veri, da bo rešitev, za katero ste se sami zavzemali kot predsednik in član odbora - mislil sem, da smo to enkrat vsaj poskušali rešiti. Sem pa toliko realen, da kakršenkoli moj kvalitetnejši predlog, ki bi ga znal napisati, pa ga tudi imam na zalogo, nima nobene možnosti, da bi bil sprejet. Tako se pa ne norčevati. Mislim pa, da je cel kup ljudi v tem državnem zboru, kiso iz športa, ki so blizu športu, pa ki so starši, če ne drugo. In ne more biti vsem vseeno, če tisti osnovni segment športa ne bo imel zdravih temeljev in zdravih pogojev. Ni pripravljenosti spregledati. Lepo bi bilo, seveda, jaz sem samo eden izmed tistih zelo malih kamenčkov v mozaiku. Pričakoval bi od resornega ministrstva, ki prvič sedaj slišim, tolmači, da iz javnih sredstev ni možno plačati sodniških stroškov, ki so stroški stroke, isto kot trenerja ali vaditelja za najmlajše. Jaz razumem, da za profesionalce to ni treba. Tisto je podjetniški način in tam je treba drugače zagotavljati prihodke. Ampak za najmlajše gre. In združite to vse skupaj, poglejte v kakšni situaciji smo, in da ni možno reči, da imamo pozitivni odnos do športa, če to negiramo. Pa ne samo športa. Tudi v drugih dejavnostih.
Mislim, da lahko preidemo na odločanje. Smo pri 102. členu. Tri poslanske skupine so vložile amandma in o njem sedaj odločamo. Glasujemo o amandmaju treh poslanskih skupin. 55 navzočih, 43 za, 10 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 10.]] 108. člen. Imamo opravka z amandmaji, ki so popolnoma enaki. Zato bomo rekli, da glasujemo o enem amandmaju, ki ga vlagajo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, poslanska skupina Stranke mladih Slovenije in poslanska skupina Slovenske demokratske stranke ter Nove Slovenije. Je v redu tako? Besedilo je natančno enako. Torej, en amandma, eno odločanje, več predlagateljev. Želi kdo besedo? Kolega Podobnik.
Hvala, predsednik. V tretjem amandmaju je minimalna sprememba v zadnjem stavku. Ampak je samo slovnična. Samo slovnična, samo dve besedici sta zamenjani, če sem bil pozoren. Člen 108. govori o posebnih osebnih olajšavah in se dotika vprašanja študentskega dela. Jaz moram povedati, da smo pravzaprav zelo kasno dobili obsežno argumentacijo študentske organizacije Slovenije in smo, ko smo to prebrali, smo pravzaprav potem kot poslanska skupina predlog rešitve povzeli v celoti, kot je bila z njihove strani predlagana. Trije argumenti so, ki so nas navajali, da smo kot poslanska skupina prevzeli to tveganje in ta amandma vložili. Prvi argument je, da iz najnižjih dohodkovnih razredov je žal študentsko delo neke vrste socialni korektiv. To je realno dejstvo v Sloveniji. Drugi argument je pač veljavna štipendijska politika. Kot so nam študentje povedali, nimajo sicer podatkov o kadrovskih štipendijah, ampak prevelik del slovenskih študentov in študentk nima štipendij. In so obsojeni na študentsko delo. To je drugi argument. Tretji argument, ki se delno veže na prvega, je, da so na študentsko delo še posebej vezani študentje iz periferije in manj iz centra. Ker so pač stroški njihovega bivanja ali v Ljubljani, Mariboru ali v Kopru mnogo večji za tiste, ki niso doma iz Ljubljane, Maribora ali Kopra. To je realno dejstvo. In še en argument je, da študij v tujini, ki ni več privilegij, ampak je samoumevnost in v gradivu je razvidno, da niso osamljeni primeri, ko študentje ali študentkenaprej preko študentskega dela zaslužijo in gredo za semester ali nekaj mesecev študirat v tujino. To so štirje argumenti, zakaj smo ta amandma vložili. Vprašanje skrajšane dobe študija, to je kontraargument s strani vlade, to je bolonjska deklaracija. To vprašanje bo rešeno v okviru zakona o spremembi zakona o visokem šolstvu. In sedaj ključni argument, ki ga je zastopala vlada, nam je poznan, da se je vlada čutila dolžno, da odpravi zlorabe pri delu preko študentskih servisov. Za mene je zdaj samo načelno vprašanje, če bo amandma zavrnjen, ali bomo odpravili zlorabo pri delu prek študentskega servisa, bomo pa, žal, prizadeli zdravo jedro študentskega dela. Tukaj imamo na tehtnici dve zadevi. Ali se nam ne zdi, da bi pri odpravljanju zlorab pri delu prek študentskih servisov, te najverjetneje obstajajo, ali je pravi ta mehanizem prek zakon o dohodnini? Ali se vam ne zdi, da je bolj pravično, da zakon o dohodnini stimulira zdravo jedro študentskega dela, drugi mehanizmi, od inšpekcij naprej, pa zelo ostro vstopijo v sankcioniranje zlorab pri delu preko študentskih servisov? To so torej razlogi, ki so nas navedli, da smo predlagani amandma v poslanski skupini vložili. Če ne bomo dobili prepričljivih argumentov, ki bi naša stališča ovrgli, ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Kolega Jakič in Pucko.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Glede na to, da imam neko moralno obvezo do te problematike. Kot veste, sem v prvem mandatu bil predstavnik Univerze v Ljubljani, v zboru združenega dela, in na nek način si štejem, da smo uspeli v tistem času zagotoviti ustrezne pogoje študentom. Celo moram reči, ne samo primerljive, temveč celo boljše pogoje, kot jih imajo njihovi kolegi in kolegice v razvitih državah Evropske unije. Govorim seveda o subvenciji študentske prehrane. Govorim o možnosti odkupa [[...]] [[Nerazumljivo.]] tudi, ki se šteje v pokojninsko dobo etc., etc., kar smo skupaj s kolegicami in kolegi iz različnih političnih strank uspeli vgraditi v slovensko zakonodajo. Ob obravnavi 108. člena tega zakona, ki je pred nami, je po mojem osebnem prepričanju prišlo do dveh strahov in pa kar nekaj šumov v komunikaciji. Prvo, izhajajoč tudi iz gradiva in pogovora s predstavniki Študentske organizacije Slovenije, je bil prvi tak strah predstavljen, da seveda s prvim odstavkom 108. člena, ki govori o posebnih olajšavah, bomo z omejevanjem 26 let na nek način kršili pravico do statusa študenta, s katerim je mogoče delati prek študentskega servisa. V resnici tudi moja vprašanja, ki so letela pristojnim, so govorila o tem, ali s tem v resnici ne načenjamo enega drugega zakona in se ne vmešavamo v stvari, ki se bolj tičejo zakona o visokem šolstvu, predvsem pa notranje regulacije univerz, ki seveda definirajo status študenta, ga pa ne vežejo na življenjsko dobo. Moram reči, da je še vedno ta pomislek zame v zraku, zakaj je v zakonu o dohodnini to zapisano. Ampak kljub vsemu pri zelo podrobnem branju tega prvega odstavka 108. člena je jasno, da se o olajšavi govori do dopolnjenega 26. leta starosti, kjer se prizna zmanjšanje davčne osnove. Potem pa je treba brati seveda ta odstavek do konca, ki govori, da navedena olajšava se prizna tudi osebi, ki izpolnjuje pogoje iz prejšnjega stavka in je starejša od 26 let, če se vpiše na študij do 26 leta starosti, in sicer za dodiplomski študij za dobo največ šest let od dneva vpisa, za podiplomski študij pa za največ štiri leta od dneva vpisa. To v resnici pomeni, namreč, eden od takih primerov bi bilglede na bolonjsko deklaracijo, ki v resnici govori o tem, da bi bilo dobro prekinjati študij, se ukvarjati s prakso in se vračati, je bil eden od pomislekov študentov medicinske fakultete, ki študirajo dlje časa. Moj pomislek je bil tudi za študente, ki po končanem študiju ene fakultete so pač toliko korajžni, da gredo študirat še na drugo fakulteto. Ampak seveda, s tem so pokriti namreč, če se vpišejo do 26 leta starosti, to pomeni seveda, da lahko operirajo, če lahko temu tako rečem, s pravico, ki jim omogoča delo prek študentskega servisa. Naslednji strah, ki je bil in ki je zapisan tudi v dokumentih študentske organizacije Slovenija, je strah, da se drastično znižuje obdavčljivi del prejemkov študentov. Študentje v tem svojem pismu nam, poslankam in poslancem, alarmantno opozarjajo, da gre za 51% znižanje te pravice. Moram reči, da je to tudi mene spodbudilo k razmisleku, predvsem pa k zbiranju informacij o tem, kaj to v resnici pomeni in ali, kot je rekel kolega Podobnik, zarežemo v to telo študentske populacije. Po zagotovilih, ki sem jih dobil, to na nek način zniževanje, čeprav ga jaz niti ne vidim, ker gre za milijon 600 tisoč tolarjev letno, naj bi po pojasnilih, ki sem jih dobil, 97% študentov in študentk univerz v Sloveniji ta nov člen ne zadeval kar pomeni, da 97% študentov in študentk že sedaj prejema dohodek iz dela prek študentskih servisov v višini, ki je zapisana v predlaganem 108. členu, posebne olajšave, oziroma to, kar je bilo, če sem pravilno razumel, sprejeto na pristojnem odboru. Je pa res, predsednik, da se je ob tej diskusiji pojavljalo kar nekaj tako imenovanih šumov, sam sem jim rekel šumi. Gre seveda za to, da smo začeli v tem kontekstu mešati neke druge stvari. Govorilo se je, da delodajalci na veliko izplačujejo prek študentskih napotnic in da je v bistvu veliko ljudi, ki niso upravičeni do tega dela prek študentskih servisov. To v resnici - in tu se strinjam z gospodom Podobnikom - ni stvar niti te zakonodaje, še manj pa stvar študentske organizacije in študentov samih, temvečje stvar mehanizmov kontrole, ki naj na trgu delovne sile preprečujejo take anomalije, ker v resnici je delo prek študentskega servisa bilo v vseh teh letih uvedeno kot na nek način socialen korektor samega študija. Študij, v vseh literaturah, socioloških je v bistvu prej prikrita brezposelnost. In seveda je v tem kontekstu treba tudi gledati in tega ne povezovati - to je eden od drugih šumov, ki sem jih slišal v tej diskusiji, da se delajo primerjave. In pravijo, študenti zaslužijo več kot tekstilne delavke, ki morajo plačati na koncu leta dohodnino. Res je, v nekaterih primerih, po izračunih, ki smo jih imeli zdaj, mislim, da je 115.000 mesečnega dohodka prek študentskega servisa tistega, ki je neobdavčljiv, in ta je v resnici večji od plač nekaterih delavk in delavcev v Republiki Sloveniji. Ampak kljub vsemu je treba na drugi strani gledati, zakaj študentje delajo preko študentskih servisov. Velika večina dela zato, da pokrije v resnici stroške študija in svojim staršem, na katerih hrbtu so seveda cel študij, pomagajo pri preživetju tega meseca. Študentske sobe v Sloveniji predvsem pri zasebnikih so seveda zelo drage in tudi to sili študentke in študente, da delajo prek študentskih servisov. Ne sme pa se v tem prostoru postavljati pod vprašanje in seveda govoriti, da nekateri ali pa velika večina v bistvu študentov v resnici izkorišča svoj status zato, da bi zaslužila in da bi v bistvu na račun študentskih napotnic služila. Jaz mislim, da je to nekorektna in do velikega števila v tem primeru, če prav razumem, tudi 97% teh študentov neupravičljiva trditev in za njih žaljiva. Nekateri se spominjamo svojega časa študija in dalmo primerjavo, češ, da danes okoli študentskih domov, okoli fakultet ni moč parkirati avtomobilov, ker študenti imajo tak status, da se seveda na študij vozijo z avtomobili. Je res, ampak gre za razvoj in če pogledate, če bi tudi šli pogledat s kakšnimi avtomobili se peljejo, jaz moram reči, da sem kot redni študent se tudi vozil z eno podrto katrco, delal prek študentskega servisa iz preprostega razloga, ker sem v študentskih letih dobil prvega otroka in sva skupaj z izvenzakonsko partnerko bila študenta in delala ob prek študentskega servisa. Zato se mi zdi, da te šume je treba odpraviti in se pogovarjati o šumih, ampak se pogovarjati o dilemah, ki so pa tu izpostavljene. Se pravi, če sem pa prav analiziral, sta pa oba strahova, se pravi drastičnega znižanja obdavčljivega dela, neupravičljiva. Ne gre za drastično znižanje in drugič, da ne omejujemo s 26 leti, čeprav se pa, še enkrat ponavljam, se mi zdi čudno, da v zakonu o dohodnini govorimo o tako imenovanem "age limit" in ne prepuščamo statusu, ker univerza sama podeljuje status študenta in univerza sama definira, kdaj je kdo študent in seveda iz te pravice potem izhajajo tudi pravice dela prek študentskega servisa. Ampak kljub vsemu v drugem delu prvega odstavka 108. člena je ta strah tudi pri meni bil odpravljen, če držijo vsa zagotovila predlagatelja - Vlade Republike Slovenije, da s tem v resnici ne posegamo tudi kar se tiče obdavčljivega, neobdavčljivega dela, ne posegamo v telo ali pa v ta gro študentske populacije, ampak bo seveda to prizadelo 3% študentske populacije, ki imajo večje letne dohodke, kot je 1.600.000 tolarjev, ki so do zdaj bila neobdavčena. Hvala.
Hvala. Kolega Pucko o amandmaju k 108. členu.
Hvala lepa gospod predsednik. Glede na navedbe iz pisma študentske organizacije Slovenije, ki govori o tem, da vlada ne spoštuje dogovora med njo in študentsko organizacijo Slovenije, in glede na obtožbe, ki so bile izrečene s strani predstavnikov te organizacije na matičnem delovnem telesu, bi prosil predstavnike vlade, da razrešimo to dilemo. Če so te navedbe netočne, mislim, da se je nesmiselno pogovarjati sploh o teh treh amandmajih. Hvala.
Kolega Kebrič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice, kolegi, spoštovani gospod minister, vaše sodelavke! Če se spomnite razprave, ki jo je sprožila poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, ob vprašanju finančnemu ministru o plačah, bonitetah, takih in drugačnih, ki ne štejejo v plačo, ne štejejo v tisto zvišanje povprečij, iz katerih izhaja ne le zvišanje ali pa usklajevanje, pravilno rečeno, pokojnin, ampak tudi vseh ostalih socialnih pravic, kot je to za brezposelnost in tako naprej. Bistvo problema vidimo v naslednjem. Prvič. Vsi ali skoraj vsi imamo posredno, še bolj pa neposredno, v svojih družinah tudi študente. Če že ne študente, ker ta člen velja in ta amandma se tiče tudi dijakov, to se pravi, da smo vsi zainteresirani, da bi to zadevo čim bolje v korist mladih rešili. Že iz določenih izvajanj je bilo povedano, da čim več delaš, tem manj časa imaš za učenje, če si dijak, oziroma za študij, če si študent. Kolega Jakiča moram popraviti, ker je zelo enostavna računica, milijon 600 deljeno z 12 je 133 tisoč na mesec. Ni treba računalnika. To se pravi, da tisti zaposleni, ki ne dobivajo niti 80, 90 tisoč, bodo z dohodnino prizadeti, dobesedno, študenti pa, takšni ali drugačni, čim dlje bodo koristili mesečno 133 tisoč tolarjev neto, govorim neto, ker je neobdavčeno in ne plača se dohodnina, pa primerjajmo, gospodje in gospe, ti dve postavki. Ne bom govoril o upokojencih, ki nimajo niti 133 tisoč ali pa toliko. Vemo, kakšna večina jih je tam okoli 80 in 90 tisoč. Bistvo problema je, da se strinjam s predgovorniki, da je to izkoriščanje, manipulacije in vse ostalo potrebno razrešiti z drugimi ukrepi: na primer z inšpekcijami in tako naprej. Ampak povejte mi, gospodje poslanci in gospe, kako bo tisti študent študiral, ko bo eno leto služil vsak mesec, kot sem povedal, skupno 1 milijon 600. Ali bo v stanju delati, bom rekel, 12, 14, 16 ur na dan, če hoče še kaj študirati ob tem rednem tem delu? Pustimo ob strani, kar ste povedali, da tudi podjetja čisto enostavno na račun študentskega dela zaposlujejo praktično ljudi oziroma mlade ali pa ne mlade, če se izkorišča z napotnico preko strica ali tega ali onega. Menim, da je osnovni 108. člen ustrezen in osebno ne bom podprl takega amandmaja, ki bo izmaličil ves tisti trud, ki se izigrava in tudi to je neformalna, pod narekovajem "siva ekonomija", ki jemlje delovna mesta brezposelnim, ki bi jih lahko na ta račun podjetja. Dokazali smo takrat, ob splošni razpravi, ki smo jo izglasovali o tem vprašanju finančnemu ministru dokazov navedli in argumentov še in še. In jaz bi vas si dovolil spomniti na tiste razprav in na tiste argumente, ki so bili takrat predstavljeni.
Kolega Jakič.
Jaz bi, prvič, popravil navedbo gospoda Kebriča. Seveda znam računati. Podatek, o katerem vi govorite, je za leto 2005 in je milijon šesto, za 2004 pa je bilo milijon dvesto, kar pomeni nekaj okoli 100.000 mesečno. Ampak, gospod Kebrič, narobe ste me razumeli. Vi ste me seveda razumeli, da zagovarjam amandmaje, jaz sem pa govoril o tem, da zame so strahovi bili odpravljeni in se ne bom držal oziroma ne bom glasoval za amandma in se bom držal prvotnega teksta. Ampak še nekaj, ker zdaj pa ste me "razkurili", ko govorite o študentskem delu, dajte za božjo voljo že enkrat vzeti na znanje, da študentsko delo preko študentskega servisa ni zgolj premikanje omar in nošenje premoga v klet. Ampak gre včasih tudi seveda za zelo intelektualno delo, ki sovpada s študijem, s katerim študirajo študenti. In zato lepo prosim, da ne govorite o tem, kako ne more študirati in ne more delati. Tudi med počitnicami se da zaslužiti velike količine denarja, pa se takrat ne dela s statusom študenta. Zato sem prej govoril o dveh strahovih, 26 let, ki je odpravljen, v drugem delu prvega odstavka, o strahu glede milijona šesto, da se mi zdi primerno ovrednotena višina 133.000 tolarjev in da to zmanjšanje zgolj 3% tistih prizadeva, ne pa 97%. Da sem pa govoril o tem, da je pa treba ob tej diskusiji odpraviti šume, ki se zraven pojavljajo. In razumem, zakaj šumite s tem, kako študentje v bistvu izkoriščajo zgodbo in delajo in služijo in ne vem kako ta sistem okoli prinašajo. Tudi to, ko sem omenil, in ste vi ponovno narobe poudarili. To, da nekdo izkorišča študentsko napotnico od študentskega servisa, predvsem so to delodajalci. Ni stvar in ni problem študentov in njihovega statusa, ampak je problem kontrole in inšpekcije, ki seveda dovoljuje anomalijo na tržišču. Ko smo uvajali sistem, ki omogoča študentom pridobivati ta socialni korektor ob študiju, nismo imeli pred očmi tega, ampak smo imeli pred očmi to, da prek študenta lahko delajo tisti, ki to potrebujejo iz ekonomskih razlogov ali pa ki lahko že med študijem prodajo svojo intelektualno lastnino in si z denarjem, ki jim pomaga pri študiju, zagotovijo boljše pogoje študija. Hvala.
Mislim, da lahko zdaj diskusijo končamo. Kolega Vnučec. Minister, bi vi želeli besedo?
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da smo tudi mi predlagatelji tega amandmaja, bi samo opozoril, ker je bilo že nekaj povedanega - ne bi se oziral nazaj na že povedane argumente v prid amandmaju -, da gre tu predvsem za kršitev sporazuma med vlado Republike Slovenije, ki ga je podpisal predsednik vlade, gospod Tone Rop, in študentsko organizacijo, kar je bilo 26. februarja. Danes smo 8. aprila, še ne mesec in pol, vlada krši ta sporazum, kjer je bilo med drugim rečeno, da ostane davčna politika za študente in dijake taka, kot je bila. V tem je bistvo problema, ne glede na to, koliko je kdo izkoristil; saj hvala bogu, če je samo 3%, recimo, se izkorišča ta stimulacija, ni nobene težave. Vendar dokler ne bo kadrovska politika oziroma tudi štipendijska taka, da bo omogočala študentom, da se ne bodo posluževali dela, da lahko preživijo v času študija - kajti moramo vedeti, da se bo v tem zakonu povišala tudi obdavčitev prihodkov od najemnin, kar bodo najemodajalci prevalili na hrbte študentov. In s to posebno olajšavo oziroma darilom države, kot smo lahko tudi slišali prej kolega Jakiča, ki je to omenil, smo se tudi hvalili ob našem pristopu v Evropsko unijo, da bomo nek unikum, s katerim se lahko pohvalimo, in zakaj ga ne bi obdržali. Je pa naloga inšpekcije in tudi ministrstva za delo, da je bolj selektivno pri podelitvi teh koncesij za ta dela in da jih odvzame tistim, ki kršijo te zadeve. Zato je tu bistveno vprašanje to. Tukaj ta predlog ministra za finance postavlja na laž podpis in besedo predsednika vlade. S tem amandmajem je pa nek kompromis, kajti do zdaj je bila ta olajšava 51% bruto povprečne plače, 11% splošne olajšave, 40% posebne osebne olajšave - mi pa tu predlagamo, da je te posebne osebne olajšave 35%, se pravi, se zmanjšuje, tudi v prid zmanjševanju teh raznih manipulacij, ki so bile navedene. Tako da predlagam oziroma apeliram na kolege poslance, da podpremo ta amandma in na ta način upoštevamo, prvič, dogovor, ki ga je predsednik vlade podpisal 26. februarja, in pa, dokler niso najdene druge rešitve, ki bodo študentom prijazne, kar se tiče štipendij, in dokler ne bodo rešene zmogljivosti bivanja študentov, da to ostane v okviru tega sporazuma. Ne pa, da se tu sedaj na stranska vrata poskuša prek zakona o dohodnini na plečih študentov in tudistaršev, seveda, ker z zmanjšanjem teh olajšav bodo najbolj prizadeti starši, s tem pa tudi pride do diskriminacije, kajti s tem lahko govorimo tudi o tem, da bo študij omogočen samo bogatim, ne pa več vsem, kar pa je v nasprotju tudi z drugimi temeljnimiusmeritvami naše države in tudi vladajoče koalicije. Hvala.
Minister, potem bomo šli na glasovanje. Mag. Vizjak, prosim minister.
Hvala lepa za besedo. Odgovarjam na vprašanja gospoda Pucka, gospoda Podobnika in ostalih, ki so spraševali dve stvari. Torej, ali bomo s tem prizadeli zdravo jedro študentskega dela, to je bila vaša definicija in ali spoštujemo dogovor, ki je bil podpisan s strani vlade. Da vam dobesedno preberem ta dogovor. Dogovor pravi: "Ministrstvo za finance si bo v okviru svojih pristojnosti prizadevalo za takšno davčno politiko, ki za študente in dijake ne bo pomenila bistveno drugačne davčne obravnave, kot je sedaj veljavna." To piše v tem dogovoru. Če pogledamo, kakšna je ta sedanja rešitev. Sedanja rešitev pomeni, kar je že gospod Jakič tudi omenil, več kot 90% študentov, ki so delali, je brez obdavčitve. Po novi rešitvi iz 108. člena, tako kot je bila tudi do sedaj. Nadaljnjih več kot 5%, se pravi skupaj pride potem okoli 97, če se zaokrožuje, je minimalni davek, ker te so do 1,6 milijona, ki bi bil, recimo, preračunov približno 27.200 tolarjev. To se pravi, če pogledate tisto jedro študentskega dela, 91% ni obdavčeno, nadalje od milijon 400.000 in še nekaj do milijon 600.000 minimalne obdavčitev in samo preko je obdavčitev, tako s tega vidika jaz mislim, da to, kar je gospod Roman Jakič povedal, popolnoma drži. Tukaj ni nobene bojazni, da bi študentsko delo v tej svoji osnovni zasnovi bilo kaj prizadeto.
Mag. Vizjak.
Hvala lepa za besedo. Tudi SDS je podprla ta amandma, ki nam ga je očitno vsem poslanskim skupinam posredovala Študentska organizacija Slovenije. Iz pojasnil ministra izhaja, da smatra vlada, da je s predlagano rešitvijo zakona o dohodnini sledila sporazumu s Študentsko organizacijo Slovenije. Mislim, da ni prava pot, spoštovani minister, da prihajate v parlament z rešitvami, ki jih ne uskladite s Študentsko organizacijo, pa mislite, da so usklajene. Če prav razumem, ste pravkar povedali, da ta rešitev ne odstopa bistveno od dosedanje ureditve študentskega dela oziroma obdavčitve in da mislite oziroma smatrate, da je rešitev v skladu s podpisanim sporazumom. Študentska organizacija Slovenije ne misli tako. Zato tudi predlaga sledeč amandma. Jaz verjamem, da smo v tem parlamentu že večkrat opozorili na pomembnost dialoga, tako socialnega kot siceršnjega med tistim, ki predlaga nekaj, in tistim, ki ga ta predlog zadeva. Zato mislim, da bi bilo prav, da bi seveda uskladili te rešitve s študentsko organizacijo. Če jih pa ne bi uskladili, bi pa tukaj jasno pred nas prišli z rešitvijo, ki ni usklajena in zakonodajalec je pač tisti, ki potem odloči, kakor pač odloči. Vendar problem je, da tudi ni storjenega tega napora, da bi vsi skupaj ugotovili, da je ta zadeva neusklajena. To se mi zdi, da je slabo in slaba popotnica tej predlagani rešitvi. Razumem in tudi akceptiram argumente vlade. Razumem in tudi akceptiram argumente študentske organizacije. Vam pa povem nekaj, da se prvi tisti študenti, ki uporabljajo institut študentskega dela s tistim prvinskim namenom, to pomeni, da je to nek socialni korektiv za omogočanje študija, da so tisti prvi proti zlorabam študentskega dela. Zato menim, da ta vlada ni bila dovolj modra, da bi kaznovala tudi tiste, ki zlorabljajo študentsko delo iz vrst študentov, ampak je samo delodajalec sankcioniran, ki to počne s straninadzorne službe, inšpekcije za delo in drugih inšpekcij. Kar nekaj primerov je, ko delajo mame, tete in ne vem kdo še vse na študentske napotnice študentov. Veliko je upokojencev in tako naprej. Veliko je tega. To je s priznanjem firme, saj tisti firmi, ki tak "študent", pod narekovaji, preko napotnice dejansko nekega študenta, ki ga ni tam na delu, je z dovoljenjem firme in se firma zavestno spušča v kršitev. Vendar se hkrati tudi dijak oziroma študent spušča v kršitev. In je proti temu elementu socialnega korektiva za študente, kar je nedopustno. Zato mislim, da če bi vlada želela tudi na drugačen kontrolni način urediti to vprašanje, da bi tudi lahko poslala v parlament ustrezne predloge, in da morebiti davčna politika le ni čisto prava za to.
Kolega Podobnik.
Hvala lepa. Zlorabe, o katerih je govoril kolega VIzjak, so nesprejemljive. Očitno jih vsi poznamo, toleriramo in živimo naprej z njimi. To je nekaj narobe. Ampak zlorabe niso sestavni del zakona o dohodnini. Kar se tiče sporazuma med vlado in študentsko organizacijo, tu so bili študentje morda premalo previdni. Če v dogovor napišeš, bistveno drugačne obravnave, je ključna besedica bistveno. Interpretiraš jo pa politično. Kaj je to bistvena sprememba? Jaz bi podobno stališče imel kot kolega Vizjak, da ima tudi vlada nekatere argumente tukaj glede same višine. Ampak glejte, če še enkrat pogledam tekst prvega odstavka, menim, da je bil vendarle napisanna hitro in da se predvsem v zadnjem stavku, da je v nasprotju že z bolonjsko deklaracijo. Govori, "za dodiplomski študij za dobo največ šest let od dneva vpisa in za podiplomski študij največ za štiri leta od dneva vpisa." V nasprotju z novim konceptom predpostavlja samo neprekinjen študij. Mi bomo v kratkem imeli v državnem zboru spremembo zakona, kjer bo jasno govora o tem, da je legitimno in legalno študij prekiniti, ko greš v tujino. In tukaj bi morali to izjemo narediti v amandmaju. In sprašujem predstavnike vlade, ali bi bilo za vas sprejemljivo, če napišemo tako, da za dobo največ šest let od dneva vpisa oziroma več, za tisti čas, ko si v tujini. To bi bilo korektno in v skladu z bolonjsko deklaracijo tudi. Če je to za vas sprejemljivo predsednik, bi jaz potem prosil za desetminutni odmor, da bi samo v tem kontekstu mi amandma dopolnili. Če je še poslovniško možno, da naš amandma dopolnimo. Hvala lepa.
Dobro, ampak jaz ne bi tako zdaj odredil 10 minut odmora, da bi prekinili delo parlamenta, ampak bi šli naprej z odločanjem o amandmajih, pa se potem vrnili nazaj. Je to v redu? Kaj meni vlada tako o enem kot o drugem predlogu? Prosim.
Hvala za besedo. Glejte, predlog teksta prvega odstavka 108. člena povzema sedaj veljavno zakonodajo na področju šolstva. In vi vsi dobro veste, verjetno še bolje od mene, da je nemogoče vnašati v zakon nekaj, kar se bo zgodilo, če se bo in ko se bo v spremenjeni šolski zakonodaji. V tem zakonu, ki bo začel veljati verjetno prej,kakor te spremembe, ki jih vi omenjate v šolski zakonodaji, ne moremo vnesti nekatere določbe, pa spreminjati nek že obstoječi sistem šolstva. Mi smo se konzultirali z ministrstvom za šolstvo, da je prišla taka dikcija noter, ker je po tisti zakonodaji dovoljeno, kdaj je možen najkasneje vpis. In to je 26 let. In od tega leta naprej smo mi vzeli za posamezno vrsto študija še povprečno študijsko dobo študija in dodali. To, kar je že gospod Jakič rekel, da v bistvu iz tega se da slediti, da je možno koristiti te študentske olajšave oziroma za izobraževanje do 32. leta študija.
Kolega Podobnik.
Ali pa nasprotno, kadar delaš nov zakon, je edino logično, da če ga znaš tako napisati, da v njega vgradiš nekatere rešitve, ki so že aktualne, ki bodo evropske, ki jih bo cela Evropa imela, jih tudi mi tukaj noter napišimo, če je to možno. Mi bomo, predsednik, predlagali majhno spremembo amandmaja in tako rešitev ponudili. Če jo boste zavrnili, pač ne bo sprejeta. Hvala.
Zdaj se sprašujem, ali lahko gremo naprej, ne da bi vedeli, kakšna bo natančna vsebina 108. člena, da se ne bi potem kaj zakompliciralo. Razumete, kaj hočem reči? Moramo prekiniti, da vi dopolnite amandma, ampak dajem odgovor samo zato, ker se to nanaša na amandma. Sicer odmora ne bi odredil. Vem, samo ne vemo, ali se potem kakšna stvar prekriva. Prosim, gospod minister. Jaz bi tudi rad šel na druge člene, če se da. Prosim, gospod minister.
Gospod Podobnik, mogoče samo to. Te določbe veljajo tudi za študij v tujini. Če on tukaj dela in študira v tujini, to isto velja. Nič ne spreminja tega.
Kolega Podobnik.
Jaz sem bil še prejšnji teden na dolgih koalicijskih usklajevanjih, kjer smo se veliko o tem pogovarjali. Ena od bistvenih novosti bolonjskega koncepta je ta, da ti študij lahko prekineš. Ta vaša rešitev pa predpostavlja premočrtnost študija. In samo to razliko bi zapisali. Čisto majhna sprememba bo v našem dopolnjenem amandmaju.
Minister, je v redu? Je to pojasnilo relevantno? Prosim, dajmo razčistiti, da vidimo, ali je potreben odmor ali ne, ali pa glasujmo in gremo naprej. Prosim.
Jaz menim, da sicer to ni potrebno. Taka sprememba ni potrebna in mislim, da je to bilo tudi že razloženo s strani gospoda Jakiča. Ker ravno te dileme, ali prekineš ali ne prekineš. Kaj nova bolonjska deklaracija prinaša? Od 18. do 23. leta končaš magisterij. Ali razumete? Tukaj se sedaj bistveno stvari spreminjajo in 26. leto, ko se vpišeš za naprej, normalno v ZDA končaš že doktorat s 26 leti.
Kolega Vnučec najprej.
Jaz se pridružujem predlogu gospoda Podobnika da damo odmor, ker to je že smešno, gospod minister. Gospod Jakič se je skliceval na vas. Vi se pa sedaj sklicujete na gospoda Jakiča. Jaz sem ga prav razumel, da je on od vas dobil te podatke. Sedaj se pa vi v razpravi sklicujete, da ste od njega, da potrdite njemu. Mislim, da je najbolje da imamo odmor.
Kolega Podobnik, kaj je sedaj vaš sklep? Drugače bom dal amandma tak, kot je, na glasovanje.
Gospod predsednik, v skladu s poslovnikom prosim, da nam omogočite, da poslanska skupina svoj amandma spremeni in dopolni.
Dobro. Ker gre za predlog, ki se nanaša na amandma, ker imate kot predlagatelj tako pravico, odrejam 10 minut odmora. Samo hipec. Kaj pa vsi ostali naprej? Minister, ali se kaj spreminjajo amandmaji, če bi šli naprej, z drugimi amandmaji? Ali bi lahko potem državni zbornadaljeval z delom, če se nič ne spreminjajo? Dobro. Dobro. Bomo nadaljevali z delom. O 108. členu bomo pustili odprto razpravo. Šli bomo na 109. člen. Jaz toliko ne poznam vsebine, da se zanašam na to, kar pravite, gospod minister. Kolega Pucko, vi ste predsednik odbora za finance, ali lahko nadaljujemo s takim delom? Ja, prosim. Prav. Potem gremo na 109. člen.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V treh poslanskih skupinah smo sledili polemikam o vsebini tega člena in višini olajšav za vzdrževane otroke. Zato tudi predlagamo amandma k temu členu, ki za prvega otroka omogoča olajšavo v višini 13,8% in potem nadalje za vsakega naslednjega vzdrževanega otroka za nadaljnjih 5 odstotnih točk višjo olajšavo. S tem v bistvu izboljšujemo položaj tistih davčnih zavezancev z večjim številom otrok in upamo, da bo to, kot je bilo v nekaterih razpravah velikokrat rečeno, tudi mogoče pripomoglo k višji rodnosti v Republiki Sloveniji. Hvala lepa.
Kolega Vizjak, kolega Brenčič.
Hvala lepa. Ni drugega, kot da se nasmejim ob tem, kajti vesel sem, da smo končno tudi kolege v vladi in v poziciji le prepričali, da velja ohranjati nek progresivni, močan progresivni del olajšav za nadaljnje otroke. Kajti če se spomnim, je prav gospod Pucko bil tisti, ki je pred nekaj časa utemeljeval, da to nima zveze in da ne vpliva na rodnost, da pač nima smisla ohranjati progresivnosti. Vesel sem, da je končno tudi tu napredek. Osredotočil bi se pa na amandma, ki ga Slovenska demokratska stranka predlaga k 109. členu, in sicer, kjer želimo zmanjšati letno davčno osnovo za prvega vzdrževanega otroka. In sicer predlagamo, da se ta številka, ki je tule 474.900, spremeni v 653.040. In sicer to argumentiramo s sledečim. Ni nam znano, kako je vlada - govori, da ima študijo, žal je nisem videl, pa bi jo rad - določila, da prav ta znesek 474.900 dejansko predstavlja povračilo minimalnih življenjskih stroškov prvega vzdrževanega otroka oziroma eksistenčni minimum za otroka, kar nekako sledi iz odločbe ustavnega sodišča. Mi predlagamo neko boljšo oporo, kajti tudi ustavno sodišče ni povedalo, kako meriti minimalne življenjske stroške za otroka. Zato predlagamo, da se davčna osnova oziroma minimalni življenjski stroški za vzdrževanega otroka določijo na podlagi zneska, ki je že objavljen in ki že velja, to je zneska materialnih stroškov rejenca, kar predstavlja del rejnine - to ni cela rejnina, to je del rejnine, povezan z materialnimi stroški za rejenca - in kar v skladu z 51. členom zakona o izvajanju rejniške dejavnosti in posledično usklajenim zneskom materialnih stroškov za rejenca za leto 2004 znaša 54.420 tolarjev mesečno, kar pomeni predlagani znesek, to je 653.040 tolarjev letno. Zato predlagamo torej kot nek dejanski argument, ki izhaja iz že sprejetih rešitev, da bi slednji znesek predstavljal tudi osnovo oziroma znižanje letne davčne osnove za prvega vzdrževanega otroka. Mislim, da je vsaka druga cifra prej neka špekulacija oziroma nek kompromis med vplivom na državno blagajno in še možnim zneskom, ki posledično morebiti tudi rezultira v kaki študiji; ampak ta študija verjetno gre iz rezultata proti začetku, proti uvodu, kot pa da bi bila delana v obratni smeri. Ne nazadnje nam statistike socialnih služb, dostopne na internetu, kažejo, da tudi to niso minimalni življenjski stroški otroka, zlasti če upoštevamo ambicijo Slovenije, da bi postala na znanju temelječa družba, da bi otroka že od mladosti vzgajali v smislu izobraževanja, predvsem kvalitetnega izobraževanja, kar je povezano s celo kopico nabav takih in drugačnih izobraževalnih pripomočkov. In potem lahko ti minimalni stroški narastejo kar na višjo cifro. Mislim, da je to nek kompromis, zato tudi predlagamo spremembo te prve točke prvega odstavka, ki govori o zmanjšanju letne davčne stopnje za prvega vzdrževanega otroka. Seveda pa je predlog sedaj, se pravi, tudi ne nazadnje uskladitve, vidim, družinske pobude z vlado, botroval pravzaprav k identičnem predlogu, ki ga pa skupaj z Novo Slovenijo predlagamo kot formulo uvedbe te progresivne davčne stopnje za vse naslednje otroke. Hvala.
Kolega Brenčič, za njim kolega Bajuk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ker vlada podpira amandmaje treh poslanskih skupin, želim ob tem amandmaju opozoriti na sprevrženost sprevrženosti politike, ki je lahko politika. In to, da povzame ta amandma kolega Pucko, ki je predlagal nekdaj spremembo zakona o dohodnini s povsem diametralnem izhodiščem, kot ga danes predlaga, ampak to v času, ko je predsedoval financam drug finančni minister, ne dr. Mramor. Ko se je koalicija lotila zakona o spremembi zakona o dohodnini ali novem zakonu o dohodnini, pod taktirko dr. Mramorja, smo mi kot koalicijski partner, zavedajoč se realnosti makroekonomskih izhodišč javnofinančnih potreb proračuna in javnofinančnih zmožnosti proračuna, glede na to, da je bilo izhodišče predlagateljev, da ni nikakršen nadmere ali progresivenega stopnjevanja glede na število otrok v dohodninski olajšavi, predlagali v smislu, tudi kot je gospod Pucko povedal, družinske politike, čeprav o tem bom jaz še nekaj spregovoril, naj bo vendar ohranjanje neke progresivne lestvice. Predlagali smo takrat 2%in pol, ampak iz nekoliko drugega izhodišča 13,8 povprečja republiške plače, medtem ko gre vladni predlog iz 14,1. Takrat je bilo seveda za ministrstvo za finance to nesprejemljivo in tudi za koalicijo nesprejemljivo, katere partnerji smo takrat še bili ali sploh bili partnerji, Slovenska ljudska stranka. Državna sekretarka gospa Kolerjeva je trdila, da je vsak nadaljnji otrok cenejši. Ja, res je, ampak to je bilo takrat pred dobrimi 50 leti, ko sem bil jaz otrok in nas je bilo 11 v družini. Res je to bilo tako. In danes po nekaj mesecih je gospa Kolarjeva popolnoma spremenila svojo ploščo. Minister za finance je ugotavljal, da bi glede na naše izhodišče, ki je bilo nekako pričakovano, da se bo v koaliciji vendarle akceptiralo, bi bil izpad ali dodatna obremenitev proračuna, če temu tako rečem, če bi bil naš predlog sprejet, 2 milijardi, zato je bilo nesprejemljivo. Potem je seveda zaradi takšnih in drugačnih argumentov javnosti, takšne in drugačne civilne družbe, ki je v naslovu družine zagovarjala progresivno lestvico, odbor sprejel amandma, sicer ne Ljudske stranke, pač pa Združene liste socialnih demokratov in Liberalne demokracije, v vsebini, ki ga dopolnjen predlog zakona prinaša. Kaj je na to rekel ta isti minister za finance, ki danes ta predlog treh poslanskih skupin podpira? Moram prebrati, da ne bo kaj narobe razumljeno: "Spremembe, ki jih je odbor sprejel, pomenijo glede na predlog vlade, zmanjšanje dohodnine za približno 15 milijard tolarjev. To je za več kot 40% povečanje izpada prihodkov od dohodnine, ki jih je omogočila sprememba davka na dohodek pravnih oseb. Poleg tega nekatere spremembe odstopajo od načel pravične obdavčitve, zato vas poslance in poslanke prosim, da še enkrat v današnji razpravi prevetrite te spremembe, da podprete tiste amandmaje, ki bodo približali obseg zmanjšanja dohodnine tistemu, ki ga sprememba davka na dohodek pravnih oseb omogoča. Hvala lepa. Tokratna koalicija seveda deluje tako, kot je delovala vsa koalicija v obdobju premierja mag. Ropa: politično marketinško. To je edini profil nedržavotvornost. Zdaj je koalicija oziroma so tri stranke dobesedno povzele predlog Slovenske demokratske stranke, s tem, da se ga oblično drugače zapisale. Vsebina je povsem ista. In jaz se sprašujem, ali je to res državotvorno. Ko smomi, Slovenska ljudska stranka, še malo nazaj zagovarjali, glede na temeljno posnetje stanja v javnofinančnem pogledu tokratnega ministra neko zmožnost države, neko državotvornost, smo bili nerazumljeni v takrat tako dobri koaliciji in s pozicije odločenosti ministra za finance dr. Mramorja, da v javno finančnem pogledu napravi nekaj več pravil igre in reda. Jaz vas danes sprašujem: Ali je to državotvorno? Kaj, gospod minister za finance dr. Mramor, se je zgodilo z vami kot osebo, na katero smo, vsaj mi v Slovenski ljudski stranki, nekaj stavili? Ali niste več včerajšnji Mramor, iz včerajšnje koalicije, ki je bila nekaj dni nazaj? Ali je to sploh mogoče od enega profesorja pričakovati? Pa ne od profesorja, da ne bi mislili, dr. Mramor, da vas žalim, ampakmi smo vas pristop vzeli resno in smo tudi v dobro te države nekaj pričakovali? Da ne bo pomote, Slovenska ljudska stranka bo seveda ta amandma treh poslanskih skupin podprla. Sprašujem pa se, ali je to res neka politika, ki ji premier Rop pove, LDS igra za to državo odgovornost, on je do te države odgovoren in njegova politika je državotvorna. Slovenska ljudska stranka bo ta amandma podprla, čeprav se pa zavedamo, kaj ta amandma pomeni za državne finance in kje bo dr. Mramor našel ne 15 milijard, kot je bilo po izhodišču predloga dopolnjenega zakona iz odbora, ampak novih dodatnih najmanj 10 milijard. To se pravi skupaj 25 milijard. In veste, da bo stvar še bolj ironična. Jaz se kot kolikor tolikšen poznavalec družinske politike skozi odbor, ki ga vodim, zavedam, da ta visoka mera olajšav najbrž ni modra rešitev. Veliko bolj modro bi bilo iz proračuna z enkratnim letnim, subvencijo, kot je v smislu podpore visokim družinam vstopite z dodatnim zneskom. Za javne finance veliko bolj modro, veliko bolj modro inargumentirano. In poleg tega se vprašam, tisti, ki je prej povedal, gospod Pucko, da je to v okviru skrbi za povečanje natalitete ali rodnosti - kakšna sprevrženost! Še malo nazaj so taisti poslanci govorili, da s tem ne bomo nič povečali rodnosti, za to je mnogo drugih vzrokov, in res je tako. Tudi sam to trdim, da je državna politika tista, ki bo morala ugotoviti, kje so tisti pravi temelji, zakaj se mladi zakonci, mlade družine težko odločajo za več otrok. Trdno sem prepričan, da je vprašanje dohodninskih olajšav v tem kontekstu zelo malo vpliven element. Zato je današnje pristopanje skozi amandma treh poslanskih skupin zame popolno sprenevedanje in neodgovornost do javnih financ in neodgovornost do neke državotvorne politike. Hvala lepa.
Veliko vas je prijavljenih, skoraj deset, pa bomo šli kar po vrsti. Kolega Bajuk.
Hvala, gospod predsedujoči. Za magnetogram in za javnost naj bo jasno, da je Nova Slovenija tudi vložila takšen amandma, skupaj s Slovensko demokratsko stranko, in tudi kar se tiče olajšav za prvega otroka, smo skupaj vložili. Sicer pa bi rad samo pojasnil, da sem vesel, pozdravljam dejstvo, da se je ustvaril političen konsenz okrog - ali pa, da se vsaj ustvarja, bomo še videli, kakšno bo glasovanje -, izgleda, da se ustvarja političen konsenz okrog tega vprašanja dodatkov, kar se tiče številčnih družin. Glede komentarjev kolega Brenčiča bi mu pa rad povedal naslednje. Seveda ne vem, kakšni argumenti so bili uporabljeni v sobanah velikih in manjših, velike koalicije, ker kot veste, Nova Slovenija ni del te koalicije, ni nikdar bila in si tudi ne želi iti v kakšno takšno koalicijo. Dejstvo pa je, da na odboru za finance in monetarno politiko je pa ministrstvo za finance in, če se ne motim, pravgospod minister, ko je na vprašanje gospoda Pucka, predsedujočega takrat seji odbora, odgovarjal, koliko pa to stane državne finance, takšni amandmaji, je gospod minister rekel, da pobuda, ki je prišla iz tako imenovane Družinske pobude, tega društva, najbi stala nekaj čez 800 milijonov, če se ne motim, z amandmajem, ki ga je predlagala Liberalna demokracija, 260, s tem, kar je predlagala Nova Slovenija, pa nekaj čez 5 milijard, med 4,5 in 5. Torej, podatkov je veliko. Končno se pa moramo zavedati ene same stvari. Trenutno debatiramo in sprejemamo zakon o dohodnini, ki naj bo podlaga za neko odgovorno fiskalno politiko, tudi do vprašanj, kot je naša demografska tragedija, slovenskega naroda. Torej, če bo to pripomoglo - kot veste, sem o tej stvari tudi žerazpravljal in tudi zastavil vprašanje gospodu predsedniku vlade -, dobro se zavedam, da vsaj v tistem obdobju, ko sem bil sam oče, nisem gledal na uro, pa ne šel gledat zakon, ko sva se odločila z ženo, da bova imela otroke. Prav gotovo pa to vpliva, v kolikor bo ustvarilo boljše vzdušje, to je samo en korak, in ne v konstruktivnem, pozitivnem smislu, korak je samo v tem, da ne bomo poslabšali situacije, tako kot je bilo predlagano, ampak da jo bomo obdržali, torej pozdravljam politični konsenz, ki nastaja. Upam, da bomo zmogli tudi to izglasovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Butolen, izvolite.
Hvala lepa. Čisto na kratko. V prvi obravnavi sem sam predlagal, da se ponovno prouči pobuda, da se nekako vseeno progresivna lestvica za družine z več otroki uveljavi. Zato sem se tudi sedaj oglasil. Vesel sem, da je to tako. Menim pa, da ni nobena politična sprevrženost, če smo tudi mi sedaj predlagali, temveč je to posluh za argumente. In vesel sem, da sem v stranki, ki ima posluh za argumente. Mislim pa, da je politično sprevrženo, da se sedaj, ko se v bistvu v vsebini že strinjamo, prepiramo, kdo bo to predlagal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pozsonec, izvolite.
Hvala lepa. Seveda bom podprla ta amandma. Čudna se mi zdi ta diskusija s strani predsednika odbora, v katerem imenu je tudi sociala. Mislim, da družinam bo tudi vseeno, katera stranka je predlagala, samo da bo kaj dobrega. Kar pa se tiče, da so spremenili odnos do tega, mislim, da jih je srečala pamet.
Hvala lepa. Gospod Pucko, izvolite.
Hvala lepa. Gospodu Brenčiču bi samo povedal, pa ne nameravam polemizirati, ker sem uporabil zelo jasno dikcijo. Upam, da bo, in to je bila rdeča nit vseh argumentov. Za takšne olajšave je bila to, da je to tudi lahko eden izmed delov demografske politike, kako bi povišali rodnost v Republiki Sloveniji. In točno to sem povedal in nič drugega. In če je za vas to sprevrženost, potem pač je pojem sprevrženosti, gospa Potrata, lahko tudi različno razumljen. Mogoče si bova vsak po svoje pogledala, kaj ta pojem pomeni v Slovenskem pravopisu.
Hvala lepa. Gospod Anderlič. Izvolite.
Očitno izgleda, da se bomo ujeli v nek krog nekih pojasnjevanj, kdo je mislil bolj iskreno, kdo je kaj več želel prispevati k temu, da se bolj pravično stvari porazdelijo v tej državi, kar se tiče spodbud in tudi bremen za to, da bi tako na eni strani lahko vse skupine prebivalcev uživale status, ki jim gre, kakor tudi, da bi prispevki v državni proračun bili sorazmerno enaki glede na sposobnosti, glede na zmožnosti. In to je pravzaprav težko delo. In jaz moram reči, da mi ni bilo lahko tudi takrat, ko smo se odločali, že drugič, o, recimo temu, spremenjenem pristopu, kajti prvi predlog je bil še drugačen od tistega, ki je v dopolnjenem predlogu zakona. Kajti, jasno je, da samo z olajšavami se ni mogoče na dostojen ali pa ustrezen način odzvati na boljši položaj. Kajti, jaz si domišljam, da poznam tiste podatke, ki so bili na voljo, da ne glede na to, kako velike so te olajšave, ali v procentih ali v denarju, je na koncu vendarle vprašanje, ali se te olajšave lahko in od česa sploh zgodijo. In, torej, mi zares želimo, da bi bil prispevek za, kakorkoli se že temu reče, boljšo demografsko politiko, boljšo, večjo rodnost in tako naprej tudi na tem področju. Mi imamo vrsto stvari urejenih v drugih zakonih, ampak na koncu se je potrebno odločiti za nek model, za nek pristop in ni bila to pogruntavščina ministra in njegov pomislek je bil velik. In jaz verjamem, da tudi ni srečen zaradi tega, ko je pač do tega amandmaja prišlo, ampak to je, lahko verjamete, in jaz sem vesel, če si vsak pripiše svoj del zaslug k temu, kar je naredil. Ne gre pa v pravo smer diskusija, če se reče, vi ste to naredili samo zaradi tega, ker ste hoteli nas zafrkniti, ker smo prej nekaj dobrega naredili, in zato da si boste dobili neke pike. Nikoli do sedaj, pa sem kar nekaj let v tej politiki, se ni obneslo. Ne to, da si pred volitvami šel iz koalicije, pa si rekel, da sedaj si spoznal, kako je bolje, kako bi bolje stvari urejal, kakor tudi se ni obneslo to, da je kdo rekel, sedaj bom pa neki skupini državljanov dal, ali, ne vem, cesto ali neke olajšave ali kakorkoli drugega. To se na volitvah pač ne plačuje in jaz nikoli do sedaj na ta način nisem nobenih stvari podpisoval in vlagal. In mislim, da je najbolj prav, da je načelna politika in da so o stvareh pač iščejo rešitve. Rešitve, ki so sprejemljive, tako kot sem na začetku rekel, za najširši krog prebivalstva. In to je tisto, kar je potrebno tudi z dohodnino narediti. Na eni strani zajeti vse tisto, kar je potrebno zajeti, in na drugi strani narediti olajšave za tiste, ki tega ne zmorejo ali pa bi radi skozi to tudi spodbujali kakšno zadevo.
Hvala lepa. Na izvajanje gospoda Anderliča bi rad repliciral gospod Podobnik. Preden mu dam besedo, dovolite, da vas seznanim, po vrstnem redu ste prijavljeni k razpravi gospod minister, gospod Drobnič, gospod Brenčič, gospod Vučko in gospod Rokavec. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Repliko na koga? Butolena. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Gospod Brenčič, izvolite. Replika na gospoda Butolena, potem [[...]]
Hvala lepa. Poglejte, kolega Butolen. Za vas so danes kar naenkrat postali argumenti, ki so bili prisotni vseskozi med sprejemanjem ali rojevanjem tega novega zakona za 5% progresivno lestvico. Takrat, ko smo v takratni koaliciji Slovenska ljudska stranka načelno, gospod Anderlič, zagovarjali 2,5%, in še to iz manjše osnove, ni bilo argumentov. In ni bilo argumentov o vprašanju demografske slike. Naša država danes pa, gospod Anderlič, iz načelne politike, vaše načelne politike, pa kar naenkrat je ta argument. Nekaj mesecev nazaj, ko je šlo za krepko manjši odstotek, pa teh vaših argumentov ni bilo. A je to načelna politika? Če smatrate to kot načelno politiko, bog vam pomagaj! In vam želim veliko uspeha tudi za naprej v slovenskem volilnem prostoru. Ampak vseeno, ker sem pri besedi, bi želel odgovor gospoda ministra, kako bo nadoknadil ta izpad, in seveda tudi od gospe Kolarjeve, ki je tako trdno zagovarjala, da ni argumentov za nikakršno nadmero na vsakega naslednjega otroka. Hvala.
Hvala lepa. Takoj za tem, ko bomo izčrpali replike, bo dobil besedo gospod minister. Repliko na izvajanje gospoda Anderliča ima gospod Podobnik, potem pa repliko gospod Anderlič.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Nekaj mesecev pred volitvami Slovenska ljudska stranka ni izstopila iz koalicije, ampak je bila iz nje izključena. To bi rad povedal na tem mestu, brez vsakršne zagrenjenosti. Toda tako je bilo pač realno dejstvo - iz vladne koalicije smo bili izključeni. Kljub temu sem vesel današnje polemike, današnje razprave, današnje tekmovalnosti, kdo bo dal več. Čez nekaj let se sploh ne bo vedelo, da je Slovenska ljudska stranka bila izključena iz vlade, temveč bo posledica tega amandmaja, tega odličnega amandmaja za slovenske družine. Kolegi so bili direktni. Kolega Brenčič ima navado, da pove, tako kot misli in da to, kar pove, tudi drži. Jaz bom pa samo to povedal: vaš amandma je dober za slovenske družine in bo dobil mojo podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. In samo še ena replika, gospod Anderlič, na izvajanje gospoda Brenčiča. Prosim za mir! Besedo za repliko dajem gospodu Anderliču na izvajanje gospoda Brenčiča.
Mislim, da tole niso bile replike, ker nisem omenjal ne gospoda Brenčiča ne gospoda Podobnika, ampak sem mislil predvsem na Združeno listo, pred 10 leti ali 8 leti, pa eno drugo SLS, pred letom 2000. Da ne bi bila zdaj potrebna polemika na tej ravni. Govoril sem o tem, kako se obnese, ko govorimo o načelnosti in o tem, kaj bi kdo rad. Kar se men tiče, je načelno to, da želim neko vprašanje urediti tako, kot je v tem trenutku mogoče doreči nek konsenz, kar je zelo težko, ali vsaj kompromis, ki prinese 1 glas več, kot je potrebno za zavrnitev. In načelno je, da ta država rabi nov zakon o dohodnini, ki ga tukaj delamo in poskušamo ujeti vse rešitve za vsa področja. Smo imeli boljše in slabše rešitve za športnike pa imamo boljše ali slabše rešitve za kulturnike pa imamo še kakšne druge stvari. Ampak načelno je, da poskušamo to urediti tako, da bo za vse skupine ta zakon sprejemljiv do te mere, da jih ne bo ali potopil ali pa da bodo lahko šli ven, da ne bodo plačevali tistega, kar morajo plačati, samo to je načelno. Vse ostalo, kje se bomo pa našli s kakšno rešitvijo, je pa to vprašanje. In rad bi še to rekel, jaz seveda pravim, da je mogoče ta zakon oziroma ta ureditev preveč naklonjena tistim, ki imajo res izredne prihodke in bodo s tem imeli še večje olajšave in mogoče to ne bi bilo potrebno, da jih imajo. Drugo pa je, kako ta sistem narediti, da zajameš vse te zadeve. In mi smo mislili, da je to najbolje, kar smo zmogli. Verjamem pa, da bo problem že v prihodnjem letu, kako sestaviti proračun oziroma proračun je pač narejen, kako ga bo potrebno spremeniti, zato da bodo stvari "štimale". Ampak to je pa delo, ki pride na vrsto za naslednji mandat.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Se bom moral navaditi, zgleda, da sem v parlamentu in da ti kdo tudi kaj podtakne. Vi ste rekli, da mi podpiramo ta amandma številka dva, jaz nisem sploh še besede imel, gospod Brenčič. Torej zdaj povem, da mi ne nasprotujemo amandmaju številka dva, ki je enak kot amandma številka 4. Nasprotujemo pa dvema amandmajema, in sicer prvemu in tretjemu, in to vašemu, ki ga vi zagovarjate, ki je vreden dve milijardi tolarjev, kot sem rekel. Pri tem, ko me sprašujete, kako bo s proračunom, predlagate amandma, ki je težji. Hkrati prvi amandma SDS-a pomeni 16 milijard tolarjev izpada in seveda ga ne morem, tega pa res, moram njemu nasprotovati. To je prva stvar. Druga stvar, ki bi jo želel povedati, ta amandma številka dva pomeni 938 milijonov tolarjev izpada dohodnine. In skupaj s popravki, ki so bili že narejeni pri prejšnjih amandmajih, imamo trenutno stanje približno 9,6 milijarde nad tistim, kar je bil predlog vlade. Torej mi smo od 15 milijard s spremembami, ki so bile narejene, prišli na 9,6 milijarde tolarjev. In to je vse, kar bi želel povedati v zvezi s tem neposredno. Seveda, te razlike, ki bodo nastale pri dohodnini v letu 2005, bo potrebno urediti s spremembo proračuna za leto 2005 in za naslednja leta. V kolikor bodo te spremembe, ki jih amandmaji prinašajo, presegale obseg olajšav in seveda bodo pomenile nižjo dohodnino, pobrano leta 2005, kot je bilo načrtovano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pravzaprav je vseeno, kakšni so razlogi vodili do tega premika, da je pač Liberalna demokracija s svojima dvema partnerjema ponudila rešitev, ki smo jo pravzaprav že v začetku ponujali. Ali je to razpad koalicijske oziroma izpad ene stranke ali pa je problem padanja priljubljenosti. Dejstvo je, da bo prišlo do progresivne lestvice, da tako kot, da ne bo poslabšanja stanja, ker to Sloveniji je potrebno tudi za demografsko politiko, vendar to ni zadosti. Tega nočem reči, da naj potem verjetno še kakšna stranka izpade, pa bomo imeli še kakšen zakon boljši. Recimo, če ena stranka gre ven, pa imamo pokojninski zakon v redu, pa imamo valorizacijo v redu, ki je problem, kot smo ga že omenili. V bistvu gre tudi za druga vprašanja, ki jih bomo morali rešiti. Slovenske družine so izgubile davek na, velike družine pri nakupu avtomobila, pa še marsikaj bi se našlo, verjetno pa tudi neka splošna naklonjenost v družbi in poudarjanje teh vrednot, to bo pripomoglo zagotovo k izboljšanju demografskega stanja. Če se bomo hoteli postaviti v tej Evropi, bomo morali vsaj zadržati svoje stanje, ne pa da ga poslabšujemo, tako kot je zdaj. Jaz sem vesel, da je premik nastal v vladajoči koaliciji, tej, ki je preostala zdaj, in premik pri ministru Mramorju. Tako, mi bomo in jaz sam bom ta drugi amandma podprl. Mi smo se za takšno rešitev odločali vseskozi; tudi takrat, ko je bil vložen Puckov zakon, ki ni temu sledil, smo povedali jasno. Zdaj pa ste se pa odločili drugače. Argumentov kakšnih posebnih niste navedli, ampak to v bistvu niti ni tako važno zdajle, saj ljudje vedo, kako posamezniki ali pa stranke ravnajo.
Hvala lepa. Gospod Vučko, izvolite.
K besedi sem sicer javil že, ko je vodil razpravo predsednik, pa očitno me je spregledal. Moram reči, da me je razprava kolega Brenčiča spodbudila, da se javim. Tako se je vživel na hitro v vlogo pozicijskega poslanca in mislim, da je to vlogo vzel popolnoma resno. Človek bi rekel, da se je iz krotkega mucka čez noč prelevil v pravega leva. V svoji razpravi je najprej napadel kolega Pucka, ki sploh ne more biti po poslovniku predlagatelj amandmaja, ampak je predlagatelj amandmaja, če se ne motim, več strank. Potem je pa v svoji razpravi celotno zgodovino, jaz sem sicer skrbno poslušal, celotno zgodovino te zgodbe in obtoževal sedanjega ministra, bivšega ministra finančnega. Če to ni pravi nastop opozicije, jaz mu čestitam. Ampak, ko pa je rekel in govoril o sprevrženosti, se mi pa zdi nekorektno. Zdaj, če se na podlagi opozoril, spomnim se našteto "mailov", potem tudi na odboru je argumentiral predstavnik civilne družbe, tako je, Družinske pobude, in ko smo začeli se znotraj tega pogovarjati, kako bi neko rešitev naredili kompromisno, o kateri je govoril vodja poslanske skupine, se nam pa očita sprevrženost, nedržavotvornost. Dajte no, Brenčič, mislim, da vam je kolega Anderlič dobro povedal. Kolega Pucko vam je pa tudi povedal, kar se tiče tistega svojega glede na demografsko politiko. Upam, da bo to tudi pripomoglo, pustimo času čas. Ampak iz vaše razprave sem pa imel občutek, da ste tako užaljeni, ker ni zdaj. In tukaj je bil kolega Bajuk zelo korekten, rešitev je dobra, jo bom podprli in zdravo. Zdaj se zmenimo, ali moramo amandma umakniti zato, da ne bomo nedržavotvorni pa zato, da ne bomo sprevrženi. Ne, jaz mislim, da je rešitev dobra in je nastala na podlagi diskusije, opozoril civilne družbe in tako naprej. Zato jaz nimam nobenih problemov s tem amandmajem. Na koncu bi pa lahko iz tega naredili en sklep. Če predlaga SLS, je državotvorno, če predlaga kdodrug, je nedržavotvorno. Jaz se opravičujem, kolega Brenčič, prej kot opozicijskega poslanca vas še nisem imel priložnost spoznati, zdaj vas spoznavam.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Rokavca, potem so Vnučec, Brenčič, Vizjak. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz mislim, da razprava in sprejemanje amandmajev pri dohodnini kaže kvaliteten napredek v slovenski politiki in tudi v tej dvorani. Začela se je prava tekmovalnost idej, tistih idej, kjer je potrebno dejansko reševati konkretna vprašanja, ki dejansko zadevajo določen del naših državljanov in državljank. Tipičen primer je seveda, ker prizadeva predvsem skoraj vso večino naših državljank in državljanov, področje družine. In zelo sem vesel, da ste kolegi iz zdajšnje nove koalicije vložili ta amandma, jaz ga bom z veseljem podprl, z veseljem podprl. Kaže tudi na nekaj, da tisto, kar je bilo recimo kdaj očitano tudi Ljudski stranki, ko je dala tudi kakšno novo stališče glede na prejšnje, da je zdaj prišlo tudi do spoznanja v novi koaliciji. Jaz se veselim dejansko tega novega položaja in sem prepričan, da bo pripomogel k dobrim rešitvam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala za besedo. Mi bomo podprli vse štiri amandmaje, potem pa kakor bo, kateri bo sprejet, pač bo. Bi pa rad to rekel, da me motijo pa besede ministra, ko gre za zelo pomemben amandma. In nič nam ne pomaga ne vstop v Nato ne v Evropsko skupnost, ne vsi zakoni, ki smo jih sprejeli, če ne rešimo temeljnega problema, se pravi, da prekinemo to negativno demografsko politiko. In tukaj, bom rekel, tako kot so bile besede pri enih drugih zakonih, da ni cene. Pa mi zagovarjamo, da ni cene pri tej zadevi in zatotukaj ne sme biti teža, koliko milijard kateri amandma stane. Hočem reči, da je to zelo majhen strošek napram vsem ostalim, če ne rešimo tega problema. Ne bom naprej debatiral, ker bi me lahko kdo kaj obtožil. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Brenčiča. Izvolite.
Hvala lepa. Resnično želim reči to, da nisem niti slučajno hotel ne ministru ne v tem primeru vladi, ki jo predstavlja s sodelavci, nekaj podvreči ali nekaj podtakniti. Razumel sem ob vseh dosedanjih odločanjih in razpravah o amandmajih iz napovedi predstavnika vlade, da vlada podpira amandmaje treh poslanskih skupin. Lahko, da sem jaz to razumel "vse amandmaje", zato se tako ministru, kljub temu, da ni prisoten, opravičujem, če sem jaz napak razumel, pa sem vas zato morda slabo vključil v razpravo. Želim pa reči še tole. Če, gospod Vučko, vzamete magnetogram kolega Pucka, boste dobro videli, da je amandma obrazložil v imenu, ne svojem, ampak on je amandma zastopal. Na koga naj se pa jaz potem obrnem, kot na tistega? In gospod Vučko, včasih smo, poenostavljeno, uporabili pregovor, nek rek, ki je veljal: Če mačku na rep stopiš, zamijavka.
Hvala lepa. Še zadnji prijavljeni k razpravi, gospod Vizjak, izvolite.
Meni je žal, ampak jaz bi bil zelo vesel, če bi bil spoštovani minister tu, kajti, prvič bi rad povedal, da ko je govoril o amandmaju, ki dviga to letno davčno olajšavo za prvega otroka, in govoril predvsem o finančnih posledicah, ni govoril o vsebini in v povezavi z odločbo ustavnega sodišča. Kajti, odločba ustavnega sodišča je zelo jasno spregovorila o tej stvari, in sicer je ta, da mora ta davčna olajšava biti identična oziroma da mora slediti minimalnim življenjskimstroškom, povezanim z otrokom. Seveda, tukaj moramo govoriti o argumentih okoli neke številke, ne pa o tem, kaj ta številka pomeni za finance države. In jaz mislim, da bi bilo potrebno s tega stališča potem tudi ne nazadnje argumentirati, zakaj znesek, kiga predlagamo, ki ima takšne finančne posledice, kakršne ima, ni sprejemljiv, to se pravi z vsebinskega vidika, ne toliko iz finančnih posledic. Drugo pa, glede te progresivne lestvice za druge otroke, to se pravi za drugega, tretjega in tako naprej. Če sem prav ministra razumel, je v bistvu nekako bilo moč razumeti, da nasprotuje amandmaju, ki dviguje progresivnost. Jaz imam tu dopis Družinske pobude, v katerem piše, da je dosežen sporazum z ministrstvom za finance. In me zanima, ali je to res, to se pravi, ali bo podprl in ali vlada podpira, da se za drugega otroka davčna olajšava odmeri v višini 41.300 in potem za vsakega naslednjega 172.000. Ne vem, koliko, in sprašujem ministra, ali ta amandma kaj odstopa od tistega, kar smo ne nazadnje predlagali v četrtem amandmaju k 109. členu dveh poslanskih skupin. Med ostalimi amandmaji k 109. členu - saj pravim, ne vidim drugega amandmaja iz pregleda, ne vem, če je še kateri prišel v tem času, in vas sprašujem, ali torej podpirate amandma koalicije Slovenija k tem členom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospodu Vizjaku se opravičujem! Res ste to vprašali in sem vam pozabil odgovoriti na to vprašanje, kako smo določili to mejo za prvega otroka v skladu s tem, kar je ustavno sodišče odredilo. Zakon o socialnem varstvu določa višino minimalnega dohodka in v skladu z raziskavo, ki sta jo naredila Nada Stropnik in Tine Stanovnik z inštituta za ekonomska raziskovanja, in sodeloval je še tuji profesor Bernard Schultey [[?]] , so določili, da je višina olajšave za otroke določena v višini minimalnih življenjskih stroškov za otroka, starega nad 15 let, ki znaša 80% minimalnega dohodka za odraslo osebo. In zdaj to, koliko je minimalni dohodek za odraslo osebo, imamo pa določeno v zakonu o socialnem varstvu, kot sem rekel. Tako so potem po podatkih za leto 2002 minimalni stroški za otroka znašali 32.479 tolarjev mesečno oziroma če to pomnožimo z 12, imamo 389.750 tolarjev letno. Inpotem smo preračunali, kolikšen je to delež od povprečne plače zaposlenih v Sloveniji v letu 2002, in to je znašalo 13,8% povprečne plače. Potem pa smo predvideli, koliko bo povprečna plača v letu 2005, z določenimi indeksi, in smo potem vzeli 13,8% od povprečne plače v letu 2005. Tako je bila določena ta osnova, da odgovorim na ta del vprašanja. Še enkrat ponavljam, ne nasprotujemo, nisem rekel, da nasprotujemo, ampak sem rekel, da ne nasprotujemo temu predlogu amandmaja, ki je dan pod številko 2. Prej sem tudi že povedal, pa se opravičujem, bom še enkrat ponovil, da četrti amandma ne odstopa in je vsebinsko enak drugemu amandmaju. Se pa opravičujem, ko sem govoril o amandmaju SDS in NSi, ki je pa prvi amandma - ta prvi amandma pa ima 16 milijard tolarjevposledic. Medtem ko četrti je pa enako kot drugi, in za to se opravičujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Najprej gospod Bajuk, potem gospod Vizjak in še gospod Brenčič.
Hvala lepa. Gotovo se bodo vsi kolegi spomnili, da sem pred nekaj meseci to vprašanje zastavil gospodu predsedniku vlade, ki je bilo povezano ravno z našo demografsko politiko ali stališčem vlade do vsega tega. V svojem odgovoru je, kot vedno, načel in osebno diskvalificiral, češ, saj vinič ne veste, se je pa skliceval ravno na to isto študijo, ki jo sedaj omenja gospod minister. To je študija, ki sta jo napravila dr. Jože Stanovnik in dr. Nada Stropnik. V tej analizi - priznam, da celotne analize nisem prebral, vem pa in sem prebral intervju, ki ga je imela ravno dr. Nada Stropnik v enemu od člankov v Delu, kjer je pojasnjevala, da ravno te analize dejansko ne upoštevajo celotnih izdatkov, ki jih imajo starši, ampak samo nekatere, ne pa dolgoročnih. Torej, sama avtorica te študije, na katero se sklicujete, je priznala, da dejansko v tej analizi niso vključeni vsi izdatki, predvsem pa ne dolgoročni izdatki. Torej, gospod minister, jaz bi rad pojasnilo, ali je potem, ko smo o tej stvari debatirali v tem državnem zboru, in tudi napovedali gospodu predsedniku vlade, da bomo imeli debato o tej zadevi in da ta debata bo tudi pokazala, ali pa pojasnila ali bolj izjasnila stališča enih in drugih, ali se bi, s tem da ste ponovno omenili to analizo doktorja Jožefa Stanovnika in doktorice Nada Stropnik, ali ste potem to popravili in ali ste v svojih obračunih vključili tudi dolgoročne stroške, ki jih imajo starši z otroki? To je zelo pomembno. Ker ravno ta amandma, ki smo ga vložili skupno z SDS-om, je odgovor na to vprašanje. Ker to nas skrbi, in neod včeraj, marveč že dalj časa, ker nam ni jasno, če resnično izvajate to, kar je bila odločba ustavnega sodišča glede tega. Hvala lepa. Sicer pa naš predlog, ta predlog in ta amandma pa ni na podlagi te analize, ampak, kot je omenil kolega Vizjak, je na podlagi stroškov, ki jih zakon danes že priznava, kar se tiče rejniškega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, preden vam dam besedo, še gospod Vizjak in Brenčič sta prijavljena, pa potem mogoče vi. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Res je, mislim, meni je žal da se ponavljam, ampak kakorkoli. Res mi ni jasno, kako študijo, ki nam ni žal dostopna - jaz ne vem, kako bi jo tudi dobili poslanci, pa bi bilo morebiti lažje, ker bi jo prebrali, pa verjetno bi prebrali tudi take zaključke, ki jih je omenil gospod Bajuk, da morebiti tole niso vsi minimalni življenjski stroški. Kako se lahko v zakonodaji znajdejo tako različne cifre? Vi govorite torej, da revalorizirano nazaj, na leto 2004, ker ta cifra je verjetno že tempirana na uveljavitev zakona, gledano nazaj, bi znašal torej ta minimalni strošek za prvega otroka okoli 35 tisoč tolarjev, če prav razumem. Če preračunamo to s faktorjem inflacije in krat 12 mesecev, dobimo približno tale znesek, ki je v predlogu. Hkrati pa je zakon, ki govori o minimalnih stroških za rejenca, materialnih minimalnih, ne govorim o drugih, pa govori, da je to 54 tisoč tolarjev na leto. To je v zakonu. In o tem je objavljen sklep. To se pravi, za rejenca so očitno minimalni materialni stroški višji kot pa za prvega vzdrževanega otroka. Kje je tu logika, spoštovani minister? Ne vem. Ne vem. To je eno. Drugo. Ne vem. Sam sem oče treh otrok, ne znam si predstavljati, da bi lahko imel samo toliko stroškov z enim vzdrževanim otrokom. Vem, da je s tremi teh stroškov bistveno več. In če izhajamo iz te cifre, morebiti je to res za normative, ki so veljali, in standarde, pred 50-imi leti, ko je bilo važno, da otrok ni bil, bi rekel, res preveč shujšan, da ni nag pa da ni bos. Pa da ni, recimo, ravno preveč zamazan. Potem bi verjetno še to ostalo nekako, vsebinsko. Danes, ko pa moramo verjetno kaj postoriti za otroka tudi v smislu napredovanja njegovega intelekta, izobraževanja in tudi drugih nujnih stvari, če mu želimo dobro prihodnost, pa je seveda to težko argumentirati.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Samo to, če sem vas gospod minister prav razumel, potem vlada drugega amandmaja k 109. členu oziroma temu amandmaju ne nasprotuje. Potem vzamem nazaj opravičilo in vam povem, da vam v svojem nastopu nisem nič podtaknil. In vse, kar sem povedal, drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. V zvezi z vprašanjem pač tega članka, ki je bil objavljen, in v zvezi z izjavo doktorice Nade Stropnik bi vam pač samo prebral, kaj piše v tej ustavni odločbi. Piše, "v kolikor ne izvzame v celoti od obdavčenja tistih zneskov", to se pravi, to se nanaša pač, da ne bi bilo to v redu, "ki jih roditelj mora nameniti preživljanju svojega otroka, da bi bil le-temu zagotovljen življenjski minimum". To je prva stvar, ki je zapisana. Se pravi, gre za življenjski minimum. Druga, ki je zelo pomemben del, "v zvezi s samo možnostjo oblikovanja izjeme iz obdavčitve, pa je ustavno sodišče bilo mnenja, da ni mogoče izvzeti za obdavčitev vseh izdatkov, ki jih je imel katerikoli od roditeljev z otrokom, saj bi to bilo v veliki meri neupravičeno, ne bi se dalo nadzorovati in bi vodilo v izmikanje k prispevanju za skupne potrebe". To je drugi del, ki ga je navedlo. In tretji del, ki se nanaša na rejence, pravi pa takole: "Ker pa je reja bistveno drugačen inštitut od roditeljstva oziroma družine, tudi ne more držati stališče in predlog pobudnice, da bi morali pri reševanju obravnavanega vprašanja obe kategoriji povsem izenačiti." Tako piše v odločbi ustavnega sodišča.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
To jaz vem, zelo dobro in tudi mi ne primerjamo rejnine s tem, mi primerjamo materialne stroške kot del rejnine. Ker kajti v rejnini je poleg materialnih stroškov tudi povračilo za rejnika, ki ima rejenca. Mi govorimo izključno o materialnih stroških. In materialni stroški za otroka v reji, ne vidimo logike, da so drugačni od materialnih stroškov za otroka, ki je pri svojih starših. Govorimo o materialnih stroških, ne o rejnini, spoštovani minister, to je velika razlika. In rejnina je še za 25.000 tolarjev višja kot so materialni stroški za rejenca, to se pravi okoli 70.000 tolarjev skupaj oziroma 54.000 plus 25.000, nekaj takšnega. To se pravi, ne primerjamo tega, mi primerjamo materialne stroške povezane z otrokom v rejništvu. In tu mi niste obrazložili, čemu je razlika.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Se oproščam, gospod minister, na vsak način pa bi le rad, če lahko obrazložite, morda ste, pa nisem bil pozoren, če nisem bil pozoren se oproščam. Ali je študija doktorja Stanovnika in gospe dr. Stropnik resnično podlaga za vaše stališče ali ne. Prosim za odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Da, je.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Hvala, gospod minister. Potem pa na podlagi izjav, ki jih je dala dr. Stropnik, moramo oceniti, ne moremo drugega kot oceniti, da je dejansko potem vaše izhodišče prenizko. Ker v tej analizi, ki sta jo onadva naredila, niso vključeni dolgoročni stroški starševstva. Torej, potem je odgovor jasen, sem vas dobro razumel. Predlog, ki ga zagovarjate, ni v skladu z odločbo ustavnega sodišča, da mora ta dodatek kriti te stroške. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da lahko zaključim razpravo. Lahko? Razpravo torej zaključujem in prehajamo na odločanje. Prosim za pozornost. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod številko 1, to je poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije. Glasujemo. Prvo glasovanje ni bilo uspešno. Mislim, da nas je v dvorani zadosti. Drugič bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1 k 109. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 64, za je glasovalo 20, proti 42. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2. Obrazložitev glasu, gospod Anderlič, izvolite.
Glasoval bom za ta amandma, in to zaradi tega, ker verjamem, da je ta amandma odgovor na vse tiste očitke in pomisleke, da koalicija ne deluje državotvorno, ne deluje konsistentno, da želi prilagajati svojo politiko dnevnim potrebam. Računam tudi, da bo to odgovor vsem tistim, ki so dnevno pisali pisma, ki so dnevno pričakovali ugodnejšo rešitev na področju, ki ga ureja ta člen, torej ko gre za olajšave pri vzdrževanih otrocih. Glasoval bom za ta amandma kljub temu, da je tudi gospod Rokavec napovedal, da bo podprl koalicijo, kar mu v treh letih ni prav velikokrat uspelo. In zdaj seveda bi se lahko vprašal, ali je kaj narobe s tem amandmajem. Ne bom se vprašal, glasoval bom za in gospod Rokavec, bolje pozno kot nikoli.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Vizjak, izvolite.
Jaz sem vesel, da je potem, ko je, seveda, bilo s strani LDS-a odklonilno stališče do tega predloga, prišlo končno do spoznanja, da je to prav in seveda bom tudi ta amandma, ne glede na to, da prihaja iz njihovih vrst, podprl, ker je identičen našemu amandmaju. Me pa spominja to na ravnanje, ko najprej dobiš klofuto, potem pa ti nekdo da roko, ker mu je žal. To se pravi, najprej kategorično odbiješ eno strukturo ljudi, potem jim pa daš bonbonček na koncu in rečeš, da si načelen. To je zelo zanimivo ravnanje. In mi tega v Slovenski demokratski stranki ne počnemo. Vesel sem pa, da je vsaj bonbonček na koncu, da ni samo klofuta.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Ni dvoma, kaj bom storil jaz, glede na to, da vemo, kako je Slovenska ljudska stranka vseskozi delovala v prid progresivnim olajšavam za otroke, tudi takrat, ko je bila dnevna potreba enaka, kot je sedaj. In bi bilo zelo čudno, da bi mi kot Ljudska stranka spremenili svojo avtonomno držo, načelno držo skozi celoten obseg sprejemanja in rojevanja tega zakona. In mislim, da bodo tako ravnali tudi moji kolegi poslanci Slovenske ljudske stranke. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Podobnik. Izvolite.
Hvala lepa. Podprl bom predlagani amandma. Najprej zato, ker bom s to podporo dal tudi priznanje kar nekaterim kolegom v okviru naše poslanske skupine, še posebej strokovnjakom, ki so zadnjega pol leta delali na tem, da bi sprememba zakona o dohodnini prispevala k družinski politiki v Sloveniji. To je prvi argument. Drugi argument je pa, da je ta amandma klasični amandma, ki se rodi v političnih razmerah, v politiki, v parlamentu, ker je dober za slovensko družino in kot sem že povedal, ker bo na podlagi tega amandmaja v naslednjih letih brez dvoma, bodo imele družine, tiste, ki imajo več otrok in tudi tiste, ki imajo tako visoke dohodke, seveda, da bodo lahko na podlagi tega amandmaja za svoje otroke imeli boljše pogoje. To bo po mojem mnenju pozitivna spodbuda in bo, kot slovenska politika vsa dobila plus, ki bo danes ta amandma sprejela. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Rokavec. Izvolite.
Hvala za to možnost, da lahko obrazložim glas. Z veseljem bom podprl ta amandma. Podpiral sem tudi v preteklosti in bom tudi v prihodnje podprl vse amandmaje in predloge, ki bodo prišli iz naših opozicijskih vrst ali pa iz vaših pozicijskih vrst, vse tiste amandmaje, ki bodo dobri za državo. In z veseljem bom pritiskal za.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Bajuk.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine, mi bomo ta amandma podprli. Dejansko je sličen, če ne dobesedno enak v svoji osnovi, kar je predlagala tudi Nova Slovenija. Prepričan pa sem, da če komu gre to, kakšna zahvala, bi rekel, ali pa dejstvo, da se je okoli tega le ustvaril nek politični konsenz, je pa vztrajnost Družinske pobude. Mislim, da je to pozitiven korak naše civilne družbe in tega sem pa še najbolj vesel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Kebrič. izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! V poslanski skupini bomo podprli ta amandma, ne iz političnih ali takšnih ali drugačnih razlogov, predvsem iz tega, ker menimo, da smo prisluhnili dejanskemu življenju, katerega najbolj občutimo. Na drugi strani smo pa sovlagatelji tega in je popolnoma logično, da smo se potrudili za takšno rešitev, za katero iz izjav poslanskih skupin vidimo, da je sprejemljiva za vse in smo hvaležni, da bo ta amandma sprejet.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Gospod minister s sodelavkami, kolegice in kolegi! Ob splošni razpravi pri spremembi zakona o dohodnini je bilo prav pri tej temi največ razprav. In največ razprav v tej smeri, da se ta člen spremeni tako, da bo upošteval progresivnost, je prihajalo s strani Slovenske demokratske stranke in Nove Slovenije, skratka s strani opozicije. In do sedaj se je v praski, kar pomeni v življenju, za državljanke in državljane vedno, čisto vedno pokazalo, da ko je vladajoča koalicija prisluhnila dobrim rešitvam opozicije, da je to za državljanke in državljane dobro. In vesel sem, da tudi tokrat in verjamem, da je takšna rešitev za državljanke in državljane dobra. Zato ga bomo podprli, pa ne glede na to, da se reče temu, da je vaš, naj bo, hvala bogu, da ste le prišli do tega spoznanja. Z veseljem ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Grošelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Prvič moram omeniti, da sem izredno vesel, da smo dopustili, da izvedemo tudi splošno razpravo, se pravi normalni postopek okrog tega zakona o dohodninah in da smo na koncu le prišli do skupne ugotovitve, da lahko, če je že takšna razprava, pride tudi do spremembe. Namreč, po amandmajih, ki so bili vloženi s strani poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, naj bi njihov amandma povzročil kar dodatni izpad dohodnine za dobri dve milijardi. Če pogledamo poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in pa Nove Slovenije, naj bi bilo izpada kar 4,5 milijarde do 5. Če bi seveda upoštevali amandmaje, ki so bili seveda s strani iniciative Družinska pobuda, dobro milijardo. In danes smo skupaj ugotovili, da je zelo primeren predloženi amandma, pri katerem seveda je bil ravno tako izpad dohodnine v višini 268 milijonov. Zato bom seveda, prvič, z veseljem dal podporo temu amandmaju in ne nazadnje tudi hvala lepa, da smo tako se poenotili pri tem zaključnemu delu tega člena oziroma amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Lepo prosim za mir v dvorani. Gospod Drobnič, obrazložitev glasu.
Tudi jaz bom glasoval za ta amandma. Lepo, da so poslanski kolegi po dolgem času, po dveh letih spregledali to, da je potrebno tako določbo sprejeti. Glede izpadov milijard, ki so, pa a veste, gospod Grošelj, izpad je, to je, kot vezna posoda, če govorite o izpadu iz proračuna, če tega ni, potem je pa izpad iz žepov davkoplačevalcev oziroma državljanov oziroma družin, ki imajo otroke. To je njihov izpad sicer. Vse je odvisno, kako gledate, in dolgo časa ste pač gledali na to v tej smeri, da jim je izpadalo iz žepa in se je nekam drugam prelivalo. Jaz upam, da bota izpad iz žepov šel pri tistih, ki so ustanovili Forum 21, v enaki meri kot pri drugih državljanih, zato bom ta amandma podprl.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2, z opombo, če bo ta amandma sprejet, ostaneta amandmaja pod zaporedno številko tri in štiri brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in amandmaja pod tri in štiri sta postala brezpredmetna. Lepo prosim za pozornost. Odpiram razpravo o 113. členu in o petih amandmajih k temu členu. Pod ena je amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, pod dve istega predlagatelja, pod tri poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije, ki je popravljen, popravek je na klopi. Pod štiri, amandma treh skupin koalicije in pod pet, amandma poslanskih skupin Nove Slovenije in SDS in istih predlagateljev pod šest. Z dvema opozoriloma k amandmajema pod dve in štiri: Če bo amandma pod dve sprejet, bo amandma pod točko tri brezpredmeten. Opozorilo pri amandmaju pod štiri, če bo amandma pod štiri sprejet, bo amandma pod pet brezpredmeten. Torej, o šestih amandmajih in 113. členu odpiram razpravo. Kdo želi besedo? Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala za besedo. Ker zagovarjam dva amandmaja, bi najprej povedal, da pri prvem ne bom izgubljal časa in je ista obrazložitev, kot sem jo povedal pri 101. Kar se tiče pa drugega amandmaja, mislim, da gre za zelo pomemben amandma, vsaj v prid reševanja stanovanjskega problema mladih družin in vseh tistih, ki ta problem imajo. Ta amandma smo povzeli po zgledu rešitve, kot jo pozna nemška zakonodaja. Razlika je ta, da nemška zakonodaja takšno rešitev pozna in jo rešuje, in sicer konkretno v nominalnih zneskih, mi smo pa tukaj se podredili našem načinu olajšav, proncentualno. Tako da predlagamo in bom kar prebral: "Plačane zneske za nakup in gradnjo ali najem stanovanjske hiše ali stanovanja za rešitev stanovanjskega problema zavezanca, za vzdrževanje stanovanja ali stanovanjske hiše ali za obnovo arhitekturnih in komunikacijskih ovir v teh objektih, v katerih zavezanec dejansko biva. Kot sredstvo, porabljeno za nakup ali gradnjo, se šteje tudi vsota anuitet iz naslova sklenjenih namenskih kreditov ali lizing pogodb." In pa, na koncu drugega odstavka, se pika zamenja za vejico in se doda: "razen za namene iz te pete točke, kjer se letna davčna osnova zavezanca zmanjša za največ 10%". Gre za rešitev, kjer se za te namene, ki sem jih prej naštel, lahko sedanja olajšava s 3% poveča največ na 10%. Menimo, da glede na to, da gre za rešitve, ki jih poznajo vodilne evropske države, da tudi mi ne bi smeli imeti problemov s tako rešitvijo. S tem bi pa tudi dolgoročno rešili probleme, ki jih v naši družbi poznamo in s katerimi se dnevno srečujejo mlade družine, kajti ta amandma je predvsem namenjen tistim, o katerih je bilo danes veliko govora, ki imajo majhne plače. Tudi z majhno plačo bi na ta način lahko si uredili svoje stanovanjske težave. Seveda pa amandma ni namenjen za tiste, ki imajo poleg redne plače tudi še kopico avtorskih honorarjev, da ne govorim o dveh, treh plačah. Zato škoda, ker ni ministra, da bi sedaj poslušal in ne bi vehementno bil proti tem amandmaju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi obrazložil dva amandmaja koalicije Slovenija oziroma tudi Slovenske demokratske stranke, in sicer k 8. točki prvega odstavka 113. člena in seveda potem tudi k drugemu odstavku. Z 8. točko želimo vzpostaviti, da bi bile davčne olajšave priznane tudi za plačila za izobraževanje, poleg za lastne potrebe seveda tudi za potrebe otrok. To pomeni, da če bi recimo, starši kupovali učbenike za svoje otroke oziroma tudi plačila šolnin, nakup učbenikov in strokovne literature, da bi to seveda bila ta davčna olajšava priznana, ne le za zavezanca, temveč tudi za njegovega otroka kot vzdrževanega člana družine. Mislim, da je to povsemlogično in opravičljivo ter nenazadnje tudi potrebno. To je ena stvar. Druga stvar, da se tu navežem tudi na 109. člen. Učbeniki in te reči, ki jih starši plačujejo za otroke, seveda, niso všteti pod minimalne življenjske stroške in niso predmet olajšave, o kateri smo prej govorili, čeprav menim, da bi bilo to potrebno že tam urediti, pa seveda nismo. Še celo tisti znesek smo znižali glede na materialne stroške, ampak kakorkoli; tako mislim, da je tu morebiti tu priložnost popraviti napako. Drugi amandma bi pa seveda predstavil amandma za uveljavitev dosedanje 3% individualne olajšave za različne namene, saj menimo, da je znižanje na 2% individualno olajšavo prenizka. Z znižanjem z 3 na 2 bi vlada Republike Slovenije poslabšala predvsem dohodkovni položaj tistim zaposlenim s srednjo in visoko izobrazbo, ki večino dohodka pridobijo iz dela in seveda tudi nenazadnje imajo za kaj porabiti to 3% individualno olajšavo. Menim tudi to, da je bil osnovni namen pred časom te individualne olajšave, sploh kadar govorimo za, recimo, plačevanje, 6. točka prvega odstavka 113. člena, glede na plačevanje zneskov za vzdrževanje stanovanja, zelo pomembno tudi, kar se tiče destimuliranja sive ekonomije. Kajti, nekdo, če je zbiral račune za vzdrževanje stanovanja in jih potemuveljavlja kot individualno davčno olajšavo, je s tem nenazadnje terjal od tistih obrtnikov račune, kar je pozitivno vplivalo na upravljanje storitev in tudi posledično zmanjševalo obseg sive ekonomije. Mislim, da je bil to takrat dobra poteza. Sedaj to zmanjšujemo, dvigujemo splošno. To seveda pomeni ugoden vpliv na te nizkodohodkovne razrede, ampak ima tudi nekaj teh slabih učinkov, o katerih sem govoril. Zato predlagamo torej dvig te individualne olajšave z 2% na 3%. Ne nazadnje bo to pomagalo tudi k celi kopici namenov, za kaj se lahko uporabljajo te davčne olajšave, kot so zneski za nakup likovnih del, leposlovja, nosilcev avdio-video vsebin in podobno. Skratka, dvig te olajšave bo pozitivno vplival tudi na te dejavnosti, ki so podpore in neke pomoči potrebne; se pravi, tudi kultura in, seveda, kot sem že prej omenil, izobraževanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite, potem gospod Pucko.
Rad bi razpravljal v zvezi s prvim amandmajem k 113. členu zakona o dohodnini, ki ga predlaga poslanska skupina Stranke mladih Slovenije. Intenco, namen nekako vidim, da je smiseln, vendar pa, če pogledate dikcijo, pa je, menim, ta dopolnitev, ta amandma nepotreben. Zakaj? Zato, ker se zagotavljajo oprostitve plačanih prostovoljnih denarnih prispevkov za humanitarne, dobrodelne in kulturne - za te namene. In če so invalidske organizacije zadaj, potem je to dobrodelen in humanitaren namen in je že s tem izpolnjeno. Ker invalidski namen bi lahko bil "invalidni" namen; mislim, da bi celo kvarilo. Ker namen je lahko dobrodelen, humanitaren, in pod temi pogoji, če daš nekomu, je to ustrezno. Invalidski namen - je pa vprašanje. Potem tretji amandma, ki smo ga vložili, se nanaša na plačane zneske za nakup ali gradnjo stanovanjskih hiš ali stanovanj in plačane zneske za plačilo stanovanjskih posojil, pridobljenih za rešitev stanovanjskega problema zavezancev. To je vložila Nova Slovenija v sodelovanju s Slovensko demokratsko stranko. Namen je očiten, spodbuditi torej reševanje stanovanjskih vprašanj mladih družin in ostalih. Velja se dotakniti tudi šestega amandmaja, kjer pa vlada predlaga, da se ta obseg olajšav zmanjšuje, s 3% na 2%. Ne vem, kaj vas je vodilo. Že večkrat sem poudaril, da bi morali to pravzaprav odpreti, zato da se omogoči državljanom večja možnost, da sami financirajo nekatere dobrodelne, prostovoljne, civilne, zaradi mene sindikalne, politične organizacije in še marsikaj drugega, da se vzpostavi ustrezna podlaga za razvoj civilne družbe. Vi jo zmanjšujete, to pomeni, da bo tudi civilna družba vse bolj odvisna od države. To ni prava smer, zlasti če upoštevamo še to, da ste tudi pri zakonu o davku od dohodka pravnih oseb naredili korak nazaj z zmanjševanjem, tako da tudi pravne osebe, če namenjajo za dobrodelne, prostovoljne humanitarne organizacije, so v manjši meri oproščene oziroma do manjšega limita, so bolj limitirane. Smer je napačna. Za božjo voljo, pustimo, da podjetja, gospodarske družbe, namenjajo za te dejavnosti denar. To dobro vpliva na blaženje socialnih posledic, govorim o davku od prihodka pravnih oseb. Ampak tukaj greste v isti smeri. Tudi pri fizičnih osebah, ki se pač dotika zakona o dohodnini. Ampak pri obeh zakonih ste šli nazaj, da zmanjšujete. Tukaj S 3 na 2%, tam pa iz 0,2 na 0,1. Lahko bi se zgledovali po drugih državah in bi videli, da tam, kjer čutijo potrebo in ugotavljajo, da bi bilo treba civilno družbo ojačati, ta nevladni sektor, se odločajo za višje stopnje. Zato vsaj ohranitev podprite, ki jo zagotavlja šesti amandma, ki smo ga vložili v Novi Sloveniji skupaj s Slovenskimi demokrati.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Pucka. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Razpravljal bom o amandmaju pod številko 6. Še posebej zato, ker smo ravnokar slišali, kako se s treh odstotkov zmanjšuje ta olajšava na dva odstotka. Ampak spoštovana kolega, ki sta o tem razpravljala, ne prebereta naslednjega odstavka, ki določa novo olajšavo dvoodstotno. Se pravi, gre za olajšavo, ki je enaka dva plus dva odstotka, plus višja splošna olajšava. In s tem se približujemo olajšavi, ki smo jo imeli v začetku prvega zakona o dohodnini, leta 1991, ko je bila ta 5 odstotkov. Mislim da, tu pa res gre za sprenevedanje. Lahko bi tudi kakšno drugo besedo uporabil, pa je ne bom. Ker enostavno ne morete biti tako nekorektni in preberete samo tisto, kar vam "paše". Preberite dva odstotka, in povejte, hvala bogu, z dveh smo prišli na štiri, odstotke namreč. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, gospa Kolar.
Hvala lepa. Nekako prvega amandmaja povsem dobro ne razumem. Predlagatelj se sklicuje na tretjo točko prvega odstavka. Ampak v tem odstavku nekako ne vidim smiselnosti vpetja invalidskih organizacij - oziroma to najdem v četrtem odstavku. Tam pa je v zadnjem stavku, seveda pod rednim tudi navedba "izplačana invalidskim organizacijam". Ali je v tem primeru mišljeno ravno tako na te prostovoljne denarne prispevke in vrednost daril v naravi, kot je za humanitarne organizacije, da se to enako tretira tudi za invalidske organizacije v tem zadnjem podrednem stavku? Če je temu tako, potem menim, da je najbrž amandma pod številko 1 nekako brezpredmeten. Bi pa prosil, da to ugotovimo. Ker v tretji točki prvega odstavka te materije ne opredeljujemo in urejujemo. Hvala.
Hvala lepa. Na izvajanje gospoda Pucka, sta želela predlagatelja amandmajev replike. Najprej gospod Vizjak, potem gospod Brenčič. Drobnič. Se opravičujem.
Hvala lepa. Imam gradivo. Sedaj, ne vem, če isto gradivo gledamo. Imam gradivo za drugo branje zakona o dohodnini, kjer seveda prvi odstavek 113. člena našteva vse možne davčne olajšave in potem drugi odstavek govori, da je zmanjšane letne davčne osnove za namene iz dva do devet, tega lahko zmanjša z največ dva odstotka letne davčne osnove zavezanca, in tretji, da za obresti za stanovanjska posojila, ki so izključena od tam, letna davčna stopnja zavezanca, ki je rezident, se zmanjšuje za plačne zneske obresti od posojil, pridobljenih za rešitev stanovanjskega problema, vendar ne več kot dva procenta. Kajti pod peto točko so izločene, razen plačane obresti od posojil. To pomeni, ne vem, kje je potem tukaj štiri zdaj individualna olajšava. In moja, bi rekel, osnovna pripomba je bila ta: res je, neto izplen bo pozitiven za ljudi, kajti dviguje se splošna davčna olajšava in zmanjšuje se individualna davčna olajšava, kar daje kumulativno pozitiven učinek, to je dejstvo, to vsi vemo. Vendar sem poudaril pomen individualne davčne olajšave, ne nazadnje tudi za razloge, ki sem jih omenil. In konkretno sem govoril tukaj o zneskih za nakup šolnine, za nakup učbenikov, strokovne literature in podobno. Nenazadnje tudi za razvoj in plačane zneske [[?]] za nakup likovnih del, leposlovja. Tudi sem omenil plačane zneske za vzdrževanja stanovanja, kar pozitivno vpliva ne nazadnje tudi na nas, da zbiramo račune, ko naročamo ta dela in s tem morebiti tudi kaj prispevamo k zmanjšanju sive ekonomije. Mislim, da bo imelo pa tukaj negativne učinke to zmanjšanje individualne davčne olajšave. Kajti učbenike, likovna dela plačujejo ljudje, ki si poleg, ki imajo še toliko denarja, da to kupujejo. In prav bi bilo ohraniti to individualno davčno olajšavo. In zato tudi predlagamo amandma. Se pravi, želim samo toliko pojasniti svoje izvajanje, da vem, da bo neto izplen pozitiven glede davčnih olajšav. Zavedam se patudi tega - in to je dejstvo iz tega - , da bo individualno nižja, individualna davčna olajšava nižja.
Hvala lepa. Replika gospod Drobnič.
Tistega dela, kar je kolega Vizjak, ne mislim ponavljati, bom pa dodal to - torej dva procenta je vezano od 2. do 9. točke. In jaz sem usmeril to razpravo ravno na problematiko nevladnih organizacij, ki se jim pravzaprav s tem ta celotni obseg - saj ni, saj so tudi drugi nameni - , pravzaprav namenja manj, s tem se posredno tudi za tisto manj namenja, ker je manj prostora. Manj prostora je. Seveda! Prej je bilo 3%, zdaj je 2%. In če bi želeli, če bi hoteli bistveno več namenjati, bi morali tukaj vsaj ohraniti isto, pri davku od pravnih oseb bi morali pa tudi ohraniti isto. In potem bi bila ta zadeva skladna. Potem bi ohranili za te namene, ki sem vam jih omenil glede civilne družbe, nevladnih organizacij, da živi s temi olajšavami direktnimi s strani državljanov oziroma pravnih oseb, večjo možnost, vi pa zapirate. Več se usmerja denarja prek proračuna. Več bo vlada delila, manj pa direktno državljani. To je namen te razprave in razjasnitve.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Pucka, potem gospa državna sekretarka.
Hvala lepa. Upam, da bom znal tako prebrati, da bo tudi kolega Vizjak razumel, ker ne dvomim, da ne bi razumel. Že sami ste povedali, da je v drugem odstavku navedena 2% letna olajšava davčnega zavezanca za namene od 1 do 9 [[oglašanje iz ozadja]] , od 2 do 9. In v peti alinei, 5. točki, piše "razen za plačane zneske obresti od posojil". Točno, samo za ta namen je namenjena dodatna 2% olajšava, kar prevedeno pomeni, da je to 4% davčna olajšava. To je tako. Vsak jo lahko uveljavlja, ki lahko dokazuje te namene; tisti, ki teh namenov ne more dokazovati, ne more olajšave uveljavljati za nekaj, kar ne sodi v ta zakon. Pa še ena zadeva, gospod Drobnič, o vezni posodi. Vi bi z vsakim členom naredili par lukenj v to vezno posodo in potem bi nam očitali oziroma vladi, da ta vezna posoda ne drži. Težko!
Hvala lepa. Gospa Kolar, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Odgovorila bom na predloge vloženih amandmajev, pa bi začela kar z zaporedno številko 1, kjer se želi, da se doda beseda "invalidske". Mnenje vlade je, da ta amandma ni potreben, ker so kot je ugotovil že gospod Brenčič, dejansko pod zaporedno številko 4 tega člena vključene tudi invalidske organizacije. Se pravi, vsi plačani prostovoljni denarni prispevki, vrednostih daril za dobrodelne, humanitarne in vse tiste namene, ki so našteti v tej točki, velja, da če so izplačani invalidskim organizacijam, kar še posebej piše v zadnjem stavku, so tudi znotraj 2% osebne olajšave. Ta veljavnost in dikcija te točke je istovetna z že sedaj veljavnim zakonom o dohodnini in tudi obrazcem. Če skušam odgovoriti na vse te predloge amandmajev, ki se nanašajo predvsem na skrb za olajšave v dohodnini predvsem za reševanje stanovanjskih problemov mladih družin in vseh tistih, ki si prvič urejajo stanovanjski problem, naj omenim, da so dejansko v sklopu te politike in zasledovanja tega cilja na treh mestih oziroma v členu 72 in na dveh mestih v členu 113 za te namene dane posebne olajšave. Tako boste našli v dopolnjenem predlogu zakona pod točko 5, da so iz obdavčitve izključene tudi vse obresti iz nacionalne stanovanjske varčevalne sheme, razen seveda, če bi prišlo do predčasne prekinitve te varčevalne pogodbe. To je ena stimulacija, torej 5. točka 72. člena. V 113. členu pa tako, kot je ravno gospod Pucko zdaj ugotavljal, imamo v bistvu na dveh mestih te olajšave. Imamo pod točko 5, kjer govorimo, da je oprostitev do višine 2% individualne osnove za vse plačane zneske za nakup ali gradnjo stanovanjske hiše in tako naprej. Da pa je izven limita 2% pa poseben tretji odstavek v dopolnjenem predlogu tega člena, kjer je pa dodatno namenjeno še 2% letna davčna osnova olajšave zavezanca za vse plačane obresti za posojila, ki smo jih plačali za namene reševanja stanovanjskega problema. Tako je po mnenju vlade s tem dovoljšen mehanizem in instrumentarij, s katerim se podpira reševanje stanovanjskih problemov, bodisi z nakupom iz lastnih sredstev kakor pa tudi prek oprostitve plačila obresti iz najetega posojila za nakup za rešitev stanovanjskega problema. Nadalje naj še dodam, da seveda za vlado pač ni sprejemljiv ta 6. amandma, kjer se pa seveda - in mislim, da rešuje to, kar sem pravkar pojasnila - , ta predlog amandmaja pod točko 6 poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Podpira pa vlada amandma pod zaporedno številko 4, kjer se seveda v točki 8 doda olajšava tudi za primere, kadar se za vzdrževane otroke plača šolnino ali nakup knjig oziroma drugi stroški za literaturo in drugi stroški za izobraževanje.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite, potem gospod Vnučec.
Kolega Pucko me je tu opozoril, pa sprašujem, ali je to, recimo, namenoma ali je to pomotoma izpuščeno od 1 do 9 v drugem odstavku? Ali je to, od 2 do 9 tudi dejansko? Ker se mi zdi, da potem ne velja omejitev za sredstva, vložena v vrednostne papirje, katerih izdajatelj je RS in katerih vračilni rok je daljši od 12 mesecev. To je verjetno pomota. Mislim, upam, da je takih pomot še nekaj tu notri. Kajti, zelo dobro sem vas poslušal in ste rekli, da je potem moč iz tega teksta sklepati, da se letna davčna stopnja zavezanca, ki je rezident, zmanjša za plačane zneske obresti od posojil, pridobljenih za rešitev stanovanjskega problema zavezanca, da se sešteva s 5. točko in pomeni 4. To ni mogoče tako razumeti, oprostite, ta člen. To bi bilo še za nadaljnja 2% letno, bi potem bilo razumeti. Ampak tukaj piše; ne več kot za 2%. Oprostite, kdor to bere, ne more sklepati tistega, kar gospod Pucko in vi govorite. Če beremo je to: izključuje 5. točki obresti, ker 5. točka pravi, da se letna davčna osnova zavezanca, ki je rezident, zmanjša za plačane zneske za nakup in gradnjo stanovanjske hiše ali stanovanja za rešitev stanovanjskega problema zavezanca, razen za plačane zneske obresti posojil, pridobljenih za rešitev. To se pravi "razen". Potem bi bilo, če bi bilo 4 logično, da v 3. točki govori o 4%, ker za njih je "razen" nekaj več. In je tudi tu verjetno potem napaka, da je tam mišljeno 4%, ne 2 v 3. točki 113. člena, če je želja urediti to, tako kot govorite. Če je torej želja, da se letna davčna osnova zavezanca zmanjša za plačane zneske obresti od posojil za 2+2, potem naj v tretjem odstavku namesto številke 2 stoji 4. In bo zadeva jasna in logična, sicer ni. Prosim, gospa Kolarjeva, da mi to pojasnite.
Hvala lepa. Kar nekaj vas je prijavljenih k besedi. Dovolite, da dam besedo prej gospe Kolar, da se ta nesporazum razjasni. Gospa državna sekretarka, izvolite. Izvolite.
Hvala. Poglejte, iz dikcije tega predloga člena je zelo jasno. Če pogledate drugi odstavek, zelo jasno piše, za katere točke, predhodno navedene, se zmanjša letna davčna osnova zavezanca za 2%. Ta dodatna 2% za plačana obresti je pa ločen in samostojen odstavek. Torej, ta drugi odstavek se nanaša na točke od 1 do 10 v sklopu dveh odstotkov, tretji odstavek je pa samostojen in se nanaša za, če hočete, dodatna 2%, ampak do višine plačanih obresti za posojila, ki ste jih najeli za nakup in reševanje stanovanjskega problema. Odgovor na prvo vprašanje pa je dejansko redakcija, ki je vključena pod amandmajem, pod zaporedno številko 4 in ni bilo namenoma izključena točka 1.
Hvala lepa. Brez nestrpnosti. Vse bomo razčistili. Trije so še prijavljeni. Ja. Mogoče bodo o isti stvari govorili gospod Vizjak. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Ja, ja, ampak trije so še prijavljeni. Gospod Vnučec, izvolite. Potem gospod Pucko, gospod Drobnič, gospod Vizjak, gospod Brenčič. Gospod Vnučec, izvolite.
Hvala za besedo. No, rad bi samo komentiral drugi predlog amandmaja k 113. členu. Ni tako enostavno, kot je gospa Kolarjeva omenila, da se to rešuje v drugih amandmajih. Bistvena sestavina tega amandmaja je to, da je tukaj davčna osnova zavezanca - v bistvu je lahko tudi 10 procentna. Sedaj je vse v okviru treh procentov, o čemer se govori. Mi pa tukaj predlagamo, da je lahko za te namene, za katere govori ta amandma, to 10%. Kar je bistvena razlika! Na ta način rešujemo tudi zgrešeno politiko stanovanjskega sklada, ki deluje napačno, kajti stanovanjski sklad ne rešuje nobenih problemov. Nasprotno, povečuje cene na trgu, ki ne gradi novih stanovanj, ampak ki je pokupil obstoječe in s tem dela medvedjo uslugo vsem. Če sprejmemo ta amandma, tudi v bistvu lahko bi rekli, da tudi ne rabimo stanovanjskega sklada kot takega, ampak stanovanjski sklad je imel tudi neke svoje pozitivne rešitve in pa stvari, ki jih je naredil. Vendar glavno bistvo je pa to, da tudi tisti z nižjimi dohodki, če bi lahko uveljavljali tako olajšavo, 10% seveda, si tudi lahko privoščijo večji kredit in s tem seveda tudi rešitev svojega stanovanjskega problema. Za to gre. Za povečanje s 3 na 10%, kar je razlika med ostalimi. Tako tudi ne moremo govoriti, da se ta amandma ujema s tretjim. Se ne izključujeta, ker ta v bistvu je različen v tej dikciji, kar se tiče letne davčne osnove zavezanca in ki se lahko zmanjša v našem primeru za 10%. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pucko, izvolite. Ne želite več besede. Potem gospod Drobnič. Izvolite.
Hvala za besedo. Gospa Kolarjeva, ni jasno! Nekaj teh napak, ki so notri v tekstu seveda popravlja amandma koalicije - številke preštevilčene. Tisto, kar sem pa prej povedal, da za pretežni del ljudi, državljanov se bo ta olajšava zmanjšala, razen za tiste, ki bodo morali plačati obresti od posojila za namen stanovanjske gradnje. Zdaj pa je vprašanje, kakšen delež državljanov bo to počel - na takšen ali drugačen način. Samo tisti bodo eventualno še lahko uveljavljali do 2%, vse ostalo pa se jim zmanjša olajšava, se jim zmanjša limit, to, kar se ne obdavčuje za te namene, ki jih navajate pod točkami od 1 do 10 oziroma - kot sam tekst je narobe napisan - od 2 do 9, ampak prej je treba še amandma sprejeti, zato da bo tekst čist. To je to.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Zdaj je šele zadeva povsem jasna in toliko bolj stoji tisto, kar sem govoril, da so se dejansko individualne znižale na 2%. Je pa res to, da tistim, ki imajo stanovanjsko posojilo, in za obresti, ki so predmet 3. točke, da je to izvzeto iz kvote, tako bi povedali, pa bi bilo jasno. To se pravi, to je izvzeto iz kvote 2%, teh 2% za obresti,in potem lahko še uveljavlja 2% za druge namene iz točk 1 do 9. Ampak, govorimo o 2% stopnji, ne pa o 2 plus 2, to so obresti, ki se ne vštevajo v kvoto, še zmeraj ostane 2% individualna olajšava. In še enkrat - ne bi ponavljal argumentov - , zakaj predlagamo dvig na 3.
Hvala lepa. Gospod Brenčič izvolite.
Hvala lepa. Lahko rečem: tako kot morda malo laično berem točko do točke, naslov in tako naprej, mi tolmačenje gospe državne sekretarke ne sedejo, da bi jaz to tako razumel. Člen bo ostal odprt, odprt prav gotovo. In velja gospa državna sekretarka tako kot naj bi razumeli v tretji obravnavi zapisati notri, drugače bo to vprašanje odprto, jaz sem prepričan. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Rad bi se vrnil oziroma dotaknil olajšav v zvezi s prostovoljnimi denarnimi prispevki humanitarnim dejavnostim in podobno. Mislim, da tukaj govorimo o nečem, o čemer ni vredno govoriti, namreč o teh 2%. Ali se zavedate, kaj je to 2%? Pri povprečni slovenski plači 2% je to 60.000 na leto olajšave. In če ima po 2. točki in danes je kar veliko občin, krajevnih samoprispevkov v višini 2%. Gospodje, potem je že konec vseh olajšav, pri 2% samoprispevka. Kje je potem prostovoljno dodatno zavarovanje? Kdor ga plačuje s povprečno plačo, že skorajda dosega davčno olajšavo, ki je dovoljena - 2%. Da ne govorim dalje glede gradnje stanovanjske hiše, reševanja lastnega stanovanjskega problema, nakup likovnih del, leposlovnih in tako dalje. In zakaj bi rad opozoril na dobrodelne prispevke? Zaradi tega, ker vsaka država, predvsem razvita dežela, se pojavlja z vse večjim problemom reševanja socialnih problemov. Ne zaradi tega, ker bi se problemi poglabljali, ampak ker se čut za reševanja socialnih problemov poglablja. Država prejema oziroma čuti dolžnost vse boljšega, vse bolj kvalitetnega reševanja socialnih problemov. Zahodni svet postaja socialno čuteč svet. V tem okolju pa naša država, ta vlada pristopa k reševanju samo na način novih socialnih prispevkov oziroma socialnih dotacij samo z načelom socialnega transfera. Druge zahodne države pristopajo k temu ne z rastjo socialnih transferov, ampak z razvojem in spodbujanjem humanitarnih organizacij Če država rešuje humanitarni problem, zjutraj smo govorili o socialni oskrbi - samo primer: če socialno oskrbo rešuje država tako, da to plačuje neposredno ali pa s socialnimi transferi, potem plačuje tudi delo. Če pa sofinancira ali omogoči zbiranje dobrodelnih prispevkov, potem pa dela ni treba plačati, potem se plačajo samo materialni stroški. Tako rešuje Nemčija, tako rešuje Francija, tako rešuje cel zahodni svet svoje socialne probleme. In mi seveda s takim pristopom, no, Nemčija ima okoli 10% možnosti za humanitarne prispevke davčne olajšave, Amerika 50% in podobno. To so številke, o katerih bi se splačalo govoriti. Z 2% davčne olajšave za vse našteto v alineah od 1 do 9 se ne splača pogovarjati, gospodje, to je izguba časa. 2% ni nič, to ni nobena stimulacija. Eno samo dodatno zdravstveno zavarovanje že pravzaprav v večini primerov posega, že izčrpa vse olajšave iz alinee od 1 do 9. In kot omenjeno, en sam samoprispevek, ki ga plačuje, je že izčrpana ta kvota.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite, potem gospod Zlobec.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Vprašanje tako imenovanih olajšav, jaz mislim, da del problema je ravno v tem že, kako jih imenujemo - "olajšava". To je kot neka radodarnost države, ki dovoli državljanu ali državljanki - kot nek odpustek. Nam odpustke delite sedaj na podlagi finančnih težav, v katerih država je in seveda minister za finance in tisti, ki računajo, ali bomo do konca leta izpeljali ali ne, predlagajo pa dajmo še malo znižati, od 3 na 2%. Že 3% je bilo skoraj nič v primerjavah s svetom. Kot je že omenil kolega Cukjati, so države, ki imajo popolnoma drugačen pristop. Ampak veste, to ni samo kvantitativen pristop. Kar je v ozadju vsega tega, je popolnoma drugačen koncept države in odnosa države do ljudi in od ljudi do države. Vprašanje je, ali ima ali nima v demokratični ureditvi državljan in državljanka pravico, da usmerja tista sredstva, ki jih zaupa državi, za določene namene. So države, ki so zgradile na podlagi tega koncepta in še gradijo na podlagi tega koncepta. Kaj pa mi delamo? Mi bomo pa še bolj zožili, za eno tretjino bomo znižali tisto majhno pravico, ki jo je že imel državljan ali pa državljanka, in bomo še manj imeli. Kaj pa je posledica tega? Posledica sevedaje, da državna blagajna bo imela kratkoročno malo drugačen rezultat, olajšave se bodo znižale, za eno tretjino tega bomo spravili in bo morda primanjkljaj letos nekoliko manjši zato - ali pa prihodnje leto, saj bo to dejansko prišlo v igro 2005. To je problem. V kolikor se bomo seveda osredotočili samo na to, na kratkoročne finančne posledice takšnega pa drugačnega pristopa, ne bomo zmožni se lotiti bistvenega problema. In bistveni problem pa je, ali lahko vlada uporablja, država - in tu se zdaj odloča, zdaj, v tej sobi se bo zdaj odločalo, v tej dvorani bomo odločali - ali bo država uporabila fiskalno politiko v namene, za katere obstaja politične konsenz, da so za skupno dobro, ali pa bomo še naprej vztrajali, kot očitno zaenkrat je takšen predlog, da bomo še naprej vztrajali pri tem pristopu, ki - recimo - na področju civilne družbe ima določene zelo konkretne posledice. Konkretna posledica glede civilne družbe je, da pri nas dejansko civilne družbe kot take skoraj ni, da je še vedno - jaz bi označil kot centralno planirana civilna družba, ker vsi so odvisni od državnega proračuna. In če poslušate aktiviste, ki dejansko delajo na tem področju - jaz sem jih poslušal, je bila ena televizijska oddaja, mislim, da je bila Tarča, na nacionalki - , je eden od teh gospodov, ki deluje, mislim, da na področju zdravstva, je rekel, vsaj 50% svojega časa zapravljam za to, da pripravljam programe. Kaj smo s tem dosegli, s takšnim pristopom tako imenovanih olajšav? Da dejansko obsojamo tiste ljudi, ki so pripravljeni se brigati za skupno dobro, jih obsojamo na neko večjo kvoto birokratičnega delovanja, kot pa je resnično potrebno. Kaj pa je protiutež temu? Če bi mi imeli širše možnosti, da bi ljudje sami odločali, potem pa nam ne bi bilo treba toliko sredstev v proračunu tem stvarem posvečati. Spomnite se gospodje, kolegice in kolegi, ko smo debatirali o proračunu za leto 2005, sem začudeno spraševal, zakaj pa so povečali alineo za civilno družbo za skoraj 12 milijard tolarjev. Če bi mi imeli toliko modrosti in pa dejanske vizije, bi lahko danes to povečali, ustvarili večjo možnost za državljane in državljanke, da usmerjajo sredstva, ki nam zaupajo, v določeno smer, hkrati bi pa prihranili, da nam ne bi bilo treba iz proračuna toliko sredstev dajati. Zakaj pa bi bila Slovenija kaj drugačna kot pa druge države po svetu, ki so to že odkrile? Ja, saj vsakokrat, ko dam neko tako imenovano olajšavo za en tolar, da jo ta človek, ali ta državljanka, ali državljan dejansko uresniči, mora še iz svojega dodati. To se pravi, mi bi dejansko pomagali k temu, da bi se razširili delovanje, seveda bi se pa odpovedali temu, česar se pa bojim, da je še kako prisotno v starih vzorcih mišljenja; in to: je vse mora biti pod državno kontrolo. Končno, kar se tukaj izraža v tem predlogu ni kratkoročna stiska gospoda ministra in njegovih sodelavcev, ampak kar se izraža, je - bi rekel - neko versko upanje, zaupanje, da država mora vse. In ta družba je pa že dokazala, da mi smo zmožni, Slovenke in Slovenci smo zmožni tudi delati na področju solidarnosti, ne da bi država absolutno vse regirala, kot je položaj ravno sedaj. Preglejte si še enkrat, koliko dodatnih sredstev smo izglasovali za proračun za 2005 na alinei za civilno družbo, in boste to odkrili. Tega bi se lahko rešili s tem, da bi omogočili da bi ljudje sami odločali. Ampak tega se pa bojimo! Bojimo se, ker še vedno prevladujejo stari vzorci mišljenja: samo striktno zaupanje, v državo ne pa v ljudi. Končno pa smo zapisali, da so ljudje nosilci suverenosti in da so lastniki te države. Le zakaj ne bi mogli odločati? Torej, da grem še na 2. točko tega člena. Imamo tukaj eno inventuro krasnih stvari, s katerimi se bo ena ali pa druga politična stranka ponašala, kaj smo naredili za vas poglejte, 32 ali 34 točk - kaj vse lahko odštejete! Ko pa pride trenutek resnice in ta je prišel prejšnji teden, ko smo vsi delali, nekateri skoraj opolnoči pripravljali dohodnino, izjavo za dohodnino. Kaj pa je od vsega tega ostalo? 3%. To se pravi, ko pride trenutek deklaracije, je ta državni zbor še kako odprt in vključujemo vse, kar se da. V trenutku resnice pa pridemo z velikimi škarjami, vse skupaj odrežemo, ostalo je do zdaj 3%, na podlagi vašega predloga pa samo 2. To je napačna smer. Dokler se Slovenija ne bo - in to je politika v tem državnem zboru - dokler se ne bomo soočili vsaj s to možnostjo, da tudi mi smo zmožni pomagati k temu, da bo nastala neka drugačna civilna družba, da bo nastal nek drugačen odnos med državo in ljudmi, bomo ponavljali te igrice. In prihodnjič, ko bomo še enkrat ta zakon gledali jaz upam, da kmalu, prepričan sem, da ga bomo kmalu morali pregledati, pa še kako, v kolikor boste vztrajali v določenih rešitvah, kot ste že do sedaj, se bomo še enkrat soočili z enim in istim vprašanjem: vedno bodo stiske, če pa ne bomo imeli dolgoročnega pristopa na žalost, ne bomo ustvarili tiste drugačne Slovenije, na katero pa marsikdo od nas upa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zlobec, izvolite.
Ja, nisem imel nobenega namena da bi se oglasil, ampak ko sem pa poslušal kolega Cukjatija in še vas, gospod Bajuk, pa seveda nisem mogel, da bi mirno in molče poslušal neslanosti o tem, kako cel svet ima odlično zdravstveno urejeno, samo pri nas ne. In na koncu, da je bil kolega Cukjati tako poln samega sebe, da je celo Združene države Amerike postavil kot vzor, kako se stvari rešujejo na socialni ravni. Že Amerika je sramota zahodnega sveta, kar se teh stvari tiče. To tako gospod Bajuk kot gospod Cukjati dobro vesta. Tudi v zahodni Evropi, tako imenovani stari Evropi, so tudi centri glavnih mest devastirani in kdorkoli pride v Slovenijo, se samo čudi, kako Slovenija, majhna Slovenija, ki je bila kljub vsemu v enem socialističnem sistemu prej, da ta majhna Slovenija s takimi koraki vstopa v Evropsko unijo. Jaz sem bil v Bruslju tistikrat, ko smo se pripravljali v to, in vsi tujci, ki so prihajali v Slovenijo, niso mogli verjeti, kako je Slovenija lepa. In ti tujci so bili predsedniki vlad, parlamentarci in še kaj drugega. In tudi sedaj Slovenija v Evropi velja za najbolj "fancy" mesto v tem trenutku, [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Ljubljana, pardon, pardon, Ljubljana, ampak ne samo Ljubljana in tudi cela Slovenija. Mi pa tukaj z eno grenkobo pa enim žolčem govorimo, kako mi smo najslabši, vse je narobe, kateregakoli "bedaka" na vogalu boste ustavili, pa ga prosili, naj reši slovensko zgodbo. Dajte, lepo prosim, no! [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Hvala lepa. Dve repliki. Gospod Bajuk najprej, potem gospod Cukjati.
Hvala lepa. Zelo kratko. Kdor je poslušal, ve, da nisem sploh omenil ne zdravstva, ne nobene druge stvari. Ne vem, kateri glas posluša kolega Zlobec. Očitno pa sliši neke glasove, ki jih pa nihče drug ni slišal v tej dvorani danes. Hvala.
Lepo prosim, da ostanemo pri amandmaju. Replika še gospod Cukjati, potem ima besedo gospod [[...]]
No, jaz sem bil verjetno napačno razumljen, spoštovani gospod Zlobec, zato bi rad ponovil. Namreč, zdi se mi vendar krivično, če nekdo, ki ni odločal, oziroma so mu drugi naložili samoprispevek v višini dveh procentov, je že izčrpal kvoto davčne olajšave. In če taisti plača tudi obvezno oziroma dodatno zdravstveno zavarovanje, ki je na nek način obvezno, kot vemo, mora od teh sredstev, ki jih je plačal za zdravstvo, plačati še davek. In če je obenem se mu porušila streha nad glavo, pa živi v kontejnerju in vendar sfinancira, da si popravi svojo lastno hišo oziroma nekako reši svoj lastni stanovanjski problem, od tistega, kare plačal, plača še dohodnino. In če ima še otroke in jim plača šolo v naravi, zvezke plačuje, mora plačati še davke od tega, kar je plačal otrokom. Mislim, da je to po mojih občutkih krivično. Če gospod Zlobec meni, da je to prav, potem je pač to njegovo mnenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kebrič, potem gospa Kolar.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! Ko poslušam te razprave in razmišljam že predhodno o teh amandmajih, govorim o šestem amandmaju - 3 na 2 - na drugi strani zanemarjamo tisto splošno olajšavo, ki se je zvišala. Zakaj? Iz socialnih razlogov, da se najnižji sloji z najnižjimi prejemki razbremenijo. Na drugi strani bi pričakoval od vlade, da pove odločno besedo, komu gre ta olajšava ali znižanje te olajšave s 3 na 2 v korist, komu v škodo. Ko gledam podatke o povprečni slovenski plači in koliko državljanov dobiva tako povprečno, koliko jih dobiva izpod povprečja in koliko jih dobiva tisto znatno, znatno nad povprečjem. Pa mi povejte, kdo s povprečno ali podpovprečno plačo, kar je večina, lahko še dodatno kupuje to ali ono - pa ne bom našteval, da se ne zamerim kulturnikom ali komu drugemu - takih in drugačnih del, s katerimi bi lahko potem kot davčno olajšavo znižal svojo dohodnino, mislim - dajatve iz dohodnine. Na drugi strani, tisti najbogatejši nimajo kreditov za stanovanja in za to in ono, oni si kupujejo stanovanja "keš" in še malo "pod roko" in tako naprej. To se pravi, za mlade družine in tisti, ki bi želeli ali hoteli in predvsem ki so prisiljeni sami reševati svoje stanovanjske probleme, tisti najemajo kredite. In ti krediti oziroma obresti so iz tega naslova izvzeti. Še enkrat poudarjam, gospe in gospodje, povejte, na čigavi strani ste? Ali ste za socialo, da rešujemo te sloje, ali ste na strani kapitalistov, bogatih in da jih ščitimo s to višjo olajšavo, za katero se nekateri tako vehementno zavzemate. Hvala.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Hvala. Rada bi samo še enkrat pojasnila mogoče v uvodu niste bili dovolj pozorni, glede te olajšave za plačane zneske iz samoprispevka. Pomotoma je pri številčenju v drugem odstavku tega dopolnjenega predloga člena napisano, da je omejitev 2% letne davčne osnove za olajšave, naštete od točke 2 do 9. Ta zadeva se popravlja z amandmajem pod zaporedno številko 4, kjer se seveda te točke od 2 do 9, nadomestijo z besedilom "točka 1, 3 do 10". Se pravi, točka 2 je izpuščena, ker pomeni, da samoprispevek ni znotraj limita 2%. In sem, mislim, tem zelo jasno odgovorila.
Hvala lepa. Najprej gospod Drobnič, potem gospod Cukjati. Izvolite.
Vprašati se moramo, kakšen namen pa imajo te olajšave, ki so pod tem členom 113. Kaj je njihov namen? Njihov namen ni izravnava teh socialnih razlik, to ni namen, obstojajo drugi instrumenti, ki gradijo na tej strukturi. Ravno tako nimajo te olajšave nič z lepotami Slovenije, ki jih omenja Zlobec. Sam sem tudi vesel, da živim v Sloveniji, da je Triglav lep, da je zelena trava in še marsikaj. Ampak državljanov to ne zanima, ko izpolnjujejo davčno napoved; takrat jih zanima kaj se bo z njihovim žepom zgodilo. Skratka, namen teh dejavnosti in olajšav je, da se da impulz za to zasebno pobudo v dobrodelnih [[...]] [[Nemir v dvorani.]] [[Ali lahko malo utihneš?]] [[...]], da se da pobudo dobrodelnim, humanitarnim dejavnostim in sindikatom, da ljudje namenjajo za knjige; skratka, za tisto, kar je nekako v javnem interesu, ni pa javna služba. To je namen tega - da se vzpostavlja ta mehanizem celic civilne družbe, brez posredovanja države. Nekaj pa ima tudi učinka za tiste, ki imajo otroke pa kupujejo šolske knjige in tako naprej. To je ključni učinek. Samo, če pa tako limitirate, s 3 na 2%, pomeni, da vam razvoj te civilne družbe, dobrodelnih dejavnosti, humanitarnih dejavnosti, ki so za namen blaženja socialnih stisk, da vam tega ni mar - da vam ni zadosti mar. To je namen, to je sporočilo, ki ga želimo dati skozi to. Na drugi strani je pa minister, ki bi pa seveda rad povlekel čim več denarja v proračun. Ampak naj razmisli, katera pa je tista prava meja, da bodo te nevladne organizacije, dobrodelne organizacije, civilne organizacije živele, da mu ne bo treba dati dodatnih 12 milijard in da bo imel znosne javne finance. Vendar trdimo, na osnovi argumentov, da je ta zares prehuda, da bi povsem lahko sprostil tam do 5% - "komot". In bi privarčeval na drugih področjih, morda ne to leto, ampak naslednje. In še nekaj bi se zgodilo; imeli bi to civilno družbo bolj razvito in tudi zavest, odgovornost, solidarnost ljudi za stiske drugih.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, izvolite, potem gospod Kebrič in gospod Zlobec.
No, glede samoprispevka je res predlagano, vendar tega še ni, to še ni sprejeto; upam, da bo sprejeto, da bo izvzet samoprispevek iz te kvote. Vendar stvari ne spremeni. Kot sem rekel, dodatno zdravstveno zavarovanje že posrka v večini primerov skorajda celotno kvoto davčnih olajšav, kje je še vse drugo. Zaradi tega menimo, da če naj bi davčne olajšave predstavljale mehanizem stimulacije, mehanizem spodbujanja za določena financiranja, kot je tu tudi navedeno, recimo, priklop na internet in podobne stvari, to verjetno je mišljeno kot spodbuda, pač zaradi tega, da se informatizacija nadaljuje oziroma da se pospeši. V tem primeru, seveda, ni več nobene spodbude za 80% slovenskih državljanov, ki že plačajo dodatno zdravstveno zavarovanje. Jih ni več! In verjetno, če bi sledili sami intenci, bi morali resnično premisliti o teh 2% in menimo in še vedno menim, da je v pojmovanju 2% pravzaprav nesmiselno govoriti o vseh teh alineah in jih naštevati.Delno, malo bi popravili vso zadevo, če bi vrnili nazaj na 3%, kljub temu da je v tretjem odstavku naveden nov paket do 2%. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kebrič, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovanemu poslancu dr. Bajuku repliciram kratko, da ne bom napak razumljen. Povprečen državljan je izpolnil davčno napoved, če je davčni obvezanec za dohodnino v pol ure. Dobil je izpisek svoje plače, prispevke in ostalo je vnesel v ustrezne rubrike, tiste svoje račune je hitro skupaj spravil, ker jih je vse leto shranjeval, seštel in v pol ure bil gotov. Tisti pa, ki so dobili deset milijonske honorarje v enem letu, pa verjamem, da jim do polnoči v enem dnevu ni bilo dovolj časa, da so vse tiste honorarje in vse tisterazne, takšne in drugačne, prihodke, ki spadajo pod davčno osnovno in za dohodnino, tisti so pa rabili ure in ure. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zlobec. Potem gospod Bajuk.
Hvala lepa. Glede na to, da me je kolega Drobnič omenil, bi vprašal kolega Drobniča [[...]]- ven je šel? No, hotel sem ga vprašati, če zna kitajsko. Namreč, kolega Drobnič se čisto na vse spozna in zato bi me čudilo, če ne bi znal kitajsko. Hvala.
Spoštovani kolegi, nimam nič proti tudi ob takih simpatičnih medklicih, vendarle prosim, če pogledate, koliko točk imamo danes še na dnevnem redu, tako da vas lepo prosim, da uporabite čas res samo za tiste nujne prepričevalne argumente. Gospod Sok, izvolite.
Jaz ne da bi odgovarjal gospodu Lukiču Zlobcu, ker to nima nobenega smisla, ampak lahko bi pa rekel, da je ta razprava, ki jo je seveda tukaj razvil poslanski kolega Drobnič, povsem na mestu in to je logika teh 2% - to, o čemer je on govoril. Zdaj pa, če nočete temu prisluhniti in nočete tega razumeti, je to vaš osebni problem. In če bi mi hoteli dejansko to civilno družbo na nek način, ki naj bi bila skozi ta mehanizem financirana, odlepiti od države, odlepiti od tega vpliva, ki ga ima država na to civilno družbo, potem bi seveda morali mi kot politiki razmišljati o tem, da to zadevo nadgradimo, ne pa, da jo zmanjšujemo. V tem je ta poanta. In ta, še enkrat povem, ta obrazložitev, ki jo je razvil kolega Drobnič, stoji. Ampak žalibog pač je v tej državi tako, da se vlada očitno tega noče zavedati, in tudi mi v tem parlamentu nočemo tem argumentom prisluhniti in jih razrešiti na takšen način. Kajti, če bi povečali to funkcijo financiranja s strani državljanov, bi seveda istočasno razbremenili državni proračun. Tako pa ostaja situacija obratna. Državni proračun financira vedno več za te razne civilne institucije, državljani pa nimamo na to nobenega vpliva. In to seveda ni nekaj, česar Evropska unija, pa tudi demokratične države, izven Evropske unije, ne bi poznale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sušnik, izvolite.
Hvala lepa. Rad bi od spoštovanih predstavnic vlade eno pojasnilo. Namreč, mogoče tudi bo to pojasnilo šlo v prid razjasnitve našega amandmaja, ki vrača to splošno davčno olajšavo na tri procente. Namreč, samo po sebi se mi odpira vprašanje, povezano s peto in šesto točko, ki govori o sredstvih za nakup, gradnjo stanovanjske hiše oziroma za vzdrževanje stanovanja ali stanovanjske hiše. Ali ste kaj - verjetno ste preštudirali, oziroma naredili tudi primerjavo, kaj bi se zgodilo, če bi bila ta olajšava znatna pri tej dohodnini, ne samo 3%. Predvidevam, mogoče 30 ali 40%. V kakšni meri bi se posledično zaradi uveljavljanja te olajšave zmanjšalo delo na črno oziroma siva ekonomija? In če bi oziroma v kakšni meri bi potem ta izpad iz naslova dohodnine lahko nadomestili davki iz dejavnosti? Ker verjamem, da bi potem ljudje to stvar vzeli zares in ne bi več iskali uslug pri raznih, bom rekel, šušmarjih, ki nimajo urejene dejavnosti. Tukaj mislim, da je ta že prehod z 3 na 2 procente - že 3 procente ni omembe vredna zadeva, predlog za zmanjšanje na 2% pa mislim, da sploh ni resna zadeva. Vsekakor bi pa rad odgovor na tisto, kar sem vprašal. Prosim.
Hvala lepa. Besedo dajem še gospe državni sekretarki. Bi pred tem, pa potem gospe Kolarjevi besedo, gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Samo mali komentar. Nisem razumel, v kakšnem smislu je kolega Kebrič meni repliciral. Ker ravno za to se zavzemam, da tudi tisti, ki smo - in spadam med tiste, ki so v eni uri pripravili svojo dohodnino - imeli možnost, da bi lahko tiste papirje, ki smo jih zbrali skozi leto našega sodelovanja in pa podpore takšnim pa drugačnim organizacijam in namenom, da bi lahko imeli več besede v tistem trenutku, ko odločamo o svojih lastnih sredstvih. Ker ravno za to gre. Tudi za tistega, ki bo delal samo nekaj minut svojo olajšavo, predvsem za tistega. Ker kot veste, kar se tiče podjetij, ko smo sprejemali zakona, zdaj nekaj dni nazaj, o pravnih osebah, je pa ta možnost omejena na 0,3%. In tudi nikjer po svetu nimajo pravne osebe, ne vem, večje možnosti, kot bi bila kot neka naša olajšava, kar se tiče fizičnih oseb. Vendar bi pa le to rekel, da ravno v tem je bil celoten argument, da bo ravno povprečen državljan lahko v tistem trenutku, ko bo te stvari pripravljal, lahko razpolagal z večjim procentom svojih prihodkov, ko jih nameni za državo, in jih tudi v tem smislu usmerja. Ker to bo pokazalo, da obstane neko večje spoštovanje s strani države do volje svojih ljudi. Po drugi strani, obratna podoba tega, da mora pa civilna družba "se brigati", s tem da bi privlekla podporo od ljudi, ne pa, da bo držala vrste na ministrstvih in čakala samo na proračun. Socialno državo, dokler jo bomo razumevali samo kot odgovornost državnega aparata, en velik računalnik, ena inventura pravic, ne pa solidarnost in osebna odgovornost, potem se nam pa slabo piše za prihodnost. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Mogoče je ob tej razpravi dobro si samo predstavljati, kakšne številke so to 2, 3 odstotke te osnove. Za leto 2005 je ocena, da sta 2 odstotka 150 milijard tolarjev. Torej gre za usmeritev potencialno v civilno družbo, če želite 150 milijard tolarjev, kar je približno 9% proračuna. Verjetno se boste strinjali, da to ni majhna številka. Poleg tega še za 150 milijard tolarjev lahko obresti za kredite, za stanovanjska posojila. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da lahko zaključimo razpravo. Bila je dolga in mislim, da ste vsi dobili zadosti informacij. 6 amandmajev je torej pred nami. Najprej glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1, in sicer poslanske skupine SMS k 113. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 9, proti 37. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju istih predlagateljev pod zaporedno številko 2, z opombo, če je ta amandma sprejet, postane amandma pod točko 3 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 11, proti 39. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zato glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 3. To je amandma koalicije Slovenija. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 19, proti 36. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko štiri treh poslanskih skupin koalicije, z opombo, če bo ta sprejet, je amandma pod 5 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 44, proti 9. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet, zato je amandma pod 5 brezpredmeten. Glasujemo še o amandmaju pod zaporedno številko 6 poslanskih skupin koalicije. Glasujemo. Prekinjam. Nisem prekinila, prekinila nisem, ampak 6. Bomo še enkrat glasovali, ker sem videla, da ni jasno, o katerem amandmaju. Na strani 9 je pod zaporedno številko 6 amandma poslanskih skupin koalicije. Se opravičujem, ker sem hotela skrajšano povedati, da večkrat ne poudarjam, koalicije Slovenije. Vem, da te poslanske skupine v tem zboru ni, se opravičujem. Še enkrat glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 6. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 15, proti 42. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Odpiram razpravo o 43. členu in treh amandmajih k temu členu. Pod 1 je amandma poslanske skupine SDS in Nove Slovenije. Na klopi imate amandma poslanskega kluba LDS, Združene liste socialnih demokratov in DeSUS k 143. členu. O njem bomo odločali pod zaporedno številko 2, zdajšnja dve, o tretjem bomo glasovali o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije. Torej pod 1, amandma pod 2 na klopi amandma, in pod tri bomo glasovali o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije. Odpiram torej razpravo z opombo, da si vsi amandmaji med sabo izključujejo. Če sprejmemo amandma pod 1, je amandma, ki je na klopi, brezpredmeten, in tudi tretji je brezpredmeten. Zdaj odpiram razpravo o vseh treh amandmajih. Proceduralni predlog, gospod Bajuk, izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča! Naš amandma pod številko 2, sedaj, "da roki pridobitve kapitala iz 2. točke prvega odstavka 87. člena in petega odstavka 91. člena se pričnejo šteti z dnem dejanske pridobitve kapitala". Ta je postal brezpredmeten, ker ni bil sprejet naš amandma k 87. členu in tudi ne naš amandma k 91. členu. Torej je ta brezpredmeten, v osnovi je pa še kako veljaven, ampak to bo pa predmet razprave. Hvala.
Gospod Bajuk, mislim, da ni brezpredmeten. Glasovali bomo o njem, razen če ga ne umaknete. Ste umaknili amandma? Hvala lepa. Amandma poslanske skupine pod zaporedno številko 2 v pregledu amandmajev je umaknjen. Odpiram razpravo o amandmaju dveh poslanskih skupin pod zaporedno številko 1 in na klopeh imate amandma treh poslanskih skupin. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Lahko preidemo na odločanje. Najprej glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS in Nove Slovenije, ki se nahaja v pregledu pod zaporedno številko 1. Vprašala sem, če želi kdo razpravljati. Nihče ni dvignil roke, gospod Bajuk, zato sem zaključila razpravo. Glasujemo torej o amandmaju, kot sem povedala. Prekinjam glasovanje. Obrazložitev glasu, gospod Bajuk.
Hvala lepa. Gre za amandma, ki smo ga vložili skupaj s SDS, da se to črta. Rad bi samo poudaril, da bom glasoval za to, ker dejansko ostane zdaj, če pač ostaneta zdaj samo dva odstavka, prvi je neobrazložen, sploh se ne ve, zakaj, in tudi vlada se ni potrudila, da bi to obrazložila. Dejstvo pa je, da to samo ustvarja možnosti, da bomo od zdaj naprej do konca leta imeli še kako velike aktivnosti na področju spreminjanja strukture lastništva kapitala. Mislim, da bi bilo to popolnoma napačno sporočilo, ampak seveda, to je, kar je želela vlada. Na vsak način se nam pa zdi črtanje tega člena zelo umestno, ker je popolnoma nepotrebno govoriti o takšnih predhodnih odločitvah, kot so sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Vizjak, izvolite.
Sam bom tudi podprl amandma koalicije Slovenija glede črtanja celotnega 143. člena. Kaj je bistvo in kaj je razlika med koalicijskim amandmajem in tem našim predlogom? Po koalicijskem amandmaju ostane prvi odstavek, ki govori, da ne glede na določbe prvega odstavka 87. člena tega zakona, se dobiček, dosežen z odsvojitvijo nepremičnine, pridobljene pred 1.1.2002, ne obdavčuje. Mislim, da smo v 87. členu v prvem odstavku, ki je bil danes zelo malo deležen razprave, pravzaprav nič, in ki govori o kapitalu kot odsvojitvi nepremičnin, v bistvu ta člen praktično ne obdavčuje ničesar, kar je bilo nabavljeno pred 1.1.2002, in bo kasneje, kadar pač bo, odsvojeno. Mislim, da to ni prav. Mislim, da lahko to brez problema črtamo in bo pač davčna obveznost nastala takrat, ko bo pač nekdo odsvojil to nepremičnino. Sicer pa poznam razloge, zakaj je predlagan datum 1.1.2002. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov o prvem amandmaju v pregledu k 143. členu. Prehajamo na odločanje. Glasujemo! Navzočih nas 56, za je glasovalo 15,proti 39. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 39.]] Amandma ni bil sprejet. Sedaj glasujemo še o amandmaju, ki ga ni v pregledu in je na klopi, poslanskega kluba LDS in skupin ZLSD in DeSUS k 143. členu. Glasujemo! Navzočih nas je 55, za je glasovalo 40, proti 4. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil ta amandma sprejet. Odpiram razpravo o 146. členu in amandmaju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke k temu členu. Kdo želi besedo? Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Glede na sprejetje amandmaja na odboru za finance, vidimo v poslanski skupini, da je prišlo do premika v pozitivno smer, vendar še vedno ne dovolj. Na mestu je ugotovitev, da se kljub postopnosti na področju kmetijstva poskuša z dohodnino uvesti dvakratna obdavčitev. Že v razpravi, ob splošni obravnavi tega zakona sem povedal, da so cene kmetijskih pridelkov v zadnjih osmih letih padle za več kot 100%. Repromaterial se je povečal za 140%. Iz analize, ki jo je pripravil sindikat kmetov za vse poslanske skupine, je lahko zelo jasno bilo predstavljeno, da je v letih od 1995 do 2003 bila povprečna letna inflacija najmanj 7,5% cene kmetijskih proizvodov pa so povprečno padale za 5,6%. Če primerjam položaj pri pšenici, je leta 1995 bil prihodek na tono proizvedene pšenice 173,8 evra, leta 2002 pa le še 131,3 evra. Če seveda tukaj še upoštevamo subvencijo za hektar, v višini 54.000 tolarjev, še vedno pridobimo negativno razliko 4 evre na tono proizvedene pšenice. Se pravi, poleg subvencije, ki je tisto osnovno izravnalno plačilo med stroški, med razliko v ceni, ker cene padajo, je dohodkovni položaj pri pšenici za 4 evre na tono slabši kot v letu 1995, plus tudi subvencije. Pri govedu je ta razlika še večja. Leta 1995 je za tono žive teže bila vrednost 1568,4 evre, leta 2002 pa je za tono govedi žive teže rejec dobil povprečno 1249,6 evra. Skupaj s subvencijami, ki so seveda vključene zraven s 43 tisoči na pitanca, dobimo negativno razliko 101 evra na tono govedi. To je samo eden do pokazateljev dvojnosti pristopa k obravnavanju dohodnine na področju kmetijstva. V tem istem času pa se je katastrski dohodek povečal za več kot 100%, da ne govorim njegovi dodatni revalorizaciji. Če k temu prištejemo še drugo dejstvo, da bo do leta 2007 izpeljana reforma skupne kmetijske politike, po kateri se bo tudi spremenil način izplačila in višine neposrednih plačil Eko 0 in pa odločitev o modelu izbire reforme, ki je prepuščena posamezni državi članici, v državah Evropske unije, kakor tudi pri nas, v tem trenutku potekajo seveda živahne razprave, predstavitve možnih kombinacij in modelov, ki naj bi jih reforma tudi dopuščala. Seveda v tem letubo šele Slovenija izbrala model kombinacij, v katero smer reforme kmetijske politike se bo seveda tudi odločila. Spremenjen način obdavčevanja v kmetijstvu v delu, ki je predmet tudi zakona o dohodnini, se zato zdi dejansko neopravičen. Zato predlagamo, da se gre korak naprej, da se dejansko šele, ko bo z letom 2007 začel delovati nov model, do takrat pa moramo korenito spremeniti zakon o, ugotavljanju katastrskega dohodka, poleg tega seveda dejansko vrednotenje katastrskega dohodka, ki bo lahko realni pokazatelj dohodkovnega položaja v kmetijstvu, in v tistem trenutku pa bi dejansko lahko pristopili tudi k obračunavanju po predlaganem modelu. Se pravi, dokler je katastrski dohodek tako nerealen, kakor je danes, ki ne sledi dohodkovnemu položaju, samo mimogrede, samo v lanskem letu se je katastrski dohodek znižal. Zakaj? Zato ker smo imeli poleg negativnega dohodkovnega položaja tudi izrazito neugodne vremenske razmere. Zato bi tukaj pričakoval in pričakujem, da bo prevladalo, tako kot tudi v nekaterih drugih segmentih, dodatno razmišljanje v smer, da je potrebno poleg enega koraka storiti še drugi korak. S tem prehodnim obdobjem bi verjetno v tem času zagotovili primeren čas za celovito rešitev tega vprašanja. Zato tudi predlagamo amandma, da se tako, kotsmo tudi zapisali, "ne glede na drugi odstavek 60. člena tega zakona, se dohodki izplačil iz naslova ukrepov kmetijske politike iz drugega odstavka 59. člena tega zakona v davčno osnovno vključijo v letu 2007." Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Soka, potem gospod Sušnik.
Hvala, za besedo. Spoštovani minister, sodelavci, kolegice poslanke in poslanci. Jaz mislim, da je področje obdavčitve kmetijstva tako pomembna zadeva, da je seveda povsem neresno, da zakon obravnavamo, to moram povedati, da zakon obravnavamo, na takšen način, se pravi, po nujnem postopku, ob kopici drugih zadev, ki jih je potrebno rešiti pred 1. majem, preden bomostopili v Evropsko unijo. Ampak nič ne moremo, to ste pač sforsirali in sedaj seveda na tako nujni postopkovni način to porivate skozi ta državni zbor. Če bomo tukaj na tem področju naredili napako, potem seveda Slovenija ne bo, kot je bilo prej povedano, tako lepa, tako zelena in pa obdelana, kajti zavedati se moramo, da kmetijstvo nima, vsaj v naši državi ne, zgolj ekonomske funkcije, ampak je to bistveno več, predvsem služi obdelanosti krajine in pa poseljenosti. Veliko tega je moj predgovornik povedal, ampak če rečemo, in že velikokrat smo tukaj v tem parlamentu to iznesli, da je velikost slovenske kmetije danes povprečno štirikrat manjša od kmetije v Evropski uniji, to pomeni, da so tudi prihodki na teh kmetijah bistveno manjši, da pa bomo nivo primerljivih subvencij dosegli šele leta 2007. Tudi po vstopu Slovenije v Evropsko unijo bo veliko ukrepov, ki se sedaj uvajajo v tem zadnjem letu in ki bodo potem uvedeni, ko bomo že stopili v Evropsko zvezo, namenjenih predvsem mladim, ki prevzemajo kmetije. Če jih bomo takoj že z letom 2005 vključili v ta novi sistem obdavčitve, potem se ni težko predstavljati, da bo to slovensko kmetijstvo za mlade ljudi, za prevzemnike, postalo še bolj nezanimivo, kot je že v tem trenutku. Že danes so veliki problemi. Mladienostavno ne vidijo perspektive v kmetijstvu, ne vidijo prihodka, ker to vse, kar je kolega Rokavec povedal, drži. Cene kmetijskih proizvodov so drastično padle, medtem ko so se cene repromateriala povečale. Statistični urad je objavil podatek, da je faktorski dohodek v letu 2003 v primerjavi z letom 2002 padel za 23.5%. Seveda, to je posledica naravne nesreče, suše, itd., ki smo jo v letu 2003 doživeli. Nihče nam ne jamči, da ne bo tudi letos. Da pa bi vse to lahko pripravili, da bi lahko sprejeli zakon o katastrskem dohodku, uskladili stanje v naravi, ker danes ni usklajeno, je potrebnega dovolj časa. Mislim, da bi najmanj ob vsem tem, kar se želi na tem področju storiti, lahko kot vlada podprli ta amandma in to novo obdavčitev za dve leti zamaknili, v tem času pa bi pripravili vse tisto, kar je potrebno. To se pravi zakon o katastrskem dohodku. Tako bi omogočili, da se v tem času kmetije, predvsem prevzemniki, mladi kmetje, pripravijo na to novo obliko. Kajti v tem trenutku slovensko kmetijstvo na to ni pripravljeno in če ga bomo na takšen način obdavčili, potem bo situacija še toliko težja. V naši poslanski skupini bomo ta amandma podprli. Tudi sami smo nameravali predlagati rešitev v tej smeri, ampak ker jo je predlagala že Ljudska stranka, smo enostavno sklenili, da bomo to podprli. In bi bilo zelo dobro, gospod minister, da bi tudi ob vseh teh argumentih, tako kot ste prišli z amandmajem glede družinske dohodnine oziroma obdavčitve na tem področju, prisluhnili tudi argumentom, ki prihajajo s strani agrarnih ekonomistov. To ni nekaj, kar bi si izmislili, ne vem, politiki v opoziciji, temveč vas na to opozarjamo agrarni ekonomisti. To so tisti, ki danes v Sloveniji najbolj spremljajo in poznajo situacijo. In situacija v slovenskem kmetijstvu ni rožnata, prej bi lahko zatrdil, da je v tem trenutku situacija v slovenskem kmetijstvu izredno slaba. Hvala lepa.
Hvala. Še kolega Sušnik.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani zbor! V vsakem primeru bom podprl amandma Slovenske ljudske stranke, ki poskuša odpraviti izrazito škodljivo določbo zakona o dohodnini, ki namerava obdavčiti tudi plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike, kar je po mojem globokem prepričanju v popolnem nasprotju z namenom teh izravnalnih plačil, ki so namenjena slabšim pogojem na področju kmetijstva oziroma kompenziranju izpada dohodka, na katerega pač kmetje ne morejo vplivati. Glejte, to kaže na ignoranco, ker ne verjamem, da bi gospe in gospodje z ministrstva za finance ne poznali stanja na področju kmetijstva, ne poznali vseh svaril in poročil, ki jih pripravljajo agrarni ekonomisti in ki nesporno realno prikazujejo stanje na področju slovenskega kmetijstva. Nesporno je, da vsako leto v obdobju zadnjih dvanajstih let beležimo padec ekonomskega položaja na področju kmetijstva. Dohodkovno je kmetijstvo vsako leto v slabšem položaju. Rezultat slabšanja položaja na področju kmetijstva je ta, da vsak dan, vsak dan, spoštovane gospe in gospodje, ugasne deset kmetij! Posledično imamo v zaraščanju 100.000 hektarjev kmetijskih zemljišč. To nepopravljivo spreminja izgled Slovenije in nepopravljivo vpliva na razvoj življenja in potek razvoja podeželja. Pretirana administracija, ki se vzporedno tem dogodkom oziroma s tem slabšanjem položaja kmetijstva odvija, je evidentna. Leta 1992 je bilo na ministrstvu za kmetijstvo zaposlenih 96 uradnikov, leta 2003 jih je 819. Tukaj notri pa ni všteta še množica tistih, ki so bili preneseni na kmetijsko-gozdarsko zbornico. Slovenija je najbolj veterinarska država, z najbolj nemogočimi, neživljenjskimi, najbolj strogimi veterinarskimi predpisi, kar posledično vpliva na izrazito slab položaj živinorejske govedoreje, ki je vodilna panoga na področju slovenskega kmetijstva. Dobro so vam znana dejstva, daje izračunavanje katastrskega dohodka nerealno, neživljenjsko in ne odraža dejanskega stanja oziroma možnosti pridobivanja dohodka na teh površinah. Ob vsem tem, da vse to poznate, da poznate vse te negativne trende na področju kmetijstva, je popolnoma nerazumljivo, da pridete s predlogom, da se obdavči tisto, kar država kmetu da, zato da bi se obdržal, da bi preživel. Poslušajte, to je skregano z vsako logiko in ne prinese nobene resne kritike. Kaj se bo zgodilo, če se bo trend nadaljeval. Kdaj, se je zadnjič nekdo upravičeno vprašal, bo v Sloveniji več kmetijskih uradnikov kot kmetij? Verjetno zelo hitro. Zelo hitro. In to gospodje iz koalicije mirno gledate in opazujete. Jaz verjamem, da se ta problematika dotika vsega skupaj tri procente slovenskega prebivalstva in da to z vidika volilne matematike ni zanimiva in interesantna tema. Verjamem, ampak posredno bo to vplivalo na celotno stanje slovenskega gospodarstva. Predvsem pa bo to pustilo nepopravljive posledice na večini slovenskega ozemlja. Jaz bom zaključil samo s tem, da me nič ne čudi, da se je minister But poslovil z ministrskega mesta z nasmehom na ustih, zato ker mu je padlo z ramen hudo breme. Vaš nadaljnji pogled na to kmetijstvo se pa zrcali tudi že iz kadrovske ponudbe, ker nič dobrega se nam najbrž ne obeta tudi v naprej, ker s prihodom novega veterinarja v politiko, ki je povezana s slovenskim kmetijstvom, ki naj bi kreirala kmetijsko politiko, se nam obetajo verjetno še slabši časi. Hvala lepa.
Hvala, kolega Sušnik. Želi še kdo besedo? Najprej minister. Imate besedo, prosim.
Hvala lepa. Najprej, oprostite, gospod Sok, ampak postopek je normalen. Ni nujni postopek za ta zakon. Zakon je prišel v parlament v decembru, tako da mislim, je normalni postopek. Druga stvar, gospod Rokavec, v zvezi s tem, kako smo prisluhnili kmetom in njihovim težavam. Jaz mislim, da je na tem področju odbor, kar sem jaz že povedal v uvodni besedi in potem še gospod Pucko, izjemno prisluhnil kmetov in je bilo sprejetih vrsto amandmajev. Danes se predlaga še en amandma k 147. členu, ki naj bi še določeno stvar rešil. Hkrati smo se zavezali in jutri gre v parlament sprememba zakona o KD-ju. Hkrati smo se zavezali narediti navodilo in prilagoditi na nivo sedanjih tržnih cen tiste dejansko disparitete, ki so v obstoječi metodologiji. Tako smo se zavezali to letos narediti. Ko sem imel jaz razgovor tudi s predstavniki sindikatov kmetov, so celo poudarili, če bi bil izračun popolnoma ustrezen, kar bo seveda naredil inštitut, potem so rekli, bi bil lahko v letu 2007 že 100% EKO0 in EKO1 vključen v osnovo. Mi smo seveda rekli, da je potrebno prehodno obdobje, ker se bodo tudi njim povečevala EKO0 in EKO1 plačila v naslednjih letih. S tega vidika je tudi dogovor po mojem mnenju, eno razumevanje, da če bo to urejeno, da potem ni problema s tem. Po tem, kar smo sprejeli na odboru, v vseh teh spremembah, jaz mislim, da smo šli kmetom res maksimalno naproti. Držijo vaši podatki o padanju cen kmetijskih proizvodov, vendar hkrati bi bilo pa ustrezno navesti, da v zadnjih treh letih so se pa EKO0 in EKO1 plačila povečala za 133%. Enostavno skozi to politiko, ki jo, bi rekel, Slovenija na tem področju v primerjavi z drugimi pristopnicami zares s posluhom za kmetijstvo pelje, da je potrebno poudariti, da te izravnave potem so tukaj prisotne in da bodo do 2007 v višini 100% teh nadomestil, ki jih imata tudi avstrijski kmet ali francoski kmet. Mi pa še ne bomo takrat na 100% plač oziroma na 100% produktivnosti in tako naprej. Tukaj smo šli mi res kmetom naproti maksimalno.
Ima dve prijavi za razpravo. Kolega Sok in kolega Rokavec. Najprej kolega Sok, imate besedo.
Jaz, prvič se z ministrom ne morem strinjati, da je to normalni postopek. Torej na prejšnji seji smo obravnavali zakon v prvi obravnavi, danes pa na izredni seji obravnavamo tako kompleksen zakon, kot je zakon o dohodnini. To sicer vi lahko smatrate za normalen postopek, ampak na izredni seji sprejemati tako kompleksen zakon, s tolikimi posledicami, seveda za mene ni normalno. Škoda je, da ni dovolj časa teh zadev predebatirati v javnosti. Škoda je, da ne upoštevate opozoril agrarnih ekonomistov, ki sigurno to področje, gospod minister, veliko bolje poznajo, kot pa ga poznate vi. In na takšen način, kot se to sprejema, bo seveda narejena velika škoda za slovensko kmetijstvo. Posledica te odločitve pa bo, da bo, kot je bilo že večkrat povedano, še več slovenskih kmetij propadlo, da bo še več mladih ljudi odhajalo v mesta, da bodo na podeželju ostajali ostareli starši, da se bo to podeželje še bolj intenzivno kot danes zaraščalo. Istočasno pa bo Slovenija postajala vedno večji uvoznik hrane. Tudi to je resnica, da Slovenija vsako leto uvaža vedno več hrane, doma pa se nam zaraščajo vedno večje površine. To je seveda posledica nepravilne kmetijske politike. Seveda niste vi za njo krivi. Največja krivda za to pač pripada tistim, ki so to področje kmetijstva vodili, ki so bili za njega odgovorni. Od tu naprej, ko pa bo sprejet takšen zakon za obdavčevanje kmetov, pa boste seveda nosili so odgovornost za nadaljnje propadanje tudi vi, gospod minister. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še kolega Rokavec ima besedo.
Hvala za besedo. No, lepo je, da je minister priznal, da so bili podatki točni. Tudi moji podatki, ki sem jih navajal, gospod minister, moral skupaj z subvencijami, pri govedu skupaj s subvencijami. Tako da to ne drži, da niso bile vključene tudi subvencije v teh primerjavah, ki sem jih seveda navedel. Ampak druga težava je. Težava je v tem, da zelo kompleksno področje ugotavljanja katastrskega dohodka se sedaj napoveduje, da ga bomo v kratkem rešili. Vemo, koliko časa se je to področje že hotelo reševati, in se ga še ni rešilo. V hitrosti se zelo velikokrat naredijo tudi napake. Že ta zakon gre po moji oceni v parlamentarni proceduri bistveno prehitro. Jaz bi zelo želel, da bi prišli do novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki bi dejansko ugotavljal dohodkovni položaj. Menim, da če bi imeli tako rešitev na mizi, da bi se lahko veliko lažje pogovarjali o rešitvah pri tem zakonu o dohodnini. In za konec. Zagotovo imate v finančnem ministrstvu jasno izračunane podatke, kaj bi pomenil naš amandma, kakšne finančne posledice za izpad prihodka za leto 2005 in 2006. Zato in bi bilo to zelo dobro slišati pred odločanjem o tem amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Sušnik.
Hvala lepa. Tudi meni manjka še en podatek. Glede na to, kaj je bilo sprejeto in zapisano v 146. členu na odboru za finance, bi pričakoval, da so vam znane neke številke, neka projekcija izboljšanja ekonomskega položaja slovenskega kmetijstva, da se vam je zapisalo tule notri, da se bo zdaj s korakom 25% povečevalo obremenjevanje teh plačil iz naslova ukrepov kmetijske politike. Povejte, kateri so tisti pričakovani pozitivni finančni premiki, kazalci, ki bi kazali na izboljšanje stanja na področju kmetijstva, na izboljšan ekonomski položaj na področju kmetijstva, da ste se odločili za tako postopno obremenitev plačil iz naslova ukrepov kmetijske politike, ki bi potem pa nekje v letu 2008 100% zajeli ta izplačila, ob dejstvu, ki ga je moj predhodnik navedel, da tudi izplačila iz naslova ukrepov kmetijske politike ne kompenzirajo znižanja prodajnih cen oziroma ne kompenzirajo slabega dohodkovnega položaja na področju kmetijstva. Izračuni, ki so jih dali na razpolago agrarni ekonomisti, jasno kažejo, da tudi ob prištetih subvencijah ne dosežemo tistih prodajnih cen in ne izboljšamo dohodkovnega položaja na področju kmetijstva, kot so bila prisotna na tem področju v preteklem obdobju. Še enkrat bi rad vedel razlog. Zelo vesel bom napovedi izboljšanja, ker samo ta napoved izboljšanja ekonomskega položaja upravičuje postopno povečanje obdavčevanja neposrednih izplačil, tako kot je napisano v 146. členu. Če neke realne napovedi boljšega ekonomskega položaja ni, potem je to v celoti zgrešeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vlada? Gospod minister, prosim.
Mogoče bi samo to dodal, da zdaj v teh spremembah, teh amandmajih, ki so bili sprejeti na odboru, je tudi dana možnost kmetom, da vodijo knjigovodstvo in s tega vidika prikažejo dejanske prihodke in stroške ter še razdelijo potem na družinske člane, ki na kmetiji sodelujejo. Tako mislim, da je to rešitev, ker če kdo želi dejansko stanje prikazati, ga tudi lahko. Hvala.
Hvala lepa. Še kolega Rokavec, imate besedo.
No, opozoril bi samo na eno pomembno dejstvo. Slovenija ima štirikrat manjšo kmetijsko posest, kakor je povprečje v Evropski uniji. S tem predlogom, ne bomo udarili samo čistih kmetij. Udarili bomo tudi največji segment tako imenovanih polkmetij, ker se bo njihova obremenitev tudi bistveno povečala po tem dohodninskem zakonu. To mislim, da je tisto ključno vprašanje: ali bomo pustili zemljo zaraščanju ali pa bomo omogočili tudi preko davčne zakonodaje tak pristop, da bo ta zemlja še vedno obdelana? To pa je tisto nasprotno vprašanje. Danes je bilo veliko govora v tej dvorani, zakaj smo lahko Slovenci ponosni na marsikakšno ureditev na marsikaterem področju. Zato, ker smo tudi sledili svoji specifičnosti. V tem primeru pa bo verjetno odklon od svoje specifičnosti prinesel to, da bo dejansko tudi negativni efekt izražen v pripravljenosti za kmetovanje na posameznih področjih. Hvala.
Hvala. Kolega Sok še enkrat.
Čisto na kratko. Gospod minister, jaz imam en predlog. Jaz predlagam, da danes v tej drugi obravnavi podprete ta predlog amandmaja in potem do tretje obravnave še enkrat preštudirajte ta predlog, potem pa se še vedno lahko v tretji obravnavi eventualno na predlog vlade ta člen popravi. Če pa danes tega amandmaja ne sprejmemo, potem bo seveda ta člen ostal zaprt in ga potemni možno več spreminjati. Vzemite si še en mesec časa, pa to zadevo še enkrat prediskutirajte. Hvala lepa.
Minister, želite še besedo, glede na predlog? [[Ne.]] Zaključujem torej razpravo o 146. členu in vloženem amandmaju Slovenske ljudske stranke k temu členu. Prešli bomo na glasovanje. Prosim za pozornost. O amandmaju Slovenske ljudske stranke k 146. členu bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 21, proti 39. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 39.]] Amandma ni dobil podpore. Prehajam na člen 147a. Odpiram razpravo o tem amandmaju k členu 147a, ki so ga vložile tri poslanske skupine LDS, Združena lista in DeSUS. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in dajem predlog amandmaja na glasovanje. Prosim za pozornost, bomo glasovali. Glasujemo! 60 navzočih, za je glasovalo 49, proti 6. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na člen 148, h kateremu sta vložena dva amandmaja. Prvi je Slovenske ljudske stranke, da se člen črta, in drugi treh poslanskih skupin, LDS, Združene liste in DeSUS. Odpiram razpravo. Vili Trofenik ima besedo.
Hvala za besedo. V 3. členu zakon, ki je predmet obravnave, govori, da je dohodnina prihodek državnega proračuna. S tega vidika 148. člen nima mesta v tem zakonu, pač pa spada v neka druga dva zakona, ki govorita o tistih deležih oziroma najprej, da se dohodnina odstopa lokalnim skupnostim v deležu - to sta zakon o lokalni samoupravi in zakon o financiranju občin. Prvotni tekst, ki je bil objavljen v Poročevalcu, bi lahko rekli, da je bolj kozmetične narave. Vendar kozmetične narave v tem smislu, da škodi kvaliteti zakona bolj kot koristi. Seveda nadalje je bil na obravnavi na odboru sprejet amandma, ki je ta člen v celoti spremenil in ga še bistveno poslabšal. Še slabša varianta pa je zdaj eden izmed amandmajev oziroma ta drugi amandma, ki je predlagan k temu členu zakona. Zakaj? Niti v 142. členu ustave, ki edini opredeljuje obveznost države, da zagotavlja lokalnim skupnostim, ki nimajo zadosti lastnih prihodkov, da bi zagotovile izvrševanje ustavnih in zakonskih nalog, niti v evropski listini o lokalni samoupravi ni mesta ali temelja za tako rešitev, ki je tu napisana. Kakor hitro sta dva člana vlade sprejela delegacijo predstavnikov tistih občin, ki so si na tak način zaželeli v zakonu o dohodnini zagotoviti privilegiran položaj, od takrat naprej ni možno več razumeti ali pa verjeti resnim namenom sprememb zakona o dohodnini. Zakaj? 22občin, ki se samofinancirajo, ima v cenah, bom rekel, v številkah ali v proračunu za letošnje leto dobrih 18 milijard presežkov. Posebej med temi 22 občinami jih je 5 posebnega statusa, ki že samo s prihodki iz 21. člena, to je 35% dohodnina, in pa štirjenepomembni po velikosti prihodki ali davki, pridobijo več prihodkov, kot je njihova primerna poraba. Na eni strani imamo 18 milijard presežkov vis a vis 38 milijardam finančne izravnave. Če bi predlagatelji gospodarno ravnali, bi z neuvrščanjem tega členav ta zakon lahko pridobili za državni proračun okroglih 5 milijard. Zakaj? Od 131 milijard prihodkov lokalnih skupnosti iz naslova dohodnine pripada 70 milijard tem 22 občinam. In če je točna ocena predlagatelja zakona, da bodo negativni učinki predlaganega zakona za lokalne proračune znašali dobrih 9 milijard, potem se da zelo enostavno oceniti, da bo 5 milijard od teh istih lokalnih skupnosti, ki teh sredstev, pod narekovaji povedano, "ne potrebujejo" za izvrševanje svojih ustavnih in zakonskih obveznosti. Iz tega jasno sledi, da ni skrb za čim večji državni proračun, ampak posredno, hote ali nehote, skozi takšen 148. člen, pa še skozi amandmiran, gre za skrb za privilegije nekaterih. Seveda to je treba postaviti vis-a-vis nekaterim odločitvam, zlasti trem, ki so se zgodile v tem državnem zboru od lanskega poletja pa vse do danes. Najprej smo z zakonom o gradnji objektov odpravili nadomestilo za stavbno zemljišče od infrastrukturnih objektov. Tam je državni proračun samo na reki Dravi pridobil v škodo občin 3 milijarde pa pol. Potem smo v spremembah zakona o igrah na srečo dodelili privilegije nekaterim občinam v višini milijarde 800. In zdaj s tem zakonom poskušamo zopet zagotoviti privilegije nekaterim občinam v višini 5 milijard ali 6 milijard 800 privilegij, na drugi strani pa samo na eni reki ali 32 občinam. ob eni reki vzamemo polovico tega ali 3 in pol milijard. Temu seveda ne moremo reči kvalitetno, sistemsko, transparentno in pravično financiranje lokalnih skupnosti. Zato seveda ta člen nima kaj iskati, in to je tudi utemeljitev v tem zakonu, zakaj predlagamo ukinitev ali črtanje tega člena. Vendar je zanimiva geneza od osnovnega teksta preko sprejetega amandmaja, spremenjenega teksta na odboru, in zdaj drugega amandmaja. Najmanj škodljiv je bil prvotni tekst. Je pa nelogičen in ni v čast predlagateljem, ker govori dobesedno: "Finančni učinki tega zakona se bodo upoštevali pri oceni lastnih prihodkov občin za leto 2000, če se bo iz tega razloga obseg lastnih prihodkov občin spremenil." Spoštovani predlagatelji, v obrazložitvi ste pa napisali, da se spreminja za 9 milijard in 100. Zakaj potem ta če? Ali mislite, da nihče tega ne bere? Tekst, ki je po seji odbora za finance kot integralni tekst, je pa še bolj zanimiv, ker uvaja drugo vrsto finančne izravnave. In sicer tako, da bi imeli najprej za vse občine sorazmerni del dohodnine, potem bi pa izvajali še finančno izravnavo. Ta dohodninska finančna izravnava bi doletela vseh 193 občin in bi pomenila dejansko škodo za državni proračun na postavki prihodkov iz naslova dohodnine. Pomenila bi za nekatere, tiste, ki prejemajo finančno izravnavo, toliko, manjšo, drugo finančno izravnavo, za tiste, ki ne prejemajo finančne izravnave, pa dobrodošel priboljšek, ki nima podlage v ustavi, še enkrat trdim, niti v listini o evropski lokalni samoupravi. Drugi amandma, ki pa v drugem odstavku črta besedo "dohodnine", je seveda nastal, verjamem, sedaj ko so pogruntali, da tak tekst pomeni izgubo za državni proračun, v breme finančne izravnave tistih, ki so po ustavi upravičeni do finančne izravnave. To se pravi, še ena višja oblika privilegija, ne v škodo državnega proračuna, ampak v škodo že sprejetega proračuna in višine finančne izravnave tistim, ki jim pripada po ustavi in po evropski listini. To je pa višek rešitve in višek sprenevedanja in seveda na drugi strani višek privilegiranega položaja nekaterih, ki si poskušajo to zagotoviti. Obrazložitev ni kompleksna in pravična, če ne opozorimo na leto 1998. V letu 1998 smo povečali iz 30 na 35% pripadajočo dohodnino iz dveh razlogov. Prvič, da bi bili vsi proračuni manj odvisni od državnega proračuna. In drugič, ker smo vedeli, da gre za presežke, da bi na drugi strani omogočili odgovorno izvajanje ustanoviteljskih obveznosti na področju kulture za 36 zavodov, ki so slučajno bili tako porazdeljeni, da so bili v tistih občinah, ki so na tak način imeli presežek. Danes seveda vseh teh 36 zakonov financira državni proračun. Sredstva so pa ostala. Razloga za to ni več, da so sredstva ostala na tistih lokacijah. To se pravi, že je v tem trenutku nek privilegij, ki se je tiho izvedel, postopoma vsako leto nekaj, prihodki so ostali, sedaj pa poskušamo z nepravim zakonom tem privilegijem podaljšati življenje ali pa uzakoniti. Naj povem primerljivo. Dohodnina je najslabši vir za lokalne skupnosti, ker je neustrezno porazdeljena, ne po krivdi ali po zaslugah lokalnih skupnosti, ampak je tu nek drug razlog. To je tudi v drugih državah tako. Zato Bavarci odstopajo samo 15% dohodnine, ne 30, ne 35, zato pa imajo vsaj štiri do pet enakovrednih, po absolutnem znesku, drugih virov. Zatp bi svetoval vladi ali predlagateljem, da za izpad dohodnine v višini 9 do 10 milijard, odvisno kakšni bodo učinki na kontu lokalnih skupnosti, je zelo enostavno najti nadomesten vir, ki je enakomerno razdeljen, ki bo imel pozitivne učinke, ne bo toliko negativnih učinkov in vam kar enega pove. To je 45% registracijskih taks za avtomobile. Registracijske takse oziroma avtomobili so v Sloveniji tako enakomerno porazdeljeni, kot smo prebivalci. Toliko deleža, kolikor je prebivalcev v posamezni lokalni skupnosti, je tudi avtomobilov. To je pač slovenska specifika. In če kdo ne verjamem, mu pokažem graf. Vidite, tu sta dve krivulji, ki povsem sovpadata, tako avtomobili, pa registracijska taksa, ki je povezana,kakor tudi prebivalstvo. Niti Ljubljana nima bistvene razlike. Za eno odstotno točko je več avtomobilov, kot je prebivalcev. Da zaključim po nepotrebnem. Za kvaliteto zakona je edini izhod, da se ta člen črta in da se sprejme prvi amandma. Seveda ne vem, če ste se predlagatelji drugega amandmaja zavedali, kaj ste zapisali, ker če črtate besedo dohodnina pomeni to zavestno obremenjevanje obstoječe finančne izravnave za tiste, ki jim to pripada, na račun ali pa v korist tistih, ki jim to po ustavi ne pripada. Že vnaprej odbijam vsako eventualno pripombo za spopad med bogatimi občinami ali ostalimi. Ne gre za to. Gre za doslednost, korektnost in tudi je na nek način uzakonjanje takih privilegijev in nedopustno spremenjen odnos od zakona do zakona. Ko smo sprejemali spremembe zakona o igrah na srečo, je minister grozil z odstopom - jaz bi tudi - ker so mu pobrali milijardo osemsto. Ko je nek drug minister z nekim drugim zakonom pobral občinam samo v delu Slovenije tri milijarde in pol, nihče ni protestiral. Danes ko pobirmo oziroma zagotavljamo s tem zakonom zopet privilegij 5 milijard eni skupini občin, tudi skoraj nihče ne protestira. To ni v čast sistemu financiranja in s takimi izgovori do zakona o financiranju občin novih to ni noben argument. Če bi hoteli, bi ta zakon že zdavnaj imeli, ker je najbolj tako pomemben kot zakon o dohodnini. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospod Sušnik.
Hvala lepa. Jaz bi se prav tako rad dotaknil tega 148. člena, predvsem samo s tega vidika, da bi želel poudariti, da se z uveljavitvijo tega 148. člena, jaz ne dvomim, da bo obstal tak, samo še enkrat potrdi in uzakoni tisto nesprejemljivo, nepravilno, nedopustno in nevzdržno stanje na področju financiranja občin, ki tolerira občine, kar 168 jih je, ki imajo nek nivo primerne porabe, ki, po domače povedano dopušča, da je poraba na prebivalca tistih 99 ali 100.000 tolarjev, in na drugi strani uzakonja 23 občin, kjer pa 90.000 tolarjev ni dosti, ker je treba imeti 220.000, 240.000, 250.000 tolarjev. Jaz ne dvomim, da je poraba in potreba glede na slab odnos in pa na centralizacijo porabe, glede na to, da je Slovenija čisto na repu glede bruto družbenega proizvoda, ki ga namenja lokalni skupnosti. Ne trdim, da je 200.000 tolarjev preveč na prebivalca za eno spodobno financiranje zakonskih obveznosti in potreb neke lokalne skupnosti. Vsekakor pa to kaže, da pa je tistih 95.000, 96.000 ali 100.000 tolarjev, s čimer mora biti zadovoljnih 167 občin, odločno premalo, odločno premalo.S tem ste praktično priznali, da je 167 občin podhranjenih, ker ste spoznali, da pa občine, ki se soočajo, ki bi bile z uveljavitvijo tega zakona prikrajšane oziroma odvzeto nekaj več prihodkov, kar prinese primerna poraba, in jaz sem s tega vidika zadovoljen, da je do tega člena prišlo. Ta člen bi prišel zelo prav pri argumentiranju in pri uveljavitvi novega zakona o financiranju občin. Zelo prav bo prišel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali želi še kdo besedo? Janez Podobnik.
Hvala podpredsednik. Ali bi predstavniki vlade povedali stališče, ali podpirajo amandma pod točko 2 ali ne?
Hvala. Kolega Rokavec. Isto. Gospa državna sekretarka imate besedo.
Hvala za besedo. Jaz bi spomnila ob tej priliki, preden bi odgovorila na vprašanje gospoda Podobnika, da se boste vi spomnili ob zadnji noveli sprememb zakona o DDV, ko smo zaradi usklajevanja s šesto direktivo morali iz segmenta obdavčitve dvoodstotnega davka na promet nepremičnin prenesti za stavbna zemljišča v obdavčitev z davkom na dodano vrednost po v 20% stopnji. Če se ne motim, je nekaj županov sprožilo na to temo ustavni spor, da se je seveda z novelo zakona o DDV odvzelo primarni vir financiranja občin. Veste, da smo potem v ZIPRU pripravili neke določene rešitve s preračuni, dajanjem podatkov, da smo, nekako nadomestili ta prvotni vir po spremembi in obračunavanju zakona v sistem DDV. Zakaj sem to povedala? Zaradi tega, ker mislim, se strinjam z razpravljavci, da je nujno pripraviti ali se uskladiti in uveljaviti zakon o financiranju občin. Vemo, da so težave v sedanjem sistemu, vemo tudi, kakšne spremembe so se med tem opravile, predvsem z vidika posameznih normativov in zahtev ministrstev, po katerem so občine dobile posamezne dodatne obveznosti financiranja predvsem na lokalnem nivoju. Vendar glede na ustavno odločbo in ob postavki, tako kot je navedeno v prvem stavku tega člena, da bi to še dodatno pospešilo dokončno uskladitev in uveljavitev zakona, ki bo na novo uredil financiranje občin, in glede na to, da bi tudi v tem delu bila možna usoda ustavne opredelitve, se nekako s tem tekstom strinjamo. S tem pa seveda naj dodam še to, da ni črtanje same besede "dohodnina" razumljeno, da sistem posega kakorkoli v finančno izravnavo. To črtanje je v bistvu potrebno samo zato, da se bodo nakazovala sredstva iz prihodkov proračuna in ne samo iz prihodkov iz naslova dohodnine. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Trofenik še želi besedo. Jo imate.
Hvala. Se opravičujem, ampak izzvala me je državna sekretarka. Sedaj bo seveda malo čudno izgledalo, da bom jaz kot laik ugovarjal profesionalcu. Vendar, gospa Kolarjeva, ne zameriti: utemeljitev z ustavno odločbo je strel v prazno. Na ustavnem sodišču ustavnem ste izgubili predlagatelji, na kar smo vas opozarjali, ker ste vzeli temeljni vir lokalni skupnosti, to je davek na promet od nepremičnin. To je pa čisto nekaj drugega kot višina odstopljenega davka. Zato te obrazložitve ne morem sprejeti in marsikdo drug je ne sprejme, ker enostavno ne drži. Seveda je pa ustavna odločba bila nekaj dobrega, ker ste se očitno v davčni birokraciji nekaj naučili oziroma ste nekaj priznali. To sem vam povedal že tudi ob obravnavanju ZIPRO-ja lansko leto. Do takrat ste trdili, ne glede na evropsko prakso, da se DDV ne da deliti med različnimi nivoji: med lokalnimi skupnostmi in naprej. Tako kot za trošarine ste isto to trdili, ob sprejemanju DDV-ja, od sprejemanju trošarin, ko smo vas nekateri opozarjali, da bi bilo pametno razmisliti po vzoru evropskih zakonodaj, ki odstopajo deleže. In jaz sem bil najbolj vesel, ko ste z ZIPRO-jem za letošnje in prihodnje leto priznali, da to gre, vendar niste bili dosledni in ste to priznali samo eni skupini občin, ne pa vsem. In pri tem ste napravili eno katastrofalno matematično napako da ste si zopet pomislili samo na tiste, ki so nad nivojem, tiste pod nivojem ste že hoteli reševati na neprincipialni način prek finančne izravnave - in zanimivo bi bilo če bi kdo ZIPRO napadel pred ustavnim sodiščem - , pozabili ste pa tiste, ki se jimlahko zgodi, da jih en promet nepremičnine iz dotiranih vrže preko meje. Ne vem, kaj bi se vam takrat zgodilo pri tehnični realizaciji zakona. To se pravi, ta argumentacija, da zaradi tega vnašate 148. člen - oprostite, enostavno ne zdrži resne presoje. Je pa zanimiva možnost, da se o tem lahko javno spregovori. Hvala.
Hvala. Še gospa državna sekretarka.
Vseeno bi želela na kratko odgovoriti. Torej, DDV nikjer ni v Evropi, da bi lahko bil prihodek v proračunu lokalnih skupnosti. Lahko govorimo o tem, da se iz pobranega DDV, ki gre v državni proračun, konkretno iz tega dela nekaj nameni. To je bil primer, ko govorimo o tej nadomestitvi z davkom napromet nepremičnin. In še odgovor na drugo vprašanje. Tudi ta delitveni ključ, 35% iz naslova dohodnine, je pri izračunu primarna fiskalna kapaciteta oziroma vir lokalnih skupnosti. Hvala.
Hvala lepa. Davorin Terčon ima besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej, vseeno bi rad kolegu Trofeniku povedal, da se v resnici strinjam z mnogimi njegovimi argumenti. Sam tudi trdim, da je sistem financiranja občin nevzdržen in da bi čim prej kazalo priti do nekega novega izdelka, ne pa tega, ki ga imamo, pri katerem je kolega Trofenik tudi sodeloval, kot se spomnimo. Ampak način, na katerega ste se tu lotili, gospodje iz Ljudske stranke, bom rekel,da je način tipične "fovšarije" in ničesar drugega. Namreč, ta amandma ne pomeni popravka neke krivice, za katero lahko rečemo, da obstaja pri financiranju občin v Sloveniji. Ne pomeni neke redistribucije. Ta amandma v resnici samo jemlje nekaterim; tistim, ki imajo manj, pa nič ne daje. Občine, ki imajo do zdaj finančno izravnavo, jo bodo imele tudi naprej. Občine, ki so iznad finančne izravnave, pa ostajajo na istem, seveda, če ostane 148. člen. Vi ste pa črtali 148. člen, in to je isto, kot da bi rekel,če gre že meni slabo, naj gre še sosedu slabo, naj še sosedu crkne koza. To je amandma "fovšarije" in ničesar drugega, gospod Trofenik. Zadevo je treba rešiti sistemsko - strinjam se, da so prevelike razlike -, ampak ne tako, da če gre enemu slabo, naj gre še drugemu - tako, da bomo pustili pa ta denar državnemu proračunu, ga centralizirali in ga nobena občina ne bo imela. Zadevo je treba urediti na nek drug način, ne pa, samo s "fovšarijo" bomo vzeli še tistim, ki nekaj imajo.
Hvala, kolega Terčon. Vili Trofenik ima besedo.
Najprej gospe sekretarki: če želite imeti literaturo, kjer se DDV deli na različnih nivojih po Evropi, vam jo bom jaz priskrbel; upam pa, da jo imate. Ne govorim o tehnikah, ki so zapletene, se strinjam, da je trošarine lažje deliti, ampak se da, in je v praksi, tudi trošarine - kar Avstrijo poglejte, čez mejo, tam se neki trošarini reče "biersteuer" in se deli na tri nivoje. O DDV-ju pa lahko tudi na Bavarsko pogledamo pa še kam, v Švico. Pa ne bi o tem, samo zato, ker ste to odprli drugi. Kolegu Terčonu. V osnovi zavračam, kolega Terčon, nisem omenil - zdaj pač bom, za tiste, ki ne vedo -, da ste bili med predlagatelji tistega privilegiranega amandmaja, ki je izšel v nekem nesistemskem zakonu; govorim o nesistemskem z vidika financiranja občin. Zanimivo pa, da se ne zavedate, da imamo nekaj vrst koncesijskih dajatev in da imamo za vsako drug sistem. Imamo celo koncesijske dajatve za energetsko izkoriščanje rek in v tej ljubi mali Sloveniji imamo samo tri reke; za dve reki in pol velja en sistem, in ti dve reki in pol sta Drava, Soča in zgornji del Save, za spodnji del Save pa velja drug sistem. A mislite, da je to primerno? Potem imamo še neke druge, in tam, kjer je vzhodni del Slovenije bil prizadet, ko je država prihranila 3,5 milijarde, da jih lahko zdaj investira v druge dele Slovenije, takrat nihče ni hotel pomagati. Nič drugega ne plediramo - za izenačevanje in za nobeno "fovšijo" ne gre. Vi mislite, da s takim tekstom 148. člena rešujete v prehodnem obdobju probleme financiranja. Ni res! Ker uzakonjate del stvari, ki nimajo ustavne podlage. Zelo enostaven je 142. člen, zelo enostavna je evropska listina o lokalni samoupravi, kjer eksplicitno piše, kdaj pripada pomoč države lokalni skupnosti. Na to opozarjam, na nič drugega. In tudi, če bi razumeli ali pa se poglobili v problematiko, bi videli, da zagovarjam nek drug vir, več drugih virov, namesto dohodnine. Dobro in kvalitetno bi bilo, če bi dohodnino s 35 razpolovili, na pamet govorim, kot pripadajoči vir občinam. Ker bi odpravili te anomalije, te skoke in bi druge vire zagotovili, ampak te pripravljenosti ni. In gre za veliko mero naivnosti, tisti, ki pristajate, da je pomembna višina odstopljene dohodnine, da je to kvaliteta financiranja. Ja, za marsikoga ja v danem trenutku, ki pa ni, jaz ne bi o teoriji davkov razlagal, pa te stvari, ker to sem ne spada. In ne tako jemati, na tak način. Nedopustne so razlike, ker se parcialno uzakonja korak po korak v različnih zakonih - po trenutnem razpoloženju večine v parlamentu.
Kolega Terčon.
Jaz in kolega Trofenik imava že dolgo časa vročo linijo, kar se tiče financiranja občin. Oba se strinjava, da so velike krivice pri sistemu financiranja občin. Edina razlika med menoj in njim, da on je zelo močno - in mislim, da je bil glavni pogajalec s strani SLS, ko je ta zakon o financiranju občin nastajal - , jaz pa sem nekoliko manj oziroma bistveno manj sem sodeloval. Zato, gospod Trofenik, to kritiko naslovite v prvi vrsti nase, potem pa name. Vi ste razširili to debato na področje koncesij zakona iger na srečo. Jaz ne želim zdaj tukaj obrazložiti. Čisto na kratko bom povedal, da sva midva to debato izčrpala takrat, ko je to bilo. V paket financiranja občin sem dal vse prihodke, ne samo koncesije. Vse prihodke, ker na koncu koncev je za občine pomembno, koliko denarja dobijo. Ali se to imenuje koncesija ali se to imenuje kaj drugega, to ni pomembno. In ko smo dali vse prihodke, smo videli, da je zadeva drugačna. Drugačna je pa še upoštevaje zakon o igrah na srečo, ki smo ga sprejeli, ki je točno namenski denar dal. Ampak jaz ne bi polemiziral z vami, gospod Trofenik, tudi zaradi tega ne, ker z ničemer v vašem odgovoru niste ovrgli tistega, kar sem rekel: da edini namen tega amandmaja je, da naj sosedu crkne koza. Zato ker mi nimamo, ne bodo imeli tudi drugi. In ničesar drugega ni. In preberite si 148. člen, pa vaš amandma. Popolnoma ničesar drugega ni! Vaša občina ne bo nič na izgubi s tem, nekatere občine pač bodo. Če mislimo narediti korekten sistem, in če boste sodelovali še kdaj zraven, gospod Trofenik, naredite ga res korektnega, ne pa na tak način, da preveva neko samo "fovšarijo" in ničesar drugega.
Gospod Trofenik ima še besedo.
Dargi kolega, očitno ne poznate in ne razumete. Si prizadevam! In ta vaš amandma pomeni direktno iz postavke, ki je samo ena v državnem proračunu finančna izravnava, vzeti še pet milijard zraven za finančno izravnavo, ki ne more biti finančna izravnava, ker niti po zakonu, niti po ustavi ni definirana. V tem je bistvo problema, nobena fovšija.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo in prehajamo na glasovanje. Najprej bom dal na glasovanje prvi amandma Slovenske ljudske stranke, da se člen 148 črta. Prosim za pozornost. Če bo ta sprejet, je seveda drugi brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 13, proti 39. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 39.]] Amandma ni dobil podpore. Zato bom dal na glasovanje amandma pod številko 2 treh poslanskih skupin. Prosim za pozornost. Glasujemo o amandmaju pod številko 2. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 40, proti 12. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 12.]] Ta amandma je sprejet. Sedaj se moramo vrniti še enkrat nazaj na člen 108, na katerega je Slovenska ljudska stranka vložila popravek svojega amandmaja. Želi kdo besedo? Kolega Janez Podobnik.
Hvala lepa. Skupaj z nekaterimi kolegi in tistimi, ki se ukvarjajo s to problematiko, smo poskušali našo razpravo zapisati v amandma in smo to naredili na način, da smo zapisali: "Upoštevanje zmanjšane davčne osnove se podaljša tudi po 26-em letu oziroma po 6-ih letih študija v primerih, ko dodiplomski študij traja več kot 8 semestrov, in sicer za vsak nadaljnji semester za 6 mesecev, ter v primerih študija v tujini za čas trajanja tega študija." Torej, sprememba amandmaja je šla v smislu moje prejšnje razprave in nekaterih kolegov. Če dovolite, gospod podpredsednik. Ko smo pogledali stenogram razprave gospod ministra, ki se nam je sedaj po vroči razpravi o občinah zopet priključil, pa bi vendar na podlagi vaše interpretacije, ki je zelo pomembna, vam postavil eno vprašanje, gospod minister, če bi nam želeli odgovoriti na to vprašanje. Ali pravilno razumemo vsebino prvega odstavka 108. člena, ki govori o posebnih olajšavah. Če študent preko študentskega dela zasluži eden tolar več kot milijonov 600 tisoč tolarjev, ali se mu potem olajšava v višini 668 tisoč 100 tolarjev ne prišteva več, se mu je ne šteje? Namreč, če bi se to zgodilo, če bi bila ta naša interpretacija točna, potem ne drži vaša razlaga, gospod minister, v prvem delu vašega odgovora. Ali bi nam želeli odgovoriti na to vprašanje?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Drži taka razlaga. Če greš preko milijon 600 tisoč, seveda si polno obdavčen tako, kot so vsi ostali. Zato, ker je to več, kot je minimalna plača. Do minimalne plače obdavčitev nič, od minimalne plače do milijon 600 je pač z določenimi olajšavami in nad milijonov 600 je polno obdavčenje.
Janez Podobnik, ima besedo.
Hvala, gospod minister, za vaš odgovor. Sam menim, da nismo drugo tako razumeli te rešitve, ne vem, če se zavedate, kaj to pomeni v praksi. Namreč, menim, da bi bilo korektno, da bi ta del besedila črtali in da bi zagotovili možnost, da se realno gledano obdavči samo tisti dohodek, ki presega milijonov 600 tisoč letno. To se pravi, na podlagi vaše interpretacije študent, katerega dohodki bi za en tolar bili višji od milijon 600 tisoč, izgubi celotno posebno osebno olajšavo. Ali ne bo taka rešitev prispevala k še večjih kršitvam zakonodaje? Študenti bodo v tem primeru dobesedno prisiljeni, da bodo delali "na črno". Ali se vam ne zdi, da ta rešitev gre v smeri, kjer bodo pač študenti šibkejša stranka v tem razmerju in ne bodo imeli možnosti izbire, in ker so študentje, ki delajo prek napotnic, vsaj zavarovani, če pa delaš na črno, pa nisi, si prepuščen samemu sebi? Zato bi, gospod podpredsednik, če dovolite, vložil še en amandma: V prvem odstavku se črta besedilo "in njegovi dohodki, ki so predmet obdavčitve po tem zakonu v letu, za katero se odmerja, ne presegajo milijon 600 tisoč tolarjev". Na kratko bi utemeljil. S črtanjem tega besedila zagotovimo, da se realno gledano obdavči samo tisti dohodek, ki presega milijon 600 tisoč tolarjev letno. V nasprotnem primeru bi namreč študent, katerega dohodki bi bili - govorim pač simbolno - za en tolar višji od milijona 600 tisoč, izgubil celotno posebno olajšavo. S tem amandmajem pa omogočimo, da se ta posebna osebna olajšava obdrži v vsakem primeru, obdavči pa se razlika.
Če sem pravilno razumel, ne gre samo za popravek vašega amandmaja k členu 108, ki je zapisan pod številko 1, ampak gre za nov amandma ali še za en amandma - enkrat popravek vašega bivšega in [[...]]Prosim, če to razložite. Imate besedo.
Šele na podlagi odgovora gospoda ministra smo lahko potem utemeljili naš amandma. Najprej smo popravili naš osnovni amandma, ampak smo šele iz magnetograma gospoda ministra razumeli tekst tako, kot ga je pač minister citiral. In bi prosil, če bi lahko tudi ta amandma prebrali ali pa razdelili, da o njem odločamo.
Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlaga k 108. členu amandma: V prvem odstavku se črta besedilo "in njegovih dohodkih, ki so predmet obdavčitve po tem zakonu v letu, za katero se odmerja, ne presegajo milijona 600 tisoč tolarjev". Ali je treba amandma razmnožiti in dati na klop? [[Ne.]] Bomo razumeli, za kaj gre? Želi še kdo besedo? Če ne, bom [[...]]Kolega Podobnik.
Hvala lepa. Samo še tole. Če bi bila vsaj ena od teh rešitev sprejeta, imamo možnost, da morda do jutri ponovno proučimo to interpretacijo in morda najdemo boljšo rešitev. Menimo, da smo predlagali korektno rešitev. Ni bilo enostavno napisati drugega amandmaja, vam zagotavljam.
Gospod minister, prosim.
Rad bi, gospod Podobnik, še enkrat poudaril: do milijon 600 tisoč ima krepko več kot 95% zavezancev, študentov, svojih prihodkov, več kot 95%! [[Oglašanje iz ozadja.]] Ne, sem rekel, do minimalne plače, ki niso nič obdavčene, jih ima 91. To se pravi, to, kar vi zdaj želite, je v bistvu razširitev na tistih 3, 4%, ki imajo pač teh dohodkov prek milijona 600 tisoč.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo in bi šli na odločitve? Prosim zdaj za pozornost, da bomo vedeli, kako bomo odločali. Najprej bom dal na glasovanje amandma Stranke mladih Slovenije, ki je zapisan v točki 2 na strani 5 pregleda amandmajev. Tretji amandma, ki ga je vložila Slovenska demokratska stranka, je v bistvu enak. Če bo eden od teh dveh oziroma ta dva sprejeta, so nadaljnji amandmaji Slovenske ljudske stranke brezpredmetni. Ja - popravek, in tisti dodatni, saj se razumemo! Torej dajem na glasovanje amandma Stranke mladih k 108. členu na strani 5 in amandma Slovenske demokratske stranke na strani 6, pod točko 3, ki sta si enaka. Prosim za pozornost, o tem bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za amandma je glasovalo 14, proti 41. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 41.]] Amandmaja nista dobila podpore. Zato bom sedaj dal na glasovanje popravljeni amandma Slovenske ljudske stranke k členu 108. Torej tisti popravljeni amandma, ki je sicer bil pod točko 1 na strani 5 zapisan. Prosim za pozornost, ta amandma dajem na glasovanje. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 11, proti 38. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 38.]] Ta amandma ni dobil podpore. In sedaj dam še ta amandma, jaz ga bom še enkrat prebral, je kratek, k členu 108. V prvem odstavku se črta besedilo "in njegovi dohodki, ki so predmet obdavčitve po tem zakonu, v letu, za katerega se odmerja, ne presegajo milijon 600 tisoč tolarjev". Ta amandma dajem na glasovanje. Prosim za pozornost. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 6, proti 41. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 41.]] Tudi ta amandma ni dobil podpore. S tem smo se po sedmih urah in nekaj prebili skozi člene in amandmaje zakona o dohodnini v okviru druge obravnave, ki jo s tem zaključujem. Državni zbor bo [[...]]Minister, želite besedo? Prosim.
Spoštovane poslanke in poslanci! Glede na to, da je bilo v drugi obravnavi sprejetih amandmajev k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona o dohodnini, predlagam, da se v skladu s 138. členom poslovnika državnega zbora na tej seji opravi tudi tretja obravnava.
Hvala za vaš predlog. Tretja obravnava je lahko po 24 urah. Taka je obrazložitev našega poslovnika, ki ga je treba spoštovati. Je že bila tu s strani predsednika državnega zbora podana, in je ne moremo pri naslednji točki spreminjati. Tako da - kolega Anderlič to ste želeli povedati? Sedaj bom jaz dal [[...]]Razen če bomo jutri delali zvečer. Državni zbor bo torej tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena poslovnika predlagam zboru, da sprejme še naslednji sklep: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije." Ta predlog sklepa dajem na glasovanje. Obrazložitev glasu, kolega Rokavec, na predlog sklepa.
Hvala za besedo. Jaz bom glasoval proti temu predlogu sklepa. Če imamo vsaj malo razsodnosti, lahko ugotovimo, da bo jutri ob 19. uri in 29 minut šele pretekel poslovniški rok 24 ur.
Kolega Rokavec, jaz sem ravno dal predlog, da bomo na naslednji seji, in samo sklep, da vlada pripravi predlog zakona v tretji obravnavi. Ta predlog dajem na glasovanje. Glasujemo o predlogu sklepa. 50 navzočih, 42 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 4.]] Sklep je sprejet. S tem tudi zaključujem točko dnevnega reda o predlogu zakona o dohodnini. Kolegice in kolegi, prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TROŠARINAH, NUJNI POSTOPEK. V zvezi s to točko dnevnega reda so bili v zakonodajni postopek vloženi trije predlogi zakonov, in sicer [[...]]Prosim za pozornost, ker nadaljujemo delo. Predlog zakona o dopolnitvi zakona o trošarinah, EPA 1322-III , druga obravnava, ki ga je državnemu zboru predložila dne 15.9.2000 skupina poslancev s prvopodpisanim Francem Kanglerjem. Nato predlog zakona o dopolnitvi zakona o trošarinah EPA 127-III , druga obravnava, ki so ga državnemu zboru predložile 23.2.2001 v obravnavo skupina poslancev s prvopodpisanim Davorinom Terčonom, nato pa Mario Gasparini in Aleksander Merlo. In še tretji predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trošarinah, 1199-II, nujni postopek, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije dne 19.3.2004 predložila vlada Republike Slovenije. Odbor za finance in monetarno politiko je ob razpravi o navedenih predlogih zakona odločil, da jih bo obravnaval v skladu s tretjin odstavkom 117. člena poslovnika. Ob enem je tudi sklenil, da bo naslednji nadaljnji postopek v skladu s 127. členom poslovnika vodil na podlagi predloga zakona, ki ga je državnemu zboru predložila vlada Republike Slovenije. V skladu s četrtim odstavkom 118. členom poslovnika za dopolnilno obrazložitev predloga zakona pozivam vse sopredlagetelje predloga zakona, to je vlado Republike Slovenije, Franca Kanglerja in Davorina Terčona, Maria Gasparinija in Aleksandra Merla. Kdo od navedenih želi besedo? Predstavnica vlade? Državna sekretarka, gospa Milojka Kolar, imate besedo.
Hvala. Bom zelo kratka. Kot veste, smo zakon o trošarinah spremenili že lansko leto in takrat prilagodili vse rešitve, ki jih zahteva polnopravno članstvo v Evropski uniji. Med tem časom pa je Evropska unija sprejela tako imenovano novo direktivo, energetsko direktivo, zaradi tega je danes pred vami ta predlog sprememb in dopolnitev zakona o trošarinah. S to novo direktivo, s temi spremembami določamo znesek trošarine za izdelke, ki do sedaj niso imeli značaja trošarinskih izdelkov. Poleg mineralnih olj in plina se s trošarino obdavčijo še tako imenovani energenti, kot so premog, koks in električna energija. Hkrati pa zakon upošteva odobreno prehodno obdobje, in sicer do 1. januarja 2007 za elektriko in do 1. maja 2004, ko se za naravni plin pričakuje, da bo dosedanji znesek, ki je nižji od evropskega minimuma, določenega z direktivo. Določijo se tudi novi višji zneski trošarine le za tista mineralna olja in plin, ki niso dosegla minimalnih zneskov iz direktive, to pa so letalski in osvinčeni bencin ter kerozin za pogonski namen. Predlog zakona vsebuje še dopolnitve glede definicije imetnikov trošarinskih skladišč, glede na to, da vstopamo v enotni trg. To dovoljenje bo lahko prejela tudi oseba, ki se ukvarja s trgovanjem s trošarinskimi izdelki, s čimer pa se bo dosedanjim uvoznikom trošarinskih izdelkov iz drugih držav članic EU omogočila tudi po vstopu v EU ohranitev enakega načina obdavčenja, kot so ga imeli do 1. maja. Hvala.
Hvala lepa za uvodno obrazložitev predloga zakona. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko. Besedo dajem predsedniku odbora, gospodu Cirilu Pucku, ki bo predstavil poročilo odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko se je, da bi lahko uvrstil na dnevni red predlog zakona vlade, moral spopasti z dvema drugima zakonoma, in sicer z zakonom o dopolnitvi zakona o trošarinah [[EPA 1322]] , ki ga je državnemu zboru dne 15.9.2000 v obravnavo predložil kolega Franc Kangler, ins predlogom zakona o dopolnitvi zakona o trošarinah [[EPA 127]] , ki so ga v proceduro vložili 23.2.2001 kolegi Davorin Terčon, Mario Gasparini in Aleksander Merlo. Najprej je odbor odločal, ali bo navedene predloge zakonov obravnaval v okviru iste točke dnevnega reda. V skladu s 127. členom poslovnika je odbor na tej seji odločil, na podlagi katerega izmed treh predlogov zakonov bo pripravil dopolnjen predlog zakona. Na podlagi iste določbe poslovnika je odbor potem odločil, katera vsebina iz drugih predlogov zakonov se vključi v predlog zakona vlade. Ugotovili smo, da nobeden izmed teh dveh predlogov zakona ni primeren za to, da bi se ju vključilo v predlog zakona. Na koncu je odbor sprejel sklep, da je vladni zakon osnova, ki bo osnova za dopolnjeni predlog proračuna in potem smo glede na mnenje zakonodajno-pravne službe spremenili posamezne člene, in sicer 13., 16. in 18., tako pripravili dopolnjen predlog proračuna, ki je sedaj pred vami, in upam, da bo tudi danes sprejet.
Hvala lepa, za to poročilo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Po vrsti prisotnih bom dal besedo Ivanu Božiču. Stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane predstavnice vlade, kolegice in kolegi. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke do predloga zakona o spremembah zakona o trošarinah. Kljub temu da smo konec lanskega leta naš trošarinski sistem že uskladili z direktivami Evropske unije na področju trošarin, nam je predlagatelj posredoval predlog sprememb že usklajenega zakona, zaradi nadaljnje prilagoditve zahtevam direktive Sveta 2003/96 o preoblikovanju okvirov skupnosti obdavčitve energentov in električne energije. Pripominjamo, da verjetno bomo imeli v bodoče imeli veliko takih direktiv in bomo zakonodajo pogosto še dodelovali. Predlagatelj navaja, da se je Slovenija zavezala, da bo do 1. maja 2004 prevzela v svoj pravni red tudi to novo direktivo in da je Slovenije le, glede nivoja minimalne obdavčitve za elektriko in zemeljski plin zahtevala prehodno obdobje, in sicer za elektriko do 1. januarja 2007 in za naravni plin do 1. maja 2014 leta. Prehodno obdobje za elektriko omogoča že sama direktiva, med tem ko evropskakomisija glede prehodnega obdobja za naravne pline Evropskemu svetu predlagala, da ga odobri ob pogoji, da pred tem datum poraba naravnega plina v celotni končni uporabi energentov ne bo dosegla 25%. S predlaganim zakonom se je tako v slovenski pravni redv zakon o trošarinah prenaša celotna direktiva Sveta številka 2003/96 in posebne rešitve, ki jih je v zvezi z obdavčitvijo naravnega plina Komisija predlagala Svetu v sprejem. Pri tem nas moti dejstvo, da predlagatelj ne pojasni, če je prehodno obdobje zanaravni plin bilo odobreno in v kakšni vsebini ga je naša država Slovenije sploh predlagala. Iz 13. člena predloga zakona namreč izhaja, da je trošarina za ta plin vendarle uvedena in to s tem, da 13. odstavek 13. člena predloga določa znižano stopnjo, 1,50 tolarjev za kubični meter do 1. maja 2014. Menimo, da je za potrebe obravnave na tem zboru skoraj da nujno, da predlagatelj pojasni, kakšno je stanje na področju prehodnega obdobja in - če sploh - kakšna je vsebinska karakteristika tega prehodnega obdobja. V ostalih delih se s predlagateljem strinjamo, saj je uredil nekatera odprta vprašanja, že jeseni sprejete novele zakona o trošarinah, predvsem v delu omogočanja, da dovoljenja za trošarinsko skladišče prejme tudi oseba, ki se ukvarja le s trgovanjem s trošarinskimi izdelki, ter v delu uporabe trošarinskega dokumenta s strani oproščenega uporabnika. Menimo, da sta ti dve rešitvi pozitivni, saj gresta v smeri večje možnosti pretoka trošarinskih izdelkov med državami članicami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo Ciril Pucko za stališče poslanskega kluba LDS? Prosim.
Hvala lepa. Poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije bo navedeni predlog zakona podprla. Predvsem iz razlogov, da bi sledili tistemu, kar je bilo obrazloženo v mnenju predlagatelja. Hkrati bomo podprli tudi amandma, ki ga je vložil naš poslanski klub. Iz obrazložitve je jasno, zakaj je potreben ta amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo Bogdan Barovič za stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke? Imate besedo.
Hvala predsedujoči. Drži. Slovenska nacionalna stranka je vedno budna. Vsaj s 25 odstotki navzočnosti. In še tam lahko pohvalimo žensko. Spoštovane kolegice in kolegi! No, prav je, da vemo, ali pa, da se zavedamo, da je bil zakon o trošarinah doslej spremenjen že štirikrat. Mislim, da prvič 1999. leta, 2001. leta dvakrat in zadnjič 2003. leta. No, veseli bi bili, da bi bilo temu enkrat tako. Toda, ko je bilo jeseni 2003 pri zadnji spremembi zakona o trošarinah dosežena skladnost z evropskimi direktivami, pa si je seveda Evropa - mislim,da oktobra 2003 - izmislila novo direktivo in posledica je pač tu. Slišali smo že obrazložitvi tudi predstavnikov vlade, da gre za trošarine, za novost, in sicer na področju elektrike, premoga, koksa, plinov ter mineralnih olj. No, zgodbe okoli prehodnihobdobij bi lahko širili, ampak mislim, da ni "fer", da o teh zadevah govorimo danes tu. Res pa je, da je Slovenija želela prehodno obdobje za elektriko in da tega prehodnega obdobja ni dobila, ker je menda evropska komisija ugotovila, da direktiva sama posebi omogoča prehodno obdobje za dosego minimalne stopnje. Zato bi se jaz tudi pridružil že postavljenemu vprašanju - mislim, da danes - , če bi lahko nekoliko več vedeli o tem, kaj to pomeni, torej do 1. januarja 2007 že samo prehodno obdobje, ki ga direktiva določa. In če je kakšna razlika med prehodnim obdobjem, ki ga je zahtevala država, in tistim, ki je v direktivi opredeljen. Prav tako pa bi prosil spoštovane predstavnike vlade, če lahko potrdijo, da so prepričani, da predlog zakona ne bo imel bistvenih finančnih posledic oziroma kaj to pomeni "bistvenih" - pač, zanima nas. Upam in želim pa, da je v pripravi najbrž že, vsaj upam tako, izdelava kompleksnega zakona o trošarinah, ki bo enkrat vendar obstal, in upam, da prinesel s popravki res dejansko neke minimalne dovoljene standarde, ki bi jih slovenski živelj, seveda, preživel. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo Leopold Grošelj za stališče poslanke skupine [[...]]
Hvala lepa. Spoštovane predstavnice vlade, kolegi in kolegice! V odboru za finance in monetarno politiko smo, ko sem kot član odbora za finance podprl oba sklepa, tako prvega, ki se nanaša na predlog zakona o dopolnitvi zakona, ki ga je predložil poslanec Franc Kangler in smo skupaj ugotovili, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Enako seveda tudi za drugi predlog zakona, ki sta ga vložila poslanca Davorin Terčon in gospod Mario Gasparini. Ravno tako smo skupaj ugotovili, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Tudi v odboru za finance in monetarno politiko sem menil, da novela zakona ne posega v neko temeljno načelo veljavnega zakona o trošarinah, temveč gre le za izpolnitev obveze, s katero smo se zavezali, da bomo do 1. maja prevzeli v svoj pravni red tudi novo direktivo številka 2003 in 096. Za to stališče, ki je bilo posredovano, smo se v poslanski skupini skupaj dogovorili, da bomo podprli to novelo zakona in tudi amandma k 13. členu predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trošarinah. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo dr. Bernik? Stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Dame in gospodje! Gospa državne sekretarka. Ni kaj posebnega povedati, kar že ni bilo povedano o tej noveli zakona. Je pa nekaj stvari, ki jih pogrešamo. Prvič, v obrazložitvi ni nobenih finančnih podatkov, kako bodo te spremembe vplivale na slovenske finance. Drugič, vlada je bila proti amandmaju, ki je bil vložen, da bi se uporabila možnost za Evropsko unijo, da bi se v obmejni coni zmanjšale trošarine, kar bi bilo nekako odgovor na to, kar so naši dobri sosedje Italijani storili že pred leti in nas oškodovali za kar nekaj sto tisoč evrov vsako leto. Zanimalo bi me, kaj namerava vlada narediti v tem pogledu? In kdaj bo to storila? In kje? Ali bo to veljalo samo za Italijo oziroma za našo mejo, obmejno cono z Italijo? Ali bo lahko razširila to pravico še kam drugam? Je pa tudi tako, da mi smo sledili direktivam Evropske unije, ko je bilo treba zapirati brezcarinske trgovine na mejah in mislim, da bi naša pridnost, če smem temu tako reči, tudi morala vplivati v Evropski uniji, da nam to koncesijo z zmanjšanjem trošarin v obmejnem pasu tudi dajo. In bi rad vedel, kdaj to pričakujete. Hvala.
Hvala. Ta del razprave je bil na odboru za finance in monetarno politiko. Zaključil bi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo. V drugi obravnavi imamo dva amandmaja iste vsebine, enega je vložil poslanec Zoran Gračner, ki pa po poslovniku ne more vložiti amandmaja, ampak samo poslanska skupina, zato ga je vložil poslanski klub LDS v enaki vsebini. Dajem predlog amandmaja poslanskega kluba LDS k členu 13 v razpravo. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o predlaganem amandmaju k členu 13. Prehajamo na odločanje o tem amandmaju. Prosim kolegice in kolege, ki so blizu, da se nam pridružijo, da bomo lahko odločali. Dajem predlog amandmaja k členu 13 poslanskega kluba LDS na glasovanje. Glasujemo. Navzočih nas je samo 34. Amandma bom dal na glasovanje drugič, nato pa bomo naredili odmor, kot veleva poslovnik. Glasujemo drugič. Tudi tokrat nas je premalo. Odrejam deset minut odmora. Ob 20.00 bomo nadaljevali z delom. Hvala lepa!
Tretjič bomo odločali o amandmaju k dopolnjenemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trošarinah. Ta amandma je vložila poslanska skupina, poslanski klub LDS. Odločamo tretjič. Vas bom prosil za vašo pozornost. Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 56 navzočih, 42 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 5.]] Tako smo zaključili drugo obravnavo. Želi kdo k temu ravnokar sprejetemu amandmaju v okviru tretje vložiti amandma? Če ne, bi potem lahko prešli na odločanje obravnave o zakonu v celoti. Nimam obvestil, da bi bil predlog besedila v neskladju, ne s strani vlade ne s strani zakonodajno-pravne službe. Želi kdo obrazložitiglas? Lahko preidemo na odločanje o zakonu? Glasujemo o zakonu v celoti. 57 navzočih. 45 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 3.]] Zakon je sprejet. Odbor za finance in monetarno politiko zboru predlaga, da sprejme tudi dva sklepa, s katerima ugotovi, da predloga zakona, ki so jih predlagali v obravnavo poslanci, nista primerna za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo o teh sklepih razpravljati? Na glasovanje bom najprej dal predlog sklepa, prosim za pozornost. Predlog zakona o dopolnitvi zakona o trošarinah, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Prosim? [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Samo hipec. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Predsednik odbora za finance, je kaj narobe? Vas gledam, vi boste verjetno najbolj pristojni, da mi poveste. Je v redu vodena procedura? Moramo ugotoviti ta sklep, ne? Prosim. Mi pomagate? Imamo dva predloga sklepa, ki ju predlagate. Prvi predlog sklepa je: "Zakon o dopolnitvi zakona o trošarinah, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Ne, poglejte, ne bi rad, da vodimo proceduro, če del parlamenta meni, da kakšna stvar ni jasna. Bi raje, preden odločimo, razčistili stvari. Tako je zabeleženo v scenariju, in menim, da je prav. Tako mi je tudi svetovano. Tukaj je predsednik odbora. Ali predsednikodbora meni, da kaj v zvezi s to proceduro ni v redu? Prosim, kolega Anderlič. Razčistimo stvari, potem bomo odločili.
Jaz sicer ne vem, kako imate napisano v scenariju in to ni hudo pomembno v zvezi s poslovnikom. Po poslovniku je nesporno jasno, da nastanejo razlogi za sprejem zakona po nujnem postopku, ki ga predlaga lahko edino vlada, potem, ko seveda ta zakon pač pasira druge. In praktično sta tista dva zakona, in v poročilu je bilo povedano, so ju tako rekočprešli. V poročilu, če bi ga poslušali, bi bilo to tako. Oziroma kvečjemu bi morali dati ta sklep na začetku točke.
Ostaja dejstvo, da je odbor predlagal dva sklepa. In o njih moramo odločiti! Če ne, bom prekinil to točko in bomo šli na naslednjo in ugotovili dejstva. Ne bi rad, da ravnamo kaj narobe. Zakon smo zdaj torej zaključili. Po mojem mnenju, in tudi tu za mizo predsedujočega ni sporno, da moramo odločiti o teh dveh predlogih sklepov, vendarda kaj ne bi bilo narobe, bom točko prekinil in šel na naslednjo in se potem k njej vrnil. Imamo 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKIH NA MOTORNA VOZILA, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada. Želi državna sekretarka besedo? [[Ne želi.]] Tudi ta predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko. Želi predsednik besedo? [[Tudi ne.]] Potem bomo najprej, če tako želijo, slišali predstavnike poslanskih skupin. Želi kolega Kebrič? [[Ne.]] Želi kolega mag. Vizjak? [[Tudi ne.]] Želi kolega Božič? [[Ne želi.]] Kolega Štemberger? Prosim. Kolega Vnučec bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Bom zelo kratek. Doslej se je davek na motorna vozila obračunaval kot uvozna dajatev, zato je kot osnova za obračun služila uvozna cena in carina. Z vstopom v Evropsko unijo pa se ta davek ne more šteti kot uvozna dajatev, ker je carina za neevropske avtomobile v Evropski uniji za vse enaka. Poleg tega pa se s spremembo zakona o davku na motorna vozila šteje osnova za obračun davka na dodano vrednost, kar se doslej izrecno ni upoštevalo. Ker sedaj davka na motorna vozila ni mogoče izločiti iz osnove za davek na dodano vrednost, je nujno potrebno iz osnove za obračun davka na motorna vozila izločiti carino, sicer se bo na uvožena vozila, ki nimajo evropskega porekla, plačevalo, prvič, enotno evropsko carino, davek na motorna vozila na carino in na koncu še davek na dodano vrednost na carino, povečano za davek na motorna vozila. To seveda pomeni, da bi se moralo v novem zakonu natančno opredeliti osnova za davek na motorna vozila tako, da v njej ni carine. Če tega ne bo, se bo na carino plačeval davek na motorna vozila, na oba skupaj pa še davek na dodano vrednost. To pa seveda pomeni za neevropska vozila trikratno obdavčevanje, kar ni v skladu z načelom enakosti in enakomernosti obdavčevanja. Zato smo v naši poslanski skupini tudi pripravili amandma. Glede na nujni postopek mogoče vsebinsko ne sodi v člen, na katerega smo ga vložili, vendar drugi členi niso bili odprti, zato tudi apeliramo na poslanke in poslance, da se ta naš amandma sprejme, kajti to ne bo imelo nobenega učinka na višino plačanega davka na motorna vozila, saj se bo sedaj, po novem, na vse to plačal še 20% davek na dodano vrednost, ki ga prej ni bilo. Tako da v bistvu tukaj nekih negativnih oziroma pozitivnih učinkov ni. Hvala.
Kolega Pucko, želite kot predstavnik kluba? [[Ne.]] Kolega Peče - ni navzoč. Kolegica Črnugelj [[...]]A, kolega Barovič želi besedo. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! No, ko ljudje, ki vedo, da se zakoni spreminjajo, preberejo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na motorna vozila, se najprej vprašajo, kaj se bo spet povečalo ali podražilo, glede na dejstva, da so motorna vozila obremenjena z več vrstami dajatev že do sedaj, torej, od prometa motornih vozil, davek na dodano vrednost in na motorna vozila, pa letnega povračila za ceste ob registraciji in dajatve uvedene, mislim da, v letu 2003. Cilj pač razumemo in ga moramo razumeti, da je cilj sprememb tega zakona njegova uskladitev s pravnim redom Evropske unije, seveda vezano na promet znotraj notranjega trga z državami članicami Evropske unije. Nekoliko bolj spodbudno za tisti, ki jih zanima, je spodbuden podatek, da ni, vsaj tako pravi predlagatelj, njegov namen, da bi spremenil višino davčne obveznosti pri nakupu motornega vozila, temveč samo uvesti nov način pobiranja te obveznosti. Gre za to, da je doslej te obveznosti pobiral carinski organ, po 1. maju pa se bo obveznost za obračun davka za motorna vozila prenesla na osebe, ki bodo pridobile motorna vozila. Seveda sta dve strani, ki sta ali nista zadovoljni s takimi uskladitvami. Mogoče je pa še eden pomembne podatek, ki velja za vse tiste, ki jih ta davek zanima in za katerega tudi lahko trdimo, da je spodbuden in je prav, da je tako, zato bomo tudi ta predlog v Slovenski nacionalni stranki podprli, pa je, da zakon uvaja možnost znižanja davčne stopnje za okolju prijazna vozila. Seveda bo zelo zanimivo vedeti, kako se takšna vozila vrednotijo in ocenjujejo sploh. Na koncu pa so finančne posledice, ki sicer pravijo, da bo zakon imel negativen finančni učinek za državni proračun, zaradi novo uvedenih oprostitev plačil za okolju prijaznejša vozila. Če je temu tako, upam, da ga bomo prenesli, razen, to pa tudi upamo, če se, ne bo ta finančni primanjkljaj izravnal na kakšen drug način. Upajmo, da ne. Slovenska nacionalna stranka bo predlog zakona podprla oziroma mu ne bo nasprotovala.
Hvala lepa. Kolega Bernik. Ne, želi. Boste vi predstavili stališče, prosim, mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav, kolegice in kolegi. Poslanska skupina Nove Slovenije spremembam in dopolnitvam zakona o davkih na motorna vozila ne bo nasprotovala, ker gre vendar za uskladitveni zakon z direktivami oziroma pravnim redom Evropske unije. Pač, postavlja se enotni trg blaga, storitev kapitala itd., in za motorna vozila torej pomeni uskladitev trga blaga. Določbe morajo biti napisane tako, da ne ogrožajo prostega pretoka med državami članicami, vzpostavljenih kakršnikoli preferenc neupravičenih ali pa vzpostavitve fiskalnih meja med članicami, to se pač sedaj odpravlja. Ob tem pa se postavlja vprašanja, kako urediti v zvezi s pogonskimi gorivi, zato da bomo ohranili ekološko čisto okolje in se izognili emisiji toplogrednih plinov v okolju. Na drugi strani pa se ob teh dajatvah, ki se nanašajo na nakup avtomobilov, vzpostavlja pa problem konkurenčnosti gospodarstva v posamezni državi, če ima preveč odmaknjene te tarife. Višina davka naj bo takšna, kot da stimulira manjšo porabo goriv oziroma goriv z bolj škodljivo emisijo in da ohranja raven konkurenčnosti države. Te spremembe določb bodo, kot sama vlada pravi, povzročile določen primanjkljaj prihodka v proračunu, zaradi ekoloških olajšav. Nič ni napisano, kako bo vlada te izpada iz proračuna nadomestila. Morda se bo spomnila kakšnega izravnalnega deficita, ampak to ni prava rešitev, ali pa prevalila na naslednjo vlado.
Gremo na drugi obravnavo na diskusijo o amandmajih in členih. Imamo 4., 7. in 12. člen. K njim so vloženi amandmaji. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke vlaga amandma k 4. členu, poslanska skupina Stranke mladih k 7. členu in trije poslanski klubi, LDS, ZLSD in DeSUS k 12.a členu. Želi kdo razpravljati? Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi. S 4. členom odpiramo 5. člen in sedaj je priložnost, da v 5. členu eno zadevo popravimo, kar nekako narekuje izkušnja iz prakse. V 2. točki 5. člena tega osnovnega zakona dajemo možnost oprostitve tega davka veliki družini, ki na toliko časa nakupuje novo vozilo. Ampak v praksi se je pojavilo to, ker ni definicije, kaj to novo vozilo je, da se ni moglo nakupovati, recimo, vozilo, ki je praktično novo, testno, ampak izhodiščno ceno ima pa bistveno nižje. Ker pa to definicijo, kaj to novo vozilo predstavlja, že obravnava davek na dodano vrednost, ga bi želeli enostavno tudi v tem svojstvu prenesti v ta zakon in dati to možnost. Poglejte, se tem v ničemer ne slabšamo zakona, kvečjemu ga nekako postavimo v željo in uporabo tistih, ki to možnost izkoriščajo ali jim jo zakon daje, da jo tudi bolj racionalno izkoristijo. V tem primeru bi seveda bil po našem amandmaju v 2. točki 5. člena dodan nov drugi odstavek, tako kot se glasi v amandmaju, v katerem bi opisali definicijo za novo vozilo, ki je vsebovana v prvem odstavku te točke. Enako kot je zapisano v 11.a členu zakona o DDV. S tem damo možnost, kot sem povedal, da bo družina z več otroki lahko tudi kupila avto, kot testni avto, ki pa nistarejši od 6 mesecev in nima prevoženih več kot 6.000 kilometrov. Samo pozitivno gremo naproti tem družinam. Zato vas prosim, da amandma podprete. Hvala lepa.
Nekje sem videl roko za vami. Kdo je še želel besedo? Še nekdo je želel besedo. Ne, nihče k 4. členu? Potem bomo lahko o njem glasovali. Želite vi, državna sekretarka.
Hvala za besedo. Vlada se s predlaganim amandmajem ne strinja, zato ker vnaša zmedo glede same definicije novega prevoznega sredstva. V bistvu samo za potrebe ene točke zakona, tako kot je bilo povedano. S tem se zmanjšuje tudi pravna varnost zavezancev za davek od motornih vozil. Sicer pa je definicija prevoznega sredstva definirana tako v 3. členu osnovnega zakona o davku na motorna vozila oziroma v 2. členu predloga zakona in se veže na dejansko prvo registracijo vozila na območju Republike Slovenije. Podobna oziroma enaka izhodišča in prakso uporabljajo tudi druge evropske države. Hvala.
Še kdo želi besedo? Prosim, kolega Brenčič.
Hvala lepa. Dobro, akceptiram in razumem obrazložitev gospe državne sekretarke, ampak dejstvo je, da je praktično to vozilo novo in ga te družine ne morejo kupiti zaradi take definicije. V zakonu o davku na dodano vrednost pa v 11.a členu, kjer definiramo, kaj so to prevozna sredstva, govorimo tako za nova vozila, kaj se šteje, da "s kopenskimi motornimi vozili ni prevoženih več kot 6.000 kilometrov," potem pa govori tudi naprej o plovilih, ki pa tu niso predmet. Ampak za novo vozilo je upoštevana tudi ta možnost. In ne vem, zakaj bi bili tu bolj papeški od papeža in ne dali te možnosti - v čem bomo spremenili? Tega davka ne bo država pokasirala, pa je čisto vseeno, ali ta družina kupi nov avto iz salona, ki, recimo, bom rekel, stane 8 milijonov ali koliko, ta enak avto, ki pa je bil testen in je, recimo, napravil 3.000 kilometrov, enak letnik in vse, je pa, recimo, milijon in pol cenejši. S tem nismo države v ničemer prikrajšali, šli smo pa na roke tem družinam, in nismo v ničemer spremenili namena zakona niti koncepta. Hvala.
Še kdo? Potem bomo prešli na odločanje. Smo pri amandmaju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke k 4. členu. Glasujemo. 57 navzočih, 15 za in 34 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 34.]] Ni bil sprejet. Poslanska skupina Stranke mladih vlaga amandma k 7. členu. Odločamo. 55 navzočih, 15 za in 30 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 30.]] K 12.a členu imamo amandma treh poslanskih skupin. Želi kdo besedo? Glasujemo. Smo sredi glasovanja. 57 navzočih, 40 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 1.]] Sedaj smo opravili z glasovanji o amandmajih. 12.a člen je odprt. Želi kdo vložiti amandma k temu? Če ne, potem lahko preidemo na odločanje o zakonu. Nimam obvestil, da bi bilo besedilo predloga v neskladju. Lahko odločimo o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davkih na motorna vozila? Ne vidim ugovora. Glasujemo o zakonu. Glasujemo o zakonu. 59 navzočih, 50 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[1 proti.]] Zakon je sprejet, točka pa zaključena. Sedaj, kar se tiče prejšnje točke dnevnega reda, je najbolje, da čez noč pogledamo točno, kako je prav voditi postopek. Mi smo ga vodili tako, kot nam je predlagalo poročilo odbora za finance. Vendar, če je mogoče ali če je celo nujno voditi stvar po kakšnem drugem postopku, si je treba vzeti čas, in ga tako tudi opraviti. Tako da bomo jutri dokončali točko, ki smo jo prej prekinili. Pri 8. TOČKI DNEVNEGA REDA imamo PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU Tudi tukaj je predlagatelj ministrstvo oziroma vlada, ministrstvo za finance. Odbor za finance je tudi obravnaval to. Želi kdo od kvalificiranih razpravljavcev uvodoma besedo? Ne želi. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Imam napisane kolega Kebriča, ki ne želi, kolega Vizjaka, ki ne želi, kolega Božiča, ki prav tako ne želi, kolega Pucko, ne želi, kolega Barovič pa bi želel predstaviti stališče poslanske skupine.
Ja, to je pač naša dolžnost. Mi smo pregledali, ugotovili, da je bil zakon o bančništvu, ki je bil sprejet leta 1999, mislim, da spremenjen potem še dvakrat, leta 2001 in 2003. Ugotovili smo, da naj bi bili razlogi predvsem uskladitev z direktivo, in ko smo pač ugotovili, katera področja so potrebna uskladitve, je treba omeniti vsem, da gre za dopolnilni nadzor bank, zavarovalnic in investicijskih družb, da gre uskladitev z direktivo v povezavi z enim bančnim dovoljenjem, da gre za uskladitev z zakonom o prekrških. Glede finančnih posledic verjamemo, da naj jih ne bi bilo. Po oceni potreb za uskladitev z direktivami in v dobri volji, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o bančništvu, glede na to, da je nujni postopek dobro pripravljen, v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predlogu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa, kolega Barovič. Kolega Grošelj. [[Ne želi.]] Kolega dr. Bajuka ni. Ali lahko preidemo na odločanje. Smo v drugi obravnavi. Če sem prav obveščen amandmajev ni bilo vloženih ali pač? En amandma je, to je amandma, ki ga je vložila skupina poslanskih klubov LDS, ZLSD in DeSUS. Želi kdo o njem razpravljati? Gre za amandma k 19. členu. Lahko odločimo o njem? Odločamo o amandmaju treh poslanskih skupin k 19. členu. Glasujemo! 55 navzočih, 43 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Amandma je sprejet. V okviru tretje obravnave bi lahko, če kdo želi, vložil na ta amandma torej na ta člen amandma. Takega interesa ne vidim, to pomeni, da lahko preidemo na odločanje o zakonu. Ker nimam obvestil, da bi bilo besedilo zakona medsebojno neusklajeno, želi kdo besedo pred odločanjem? Prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo! Prosim za mir v dvorani! Smo sredi glasovanja o zakonu. 56 navzočih, 48 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti eden.]] Zakon o bančništvu je sprejet. Ta točka je zaključena. Smo pri 12. točki dnevnega reda, počasi se bližamo h koncu današnjega dela. Pri 12. točki dnevnega reda imamo PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVA ZAKONA O INVESTICIJSKIH SKLADIH IN DRUŽBAH ZA UPRAVLJANJE. Tudi ta zakon bomo obravnavali po nujnem postopku. Tukaj so predlagatelji, predstavniki vlade. Sprašujem, želijo besedo? Predsednik odbora, želite vi besedo? [[Ne.]] Potem sprašujem od kvalificiranih predstavnikov poslanskih skupin, ali želi kdo od njih besedo? Kolega Barovič.
Hvala lepa. V Slovenski nacionalni stranki verjamemo, upamo, da lahko verjamemo cilju tega zakona, ki je v tem, da se v čim večji meri upošteva ureditev poslovanja investicijskih skladov. Torej, poudarjam, v čim večji meri upošteva ureditev poslovanja investicijskih skladov, kot jo poznajo države članice Evropske unije, ki imajo s tem več izkušenj in vsekakor seveda tudi dolgoletno tradicijo. Prav tako, da ta zakon lahko omogoči investicijskim skladom Evropske skupnosti v Republiki Sloveniji takšno delovanje, ki ni manj, spet poudarjam, ki ni manj ugodno od tistega,ki velja za investicijske sklade. V Slovenski nacionalni stranki predlogu zakona, ker verjamemo v cilje in in njihove učinke, ne bomo nasprotovali.
Če nihče več ne želi besede, amandmaji niso vloženi, bi lahko prešli na odločanje o zakonu. Želi kdo obrazložiti glas pred tem? Če tega nihče ne želi, bomo glasovali o zakonu. Glasujemo o zakonu. Smo sredi glasovanja. Zakon je sprejet. 57 navzočih, 47 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet. Točka je zaključena. Gremo naprej. Smo pri 15. TOČKI DNEVNEGA REDA. Obravnavali bomo PREDLOG ZAKONA O POPISU ZALOG IN DAJATVI NA PRESEŽNE ZALOGE DOLOČENIH KMETIJSKIH PROIZVODOV, NUJNI POSTOPEK. Da vprašam, želijo kvalificirani uvodničarji besedo, predstavniki poslanskih skupin? Amandmajev ni. Počasi, saj ne gori voda. Lahko odločimo o zakonu, nimam obvestil, da bi bil neusklajen. Odločamo o zakonu. Mir v dvorani. 52 navzočih, 43 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet. Točka zaključena. Smo pri 9. TOČKI DNEVNEGA REDA, to je pri OBRAVNAVI PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O REVIZIJI POSTOPKOV JAVNEGA NAROČANJA. Želi kdo od kvalificiranih uvodničarjev najprej besedo? Ne. Od kvalificiranih predstavnikov poslanskih skupin? Ne. Imamo vložene amandmaje. O njih bom sedaj odprl razpravo in o njih bomo tudi odločali. Vloženi so trije. Smo v drugi obravnavi po nujnem postopku. Poslanski klub LDS, poslanska skupina ZLSD in DeSUS vlagajo k 1. členu amandma. Želi kdo besedo? Nihče. Odločamo o amandmaju k 1. členu. Navzočih je 57, 44 za, 3 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 3.]] Sprejet. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke in poslanska skupina Nove Slovenije vlagata amandma k 2. členu. Želi kdo besedo? Mir v dvorani. Glasujemo o amandmaju k 2. členu. Smo sredi glasovanja. 57 navzočih, 37 za in 13 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 13.]] Še o enem amandmaju moramo odločiti, in sicer o amandmaju za novi 4.a člen, ki ga predlagajo tri poslanske skupine, LDS, ZLSD in DeSUS. Preveč je nemira! Ne moremo nadaljevati odločanja v takem nemiru. Če nihče več ne želi besedo, bomo odločili o predlogu za novi 4.a člen. Glasujemo. 57 navzočih, 43 za in 6 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Smo v tretji obravnavi. Želi kdo na člene, ki so odprti, vložiti dopolnila? [[Ne.]] Nimam informacij, da bi bilo besedilo neusklajeno. Ali lahko odločimo o zakonu? Ne vidim ugovorov. Odločamo o zakonu v celoti. Glasujemo. 57 navzočih, 48 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Za nocoj smo končali. Prejšnjo točko smo pustili odprto. Še enkrat povem, vodili smo jo tako, kot nas je k temu navajalo poročilo odbora. Prosil bi predsednika odbora, da jutri dopoldan s službami vodstva državnega zbora uskladi oziroma uskladimo postopek, da ne bo nesporazumov. Jutri bomo začeli dnevni red s seznanitvijo z odstopnimi izjavami ministrov, nadaljevali po točkah, kot so določene z dnevnim redom, in sejo tudi zaključili. Do jutri vam želim prijeten večer!