Lep pozdrav! Vljudno vabim, da se nam pridružijo tudi tisti, ki so v preddverju oziroma v pisarnah državnega zbora. Ni veliko opravičenih, samo trije, to so kolegi Čebulj, Peterle in Fabjan, zaradi drugih obveznosti danes z nami ne morejo sodelovati. Na to sejo, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena poslovnika državnega zbora sem povabil predsednika vlade Republike Slovenije mag. Antona Ropa k 1. in 32. točki dnevnega reda, predstavnike vlade Republike Slovenije, kandidate in kandidatke za ministre k 32. točki dnevnega reda, predstavnika urada predsednika republike k 33. točki, prav tako k 33. točki tudi predstavnika sodnega sveta. Vse tiste, ki ste že in ki boste že navzoči pri delu državnega zbora, še enkrat prisrčno pozdravljam. Sedaj bomo prešli na določitev dnevnega reda, potem pa na precej zahtevno delo državnega zbora v tem tednu, v okviru 43. izredne seje. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno s prvim in drugim odstavkom 58. člena poslovnika. Predlogov za umike in širitve nisem prejel, tako da bi lahko o dnevnem redu državni zbor tudi odločal. Pred tem vas prosim, da pregledate delovanje vaših glasovalnih naprav. Ali je z glasovalnimi napravami vse v redu? Razumem, da je. Odločamo o dnevnem redu. Glasujemo. 53 navzočih, 41 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 5.]] Dnevni red je sprejet. Tako lahko začnemo 43. izredno sejo. Prešli bomo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO LISTE KANDIDATOV ZA IMENOVANJE MINISTROV V VLADI REPUBLIKE SLOVENIJE. In tukaj imamo en problem ali izziv, če tako pravilno poimenujemo stvar, ki je pred nami, in to je dejstvo, da imamo poleg poročevalcev delovnih teles, poleg predstavnikov vseh poslanskih skupin, ki želijo predstaviti stališča, prijavljenih še 55 kolegic in kolegov. Razprava ni omejena. Če do odločitve o omejitvi razprave ne bi prišlo, ni mogoče napovedati, kdaj bo konec te točke dnevnega reda. Verjetnose pa vsi strinjamo, da je potem, ko so bile opravljene izčrpne obravnave pred delovnimi telesi, smiselno, da na nek razumen način to razpravo v samem državnem zboru pred odločanjem omejimo. Po poslovniku, po novem poslovniku predsednik nima možnosti, da bi državni zbor direktno vprašal, ali soglaša s tem, da se razprava omeji, ampak bi moral to storiti kolegij predsednika državnega zbora. Ali so kolegi predstavniki, vodje poslanskih skupin za to, da v kratkem izmenjamo stališča v "hemicyceju" glede omejitve časa? Ne. Nasprotujete temu, da bi kakorkoli omejevali čas. Potem naj ugotovim samo še enkrat, prosim, poglejte, potem naj samo ugotovim, kolegice in kolegi, da ne bi bilo nesporazumov, imamo nastop predsednika vlade, imamo nastop poročevalcev delovnih teles, predstavnikov poslanskih skupin, potem poslank in poslancev, vmes domnevam, ministrov in ministric oziroma kandidatk in kandidatov za te položaje, ter morda predsednika vlade in končno odločanje. To se utegne zelo zavleči. No, ampak taka je bila, kot razumem, sedaj odločitev hiše in pri njej bomo torej [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Prosim? Ni, to bi kolegij moral sprejeti. Jaz predlagam, da začnemo sejo in da ne izgubljamo časa, ker je bilo jasno povedano, da se na omejitev časa ne pristaja. To je bilo rečeno s strani poslancev iz vrst opozicije. Na kolegiju pa nismo o tem odločili. Jaz sem upal, da bo prevladal [[...]]Prosim za mir v dvorani. Prešili bomo na razprave. Najprej bom seveda povabil v dvorano predsednika vlade in ministre in ministrice ter seveda kandidate za te položaje. Predsednik Vlade Republike Slovenije mag. Anton Rop je državnemu zboru 5.4. predlagal za ministra za gospodarstvo dr. Mateja Lahovnika, za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve mag. Milana Martina Cvikla. V nadaljevanju, 9.4. istega leta je zboru predlagal, da za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano imenuje dr. Milana Pogačnika, za ministra za promet dr. Marka Pavliho, za ministrico za pravosodje gospo Zdenko Cerar. S pismom dne 16. 4. 2004 je predsednik vlade predlagal, da se vsi predlogi obravnavajo kot enotna lista. Sedaj bom prosil, da predsednik vlade mag. Anton Rop - prosil ga bom, da kar ostane za govorniškim odrom - obrazloži svojo odločitev. V skladu z 230. členom poslovnika zbora so se kandidati, kot veste, že predstavili matičnim delovnim telesom ter odgovarjali na vprašanja članov odborov oziroma komisije. Iz mnenj matičnih delovnih teles izhaja, da so bile predstavitve vseh kandidatov ustrezne. Predsednik vlade mag. Anton Rop imate besedo za predstavitev kandidatke za ministrico in ministre v vaši vladi. Prosim.
Spoštovani predsednik državnega zbora, spoštovane gospe poslanke in poslanci, cenjeni zbor! Državnemu zboru Republike Slovenije predlagam v potrditev listo kandidatov za imenovanje novih ministrov v Vladi Republike Slovenije. Dovolite mi, da se ob tem na začetku zahvalim dosedanjim ministrom dr. Tei Petrin, gospodu Jakobu Presečniku, mag. Ivanu Bizjaku, mag. Franciju Butu in dr. Janezu Potočniku za opravljeno delo v njihovem mandatu. Naloge, ki so jim bile zaupane, niso bile enostavne. Prilagajanje in izpolnjevanje pogojev za vstop v Evropsko unijo ter prilagoditev pravnega reda in sistemov doma je od njih zahtevalo veliko energije, sposobnosti in pripravljenosti za dosego teh ciljev. Tudi po njihovi zaslugi čez enajst dni vstopamo v Evropsko unijo in to kot najbolje pripravljena država med pristopnicami. Njihove osebne odločitve, da gredo na druga delovna mesta ali z delom ministrov prenehajo, spoštujem. Za nove ministre na teh področjih pa predlagam kandidate, za katere menim, da lahko uspešno nadaljujejo delo v tem ključnem obdobju, ki je pred nami. Slovenija je pred pomembnimi nalogami. Vstopamo v Evropsko unijo in naslednji meseci bodo ključni za uspešen vstop v ERM2 in uspešno integracijo in delovanje v uniji. Zato moramo učinkovito delovati in opraviti vse potrebne naloge. Te naloge moramo in bomo opravili. Opravili v dobro Slovenije, njenih državljank in državljanov. Kot predsednik vlade zato predlagam kandidate za katere menim, da s svojim strokovnim znanjem in izkušnjami lahko zastavljene naloge uspešno uresničijo. S 1. majem 2004 postajamo članica Unije z vsemi pravicami in obveznostmi. Dosedanje prilagajanje evropskim pravilom bo nadgrajeno z aktivnim soustvarjanjem pravil in politik na evropski ravni. Slovenija bo pri tem sledila načelom odgovornega izpolnjevanja obveznosti članstva ob upoštevanju tudi svojega interesa in konstruktivnega sodelovanja med državami članicami. Naša država velja med vsemi desetimi državami pristopnicami za najbolje pripravljeno na članstvo v Evropski uniji. Kljub temu se obsežen proces prilagajanja z vstopom še zdaleč ne zaključuje. Po vstopu moramo nadaljevati s prilagajanjem zakonodaje evropskemu pravnemu redu na področjih, na katerih so bila v procesu pogajanj dogovorjena prehodna obdobja. Na področjih gospodarske in monetarne unije ter tako imenovanega schengenskega pravnega reda. Za uspešno vključitev v Evropsko unijo ter za uspešno uresničevanje naših nacionalnih interesov so ključna naslednja prioritetna področja: Učinkovit vstop v Evropsko unijo, v ERM2, nova finančna perspektiva, izvajanje lizbonske strategije ter politika do območja zahodnega Balkana in do novega sosedstva. Letošnje leto je tudi za Evropsko unijo leto pomembnih sprememb. V tem letu bo medse sprejela deset novih članic. Izvoljen bo nov evropski parlament in imenovana nova evropska komisija. V veljavo bodo stopila nekatera določila amsterdamske pogodbe in pogodbe iz Nice, ki se nanašajo na delovanje institucij razširjene Unije. V okviru medvladne konference se bodo nadaljevala pogajanja o ustavni pogodbi za Evropo. Ta naj bi bila v skladu z marčnimi sklepi evropskega sveta sprejeta najkasneje na junijskem zasedanju. Po formalnem vstopu bo tako za države pristopnice kot tudi za dosedanje članice nastopilo obdobje prilagajanja načinu delovanja razširjene Evropske unije. Do konca leta pa naj bi se zaključil tudi pogajalski proces z dvema državama kandidatkama, Bolgarijo in Romunijo. Z objavo sporočila komisije se je februarja 2004 začel proces, ki bo tako za sedanje kot za nove članice eden najpomembnejših v prihodnjih dveh letih. Gre za pogajanja, za sprejem nove finančne perspektive za obdobje po letu 2006. Na podlagi razprav bo komisija julija predstavila prvi sklop zakonodajnih predlogov, predvidenih za naslednje finančno obdobje. Politično soglasje o temeljnih načelih in smernicah naslednje finančne perspektive naj bi sprejeli do konca leta 2004 z namenom, da se doseže politični dogovor na zasedanju evropskega sveta junija 2005. To bi omogočilo, da se finančna perspektiva in ustrezna zakonodaja za njeno izvajanje sprejme do konca leta 2005, tesen časovni okvir priprave in sprejema naslednje finančne perspektive je potreben za pravočasne priprave za noveprograme Evropske unije in nemoten sprejem proračuna za leto 2007. V letošnjem letu je posebna pozornost posvečena oceni uresničevanja ciljev lizbonske strategije. Na spomladanskem zasedanju evropskega sveta smo pozornost usmerili na dva dela strategije, pri katerih Evropska unija zaostaja za svojim ciljem, to sta trajnostni razvoj ter ustvarjenje novih in kvalitetnejših delovnih mest. Kot polnopravna članica bo Slovenije soodločala o sprejemanju novega pravnega reda EU. Za uspešno zastopanje svojih interesov je Slovenija vzpostavila sistem vladne koordinacije evropskih zadev. Sprejet je bil tudi zakon o sodelovanju med vlado in državnim zborom na področju evropskih zadev. S 1. majem 2004 pa bomo dosedanje sodelovanje v delovnih telesih Evropske unije nadgradili s pravico do glasovanja. Prioritete Slovenije v letu 2004 so skladne s prioritetami Evropske unije. Naše takojšnje in aktivno sodelovanje in odločanje bo potrebno na področju priprave aktov, ki so v Evropski uniji že v obravnavi ali pa se njihova obravnava pričakuje tekom leta. Slovenija se bo po vstopu osredotočila predvsem na področje kmetijstva, kohezijske politike, področja zaposlovanja in socialne politike, transporta, telekomunikacij in storitev informacijske družbe, sprejemu direktive o storitvah, spremembah carinskega zakonika skupnosti, zavzemanju za hitrejše in neposredno sodelovanje pravosodnih organov držav članic Evropske unije pri boju proti organiziranem kriminalu in terorizmu in za vzpostavljanje skupne politike azila in priseljavanja ter ukrepov za varnost meja, preprečevanje ilegalnega vstopanja v Evropsko unijo, trgovine z ljudmi in organizirane kriminalitete ter terorizma. Spoštovane poslanke, poslanci naštel sem nekaj ključnih nalog, ki nas čakajo takoj po vstopu v Evropsko unijo. Ni jih malo, ob tem pa je tudi doma še vrsta pomembnih nalog, od katerih bo odvisen nadaljnji razvoj Slovenije, uspešnost gospodarskega razvoja in višja kvaliteta življenja. S cilji, ki smo si jih zastavili s programom za učinkovit vstop v Evropsko unijoin ne nazadnje s proračunskim momerandumom, nas čaka nadaljnje izvajanje ukrepov za indeksacijo v soglasju s socialnimi partnerji in v skladu s socialnim sporazumom, uresničevanje načrta zniževanja inflacije na področju politike reguliranih cen, nadaljnjezniževanje obrestnih mer, dokončna izvedba davčne reforme in postopno zniževanje strukturnega javnofinančnega primanjkljaja. Vse to s ciljem, da še v letošnjem letu vstopimo v ERM 2, mehanizem menjalnih tečajev, in v začetku leta 2007 prevzamemo evro kot svojo valuto. Med našimi prioritetami je tudi čimprejšnji začetek učinkovitega črpanja dodeljenih sredstev iz strukturnih skladov, kohezijskega sklada, jamstvenega dela evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada ter schengenskega vira. Samo od naše sposobnosti učinkovitega črpanja omenjenih sredstev bo odvisno, ali bo Slovenija v obdobju do konca 2006 tudi dejansko neto prejemnica sredstev iz evropskega proračuna. Cenjeni zbor! Za naloge, ki sem jih naštel, je potrebno učinkovito delo vlade, državnega zbora in vseh institucij, ki pri tem sodelujejo. Od vsakega izmed nas zahteva, da znamo v teh ključnih trenutkih iti prek ozkih strankarskih interesov in Slovenijo popeljati na pot uspešne vključitve in nadaljnjega razvoja v skupnem evropskem trgu v dobro vseh državljank in državljanov. Danes boste glasovali o štirih novih ministrih in ministrici: dr. Mateju Lahovniku, mag. Milanu M. Cviklu, Zdenki Cerar, dr. Milanu Pogačniku in dr. Marku Pavlihi. Vsi kandidati za ministre in kandidatka za ministrico so uspešno opravili predstavitev v državnem zboru. Vsak od njih v vladno ekipo vstopa z ambicioznimi cilji in vso strokovno odgovornostjo. V vlado vstopajo v trenutku, ko je Slovenija dosegla pomembne politične cilje, v obdobju, ki je odločilno za to, da te cilje uspešno uveljavimo, implementiramo in opredmetimo tudi v boljšem življenju in novih priložnostih ter možnostih vseh državljank in državljanov. Ta trenutek vidim kot priložnost, da nadaljujemo s projektom, ki smo si ga zastavili že ob osamosvojitvi in za katerega smo v vladi vsa ta leta skrbeli, s projektom uravnoteženega in stabilnega razvoja. Cilji so jasni: dokončati integracijo Slovenije z Evropsko unijo, nadaljevati prestrukturiranje gospodarstva, ohraniti učinkovito socialno državo inzagotoviti naš nadaljnji razvoj v razširjeni Evropi. Tem ciljem sem sledil tudi z izbiro kandidatov za ministre in ministrico. Gre za strokovnjake, ki ne le želijo, ampak so sposobni te cilje tudi zares doseči. To potrjuje tudi podpora, ki so jo prejeli na matičnih odborih. Prepričan sem, da bo moja odločitev za ministre, ki jih predlagam, pokazala kot ministre, ki so kompetentni strokovnjaki in dobro poznajo področja delovanja ministrstev. Zavedajo se, da jim v vladi ne bo na voljo prvih sto mirnih dni, temveč bodo že prvi dan začeli z delom. Tudi zato sem izbral močne osebnosti s strokovno avtoriteto. Spoštovane poslanke in poslanci, zato predlagam, da listo ministrov in ministrice v celoti podprete. Hvala.
Hvala, spoštovani gospod predsednik vlade. Sedaj sprašujem poročevalce matičnih delovnih teles, ki so zaslišali kandidatko za ministrico in kandidate za ministre, ali želijo podati poročilo pred državnim zborom? Kdo od njih? Nihče? [[Da.]] Prosim, najprej kolega Kacin. Prosim, imate besedo v imenu odbora za gospodarstvo. Prosim, kolega Kavčič v imenu odbora za gospodarstvo.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani predsednik vlade, ministrski kandidati, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je obravnaval predlog za ministrskega kandidata dr. Mateja LahovnikaUpravičeno so člani odbora za gospodarstvo pričakovali seznanitev s kandidatovimi pogledi, tako na makroekonomski kot na mikroekonomski ravni, in kandidat je v svoji predstavitvi temeljito predstavil svoje poglede tako na glavna makroekonomska vprašanja kot tudi na nekatera bolj podjetniško zasnovana vprašanja na mikroravni. Izpostavil je pogled, torej naraščanje pomena industrijske politike in spodbujanja tehnološkega prestrukturiranja, predvsem iz zornega kota vstopa Slovenije v Evropsko unijo in posledično potrebe po intenzivnem sodelovanju ministrstva za gospodarstvo z ministrstvom za finance. Zaradi čim bolj uspešnega doseganja konvergenčnih kriterijev in vstopanja v ERM 2. Pri tem je opozoril na tiste pozitivne dosežke slovenskega gospodarstva, kot je na primer to, da je bila v letu 2000 dosežena sočasna rast tako produktivnosti kot zaposlenosti. Opozoril pa je seveda tudi na tiste probleme, s katerimi se slovensko gospodarstvo srečuje. Predvsem na nedoseganje zadovoljive tehnološke rasti in višje dodane vrednosti na zaposlenega, predvsem v industrijah, kot so tekstilna, usnjarska in lesna industrija. Prav tako je ocenil za prepočasen proces prestrukturiranja živilsko-predelovalne dejavnosti. Izpostavil pa je pomembno pozitivno okoliščino, da Slovenija zmanjšuje svojo razvojno zaostalost v primerjavah do recimo Avstrije, Italije, Belgije in Danske. Po kandidatovem prepričanju pa bo Slovenija morala bistveno povečati delež inovativnih podjetij v gospodarstvu. S tem v zvezi je precej časa ministrski kandidat posvetil tudi predstavitvi svojih pogledov na dolgoročno strategijo tehnološkega prestrukturiranja. Ocenil je, da je zelo pomembna sprememba zakona o visokem šolstvu, iz zornega kota internacionalizacije študijskih programov in predavateljev na temelju bolojnske deklaracije. Zelo je izpostavil tudi pomen ustrezne davčne zakonodaje, ki naj odigra svojo vlogo v nadaljnji krepitvi spodbudnega okolja za podjetništvo. Člani in članice smo lahko ugotovili, da je kandidat dovolj natančno predstavil, tako svojo dolgoročno vizijo kot tudi tiste prioritetne ukrepe, ki se jih bo lotil v prvem obdobju nastopa svojega mandata, se pravi, in tudi do konca mandata te vlade. To sta bili predvsem dve področji. Prvo področje vem [[?]] , se pravi vse na enem mestu, ki je izredno pomembno za uspešno ustanavljanje in poslovanje, predvsem mikro, malih in srednjih podjetij, ter operativni ukrepi pri spodbujanju tujih in neposrednih investicij. Kandidat je predstavil poleg svojih makroekonomskih pogledov in izkušenj tudi svoje nekatere bolj konkretne izkušnje iz mikroekonomskih projektov in študij, tako da je uspešno odgovoril na vrsto zastavljenih, tudi konkretnih vprašanj, aktualnih konkretnih vprašanj s področja gospodarstva Ob zaključku predstavitve je odbor za gospodarstvo tako sprejel z devetimi glasovi "za" in tremi "proti" sklep, s katerim meni, da je bila predstavitev pogledov in stališč doktorja Mateja Lahovnika, kandidata za ministra za gospodarstvo, iz delovnega področja ministrstva za gospodarstvo ustrezna.
Hvala lepa, kolega Blaž Kavčič. To je bilo poročilo odbora za gospodarstvo. Poročilo komisije za evropske zadeve in odbora za zunanjo politiko pa bo predstavil predsednik odbora za zunanjo politiko kolega Kacin. Prosim.
Gospod predsednik, kolegice in kolegi! Gospod predsednik vlade, ministri, kandidatka in kandidati! Komisija za evropske zadeve in odbor za zunanjo politiko sta zasedala skupaj. Kandidat za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve magister Milan Martin Cvikl je v svoji uvodni predstavitvi pojasnil razloge za svojo kandidaturo. Predstavil je vizijo Republike Slovenije v razširjeni Evropski uniji, prikazal temeljne naloge in cilje delovanja službe vladeRepublike Slovenije za evropske zadeve. Predstavil načrt delovanja na položaju ministra ter podal oceno pomena in vloge ministra za evropske zadeve v Sloveniji v pogojih članstva v Evropski uniji. Položaj ministra za evropske zadeve razume v vlogi usklajevalca in sooblikovalca stališč posameznih resorjev v stališča vlade Republike Slovenije in preko državnega zbora v stališča Republike Slovenije. V nadaljevanju je predstavil temeljne naloge in cilje delovanja ministra in službe vlade Republike Slovenije za evropske zadeve. Pri nalogah je izpostavil usklajevanje in sooblikovanje stališč oziroma programov, aktivnosti in nalog vlade Republike Slovenije, ki lahko prispevajo k uresničitvi vizije Slovenije kot najbolj učinkovite gospodarske regije v Evropski uniji. Z vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo se bo nadaljevalo uveljavljanje Slovenije v Evropi in uveljavljanje evropskih zavez doma. Naloge ministra za evropske zadeve in službe vlade Republike Slovenije za evropske zadeve, kot jih določa odlok vlade Republike Slovenije o organizaciji na delovnem področju službe vlade Republike Slovenije za evropske zadeve, je združil v tri glavne skupine: usklajevanje evropskih zadev, nadzorovanje evropskih zadev ter poročanje in skrb za sodelovanje med različnimiustanovami na področju evropskih zadev. Delovne obveznosti ministra za evropske zadeve pred in po vstopu v Evropsko unijo je razdelil na zaključne aktivnosti, tekoče in ponavljajoče se aktivnosti in aktivnosti v izteku oziroma spreminjajoče se aktivnosti za izboljšanje koordinacije ter na nove aktivnosti. Omenil je, da je bila naloga ministra in službe vlade za evropske zadeve tudi pri sodelovanju pri aktivnostih, ki se nanašajo na konvencijo o prihodnosti Evrope in medvladno konferenco v povezavi z osnutkom pogodbe o ustavi za Evropo. Kandidat za ministra je odgovoril na večino zastavljenih vprašanj ter obvestil člane komisije in odbora, da na vsa zastavljena vprašanja ne more odgovoriti, ker njegova predstavitev temelji zgolj na javno dostopnih dokumentih. Slovenijo vidi kot najbolj učinkovito gospodarsko regijo v razširjeni Evropi. Pri tem uporablja izraz "regija" kot širšo nacionalno regijo oziroma širše območje, kot pomemben del Evropske unije. Slovenija je opravila tri tranzicije, iz socialističnega vtržno gospodarstvo, iz republiškega v nacionalno gospodarstvo ter iz bivše Jugoslavije v Evropsko unijo. Naše gospodarstvo se širi v širšo gospodarsko regijo. Meni, da je pri postavljanju strategije nadaljnjega razvoja najprej treba določiti cilje; zastavljenim ciljem sledijo pogoji, v skladu s katerimi je treba delovati, da bi te cilje dosegli. Med te pa prav gotovo sodita gospodarska in okoljska politika, dolgoročna vzdržna javnofinančna situacija in učinkovito delovanje celotne javne uprave. Ustrezne parafiskalne institucije in sklade pa bo treba v nadaljnjih letih ustrezno reformirati zato, da bodo prispevale k uresničevanju vizije najbolj učinkovite gospodarske regije. Glede osnutka pogodbe o ustavi za Evropo meni, da je treba o njem razpravljati, pri pogajanjih pa nekje vztrajati, drugje pa popuščati. Pri tem se je treba vprašati, ali osnutek omogoča, da bo razširjena Evropska unija delovala kot učinkovito gospodarstvo. Nadalje je izrazil prepričanje, da bo Slovenija s 1. majem 2004 imela pomembno vlogo odskočne deske za države jugovzhodne Evrope, ki si želijo postati članice Evropske unije. Glede poimenovanja Makedonije je kandidat menil, da velja spoštovati ustavno ime Republike Makedonije, zato Slovenija ravna pravilno, ko vztraja na tem poimenovanju. Glede Hrvaške je menil, da mora izpolnjevati vse kriterije za pristop k Evropski uniji, pri tem pa ji v fazi približevanja lahko pomagamo z različnimi programi, tudi s programom Phare. Podpira tudi ambicije Slovenije za pridobitev sedeža agencije za zunanjo schengensko mejo. Sam se je že v preteklosti zavzemal za pridobitev sedežev podobnih agencij in institucij. Med drugim je sodeloval tudi pri ustanavljanju mednarodnega sklada za razminiranje in pomoč žrtvam min. Glede izginotja stroškovne postavke za širitev v novi finančni perspektivi EU v obdobju 2007-2013 pa je povedal, da je finančna perspektiva okviren program. Bistveno je, da se v posamezne programe, na primer za vzdržno gospodarsko rast, kohezijo, kmetijstvo, vključijo tiste postavke, ki so potrebne za to, da se Evropska unija še naprej širi. Pri konkurenčnosti slovenskega gospodarstva je poudaril horizontalni pregled v vladi, vključujoč vsa ministrstva, ki naj opravijo analize, ali je na tem področju poleg davčnih stimulacij mogoče narediti še kaj. Kandidat je bil mnenja, da je bolj pomembno imeti usposobljeno delovno silo kot pa cenejšo delovno silo. Ostati neto prejemnik sredstev v Evropski uniji je odvisno od sposobnosti in učinkovitosti Slovenije, torej je to naloga vseh resorjev. V tej zvezi je predvsem pomembno, da se v naslednjih mesecih tako državne institucije kot tudi občine, razvojne agencije in ostale institucije ustrezno pripravijo na sodelovanje v razvojnih programih Evropske unije. Glede svoje vloge koordinatorja po 1. maju je bil kandidat mnenja, da bo pomembno predvsem dobro sodelovanje SVEZ-a z vsemi vladnimi resorji. Ohranitev izraza "služba vlade za evropske zadeve" je v tem pogledu primernejša kot pa termin "ministrstvo", saj gre za horizontalno delovanje, za koordinacijo med resorji, po pooblastilu predsednika vlade. V okviru tega pooblastila, torej v skladu z odlokom vlade Republike Slovenije, vidi tudi razmejitev pristojnosti med SVEZ-om in ministrstvom za zunanje zadeve, med katerima bo po prepričanju kandidata tudi v prihodnje potekalo ustrezno in dobro sodelovanje. Glede sodelovanja s KEZ in OZP pa je poudaril, da bo potekalo v skladu s sprejetim zakonom. O vlogi in položaju narodnostnih manjšin ter krepitvi položaja slovenske civilne družbe v novih okvirih članstva v Evropski uniji je bil kandidat mnenja, da sta to nalogi, ki ostajata pred njim in v okviru prihodnjega dela službe vlade za evropske zadeve ter Slovenije kot članice v Evropski uniji. Po končani razpravi smo ločeno glasovali. Komisija za evropske zadeve je prispevala 5 glasov za in 2 proti in tako sprejela sklep: Komisija za evropske zadeve meni, da je bila predstavitev pogledov in stališč kandidata za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve mag. Cvikla ustrezna. Člani in članice odbora za zunanjo politiko pa so kar s 14. glasovi za in le 2 proti sprejeli sklep, da odbor za zunanjo politiko meni, da je bila predstavitev pogledov in stališč kandidata za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve mag. Cvikla ustrezna. Ker govorim v imenu komisije in odbora za zunanjo politiko, bi se želel na koncu zahvaliti gospodu predsedniku vlade za tako kvaliteten kadrovski predlog in posebej poudariti, da za razliko od predsednika komisije za evropske zadeve mislim, da gre za odličnega in dobro pripravnega kandidata, ki si zasluži najširšo podporo na glasovanju in pri delu v Vladi Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je obravnaval predlog ministrskega predsednika za kandidata za ministra za kmetijstvo. Mag. Kramberger pa bo sedaj podal poročilo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, ministri, kandidatka in kandidati za ministre, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na svoji izredni seji opravil razgovor s kandidatom za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano prof. dr. Milanom Pogačnikom. Po obširni predstavitvi kandidata, v kateri je predstavil svoje osebno dosedanje delo in tudi poglede invidenje na vodenje resorja, torej obširno delo, ki ga čaka v resorju za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, je v odboru kandidat dobil veliko število vprašanj, predvsem kar se tiče aktualne kmetijske politike po vstopu v Evropsko unijo. Kandidat je na ta vprašanja odgovoril in med drugim tudi poudaril željo po sodelovanju, predvsem s civilno družbo, predvsem s kmetijsko-gozdarsko zbornico, sindikatom in gospodarsko zbornico in tudi po pogostejšem sodelovanju z odborom za kmetijstvo v državnem zboru. Nato je odbor glasoval in z 9 glasovi za in 3 proti ocenil, da je bila predstavitev oziroma da so bili pogledi kandidata na vodenje tega zahtevnega resorja primerni. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu predsedniku odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Odbor za infrastrukturo in okolje, kolega podpredsednik Veber bo predstavil poročilo tega odbora, ki je obravnaval predlog ministrskega predsednika za novega kandidata za ta resor. Prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Dr. Marko Pavliha, ki je predlagan za ministra za promet, se je na 23. nujni seji dne 16. aprila 2004 predstavil odboru državnega zbora Republike Slovenije za infrastrukturo in okolje ter odgovarjal na vprašanja članic in članov odbora. Predlagani kandidat za ministra za promet je v predstavitvi uvodoma predstavil pomen prometa kot ene od ključnih gospodarskih dejavnosti, vpliv prometnih in blagovnih tokov na slovensko gospodarstvo, strateške cilje prometne politike Evropske unije ter pravni red Evropske unije na področju prometa. V nadaljevanju predstavitve je kandidat posebno pozornost namenil prometni politiki Republike Slovenije, s katero je potrebno opredeliti razvoj prometnega sektorja in na tej osnovi predvideti vlogo Republike Slovenije v povezavah, v katere se država vključuje. Osnovne usmeritve prometne politike so zagotavljanje mobilnosti prebivalcev, zadovoljiva oskrba gospodarstva, prometna infrastruktura, varnost prometa in varovanja okolja. To so bili poudarki kandidata. Na področju zagotavljanja mobilnosti prebivalstva je potrebno zmanjšati uporabo individualnih motornih prevoznih sredstev in potnike preusmeriti predvsem na javni železniški, avtobusni in pomorski promet. Za učinkovito oskrbo gospodarstva bo potrebno vzpostaviti intermodalnost v tovornem prometu in logistično zasnovo storitev v oskrbi gospodarstva kot učinkovito podlago za kakovostne storitve. Razbremeniti bo potrebno ceste in v največji možni meri preusmeriti tovor na druge oblike tovornega prevoza, ki so prijaznejše okolju. Na področju cestne, prometne infrastrukture je potrebno zagotoviti nadaljevanje izvajanje faze A avtocestnega programa in v okviru dogovarjanja pogodbenega odnosa z Družbo za avtoceste Republike Slovenije v letu 2004 uskladiti način izračunavanja cestnine v Republiki Sloveniji, kar naj bi bilo skladno s predpisi Evropske unije. V nadaljevanju se je kandidat dotaknil tudi železniškega sektorja, ki je po nekaterih podatkih do sedaj reviziran le v 12% glede na sprejeti nacionalni program razvoja železniške infrastrukture iz leta 1996, in napovedal je tudi nekatere prioritete pri tem. In sicer, da mora imeti prioriteto izgradnja drugega tira Divača-Koper in posodobitev ter elektrifikacija proge Ljubljana-Hodoš do leta 2012. Tudi na področju pomorstva je potrebno leta 2004 urediti koncesijski odnos med Vlado Republike Slovenije in Luko Koper s sprejemom odločitev o razvojnih programih Luke, med drugim tudi v luči nastajanja tako imenovane pomorske avtoceste. V letalskem sektorju bo strategija razvoja letališč v Republiki Sloveniji, ki sodi v okvir nacionalnega programa o razvoju letalstva, opredelila razvoj ključnih letališč s poudarkom seveda na ljubljanskem letališču. Tudi na področju varnosti prometa je kandidat predstavil ukrepe, ki bi jih bilo potrebno uvesti zato, da bi se seveda zmanjšalo predvsem število mrtvih na vseh prometnih tokovih in seveda se je potem v nadaljevanju dotaknil tudi varovanja okolja kot bistvenega elementa evropske prometne politike. Motorizirani promet namreč prispeva več kot četrtino emisij ogljikovega monoksida. V prihodnosti bi bilo nujno potrebno tovore v največji možni meri preusmeriti na železnice. Po predstavitvi vseh teh področij je odgovarjal tudi na vprašanja članic in članov odbora ter v veliki meri uspešno odgovoril na vsa vprašanja, zato je odbor za infrastrukturo in okolje mnenja, da je bila predstavitev pogledov in stališč kandidata za ministra za promet dr. Marka Pavlihe o vprašanjih in politiki z delovnega področja ministrstva za promet ustrezna. Hvala.
Hvala lepa, kolega Veber, poročevalec odbora za infrastrukturo in okolje. Odbor za notranjo politiko je obravnaval predlog predsednika vlade za novo ministrico za pravosodje, gospo Zdenko Cerar. Poročilo o odločitvi odbora bo dal predsednik odbora. Prosim, kolega Lavrinc.
Lep pozdrav vsem! V skladu z 230. členom poslovnika, v primeru, ko predsednik vlade predlaga kandidata za ministra, matično delovno telo - in v tem primeru je to odbor za notranjo politiko - opravi tako imenovani "hearing", se malo bolj lepo sliši, sicer pa posluša predstavitev kandidata, v tem primeru kandidatke gospe Cerarjeve. Kandidat ima možnost, da odgovori na vprašanja in svojo predstavitev dodatno pojasni. Mnenje ki je pred vami, je zgolj neko izčrpno in po alineah zapisano dogajanje na tej seji, ki je trajala kar nekaj ur. V uvodu je kandidatka najprej povedala, zakaj pravzaprav pristaja na svojo kandidaturo. Na podlagi svoje dolge profesionalne kariere ter izkušenj in znanja, tako na upravnem kot na pravosodnem področju, bi tako, meni, lahko uspešno delovala v funkciji ministra. In njeno dosedanje delo ji bo omogočilo, da na tem področju takoj zastavi delo, ki na nek način tudi že teče, to je bilo posebej poudarjeno. V mislih je imela zakon o nepravdnem postopku, ki bo v kratkem pred nami, novelo zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, ki se nanaša na zdravstveno zavarovanje zapornikov in pripornikov, zakon o pomilostitvi, novelo zakona o sodniški službi, o državnem tožilstvu, novelo zakona o državnem pravobranilstvu, novelo zakona o notariatu, uredbo vlade o sodelovanju državnega tožilstva in policije pri odkrivanju in pregonu kaznivih dejanj, pravilnik o vodenju zemljiške knjige, sodni red in državni tožilski red, uveljavitev novega zakona o prekrških v praksi. Odvetniško delo pa bi, torej takšno je bilo njeno mnenje, bilo potrebno motivirati na način, ki bi zagotavljal čim krajše postopke, za čim krajši postopek tem večja nagrada. Ravno tako je poudarila, da je ena od temeljnih nalog za vse, ki sodelujejo na kakršenkoli način na tem področju, odprava sodnih zaostankov, kajti kasna pravica je krivica. Predvsem pravi, da bi se tega lotila na način, da torej z operativno koordinacijo vseh pravosodnih institucij, z uvedbo bolj fleksibilnega delovnega časa v razpravne dvorane torej skrajšati, po njenem, je treba pot sodnega spisa in tako doseči večjo učinkovitost dela sodišč. Potrebna je, po njenem mnenju, tudi specializacija vseh akterjev v sodnem postopku, zagotoviti je treba večjo mobilnost sodnikov in ostalega sodnega osebja ter mobilnost pri delitvi sodnih spisov, izboljšati disciplino vseh strank v postopku, zmanjšati popustljivost pri oceni strokovnosti in popolnosti vlog, vrhovnemu sodišču omejiti pripad zadev prve in druge stopnje in mu v glavnem prepustiti vlogo pravnih usmeritev in strokovno podporo nižjim sodiščem, pomen nadzorne vloge predstojnikov glede ažurnosti, pravilnosti in zakonitosti reševanja zadev. Potrebna je informatizacija sodnega sodstva v celoti in pa doseči je treba motivacijo sodnega osebja, predvsem s koordinacijo med predstojniki vseh pravosodnih institucij. Seveda meni tudi, da je to mogoče s tem, da se javnosti predstavi delo pravosodnih institucij v pozitivni luči. V nadaljevanju svoje predstavitve pa je predstavila še nekatere svoje poglede o tem, o čemer so ji poslanke in poslanci postavljali posamezna vprašanja. Tako denimo je bilo veliko vprašanj kar o konkretnih zadevah, recimo o delu kandidatke kot generalne državne tožilke in kakšno je njeno gledanje sedaj, ko zahaja v politične vode, potem glede dela državnih tožilstev nekaterih posameznih primerih, na primer banka SIB, Orion, Zbiljski gaj, Elan, zadeva novinarja Petka, zadeva Ranc, afera Udba-net, operacijske mize v kliničnem centru, povojni poboji, primeri posameznih poslancev in županov, potem posamezne kadrovske rešitve v tožilstvu, zadeva Glavar, Fišer, Železnik ter trenutno aktualno politično dogajanje okrog njene kandidature. Torej v mislih imam oziroma smo imeli pismo zunanjega ministra Rupla. Treba je reči, da je na vsa vprašanja zelo natančno in korektno odgovorila. Potem je treba povedati tudi, da se je opredelila tudi do posameznih vprašanj sistemske narave, in sicer glede pristopov k zagotovitvi pravočasne uveljavitve novega zakona o prekrških, glede česar je optimistična in meni, da so vse pristojne službe že na tej poti, da zakon stopi v veljavo, tako kot je predvideno, leta 2005. Potem novela zakona o splošnem upravnem postopku, ki se nanaša na notarje, glede česar kandidatka soglaša, da enostavne overitve opravljajo upravni organi namesto notarjev, glede preveč cehovske ureditve notarjev. Ukinitev, torej glede ukinitve trajnega mandata sodnikov, s čimer se, kot je povedala, ne strinja, ker meni, da bi se s tem onemogočilo neodvisno delo sodnikov; glede posega ustavnega sodišča v zakonodajno vejo oblasti, torej znameniti problem z izbrisanimi; glede centralizacije in decentralizacije urejanja sodstva v naši državi, glede česar se zavzema za neko srednjo pot, ki jo je mogoče doseči z organizacijo dela; glede potreb po menedžerskem znanju znotraj sodne veje oblasti, glede česar kandidatka meni, da jo je nujno zagotoviti; glede sodnih zaostankov na področju izvršbe, glede česar meni, da so pri izvršbi velik problem majhne,bagatelne zadeve, to so izvršbe na podlagi verodostojne listine, in da bi bilo treba poiskati rešitev v smeri razbremenitve sodišč s tovrstnimi zadevami; glede izboljšanja sodelovanja med policijo in tožilstvom in glede nerazumno dolgega reševanja postopkov po zakonu o popravi krivic, glede česar se je kandidatka strinjala, da je to področje, ki ga je treba čim prej dokončati. Po razpravi, ki je dejansko zelo zadovoljila veliko večino članov odbora, je odbor glasoval in menil, da je bila njena predstavitev ustrezna. Za takšen predlog sklepa je glasovalo 12 članov in proti 5. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega, predsednik odbora Lavrinc. Z vašo predstavitvijo stališča pristojnega odbora smo sklenili poročanja vseh odborov, ki so opravili zaslišanja ministrice in ministrov. Sedaj bodo dobili besedo predstavniki poslanskih skupin. Najprej bo dobil besedo za predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije kolega mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni člani vlade, kandidati za ministre, spoštovane kolegice in kolegi! Najprej bi rad poudaril, da v poslanski skupini nasprotujemo imenovanju ministrov oziroma izvolitvi ministrov v paketu, saj smatramo, da je v tem preveč vezane trgovine. Zakaj? Zato, ker bi morda kateri od kandidatov argumente dobil takšno ali drugačno podporo pri poslancih državnega zbora, glede na to, da se je pa treba izreči o vseh, pa bo verjetno več teh nasprotovanj. Ravno zaradi takšnega postopka za imenovanje ministrov oziroma izvolitev poslanska skupina ne bo dala podpore. Zato tudi tega paketa ne bo podprla. Mandatar je predlagal kandidate, ki so se v sedanjem delovanju pokazali kot sporni, premalo kompetentni ali pa kot takšni, ki imajo premalo izkušenj z vodenjem zahtevnih javnih opravil in funkcij, zlasti v smislu prevzema obveznosti tik pred iztekom mandata. Glede na to, da je do izteka mandata pravzaprav manj kot pol leta, bodo ti ministri le izvajalci tekočih poslov. Zato bi morali takšne naloge in funkcije opravljati ljudje z veliko izkušnjami, poznavalci področij, dobri organizatorji in ljudje s smislom za pravni red in javno odgovornost; kandidatov s takimi značilnostmi očitno mandatar nima. Očitno je torej, da mandatar za imenovanje ekipe ni imel zadosti ustreznih strokovnjakov, zato se je odločil za tiste, ki mu jih je ponudil nek drug center moči, neformalne moči glede na politično primernost. Zato se postavlja vprašanje njegove suverenosti v odločitvah. Pa pojdimo po vrsti. Glede kandidata za ministrstvo za promet: Doktor Pavliha je v svoji predstavitvi navedel nekaj strateških usmeritev na področju prometa, infrastrukture, vendar te zamisli lahko ostajajo le kot zamisli, kajti so neizvršljive, zlasti pa v takšnem krajšem obdobju. Postavili smo mu veliko konkretnih vprašanj, pa odgovori so bili premalo jasni. Ker se mandat vlade izteka, bodo problemi železnic, avtocest, letališč in še česa ostali nerazrešeni, pereča pa je ta problematika. Vprašanje, kaj je z odprtostjo oziroma našim dostopom na odprto morje. Jasnega odgovora nismo dobili. Vprašanje glede privatizacije železnic, kaj naj ostane v državnih rokah in kaj naj se privatizira, zato da bi promet na železnici zagotovili na dostojni ravni. Na to nismo dobili ustreznih odgovorov. Nič odločnega in jasnega nismo izvedeli glede drugega tira na Primorskem, železniške povezave v Posočju, letališča v Mariboru, ureditve slovenskih železnic na Hrvaškem, ki so predmet sukcesije, ravno tako se ni opredelil do trase petega koridorja in krila proti Grazu, o cestninskih postajah na avtocesti in še česa. Ob izteku mandata je potrebno imeti na takšna ključna vprašanja slovenskega gospodarstva, slovenske sukcesije jasne odgovore. To področje je sedaj slabo urejeno. Slovenske železnice so v katastrofalnem stanju. Ob referendumu je bilo sporočeno državljanom Republike Slovenije, da bo država prihranila in zagotovila 150 ali 160 milijard tolarjev, če bodo pozitivno se izrekli o referendumu. Sedaj misli država s petimi milijardami narediti predvolilno potezo, in to iz proračuna, tistih 160 ali 150 milijard nikjer ni. In potrebno bo nekatere kratkoročne kredite spremeniti. Ostaja pa kompletno vprašanje sanacije Holdinga Slovenskih železnic odprto, zlasti če gledamo, kakšna je strategija oziroma kaj se nakazuje ob tem programu, kakšen je obseg poslovanja na vseh segmentih v potniškem prometu in infrastrukturi. V predstavitvi je kandidatka Cerarjeva za pravosodno ministrstvo bila deležna kritike njenega dosedanjega opravljanja dela generalne tožilke. To je razumljivo, kajti področje tožilstva je v dobršni meri povezano z delom sodišč in edino dobro izvajanje tožilskega posla in nesporno zakonito izvajanje sodniške funkcije lahko pomeni garancijo za Slovenijo, da postane resnično pravna država. To, žal v Sloveniji ni. Področje pravosodja je verjetno najbolj problematično z velikimi sodnimi zaostanki in kritikami na delo sodnikov. Sodniki se premalo ukvarjajo z razsojanjem, s sodbo in veliko z administrativnimi opravili. Namesto da bi storilci kaznivih dejanj bili v priporih ali v zaporih, se svobodno sprehajajo in nadaljujejo z kaznivimi dejanji, zlasti gospodarski kriminal se ne preganja. Nekaj zelo hudih zadev se je zataknilo na tožilstvih, naj omenim SIB banka, Elan, pretep novinarja Petka, no, to ne bi povedali, da je "glih" gospodarski kriminal, je pa povezano z izvajanjem gospodarskega kriminala, ki ga je seveda plačal nekdo čisto tretji, ki je hotel pisati o tem in javnosti razkriti umazane zgodbe lastninskega procesa. Sicura, Zeleni gaj in še druge, da jih ne naštevam, o katerih so državljani veliko slišali. Razmeroma hitro in odločno se je kandidatka odzvala na ministra Rupla, ko je pri zagotavljanju izobraževanja diplomatov, s katerimi bi povečali kvaliteto inponudbo izobraževalnih programov; kljub temu, da je senat nedvomno odločil o neutemeljenosti sodbe, so se postopki nadaljevali. Preganjanje gospodarskega kriminala je v Sloveniji ena najbolj šibkih točk zagotavljanja pravnosti in reda v Sloveniji. Očitno ni naključje, da je kriminalistična policija namerno kadrovsko zapostavljena in to že vrsto let. Da, se ne bi nič naredilo pri preganjanju tega kriminala, kar kaže število vloženih in uspešno izvedenih obtožb. Poglejmo si, na primer, izjavo gospoda Kosa na oddaji Tarča, 27. februarja leta 2003, citiram Draga Kosa, ko je bil še vodja oddelka za gospodarsko kriminaliteto: "Moj šef je prišel v mojo pisarno in mi naročil, da privatizacijske zadeve ne bomo obdelovali, dokler ne bo končana privatizacija." Ta izrek najbolj pove, o tem, kako se v Sloveniji preganja gospodarski kriminal. Se zato potem sprašujete, da imamo pravzaprav samo en zaključen postopek še z začetka lastninjenja. Mislim, da je takrat bila še v vlogi tožilke gospa Brezigarjeva. Vse ostalo je nedokončano, ključni gospodarski kriminal. Peščica tranzijskih tajkunov, ki se je začela zbirati tudi v neki loži, je na sporen način pridelala premoženje, ocenjeno na približno 400 milijard tolarjev. Namesto da bi se začeli proti nekaterim, ki so to premoženje pridobili očitno na sporen način, postopki preganjanja, se v predlogih vlade pri davčni zakonodaji najdejo zamisli, da bi jih celo oprostili plačila davka na dobiček iz kapitala, medtem ko bi ga običajni ostali državljani morali plačati. To je bila razprava pri zakonu o davku od dobička pravnih oseb. Tako naj bi po treh letih te osebe ne plačale davka na dobiček. Poročilo agencije za nadzor nad privatizacijo navaja oškodovanje državnega premoženja v višini več kot 80 milijard tolarjev, pa se ni zgodilo tisto, kar so pričakovali državljani. Državna pravobranilka je nedvoumno kritizirala neustrezno ravnanje organov pregona v teh primerih, ker niso bile vložene obtožnice, kljub temu, da so državni organi posredovali vso zahtevano dokumentacijo iz revizij, ki bi bile zagotovo dobra podlaga za organe pregona. To se ni zgodilo. Zato je odbor za gospodarstvo državnega zbora sprejel sklep, da se o delu generalne tožilke v zvezi s temi primeri izreče vlada in sprejme odločitev o njeni odgovornosti. Kakor smo seznanjeni, vlada o tem ni odločala; očitno se je premier mag. Rop temu izognil. Ne nazadnje pa lahko ugotovimo resnico tudi tam, kako smo bili državljani obveščeni, da bodo vložene ovadbe proti nekaterim vojnim zločinom in zločinom po koncu vojne, tiste torej,ki nikoli ne zastarajo. Kakor mi je znano, na podlagi poročila, niso bile vložene obtožnice. Gospod dr. Lahovnik, kandidat za gospodarskega ministra, ni uspel odgovoriti na konkretna vprašanja v zvezi z Elanovim zapletom, kjer je država soinvestirala oziroma zagotovila skorajda 8 milijard državnega denarja. To je resno krucialno vprašanje, preizkus pravnosti, preizkus, kako državne službe zagotavljajo varnost oziroma neoškodovanje državnega premoženja. Strokovnjaki so konec koncev ugotovili, da je šel velik del te državne subvencije posredno v izplačila nagrad tistim petim menedžerjem; prisvojili so si več kot 2 milijardi denarja. Kandidat ni odgovoril na vprašanje glede spornega zagovarjanja lastninjenja BTC, ki je eden izmed razvpitih primerov ob naši sporni zakonodaji, ki smo ji v Novi Sloveniji nasprotovali, zakonodaji glede vrednostnih papirjev in zakonu o gospodarskih družbah. Gre za utrjevanje trase poti dokončni tajkunizaciji Slovenije. Dr. Milan Pogačnik, kandidat za ministra za kmetijstvo, se ni uspel izjasniti glede pripravljenosti področja kmetijstva za vstop v Evropsko unijo, predvsem v smislu absorbcijske sposobnosti naših institucij za črpanje skladov za naše kmetijstvo in okolje. To je po 1. maju zelo pomembno vprašanje, kajti zaradi spremembe zakonodaje bo to področje mnogo bolj pod udarom konkurenčnosti, zato se nam lahko zgodijo težki primeri in država mora v ta namen zagotoviti ustrezne kompenzacijske ukrepe, med drugim tudi subvencije, ki jih naj bi dobili iz Evropske unije oziroma sklad Evropske unije. O skladu kmetijskih zemljišč se ni uspel izjasniti, koliko je tega premoženje pa tudi kakšne koristi naj bi imela država od tega na takšen ali drugačen način. Na koncu vseh zaslišanj lahko ugotovimo, da se vodenje gospodarske, socialne in finančne kmetijske in prometne politike ne bo izboljšalo, zato državljani ne moremo pričakovati izboljšav in rešitev problemov, pač pa nadaljevanje isti zgodbe. In ob vstopanju v Evropsko unijo bi se morali tega še bolj zavedati. Država Slovenija se bo morala mnogo bolj izkazati, če se bo hotela in želela in uspela utrditi v tem konkurenčnem prostoru. Nihče nam ne bo kar tako pomagal, če si sami ne bomo z odločnostjo, znanjem, potem bo slabo. In to, kar se v Slovenije zadnje časa dogaja, zagotovo ni dobro. Kandidatov za ministre v poslanski skupini ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega mag. Drobnič. To je bilo stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Kolega Janez Janša bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim, kolega Janša imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik, predsednik vlade, kandidatka in kandidati za ministrico in ministre, kolegice in kolegi. Danes odločamo o imenovanju skoraj tretjine vlade, in to dva meseca pred volitvam v evropski parlament in slabe oziroma dobrih pet mesecev pred volitvam v državni zbor. Ko je vladajoča koalicija zavrnila predloge, da bi imeli junija skupaj volitve v evropski parlament in v državni zbor, se danes ukvarjamo nekaj mesecev pred koncem mandata z rekonstrukcijo kar tretjine vlade. Ne bi se spuščal v okoliščine, zaradi katerih je zdaj to prišlo, ampak dejstvo je, da to v nekih normalnih, stabilnih demokracijah ni normalen pojav. Pravzaprav bi bilo zdaj potrebno strniti cilje za to, da se postori še tisto, kar je možno narediti do konca mandata. Koalicija, ki jo imamo in ki je prevzela odgovornost za upravljanje z državo, je na začetku tega mandata obljubljala veliko. Če danes preberemo to koalicijsko pogodbo, se bere kot dolg spisek lepih želja, niti slabe polovice stvari ni možno odkljukati, da so narejene. Namesto da bi se tukaj vložili še poslednji napori, da se vsaj glavne obljube izpolnijo, se ukvarjamo oziroma se vladajoča koalicija, oblastna koalicija ukvarja z rekonstrukcijo svoje lastne vlade. Mislimo, da to za Slovenijo ni dobro. Upravljalci države danes pozabljajo, da takrat, ko so po volitvah sestavili večinsko koalicijo in prevzeli oblast v tej državi, niso prevzeli samo oziroma niso dobili v svoje roke samo pravic, ampak tudi dolžnosti. Pozabljajo na odgovornost in prisego, da se bo delalo za blaginjo vseh in ne samo za svojo last. Stanje, kakršno imamo zdaj, ko imamo na mizi predloge, s katerimi se ne strinjajo niti v vladi sami, predsednik vlade pravi stabilnostin normalno delovanje. Če je to stabilnost in normalno delovanje, potem sesprašujemo, kaj je to nestabilnost in nenormalno delovanje. Dejstvo je, da matematično ne gre za vladno krizo, v kateri bi vlada izgubila teoretično večino oziroma večinsko podporo v državnem zboru. Še vedno imajo stranke, ki so ostale v okrnjeni koaliciji, matematično dovolj glasov, da sprejemamo odločitve z navadno večino. Vendar pa zadnja glasovanja kažejo, da padejo predlogi, ki jih javno podprejo vse vladne stranke ali pa vladnestranke, ki premorejo dovolj glasova za izvolitev. O zadnjih štirih predlogih predsednika države, na tajnem glasovanju, trije niso dobili podpore. Tudi četrti, ki je dobil minimalno podporo, je to dobil za las. Eden od teh kandidatov, ki na tem zadnjem glasovanju ni dobil podpore vlade koalicije, je danes ponovno predlagan. To pomeni, da se računa ne neko nenačelno politiko v poslanskih skupinah, ali pa, da je izbor možnih kandidatov tako omejen, da se ponovno predlaga nekoga, ki enkrat že ni dobil zaupanja tistih, ki naj bi ga danes morali izvoliti. Kakorkoli v zvezi z oceno stanja, ali je to odraz nekega, normalnosti in stabilnosti ali ne, se razhajamo. Morda to niti ni ključno. Predsednik vlade trdi, da je vse normalno, sprašuje v teh dneh slovenske državljanke in državljane, volivke in volivce, kaj mu predlagajo, da naredi v naslednjih desetih letih, se pravi, očitno še računa na naslednjih deset let vladanja. Sprašujemo se ob tem tako mimogrede, kako lahko stranka, ki je izkazala v lanski bilanci preko 200 milijonov izgube, zdaj gre v akcijo, ki je predvolilna, ki stane po stroških 20 milijonov, kdo bo to plačal. Ali se morda odgovor na to vprašanje ne skriva tudi v tistih izgubljenih ovadbah v omari gospoda Železnika in tako naprej. Veliko vprašanj se postavlja. Kakorkoli, padla je odločitev, da se glasuje o predlagani listi ministrov v paketu, da bo možno, ne glede na to, ali se z enim strinjaš, in z drugim ne strinjaš sprejeti neko matematično sredino. Ne vem, kakšna naj bi to bila. Se pravi, lista se da podpreti ali ne. In to po našem mnenju ni dobro. Po drugi strani je bilo tukaj jasno rečeno, danes in tudi v prejšnjih predstavitvah kandidatk in kandidatov, da gre za imena, ki so sposobna takoj prevzeti resorje, takoj nadaljevati delo, ki se je doslej opravljalo, delo opravljati še bolje, kot smo slišali na nekaterih predstavitvah, in da je to nekaj, kar tej državi ne bo vzelo nič produktivnega časa pri opravljanju rutinskih zadev in pri kreaciji tistega, kar ministrstva pač morajo v tem času početi. Mi smo predlagali takrat, ko je pač največja vladna stranka sklenila, da eno od manjših strank nažene iz koalicije, da za teh nekaj mesecev funkcije ministrov prevzamejo državni sekretarji, ki so na teh mestih več ali manj doslej nadomeščali ministre, da v tem primeru tej rešitvi ne bi nasprotovali, da bi na ta način dobili pač neko, vsaj v eni tretjini, prehodno vlado, ki bi normalno dokončala stvari, ki so začete. Ta predlog ni bil vzet resno. Predlagana so politična imena, prepoznavna. Več ali manj doslej v pogodbenem ali kakšnem drugem odnosu z vlado. V vsakem primeru imena, ki so doslej šla čez različne vladne organe imenovanj, postavitev in nagrajevanj več desetkrat, nekateri celo bistveno večkrat. In to seveda ni nič novega. Novo je to, kar smo slišali v predstavitvah kandidatov, tukaj je neka stalnica. V teh predstavitvah smo slišali veliko stvari, ki se jih običajno obljublja na začetku mandata. Veliko stvari, ki smo jih slišali v teh predstavitvah na delovnih telesih, se v veliki meri razhajas tem, kar piše v koalicijski pogodbi. Na nek način je tukaj prišlo do nekega zanimivega protislovja. Po eni strani imamo neko vladno koalicijo, ki pravi, da je ohranila večino, matematično to drži, ki pravi, da je koalicija ostala in da ta koalicijska pogodba, ki vsebuje ta seznam obljub iz začetka mandata, še vedno ostaja v veljavi. Ampak kandidatke in kandidati za ministre, o katerih se danes odloča v tem državnem zboru, so na teh svojih predstavitvah obljubljali marsikaj drugega in tudi marsikaj drugačnega. Tako je vprašanje, ali se ta listina zdaj dopolnjuje, se spreminja ali bomo imeli zdaj za, ne vem, določeno področje, recimo kmetijstvo, dva programa, enega, ki je v koalicijski pogodbi, ki naj bi še vedno veljala, saj formalno to ni bilo nikjer odpravljeno oziroma razveljavljeno, in drugega v tej predstavitvi, ki smo jo slišali od kandidata. Predlagamo vladni koaliciji, da se malo ustavi pri tem vprašanju in da nalije slovenski javnosti čistega vina - kaj je zdaj program po posamičnih področjih, tisto, kar je bilo obljubljeno na začetku mandata ali tisto, kar je obljubljeno nekaj mesecev pred koncem mandata; oboje pa je formalnopravno v veljavi. Od odgovora na to vprašanje je odvisen tudi odgovor na vprašanje, ali je koalicija razpadla, je prišlo do odcepitve, razdružitve ali kaj se je sploh zgodilo. Še posebej pri kmetijstvu je treba povedati, da so poudarki, ki so bili dani na matičnem odboru ob predstavitvi kandidata, drugačni od tistih, ki so zapisani v koalicijski pogodbi. Nekaj o tem bo najbrž rečeno še v nadaljevanju. Kar se tiče evropskih zadev, Slovenija najbrž je zaradi različnih okoliščin dobro pripravljena kandidatka za vstop v Evropsko zvezo. Relativno. Ali pa je tudi po tem, kar smo slišali v zadnjih mesecih, tudi ob zadnji predstavitvi gospoda Potočnika v Bruslju, v nekih delih precej klavrni? Ali pa je tudi najboljša z vidika slovenskih interesov? Biti najboljša kandidatka za vstop v Evropsko zvezo po oceni Bruslja ni isto, kot biti najboljša kandidatka za vstop v Evropsko zvezo s stališča naših interesov. V Bruslju so najbolj hvalili tiste, ki so najbolj neproblematično zapirali pogajalska poglavja, najbolj tiste, ki niso nič zahtevali, najbolj tiste, s katerimi so izgubili najmanj časa, in najbolj so hvalili tiste, ki niso od njih nič zahtevali. In po teh kriterijih je bila Slovenija vedno pohvaljena, bili smo vedno najboljša kandidatka, bili smo najmanj problematični, ker smo najmanj zahtevali. V zadnjih mesecih prihajajo na mizo presenečenja. Stvari so drugačne in so se izkazale za drugačne, kot so bile predstavljene s strani vlade, na odboru za zunanje zadeve, kjer se je govorilo o pogajalskih izhodiščih. Recimo, ko je šlo za omejitev pretoka delovne sile iz držav novih članic v države stare članice Evropske unije, je bilo rečeno, da ta možnost, da se za nekaj časa, za nekaj let po razširitvi Evropske unije to sprejme v nekaterih državah, obstaja, ampak to bo morda naredila ena ali dve državi. Slovenija ni problematična, nič se ne bo zgodilo. Čim sta bila Ciper in Malta izvzeta iz te omejitve, so bili naši pogajalci ponižni. V sosednji dvorani je bilo rečeno, da Slovenija ne bo problem, da za nas te restrikcije v glavnem ne bodo veljale. Zdaj smo ugotovili, da veljajo, da je tu očitno naredil napako in da je bila slovenska javnost zavedena. Druga takšna stvar, ki ne leti na pogajalce, ampak bolj na oblast, ki smo jo imeli v tem času, se nahaja na delovno intenzivne panoge. Milijarde so bile potrošene za to, da se zagotovi neka alternativa, nova delovna mesta v bolj produktivnih panogah, ker se je vedelo, pisalo je, da je vlada vedela 7 let, kaj se bo zgodilo z konkurenčnostjo delovno intenzivnih panog v Sloveniji ob vstopu v Evropsko zvezo. Ampak denar je bil potrošen, vsako leto milijarda iz proračuna, delovna mesta so pa enako ogrožena, kot so bila pred 7-imi leti oziroma bolj, ker je ta korak blizu. Zadeve so lahko zelo neproblematične, če te ocenjuje nekdo, ki te oceni za dobrega v tem smislu, da si dober, če čim manj zahtevaš, vprašanje pa je, koliko je to dobro z vidika slovenskih nacionalnih interesov. Kaj lahko gospod Cvikl, ki je kandidat za ministra za to področje, naredi v teh nekaj dneh do vstopa v Evropsko unije in potem v nekaj mesecih po vstopu, ki bodo tudi zelo pomembi za to, da si Slovenija vsaj v tej prvi fazi ustvari neko pozitivno, kreativno, verodostojno okolje. Jaz mislim, da malo. Prihaja od zunaj v ta resor. V tem času, ko bi morala biti ta aktivnost najbolj intenzivna, se bo lahko komaj osebno srečal z vsemi, ki jih mora poznati, da bo lahko mirodajno odločal in mislimo, da je pač menjava v tej fazi v tej trenutku neodgovorna. Mi smo nasprotovali gospodu Cviklu, ki je bil predlagan za predsednika računskega sodišča, češ, da nekdo, ki je bil prej državni sekretar, ne more sedaj postati nadzornik tudi za področje, ki ga je sam opravljal, ker bo to v nekem nasprotju. Zato smo tudi glasovali proti in smo to tudi javno povedali. Vsi ostali ste več ali manj trdili, da je v redu, pa ste tudi glasovali proti, zato, ne vem, kako bo danes ob teh pohvalah, ali bo enako kot takrat ali ne. Ampak mi ugotavljamo, da tega razloga, ki smo ga navajali takrat proti kandidatu za predsednika računskega sodišča, ni, ker je bil pač državni sekretar. To ni hendikep, da bi bil sedaj minister in zaradi tega seveda pripomb na njegove kvalifikacije nimamo. Pripombe imamo v tem smislu, o katerem sem prej govoril. Verjetno njegovi kandidaturi niti ne bi nasprotovali, vendar sedaj je glasovanje v paketu in se bo potrebno odločiti o paketu, o povprečju, ki ga je predsednik države predlagal oziroma predsednik vlade predlagal. Naslednje področje, kjer je pa sistemsko gledano zamenjava najbolj vprašljiva, je ministrstvo za gospodarstvo. Zakaj taka menjava sedaj? Mi smo prepričani, da bi Haag na gospo Petrinovo lahko počakal še nekaj mesecev, da bi mandat dokončala. Gospodu Ferlecu, ki je sedaj ambasador v Haagu bi se mirno lahko podaljšal mandat za nekaj mesecev, kolikor ga itak že nima v rednem, mislim, da bi bilo treba podaljšati za nekaj mesecev, ampak to se dela vsak dan v številnih državah, tudiv Sloveniji. Še posebej je sporno menjavati ambasadorja, če opravlja funkcijo v državi, ki bo predsedujoča v Evropski uniji, glede na to, da nekdo, ki pride na novo, tudi nekaj časa rabi, da se uveljavi, še posebej, če ne gre za kariernega diplomata in gospa Petrinova je daleč od tega, da bi bila karierni diplomat. Če je bilo potrebno izvesti menjavo zaradi nesposobnosti, kar se tudi bere v zadnjih mesecih, tednih, dnevih potem bi se lahko naredila prej ob rekonstrukciji vlade. Tako ugotavljamo, da je menjava na ministrstvu za gospodarstvo najbolj kontradiktorna, najmanj logična, najbolj nejasno obrazložena. O tem se govori že, ne vem, eno leto, izvaja se zdaj nekaj mesecev pred koncem mandata, več škode bo verjetno povzročeno z menjavo na ambasadorskem mestu kot z menjavo na mestu ministra oziroma ministrice za gospodarstvo. Zadeva je popolnoma nelogična. V obrazložitvi predsednika vlade nismo slišali nobenega argumenta, s katerim bi to menjavo na tak način pojasnil. Ne vem, tudi če gre za odstop iz lastnihinteresov, na lastno željo, potem se običajno človeka, ki zapušča ladjo nekaj mesecev pred ciljem, ne nagradi z ambasadorskim mestom. Tako bi prosili za kakšno logično pojasnilo, zakaj ta menjava zdaj, nekaj mesecev pred koncem mandata, in ob problemih, ki bodo srečali slovensko gospodarstvo po vstopu v Evropsko unijo, še posebej, ko gre za problematiko delovnih mest v delovno intenzivnih panogah in tudi glede na omejitve prostega pretoka delovne sile v Evropski uniji za nove članice. Kaj lahko v tem času naredi dr. Lahkovnik? Je mlad in zagotovo bolj energičen od gospe Petrinove, to je po našem mnenju dobro, prihaja iz iste fakulteta z enakim zaledjem, imam najbrž nekaj manj izkušenj. Nismo se strinjali z nekaterimi njegovi stališči glede prevzemov. Je tipičen zagovornik ravnanja, s katerim bogati postajajo še bogatejši, ampak po tem pristopu najbrž ravno sodi v ekipo, v katero je predlagan. O njegovih sposobnostih na tem mestu bi bilo najbrž nepravično presojati izrecno naprej, vprašanje je, kako bi glasovali v zvezi z njim, če bi se morali o tem resno odločati. Ampak kot že rečeno, predlagali ste kandidatko in kandidate v paketu. Naslednje področje je promet. Tukaj mislim, da si nihče v Sloveniji ne dela kakšnih velikih skrbi ali pa iluzij, da bo tukaj kaj drugače, saj bo tako, kot je bilo. Gospod Presečnik v tem ministrstvu kaj veliko ni odločal. Tukaj odločajo neke ekipe z bogato zgodovino in tako bo tudi naprej. Ni bilo in tudi ne bo kakšnih posebnih presenečenj za gospoda dr. Pavliho, ki je predlagan za to mesto. Imam občutek, da je malo šibek, ko gre za slovensko suverenost, ki jo bo moral malo bolj odločno zagovarjati na tem mestu. Pred meseci smo sprejemali popravek pomorskega zakonika, v katerem smo popravili težko napako, ki je bila vgrajena ravnona podlagi, ekspertne skupine, v kateri je tudi on sodeloval, in ki je zapisala v uvod oziroma obrazložitev pomorskega zakonika, da Slovenija nima suverenih pravic na morju oziroma pravice do razglasitve suverenih pasov na morju. Radi bi slišali bolj jasno besedo v zvezi s tem in zagotovila, da zdaj ne misli tako, kot je takrat zapisala ekspertna skupina, v kateri je tudi sam sodeloval. Res, da je zdaj pomorski zakonik spremenjen in da so zakonske podlage druge, ampak vseeno. Od ministra se pričakuje, dabo zagovornik državne suverenosti in ne obratno. Predlagana je tudi menjava na mestu ministra, ministrice za pravosodje. Zdaj v celoti vzeto, smo prepričani, da bo tudi tukaj v naprej vse tako, kot je bilo. Gospod Bizjak je doslej vodil predvsem statistiko ministrstva, resorja pa ne. Več ali manj po lastni krivdi. Zanimivo je, da je bilo to v koaliciji tri leta zelo pozdravljeno, podpirano, nikoli nič kritičnega o tem. Zdaj pa na tej predstaviti kandidatke, ki naj bi ga zamenjala, je celo predsednik odbora za notranjo politiko dejal, da bi bilo treba skoraj ministra, tudi ne glede na odstop zamenjati, saj da je od njega državni zbor zadnje čase dobival pol izdelke, pa tudi zelo slabe izdelke. Škoda, ker smo to izvedeli šele zdaj, prej pa je bilo tri leta vse v redu. Ampak kakšna je alternativa, ki jo za gospoda Bizjaka ponuja predsednik vlade in s katero se niti v vladi sami vsi ne strinjajo? Predlagana je kandidatka, ki je na predstavitvi na matičnem odboru dejala, da se njen slogan glasi: Izbira prave poti in odgovornost za končni rezultat. Bilo bi lepo, če bi to bilo dejansko tako. Ampak že eden od predhodnikov gospoda Bizjaka je bil na začetku postopka, s katerim je želel predlagati razrešitev gospe Cerarjeve, in to zaradi dejanj, ki so daleč od tega,da bi šlo za pravo pot. Še pred imenovanjem na to funkcijo, izjemno pomembno funkcijo generalne države tožilke, je ravnala politično, pristransko in nezakonito. To je bilo kasneje tudi dokazano. Gre za primer Majhen. Na podlagi prijateljskega pogovora s takratno pravosodno ministrico Meto Zupančič je gospa Zdenka Cerar poslala gospe Meti Zupančič tožilske spise v zadevi Majhen, ki jih ne bi smela. V pismu, s katerim je poslala te spise, to je bilo 17.02.1995, je napisala, to je pač to pismo, ki ga je gospod Majhen tudi objavil oziroma priložil, ko je pravico terjal na sodišče, piše takole: "Draga Meta! V prilogi ti pošiljam sodbe o zadevi Sergej Majhen, kot mi jih je iz tožilske evidence po faksu poslal okrožni tožilec iz Novega mesta Niko Bricl. Povedal mi je še, da je bil še pred tem Sergej Majhen disciplinsko kaznovan pri odvetniški zbornici Slovenije, o tem doslej jaz nisem vedela. Lep pozdrav, Zdenka." Majhen je dokazal, da ti očitki niso držali. Danes je notar, takrat pa ravno zaradi tega pisma in teh spisov in zlorabe pooblastil tožilke ni bil imenovan na to funkcijo. In je potreboval leta in leta sodnih poti, da se mu je krivica popravila. Sprožil je tudi pregon kazenski ali odškodninski, ne vem, mislim, da je kazenski, ker odškodninski ne zastara, zoper gospo Cerarjevo, vendar je to seveda zastaralo kot v mnogih drugih primerih. Tukaj je šlo za tipično zlorabo funkcije in to že pred imenovanjem na to mesto. Tega ne dajem v javnost prvič, o tem se je že pisalo. Zanimivo je, da na to ni bilo niti odgovorov niti demantijev niti kakršnihkoli reakcij. Tudi s strani vlade, izvršilne oblasti, je takšno ravnanje bilo pozdravljeno kot ustrezno oziroma kot nekaj, kar ja potrebno nagraditi. In to se danes dogaja. Ko je bila gospa Cerarjeva imenovana na mesto generalne državne tožilke, je izjavila, da nekaterih zadev pač ne bo obravnavala oziroma preganjala, ker to ni v interesu države. Ne, ker to ni v skladu z zakonom, ampak ker to ni v interesu države. Kaj pa je interes države, pa najbrž nekdo na takšnem mestu ne more presojati. In potem se vrstijo zadeve, ki jih niti ni možno vseh našteti in govorijo o tem, kako je doslej najbrž v zgodovini slovenskega tožilstva ravno to obdobje, ko je bila ona na načelu te institucije, nek somrak pravne države na tem področju. Na desetine primerov, kjer se je ravnalo napačno, arbitrarno, politično, škodljivo za Slovenijo in za pravno varnost državljank in državljanov. O zadevi Orion smo dolgo časa govorili v parlamentu, še prej so pisali mediji, poročala je televizija, ampak nobenega pregona. Nihče ni pohitel, generalna državna tožilka ni tako kot v primeru diplomatske akademije izjavila, da gre za resno zadevo in sprožila pregon. Ampak zdaj, kot smo slišali na matičnem delovnem telesu ugotavlja, kako bo tu zadeva težka, kerje zdaj preiskava pokazala, da je dokumentacija šla na Kajmanske otoke, v Avstrijo in tako naprej. Ja, seveda je šla, če pa so eno leto vrabci čivkali o tem kriminalu, preden se je tožilstvo zganilo. In hišna preiskava v Orionu je bila narejena po tem, koje bila že vložena zahteva za izredno sejo na to temo. Ali se je temu čuditi, da je dokumentacija šla tja, kamor je šel prej denar? Potem zadeva Ranc-Kos. Bilo je evidentno, da je visok državni uradnik zlorabil svoja pooblastila, ko je nezakonito in neupravičeno pridobil sezname pogovorov med novinarjem Tomažem Rancem s televizije Slovenija in tistimi, ki so ga klicali, dva dni prej, preden je imel kakršnokoli sodno odredbo. Gospa Cerarjeva je nasprotovala vložitvi prijave oziroma začetku postopka. Šele po vztrajanju Barbare Brezigar je na nek način do tega prišlo, ampak vodeno tako, da je stvar padla. Potem je prišlo, do odškodninske tožbe zoper državo, ki jo je sprožil novinar [[jo je tudi dobil, že dvakrat, zagotovo bo tudi pravnomočna]] , in iz proračunabomo tisti, ki plačujemo davke, zdaj plačali to malomarnost. Za nagrado pa, ker je nezakonito sledil klicem novinarja, bo pa gospod Kos danes imenovan še za šefa komisije za boj proti korupciji; oboje na isti dan tako rekoč. Ministrica bo oseba, ki je preprečila kazenski pregon v tej zadevi, tisti, ki je pa kršil zakon, bo pa imenovan za šefa komisije, ki naj preganja korupcijo. To bo dober tandem, vam zagotavljam. Vse bo tako, kot je bilo. Potem zadeva Petek. Grob napad, poskus umora novinarja, ki je kritično pisal o zadevah, ki bi jih morali še bolj kritično preganjati tožilci. Eno leto po tem napadu tožilstvo v Slovenj Gradcu ni bilo sposobno resne kvalifikacije kaznivega dejanja. Tožilka, gospa Jelka Štumberger Mlakar, eno leto ni bila sposobna napisati, da je šlo za poskus umor. Zadeva je bila potem prenesena na drugo tožilstvo, ampak tožilka je ostala na svojem položaju, gospa Cerarjeva je rekla, da dobro dela, in je ostalo samo pri besedah. To isto tožilko smo videli na seznamu, objavljenem v Nedelu tam nekje na četrtem, petem mestu med najvišjimi plačami v javnem sektorju; tam nekje pri 2 milijonih oziroma nekaj manj se je ustavila ta plača za silno dobro delo. Nobenega disciplinskega postopka, nobene zamenjave, nobenega ukrepa, čeprav je zdaj popolnoma jasno, da je šlo za ravnanje, ki je bilo v pomoč tistim, ki želijo zakriti ozadje napada na novinarja Mira Petka. Samo višja plača, za nagrado. Potem zadeva Fišer, državni tožilec, tožilec na zelo pomembnem mestu na ljubljanskem tožilstvu zaposli osebo brez ustreznih pogojev za tisto delovno mesto. O tem pišejo mediji in ko se tega ne da več zanikati, pride do ukrepanja. Ampak kakšnega? Proti tožilcu ni sprožena nobena preiskava, noben pregon, noben disciplinski postopek, samo razrešen je z neke funkcije, pa je še vedno tožilec in danes opravlja, preiskuje delo na zadevah, ki so najbolj odmevne, ki predstavljajo po teh kvalifikacijah, če se izrazim v tem jeziku, eno od največjih nevarnosti za pravni red v tej državi. Recimo dela SIB banko, kot smo izvedeli na tej predstavitvi pred matičnim delovnim telesom. Oseba, ki pa jo je nezakonito zaposlil brez pogojev, pa je danes zaposlena pri gospodu Ropu v njegovem uradu. Tako je roka roko umila. Nobenega postopka ni. Potem zadeva šefice posebne skupine tožilcev za posebne namene. Gospa Jožica Bolte Brus povzroči prometno nesrečo, odkloni alkotest, je groba do policistov, obnaša se precej slabše od enega od naših poslanskih kolegov, ki je znan po takšnih duelih. Ampak kaj se zgodi? Predlagana je samo razrešitev z mesta vodje skupine za posebne namene. Ni disciplinskega postopka, nič se ne zgodi. Mirno, mirno lahko nekdo, ki to stori, še naprej opravljal tožilsko funkcijo. Ni niti disciplinskega postopka, kjer bi se ugotovilo, ali je to primerno ali ne. Potem že omenjena zadeva, diplomatska akademija. Nek član vlade, ki ni ravno po godu vsem, podpiše neko pismo o nameri, da se bo šolalo slovenske diplomate v lastni akademiji. Pride to na urad za preprečevanje korupcije, do gospod Kosa, najbrž nesamoiniciativno on sproži neko akcijo in potem gospa državna tožilka izjavi javno, da gre za resno zadevo. Tudi če je bilo vse tisto res, bi šlo za približno 100-krat manj resno zadevo kot v primeru Oriona ali SIB banke. Ampak nismo slišali od gospe generalne državne tožilke, da bi kadarkoli rekla za ti dve zadevi, da sta resni. Ali da bi za primer nezakonitega prisluškovanja novinarju rekla, da je resna zadeva. Ali da bi za primer 165 ali 164 odloženih, izgubljenih, založenih spisov pri enem tožilcu rekla, da je to resna zadeva. Rekla je, da šlo tam za slamastično ravnanje. Torej dvomim, da je na podlagi tega ravnanja možno trditi, da nekdo ravna tako, da so pred zakonom vsi enaki. Ne pomnimo nobene velike lopovščine, v primeru katere bi državna tožilka rekla, da gre za resno zadevo. Nasprotno, ko je bila enkrat vprašana o neki takšni stvari, je rekla, da vsaka svinjarija še ni kaznivo dejanje. Kdo tukaj ravna tako, da smo pred zakonom vsi enaki? Vprašanje. Če ni prišlo do nekih odločnih ukrepov proti šefici posebne tožilske skupine, proti gospodu Fišerju zaradi korupktivnosti, proti gospodu Železniku, ki je moral sam odstopiti, prej pa so ga za nagrado dali v posebno skupino pa je generalna državna tožilka pokazala veliko odločnost proti enemu od svojih podrejenih. Gre za tožilca na Ptuju, Glavarja. Takrat smo slišali v nekaj dneh veliko količino izjav, kako se tožilstvo bori proti korupciji v lastnih vrstah, kako so končno dobili enega velikega lopova znotraj, ki so mu zdaj stopili na prste. V zelo kratkem postopku je bil predlagan za razrešitev, razrešen in tako naprej, je v kazenskem postopku, na dializi tudi in tako dalje. Skratka, zelo energično ravnanje. Ampak nekaj tednov nazaj pride sodba vrhovnega sodišča, v kateri piše, da je vlada gospoda Glavarja razrešila, neda bi sploh ugotovila dejansko stanje. Ne govorim o kazenskem postopku, ampak o razrešitvi. Ne, da bi iz dokumentacije, ki je bila predložena, sploh izhajalo, kakšno je dejansko stanje. In je zadeva padla na vrhovnem sodišču. Toliko o silnem boju proti korupciji v lastnih vrstah. Ampak takšnega ravnanja, saj morda bo v kazenskem postopku sodba drugačna, jaz tukaj ne branim gospoda Glavarja. Govorim pa o tem, da se ne ravna v podobnih primerih enako. Ko je šlo za jasno nakazan sum korupcije pri tožilcu Fišerju, je še vedno tožilec obravnaval najtežje primere. Nobenega disciplinskega postopka, samo gospa se je pogovorila z njim, kot je rekla. Pri gospodu Železniku razporeditev v skupino za posebne namene. Potem je sicer sam odstopil najbrž zaradi pritiska javnosti. Pri gospe Brusovi nobenega postopka, niti disciplinskega, samo razrešitev z neke funkcije. To enostavno tako ne gre. Če se niti v lastnih vrstah v tožilstvu ne ravna do vseh enako, kako lahko potem ljudje v tej državi pričakujejo, da bo to institucija, ki bo do njih ravnala enako. In to se tudi ne dogaja. Potem ta zadeva Železnik, tesni sodelavec gospe Cerarjeve. S spletom okoliščin se v njegovi omari najde 164 odloženih spisov, kazenskih ovadb, prijav, naznanil. On je premeščen v skupino za posebne namene, v skupino, ki se bi morala ukvarjati z najtežjimi primeri. Nekatere od teh, ki jih je imel založene v omari, so težki primeri. Če bi pri tem ostalo, če on ne bi sam odstopil, bi verjetno sedaj dobil v roke sedaj spet tiste primere, ki jih je pred odložil v omaro. To je politika generalnega državnega tožilstva. Marsikdo se sprašuje, kako je to mogoče, da ni kazenskega pregona, ni niti disciplinskega postopa, vsaj tega nismo zasledili v javnosti, zoper človeka, ki je imel 164 nerešenih zadev v omari, in to zadev, ki so mnoge javno znane, ki se jih ne da kar tako skriti. Mislim, da generalna državna tožilka v tem primeru ni mogla ravno energično ukrepati, ker je tudi ona sama imela SIB banko eno leto v takem predelu oziroma omari. Ne glede na to, kar je bilo sedaj povedano na odboru za notranjo politiko, je dejstvo, da potem, ko je bila vložena zahteva za prvo izredno sejo, na tožilstvu niso vedeli, kje je tista prijava in so klicali na mestno svetniško skupino SDS v Ljubljano, če jim jo še enkrat pošljejo. Tako to govorjenje sedaj, kako je bilo to pregledano in ugotovljeno, da ne gre za znake kaznivih dejanj, seveda ne pije vode, ker vemo, kaj se je takrat dejansko dogajalo. Pa tudi, če bi to držalo, je vprašanje kvalifikacije tega primera izjemno sporno, kako mora nekdo za primer, v katerem je izginilo nekaj milijard tolarjev, reči da to ni kaznivo dejanje, da tega to ne bomo obravnavali. In se čaka še eno leto, da se ja tega denarja ne da dobiti nazaj. Ko beremo magnetogram, razlage kandidatke za mesto pravosodne ministrice na matičnem delovnem telesu, kaj pravi o ravnanju tožilca, v omari katerega so se izgubili številni odmevni primeri gospodarskega kriminala, in najbrž na ta način se je veliko prispevalo k zastaranju, citiram, pravi: "To je posledica velike zanikrnosti." In to je vse. Kdo v tej državi bo verjel, da je šlo tukaj za zanikrnost. Kako deluje ta institucija? Ali ni nobenega notranjega nadzora, ali nihče ne vpraša, kje pa so sedaj te zadeve, v kakšni fazi, kaj se dodaja, saj je vendar tovsak dan v medijih? Dejstvo je pač, da je generalno državno tožilstvo v zadnjem času vodila oseba, ki za to mesto po svojem ravnanju in kvalifikacijah ni bila primerna, mi je prav žal. V tem času se je na tej instituciji, na tožilstvu nakopičilo največ težkih nerešenih zadev. Zaradi tega je predlog za to isto osebo na mesto pravosodne ministrice, ki pa naj bi skrbela za cel sistem pravosodja, neprimeren. Pričakovali smo, da bo po teh reakcijah strokovne javnosti, po reakcijah v laični javnosti, v opoziciji, celo v vladi sami, prišlo do premisleka in da bo predsednik vlade predlagal nekoga drugega. Ampak očitno je bil pritisk v ozdaju tako močan, da to ni bilo mogoče. Drugače enostavno tega ravnanja ne razumem, da nekdo dela tudi v svojo lastno škodo in v škodo lastne kredibilnosti celotne vladne ekipe, če ne bi bil ta pritisk zadaj zelo močan. Ampak preden rečem o tem dva stavka, se vprašajmo, kakšno je pa neko splošno ali pa neko vzgojno sporočilo slovenski javnosti ob tem primeru. Po vseh teh nerešenih zadevah, po vseh teh koruptivnih primerih, po vsem tem različnem ravnanju v podobnih primerih, kakšno je sporočilo, recimo, mladim generacijam: da moraš enostavno uporabljati različne vatle, ovadbe zoper mogočnike imeti v omarah, založiti SIB, ščititi nesposobne in korumpirane sodelavce, pa se ti bo dobro godilo, in če bo pri tem še posebej uspešen, te bodo predlagali celo za ministra. To je sporočilo. In ravno zaradi tega smo pričakovali, da bo predsednik vlade spremenil odločitev. Ker drugače je to, kar se dogaja, če parafraziram Cankarja, v veselje lopovom in v posmeh pravici. Nič drugače ne bo, kot je bilo doslej, ali pa še slabše. Zakaj takšno vztrajanje kljub kritikam v stroki, laični javnosti, opoziciji in celo vladi sami? Tu bi vas rad spomnil na neko našo tiskovno konferenco, Slovenske demokratske stranke, pred meseci, ki je bila objavljena, potem tudi demantirana in zasmehovana, ko smo komentirali imenovanje gospoda Jenulla na mesto državnega tožilca. Takrat smo dejali, da se očitno pripravlja zamenjave gospe Cerarjeve še pred koncem mandata in imenovanje novega generalnega državnega tožilca za naslednjih pet let, še v času, ko ima večino ta oblast, ko lahko poskrbi za mandate naslednjih pet let. In to se zdaj dogaja. Ne gre toliko za to, kaj bo - očitno je to v ozadju, kljub vsem tem kritikam, očitno je to v ozadju tega vztrajanja - ne gre toliko za to, kaj bo zdaj na ministrstvu za pravosodje, gre za to, kako vendarle malo pomesti odgovornost za stanje na tožilstvu in kako imenovati na to mesto tej politični garnituri lojalnega, predanega človeka, ki bo naslednjih pet let držal kontinuiteto z ravnanjem, kakršnega je uveljavila gospa Zdenka Cerar kot generalna državna tožilka. Za to gre - za kontinuiteto. Njen mandat se izteče šele v začetkunaslednjega leta. Da bi se zadeva elegantno izpeljala tako, da se prej imenuje nekoga za nadaljnjih pet let, je zdaj gospa Cerarjeva kandidatka za ministrico za pravosodje. In o tem se bo odločalo v paketu. Prava odločitev pa se bo sprejemala, ko se bo glasovalo o gospodu Jenullu ali komu drugemu, ki bo všeč sedanji oblastni garnituri za naslednjih pet let. Toliko v zvezi s prepričanjem, kako bo nekdo še naslednjih deset let na oblasti. Na nek način bo v vsakem primeru, ne glede na volitve, če bo dopuščeno takšno ravnanje. Na koncu bom rekel še to, da obžalujemo, da ni bil sprejet predlog, da se na ta izpraznjena mesta imenuje državne sekretarje, ki bi lahko dejansko tako prevzeli delo. Tudi polemike so morda krivične do mnogih, ki recimo v tožilstvu delajo dobro, vendar zaradi teh velikih nerešenih zadev pada senca tudi na njihovo delo, mnogi ljudje se najbrž trudijo v slovenskem pravosodju, ampak vse se ocenjuje po glavi in zaradi tega je ugled teh institucij nizek po vseh javnomnenjskih raziskavah. Še enkrat, obžalujemo, da predlog ni bil sprejet, da smo slišali namesto vsaj nekega razmisleka o tem predlogu, stališče predsednika vlade, kako predlaga izključno kandidate, ki so sposobni že prvi dan nadaljevati delo svojih predhodnikov. Jaz mislim, da takih ljudi ni. Nihče ne more, razen, če ni bil že prej vsaj namestnik ministra, naslednji dan nadaljevati njegovega dela. Da pač predlaga ljudi, ki ne rabijo uvajanja. Mi mislimo seveda, da temu ni tako, ampak mi tega z glasovi, ki jih imamo tukaj ne moremo preprečiti. Glasovali bomo proti temu paketu, vendar bo verjetno glede na matematično večino in javno glasovanje koalicije sprejet. Vendar pa ob tem zelo jasno povem, da ima ta medalja dve plati. Če tukaj danes dobimo tretjino vlade, ki jo sestavljajo "supermani", ki so sposobni prvi dan nadaljevati delo svojih predhodnikov in ne potrebujejo uvajanja, potem bodo danes tudi polno odgovorni za stanje v svojih resorjih. In če ni prepozno nekaj mesecev pred volitvami zamenjavanje ministrov in tretjine vlade, potem tudi ni prepozno za klicanje teh ministrov za odgovornost. Tako pričakujemo tudi od kolegic in kolegov vladnih koalicij, da v primeru, če bo vložena kakšna interpelacija, ne bodo rekli, da je to nesmiselno nekaj mesecev pred volitvami. Ravno toliko bo smiselno, kot je to dejanje, ki ga počnemo danes. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Janez Janša. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil kolega Janez Podobnik. Kolega Podobnik imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predsednik vlade, kandidati za ministre in kandidatka za ministrico! Spoštovani drugi člani vlade! Kadar predsednik vlade predlaga pet novih imen za nove ministre, je to za vsako državo pomemben politični dogodek. Tak je tudi današnji. Če bi naključni opazovalec nekje od zunaj poslušal današnjo razpravo, še posebej uvodni nastop gospoda predsednika vlade, potem bi ocenil, da je preprosto pet ministrov reklo, da se negre več in je predsednik vlade pač njihov odstop sprejel in je predlagal nova imena. Zato je vendarle potrebno na tem mestu povedati, da so razlogi, zakaj so se ministrica in ministri odločili, da so odstopili, različni. In to še posebej velja za stališčestranke, ki ji sam predsedujem, in poslanski skupini, ki jo vodim. Najbolj logična in pričakovana je bila ena sama zamenjava. Slovenija je dobila novega evropskega komisarja, ki bo čez 10 dni, jaz sem trdno prepričan, tudi dobil vso podporo v evropskem parlamentu in bo postal prvi evropski komisar iz Slovenije. In to mesto je nezdružljivo z mestom opravljanja funkcije za evropske zadeve in ta njegova zamenjava je bila logična, njegov odstop je bil edino pričakovan. Gospa dr. Tea Petrin se je odločila, da bo svojo kariero nadaljevala kot diplomatka in se je odločila in je odstopila v tem trenutku. Predsednik vlade je v parlament poslal dve novi imeni za nove ministre. Takrat je bila Slovenska ljudska stranka še vladna stranka in ni imela negativnih odnosov in referenc do predlaganih imen. Toda nato se je zgodil zelo pomemben politični trenutek. Slovenska ljudska stranka je dosledno v skladu s svojim političnim prepričanjem, ki je baziralo tudi na strokovnih utemeljitvah, pri vprašanju glasovanje interpelacije o delu in odgovornosti dr. Bohinca podprla njegovo interpelacijo, ker je ocenila, da je kot minister ravnal narobe, ko je pričel izdajati dopolnilne odločbe brez zakonske podlage. Naša odločitev je bila v tem smislu dosledna in načelna. Predsednik vlade pa se je nato odločil in nas je iz vladne koalicije zaradi ravnanja poslanske skupine izločil. In tej odločitvi je lahko sledila ena sama logična in politično verodostojna poteza. Ministri naše stranke: mag. But, mag. Bizjak, Jakob Presečnik so odstopili. Od tistega trenutka naprej je Slovenska ljudska stranka postala stranka v opoziciji. Mi smo vendarle pričakovali, da bo predsednik vlade to dejstvo omenil, kajti na nek način se je s tem aktom tudi koalicija štirih vladnih strank spremenila v koalicijo treh. In tu so torej razlogi, da se je potem predsednik vlade odločil in v proceduro poslal še tri nova imena za tri nove ministre. Mi smo pričakovali, da bi se našla korektno tolmačenje poslovnika in bi danes državni zbor lahko odločal o dveh listah. Še posebej bi bilo to nekako, jaz bi rekel, politično korektno do naše stranke, do Slovenske ljudske stranke, kajti listi ste imeli povsem drugačno ozadje v razlogih za odstope ministrov. Tukaj vendarle obžalujemo odločitev, da bo danes glasovanje v paketu. Glasovanje v paketu preprosto onemogoča pozitivno opredelitev do nekaterih kandidatov na listi. Na tem mestu bi rad povedal, spoštovane kolegice in kolegi, da je Slovenska ljudska stranka zadnja tri leta in pol kot edina stranka desnosredinske politične usmeritve delovala v vladi s svojo politično energijo, izkušnjami, znanjem tudi s podporo v vplivih bruseljskih krogih, še posebej v okviru evropske ljudske stranke, kateri aktivni člani smo že bili, polnopravni člani postajamo po 1. maju in je kot taka verodostojno zastopala svoj politični program v okviru te vlade. Ni bilo enostavno, bila so enotna stališča in bilo so različni pogledi. Menimo, da smo ravnali, kot sem že prej povedal, dosledno, ko smo pri vprašanju izbrisanih vztrajali in bili zaradi našega načelnega stališča potem tudi iz koalicije izločeni. Danes bi rad samo na tem mestu še enkrat povedal, da smo na delo treh naših ministrov ponosni, da so mag. But, mag. Bizjak in Jakob Presečnik v delu te vladne koalicije prinašali potrebno tudi programsko širino in so brez dvoma delovali za dobro Republike Slovenije. V naši novi poziciji v nas ni nobene zagrenjenosti, ampak prepričanost, da bomo z dosledno držo v naših programskih usmeritvah delovali v dobro slovenske države in slovenskih državljank in državljanov. Na tem mestu tudi zahvala našim dosedanjim koalicijskim kolegom, za vse tisto, kar smo skupaj uspešno opravili. Sedaj je pred nami lista petih imen. Kot sem že povedal, higienično bi bilo in poslovnika ne bi kršili, če bi imeli vsaj dve listi. Imamo pa samo eno. Na tej listi so imena spoštovanih univerzitetnih profesorjev. Tukaj očitno slovenska vlada ostaja in še pridobiva k svojem pečatu močne profesorske ekipe, ki ima pozitivne in seveda tudi negativne plati. Ampak to je samo kratka opomba. Pri tej listi bi rad izrecno poudaril, da smo javno povedali, da je bil mag. Cvikl po našem mnenju dober kandidat za predsednika računskega sodišča. Če bi danes imeli možnost odločati o vsakem kandidatu posebej ali pa še posebej ob prvi listi, o prvih dveh imenih, ki jih je kot listo predsednik vlade poslal v državni zbor, bi to naše takratno prepričanje bilo tudi danes prisotno in bi z glasovanjem to pokazali. Dr. Lahovniku kot mlademu in ambicioznemu profesorju ekonomske fakultete v Ljubljani, ki očitno ostaja močan bazen ministrskih kandidatov, želimo, da bi opravil uspešno delo in da bi si pridobil dobro ekipo. Vsekakor bo potreboval ljudi, ki imajo izkušnje neposredno v gospodarstvu in mu svetujemo, da take ljudi tudi pripelje na svoje ministrstvo. Rad bi se dotaknil še druge liste, drugih treh imen, ki jih je predlagal predsednik vlade. Po našem mnenju je predsednik vlade storil napako, ko se je odločil, da je za kandidatko za pravosodno ministrico predlagal gospo Zdenko Cerar. Vsaj nekaj očitkov imamo,ki so povezani z njenim dosedanjim delom. Na področju tožilske uprave so se pokazale de facto nekatere nepravilnosti. In te nepravilnosti so se, izgleda, odkrivale bolj naključno kot sistemsko, z nekim načrtom. In to je po našem mnenju slaba dediščina za vodenje takega resorja. Prav tako je treba poudariti hierarhično strukturo v delovanju tožilstva. Tu je objektivna odgovornost gospe Cerarjeve neizpodbitna zaradi samega načina delovanja tožilstva. če omenim že omenjeno problematično reakcijo v primeru SIB S predlogom za gospo Cerarjevo tudi po tem, ko je predsednik vlade slišal nekatere pomisleke, nekatere argumente s strani civilne javnosti, s strani politične javnosti, ne samo s strani opozicije - tu je pogumno potezo napravil tudi član vlade, zunanji minister dr. Rupel -, bi po našem mnenju predsednik vlade ravnal modro in bi izkoristil poslovniško možnost in po nastopu na odboru za notranjo politiko in pravosodje gospe Cerarjeve ne bi predlagal za kandidatko za ministrico. V tem bi se pokazala njegova politična modrost. Če bi to storil, bi storil prav. Prav tako pa bi po našem mnenju modro ravnala tudi kandidatka in ob dejstvu, da je njena kandidatura naletela na tako različne odmeve v javnosti, politični in strokovni, le-te ne bi sprejela. To se ni zgodilo in sedaj je pač pred nami prevzemanje odgovornosti, v tem primeru politične. S predlogom za gospo Cerarjevo predvsem predsednik vlade nase sprejema tudi odgovornost za storjene napake kandidatke v njenem dosedanjem delu. Seveda ni bilo vse narobe v njenem dosedanjem delu, da ne bo nesporazuma. Toda nekatere njene poteze so bile take, na podlagi katerih lahko z argumenti trdimo, da je ravnala napačno. In hote ali nehote so se s tem njene odločitve prenesle tudi na predsednika vlade, ki za to tudi sprejema odgovornost. Ko sem prej v uvodu omenjal odločitev, da koalicijska pogodba štirih strank, ki je bila podpisana že davnega leta novembra 2000, pa potem v drugem polčasu ponovno dodana, ponovno podpisana s strani štirih strank po dveh letih, ko je po odhodu dr. Drnovška na novo mesto predsednika države predsedovanje vlade prevzel mag. Rop, so namreč včasih nekaterih rekli: "Boste videli, ko bo glavnina dela za vstop v Evropsko unijo opravljenega - in tukaj je Slovenska ljudska stranka pomembna, najprej zato, ker je edina od strank, ki dosledno vse od svoje ustanovitve v unionski dvorani maja leta 1988 s ponosom pravi, da je prihodnost slovenskega podeželjstva in tudi kmetstva tudi v slovenskem nacionalnem interesu in tako ravna, poleg tega, seveda, da je kot ljudska stranka aktivna na vseh drugih področjih - ; ko bo to delo opravljeno, se bo pa morda lahko pokazalo, da dvotretjinska večina ni več potrebna, in se bo našel formalni razlog, da se vam bo zahvalilo za vaše delo v vladi." Lahko bi nekatere odločitve, ki so bile sprejete v zadnjem času interpretirali skozi te ocene. Spoštovane kolegice in kolegi, zaradi povedanega v poslanski skupini liste kandidatov, kot jih predlaga predsednik vlade, ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Podobnik, za predstavitev stališča vaše poslanske skupine. Kolega Kebrič bo sedaj predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Potem, imamo še nekaj predstavitev in razpravo poslank in poslancev. Vmes pa se bodo lahko oglasili tudi kandidati za ministre. Prosim kolega Kebrič.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik vlade, minister, kandidatka ter kandidati za nova ministrska mesta, kolegice in kolegi. V naši poslanski skupini velja demokracija, da vsak razmišlja po svoje in se odloča na osnovi argumentov, kakršne predlagam, in velja, da glasuje po svoji vesti. Naša poslanska skupina želi ne biti samo konstruktivna, ampak želimo biti tudi državotvorni. Rezultat referenduma jeza nas določena obveza, saj smo se za odločitev vstopa v Evropsko unijo v naši poslanski skupini že v prejšnjem mandatu in tudi v sedanjem ne samo zavzemali, ampak tudi glasovali. Enako je storila in delala na terenu Demokratična stranka upokojencev Slovenije in zato nas ta rezultat obvezuje, da do konca mandata postorimo še tisto, kar je pred nami možno storiti do jesenskih novih državnozborskih volitev. Menimo, da bomo s 1. majem sprejeti v Unijo in da bomo to dostojno proslavili s tem, da bomo pokazali na naše uspehe ne samo to, da smo toliko zakonov uskladili z evropsko zakonodajo, predvsem smo to storili iz osnovnega načela, da so ti zakoni v neki meri in v dovoljšnji meri boljši od naših, saj smo imeli še nekatere iz bivše Jugoslavije, odkar smo se osamosvojili, pa še nismo uspeli vseh zakonov tako dobro predložiti, da bi bili enakovredni evropskim, zato se zavzemamo in smo v naši poslanski skupini podpirali vse tiste predloge zakonov za uskladitev z evropsko zakonodajo. Menimo namreč, da je ta preostali del mandata, ki nam še predstoji zelo, pomemben, saj bomo 1. maja postali polnovredna članica Evropske unije. Pričakujemo od kandidatke in kandidatov za "izpraznjena ministrska mesta" naslednje: prvič mi, ki se mnogo gibljemo med državljani, poslušamo upravičene pa tudi neupravičene kritike, smo tisti, ki bomo in pričakujemo, da bodo tudi nova ministrica in ministri prisluhnili našim predlogom, našim določenim spodbudam jih upoštevali in pri svojem delu tudi uveljavljali. Brez ozira, da smo imeli tudi vposlanski skupini določene takšne ali drugačne pomisleke ali tudi kritiko in pripombe, smo se enotno odločili, da bomo to listo kandidatov za nove ministre enotno podprli. Ker smo malo časa planirali, marsikaj bi še lahko o tem in tistem povedali kaj pričakujemo v tem dokončanju našega mandata, bo pa še poslanski kolega Valentin Pohorec, podpredsednik državnega zbora, kaj več povedal. Hvala za vaše poslušanje.
Hvala lepa kolega Kebrič. Kolega Anton Anderlič bo predstavil stališče kluba Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani. Naivni bi bili, če bi verjeli, da danes ne bo prilika tudi za to, da bi po dveh interpelacijah, po nekaterih drugih izrednih sejah o SIB banki in razni drugih, da ne bo danes to tudi prilika, da se ocenjuje uspešnost vlade, da se ocenjuje vse tisto, kar so bila pričakovanja, pa se mogoče niso izpolnila; torej predvsem, da bi vlada bila neuspešna v nekaterih projektih in da bi lahko triumfalno tukaj ugotavljali, kako nekaj mesecev pred volitvami rekonstruiramo vlado zato, ker ne more izpeljati tistih nalog, ki si jih je zadala tako s koalicijsko pogodbo. Prav smešno je, da se citira iz koalicijske pogodbe nekatere stvari, ki naj bi jih ne ali pa slabše ali kakorkoli udejanjali. Prepričan sem, da se ne moremo izogniti tem diskusijam in da bo trajalo to dolgo v noč. Sodeč po najavah ima kar veliko poslancev in poslank kaj povedati, tako iz tega naslova - torej, kako je vlada neuspešna in kaj je vse treba povedati, da je narobe - kakortudi, da bi nekatere očitke, nekatere predvsem javno objavljene tekste reinterpretirali tukaj kot tisto, kar je kronski dokaz za to, da kandidatka in kandidati ne zaslužijo podpore poslancev in poslank, da ne morejo uživati zaupanja tako v državnem zboru kakor tudi ne v javnosti in nenazadnje in konec koncev tudi ne predsednika vlade. Pa vendar, lista kandidatov za ministrico in ministre je taka, da jih bomo mi podprli, ker menimo, da je to optimalen predlog, ki ga imamo pred sabo. Gre za kandidatko in kandidate, ki imajo javne reference in ugled nesporen. Predvsem pa so se nadvse ustrezno predstavili v matičnih delovnih telesih. Po njihovih predstavitvah videnj in po njihovem zatrjevanju, kako lahko dokončajo naloge, ki so tako pred vlado, tako pred slovensko državo še v tem mandatu, kakor tudi seveda po temeljitih odgovorih na vsa vprašanja, ki so jih poslanci in poslanke postavljali na sejah delovnih teles in kar jih je še posebej zanimalo. Gospodu Jerovšku tako ali tako v njegovih pričakovanjih nikoli ne bo mogoče ustreči, ker bi rad slišal nekaj drugega, kot pa tisto, kar je nekdo do sedaj naredil, kar je sposoben narediti v bodoče in kako se bo vključil v dobro te Slovenije za teh nekaj mesecev v delo vlade. Ocenjujemo, da gre za listo, ki v popolnosti odgovarja na vprašanje o kompetentnosti posameznikov za opravljanje nalog ministrice in ministrov. Še več; gre za kandidatko in kandidate, ki s svojo osebno usposobljenostjo, odgovornostjo in zavzetostjo zagotavljajo, da bodo, ko bodo izvoljeni, v to ne dvomim, dali svoj prispevek k uspešnemu vstopanju Slovenije v Evropsko unijo. Ne verjamem, da gre samo za ponos biti v teh svečanih in ključnih trenutkih za Slovenijo minister ali ministrica, ampak gre za to, da vso svojo strokovnost in odgovornost vgradijo tudi v ta del angažiranosti. Menimo, da je odgovorno od poslancev in poslank, da po odstopih ministrov in ministrice, ne glede na to, za kakšne razloge odstopov je šlo. Jaz verjamem, da bi Slovenski ljudski stranki in še komu, predvsem tisti stari opoziciji, tisti stalni opoziciji, odgovarjalo, da razpravljamo o tem, zakaj Slovenska ljudska stranka ni vzdržala v koaliciji do konca mandata in zakaj je bilo pomembneje, da se preprosto odreče tej svoji vlogi in pravzaprav deluje nekoalicijsko, nedržavotvorno. In zato se je sama pripeljala do tega. Jaz trdno verjamem, da nikogar predsednik vlade ali kdorkoli drug od teh treh ministrov ni držal za roko, da bi podpisal tisto odstopno izjavo; so jo pa nekateri težko, to pa vem, ampak to je že druga stvar. Tako kot tudi nima smisla govoriti o tem, kaj pravzaprav je pripeljalo do tega, da je do odstopov prišlo. Pomembno je, da poslanke in poslanci zagotovimo vladi, da dobi kompetentno sestavo, da dobi sestavo, ki bo lahko do konca mandata opravljala naloge, ki so pred njo. Konec koncev, če bi bil ironičen, bi se spomnil leta 2000, ko tisti isti sedaj razlagajo, kako je neodgovorno nekaj mesecev pred volitvami menjati vlado, ker tako ali tako bodo jeseni volitve in se bo to zgodilo. Koliko časa je bila leta 2000 tista vmesna vlada manj časa, kot bodo imeli ti ministri in ministrice, da nadaljujejo tisto, kar je v kontekstu skupne politike, saj gre vendar za to, da predsednik vlade s celotno vlado vodi politiko vlade in da gre na posameznih resorjih za izvajanje nalog ki po zakonu o vladi in ostalemu v določen resor sodijo. Tako da ti argumenti, ko gre na eni strani za to, da se konstruktivno deluje v kontekstu izvrševanja vseh nalog, ki so za to države, za državljanke in državljane pomembne, ne pa za to, ali se gremov parlamentu politične igre, ali bo ena ali druga opcija to vodila ali ne. Jaz se strinjam: res je, ni posebne potrebe, da bi šli v bistvene in radikalnejše spremembe politike vlade do konca mandata, temveč gre za osvežitev, gre za poudarke na tistih področjih, ki so mogoče potrebna še dodatnih spodbud, zato da bi delo še bolje in še bolj usklajeno potekalo, sam v to ne dvomim. Tako da gre torej za strokovne, kompetentne in kredibilne kandidate, ki res lahko takoj - in sedaj je treba to poudariti, če je bil to prej očitek -, ki res lahko takoj prevzamejo ob ustreznih kadrovskih sestavah po ministrstvih naloge, ki so še na mizi. In prav gotovo, da tisto, kar se je dogajalo na delovnih telesih, je dokaz, pa ne samo na koncu glasovanje - lahko boste rekli, imate večino, uporabljate princip valjarja in tako naprej, ampak ne gre za to -, bilo je na teh odborih vrsto diskusij, premlevala so se vprašanja, ki koristijo vsem in tako za dokončanje nalog, ki so pred državnim zborom, pred vlado, pred Republiko Slovenijo kakor tudi za razmisleke državljanom in državljankam, kakšno politiko in katere naloge bi v prihodnje veljalo podpirati. Ampak, da ne bi samo na splošno, bi vendar bilo treba povedati, da če se ozremo na predstavitev posameznih kandidatov, moramo nesporno ugotoviti, da na primer kandidat za prometnega ministra, dr. Marko Pavliha, trenutno predavatelj kot redni profesor na pravni fakulteti v Ljubljani, na ljubljanski ekonomski fakulteti ter na fakulteti za pomorstvo in promet v Portorožu, je predstojnik katedre za pomorstvo in prometno pravo ter prodekan za znanstvenoraziskovalno dejavnost; ali pa dr. Milan Pogačnik, kandidat za novega kmetijskega ministra, je dekan veterinarske fakultete in predstojnik instituta za patologijo, sodno in upravno veterinarstvo. Sicer je redni profesor za področje patološke morfologije, sodno in upravno veterinarstvo. Leta 1999 je prejel častni znak svobode Republike Slovenije za zasluge pri znanstvenoraziskovalnem, pedagoškem in organizacijskem delu, pomembnem za razvoj in uveljavljanje slovenskega veterinarstva. Na primer, Zdenka Cerar je kandidatka za ministrico za pravosodje in je od marca 1999 opravljala funkcijo generalne državne tožilke, in to seveda tudi na način zelo pogostih konfrontacij, in vendar je argumentirano nastopala v vseh zadevah in se je končno pokazala tudi na strokovnem področju, kjer je ves čas bila aktivna v pravosodju oziroma tožilstvu tudi pred tem. Dr. Matej Lahovnik, kandidat za ministra za gospodarstvo, je na ekonomski fakulteti zaposlen kot ducent za področje menedžmenta, na centru za izpopolnjevanje in svetovanje ekonomske fakultete je nosilec programa združitve in prevzemi podjetij, kot predavatelj pa sodeluje tudi investicijski šoli v sklopu iste fakultete. Milan M. Cvikl, kandidat za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve, je direktor centra za finančno upravljanje NLB, ne tako majhne banke. V preteklosti pa je opravljal funkcijo državnega sekretarja za vprašanja proračuna in javnih financ. Opravljal pa je tudi funkcijo vodjedelovne skupine za pogajanja v EU, in sicer za področje gospodarske in denarne skupnosti - najodgovornejše naloge! Seveda bi lahko še kaj rekli, ampak rekel bom samo to, da poleg tega, da moramo vsem kandidatom priznati, kljub temu da so pravzaprav bili zadosti hrabri, odgovorni do svojega strokovnega in siceršnjega javnega življenja in dela, da so brez kalkulacij, brez nekih posebnih, drobnih preračunov, kaj bo prinesla jesen, se odločili za to, da se vključijo v delo slovenske vlade in da so poleg tega,te zavzetosti za dokončanje tega mandata, nakazali v svojih predstavitvah tudi na nek način neke vizije, vsak na svojem področju, ki, verjamem, nakazujejo tudi realizacijo naših pričakovanj v prihodnjem obdobju. Želim vam srečno pot in, kot rečeno, poslanke in poslanci Liberalne demokracije Slovenije bomo kandidatno listo soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Replika med predstavitvijo stališč ni mogoča. Prosim, kolega Jerovšek, dobro veste, da med nastopi predstavnikov poslanskih skupin, ki predstavljajo stališča, replika ni mogoča, ni mogoče pojasnilo. Opozarjam pa tudi tiste, ki predstavljajo stališča poslanskih skupin, da ni mogoča polemika s stališči drugih poslanskih skupin. Kolega Potrč ima sedaj besedo, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Gospod predsednik vlade, spoštovana kandidatka in kandidati za ministre, gospod predsednik državnega zbora, kolegice in kolegi! Pol leta pred rednimi parlamentarnimi volitvami smo koalicija in vlada v položaju, ko so odstopili ministrica in štirje ministri. Da bi zagotovil izpopolnjeno sestavo vlade, je moral njen predsednik predlagati državnemu zboru nove ministrice in ministre. Za današnje odločanje je formalno nepomembno, zakaj je do odstopa ministrov in nujnosti imenovanja novih prišlo. Zato se tudi postopek imenovanja ne more prilagajati političnim interesom opozicije. Postopek imenovanja je nesporno jasno določen v poslovniku, politični interesi opozicije ne morejo biti nad njim. Toda razlogi za nujno zamenjavo skoraj ene tretjine vlade kljub temu niso nepomembni, saj mora vsaka vlada imeti tehtne razloge, če pol leta pred koncem mandata zamenja tretjino svoje sestave. In sedanja vlada na čelu s predsednikom mag. Tonetom Ropom take nujne razloge ima, in jih, po mnenju Združene liste socialnih demokratov, ni povzročila sama. Razlogi niso posledica niti njenega slabega delovanja niti krize vlade ali takih napak ministrov, da bi bile zato potrebne njihove zamenjave. Razlogi so posledica želje nekaterih strank, da se pred volitvami v evropski parlament in posebej pred državnozborskimi volitvami čim bolj oteži normalno in uspešno delovanje tej vladi, da se sestava strank v koaliciji in opoziciji spremeni, da se ustvarja privid neuspešnega delovanja in krize te vlade in da se, če je le mogoče, oblikujejo tudi nove politične povezave za nastop na evropskih in naslednjih državnozborskih volitvah. Vsi se še spominjamo, ko je po zamenjavi na mestu predsednika vlade koalicija, takrat še štirih parlamentarnih strank, lani pozno spomladi na srečanju vseh poslank in poslancev ter vseh najodgovornejših predstavnikov teh strank sklenila, da bo v nespremenjeni sestavi delovala do rednih državnozborskih volitev. Vsi se spominjamo, da je bilo tudi takrat precej razprav o tem, ali bi bilo koristno opraviti nekatere zamenjave na ministrskih položajih, pa se je predsednik vlade na podlagi jasnih dogovorov vseh koalicijskih partnerjev odločil, da ne predlaga nobenih sprememb v vladi. To je bil gotovo dokaz, da so takrat še štiri koalicijske partnerice javno zagotavljale, da bodo skupaj delovale do konca mandata, prav gotov pa tudi dokaz, da predvsem nobenih potrebnih ali nepotrebnih sprememb ni želel niti ne predvideval predsednik vlade sam. Toda od lanske jeseni naprej so se razmere na slovenski politični sceni pričele zaostrovati. Vsak objektiven opazovalec ve, da je do tega prišlo predvsem zaradi povečanja kritičnosti in agresivnosti opozicije, posebej SDS in pod njenim vplivom tudi drugih opozicijskih strank. Zahteve po vedno novih izrednih sejah, poskusi ustvarjanja in obravnave vedno novih afer; politiziranje in neobjektivno prikazovanje postopka in vsebine reševanja problema izbrisanih; zahteve za odločanje o teh vprašanjih na referendumu; spremenjena javnomnenjska podpora vodilnim strankam koalicije in opozicije interpelacije zoper dva ministra aktualne vlade in tudi sodelovanje, koalicija Slovenija in Slovenske ljudske stranke v evropski skupini ljudskih strank - vse to je zbujalo vtis, da so potrebne na slovenski politični sceni spremembe in da je treba spremeniti položaj tudi v aktualni vladi. In stopnjevanje takih okoliščin je pripeljalo do tega, da se je Slovenska ljudska stranka odločila za odkrito kršenje koalicijske pogodbe. In to na točki, ki je za vsako koalicijo po mojem prepričanju najbolj občutljiva. Če namreč koalicijske stranke niso več pripravljene podpirati predsednika in sestavo njegovega kabineta - in prav to je s svojim ravnanjem pokazala Slovenska ljudska stranka - , potemse stranka, ki tako ravna po uveljavljenih kriterijih parlamentarne demokracije in normalnega strankarskega ravnanja sama izključi iz vlade. Če je dosledna, mora tudi sama tako ravnati, ne pa spraševati, ali še lahko ostane v vladi, in pričakovati, da bo lahko hkrati v vladi in hkrati izven nje. Poudarjanje Slovenske ljudske stranke, da je vnaprej napovedala svoje ravnanje in da za to ne gre za kršitev koalicijske pogodbe, pa ne more resno opravičiti njenega ravnanja. Poudarjanje, da je zavezana ustavi, kije več od koalicijske pogodbe, ne vzdrži presoje, saj ob jasnih odločitvah ustavnega sodišča, ki edino presoja, kaj je v skladu z ustavo in kaj ne, ne more sama ocenjevati, kaj ji je ljubše. Tako je pač, po našem mnenju na žalost, prišlo do razmer, ko so bile sankcije zoper Slovensko ljudsko stranko nujne. Povzročila jih je s svojim ravnanjem sama. Zato ne more trditi, da je bila izključena ali da je koalicija z njo ravnala nekorektno. Priznati pač mora, da je s svojim ravnanjem povzročila take razmere in da bi, če bi bila načelna, morala s takimi posledicami računati. To je bilo nujno povedati, da se ne bi ustvaril kakršenkoli napačen vtis, da je Slovenska ljudska stranka, predvsem pa da so njeni ministri žrtve nekega nenačelnega ravnanja v koaliciji. Da se ne bi ustvaril vtis, da je predsednik vlade ali da so preostale stranke koalicije krive in želele, da so trije ministri Slovenske ljudske stranke zapustili vlado. Morda so ti ministri res žrtve, toda žrtve ravnanja vodstva lastne stranke, ki se je pač tako odločila ravnati. Priznam, da bi bilo Združeni listi socialnih demokratov ljubše, da se to ne bi zgodilo in da do kršitve koalicijske pogodbe ne bi prišlo, vendar smo kljub temu veseli, da če je že prišlo, smo uspeli v tako kratkem času najti tako kvalitetne kandidatko in kandidate za nove ministre. To so torej kratko opisano razlogi, zaradi katerih moramo danes odločati o petih in ne le o zamenjavi dveh ministrov. Te razloge poskušajo sicer stranke in mediji prilagajati pač vsak svojim pogledom in interesom, toda dejstva, kot sem jih sam opisal, mislim, da držijo. Potem, ko je bil torej premier zaradi ravnanja ene od koalicijskih partneric primoran zamenjati ministre, se je koalicija skupaj z njim odločila, da poišče in predlaga kandidatke in kandidate, ki bodo zaradi svoje strokovne usposobljenosti in poznavanja razmer na posameznih ministrstvih, sposobni takoj, ne pa šele po stotih dneh uvajanja, prevzeti polno breme svojih nalog in uspešno voditi ministrstva. To je predsedniku vlade in koaliciji v celoti uspelo. Kandidatka za ministrico za pravosodje, gospa generalna državna tožilka Zdenka Cerar, ter kandidati za ministre: za evropske zadeve gospod magister Milan Cvikl, za gospodarstvo doktor Matej Lahovnik, za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano doktor Milan Pogačnik in za promet in zveze doktor Marko Pavliha so predstavili ne le svoje široko znanje in poznavanje vsebine dela ministrstva, ki ga bodo vodili, temveč poudarili tudi konkretne, aktualne naloge, ki jih lahko in morajo ministrstva opraviti še do konca tega mandata. Njihove predstavitve so bile tako dobre, da pogosto tudi poslanke in poslanci opozicije niso mogli nasprotovati oceni, da je bila njihova predstavitev uspešna oziroma so poudarili, da so tako morali ravnati zaradi strankarske discipline. Poskus opozicije in Slovenske ljudske stranke, da bi se omajala trdnost nove koalicije ali da bi se zaradi dolgotrajnega iskanja ustreznih kadrov, morda pa celo zaradi prerekanj v koaliciji, katero ministrsko mesto naj pripade posamezni stranki, pokazale v koaliciji slabosti, torej ni uspelo. Trdnost in zrelost tudi nove koalicije je potrjena. Potrjen pa je bil tudi njen ugled in njeno zaupanje v javnosti, ki sta gotovo pripomogla k izboru tako odličnih kadrov v tako kratkem času. To dejstvo ne morejo spremeniti poskusi diskvlafikacije predlaganih kandidatov, posebej kandidatke Zdenke Cerar. Velika večina teh poskusov izhaja namreč ali iz osebne prizadetosti ali iz nepoznavanja ustavnopravnega položaja institucije in njenega vodje. Ocene, da je gospa Zdenka Cerar kriva za vsak posamezen primer, ki ni bil sprožen ali razrešen po okusu njenih kritikov, in hkrati kriva za vsak postopek, ki je bil zakonito sprožen, pa po oceni teh istih kritikov ne bi smel biti, kažejo samo na napačen način razumevanja vloge državnotožilske organizacije, predvsem pa na to, kako si sami predstavljajo neodvisnost sodne veje oblasti, tudi in posebej kar zadeva konkretne primere, ki se ji očitajo. Posebej, ker ji žele pripisati krivdo celo za stanje v pravosodju in na sploh, torej tudiv organih pregona in v sodstvu, ki jih ni vodila. Upam samo, da takšna arbitrarnost in takšno ravnanje izključno po političnih pogledih interesih v našem pravosodju ne bo nikoli več prevladalo. Vsi konkretni primeri, o katerih se govori tudi danes, so namreč polresnice in prikrajanje nekaterih dejstev političnim interesom; najbrž po načelu, da če se večkrat ponovi polresnica ali laž, da bi morda postala resnica. In naj zaključim, Združena lista socialnih demokratov, tako kot verjamem koalicija v celoti, podpira predloge za ministrico in štiri ministre in bo glasovala za predloženo listo. Prepričana je, da bo dopolnjena vlada ekipa uspešno opravila svoje naloge do rednih državnozborskih volitev. Poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov, posebej pa tudi ministrica in ministri Združene liste socialnih demokratov v vladi bomo storili vse, da ta vlada in koalicija uspešno opravi ne le naloge tega mandata, temveč da se na ta način predstavi in utrdi kot vlada in koalicija, ki si zasluži zaupanje volivk in volivcev tudi za naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj ima besedo kolega Štemberger, predstavil bo stališče poslanske skupine Stranke mladih, potem pa bomo slišali samo še nastop kolega Pečeta in začeli z razpravo poslank in poslancev. Sedaj pa poslanska skupina Stranke mladih.
HVala lepa. Nisem še Štemberger, ampak Levič.
Pardon, kolega Levič, se opravičujem. Napisan je kolega Štebemberger. Kolega Levič, izvoli.
Spoštovana kandidatka in kandidati za ministre, predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Obžalujemo položaj, v katerem smo se našli mi, poslanci, in tudi vi, kandidati za ministre. Le nekaj mesecev pred novimi volitvami moramo glasovati o kandidatih za ministre ki bodo svoje resorje vodili v bistvu le kratek čas, bistveno prekratek, da bi lahko uresničili svoje programe dela. Kakšno bo politično stanje po volitvah, da bi lahko kandidati pričakovali nadaljevanje dela v novem mandatu, pa ne more napovedi nihče, še posebej je čas neugoden zaradi skorajšnjega vstopa Slovenije v Evropsko unijo, ko bodo nekateri projekti ostali nedokončani. Kandidati za ministre so tudi že sami v predstavitvah na delovnih telesih opozorili, da bi bilo za vidnejše rezultate njihovega dela potrebnih več kot le šest mesecev, zato se sprašujemo, ali je njihovo imenovanja le začasno reševanje težav, vendar menimo, da Slovenija v tem trenutku potrebuje stabilno vlado, ki bo nemoteno delovala vse do jesenskih volitev oziroma do imenovanja novega mandatarja in nove vlade. Kljub temu pa vse rešitve za posamezne resorje, ki jih predlaga predsednik vlade, mag. Rop, po našem mnenju niso ustrezne. V Stranki mladih Slovenije z obžalovanjem ugotavljamo, da predsednik vlade morda ni dovolj premislil svojega predloga za pet novih ministrov, saj je med njimi tudi kandidat ali natančneje kandidatka, ki je ne moremo podpreti, predvsem iz načelnih in tudi iz vsebinskih razlogov. Ocenjujemo, da kandidatom za prometnega, kmetijskega in gospodarskega ministra ne moremo očitati nestrokovnosti in so to ljudje, ki so se na svojih področjih že izkazali in imajo pripravljene dobre programe dela. Kot smo lahko slišali tudi na delovnih telesih, so pripravljeni prevzeti in pripeljati do konca naloge, ki so ostale nedokončane. Vsi predlagani kandidati so tudi predstavili program dela, ki so ga pripravili za daljše časovno obdobje in ne le za čas trajanje njihovega mandata. Gospod Lahovnik, kandidat za ministra za gospodarstvo, je kandidat, ki bi si zaslužil vso podporo. Iz njegovega programa smo lahko zasledili ne le striktno gospodarskega programa, ampak precej želja po sodelovanju z ostalimi ministrstvi. Zavedanje nujnosti večjega pomena vključevanja znanja in izobraževanja v podjetjih, vključevanja mladih raziskovalcev v delo v podjetjih, večjega pomena vlaganja v raziskave in razvoj in nujnosti uvajanja novih proizvodov in procesov visoke tehnologije v slovenska podjetja, saj leto lahko prinaša konkurenčne prednosti v evropskem gospodarstvu in pa pomembnosti koordinacije aktivnosti med ministrstvi. To je izrazil tudi na zaslišanju na odboru. Me pa v zvezi s tem njegovim razmišljanjem zanima, kaj meni o ravnokar sprejetem zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb, kjer je bilo predlagano občutno znižanje olajšave za investicije, opremo, potrebno za raziskave in razvoj. To se ne sklada ravno z njegovimi pogledi v zvezi s pomembnostjo raziskovalno-razvojnih dejavnosti. V Evropi, v katero vstopamo, so olajšave podjetjem, ki investirajo v te dejavnosti, ravno trend in nujnost za ohranjevanje konkurenčne prednosti. Pomembno je tudi zavedanje, da vključitev v Evropsko unijo ne prinaša samo prednosti, kot je črpanje strukturnih skladov, ampak izgubo tudi nekaterih ugodnosti, kot na primer pri izvozu blaga na trg Balkana. Prav tako bi lahko podprli kandidata za prometnega ministra, gospoda Pavliho. V svoji razpravi je poudaril zavzemanje za čisto vse oblike transporta, težnjo po preusmeritvi naraščajočega cestnega prometa na železniški in vodni transport. Pohvalno je tudi zavzemanje za namenjena dela tako imenovanega bencinskega tolarja za ohranjevanje narave. Gradnja avtocestnega križa, ki se iz leta v leto podaljšuje in draži, ne sme biti edini projekt na področju prometa v Sloveniji. Peti koridor in gradnjo drugega tira železnicebi bilo treba realizirati čimprej, saj z vstopov v Evropo to ne bo le potreba, ampak nujnost, tranzit čez Slovenijo se bo še stopnjeval in le nove avtoceste - to prav gotovo, ni rešitev. Kandidat za kmetijskega ministra bo prav gotovo prevzel najtežji resor v tem občutljivem času vstopa Slovenije v Evropsko unijo. Primarnemu sektorju kmetijstva se zaradi še nedokončanega prestrukturiranja obetajo vroči časi. Soočenje slovenskega kmetijstva z realnostjo in njegova razdrobljenost prav gotovo nista ravno prepričljiva v primerjavi z nivojem kmetijstva v Evropi. Posledično bo imel minister izziv v povezovanju primarnega kmetijstva s sekundarnim, to je z živilsko-predelovalno industrijo, ki dejansko pričakuje vstop, po našem mnenju, nepovezana in nekonkurenčna. Upajmo, da mu bo uspelo vsaj deloma popraviti pretekle napake in čim bolj ublažiti izpad delovnih mest v teh dejavnostih. Nastaja pa vtis, kot da želi predsednik vlade ohraniti v zadnjih letih povsem neustrezno kadrovanje v enem najpomembnejših ministrstvih, kar ministrstvo za pravosodje je. Že pri imenovanju prejšnjega ministra za pravosodje, gospoda Ivana Bizjaka, smo opozarjali predvsem na neustrezno izobrazbo gospoda Bizjaka za tako odgovorno mesto, kajti pričakovali bi, da bo ta resor, ki skrbi za nemoteno delovanje pravnega sistema v državi, vodil diplomirani pravnik. Še posebej zato, ker se prav LDS in še posebej predsednik vlade, gospod mag. Rop, se ob vsaki priložnosti sklicuje na domnevno izredno strokovnost vladnih funkcionarjev v njegovi vladi. Pri prejšnjem pravosodnem ministru bi težko našli ta tako poudarjeni in načelni kriterij strokovnosti, saj mu kot strokovnjaku za drugo področje pravo verjetno ni ravno zelo domače. Zdaj imamo pred seboj nov kadrovski predlog, ki mu resda ne moremo očitati,da ni upošteval naših zgoraj navedenih pripomb. Gospa Zdenka Cerar je pravnica, in to, da je primer po letih neustrezne izobrazbene zasedbe prvega mesta v ministrstvu za pravosodje končno spoznal, da na to mesto sodi pravnik, pozdravljamo. Vendar pa je gospa Cerarjeva oziroma predlog za njeno imenovanje sprožil že med samimi predstavniki v vladi tolikšno negativno reakcijo, da močno dvomimo v primernost njene izbire in imenovanje. Kajti če premier Rop ne more zagotoviti primernega kolegialnega vzdušja med dvema tako pomembnima ministroma, kot je zunanji minister in minister oziroma ministrica za pravosodje, potem se nam obeta zelo šibka in tudi nestabilna vlada. Take vlade Slovenija ne potrebuje, kajti čas, v katerem bomo živeli prihodnje mesece, zahteva močno, operativno, sposobno in učinkovito vlado. Zato v Stranki mladih Slovenije ne bomo podprli predloga za imenovanje novih ministrov, saj spori, ki se dokazujejo že v sami največji vladni stranki oziroma med njenimi ministri, ne vodijo v smer oblikovanja učinkovite vlade. Na odboru, kjer naj bi bili glasovi ubrani in bi bil zvok harmoniziran, kljub temu da so v njem pevci, ki dobro poznajo note, solo glasovi po našem mnenju previsoko odmevajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Peče, s predstavitvijo stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke boste sklenili predstavitev stališč poslanskih skupin, potem pa bom odprl splošno razpravo.
Spoštovani navzoči! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke nam je žal, da v naši državi že dolgo let nimamo sreče s slovensko vlado. Žal nam je, da že dolgo let nimamo neke trdne vlade z jasno strategijo in vlade, ki bi uspela štiri leta zdržati v obliki, kot je bila na začetku imenovana. Kajti dejstvo je, da samo vlada,ki je trdna, sposobna, ki ima močno roko in pa roko, ki nekam pelje, lahko izpelje tako gospodarski kot kakršenkoli drugi program. Kakršnakoli vlada, ki je podvržena dnevni politiki ene izmed političnih strank, pa je po naši oceni, po oceni Slovenske nacionalne stranke seveda v škodo naši državi. Žal se odvija, da v vsem obdobju od osamosvojitve naprej Slovenija še ni premogla take vlade, ki bi izkazovala, ne samo avtoriteto, ne samo pamet na področju različnih programov, predvsem pa, da ni izkazovala nobene dolgoročne strategije. Mi v tem državnem zboru se iz meseca v mesec srečujemo z enimi in istimi zakoni, ker vlada ni sposobna predvidevati, ker vlada ni sposobna določenih, najsibo makroekonomskih učinkov predvideti niti za mesec dni naprej. [[Gospod Rop, ali vas lahko zaprosim?]] Hvala. Kar se tiče današnjega predloga imenovanja ministrov, ki ga je v ta državni zbor podal predsednik vlade, gospod Rop, je treba povedati, da smo v nacionalni stranki že ob njegovem imenovanju napovedali, da ocenjujemo in da se bojimo, da so njegove ambicije mnogo večje kot njegove sposobnosti. To se dokazuje vse od dneva njegove izvolitve in vse do danes tako na področju denarja ter monetarnega sistema kot na področju davčnega sistema v naši državi, kakor tudi na vseh drugihpodročjih. Žal pa dokazuje naša trditev - torej, ambicije, večje od sposobnosti - tudi današnje glasovanje na tem področju. Dokazuje, da slovenska vlada zaradi tega ali onega razloga v tem trenutku deluje brez ene tretjine ministrov, torej ne moremo govoriti o neki dolgoročni strategiji slovenske vlade v celoti. Ampak tukaj ni škoda ali pa priložnost samo za politične stranke po eni strani, to je predvsem škoda za državljane in pa državljanke; torej tiste, ki naj bi jim mi v tej državi skupaj z vlado Republike Slovenije omogočali lepši jutri. Toda strategija vsakega predsednika vlade je, kaj bo delal s posameznimi ministri. In če se je minister Rop odločil, da bo tri vrgel iz vlade Republike Slovenije, dvema pa dovolil, da zaradi zbiranja svojih funkcij zapustita položaj ministra, se ravno v Nacionalni stranki to zdi neodgovorno. Da minister ob imenovanju ne ve, kako dolgo bodo njegovi ministri na sedežu, torej na položaju, enem izmed najpomembnejših v tej državi, in da ne ve, da bodo ministrski položaj zamenjali za nek položaj v tujini - ja, to je neodgovorno. V Nacionalni stranki ocenjujemo, da je, žal, neodgovorna vlada Republike Slovenije bila dosedaj, in bojimo se, da navkljub novim imenom, za katere predsednik vlade in pa v Liberalni demokraciji, Združeni listi in pa DeSUS-u zagotavljate, da so kvalitetni kandidati, vlada še vedno ne bo dobila tiste ocene, za katero vsi v Nacionalni stranki želimo, da bi jo vlada dobila. Pa najsibo vlada sestavljena iz kogarkoli, najsibo iz levih, starejših, mlajših, kogarkoli. Ne glede na to, ali je Nacionalna stranka v vladi ali ni, želimo si, da bi imeli samo vlado, ki bi vedela, kaj dela, in ki bi se svojega načrta držala. V svoji predstavitvi je predsednik vlade na začetku današnje razprave, po naši oceni, popolnoma izničil pomen kredibilnosti; ko je poskušal naprtiti odgovornost za nastalo situacijo, hkrati pa seveda govori, da ni nobene kritične situacije, izključno eni politični stranki, ki je ponavadi sploh ni v tem državnem zboru Ljudski stranki. Po naši oceniLjudska stranka ni izstopila iz koalicije, temveč je bila izgnana iz vlade Republike Slovenije zaradi tega, ker je bolj spoštovala ustavo Republike Slovenije kot pa koalicijsko pogodbo. In seveda tu dodatno gre zraven, po naši oceni, močna zaušnica predsedniku vlade, ki zahteva ne samo od svojih koalicijskih partnerjev, ministrov, ampak tudi od njihovih poslanskih kolegov, da bolj spoštujejo vsebino koalicijske pogodbe kot ustavo Republike Slovenije. V tem državnem zboru smo se srečali z očitnim kršenjem ustave Republike Slovenije - s tremi načeli, s tremi osnovnimi načeli ustave Republike Slovenije o delitvi oblasti, o hierarhiji pravnih aktov, a žal nobeno izmed teh evidentnih kršenj ustave Republike Slovenije ni bilo zadosten razlog, da nekateri ne smejopodpreti še kako zaslužene interpelacije ministra Bohinca in za kazen letijo iz vlade Republike Slovenije. Torej, to nakazuje na nekredibilnost ne samo predsednika vlade, ampak celotne vlade. V nadaljevanju je predsednik vlade, gospod Rop, govoril o Evropski uniji, o pripravljenosti Slovenije na vstop v Evropsko unijo, predvsem pa, kar nas je zbodlo, vsaj v okviru poslanske skupine Nacionalne stranke, je to, da se je pohvalil, da je Slovenija najbolj pripravljena za vstop v Evropsko unijo. Eden izmed govornikov je tokrat pravilno ugotovil, da seveda tako enostransko ne smemo gledati na zadevo, kajti pohvale, ki prihajajo iz tujine, izključno temeljijo na njihovih videnjih, težnjah in pa predvidevanjih, kaj jim pomeni nov član Evropske unije. Seveda pa bi morali, vsaj po naši oceni, po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, pripravljenost, ali smo res najbolje pripravljeni, meriti skozi slovenski vidik. Prav tako je žalostno, in v tem trenutku bom seveda izkoristil, da očitek o slovenski pripravljenosti poda eden izmed opozicijskih poslancev, gospod Janša, medtem ko taisti poslanec sam v tej smeri ne naredi ničesar. Celo več, ko ga v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke pozovemo, dne 12. marca 2004. leta, naj skupaj z nami protestira oziroma na vlado Republike Slovenije pošlje apel, da se Slovenija mora odzvati na ignoranco in pa sramoto, ki nam jo počnejo institucije Evropske unije glede pretoka delovne sile, ta poslanec, gospod Janša, ki je v začetku današnjega dne govoril o isti zadevi kot jaz danes, seveda tega ne podpiše. In imamo kredibilnost tako na eni kot na drugi strani. In kako seveda naprej? Po naši oceni vprašanje, kako naprej, je vprašanje smernic oziroma kontinuitete delovanja. Predsednik vlade je rekel, da bodo ministrska imena, nova ministrska imena, ki bodo verjetno danes izglasovana oziroma ki bodo zagotovo danes izglasovana, zagotavljala kontinuiteto tudi naprej. In to je razlog, zakaj se v Nacionalni stranki bojimo tega početja. Bojimo se, da bo danes državni zbor s svojim izglasovanjem dovolil vladi Republike Slovenije, da počne vse to, kar je počela ne samo pretekla štiri leta v tem mandatu, ampak seveda kar je počela v zadnjih desetih letih, odkar imamo Liberalno demokracijo skoraj na čisti vladi. Po besedah predsednika vlade, gospoda Ropa, je bilo rečeno, da so kandidati nesprejemljivi samo za tiste, ki jih spremljajo ozki politični interesi oziroma bom citiral: "ozki strankarski interesi". Za poslancev Slovenske nacionalne stranke kar nekaj kandidatov izmed predlaganih ni primernih, ampak nas k tej naši oceni po neprimernosti ni pripeljala neka ozka politična ali pa strankarska usmerjenost oziroma interes, temveč predvsem želja, da se posamezna resorna vprašanja uredijo tako, kot se morajo v okviru naše države. Gospod predsedujoči, vas lahko prosim, če poslanci Liberalne demokracije umirite?
Seveda, vi ste edini, ki imate besedo, vendar tudi vas, kolega Peče, to velja za vse nas, opozarjam, da dostikrat med razpravo drugih vsakdo malo začne klepetati in se potem ta malo razširi v veliko in nazadnje postane hrup moteč tudi za vas sedaj. Vi imate pravico, ste edini, ki govorite, in vsi ostali so vas dolžni poslušati.
Gospod Anderlič, jaz iskreno upam, da ste dojeli besede predsednika državnega zbora.
Prosim, kolega Peče.
Kar se pa tiče govora predsednika vlade Republike Slovenije, torej o teh tako imenovanih ozkih strankarskih interesih, je treba poudariti, da seveda nestrinjanje s kandidati še ne pomeni ozek strankarski interes; pomeni izključno to, da se kandidat po eni strani ne strinja s sodnimi zaostanki, ali da se mogoče ne strinja z davčnimi olajšavami za tujce, ali mogoče, da se ne strinja tudi s tem, da se ne izenači oziroma v prioriteto postavijo domači gospodarski subjekti. Mogoče je tudi to posledica oziroma mogoče je to razlog za nastop nestrinjanja, zato da v tem primeru oziroma zato na tem mestu, vsaj s strani poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ostro nasprotujemo tovrstnemu argumentu, češ da tisti, ki pa ne bodo podprli ministrov, so pa ozko strankarsko usmerjeni. Po moji oceni celo prej, tega ne bom trdil, ampak samo ocenjujem, da tisti, ki podpirate predlagana imena brez razprave, brez vprašanj - mnogi izmed vas, vas je bilo na odboru približno takšnih, ampak ste izključno dvignili roko za ministra zaradi tega, ker prihaja bolj ali manj blizu predsednika vlade, torej Liberalne demokracije, da vas k vaši odločitvi vodijo oziroma vaše odločitve so posledica ozkih strankarskih interesov. Žal mi je, da se je današnja seja v uvodu pričela s podajanjem stališč odborov. Torej, kadarkoli v tem državnem zboru podajajo stališča odbori, pa najsibo o tako pomembni zadevi, kot je to danes, ali pa okrog navadnih "zakonov", prihaja ven, da predvsem tisti, ki spremljajo naše delo, dobijo občutek: ja delovno telo kot neke vrste stroka v tem državnem zboru se je strinjalo, zakaj pa se potem opozicija ne strinja. Potem je treba seveda jasno povedati, da delovno telo ni nič drugega kot politično telo v enakem razmerju moči kot ta državni zbor. Kar pomeni, v tem državnem zboru uspeva DeSUS-u, Združeni listi in Liberalni demokraciji, da spravijo vsako zadevo, naj ima kakršnokoli oznako, v proceduro in pozneje v veljavo; enako velja za delovna telesa. Zato poslušati te zgodbe o delovnih telesih, kako so bili kvalitetni posamezni odgovori na zastavljena vprašanja, je dokaj brezpredmetno. Iz lastne izkušnje na zaslišanju na odboru za infrastrukturo in odboru za kmetijstvo lahko povem, da me je predsedujoči v tistem momentu celo prekinil in izrazil željo, da naj ne zavlačujem več. Torej, kako lahko potem, ko se nekoga prepriča oziroma nekomu reče, da zavlačuje s tem, ko se hoče vsebinsko pogovarjati, tako delovno telo kvalitetno opravi svoje delo? Hočem povedati, da je mnenje delovnega telesa še daleč od tega, da bi predstavljalo neke vrste kvaliteto, temveč je le odraz sestave, kot jo imamo tudi v državnem zboru. Dovolite pa, da se dotaknem posameznih ministrskih kandidatov, za katere pa, vnaprej povem, tako kot večina v državnem zboru, vem, da bodo izbrani. Kar se tiče gospoda Pavlihe, prvega ministrskega kandidata, ministra za promet, je treba povedati, da je na predstavitvi stališč oziroma zagovorih svojega kandidiranja izpostavil, vsaj po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, dva temelja. Prvi temelj so bile tako imenovane cestnine oziroma avtoceste v naši državi, kjer moram izpostaviti nestrinjanje politične stranke, ki jo v tem trenutku zastopam. To je nestrinjanje s direktnim sprejemanjem tega, da se bo pač cena dvigovala na podlagi direktiv Evropske unije in da moramo dati tu Slovenci pač "roko dol", kar se tiče dvigovanja cestnin, ki jih bomo plačevali v našem prevozništvu z enega konca Slovenije na drug konec Slovenije. Če je to tako samoumevno, da glede tega pač ne moremo ničesar narediti, zakaj vlada Republike Slovenije ni izkazala dovolj kredibilnosti in preden smo vstopili v Evropsko unijo povedala, kje so vse tisti stroški, ki se bodo dvigovali, ne da bi imel domači parlament, domača zakonodajna ali izvršna veja oblasti kakršnokoli možnost, da bi na to vplivala. Ne, takrat je bilo rečeno, finančnih posledic, večjih ali manjših, ne bo. Danes pa na zagovoru oziroma prejšnji teden na zagovoru tudi na področju cestnega prevozništva slišimo odgovor, o katerega vsebini v obdobju pred volitvami, pred referendumom o vstopu v Evropsko unijo, ni bilo govora - ne a ne b ne c. Naslednje področje, ki ga je gospod Pavliha predstavil oziroma na katerega je odgovarjal, je bilo vprašanje železnic oziroma železniškega transporta, mogoče tudi kot posledica vprašanja, ki smo mu ga zastavili na matičnem delovnem telesu. Gospod Pavliha oziroma ministrski kandidat je izjavil, da bo njegovo delo uperjeno oziroma bo temeljilo na dveh vrstah kontinuitete. Skratka, njegov način dela bo temeljil na kontinuiteti. In ravno to je razlog, zakaj je gospod Pavliha nesprejemljiv kot minister za omenjeno področje. Zaradi tega, ker kontinuitetana tem področju pomeni to, da ta državni zbor kot zakonodajna veja oblasti dopušča vso anarhijo, ki se dogaja v okviru slovenskih železnic. Ampak to ne v okviru slovenskih železnic v celoti, ampak izključno na vrhu piramide. Mi smo nekajkrat, tako na tiskovnih kot ob obravnavi posameznih zakonov s področja železniške vsebine, povedali, kaj se dogaja v slovenskih železnicah oziroma holdingu. Ampak vlada Republike Slovenije niti enkrat ni povedala, kako bo ukrepala. Povedali smo, da so pogodbe s posameznimi subjekti vezane tudi prek 200 milijonov oziroma se opravičujem, prek 50 milijonov slovenskih tolarjev na leto, in to konstantna že 5 ali 6 let, za opravljanje različnih odvetniških storitev. Ampak seveda to je samo ena firma. Odvetniške storitve pa za taisti holding opravlja več odvetniških hiš. Da imajo slovenske železnice najetih več kot 10 agencij za odnose z javnostmi. In vse te pogodbe so brez javnega natečaja oziroma brez javnega razpisa. In ta državni zbor na predlog vlade Republike Slovenije, vseto "žegna" pozitivno. In čisto samoumevno je, da slovenske železnice ustvarjajo seveda izgubo, da niso sposobne pokriti niti znotraj svoje lastne organizacije obveznosti, kaj šele obveznosti za investicije. A ta državni zbor se nikoli ne vpraša na predlogvlade - in ker govorim o kontinuiteti vlade, je to po moji oceni še kako pomembno - na predlog vlade se srečamo vsake tri mesece, kako nadomestiti, jamčiti ali dati garancijo za neka denarna sredstva slovenskim železnicam. Prejšnji teden smo se srečali s 35 milijardami slovenskih tolarjev, ko je vlada Republike Slovenije podala predlog, da seveda v zameno za povečanje javnega dolga, ki je tako ali tako v naši državi že zdavnaj veliko večji, kot je bil nekoč, v nekdanji SFRJ in kjer smo vsi govorili, kako velik javni dolg je, da ta javni dolg nas bo pokopal, iz tega javnega dolga se ni možno več izkopati, imamo v Sloveniji danes že mnogo večji javni dolg na prebivalca. Ampak vlada Republike Slovenije je kljub temu slovenskim železnicam, zato da bodo lahko svoja pogodbena razmerja z vsemi tistimi firmami, za kar imajo isto sami zaposlene ljudi v okviru svojih sektorjev, jih pač plačevali. In vsem se zdi to samoumevno. In v Nacionalni stranki se bojimo, da bo ta samoumevnost nastopila v obliki kontinuitete oziroma nadaljevanja dela, kot ga zagovarja ministrski kandidat, gospod Pavliha. Zato je za nas v tem momentu nesprejemljiv. Jaz sem ministrskemu kandidatu že na zaslišanju povedal, da mu lahko dam seznam teh pogodb, ki imajo skupno vrednost tako, da bi vsakega poštenega in pa nepoštenega Slovenca zabolela glava, ampak te želje ni izkazal. Upam, iskreno pa upam, da bo gospod Pavliha, ko bo izbran za ministra, poskušal doreči oziroma razrešiti te zadeve v okviru slovenskih železnic. In upam, po vseh verjetnostni brezpredmetno, da se v tem državnem zboru ne bomo srečali z nobenim zakonom s finančnimi posledicami, dokler te stvari, ki se odvijajo v tem holdingu brez javnega razpisa, ne da bi niti nadzorni organ te družbe karkoli o tem vedel, da toliko časa minister ne bo prišel v ta državni zbor po nova finančna sredstva. Žal pa ta državni zbor zelo lahkotno deli finančna sredstva, ne zavedajoč se seveda, da s tem povečujemo javni dolg, kadar ga jemljemo oziroma kadar ga jemljemo iz tega naslova. Seveda bi veliko odgovorneje in po moji oceni z mnogo več resnosti pristopili k sprejemanju takih zakonov, če bi za naše odločitve bile predvidene tudi kakšne sankcije, ampak ob vsem tem ne verjamem, da je kdorkoli pripravljen poslušati v tem državnem zboru. Ampak doklerso naše odločitve nesankcioniranje, dokler nobenega od nas seveda nič ne stane, kako se bo odločal za karkoli, ker veste, da javni denar je od nikogaršnji denar, kako se z njim dela, tudi vemo. V nadaljevanju, gospod Pogačnik, kandidat za kmetijskega ministra. Po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke smo veseli, da prihaja do zamenjave na tem področju. Prepričani smo, da je vodenje kmetijskega resorja pod gospodom Butom bilo dosti premalo učinkovito, da je to eden izmed tistih resorjev, ki ne da je naredil samo majhen korak naprej, ampak je naredil celo korak nazaj, predvsem kar se tiče pridobivanja, ampak ne finančnih sredstev, ampak obveznosti, naj si bodo v obliki nove administracije in pa seveda pridobivanja obveznosti za slovenskega kmeta in pa s tem njegovo postavitvijo v primerjavi z nekonkurenčnim položajem v okviru s sorodno dejavnostjo v okviru Evropske unije. Iskreno upamo, da gospod Pogačnik kot bodoči minister ne bo nadaljeval z delom, kot ga je pred njim začrtal gospod But. Prav tako iskreno upamo, da se na ministrstvu za kmetijstvo več ne bo odvijal takoimenovani turizem za javne uslužbence, ki so blizu ministrstva za kmetijstvo. Naj povemo, da so samo v letu 2001, to je pač, žal, edini podatek, ki ga imam, in je pridobljen napodlagi poslanskega vprašanja, ki sem ga zastavil v tistem letu samo iz naslova takoimenovanega turizma, potovanja uslužbencev ministrstva za turizem oziroma služb v okviru tega ministrstva je bilo izplačanih dnevnic za preko 100 tisoč ameriških dolarjev.Kje pa so še ostali potni stroški in pa kilometrina?! V enem letu so ravno na tem ministrstvu, če pogledamo, to je 365 dni, vključujoč sobote, nedelje in pa praznike, ko se praviloma ne dela, je bilo narejenih preko 620 različnih obiskov, ekskurzij, razgovorov, obiskov sejmov, itd. Iz poznavanja tega dejstva smo lahko po eni strani celo veseli, da je minister But naredil to, kar v tem obdobju sploh je, glede na to, koliko so bili njegovi najpomembnejši kadri po tujini, po svetu in po Evropi. Zato želimo oziroma smo veseli, da na področju kmetijstva prihaja do zamenjave. V nadaljevanju, gospod Cvikl, kandidat za ministra za evropske zadeve, pa moramo povedati, da je seveda kandidat dokaj znan tako temu državnemu zboru kot določenim finančnim krogom v tej naši državi. Toda žal, ta znanost ima seveda tudi negativne posledice, če po naši oceni so bili njegovi ukrepi, prijemi prej v škodo naši državi kot v korist naši državi. Po naši oceni bi gospod Cvikl, da bi pridobil zaupanje Slovenske nacionalne stranke oziroma glasov poslancev Slovenske nacionalne stranke, moral predvsem v obdobju prodaje Nove Ljubljanske banke belgijskemu KBC narediti vidnejše korake oziroma sploh narediti korake v smeri preprečitve te prodaje. Po naši oceni je bila takrat storjena velikanska škoda domačemu, slovenskemu gospodarstvu, posebej izhajajoč iz vedenja, da je leta 1994 ta državni zbor sprejel zakon o sanaciji oziroma da je ta državni zbor zagotovil finančna sredstva za sanacijo dveh bank v naši državi, tako Nove Ljubljanske banke kot Nove Kreditne banke Maribor. Za to je izdal kar nekaj serij obveznic in s tem obremenil javni dolg. Istočasno pa je ta državni zbor v prejšnjem mandatu tudi sklenil, z dvotretjinsko večino, torej ustavno večino, da bo v postopkih privatizacije bančnegasistema sprejel poseben privatizacijski zakon, ki bo vsem tistim, ki so vplačali v sanacijo, ta denar tudi vrnil. Vlada Republike Slovenije ob prodaji Nove Ljubljanske banke tega ni storila. Gospod Cvikl je bil takrat na ministrstvu za finance, bil pa je tudi v okviru Nove Ljubljanske banke. Ocenjujemo, da tako kot vedno, kadar so se dogajale take stvari, so kratko potegnili državljanke in državljani. In pričakovati bi bilo, da za kandidata za ministra ne izvolimo takega, ki je bolj ali manj posredno ali neposredno sodeloval pri takem poslu, po moji oceni enemu izmed večjih poslov transparentne kršitve slovenske zakonodaje in sprejetih zakonov zakonodajne veje oblasti. Toda vlada Republike Slovenije je v tistem obdobju bila, če ne drugače, tudi z moje strani obveščena o tej nepravilnosti. Toda tako kot vedno [[takrat je bil finančni minister gospod Rop, današnji mandatar]] so pač pokazali vso ignoranco in rekli, ja, nič ne moremo narediti, če smo leta 1994 sprejeli neko vrsto strategije glede dolgoročnega razvoja. Danes so zadeve seveda drugačne. Še nekaj je argumentov, zakaj podpore gospodu Cviklu v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke ne moremo dati. V nadaljevanju moramo pri kandidatu za ministra za gospodarstvo gospodu Lahovniku, povedati, da smo z zanimanjem brali njegovo strokovno preteklost; da smo se strinjali z marsikatero njegovo tezo, odločitvijo ali mnenjem v preteklosti, predvsem kar se tiče pivovarske vojne, kjer je po naši oceni pravilno zastopal argument domače teže. Po drugi strani pa moramo povedati, da smo bili zelo skeptični oziroma celo razočarani ob njegovi vlogi v okviru tako imenovanega BTC prevzema. Bojimo se oziroma v tem trenutku smo bili pač v dilemi - in upamo, da bomo to dilemo razrešili nad nadaljevanjem današnje seje -, ali daje gospod Lahovnik prednost kapitalu ali daje prednost državi. Po naši oceni ne smemo gledati obeh pojmov, najsi bo kapitalski interes ali državni interes, skupaj, ker žal ne gresta vedno vštric; ponavadi je treba vedeti - in verjamem, da gospod Lahovnik te zadeve pozna - in upamo, da bo znal tudi ločiti. Kar se tiče zamer do gospoda Lahovnika pa je treba povedati, da njegove želje v okviru predstavitve na matičnem delovnem telesu po spodbujanju tujih investicij imajo po naši oceni nekaj pomanjkljivosti, po moji oceni zelo pomembnih pomanjkljivosti, in sicer, kje je spodbujanje domačih investicij, kje je domači investicijski tok in kako z domačimi gospodarskimi subjekti. Zakaj nadaljevati s tradicijo gospe Petrinove, ki je ob obravnavi predloga zakona o preprečevanju omejevanja konkurence in pa zakona o prevzemih, ki smo ju temu državnemu zboru in pa vladi Republike Slovenije ponudili v sprejem v okviru Slovenske nacionalne stranke in je ministrica povedala, da zakona pač nista aktualna in nista potrebna in celo prej v škodo Republiki Sloveniji kot v njeno korist in da so v interesu države davčne olajšave za tujce. V čisto drugo smer je šla takrat težnja vlade Republike Slovenije, kot je bila težnja Slovenske nacionalne stranke. Po naši oceni se mi še vedno imenujemo Republika Slovenija, čeprav, da ste sprejeli nov 3.a. člen ustave, ki del lastne suverenosti prenaša na mednarodne subjekte, v našem primeru institucije Evropske unije in pa vojaško zvezo Nato. Navkljub vsemu pa bi morali vedeti, da so ministri še vedno ministri vlade Republike Slovenije in da smo mi še vedno poslanci Republike Slovenije. In iz tega izhaja, da bi naš prioritetni cilj morali biti državljani in pa državljanke Republike Slovenije. Žal pa se bojim, saj zadnja dogajanja v okviru tega državnega zbora in pa vlade Republike Slovenije nakazujejo, da je naš izključni moto oziroma moto državnega zbora in pa vlade le še to, ali bo po godu tujcev, ali ne bo po godu tujcem, da nekaj sprejmemo ali pa ne sprejmemo. In ko se tujci v roku meseca dni premislijo, prileti vlada Republike Slovenije z novim zakonom. To se je zgodilo, mislim, da tri, štiri mesece nazaj, z vladnim predlogom zakona o prevzemih. Ko je vlada svoj zakon že dala v proceduro, pa ga pozneje iz procedure oziroma ga jev proceduri zadržala, ker je prišlo novo navodilo na vlado Republike Slovenije oziroma opozorilo, da je predlog zakona preveč liberalen. V nadaljevanju še zadnja kandidatka za ministrico, gospa Cerarjeva. Omenjeno oziroma očitano je bilo, da se učinkovitost državnih tožilcev ne meri na podlagi števila tožb, temveč da se merijo na podlagi količine in pa teže tovrstnih zadev. Očitano ji je bilo, da je njeno delo podvrženi politični taktirki. Mogoče res, mogoče ne. Po drugi strani pa smo veseli, da si je gospa Cerarjeva upala in bila ena izmed tistih, kar seveda s posledico nosi danes oziroma pred dnevi ob pisanju našega oziroma vašega ministra Rupla, da je sprožila ta postopek tudi zoper njega, kar nakazuje vsaj na spoštovanje tiste norme enakosti pred zakonom. Tako očitkov zoper gospo Cerarjevo vsaj v okviru poslanske skupine nacionalne stranke, tovrstnih, kot so jih imeli govorniki pred menoj, ki so ji očitali nekaj, kar je storila direktno proti njim, nimamo. Imamo pa drugačen, vsebinski očitek, ki ga je vzpostavil moj kolega Bogdan Barovič na njenem zaslišanju. To je vprašanje trajnosti sodniškega mandata. Jaz iskreno upam oziroma celo verjamem, da vsi v tem državnem zboru poznate težnjo Slovenske nacionalne stranke, kako bi trajni sodniški mandat omejili. V letu 2003 smo ob obravnavanju zakona o sodniški funkciji predlagali temu državnemu zboru v sprejetje sklep o omejitvi trajnega sodniškega mandata. Takrat je navkljub jezi vodje največje poslanske skupine ta državni zbor ta sklep sprejel. Vlada Republike Slovenije seveda sklepa državnega zbora ni upoštevala. Celo več, v okviru sklopa ustavnih sprememb, ki smo jih dobili v tistem sklopu, ki nam jih je poslala Vlada Republike Slovenije, je bil na novo napisan predlog ustavnih sprememb o trajnosti sodniškega mandata. Skratka, če nekdo pridobi sodniški mandat ima ta sodniški mandat do konca, ne glede na, njegovo učinkovitost in ne glede na povzročene sodne zaostanke. Pozneje smo v okviru Nacionalne stranke poskušali ustavne spremembe na tem področju sprožiti tudi sami, a žal, kot verjetno veste, je za spremembo ustave potrebna določena količina oziroma določen kvorum poslanskih podpisov, zato nam to ni uspelo. Po naši oceni oziroma gospa Cerarjeva bi si zaslužila podporo, če bi seveda njena težnja in pa videnje sodstva v naši državi bilo drugačno. Žal pa je videnje Slovenske nacionalne stranke in njeno videnje, žal pa tudi z videnjem vlade, drugačno. Po naši oceni je sodstvo eno izmed tistih vprašanj v naši družbi, ki bi ga bilo možno na zelo enostaven način narediti učinkovito. Tako pa vidimo, da v Slovenijo prihajajo različne študije o učinkovitosti, neučikovitosti sodstva. Pred letom dni je bil opravljen tako imenovani tvining projekt, ki je izkazal, da v približno enako veliki evropski regiji, v primerjavi s Slovenijo, je seveda število sodnikov mnogo manjše, kot v naši državi, a navkljub temu je število sodnih zaostankov mnogo manjše, da je po primerjavi plač na nemški oziroma primerljivi evropski regiji so plače sodnika bistveno manjše, kot so plače sodnikov v naši državi. Tudi kar se tiče kadrovskega suporta ali strokovnega suporta vidimo, da so na boljšem slovenski sodniki, kar se tiče prostorske opremljenosti, so na boljšem slovenski sodniki. Kar se tiče učinkovitosti razreševanja posameznih zadev, je bilo izkazano, da na enem področju sodne prakse v Sloveniji sodniki razrešijo cca 600 zadev, v tej isti primerljivi evropski regiji pa preko 2000 zadev. Navkljub vsem tem znanim dejstvom in navkljub temu, da je potrebno nekako spodbuditi sodnike, jih dvigniti iz tistega položaja, pa ne mi zameriti, tudi lenivec je žival, ko se čutijo nedotakljive na vseh področjih. Žal, dosedanje delo in očitno vsaj na podlagi odgovora, ki ga je podala kandidatka za ministrico gospa Cerar, na tem področju še ne moremo pričakovati sprememb. Če bi seveda njeni odgovori bili drugačni, bi imela tudi podporo Nacionalne stranke, tako pa žal ne. Za zaključek naj povem, da nam je tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke žal, da se je predsednik vlade gospod Rop odločil, da bo kandidate predlagal temu državnemu zboru v celoti torej v listi, s čimer je seveda onemogočil, da bi se z vsakim od njih srečali posamezno in posledica bi verjetno bila, da bi imeli na posameznih področjih kvalitetnejše ministre. Verjamem pa, da je kvaliteta tisto edino,kar šteje. Ravno kvaliteta bi morala biti razlog, zakaj posameznega kandidata podpreti, zakaj ne. Premalo je, če slišimo iz naslova vodje posameznega delovnega telesa v tem državnem zboru, ta kandidat je bil pa dober ali pa celo gremodalje in slišimo posameznega predsednika odbora, da celo čestita predsedniku k tako izjemno fantastični izbiri. Seveda, to je govor človeka, ki premore malo lastnega jaza. Ampak vsaj v tem državnem zboru bi bilo smiselno, da se vsi zavedamo, da so ministri sestavni del vlade Republike Slovenije in da če hočemo, da ta vlada dela dobro, morajo tudi ministri znati delati. V Nacionalni stranki zaradi tega, ker je lista v celoti, ne moremo, za posamezne glasovati za, s tistimi, s katerimi se strinjamo, in proti, proti tistim, s katerimi se ne strinjamo, zato liste v celoti žal ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Do liste kandidatov za imenovanje ministrov in ministrice v vladi Republike Slovenije so se sedaj opredelili vodje poslanskih skupin. Sedaj vabim k besedi poslanke in poslance. Najprej dajem besedo gospe Majdi Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa kandidatka, gospodje kandidati, spoštovani zbor! Lansko leto približno ob takšnem času ste, gospa Cerarjeva, kot generalna državna tožilka v državnem zboru, dobili dve, lahko bi rekli, nezaupnici. Poročilo o delu tožilcev v letu 2001 je bilo na odboru za notranjo politiko označeno za pomanjkljivo in zaprošeni ste bili, da ga dopolnite. Skoraj istočasno pa je preiskovalna komisija, ki se ukvarja z ozadjem napada na novinarja Mira Petka, zavrnila vaše poročilo o odpravi vseh ovir za polno sodelovanje, kot ste dejali, med samo komisijo in tožilstvom. Formalno so bile sicer ovire v zvezi s poročili v prvem in drugem primeru odpravljene, vendar je slab občutek ostal. Tožilci lahko uspešno rešijo 1000 bagatelnih primerov, zalomi pa se jim na enem velikem, in v javnosti se bo utrdilo prepričanje, da niso kos hudim oblikam kriminala. Tudi v državah Evropske unije se učinkovitost pravosodja meri po tem, kako se zna postaviti proti storilcem najtežjih kaznivih dejanj, ne pa kurjim tatovom. Po štirih letih naročniki za brutalni napad na novinarja še niso za zapahi. Tožilstvo pa tudi ni bilo učinkovito, zlasti pri pregonu gospodarskega kriminala. Tu mislim na zadevo SIB, Zbiljski gaj, Orion, nakup operacijskih miz, ali pa pri preiskovanju povojnih pobojev. Tožilstvo se je največkrat odzvalo šele potem, ko so mediji obelodanili te zadeve kot velike zgodbe. Neverjetno hitro pa se je odzvalo, ko so se pojavili na primer udbovski podatki na Internetu ali v primeru nastajajoče diplomatske akademije. Tudi izidi mnogih velikih procesov, ki so postali taki tudi zaradi izjemne medijske pozornosti, h kateri ste prispevali tudi sami, so še vedno negotovi. Tu mislim na zadeve Glavar, Šuštar in še na nekatere druge. Stanje v sodstvu je kritično in se ga ne da več opravičevati s friziranjem statističnih podatkov. Zaupanje ljudi v sodstvu je padlo pod kritično mejo. Res je, da v sodstvo kot samostojno in neodvisno vejo oblasti ne sme posegati nihče od zunaj, če hočemo imeti pravno državo in demokracijo, vendar je zagotovljeno sojenje v razumnem roku ter tekoče in strokovno delo pravosodnih organov v interesu vseh, zato je država dolžna sprejeti vse ukrepe, ki omogočajo spoštovanje te ustavne pravice oziroma enake pravice po evropski konvenciji. Sodni zaostanki so eden najbolj perečih problemov. Gre za tiste vsakdanje zadeve, ko državljani ne morejo doseči svoje pravice in če jo že dosežejo, jo ne morejo izvršiti ali pa se ne morejo vpisati v zemljiško knjigo. Še vedno velja, da je pravica odložena tudi pravica odrečena. Vrh sodne oblasti že nekaj časa ponavlja, da izvršba in zemljiška knjiga ne sodita med prave sodne zaostanke, a dejstvo je, da se niti posameznik, niti firma ne more prav veliko pomagati s pravnomočno sodno odločbo, če ni izvršena. Prav tako ni mogoče reči, da neažurnost podatkov v zemljiški knjigi ne vpliva odločilno na varnost prometa z nepremičninami in s tem na pravno varnost v celoti. Najslabše so razmere prav pri reševanju izvršilnih in zemljiškoknjižnih zadev, delno tudi pri pravdnih, zapuščinskih in nepravdnih primerih. Neizvršitev sodnih odločb predstavlja enega odpomembnih problemov v sodstvu. Neučinkovita izvršba pomeni, da so bili vsi sodni postopki pred tem nesmiselni in da posameznik, ki se je obrnil na sodišče za varstvo svoje pravice, ni dosegel pričakovanega varstva. To pa je za pravno državo nesprejemljivo saj je učinkovito pravno varstvo temelj vsake resne države. Izvršitelji opravijo letno zgolj okoli 45 tisoč izvršb. Ob takšnem tempu reševanja zadev bi to pomenilo, da potrebujejo vsaj nekaj let, da opravijo z izvršbami, ki ostanejo ob koncu leta. Vaš odgovor na predstavitvi na odboru v zvezi z vprašanjem, kaj boste storili na tem področju, je bil zlasti zreduciran le na bagatelne primere. Pričakovala sem, da boste postregli s podatkov, kaj je delovna skupina, ki naj bi jo ministrstvo za pravosodje jeseni 2003 ustanovilo, ugotovila in katere ukrepe za izboljšanje stanja je predlagala. Kakšne odgovore ima pripravljene na vprašanje, kateri so razlogi za neučinkovite izvršbe? Ali je mreža izvršiteljev ustrezna in njihova učinkovitost zadostna? Ali je v zvezi s tem sodna praksa na sodiščih ustrezna in ali je ustrezna notranja organizacija dela na sodiščih? Zelo pomembno je, ali sodišča in izvršitelji ustrezno uresničujejo potrebne strokovne, organizacijske in druge tehnične ukrepe, ker se sicer lahko zgodi, da bomo živeli v državi, kjer je varstvo pravic prepuščeno samovolji močnejših. Brez zaupanja javnosti v sodstvo in njegov nepreklicen ugled ter avtoriteto ni pravne države. Najbolj pomembni so ljudje, ki delujejo na sodiščih. Sodniki lažje in bolj kakovostno delajo, če je sodstvo moralna avtoriteta. Ali so sodniki sodišča in sodstvo kot celota moralna avtoriteta, pa je v veliki meri odvisno od njih samih, pa tudi od okolja, v katerem delujejo. Izjave predpristopnega svetovalca v ministrstvu za pravosodje, gospoda Dukoffa, ki so v veliki meri sicer razjezile naše sodnike, bi bilo vredno v marsikaterem delu upoštevati. Po njegovem mnenju bi morali slovenski sodniki več delati in zunanji nadzor s strani ministrstva bi moral biti dosledno izpeljan, ker se brez učinkovitega nadzora vsak sistem spridi. Brez dvoma je treba dvigniti kvaliteto in kvantiteto ter zaostriti odgovornost. Potem ne bo več treba govoriti, da rabimo celo nagla sodišča, da bi sodni sistem pravočasno reagiral, da bi sodišča hitro registrirala in pripeljala zadeve do konca. Vašemu predhodniku v dobrih treh letih ni uspelo, bojim se, da tudi vam ne bo v šestih mesecih. Prav ugled, ki ga želite povrniti sodstvu, ni nekaj, kar lahko zgradiš čez noč, ampak gre po ministru gor ali dol, kot pravijo stari ljudje. Za vaš uspeh pa bi bila potrebna boljša popotnica. Zato bo moj glas proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Franca Sušnika. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, spoštovani kandidati, gospa podpredsednica! Čez štirinajst dni bo Slovenija vstopila v Evropsko unijo in če kdaj, bi si zdaj, v času dejanskega vstopanja v Evropsko unijo zaslužili in bi morali imeti vlado, ki je kos vsem izzivom, ministre, ki nesporno obvladujejo položaj. Na žalost lahko danes ugotavljamo, da temu ne bo tako, ker se menja tretjina vlade, ker danes imenujemo pet novih ministrov, ki niti slučajno ne bodo mogli opravljati svoje naloge v času vstopa v Evropsko unijo tako, kot bi jo ministri morali. To predvsem tudi zaradi tega, ker je povsem jasno, da se že en mesec po teh ministrstvih vsi ukvarjajo samo s tem, kdo in kakšen bo minister, ter s tem, kaj pa bo z mano pod novim ministrom. To ukvarjanje vseh uslužbencev na teh ministrstvih samih s seboj se bo nadaljevalo tudi po nastopu mandata. Potem pa pridemo še v čas letnih dopustov in mandat se zaključi. Realnost je takšna. Pred nekaj meseci sem lahko v tem državnem zboru od enega od poslancev slišal in dobro sem si zapomnil, ko je bilo rečeno, da v primeru izbrisanih človekove pravice nimajo cene. To, kar se zdaj dogaja kot končna posledica zapletov, ki so nastali zaradi politike razreševanje izbrisanih, me vse bolj preprečuje v to, da je dejansko temu tako. Nihče ne zna danes pravilno oceniti, kakšni bodovplivi, predvsem na realni sektor. Mislim predvsem na novo postavljenega ministra za gospodarstvo in kmetijstvo, ki v največji meri predstavlja ta realni sektor, in kakšni bodo vplivi te menjave na naše vstopanje v Evropsko unijo tudi z vidika menjave ministra za evropske zadeve. In iz tega vidika je tisti medklic še kako razumljiv. Cena človekovih pravic na konto izbrisanih, tudi z vidika menjave tretjine ministrov v vladi, predsednika vlade gospoda Ropa, bo verjetno visoka. Poglejte, enostavno se ni mogoče znebiti enega čudnega, morečega vtisa, ki sem ga bil deležen ob spremljanju novic, ki so spremljale podajo odstopnih izjav ministrov ljudske stranke. Zdelo se je, kot da je tem gospodom padlo z ramena eno težko breme. Z nasmehom in prav z olajšanjem so podali tiste svoje odstopne izjave. Jaz jih kar razumem. Odstopali so ministri, ki so odgovorni in ki bodo morali, in bi morali prevzeti največje breme odgovornosti za vse neizživete izzive in probleme, s katerimi se bomo soočali z vstopom v Evropsko unijo. Jaz sem bil ob predstavitvi kandidata dr. Pogačnika, kandidata za ministrstvo kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, presenečen, ker je v svoji oceni stanja praktično potrdil vse tisto, na kar smo mi ves čas mandata ministra Buta opozarjali. Potrdil je zgrešeno kmetijsko politiko ministra, iste vlade, katero zastopa in ki ga zamenjuje. Večje potrditve s strani strokovnjaka, s strani prvega veterinarja, večje potrditve nepravilnosti delovanja tega ministrstva si enostavno ne morem želeti. Moram upravičeno povedati, da sem bil presenečen, da nisem pričakoval takšne ocene stanja gospoda Pogačnika. Je pa tudi dosti kritično in pa z občutkom za čas povedal, da v štirih dneh, od kar je kandidat, ni mogel predstaviti bolj celovite ponudbe, ker pri napovedi razreševanja vseh zgrešenih potez bivše kmetijske politike je bil pa že bolj previden. To mu ne nazadnje ne zamerim, je pa dejstvo, da sem prepričan, da je področje kmetijstva, kjer izgubljamo praktično vso suverenost, največ za postoriti in da bo tukaj tudi največ problemov pri vključevanju v Evropsko unijo. Vprašanje je zdaj samo, ali bo vaše ministrstvo, gospod Pogačnik, kos tem izzivom, ob dejstvu, da praktično samostojno in suvereno niti vi oziroma vaše ministrstvo niti vlada ne bo mogla ukrepati, ker je po mojem prepričanju preveč zamujenega. Pojavlja se eno bistveno vprašanje, ali boste lahko, jaz mislim, da ne, ker vam bo čas ušel skozi prste, zagotovili primerljive pogoje kmetovanja, primerljive s sosednjimi deželami, z deželo Koroško, z deželo Furlanijo-Julijsko krajino. Tukaj so razlike v pogojih kmetovanja tako velike, tako očitne, da enostavno ne prenesejo nobene kritike in bo ukrepanje nujno in potrebno. Ves nadstandard, ki si ga je, kmetijska politika pod vodstvom ministra Buta umislila, je treba revidirati. To ste tudi napovedali. Jaz vam, bom rekel, srčno želim, da bi uspeli, ne glede na to, kar sem že prej rekel, da so pred vami dopusti pa zelo kratek mandat, da bi to naredili. Stanje na kmetijstvu je dejansko zelo problematično. Kdor ne bo znal ustaviti slabšanja ekonomskega položaja slovenskega kmeta, kdor ne bo znal ustaviti propadanja slovenskih kmetij, to je problem, ki mu ministrski kandidat, gospod Pogačanik, tudi ko boste minister, sploh zaradi kratkega časa, ne boste kos. Mislim, da boste imeli zelo velike in hude probleme, ki se bodo pokazali z vstopom v Evropsko unijo; tu bo hudo. V zvezi s tem bi spomnil še na eno od stvari, ki ne nazadnje kažejo tudi na uspešnost delovanja gospoda Potočnika kot bivšega ministra za evropske zadeve. Vsem nam je znano neprijetno dejstvo, da bo s 1. majem usposobljen z vidika izvajanja veterinarsko-sanitarnih kontrole živil samo en mejni prehod na schengenski meji s Hrvaško. Kakšni bodo problemi, upoštevajoč to dejstvo, se nam najbrž niti ne sanja, niti meni niti vam, ob dejstvu, da je naša živilskopredelovalna industrija zelo povezana in ima velik trg na območju republik bivše Jugoslavije. To je zelo velika napaka, ki se ne bi smela zgoditi in ki jo morate čim prej popraviti, ker bo drugače prišlo do še večjih problemov, kot bi sicer prihajalo. Celo vrsto nesmislov kmetijske politike smo vam nanizali, spoštovani gospod kandidat, ob vaši predstavitvi. Nekaj odgovorov je bilo hitrih, pričakovanih, o nekaterih zadevah, razumljivo, tudi zaradi časa niste razmišljali oziroma vam čas ni dopustil, da bi. Vendar mislim, da je treba več kot šest mesecev trdega dela, da se popravi vse tisto, kar je bilo na tem področju zamujenega. Zaradi tega in predvsem zato, ker vas danes potrjujemo, nove ministre kot listo, ter zaradi znanih zapletov in nesoglasij med zunanjim ministrom in kandidatko za ministrico za pravosodje ne bom podprl te liste, ker ne nazadnje to kaže tudi na to, da bo delovanje vlade v tem kritičnem obdobju okrnjeno oziroma vsaj moteno, če ne kaj več. Kar se tiče gospoda kandidata Lahovnika, ki ima ambicije prevzeti ministrstvo za gospodarstvo. Mislim, da tu niste odgovorili na eno najbistvenejših dilem oziroma je šel vaš odgovor v smeri tega, da ministrstvo za gospodarstvo ni odgovorno za plačilno nedisciplino, ki predvsem obremenjuje in otežuje pogoje delovanja malih gospodarskih subjektov, ki že tako ali tako nepripravljeni vstopajo v Evropsko unijo. Mislim, da vam je tu najbrž ušlo in da boste kljub vsemu to upoštevali pri svojem delovanju. Nepripravljenost na področju kmetijstva in nepripravljenost malih in mikro podjetij za vstop v Evropsko unijo so najbolj ključni problem, in problem, ki se bo potenciral oziroma prišel do polnega izraza takoj v prvih mesecih vstopa v Evropsko unijo. Zato vas tudi čaka na tem področju težko delo. Jaz upam, da boste uspeli prepričati ljudi na ministrstvu, da bi začeli delati in razmišljati drugače. Tudi z zamenjavo ministra se ne naredi vsega. Na ministrstvu za gospodarstvo se stvari niso odvijale tako, kot bi bilo treba. Na to smo vseskozi opozarjali. To je verjetno ugotovil tudi gospod predsednik vlade in je to verjetno tudi povod za njegov predlog za zamenjavo ministrice za gospodarstvo in to v takem neugodnem času, pred iztekom mandata. Kot sem že povedal, ne bom glasoval za listo. Še enkrat izražam prepričanje, da zamenjava tretjine vlade v tem obdobju, v obdobju vstopanja v Evropsko unijo in pa v obdobju pred zaključkom mandata za Slovenijo ni dobro. In na žalost, še enkrat poudarjam, na žalost je do tega prišlo predvsem zaradi neustrezne politike razreševanja problematike izbrisanih. To je nesporno. Če bi to problematiko, problematiko tako imenovanih izbrisanih ne postavljali v ospredje vseh problemov v Republiki Sloveniji, bi se ne zgodil odhod ministrov Ljudske stranke iz vlade. Tako se je ponovno zgodilo tisto, kar se ne bi smelo, da zaradi favoriziranja peščice ljudi bomo nosili vsi Slovenci in Slovenke posledice. Kar se bo nesporno zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim kandidatko za ministrico za pravosodje, gospo Zdenko Cerar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane [[...]]
Gospa Zdenka, lahko vstanete prosim?
[[...]]gospe poslanke in gospodje poslanci! Jaz bi vas prosila za dovoljenje, če lahko sedim, ker bi si želela pomagati s podatki, ki jih imam tu pred seboj. Ali mi dovolite, gospa predsednica?
Praksa pač je v tej dvorani, da [[...]]
[[...]]stojimo. Ja, tako kot pred sodiščem. Torej se moram ravnati po vaši praksi. Danes je bilo izrečenih tu kar nekaj podatkov, ki bi vam jih želela pojasniti, ker kažejo drugačno sliko, kot ustreza dejstvom, ki so meni iz prve roke poznani. Vi me ocenjujete danes kot osebo, ki je na področju pravosodja imela odgovorno funkcijo, in iz mojih dejanj, iz vaših ocen izhajate tudi pri svoji oceni, ali bom sposobna delo ministrice opraviti tako, kot zahtevajo interesi te države. Jaz bi vam želela dati nekaj podatkov in vas prepričati, da se motijo tisti, ki mi pripisujejo toliko negativnosti, zlasti pa nezakonitosti. Moram priznati, da niti ene nezakonitosti ne priznam. Lahko, da sem se kdaj zmotila, zagotovo pa nisem delala drugače, kot zakon veleva. Prva pripomba je na splošno pavšalna obdolžitev, da smo preganjali samo kurje tatove in da so vsi drugi kriminalci s težkimi kaznivimi dejanji na prostosti. Resnica je obratna. Državni tožilci smo se ravnali po vašem napotku in smo za ta kriminal, ki ga imenujete, hudi kriminal ali pa kurje tatove, uporabili alternativne metode. Tista kazniva dejanja, kjer je predpisana kazen do 3 let zapora, so bila obravnavana po odloženem pregonu, poravnavanju in kaznovalnem nalogu. In lahko vas razveselim s podatkom, da smo bili tožilci tukaj zelo uspešni. Če naj ponazorim, smo opravili delo za 13 okrajnih sodnikov za celoletni pripad. Torej kriminal kurjih tatov je bil obravnavan prvenstveno na način, ki je državi prihranil stroške za sodne postopke in je sodišča razbremenil sodnih opravil, da so se lahko posvečala drugim pomembnejšim zadevam. Naslednja žalostna ugotovitev je pa ta, da so, žal, naši zapori in pripori prepolni. Niso prazni. Poglejte si to. Jaz mislim, da to pravzaprav ni v čast naši državi, saj Slovenija ni kriminalna država, vendarle je pa to posledica dejstva, da smo eno pomembno geografsko tranzitno področje in obravnavamo, ne samo naše lastne državljane, ampak tudi tiste, ki se bodisi kot člani organiziranih združb ali na drug način znajdejo v rokah naše pravice. Za ponazoritev tega, da je bil kriminal, ki je bil obravnavan, v recimo preteklemletu nazaj, zelo pomemben, vam povem, da smo dosegli v letu 2003 pet kazni 30-ih let zapora. To je maksimalno predpisana kazen, ki jo je možno v naši državi izreči. In na spolnih področjih, kjer ste nam dali napotek, da moramo biti strožji, sta bili pravkar izrečeni kazni 19 let zapora, 15 let zapora in še veliko zapornih kazni na področjih, kjer smo bili včasih priča samim pogojnim obsodbam. To videnje, kako je organ pregona, državno tožilstvo, in zdaj govorim tudi za sodišče, kajti moja naloga bo pogledati v vse resorje, je krivično. Sodišča so bila tista, ki so izrekala takšne sodbe, po ogromnih megalomanskih procesih, naj omenim samo našo skupnost državnih tožilcev za posebne zadeve, ki preganja samo organizirani kriminal, je v letu 2003 "zaslužila", v narekovajih, 160 let zapora. To so bile številne obravnave, samo ena naša tožilka je od maja do septembra na Ptuju bila udeležena v 52-ih obravnavah, kjer je bilo 22 obtožencev, bila je obsodilna sodba. Ne vem, koliko je bil seštevek zapora, ni pomembno, ampak hočem vam povedati, kakšni napori so bili vloženi, in to že v fazi odkrivanja, kar pomeni delo policije. Nato pride delo tožilca, ki ima pregon in nato pride sojenje, sodstvo, ki izreče kazen, sankcijo ali pa oprostilno sodbo. Lahko ponovim ta podatek da smo v preteklem letu, letno poročilo bo vsak čas na vaši mizi, dosegli visoko stopnjo obsodilnosti, neupoštevaje zavrnilne sodbe, ki so večinoma stvar sodišča, 90% obsodilnih sodb. Je pa pravilno tako, da državni tožilec ne uspe vedno z obtožbo, kot je zastavljena, kajti kriterij, ki vodi pri delu tožilce, ni kriterij, po katerem se morajo ravnati sodniki, to sta dve različni stvari. Tožilec gre v pregon, če je podan utemeljen sum, da je nekdo storil kaznivo dejanje, sodišče pa obsodi le, če je 100% gotovost. In tako je tudi prav. Slaba država bi bili, če bi izkazovali previsoko stopnjo obsodilnosti in na drugi strani premajhno stopnjo kazenskega pregona. Ta ocena je zagotovo v vaših rokah, samo poudarila sem te elemente, da boste vedeli, da je ta pavšalna ocena, ki je bila danes izrečena kot očitek slabemu delu tožilstva pod mojim vodstvom, ne drži. Še tole moram povedati. Ko sem jaz prevzela leta 1999 državno tožilstvo, je bilo zaostankov 7 tisoč spisov, od tega jih je bilo več kot 1000 več let v predalih tožilstva. Že 2 leti posluje tožilstvo brez zaostankov. Mi imamo 3 mesečni razumni rok reševanja, ki smo si ga sami postavili. Spomnite se pri svojem delu, da nikoli državni tožilci v tej državi nismo bili problem za Evropsko unijo, mi smo vedno izpolnjevali vse kriterije, mi smo imeli tako rekoč moderno zakonodajo, ne le na papirju, ampak smo jo tudi izvrševali in v tem je posebnost naše Slovenije. Ne v tem, da imamo zakone, zakone imajo tudi drugi, ampak, da jih izvršujemo. Naj poudarim še to, da v lanskem letu, ko ste nam dali v roke kaznovalni nalog, ki je pričel veljati 13. julija 2003, septembra je stekel, imamo v teku že 638 primerov, od tega je 141 primerov že razsojenih. To je tista aktivnost, ki jo jaz cenim in po kateri mislim, da je potrebno ocenjevati uspešnost neke institucije. Zagotovo vem, da se uspešnost del institucije in predstojnika ocenjuje tudi po konkretnih primerih in tistih, ki se vam zdijo sporni in jih vedno poslušam, so mi jih danes prav tako oporekali kot neuspeh mene osebno in tožilstva. Naloga predstojnika je objektivna odgovornost in na tem področju mislim, da sem naredila po svoji oceni veliko. Vzpostavljena je kontrola, vzpostavljeni so strokovni pregledi, prenos znanja navzgor navzdol in vendarle, nekaj pa ostaja. In to je samostojnost in neodvisnost tožilca in sodnika. Nihče ne more v tej državi po zakonu, ki ga imamo, dati tožilcu napotek ali pa navodilo, kako naj reši konkretno zadevo. Konkretne zadeve na prvi stopnji obravnavajo okrožni državni tožilci, ne pa jaz, nimam jaz v predalu SIB banke, jaz nimam v predalu nobene od teh zadev, jaz jo dobim na mizo takrat, kadar je nekdo nezadovoljen in vloži nadzorstveno pritožbo ali pa kadar se na strokovnem kolegiju pogovarjamo, kako bi bilo možno vzpostaviti boljše medresorsko sodelovanje, neko zadevo pospešiti na določene nivoju. To navadno delamo na kolegiju. Ta način je ne samo po zakonu, ampak tudi v praksi. Ko sem jaz nastopila funkcijo generalne tožilke, sem čisto vse zadeve, ki so se prej nahajale na višjih tožilstvih ali pa v skupini kot izjemni primeri, dala prvi stopnji v redno delo. Tako je šla tudi zadeva Kos-Ranc. In naj začnem s to zadevo, večkrat sem jo že pojasnila, pa morda še enkrat. Gospa Barbara Brezigar je imela to zadevo, ko je bila vodja skupine, in je naredila predlog za preiskovalna dejanja. Rekla sem, da bi bilo dobro, če obravnavamo to na kolegiju vrhovnih tožilcev, in smo jo obravnavali. Z njenim podpisom in nedotaknjen je šel ta predlog na sodišče. To se lahko preveri, to je spis, ki ga ima sodišče v arhivu, tu se ni mogoče zlagati. Jaz nisem nikomur preprečila, da bi ta zadeva kamorkoli šla. Ko pa se je zadeva na sodišču rešila, je bila pa sprejeta novela [[ta parlament jo je sprejel]] , ki je skupini dala organizirano pristojnost; prej je imela skupina pač v delu zadeve, ki jim jih je dodelil generalni državni tožilec, gospod Drobnič, ki je bil pred mano. On je dodelil skupini določene zadeve, določne spise. Ni bilo zakonite podlage, ki bi ga omejevala pri tem dodeljevanju. Leta 1999 pa ste sprejeli zakon, novelo, o državnem tožilstvu, kjer ste rekli, skupina obravnava samo organizirani kriminal, in to je takšen, kjer je delovanje v organiziranih podjetniških združbah, na področju mamil, drog, pardon, na področju prostitucije, prometa z ljudmi in, takšne najtežje oblike kaznivih dejanj, če gre za vsedržavni pomen ali celo za mednarodne povezave. In tega se strogo držim. Zato je ta zadeva, kjer je bilo kaznivo dejanje, ki je pravzaprav v sumarnem postopku, ima samo do treh let predpisano kazen, šlo redno okrožnemu državnemu tožilstvu v Ljubljani. In bila je ovadba zavržena. Poudarjam, da jo je zavrgel pristojni okrožni tožilec. In tu sta bila dva oškodovanca. Oba sta bila poučena, da lahko nadaljujeta pregon kot oškodovanca v roku osmih dni. Tako kot v zadevi Depala vas. Enako je bilo. Tam je bila ovadba zavržena, Smolnikar je bil podučen, da lahko prevzame pregon, in ga je prevzel. In ker ga je prevzel, se je zadeva vrnila na sodišče, bila je uvedena preiskava. V tem primeru oškodovanca nista štela zapotrebno in ga nista prevzela; šla sta oziroma eden od njiju v civilno tožbo. Civilni postopek ima pa povsem drugačna pravila kot kazenski. Zato teh dveh postopkov ni mogoče enačiti. Tu gotovo ni mesto, da bi zdaj strokovno to razlagala, ampak takšna je bila ta usoda v tej zadevi. Ko govorim o konkretnih zadevah, stalno očitek SIB banka, Orion in še nekateri, Zbiljski gaj. To so pač, kako bi rekla, poimenovanja, ki so razumljiva za ljudi, ker vedo, da so bili to dogodki, v katerih je bilo veliko število ljudi in firm udeleženih. Ampak za državnega tožilca poimenovanje na takšen način ne pomeni ničesar. SIB banka je za nas ime, dejanje, kraj, čas, kaj? Samo tako lahko obravnavamo zadevo. In ni res, da smo dobili od mestne občine Ljubljana, skupine poslancevSDS, ovadbo. Dobili smo magnetogram, na katerem je bila zabeležena seja mestne občine, ko so se poslanci prepirali o tem, ali naj se banka kupi ali ne. Eni so bili proti, eni za. Takšne vloge ali, kako bi rekla, materiala ni bilo mogoče šteti za ovadbo. Tu ni bilo ne imena, ne dejanja. In še nekaj moram poudariti, tožilec ne more postopati prej, preden je dejanje storjeno. Mi vedno pridemo kasneje, policija pride prva, potem ko je dejanje storjeno. Če banka ni kupljena, ni mogoče reči, kako bo in kaj bo. In prvikrat smo lahko resno pričeli to zadevo obravnavati, ko smo dobili poročilo revizijske hiše. Tam pa so bili poslovni dogodki, imena, kdo je kaj odločil. Kaznivo dejanje pomeni, da se ti pregrešiš zoper neko dolžnost, da nekaj napraviš narobe, in še z namenom mora biti. Pri nas ni dovolj, da je samo administrativna napaka. To bo gotovo naša država zelo točno razumela pri sredstvih Evropske unije, kjer se točno loči, kaj je finančna napaka ali administrativna napaka, kaj je pa kaznivo dejanje ali pa kaznivo ravnanje. Tam mora biti še namen in denar gre drugam ali pa sredstva drugam, kakor bi bilo prav, kakor je v zakonu, v predpisih ali v poslovnem sklepu, v pogodbi določeno. SIB banka se je torej obravnavala in pravkar bo šla na sodišče v zahtevo za preiskavo. Ovadba, kot veste, je bila podana konec decembra leta 2003, ogromno materiala je policija preučila in tri osebe so v ovadbi omenjene. Te tri osebe bodo šle pred sodišče. In enako je zgodba z drugimi kaznivimi dejanji, z drugimi aferami. Ni res, da so v predalih tožilcev. Niso. Vam bom povedala nekaj, Rdeči križ imamo obtožnico v Kopru, vse ostale v zahtevi za preiskavo. Zbiljski gaj je pri policiji, se še odkriva. SIB banka, kot sem povedala, gre na sodišče, formira se zahteva za preiskavo. BTC imamo že več kot šest mesecev zahtevano za preiskavo pred sodiščem. Zavarovalnica Triglav pri policiji. Metalka - zahteva za preiskavo pred sodiščem. Elan je bil danes omenjen, dela policija na njem, torej je v dopolnitvi ovadbe, ni na tožilstvu je pri policiji. Sicura že tri mesece je zahteva za preiskavo na sodišču, torej je tudi na sodišču. Klinični center, spregledali ste operacijske mize, štiri odgovorne osebe in pravna oseba vse zahteve za preiskavo pred sodiščem. Jaz seveda zelo težko povzamem tiste konkretne primere, ki koga zanimajo, ampak, recimo, tudi veterinarska uprava verjetno bo morda z njegovega področja - vse je v zahtevi za preiskavo pred sodiščem. Ne bi vas utrujala s temi konkretnimi primeri, jaz sem jih navedla samo zato, da vas prepričam, da jaz vedno govorim eno in isto. Jaz govorim resnico, ki jo lahko podprem z argumenti. To greste lahko pogledat v naše evidence in videli boste, da sem vam povedala resnico. Drugih dejstev, ki jih ne morem dokazati, ne bom navajala. Sedaj pa kritike na tri moje kolege, državne tožilce. Zelo krivično je bilo danes to, da ste uvrstili Fišerja, Boljtetovo in Glavarja v en koš, in to pod korupcijo. Tako se pa z ljudmi ne dela. To sem pa zelo razočarana, da lahko te tri primere nekdo sploh gleda z enakimi očmi Fišer Gorazd je bil vodja okrožnega tožilstva, ki je proti predpisom razporedil svojo prijateljico na višje mesto. Ona je svoje delo sicer opravila. In je zaslužila tisti dohodek, ki ga je dobila, čeprav ni delala tam, kjer bi smela. In on je bil zaradi tega prekrška, ki smo ga ocenili, da škoduje ugledu državnega tožilstva, razrešen z mesta vodje okrožnega državnega tožilca v Ljubljani. Mislim, da je to dosti huda in dosti ustrezna sankcija. Jaz sem to predlagala. In povem vam, da je šlo dvakrat do vrhovnega sodišča, sedaj je pravnomočno. Da ne bi mislili, da je tako lahko pri nas doseči neko kazen v disciplinskem postopku za nekoga. Sedaj se vam zdi, da je to evidentno, jutri, ko boste sodili, boste rekli, kaj pa je to takega. Tako je to. Druga stvar. Boljte Jožica. To je dolgoletna tožilka, dobra operativka. Sedaj je naredila eno napako v svojem vedenjskem okviru in ocenila sem jo tudi za tako hudo, da sem predlagala razrešitev z mesta vodje skupine. Skupina državnih tožilcev je naša elitna enota. Naša vrhunska enota. Mi ne moremo imeti na njenem čelu človeka, ki je kakorkoli suspekten tudi v vedenju. Tu gre za mednarodno nastopanje. In zato, je moja pobuda pri ministru za razrešitev z mesta vodje. Ampak iz službe jo pa zato jaz ne bi metala, oprostite, ne. Moja ocena je, da moraš ceniti zasluge človeka, ki je delal in je napravil veliko dobrega. Ko je naredil napako, pa odmerjeno. Tako kot sodnik. Individualno. Lahko so dejanja enaka, ljudje pa niso. Zato so tudi kazni različne. In mi na meni da kaznujem, jaz sem dala samo pobudo. Mislim, da bo naša vlada, ki je za to pristojna, znala pravilno oceniti, do kolikšne mere je treba sankcionirati ta primer. Oba operativca, ki še vedno delata in služita kruh na tožilstvu, se nikakor ne moreta primerjati z zadevo Glavar. Kolega Glavar, moj kolega je bil, je padel v korupcijske vode. On je pa v pravnomočno uvedenem kazenskem postopku zaradi korupcije. Te napake, ki sta jih naredila moja kolega, Fišer pa Boljtetova, eno je prekršek, drugo je kršitev ugleda, ne moremo primerjati s kazenskim postopkom za korupcijo. In rada bi videla tožilskega predstojnika v katerikoli državi ali pa vlado, ki bi obdržala na mestu vodje nekega tožilstva človeka, ki je v pravnomočno uvedenem kazenskem postopku zaradi korupcije. Jaz mislim, da ne. In mislim, da se Glavar po krivem očita meni. Tožilci smo naredili svoje delo. Mi smo zadevo dali pred sodišče. Zakaj je sodišče ne razreši, je v njihovi pristojnosti. Verjemite mi, da če bom ministrica za pravosodje, da bom to temeljito pogledala, kajti manevri, ki se v tem postopku izvajajo, kar naprej mečejo slabo luč na vse, ki so v zadevi delali. In moram reči, da to delo ni bilo ravno lahko. Moram povedati, da smo pregledali celotno poslovanje tega tožilstva in da so tožilski kolegi na Ptuju dostikrat po krivem doživeli obsodbe ali pa nezaupanje pri svojem delu zaradi tega, ker se je tam pač zgodilo, kar se je zgodilo. Na noben način pa te sodbe vrhovnega sodišča, ki je bila pojasnjena, ni mogoče tretirati kot napačno odločitev vlade ali napačno odločitev mene, ki sem bila pobudnica za to, ker je jasno, da je zadeva jasna, samo vlada v času, ko je bil ta primer na mizi, ni imela tiste prakse, ki jo danes zahtevajo zvišani standardi sojenja. In sicer, sodišče stoji na stališču, da je treba za vsako odločbo imeti tudi dejansko obrazložitev. Samo te obrazložitve ni bilo, dejstva so bila pa vsa enaka, takrat, kakor so tudi danes. Zadeva Rupel. Ja, za mene je bila to resna zadeva. In ne vidim, zakaj bi bilo narobe, če sem to rekla. Pa še marsikakšna druga je resna, samo niso me vprašali, da bi to rekla. Jaz ne hodim nikoli na televizijo na svojo pobudo, vedno me prosijo, pa dostikrat smo odklonili. Vendar je pritisk javnosti na naše primere tako hud, da je zelo težko odreči. Zakon o medijih pa pravi, da mora vsak predstojnik dati novinarjem popolne, točne in pravočasne informacije. In v tem mlinskem kamnu se nahajamo vsi predstojniki v pravosodju, kjer imamo primere, kjer moraš na eni strani ščititi zasebnost ljudi, ki so vpleteni v določen primer in na drugi strani javnost terja, da povemo, kaj se je zgodilo. Tu loviti ravnotežje je zelo težko. Mislim, da sem ga kar dobro. Pravzaprav je bilo treba v tej zadevi, ki se stalno ponovno omenja, tako kot v vseh drugih preizkusiti utemeljenost suma na sodišču. Samo to smo naredili. Slabi tožilci, ki tega ne bi naredili, če urad za preprečevanje korupcije oceni, da je zadeva takšna. In da ne bi pozabila povedati, ovadb zoper naše funkcionarje, od vrha do občinskih funkcionarjev, je zelo veliko. Zelo veliko kritičnih zapisov dobivamo in vendar vsak primer posebej presodimo, ali je podlaga za postopek ali ne. Zagotavljam vam, da to delamo. In rada bi se zahvalila gospodu Pečetu, ki je bil sposoben narediti distinkcijo, da nekaj mi je pri tem človeku všeč, nekaj mi pa ni všeč. In vedno je tako, kadarkoli primer obravnavaš, so določene stvari, s katerimi lahko soglašaš, s kakšno pa ne. In zdaj prehajam na tisto, ki gospodu Zamerniku ni všeč. Naše sodelovanje v komisiji, mislim, da je bilo zelo v redu, da smo opravili veliko delo, bila pa je dilema v tem, kakšne so pristojnosti in pooblastila državnega zbora kot ene veje oblasti do pravosodja kot druge veje oblasti. Naše tolmačenje, ki je bilo na preizkušnji pred tem primerom Petek že prej dvakrat, je bilo takšno, da parlamentarna komisija ima cilj, da poišče, ali so v določnem primeru vpleteni na nedopusten način nosilci javnih pooblastil politični nosilci, politiki. Sodniki, tožilci nismo politiki, mi ne moremo biti predmet preiskave. Mi imamo delovno imuniteto Tukaj je tudi povezan mandat, saj ne bi mogli odločati, če bi se za vsako odločitev tresli, kdaj nas bo nekdo poklical na odgovornost. Naša kontrola so, za tožilce sodišče in oškodovanci, za sodišča pritožba, tja do ustavnega sodišča. To je kontrola, ki jo zakonodaja predvideva. Ne moremo pa prepletati dela enega odkrivanja storilcev kaznivih dejanj, ne moremo prepletati z odkrivanjem nosilcev političnih javnih pooblastil. In to smo tukaj razčistili, pomagali smo si s pravno stroko. In pri zadevi Petek samo še tole. Kakšna je pravna opredelitev dejanja, je strokovno vprašanje. In politika se tukaj pač ne more mešati. Lahko vi mislite tako ali tako, še to vam lahko povem, da niti sodišče ni vezano na pravno opredelitev tožilca. Mi lahko nekaj ocenimo za umor, oni bodo šli na nekaj drugega, recimo, na povzročitev smrti iz malomarnosti; ali pa mi lahko kvalificiramo v tem primeru kot posebno hudo telesno poškodbo in bo šel nekdo na poskus umora - ali obratno. Največkrat je obratno, da gremo tožilci v strožjo kvalifikacijo in se potem lahko pride do milejše, ampak tukaj pa moram povedati še enkrat, da pravna opredelitev dejanja ni imela čisto nobenih posledic. Prva tožila Jelka Štumberger Mlakar je šla na posebno hudo telesno poškodbo zato, ker je zdravnik gospoda Petka, ko ga je v bolnici diagnosticiral in oskrbel, ugotovil, da ima tako hude telesne poškodbe, da bi bilo lahko v nevarnosti njegovo življenje. To je pa po kazenskem zakoniku posebno huda telesna poškodba. In zadostna pravna osnova je bila, da so bile lahko uporabljena posebna operativna sredstva in metode, in postopek je stekel. Seveda, ko se kasneje podatki pridobijo in se ugotovi, s kakšnim sredstvom je bilo narejeno, kako so se udeleženci obnašali, se lahko pride do drugačne pravne opredelitve, in tako je zdaj obtožnica vložena za poskus umora, torej po najstrožji možni kvalifikaciji. Gospa Jelka Štumberger Mlakar je bila neštetokrat predmet kritike, kako ni pravilno delala, jaz ponovno poudarjam, njeno delo lahko strokovno ocenjujejo njeni predstojniki, naša revizijska komisija in nihče drugi. Pa sodišče je njena kontrola, če slabo toži, jih bodo oprostili, če zavrže ovadbo, pa ni prav, bo oškodovanec uspel. To je to, ne moremo se vtikati - jaz tudi ne morem ocenjevati dela drugih institucij in tega tudi ne počnem. Mi nikoli ne komentiramo sodb. Zoper sodbe imamo pritožbo in to je prava pravna pot v pravni državi. Kaj se je zgodilo? Časopis je objavil plačo, najvišjo plačo v Slovenj Gradcu, napačno jo je pripisal Jelki Štumberger Mlakar, bilo je za nekega njenega kolega, ki je tisti mesec dobil poračun - od januarja pa do junija je dobil poračun nazaj, ker je v plačilnem razredu napredoval. Bil je dan popravek v temu časopisu in mislim, da je bil popravek tudi objavljen, samo seveda, žal, ga vsi ne beremo. Beremo takrat, ko je prva novica, popravkov pa ne. Torej tu je premišljevala, ali bi šla v kakšne druge postopke. No, za to se ni odločila. Mislim, da sem v glavnem na primere odgovorila. Gospa Zupanova me je pozvala, da bi povedala, kakšne so bile ugotovitve komisije, ki je ugotavljala razloge pri izvršbi. To sem proučila, samo sem štela, da ste verjetno z njimi seznanjeni. Torej, naloge skupine, ki jo je ustanovilo ministrstvo za pravosodje, so bile, da bi se ugotovili razlogi za zaostanke na področju izvršbe. In ugotovilo se je, da so deloma na strani izvršiteljev, da je še neustrezna mreža izvršiteljev, da imajo velike probleme s pridobivanjem podatkov o dolžnikih, da imamo napačne dolžnike, ker firme, recimo, propadejo, pa se ne ve, kdo jepravni naslednik; da niso še ustrezno organizirani in se še ne poslužujejo vseh možnih oblik. To glede izvršiteljev. Drugi udeleženci pa prav tako povzročajo nepotrebne zaostanke, ker so izvršilni predlogi nepopolni, nimajo vseh potrebnih podatkov, včasih so vloženi, ne da bi bile plačane takse, niso vsi možni izvršilni predlogi podani, predlagajo se daljši časovni odlogi; in, seveda, nesolventnost dolžnikov. To je največja ovira, na katero seveda zelo težko vplivamo. No, teh razlogov je več. Eden glavnih, ki sem ga navedla, je izvršba na podlagi verodostojne listine zaradi množičnosti primerov. Vsak račun, ki ni plačan, je lahko podlaga za izvršbo. Sedaj si pa samo predstavljajmo, recimo, neplačilo RTV naročnine. Tu je lahko takoj stotine primerov. In ocenjuje se v pravosodnih krogih že dalj časa, da bo morali ta pritok zadev nekoliko omejiti. Jaz sem si to tudi vzela za eno od mojih nalog, če bom pač na tem mestu, da bi skupaj s kolegi, ki imajo na tem področju izkušnje, našli vzvode, kako ukrepati, dabi izvršba tekla učinkovito. Res je, če imaš samo sodbo, pa ni izvršena, pravna varnost ni zagotovljena. S tem se strinjam. Glede mnenja gospoda Doukoffa - jaz ga globoko cenim. Tožilci smo z njim tudi sodelovali. Lahko samo iz lastne sfere povem, da smo veliko njegovih priporočil sprejeli, pa ne v zakon, ker po moji oceni je tako, da ni treba za vsako namero, ki bi naj izboljšala rezultate, spremeniti zakon. Ampak zakon, ki je, je treba dobro izvajati, treba je najti tiste vzvode, ki tistemu zakonu, ki že je, pomaga do dobrih rezultatov. Moj slogan: "izbira prave poti in odgovornost za rezultat," je pa to, da v tožilstvu, kjer imamo toliko instrumentov na razpolago, se mora državni tožilec - isto velja za sodnika in pravzaprav isto velja za policista, govorim za kazenski postopek - odločiti, po kateri poti se bo delovanje izvršilo zato da bo tisti rezultat na koncu dosežen. Včasih je to odloženi pregon, drugič je to najstrožja obtožba, tretjič je to odstop zadeve drugi državi. Skratka, možnosti je veliko in jaz mislim, da je dolžan vsak pravosodni funkcionar, ki ga ta parlament povzdvigne v to funkcijo, razmišljati o tem, o vsaki konkretni zadevi, kako bi jo rešil za to državo na najbolj ekonomičen, najbolj učinkovit, najboljši način.
Hvala lepa, gospa kandidatka Cerarjeva. Ja, takoj bom dal besedo naprej. Prijavljen je sicer kolega Kangler. Rad bi samo na prošnjo predsednika vlade opravičil njegovo odsotnost zaradi obveznosti, ki so povezane z uradnim obiskom predsednika vlade kraljevine Nizozemske, za nekaj ur ministrskega predsednika ne bo, potem pa se bo razpravi znova pridružil. Želeli ste repliko? Prosim, bile ste omenjeni v razpravi in imate dve minuti časa na voljo.
Hvala lepa. Se bom poskušal držati okvira dveh minut, čeprav bi bilo težko v dveh minutah pokomentirati vse, kar je bilo v dobre pol ure tukaj izrečeno. Ker pa je kandidatka za ministrico omenila, da mi nekatere stvari niso všeč, najbrž sem pa vendarle jaz tisti, ki bom ocenjeval, kajje meni všeč in kaj mi ni, bi rad se dotaknil samo tistega dela. V kazenskem zakoniku je povsem jasno napisano, kdaj gre za posebej hudo telesno poškodbo. Posebej huda telesna poškodba, to vi verjetno poznate, v 141. členu, če se ne motim, zdaj na pamet govorim, tako da za številko ne morem točno trditi, da je prava, je napisano, da je posebej huda telesna poškodba takrat, kadar je prizadeti trajno nezmožen za delo. Na srečo v primeru Mira Petka temu ni tako in če bi bila takšna kvalifikacija na sodišču, bi, verjamem, danes bili ti, ki so zaprti, že izpuščeni. Kaj mi pa res ni všeč pri delu našega sistema, ki ste ga vodili do sedaj in katerega boste, verjamem, da s takšno večino, kot jo imate, začeli voditi danes, je pa to, da se name - ker pač nekako ljudje so si vzpostavili zaupanje do komisije, ki jo vodim - dnevno skorajda obračajo starši ljudi, ki so jim ubili otroke in po dveh letih se ni zgodilo nič. In ker so izgubili zaupanje v vaše tožilstvo in policijo, se zdaj obračajo na državni zbor direktno.To mi pa res ni všeč, ni mi všeč to, da se name obrača nekdo drug in pravi, citiram: "Gospod Erbežnik sam sem pa videl že takšne odločitve tožilcev, da je lahko bil samo nor ali pa podkupljen, da jih je lahko sprejel, za to pa nič ne morem". To je izjava gospoda Mazija vašega tožilca. Vse te primere, ki jih seveda, kot sem rekel, ne morem navesti v tako kratkem času, pošiljajo na mene in dolžen sem, da na to opozarjam - ali mi je to všeč ali pa ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kangler, sedaj imate vi besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovana kandidatka, spoštovani kandidati, predsednik državnega zbora, poslanke in poslanci. Danes imamo tukaj štiri kandidate in eno kandidatko, ki bodo nasledili tri ministre iz Slovenske ljudske stranke, ki so bili "zabrisani" iz vlade. Bom poskušal biti bolj glasen, sicer mi je v navadi, da bolj glasno govorim, ampak [[...]]
Ne smete se zanašati samo na težo argumentov, morate povedati tudi bolj na glas.
In dva kandidata, od katerih je eden zašel v diplomacijo, drugi pa v Evropo v službo. Zakaj se je danes sploh zgodilo to, da danes v državnem zboru razpravljamo o peterici kandidatov oziroma kandidatki je treba povedati, da glede na to, da v zadnjem času sem pristal v opoziciji, da je prišlo znotraj koalicije do konflikta, vsebinskega konflikta, kjer so nas na predlog vodje poslanske skupine Združene liste zaradi izbrisanih "zabrisali iz vlade". To je dejstvo, zaradi našega glasovanja ob interpelaciji zoper ministra Bohinca, ker si je Slovenska ljudska stranka v zvezi z izbrisanimi drugače tolmačila ustavno odločbo oziroma tisto dikcijo tehničnega zakona in prisluhnili nad tistim pravnim in nekaterim bivšim ustavnim sodnikom in ustavnim strokovnjakom, ki so drugače menili kot pa nekateri drugi. Posledica tega je bila, prvi, ki je izgovoril besede, gospod Potrč, da je potrebno Ljudsko stranko "zabrisati", zaradi izbrisanih iz koalicije, kljub temu da je predsednik Združene liste temu nasprotoval- to je dejstvo. Če kdo mislim, da je želel, da bi nas, poslance, izključili iz koalicije, pri čemer bi pa ministri ostali v vladi, se "prekleto" moti. Temu ministri Slovenske ljudske stranke niso sledili, ker so se dosledno držali koalicijske pogodbe, kar se tiče, ko je stranka v vladi, ko opravlja pomembne funkcije. Na začetku bi rad poudaril in hkrati repliciral in kolegu Sušniku, ko je govoril v zvezi za ministrsta za kmetijstvo, gospoda Pogačnika, in glede Buta. Kolega Sušnik, ne vem, če je vam znano, gospod Pogačnik, to lahko potrdi, da je gospod Pogačnik bil vsaki ponedeljek ali pa skoraj vsaki ponedeljek ob deveti uri vabljen na kolegij ministra za kmetijstvo, gospoda Francija Buta. In je imel možnost, da je prišel na kolegij, in je imel pravico,da je tudi na kolegiju spregovoril in tudi na nekatere stvari je opozarjal. Tako vse povprek danes trditi, kakšno je stanje v kmetijstvu na ta način, ker je minister iz Slovenske ljudske stranke zapustil vlado, je neutemeljeno in nekorektno. Minister Franci But je bil namestnik pogajalca gospoda Potočnika, takrat je spoznal delo in moram odkrito povedati, da kar se tiče kmetijskega področja, je kar veliko dosegel znotraj usklajevanj v Bruslju. Koliko je to dosegel, bo verjetno Slovenija čutila po vstopu, po 1. maju, ko bo zaživela in začela dihati v Evropski uniji. Kar se tiče nekaterih ostalih kandidatov, se bom dotaknil gospoda Cvikla. Gospodu Cviklu in njegovim strokovnim referencam ne morem nasprotovati, javno sem izjavil, da sem ga tudi takrat podprl, ko je bil kandidat za predsednika računskega sodišča, čeprav sem bil po svoje razočaran, da v koaliciji ni dobil podpore. Če bi se v Združeni listi in Liberalni demokraciji striktno držali, ne glede na to, kako so ostali glasovali, bi gospod Cvikl danes ne bil kandidat za ministra za evropske zadeve, ampak bi bil predsednik računskega sodišča. Pomembno se je vprašati, kolegice in kolegi, zakaj se to ni zgodilo. Danes, ko je lista javna, sem prepričan, da bo vseh pet kandidatov kot enotna lista tudi izvoljenih. Kdorkoli od vrha Liberalne demokracije ali Združene liste govori, da gre za strokovnjake, da ne gre za politike, da so apolitični, govori neresnico. Kar se tiče strokovnjakov, navedbe glede referenc, ki jih imajo posamezni kandidati, po mojem osebnemmnenju držijo. Drugo vprašanje pa je, koliko so sposobni ti strokovnjaki opravljati politično funkcijo. Predsednik vlade je trdil, da gre za prehodno obdobje, da bo v vlado namesto treh ministrov iz Slovenske ljudske stranke in namesto dveh ministrov - ministrice in ministra - v vlado potegnil ljudi s strokovnimi in ne političnimi referencami. Pri čemer pa istočasno v naslednjem tednu v intervjuju za Delo napove, da obstaja velika verjetnost, da bodo ti kandidati, če bodo danes izvoljeni, nadaljevali delo v vladi v naslednjem mandatu. To pomeni, da bo vseh pet kandidatov prevzelo politično funkcijo - biti minister je politična funkcija. Gospa Cerarjeva mi kima z glavo, da to ne drži, zato bom tudi njej citiral točno njene navedbe, ki jih je povedala na odboru za notranjo politiko. Biti minister, pomeni prevzeti odgovornost, delati v vladi. Glede na to, da so v vladi ostali še Združena lista in Liberalna demokracija, ob DeSUS-u, tudi spoštovati nekatere navedbe v koalicijski pogodbi. To drži. In tudi v zvezi s tem izvrševati tiste naloge, ki so bile v koalicijski pogodbi podpisane; koliko jim bo uspelo, je drugo vprašanje. Velikokrat sem v prejšnjem mandatu prisluhnil tudi opoziciji in sem mislil, da govori preveč na pamet zoper nekatere vidne politične veljake, ki prihajajo predvsem z levice, in sem sam sebi rekel, da je to nemogoče za slovensko demokracijo. Danes lahko ugotovim, da je to mogoče. Ko govorimo o centralizaciji, ko govorimo o decentralizaciji, ko govorimo, ali spremljamo ustanavljanje Foruma 21,ko povežeš tiste ljudi med sabo po seznamu, ko pogledaš, kdo za kom stoji, in ko se vprašaš, komu še kaj ostane in na kakšen način lahko v tej družbi reagiraš. In ko si film odviješ nazaj in ko si poslušal nekatere posameznike, si se lahko prepričal, da nekatere navedbe o moči posameznikov držijo. In te bom tudi, to so moji osebni pogledi, kasneje tudi pojasnil. Seveda ne bi želel govoriti o gospodu Pavlihi, Lahovnik in gospodu Cviklu - sem povedal svoje mnenje, da ga kot osebo, kot sonarodnjaka, tudi za ministra za evropske zadeve podpiram. Žal mi je, da je gospod Cvikl na skupni listi. Tudi takrat, ko smo v tem državnem zboru volili gospoda Potočnika, je gospod Potočnik bil strokovnjak in je dobil kar veliko podporo. Bi se pa dotaknil pri kandidatki za ministrico za pravosodje. Spomnim se leta 1999, ko je bila v vladi Slovenska ljudska stranka in LDS. Ko je bilo na vladi usklajevanje, kdo bo zasedel mesto gospe Cerarjeve, takrat se je prvič ali pa drugič zgodilo, da je prišlo v vladi, pod vlado takratnega predsednika, doktor Drnovška, do glasovanja v koaliciji. Takrat je LDS izglasoval, da gre predlog v državni zbor za gospo Cerarjevo. Danes imamo gospo Cerarjevo kot kandidatko za ministrico za pravosodje. Ker sem politik, se ne bom vtikal v njene strokovne reference. Ker po toliko letih delovanja v pravosodnem sistemu, sem prepričan, da gospa Cerarjeva pozna pravosodni sistem. Vprašanje je drugo: ali bo kot politik sposobna v tem sistemu kaj storiti, opustiti ali narediti, da se ta sistem izboljša? Dejstvo pa je, da ne smemo zanemarjati, da se je pojavilo tudi pismo gospoda Rupla, če je komu danes v tej dvorani smešno, da zunanji minister piše poslancem, kako naj reagiramo ob imenovanju ministrice gospe Cerarjeve. In zanimivo, da sem si dobro prebral ta magnetogram zadnje seje "hearinga" ko sem tudi osebno vprašal, ali je to politična funkcija - gospo Cerarjevo, čeprav je malo kimala z glavo, da ne želi podaljšati mandata v naslednjo vlado, - je odgovorila sledeče: "Gospod Kangler. Ministrska funkcija je politična." Se pravi, da sprejema. "Jaz do sedaj politik nisem bila. In če bom res ministrica, bom zaprla ta vrata za seboj." To pomeni, jasno in glasno, da priznava, da prevzema politično funkcijo, verjetno se ni sama odločila, ali jo bo na kvoto Združeneliste ali na kvoto LDS-a. Na kvoto opozicijski strank verjetno ne. V tem odgovoru osebno priznava, kar se meni zdi tudi prav in pošteno, ker biti minister je politična funkcija. Drugo vprašanje pa je, da izjavi na odboru na "hearingu" naslednje besede v zvezi s pismom gospoda Rupla, ko še ni ministrica, je kandidatka za ministrico, in je tudi še v funkciji generalne države tožilke: "In ker minister Rupel tega ne razume, moram reči, da je zelo nerazgleden in da je na tem državniškem položaju, je zelo žalostno. Da imamo človeka, ki tega ne razume." To je pa velika žalitev tako za vlado, tako za predsednika vlade, ki ima na položaju zunanjega ministra, in za Rupla - vsekakor kolega Potrč! In se vprašam, kdo in na kakšen način se bo kdo komu opravičil. Po mojem osebnem prepričanju, spoštovane kolegice in kolegi, v tej vladi in v tem mandatu ni zadnje imenovanje ministrov, ki jih imamo danes kot kandidata. Obstaja velika verjetnost, da bomo na eni izmed naslednjih sej še volili novega ministra ali ministrico. Točno. In tudi sam sem bil presenečen, da je predsednik vlade predlagal za ministrico prav gospo Cerarjevo. Pa še ponovno trdim in poudarjam, da nisem bil presenečen zaradi njenih strokovnih referenc, ampak sem bil presenečen, zaradi nekaterih stvari, ki so se zgodile v tej hiši, ki so se zgodile v mesecu septembru leta 2003 na odboru za notranjo politiko, podpredsedniku iz vrst LDS-a, gospodu Maksu Lavrincu. In revolt, ki ga je gospa Cerarjeva s svojim delom na tožilstvu povzročala znotraj poslanske skupine ob sprejemanju poročila za leto 2002, kar se tiče dela tožilcev in pravobranilcev, je bil po svoje nepričakovan, da na "hearingu" nekdo v treh ali šestih mesecih popolnoma obrne ploščo. In si bom drznil citirati iz magnetograma s tega odbora dva stavka:Kolega Lavrinc, Maks Lavrinc, predsednik odbora: "Prvi dami slovenskega tožilstva je treba povedati, da je njeno pravniško leporečeje samo še za otroški vrtec, še zlasti, če pravi, da pri organiziranem kriminalu uporablja tako imenovani ´estri pristop´ Potrebujemo dodatno pojasnilo, kaj to je, vsaj zaradi tega, da bi pomirili davkoplačevalce, ki jim ni jasno, kaj dela policija in tožilstvo." Po šestih mesecih, ko so bile izrečene te besede, se plošča v odboru obrne za sto odstotkov. In na istem odboru so padle tudi besede: "Kot smo slišali, sedijo ljudje v preiskavi oziroma po arestih, tako kot je pisal nekdo, zaradi kurjih tatvin, je seveda za nas to neprijetno." To so besede Maksa Lavrinca. In na tem odboru se je oglasil še marsikdo iz vrst LDS, ki je bil nezadovoljen z delom tožilstva in s poročilom. Danes sem prepričan, da bodo vsi glasovali za listo v takšni sestavi. Verjetno je to tudi posledica tega, da je predsednik vlade - za katerega mi je žal, da danes ni prisoten, je pa podpredsednik LDS v dvorani -, ki je predlagal državnemu zboru, da volimo [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] In podpredsednica, hvala, kolega Anderlič. Ki je predlagal državnemu zboru, da glasujemo o celotni listi skupaj. Prav zanimivo bi bilo, če bi glasovali o vsakem posamezniku posebej. Gospa Cerarjeva, z vsem spoštovanjem do vas, prepričan sem, da moje analize, ki govorijo, da ste bili povabljeni v vlado zato, da sprostite mesto generalne državne tožilke in da ta državni zbor in ta koalicija ponovno za obdobje petih let imenuje generalnega državnega tožilca, ki je pogodu eni politični opciji v tej državi ali eni koaliciji - če smem tako reči. Mislim, da je to nedopustno. Svoj mandat bi morali opraviti do konca, do meseca marca naslednje leto, podati poročilo državnemu zboru in na ta način zaključiti kariero na tožilstvu. Očitno pa nekdo igra igro, da je treba Cerarjevo potegniti v vlado, sprostiti mesto tožilca in na ta način zagotoviti za naslednje petletno obdobje tožilca, ki bo pogodu eni politični opciji. In če smo že pri tem, je zanimivo to, da je danes izšel v Mladini članek, "Razkritje anonimne priče", ki je ponovno kot dinamit udaril prav ta dan, ko volimo ministrico za pravosodje, gospo Cerarjevo. Pa ne letijo očitki sedaj v zvezi s tem člankom iz Mladine na gospo Cerarjevo, želim poudariti nekaj drugega. V tem članku iz Mladine - in ti podatki kar dobro držijo in so po mojem osebnem mnenju in prepričanju tudi v večji meri verodostojni - je omenjeno tudi eno ime. Omenjeno je ime tožilke iz Maribora, Elizabete Györkös. Zakaj sem omenil to ime? To ime sem omenil zato, ker je ta gospa po nepreverjenih informacijah, kot se sliši po hodnikih, bila ena izmed možnih kandidatk, ki bi lahko prišla na mesto gospe Cerarjeve po izvolitvi v to funkcijo. Vendar nekatere struje znotraj določenih političnih opcij, ki delajo tu, v Ljubljani, prav danes na ta način izrabijo to priložnost, sejo v državnem zboru, da se tako ali drugače po svoje posamezne ljudi diskreditira in onemogoči, da bi prišli na takšen ali drugačen položaj. Ne morem trditi, da te informacije, ki jih imam, držijo, res pa je, da naj bi tekli pogovori v zvezi s tem. Prav gotovo, da je potrebno iskati naslednika gospe Cerarjeve, gre za igro, moram odkrito reči, gre za igro LDS-a, v večji meri LDS-a in nekaterih, ki stojijo zadaj, na kakšen način zagotoviti ponovni mandat človeku, ki bo znal "pometati pod preprogo" nekatere stvari. Verjetno je res za nekatere posamezne poslance, ki prihajajo iz koalicijo, tečno poslušati takšne navedbe. Bom pa še tudi sedaj postregel z nekaterimi drugimi navedbami in bi bil prav vesel, če bi se tudi nekateri poslanci, ki kakorkoli prihajajo od drugod, nad nekaterimi podatki tudi malo zamislili. In ne želim nobenega imenovati imensko, ker se bi mi zdelo nekorektno in nepošteno do mojih poslanskih kolegov ne glede na to, iz katere politične opcije prihajajo. Žalostno pa je: zelo žalostno pa je, volilni rezultat iz leta 2000, v samem središču univerzitetnega mesta Maribor, LDS je dobila med 40 in 45%. Se pravi, da skoraj vsak drugi, ki hodi po mestnih ulicah, je volil LDS - vsak drugi. Danes pa lahko ugotovimo, da iz univerzitetnega mesta ne prihaja niti eden izmed teh petih kandidatov za ministra, niti eden. Pomembno je to, da se univerzo, rektorja in še nekatere druge daje na prvo stran Večera, da se dogajajo razprtije znotraj univerze, da se to plasira ljudem, pri čemer se pa nekatere druge stvari v državi odvijajo po svoje mimo Maribora, mimo vseh tistih, ki prihajajo skozi Maribor - če mislim na Prekmurce ali pa tudi Korošce. Nekateri poslanci se mi lahko smejite, lahko mi replicirate. Nekorektno, nepošteno do nas, ki prihajamo iz tistega konca Slovenije, je to, da nimamo enake priložnosti in enakih možnosti. Če kdo misli - gospa Cerarjeva to pa za vas - , in tudi če se vam zdi, da je to normalno med devetimi ustavnimi sodniki - kdo od kod prihaja? Ustavni sodniki so bili izvoljeni v državnem zboru z najmanj 46 glasovi, to se ve. Poglejte si seznam. Če kdo pogleda sestavo vrhovnega sodišča, izmed vrhovnih sodnikov - koliko jih prihaja. Če bi kdo šel pogledat sodni svet - ali je res, da univerzitetno središče, ali pa univerza v Mariboru, ali mesto Maribor, ali vsa vzhodna Štajerska ne premore niti enega kandidata za ministra, ali za vrhovnega sodnika, ali celo za generalno državno tožilko ali pa tožilca? Priča smo veliki centralizaciji, tako politike, ekonomije kot javnih financ na enem mestu. In to škodi celotni državi, verjemite mi. In to škodi celotni državi. In prej ko slej, ko bomo zaživeli v Evropski uniji, bomo plačali svoj dolg zaradi te prevelike centralizacije. To se pozna, to lahko ekonomisti potrdijo, na prelivanja kapitala, v največji center, namesto da bi se kapital prelival izven centra in zmanjševal neenakomeren regionalni razvoj. In lahko razpravljate, kolikor hočete in se mi tudi posmehujete, resnica je takšna. Ker se mi pa nekateri posmehujejo iz prav nasprotne politične opcije, iz Združene liste, ko omenim te funkcionarje, da severnovzhodni del Slovenije ali Štajerske ali Prekmurja ne premore [[...]] Poglejte, imamo predsednika državnega zbora, ki prihaja iz okolice Nove Gorice. Če bo šel na listo za evropskega poslanca na prvo mesto, bo izgubil mandat po obstoječem zakonu državnega zbora in s tistega območja ne bo več nobenega politika na tako visoki funkciji, kot je gospod Pahor. Funkcija mu preneha z izvolitvijo v evropski parlament, z izvolitvijo v evropski parlament bo izgubil funkcijo predsednika državnega zbora, to smo izglasovali v tem državnem zboru. Prav vesel bom, kolega Potrč, ker verjetno bo v koaliciji vam pripadala ta funkcija, čese bo kolega Pahor odločil, da bo šel v Evropo, in da boste znotraj stranke izbrali poslanko - glede na to, da si veliko prizadevate za enake možnosti, in nič nimam proti in tudi bi bil vesel, če bi bila ta poslanka mogoče iz Maribora na tem mestu. Celo bi jo podrl, čeprav sem ji po svoje včasih zelo nesimpatičen pa nepriljubljen. Tako to je. Predsednik vlade je pred časom obiskal tudi Maribor, obiskal je župana mestne občine Maribor, Štajerci smo dobili sliko v Večeru, besede, verjetno so pa dejanja ostala. Čudil sem se, da se ni vprašal, kaj je z nekaterimi stečaji in stečajnimi upravitelji v mestu Maribor, o čemer je pred časom tudi kolega Jerovšek postavil poslansko vprašanje v državnem zboru in se večina ni odločila, da bi v zvezi s tem tekla razprava Tu je za primer dejstvo, da je premalo, če nekdo za 20 ali pol ure pride v univerzitetno mesto, se sreča z županom in se poslovi. Velikokrat smo bili prizadeti ali prikrajšani zaradi odločitve vlade in smo tudi po večini poslanci, ki prihajamo iz tega središča oziroma okolice, proti temu tudi protestirali - če se spomnimo Dravskih elektrarn in še nekaterih drugih projektov. Vendar, spoštovane kolegice in kolegi, vsi tisti, ki kakorkoli lahko vplivate v svojih strankah, pri državnih funkcijah, ki se delijo v vladi, v državnem zboru in na nekaterih drugih segmentih, kjer ima vlada in politika vpliv, dajte končno že enkrat upoštevati tudi volilne rezultate v celotni Sloveniji. Na ta način, verjemite mi, boste pripomogli k zmanjšanju neenakomernega razvoja Slovenije, kar v zadnjem času zelo pesti državo in iz dneva v dan prihaja do večjih razlik. Prav gotovo se bodo morali ti kandidati, ki bodo danes po vsej verjetnosti izvoljeni za ministre za obdobje petih, šestih mesecev, tudi tega zavedati pri nekaterih predlogih, ki bodo pri delu v vladi in ministrovanju sledili. Še enkrat povem, je pa res žalostno, če naredite nekatere analize in je brez veze, zastonj in odveč vse posmehovanje meni, ko v svojih razpravah na te razlike in te probleme večkrat opozarjam v državnem zboru in jih želim obelodaniti. Če mi kdo ne verjame, ko se človek srečuje s socialno in gospodarsko krizo ter s posamezniki in ko na njega pritiskajo vsakodnevni telefonski klici, je prisiljen, da na ta način kot danes jaz tu pred vami spregovorim v državnem zboru in povem svoje mnenje ter istočasno prenašam tudi mnenje vseh tistih, ki so se kakorkoli v zadnjem času, zadnjem delu mojega mandata obrnili na mene. In, dragi moji, če že v tem mandatu ne, ob tej garnituri ne, vsi tisti, ki boste aktivnosodelovali na naslednjih volitvah, dajte poskrbeti, da bodo ljudje dobili priložnost z vseh koncev Slovenije. Ne samo obljubljati pred volitvami, zavedajte se volilnih rezultatov, naredite analize, na kakšen način in kje je kdo bil izvoljen in kam spada. Mislim, da si ljudje to zaslužijo, da sem te podatke danes obelodanil v tem državnem zboru. S tem sem želel apelirati na vseh pet ministrov, da se naj zavedajo, da niso strokovnjaki v vladi, da so politiki in da odgovarjajo, ko sprejmejo mesto ministra, kodanes tu zaprisežejo in podpišejo politično funkcijo in bodo z njo tudi odgovarjali. S tem bi tudi zaključil in se vam zahvaljujem, da ste me vsaj nekateri pozorno poslušali.
Kolega Jerovšek [[...]]Pozorno sem poslušal. Prosim, kolega Jerovšek. Pojasnilo, ne polemika. Pojasnilo. Prosim.
Hvala lepa. Kolega Kangler je omenil, če sem ga prav razumel, da se je predsednik vlade, gospod Rop, ob nedavnem obisku v Mariboru, ki je nadomestil to, da ni uvrstil iz Maribora nobenega ministra [[...]]
Pojasnilo.
Ja, pojasnilo.
Prosim. Mir v dvorani!
Domnevam da se je dotaknil tudi stečajnih postopkov stečajnih upraviteljev [[...]]
Mir!!
[[...]]in stečajnih senatov. To je tema, ki je izbila v Mariboru, ki se ga tožilstvo ni dotaknilo pa je, kolikor sem jaz zasledil, pa sem natančno prebral vse članke, predsednik vlade se tega ni dotaknil. Dotaknila se pa tega tudi ni, tega opeharjenja delavcev in upnikov stečajnih, kandidatka za pravosodno ministrstvo. Niti na "hearingu" niti danes, ko je v svojem, kot omenja novinar Jež, "materinskem slogu" govorila o tem, kako je vse iz tožilstva pokrito.
Kolega Jerovšek [[...]]
Milijardo, milijardo [[...]]
Kolega Jerovšek, replicirate na stališče kolega Kanglerja.
[[...]]tolarjev, tisoč milijonov je bilo stečajnega denarja ukradenega, pa se gospa kandidatka ne dotakne. Ne navede, ali bo predlagala spremembo zakona o stečajnih postopkih, o stečaju. Poglejte, za kandidatko očitno to ni resna zadeva [[...]]
Kolega Jerovšek!
[[...]]kot je tale diplomatska akademija [[...]]
Kolega Jerovšek!
[[...]]kjer je bilo v "špilu" 8 milijonov, potencialnih.
Kolega Jerovšek. Saj, veste, da sedaj ne ravnate v skladu s poslovnikom, ker ne pojasnjujete napačne navedbe kolega Kanglerja.
Ja on je navedel, da se je minister dotaknil verjetno [[...]]
S tem bomo zaključili to pojasnilo, ker ni polemike. Te možnosti poslovnik več ne daje.
Je pa prav, da sem se dotaknil te teme stečajev [[...]]
Ko boste na vrsti, boste imeli možnost govoriti, in takrat kot vse ostale tudi vas ne bom prekinjal. Kolega [[...]]Mir v dvorani! Mir v dvorani! Ker je večkrat bilo omenjeno danes v razpravi, kako bomo odločali, naj povem, da bomo odločali tako, kot je v pismu državnemu zboru predlagal predsednik vlade, magister Tone Rop, in sicer tako, da bomo glasovali o enotni listi kandidatov. Tu gre za uveljavitev 232. člena. Če lista ne bi bila izglasovana, pravi naslednji člen, lahko o novi listi glasujemo ponovno, sicer pa v tretjem poskusu tudi o vsakem kandidatu z liste posebej. To je vse. To je premierjeva odločitev, ki jo je treba spoštovati in je poslovniško urejena. Kolega Kacin ima besedo. Oziroma kolega Pohorec. Kolega Pohorec, prosim.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovana kandidatka za ministrico in spoštovani kandidati. Skušal bom biti malo krajši kot predhodniki, ker je bilo več ali manj že povedano, kakšen bo rezultat današnje seje oziroma te točke dnevnega reda, kdo bo glasoval za, kdo bo proti. Lahko bi šli glasovat, pa bi se malo odpočili, ker še veliko drugih nalog. Očitno je pač to tudi priložnost, da semarsikaj pove, da se vsakdo izpove, kot se je tudi moj prijatelj Kangler, in da nakaže na tiste stvari, ki nas težijo, in je to priložnost, ko sicer pri kakem drugem zakonu vedno ni take priložnosti. Vlado moramo dopolniti, ker se je zgodilo, kar se je, in to zdaj pač delamo. Pri tem pa si damo malo duška, ocenjujemo in razmišljamo naglas, kako bi lahko bilo tudi drugače. Ne bom zahajal v vse podrobnosti nazaj, ker sem rekel, da bom kratek. Zgodilo se je, da je ministrica dr. Tea Petrin rekla, da sprejme drugo službo. In danes nekateri govorite, kako bi lahko še počakala do konca mandata, pa bi šla jeseni potem v Haag. Če bi pa bilo pred nami še eno leto mandata, sem prepričan, da bi bila deležna kake interpelacije. Jaz ji želim, da izpreže iz tega in da gre v boljšo službo, gotovo, da pa njen resor prevzame mlajši, dr. Matej Lahovnik, strokovnjak, na podlagi tega, kar sem uspel o njem izvedeti, slišati in prebrati. In verjamem, da bo prinesel v to ministrstvo malo svežega vetra, malo novih idej in malo večsvežine in da bo mogoče še kaj naredil boljše kot bivša ministrica. Sam njega ne morem z drugega vidika ocenjevati kot pa na podlagi tega, kar se da prebrati iz njegovih strokovnih referenc, kaj je doslej počel, in v tem smislu, da mu je pač ministrski predsednik mag. Rop zaupal to funkcijo. In dokler sem poslanec vladne koalicije, kar mi marsikdo že tudi zameri tu in tam, to smo kot stranka sprejeli in to pogodbo spoštujemo in jo bomo, dokler se nam ne bo zgodila kakšna krivica, kot nekateri drugi menijo,da se jim je, bomo v tem in bomo v tem duhu delali; taki smo. Kajti pogodbo je treba spoštovati v dobrem in slabem času in jo izvajati ter pomagati tisti voz, ki je naš skupen, tudi peljati v to smer, kamor smo namenjeni, pa četudi doživljamo karkoli, take in drugačne ocene. Sam mislim, da bo koalicija, taka kot je ostala, žal brez Ljudske stranke - lahko bi bili skupaj še naprej - to nalogo do konca mandata opravila. Tudi skupaj smo nekaj stvari opravili dobro, tudi z opozicijo smo veliko projektov naredili dobro, smo v Evropski uniji praktično, čez deset dni ali še prej, smo v zvezi Nato, naredili smo tiste spremembe ustave, kar je bilo potrebno, da smo lahko te korake storili - ne vem, kaj je v vsem tem tako strašno hudega. In ko pogosto slišimo tisti negativen prizvok, "pod desetletnim vodstvom Liberalne demokracije se dogaja to in to" - ja, ampak pod desetletnim vodstvom Liberalne demokracije pa skupaj z vsemi dosedanjimi koalicijskimi partnerji je Slovenija prišla v Evropsko unijo. Ali bi leta 1990 kdo upal ta datum postaviti, leta 1991 kdo upal ta datum postaviti? Najbrž nihče. Danes smo tu in jutri bo pa treba s to Unijo živeti dalje, to pa je tudi vloga vlade pa naših novih, sedaj še kandidatov za ministrstva, da bodo svoje resorje pomagali voditi tja, kamor sodimo, kamor smo vselej rekli, da spadamo. In smo prišli veliko hitreje, kot bi sicer nam kdo pred desetimi leti še upal to zagotoviti; tudi zunaj v Evropi in tako tudi doma. V to sem jaz prepričan, ker sem že tudi nekaj časa na tem svetu pa sem doživel toliko stvari, za katere danes nihče od vas ne more niti pojma imeti, da je to lahko, ko govorite o revščini, ko govorite o ne vem kakšnem standardu. Nihče v tem državnem zboru ne more si niti misliti, kaj je revščina, jaz sem jo pa doživel. Tako, da boste vedeli! Pa mi je tudi hudo, ko danes kdo potarna, da živi slabo, jaz verjamem, da je to tako in da je to cena tudi te naše tranzicije v teh desetih letih. Mag. Milan Cvikl, ki ga poznamo kot kandidata, ko se je pojavil za predsednika računskega sodišča, jaz verjamem, da bi bil dober predsednik in sem tudi vso podporo dajal, pa se je zgodilo, taka je politika, imate pa veliko priložnost še na boj vitalnem področju pokazati tisto, kar ste sposobni, nedvomno in da boste dostojno nadomestili dr. Potočnika, ki je šel tja, kamor smo želeli, da nekdo od slovenskih strokovnjakov tudi pride. Meni je po svoje žal, da smo izgubili tri ministre Ljudske stranke, s katerimi smo tudi navsezadnje dobro delali pa veliko naredili, tudi sam imam dobre izkušnje z njimi, sem jih povabil tudi takrat, ko so problemi bili v mojem območju, mojem kraju, tam pač področju, in za ceste in za kmetijstvo. Če sem se rabil na gospoda Bizjaka obrniti, je tudi vedno bil dobrodošel, ampak takšna je bila njihova odločitev; najprej stranke, potem njih in zdaj, kaj nam je drugega, kot pa da jih nadomestimo. Verjamem spet in sploh ne znam ocenjevati dr. Pogačnika pa dr. Pavliho, jaz kot poslanec, kot nestrokovnjak za to področje, ali so primerni ali ne. Jaz verjamem ministrskemu predsedniku,da je izbral dobre kandidate in da bodo ta resor dobro vodili in da bodo kot vlada dobro naprej sodelovali in da bo vlada kot celota funkcionirala. In to je važno za Slovenijo v tem času. Isto mislim za gospo Zdenko Cerar, o kateri se največ prahu dviga; tam, kjer je največ problemov, tam je razumljivo tudi največ v okolju takšnih in drugačnih mnenj, stališč, kritik. Če nimaš opravka ne s policijo, ne s tožilci, ne s sodstvom, misliš, da je vse lepo, ko pa tam stojiš, če si kdaj - jaz sem vsaj pred gospodarskih sodiščem moral nekoč stati - , potem se pa drugače počutiš. Vem, da je to takšen resor, da vzbuja toliko takšnih in drugačnih mnenj. In tudi te je treba prestati. Ne bom več veliko govoril. Jaz vam želim spoštovana kandidatka in kandidati, vzdržite, prvič, ta dan dobro, ker bo to ena izkušnja več, drugič, da boste izvoljeni, sam bom glasoval za to, in tretjič, da boste kot tim v novi vladi, obnovljeni vladi dobro sodelovali in da bo vlada kot celota do konca tega mandata vzdržala in naredila tisto, kar je treba, ker predvsem nas čaka še veliko nalog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Kacin ima sedaj besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, oba ministra, eden ravnokar poskusno interpeliran in preživel. Gospa kandidatka, gospodje kandidati. Ko človek pogleda na uro in reče, da je ura 19.02, vsak normalen Slovenec in Slovenka priklopi na POP TV ali pa na nacionalko, se gremo mi tukaj cirkus. Kaj si imamo povedati drug drugemu, dobro vemo, ker imamo preštete glasove. Ampak gospa Orfei je po dolgi vrsti let tukaj pri nas, pripeljala svoj cirkus. "Circus" pomeni krog in za tiste, ki sedimo in sedite v prvi vrsti, je zgodba najbolj nevarna. Torej, kaj je mogoče povedati v zvezi s tem danes, ta trenutek tukaj. Moja dilema je omeniti kakršnokoli ime, priimek, stranko, katere ne upam, ker tisti trenutek bo naša razprava daljša za eno uro, ker se bodo vsi, ki to znajo, "obesili" na citirana imena, in potem smo dobri namesto do polnoči do enih zjutraj. Torej, kaj je tisto, o čemer se lahko pogovarjamo? Rečeno je bilo in ne bom citiral govorca, ki se je vprašal, koliko so ti strokovnjaki sposobni opravljati politično funkcijo. Jaz mislim, da so sposobni, ker so vsi šli skozi "hearing", dobili so podporo in tako kot so se v evropskem parlamentu smejali našemu kandidatu za komisarja, ki je spet povedal, da je on strokovnjak, namesto da bi povedal, da je prvorazredni politik, ki bo prevzel funkcijo v evropski komisiji, tako je treba tudi vam, petim, jasno povedati, da ste od tistega trenutka, ko ste mag. Ropu rekli: da, politično kontaminirani. Skratka, zdaj ste naši, niste moji, LDS-ovi, ampak ste naši, ste politični, ste vsi kontaminirani. Povratka nazaj ni več. Pavliha, lahko boste napisali kakšen dober prispevek na to temo, kdaj, v katerem trenutku ste izgubili nedolžnost in vsi drugi z vami. Tisti, ki so proti vam, vas odrivajo, vas porivajo; pravijo, da niste primerni, da niste sposobni, da bi v primeru, če bi razpravljali o vsakem od vas, mnogim naklonili svoje simpatije, vas podprli. Toda moja ocena je, da bi trajalo še dve uri več - in pet vas bi bilo izvoljenih. To je sprenevedanje. Sem pa zelo hvaležen vsem tistim, ki vas odrivajo in ki vas porivajo, ker če vas odrivajo od sebe, vas porivajo nekam drugam - porivajo vas k nam, k meni, in mene seveda ni sram če kdorkoli od vas nekoč pride direktno k nam. Če boste prišli, ko boste prišli, bo vsak od vas dobrodošel, predvsem zato, ker boste po koncu mandata te vlade imeli šest mesecev ministrskih izkušenj in vam bodo, tudi če vam funkcija preneha, še kako leto"lezli z zadnje strani" in vas naslavljali z "ministri" oziroma "ministrica". Tega se morate navaditi, tudi to je sestavni del paketa. Imeli boste pa točno toliko izkušenj kot vsi ministri in ministrice neke vlade, ki je bila vmes, ko LDS ni imela predsednika vlade - ne dan več ne dan manj. Ampak to pripovedujem zaradi tega, ker je bilo danes večkrat izrečeno tako retorično vprašanje in to lebdi tu vmes [[ne bom nikogar citiral, da se ne bi spet kdo "obesil" name pa mi repliciral]] : kako je mogoče, da lahko jutri prevzamejo funkcijo, in zdaj bo kar ministrica in bodo kar ministri. To je vprašanje, to je dilema. Mislim, da je to relativno lahko, če imaš dobre kandidate. In še enkrat ponovim, vseh pet je dobrih, zelo dobrih. In z napadi na vas so tisti, ki vas napadajo, pravzaprav izzvali odziv in vam omogočili, da se ustrezno predstavite in ste res dobri. Ampak problem je v tem, da imate nekatere, ki imajo tedne in mesece probleme, kako sploh imenovati kandidate - temu se reče vlada v senci - in tega ne morejo razkriti in predstaviti, predsednik vlade je pa pripeljal eno gospo pa štiri gospode, ki bi pa kar od danes do jutri bili ministri. Ne vem, kako je to možno, ampak našemu predsedniku vlade ta zadeva pač uspeva. Tisto, kar se mi zdi pomembno v tem trenutku poudariti, je naslednje. Kolegica mi je rekla: "Pa jo boš ja branil, kandidatko." Ne bom je branil, zato ker se zna braniti sama. Nepotrebno je govoriti, da je ta Zdenka Cerarjeva - ona ni Cerarjeva, je Cerar, brez "eva" - torej je svoja; sem jo šel prej vprašat, kakšen ima dekliški priimek, ker nihče ne ve, kakšen je, če sem si pravilno zapisal, je Prusnik, ni Prusnikova, in zdaj je tudi Cerar. Skratka, gospa je doslej dokazala, da zna voditi tisto, kar so ji doslej dali voditi, in vesel sem, da bo zdaj vodila naše pravosodje. Tega zdaj ne pripovedujem zaradi tega televizijskega "showa", ki ga tako ali tako nihče ne gleda; zdaj je gledalcev relativno malo, pa se mi lahko tu zabavamo in si lahko poživimo ta današnji večer. Zapisal sem si še nekaj mislim, ki bi jih rad izkoristil, ker sem pri besedi, in bi povedal naslednje - ne bi bil rad svetopisemski, ker tam se nek citat glasi: "Opustite upanje tisti, ki vstopate". Jaz sem vesel, da ste prišli, ker nam to omogoča, da slišimo nekaj res lucidnih pojasnil in odgovorov in da mi, ki tukaj sedimo že štiri, tri leta in pol tega mandata, eni pa še dlje, so rekorderji, ki so tukaj že od začetka demokracije - starejše generacije bi rekli, so tukaj že od "po svobod", od leta 1990 naprej - nam omogočate, da še teh nekaj šest mesecev, teh nekaj, šest mesecev, ki so pred nami, nekako lažje preživimo in da nam date tudi malo energije. Če bi rekel v angleščini, bi rekel, vsi kandidati so "very energetic", polni energije, sevajo pozitivno energijo. In tako kot jo sevajo tukaj v državnem zboru, jo bodo zagotovo sevali tudi v ministrstvih, ki čakajo nanje. S tem, da ste pristali na kandidaturo, ste po moji oceni izrekli tudi priznanje državnemu zboru, ker ni prav veliko junakov in junakinj, ki bi se dali tukaj ožemati in klofutati in celo poniževati tu in tam, na takšen način, kot se to žal dogajala. Ampak, zdi se mi, da je ta vaša kandidatura, tale "show", ki ga danes tu uprizarjamo, pa ga bomo vlekli do pol noči in čez polnoč, čeprav gospa Zdenka prej ni verjela, ko sem pravil, da nas čaka dolga in utrudljiva noč, da bo to prispevalo tudi k ugledu državnega zbora in naše demokracije. Čeprav bo veliko hudih besed, pa boste to torturo prestali in boste dobili pečat primernosti, sprejemljivosti in vse tisto, kar potrebujete, da bi bili čisto ta pravi ministri oziroma ministrica. Nekje sem slišal, da levica povzroča solze, lahko bi rekli, povzroča tudi solze. Sedaj, ali je to res ali ne, jaz ne vem. V prejšnjih trdih, železnih komunističnih, rdečih časih sem bil jaz sekretar Zveze komunistov med drugim in težko rečem, koliko gorja povzroča levica v tistem času, sigurno veliko gorja. Sedaj smo mi, pa poglejte, kje sedimo, točno nasproti predsednika državnega zbora, smo nekje na sredini, sedaj, ne vem, kolega Potrč, je mogoče osebno prizadet, ker tisti logo, ki pravi, levica povzroča solze, potem pa piše, da je to LDS. To, je pravzaprav reklama za nas in jaz ne vem, ali so se ti kandidati odločili, da gredo za tem magistrom Ropom po tistem, ko so videli to reklamo, ali se je to zgodilo že prej. Ampak, imam občutek, da po tistem, ko so videli to reklamo, se noben ni odrekel in nasprotno se je predsednik vlade odločil, da ne bo nobenega v naslednjih treh dneh poskušal zamenjati. Torej, ne vem, kdo od vas joče zvečer ali ponoči, na obrazih vam pač tega ni videti in zato se mi zdi, da je to za nas velika, ne le, popestritev, ampak velika obogatitev. Tisto, kar bi rad ob zaključku povedal, so pa nekateri direktni očitki. Češ, da je vlada potrošila veliko denarja za delovno intenzivne panoge, denar je zmetala, stvari pa še vedno niso v redu. Vprašati se je treba, kaj bi bilo, če vlada ne bi intervenirala in koliko tovarniških proizvodnih prostorov bi bilo danes zaprtih in koliko družin bi živelo od nadomestil, ki bi jih dobili za svojo brezposelnost. Zato se mi zdi, da najmlajšega kandidata zagotovo čaka še potreba, da se sooči, tako z ministrom za finance kot z Evropsko unijo, da čara in rodi še kakšen vir, da ga bomo lahko metali v našo industrijo, da lahko v prihodnje ohranimo še kakšno drugo delovno mesto. Bil je očitek, da smo se slabo pogajali, češ da nimamo mi možnosti, da bi naši delavci šli delat na tuje. Da ni prostega pretoka delovne sile. Ampak že na zaslišanju kandidata za ministra brez listnice, pristojnega za evropske zadeve, sem povedal, da se je italijanska država odločila metati skozi okno denar davkoplačevalcev in objaviti razpis za železniške strojevodje v slovenskem jeziku, v katerem piše, da morajo biti kvalificirani, da morajo imeti izkušnje, da morajo znati italijansko in da morajo govoriti še en uradni jezik Evropske unije, kar s 1. majem postaja slovenščina, in da izpolnjujejo vse pogoje za trajno zaposlitev v Republiki Italiji. Zato se mi zdi, da je pri teh očitkih vendarle treba povedati dve stvari. Da se bomo z našimi prvimi sosedami verjetno znali pogovoriti in dogovoriti, da bodo tisti, ki želijo na tuje, tam lahko tudi delali legalno. In drugič. Da bomo v primeru, če bi bil naval delovne sile od kjerkoli drugje znotraj Evropske unije prevelik, tudi mi lahko varovali trg naše delovne sile. Jaz ne želim omeniti nobene nove članice Evropske unije, ki stopa tja skupaj z nami. Ampak mi smo si izborili pravico, da tudi mi lahko omejimo trg delovne sile. Zato je sedaj očitek, da so vse te države, tako imenovane stare Evrope, članice Evropske unije, se odločile, da ne dovolijo Slovencem in Slovenkam, da skupaj z drugimi gredo za delom na njihov trg delovne sile, nekorekten. Kolegice in kolegi! Po zaslugi naših pogajalcev, po zaslugi naše vlade imamo tudi mi ta mehanizem in se tako tudi obnašamo. Zato, da bomo lahko ohranili svoja, se pravi naša delovna mesta. Zato je to sprenevedanje res pobalinsko, je nepotrebno in je zavajanje naše javnosti. To je treba jasno povedati. Žal to, pravim, pripovedujem v času, ko vsi gledajo kaj drugega, ampak se mi zdi, da je to potrebno povedati. Nekaj okrog morja. Morje je moja šibka točka. In ta krog, ta trenutek se mi zdi primeren, da ponovim, ne vem kolikokrat, ker tega v javnosti še nikoli ni bilo. Čez nekaj mesecev bo minilo 50 let, odkar je Jugoslavija dobila cono B. Od takrat naprej ima Slovenija tudi pravnomočno svojo obalo, ima svoje morje in ima tudi neposreden izhod na odprto morje. Kajti cono B smo si razdelili skupaj s sosednjo Hrvaško. Hrvaška je dobila večji del, mi pa manjši. Akvatorija pa si nismo razdelili. Zato jaz ne bom podpisal vsega tistega, kar je rekel dr. Pavliha, da imamo pravico do izhoda. Mi imamo izhod na odprto morje že 50 let in ga tudi izkoriščamo. Res pa je, da še nimamo podpisanega, žal tudi ne ratificiranega in žal tudi ne uresničenega sporazuma o meji, ki vključuje tudi mejo na morje. Ampak zaradi tega se mi zdi ob tej priložnosti, ko nastopa vlada s petimi novimi ministri, kjer dobivamo tudi ministra za promet, to jasno in nedvoumno povedati. In to jaz ne pripovedujem zato, da bi to slišali tisti redki, ki to morda zdaj gledajo na televizijskem prenosu, ampak da bi kdo od tistih, ki bo o tem poročal, to znal zaznati in to tudi povedati. Ker kot ste zdaj slišali, se tudi opozicija strinja s tem. Tukaj je bilo kar nekaj očitkov, češ da ministrica in ministri v šestih mesecih ne bodo mogli storiti kaj veliko. Če bi storili kaj veliko v šestih mesecih, bi bila to skorajda revolucija, revolucije pa ne potrebujemo, nihče si je ne želi. Naši ljudje razmišljajo tako kot mlada generacija, ki pravi, "dost imam, dajte mi mir". Mi smo zdaj prišli v Evropsko unijo in zvezo Nato in dajmo izkoristiti to, kar imamo. Nobenih pretumbacij in revolucij ne potrebujemo in nobenih revolucionarnih sprememb in pretresov v šestih mesecih ne pričakujemo. Če si kdo želi, potem je pač revolucionar po duši. In bi malo rad nastopal po načelu "aufbiks" in tako naprej, kot se to dela. Mislim, da si Slovenija ob vstopu v Evropsko unijo in zvezo Nato tega preprosto ne more in ne sme niti privoščiti. Rečeno je bilo, da je velika škoda, da so trije ministri odšli. Jaz nisem imel občutka, da je bila prav velika škoda, ker kljub temu, da so se trudili, pa so se malo spotikali, pa niso vedeli, kako bi se obnašali. Videti je bilo, da prav ne trpijo. Jokali niso. Torej tisti logo, ki pravi, povzroča solze, jokali niso, noben, tudi moj iz Kranja ne, noben ni jokal. In trditev, da bi bilo bolje, da se državni sekretarji imenujejo za ministre, je logična. Izreče jo lahko samo nekdo, ki si želi, da potem, koje rekel A, ne bi bilo treba reši še B in za B še C, kajti ko dobiš novega ministra, morajo državni sekretarji ponuditi odstop. Če je en državni sekretar postal minister, morda svojim dosedanjim kolegom ne bo rekel hvala lepa. Ampak ker si državne sekretarje izbirajo ministri v svojih strankah, bi morali prej, preden so začeli oglaševati, kaj vse povzroča solze, vendarle misliti ne le na stranko in nase, morali bi misliti tudi na svoje državne sekretarje. Zdaj jokati in se tu zgroženo spraševati, kaj bo zdaj z državnimi sekretarji, ne gre. Bistvo demokracije je v tem, da ko pride sprememba, je ta za vse - za tiste, ki si to želijo ali pa ne želijo. Večina je pač odločila. Ampak v našem primeru je odločila manjšina, ki je odkorakala in zdaj joče, ker mora zanjimi odkorakati še kdo. Jaz vas nič ne navdušujem, ne spodbujam, ne zaviram, se boste še spogledali, pogovorili z državnimi sekretarji in sekretarkami, ki vas zdaj pričakujejo, da bi se priporočili za sodelovanje z vami; zato jim verjemite, to so dobronamerne ponudbe. Zato ne razumem, zakaj je bilo toliko vprašanj o tem, kako in kaj. No, in da ne bom predolg, ker potem bodo spet začeli gledati, ker bodo novice že mimo, bi za konec rekel naslednje. Leta 1990 smo imeli prvo demokratično vlado, leta 1945 bi rekli "po svobod". V prvi vladi smo imeli različno stare ministre, sam sem bil med mlajšimi, najmlajši je bil malenkost starejši od najmlajšega kandidata tukaj. In rad bi vas spomnil - ne, da bom spomnil, kdo je bil takrat najmlajši, sam sem bil takrat star 35 let, ko sem šel prvič v vlado - ampak v Beogradu so se norca delali, govorili so o "vodniku" in so se spakovali o teh rečeh. Čez eno leto so pač videli, da smo imeli dobro vlado, da smo projekt pripeljali do konca in da Demos sicer ni preživel, ampak slovenska država pa je. In zato bo tudi ta slovenska država preživela to okrepitev s štirimi ministri in eno ministrico in bo po izteku mandata imela kaj pokazati, ne le sebi, ampak tudi volivkam in volivcem. Zato se mi zdi, da je ta okrepitev zdaj najbolj prepričljiv napotek ljudem, da se splača vladi in preostanku koalicije zaupati še naprej. Zato bi rad zaključil ta svoj nastop: hvala vam, ker ste pristali na okrepitev vlade, koalicije in slovenske države.
Hvala lepa. Pred nami je še 51 nastopov. Prvi izmed teh je kolega Janko Veber.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Sam želim poudariti predvsem to, da je resnično izredno pomembno, da ko Slovenija vstopa v Evropsko unijo, da vstopa s stabilno vlado in da vstopa z ministri, ki poznajo tako pravni red Evropske unije kot seveda tudi pravni red v Republiki Sloveniji. Kajti potrebno bo uveljavljati interese, državne interese na veliko širšem območju, kot je to [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]in je še vedno do 1. maja. Seveda je pa do tega trenutka potrebno postoriti kar nekaj stvari, ki bodo seveda omogočale, da bomo interese Slovenije lahko uspešno uveljavljali v Evropski uniji, in ne glede na to, da bo vlada z vstopom imela tudi bistveno večja pooblastila kot kadarkoli v zgodovini, kajti lahko bo oblikovala tudi evropsko zakonodajo - do tega včeraj seveda nismo imeli možnosti - bo pomembno, da bomo pri tem imeli zelo jasna izhodišča, kako in kaj zastopati. Gre za področje, ki ga seveda ta hip sprejemamo v našem parlamentu in se dejansko nanaša na vsa področja, ki jih zastopajo kandidati, ki bodo prevzeli, kot vse kaže, tudi te najodgovornejše funkcije že danes. V mislih imam strategijo prostorskega razvoja Slovenije, ki pokriva resnično vsa področja, o katerih je največ govora na današnji seji, ko peljemo sejo do trenutka imenovanja novih ministrov. Sam bi želel opozoriti na nekatera vprašanja, ki se pojavljajo pri strategiji prostorskega razvoja. Gre za dolgoročen dokument, ki pa je vezan tudi na nekaj dokumentov, ki jih bo potrebno seveda sprejeti do 1. maja, ko bomo vstopili v Evropsko unijo. Način, kako se naj bi odvijal prostorski razvoj v Sloveniji, je predstavljen nekako v štirih sklopih. Lahko govorimo o spontanem prostorskem razvoju, o intenzivnem prostorskem razvoju, o aktivnem varstvu prostorskih vrednot in seveda vzdržnem prostorskem razvoju. Sam se zavzemam za seveda vzdržen prostorski razvoj, tudi vlada se je za to opredelila, kajti omogoča gospodarsko učinkovito in ekološko sprejemljivo razvijanje Republike Slovenije. Seveda pa pri tem ugotavljam, da je vendarle v tem dokumentu zapisanih nekaj stvari, ki niso ravno v potrditev tega vzdržnega prostorskega razvoja, kajti Slovenija bo nekako, če pride do tega, razdeljena približno na 38% površine na način, da bo pravzaprav v tem prostoru uvedeno aktivno varstvo prostorskih vrednot, kar je izredno obsežno področje. In po mojem mnenju seveda tudi celo preobsežno, in lahko pride do tega, da bomo dobili Slovenijo dveh hitrosti, kar ni dobro. Zato se mi zdi, da bo vlada v tem obdobju do 1. maja vendarle morala pripraviti nekatere rešitve, ki pa žal seveda ne bodo podprte z vsemi dokumenti, ki jih bi ta hip že morali imeti, in tudi na to smo v strategiji prostorskega razvoja opozarjali. Kajti ta hip se vendarle srečujemo z dejstvom, da nimamo izdelane prometne politike, da nimamo sprejetega nacionalnega programa povečanja kapacitet državnih cest, da nimamo dovolj v veliki meri izvedenega nacionalnega programa razvoja železniške infrastrukture, pa ne nazadnje nimamo tudi nacionalnega programa razvoja civilnega letalstva. Na vse to je tudi kandidat za ministra za promet opozoril in si seveda bo prizadeval za to, da bi prišlo do čimprejšnje realizacije vseh teh področij, kar je zelo pomembno in mislim, da tudi ključnega pomena za uspešno nadaljnje sprejemanje tega strateškega prostorskega dokumenta. Vendar to, kar bi rad opozoril v tem prvem obdobju, ko bodo ministri nastopili in se bodo srečevali že v obdobju do 1. maja, pa je dejstvo, da seveda mora v Evropo poslati tudi območja, ki jih bomo varovali v skladu z usmeritvami Nature 2000. Gre pa za, seveda, kot sem že omenil, izredno zahtevno področje, ki bo obsegalo 38% površine Republike Slovenije in se bo zagotovo nanašalo tako na kmetijski program, tako na razvoj gospodarstva, prometa, skratka tudi ne nazadnje sprejemanje evropskih predpisov. Želel bi, da bi seveda vsak na svojem področju detajlno pogledal ta dokument, ki bo v obravnavi na vladi do 1. maja, gre pa za uredbo vlade. Že 1. člen te uredbe govori o tem, da se bo na tem področju uvajal interes Evropske unije. Torej, gre za neposredno uvajanje interesa Evropske unije in pomembno je, da bo ta interes sprejemljiv v veliki meri tudi za interes Slovenije. V tem res kratkem obdobju, ki ga boste imeli do 1. maja, bi apeliral, da vsak na svojem področju resnično pogleda ta dokument z vidika, ki ga pač pokriva v svojem resorju. Menim, da bo potem izdelek seveda, ki bo oblikovan v obliki uredbe in tudi v kartografskem gradivu, veliko sprejemljivejši kot je danes, kajtimenim, da vendarle preveliko pristojnosti Evropski uniji nad našim prostorom pa vendar ni dobro dajati, predvsem še, če govorimo o gospodarskem razvoju in seveda o razvoju infrastrukture. Še posebej na področju kmetijstva bi tukaj izpostavil dejstvo, da bo izredno izpostavljeno tako gozdarstvo, predvsem tisti del, ki ima podeljene koncesije v državnih gozdovih in posledično seveda se bo to odražalo tudi v lesno predelovalni industriji, ki pa je ena od najzahtevnejših področij, kako pravzaprav to predelovalno industrijo ohraniti na nivoju, da bo konkurenčna predvsem na evropskem trgu. Vsak ukrep, ki bo seveda lahko pripeljal do tega, da se stroški poslovanja bodisi gozdarjev in posledično seveda potem tudi lesne predelovalne industrije odrazijo, zaradi ukrepov, ki jih bomo sprejemali, bomo imeli seveda toliko večje težave pri uspešnem premagovanju težav na področju gospodarstva, ki ga predstavlja lesno predelovalna industrija in s tem posledično seveda tudi število zaposlenih v posameznih območjih, ki so tradicionalno nekako vezana ravno na lesno maso. Tako da, pred vami je resnično zelo zahteven dokument in upam, da bo ta dokument resnično sprejemljivejši, kot je ta hip, ko se še vsi skupaj poskušamo izpogajati za enostavnejše rešitve in seveda tudi možnost hitrejšega ukrepanja razvoja v posameznem območju. Želim samo opozoriti na to, da v teh 38% površine bo potrebno za vsak ukrep izdelati posebne presoje vplivov na okolje, ki bodo zagotovo veliko dlje trajali kot v tistih delih Slovenije, ki ne bodo podvrženi tem ukrepom in posledično se tukaj seveda zopet pojavlja in časovna stiska in tudi stroškovna komponenta, ki je s tem povezana. Glede nekaterih konkretnih rešitev, ki pa bi najbrž da že, ne najbrž da, ampak resnično bi morale biti izpeljane, pa, kot kaže, ne bodo realizirane, se pa nanašajo na javni linijski potniški promet, namreč do vstopa Slovenije v Evropsko unijo bi že morali imeti podeljene koncesije tudi za javni linijski potniški promet, po vstopu Slovenije v Evropsko unijo pa bo seveda to veliko zahtevnejše in najbrž bodo tudi naši prevozniki podvrženi veliko zahtevnejšim pogojem za pridobitev teh koncesij. Seveda področje, ki je ta hip očitno nepokrito, bo eno od tistih, s katerim se bo minister za promet srečeval takoj po 1. maju in verjetno, da bo zelo hud pritisk, kako ta problem rešiti. Najbrž ne bo v njegovi moči, da bo prevzel kompletno odgovornost za to, čeprav jo bo moral po svoji funkciji, pa vendar mogoče samo v tolažbo, da smo si tudi v odboru za infrastrukturo, torej tudi v parlamentu prizadevali, da se ti postopki pospešijo in da ne bi prihajalo do teh težav, do katerih bo najbrž da skoraj zagotovo prišlo, ker ti postopki niso končani do 1. maja. To na kar pa bi še kot na naslednji zelo pomemben dokument opozoril, pa je tudi izvajanje maloobmejnega sporazuma, ki je sklenjen med Republiko Slovenijo in Republiko Hrvaško. Ta namreč omogoča, da se oblikujejo tudi tako imenovane turistične cone, ki segajo tako na slovenski del kot tudi na hrvaški del ozemlja znotraj področja, ki je opredeljen po maloobmejnem sporazumu. Vlada je že sprejela to usmeritev, da se oblikujejo te turistične cone, torej je bilo gradivo pravočasno pripravljeno, potrebno bo pa postoriti do 1. maja še nekaj zelo konkretnih zadev. Gre konkretno za umestitev oziroma postavitev označb tega področja v prostoru, kajti le na ta način bodo seveda izpolnjeni vsi pogoji, ki so zahtevani s strani Evropske unije, da bomo lahko uvedli te turistične cone po 1. maju in s tem omogočili dejansko svobodnejši pretok ljudi in blaga ob meji, ki bo seveda podvržena schengenskemu režimu, pa ne nazadnje tudi razvoj teh krajev bo veliko lažji, v kolikor bo prišlo do realizacije tega projekta v polni vsebini. Tukaj bi apeliral na kandidata za ministra za promet, da bo pozoren na sodelovanje direkcije Republike Slovenije za ceste, ki sicer zelo aktivno sodeluje pri tem projektu, ampak da resnično v tem kratkem obdobju, ki je še do 1. maja, izpeljejo vse postopke, ki so potrebni za to, da se te označbe postavijo v prostor in se izpolnijo tudi ti pogoji. Ob teh zavedanjih, da sprejemamo zelo odgovorne odločitve tako v parlamentu kot tudi v vladi, in še posebej bo to pomembno z vstopom Slovenije v Evropsko unijo, si želim, da bi vsi novi ministri, zdajšnji kandidati, resnično uspešno opravljali svoje funkcije in s tem dokazali, da Slovenija je ena tistih držav, ki bo znala uveljavljati svoje interese znotraj Evropske unije in hkrati veliko prispevala k uspešnemu razvoju Evropske unije kot celote in s tem v veliki meri prispevala tudi k stabilnosti Evrope in sveta. S temi željami, spoštovana kandidatka in kandidati, vas želim tudi pospremiti do tistega trenutka, ko boste imenovani in boste prevzeli te funkcije. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo kolega dr. Bajuk. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem kandidatom, ki ste zdržali do sedaj to debato! Obžalujem, da gospoda predsednika vlade ni, ker so moje prve besede namenjene predvsem njemu, kot komentar na njegovo odločitev. Res obžalujem, da se je tako odločil in predlagal državnemu zboru, da bomo glasovali o listi, ne pa o vsakem kandidatu posebej. Normalno bi bilo in mislim, da bi bilo tudi pravično do vseh, da bi takšno stališče in to možnost danes tudi imeli. Ko gre za vse,se je zelo težko opredeliti v celoti, ker očitno niso vsi kandidati, vsaj po našem mnenju in mojem osebnem mnenju, vredni podobnih ali enakih ocen. Dejstvo pa je, da se bomo morali odločiti na podlagi liste, in to se mi zdi v bistvu nepravično. Torej, prva točka bi bila ta. Kot drugo bi pa rad samo komentiral, da ko sem prvikrat slišal, da bo gospod predsednik vlade morda predlagal gospo Zdenko Cerar kot kandidatko za ministrico, sem bil pozvan na izjavo, kjer sem izjavil, da obžalujem in da se mi zdi, da bi bilo zelo težko najti nekoga, neko osebnost, ki bi bila bolj neprimerna za takšno odgovornost v tem položaju, kot se danes Slovenija dejansko nahaja. Ko sem danes poslušal predstavitev kolegic in kolegov, pa tudi odgovore na določena vprašanja, ki jih je gospa Cerar tu podala, sem se še bolj utrdil v svojem prepričanju o neprimernosti njene kandidature. Zakaj? Predvsem zato, ker ocenjujem, da je ena od značilnosti našega časa v naši državi prevladujoči cinizem povprečnega državljana in državljanke do bistvenih institucij države, predvsem do sodstva. In da je ena ključnih nalog, za katere bi se moral predsednik vlade zavzeti, ravno ta, da vrne verodostojnost in zaupanje ljudi v institucije in delovanje teh institucij. Če ne bomo zmogli skupaj takšnega vzdušja ustvariti, se nam ne piše dobro za našo skupno prihodnost. In seveda, jaz imam svoja stališča do delovanja gospe Cerar do sedaj, drugi pa imate drugačne. Pa vendar ne glede na to, kakšna so stališča posameznega poslanca ali pa poslanke glede njenega delovanja na področju tožilstva do sedaj, mislim, da se lahko strinjamo v eni stvari, da je njeno delovanje dejansko silno sporno. In ravno ta spornost njenega delovanja do sedaj se mi pa zdi neumestna in neprimerna za to, kar ocenjujem, da je bistvenega pomena za naše skupno dobro, in to je vrniti zaupanje ljudi v delovanje ključne institucije, kot je sodstvo. Ne verjamem, da oseba, ki vzbuja takšne spornosti, lahko to učinkovito izvaja. Torej, ne glede na to, kako se bomo odločili, mislim le, da bo veliko svojega časa, v tem tako ali tako kratkem obdobju, morala posvečati temu, da bo razlagala, kako je bilo, zakaj je bilo, kaj je naredila, kaj ni naredila, namesto da bi se posvečala temu, kar še kako potrebujemo, in to je pravosodstvu vrniti verodostojnost in zaupanje vseh. Marsikateri kolega se je tudi obregnil ob način poročanja o delu delovnih teles. Moram se strinjati s tem, da večkrat poročilo predstavnikov ali pa predsednika delovnega telesa zveni bolj kot neka propaganda kot pa dejansko poročilo o debati sami. In v kolikor je ta debata, danes tudi jo spremljajo ljudje, ki gledajo to v svojih domovih, to našo razpravo, mislim, da je v svojem bistvu nepravična. Jaz imam dva komentarja, in sicer kar se tiče kandidata mag. Cvikla. Na žalost nisem mogel sodelovati na zaslišanju, ko sta komisija za evropske zadeve in odbor za zunanje zadeve o njem debatirala ker istočasno je potekala tudi razprava na odboru za gospodarstvo. Imam pa le en komentar, ki bi ga rad napravil in mislim, da je pomembno vprašanje,dvom, ki ga imam o možnosti njegovega delovanja. Sedaj gremo v neko novo obdobje, kar se tiče odnosa Republike Slovenije do Evropske zveze. Ne bomo več se osredotočili v pogajanja, marveč gremo v neko normalnost, ki pa zahteva od strani ministra za evropske zadeve neko zelo posebno spretnost, da bo lahko koordiniral delovanje vseh svojih kolegov, ki so povezani skoraj vsi v določena vprašanja, vsakdanjega delovanja naše države v novem razmerju z Evropsko zvezo. In ta koordinacija zahteva tudi veliko spoštovanje in zaupanje od drugih. Seveda, dejstvo, da je gospod mag. Cvikl neuspešno kandidiral za direktorja računskega sodišča s strani in ni žel podpore večine, mi le vzbuja ta dvom, ali bo imel takšno podporo v tej novi odgovornosti, za katero ga je predlagal gospod predsednik vlade. Potem pa nekaj komentarjev glede dr. Lahovnika. Seveda, ko smo poslušali poročilo, poročilo o razpravah v odboru za gospodarstvo, smo slišali samo hvalospeve, kar je za pričakovati, torej kolega, ki je poročal, je seveda predstavnik velike koalicije, a vendar bi pa le, če drugega ne, pa za magnetogram rad povedal, da so bila določena ključna vprašanja, ki sem osebno mu jih zastavil, na katera pa nisem imel odgovora - seveda, to kaže tudi neko njegovo spretnost, kako se zna ogniti nekaterim kočljivim točkam - a vendar, nekateri odgovori, v kolikor niso bili jasni, so bili vir, bom kar lepo povedal, določenega razočaranja, na druge pa še vedno čakam in dejanja bodo pač pokazala, dejansko, kako on misli in si predstavlja te stvari. Prvo vprašanje, ki se mi zdi zelo umestno za nekoga, ki prihaja iz akademskega kroga in poučuje ravno naše bodoče profesionalce o prevzemih, sem ga vprašal, kakšno je njegovo stališče glede tega, da je ena od značilnosti našega gospodarstva, da imamo zelo veliko križanega lastništva, to se pravi, eno podjetje ima delnice v drugem in ta drugi pa tudi v tem, to je neka posebnost, ki se je pač zgodila nam v Sloveniji v tem načrtno nepreglednem procesu tranzicije, ki pa ni samo neka slovenska značilnost, tega imamo veliko in tudi gospod doktor se je strinjal, da je to tako. A vendar, na vprašanje, kako si on to tolmači, kar se tiče posledic takega lastninjenja, predvsem v luči določenih analiz, ki so bile pač napravljene v izkušnjah drugod po svetu, gre za tako imenovane azijske tigre, kjer so tudi kaj takega imeli in so potem sčasoma ugotovili, da to je bilo negativno za njihov razvoj. Glede tega, kakšno je njegovo mnenje o tej značilnosti naše lastniške strukture, smo slišali eno dobro razlago, da se je resnično tako dogajalo, da se je to dejansko zgodilo, ker so si hoteli ustvariti neko stabilnost. Seveda, beseda stabilnost marsikaj pomeni, in tudi to, da je stabilnosti za lastnike, ne pa neka stabilnost za naše gospodarstvo v celoti. Ampak, na vprašanje, ali je pripravljen tudi za zakon o prevzemih predlagati kakšno spremembo v prevzemih, da bi zagotovil ravno pravice malih delničarjev, ki zelo veliko trpijo v takih položajih, in pa da bi omejili pač tako mreženje, kot ga je on imenoval ali omreženje, nisem dobil odgovora. Druga vprašanja pa so navezana na njegovo predstavitev, v kateri je omenil, da je preoblikovanje lastninjenja družbene lastnine, in sicer tako zvano prestrukturiranje našega gospodarstva, imelo neko socialno komponento in ta socialna komponenta, vsaj tako sem jaz razumel in mislim, da so se tudi strinjali, da sem pravilno razumel, ta socialna komponenta naj bi bila, da smo vedno imeli ali pa vsaj govorili ali pa uporabljali, kot izgovor, da moramo ohraniti delovna mesta. Seveda, preoblikovanje lastninjenja je imelo tudi neko drugačno socialno komponento. To je bila tista socialna komponenta, ki je bila vključena v samem načrtu, ki je bil sprejet na podlagi političnega konsenza v tem državnem zboru sredi 90. let, in to je, da smo vsi državljani in državljanke postali mali delničarji vsaj dela te družbene lastnine. Kaj se je s tem zgodilo, dobro vemo; marsikdo še vedno čaka in bo še dolgo čakal, da se bo to za njo ali zanj uresničilo, paralelno s tem, se pravi, prevara malih delničarjev, pa velika koncentracija kapitala. Torej, neka značilnost in razlika med načrtom in realnostjo. In sem vprašal gospoda kandidata, kakšno je njegovo stališče do tega, vendar ne zato, da bi dobil nek odgovor, neko abstraktno profesorsko razpravo, ki je tudi ni bilo, marveč zato, da bi ga lahko potem vprašal, ali je sploh mogoče še kaj napraviti, da bi uresničili prvoten načrt, in če je kaj mogoče napraviti, ali je pripravljen to kot minister tudi predlagati. Odgovora na to ni bilo. Potem pa še druga stvar, ki se mi zdi zelo pomembna. Seveda, kot kandidat gospoda mandatarja je moral hvaliti zadnje poteze vlade. In je tako tudi hvalil, hvalil je zakon o podjetništvu in hvalil je zakon, ki je v pripravi, in sicer zakon o tujih investicijah. Moje vprašanje je bilo, spoštovani gospod doktor, ali sploh potrebujemo ta zakon. Ali ocenjujete po svojem mnenju, v svoji viziji, ali je bil ta zakon potreben, in če je bil potreben, zakaj smo ga pa dobili po desetih letih vladavine ene in iste politične opcije in ne prej. Ali to pomeni neko razliko v pristopu, ali pa je to neke vrste spreobrnjenje v zadnjih dneh življenja, kot se reče, spreobrnjenje na smrtni postelji, toda nočem zveneti tako dramatično. Seveda je tudi vprašanje tega novega zakona, ki naj bi prihajal, o tujih investicijah. Dejstvo je, da tujih investicij v Sloveniji praktično ni. In s tem se je seveda moral strinjati, ker drugače ne more, kot strinjati se, saj so to statistični podatki. A vendar to ni posledica nekega pomanjkanja neke zakonodaje, marveč je to po moji oceni posledica načrtnega dela te vlade, ki ni hotela, da bi do tega prišlo. Lahko vam še enkrat ponovim zgodbico vsaj o enem primeru, ki sem jo sam doživljal in ji bil priča, kako je nek tuj investitor bil dejansko zavržen s strani te vlade, ker mu niso hoteli dati pravočasno pravega podatka, da bi lahko naredil svoj finančni plan, in se ni predstavil, no, ni se pač odločil, da bi prišel v Slovenijo. In to so stvari, ki bi jih ta vlada morala urediti, ampak očitno - in to ni v nobenem zakonu napisano, to je problem politične volje. No, tudi glede tega nisem dobil zadostnega odgovora, ali je ta zakon potreben ali ne. Sicer bi pa končal samo še z eno mislijo. Pričakoval sem, da bo s prihodom očitno mladega profesionalca in mladega profesorja le prišel nek nov veter ali pa vsaj sapica. Občutek pa imam, da bomo slišali ene in iste stvari, ker napovedujem, da bo v marsičem sam razočaran. Zavzel se je v svoji predstavitvi na primer, da se bo zavzel in bo vključil v zakon za tuje investicije tudi kakšna določila, kjer bomo dali neko preferenco ali pa bomo favorizirali investicije v določenih regijah v Sloveniji. Meni se zdi to zelo zanimivo, ker to je uporaba deloma tudi fiskalne politike in pa instrumentov, ki jih vlada ima, da lahko usmerja določene aktivnosti k ciljem, ki so bolj pomembni kot pa drugi. A vendar sem ga moral opozoriti, da ravno ta ista vlada in ta ista večina na predlog opozicije, da bi zakon o davku na dobiček pravnih oseb imel možnost neke razlike ravno zato, da bi usmerjali gospodarsko delovanje v skladu s tako vedno, ne vem, pridganem konceptu o skladnem regionalnem razvoju - ni bilo posluha. Ampak seveda jaz razumem, da so morda mislili, da je bil predlog opozicije morda preoster ali pa premalo ali pa preveč, a vendar svojega lastnega pa niso imeli in na naša opozorila, da se velika koalicija in vlada zavestno odpoveduje fiskalni politiki, to se pravi vpliva davčne politike na določene aktivnosti, ni bilo odmeva in mislim, da se bo to tu zgodilo z vašim prizadevanjem, da bi tuje investicijeusmerili kam drugam. V tem smislu obžalujem, ampak predvidevam, da boste razočarani, na žalost vstopate v eno ekipo in se boste podvrgli volji ene koalicije, ki za to do sedaj ni imela nikakršnega posluha. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega dr. Bajuk. Gremo naprej po vrstnem redu. Kolega Petan ima sedaj besedo, za njim kolega Rokavec, če bo tako želel.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predsednik vlade, kandidati, kolegice in kolegi! Prej nas je predsednik opozoril, da nas je še blizu 50, zato ne bom obravnaval vseh kandidatov.
Vi ste prav petdeseti.
Dobro. Ne bom obravnaval vseh, ker bi potem bilo predolgo. Mogoče bi začel s kandidatko, pa to ne pomeni, da imam kaj proti ženskam ali pa da jim dajem preveliko prednost. Dejstvo je, da bom skušal njeno kandidaturo oceniti na osnovi preteklega dela, ne na osnovi mogoče kvalifikacij ali izobrazbe ali česa podobnega, ampak izključno na osnovi vodenja na dosedanjemmestu, ki mu je načelovala. To se mi zdi tudi edino realno, kajti dobro dosedanje delo je neki garant ali pa neka verjetnost, mogoče večja verjetnost, da bo tudi novo delo dobro opravljeno, vsaj verjetnost je večja. Drugače je to lahko neko slepo zaupanjena osnovi predstavitve in bolj slepo je, če je bilo dosedanje delo slabo opravljeno, in več zaupanja je, če je bilo dosedanje delo dobro opravljeno vsaj na osnovi sodbe, jaz bom rekel tudi javnosti. Obljube so lahko velike in edino delo lahko pokaže na sposobnost ali pa na voljo. Ni vse v sposobnosti, tudi v volji, da neko delo rešiš, zato bom ocenjeval na osnovi preteklega dela. Ta hipoteka preteklosti pa ni najbolj bleščeča, rezultati namreč niso bleščeči, tako ocenjuje tudi javnost. Osredotočil bi se samo na mogoče ta zadnja dogajanja, ki jih imamo še nekako bolj v spominu. Polna omara nerešenih ali neobdelanih, pozabljenih ali založenih ali zastaranih spisov v omari nekega tožilca verjetno ni dobra popotnica. Ne kaže na dobro delo v tem sistemu, in kot smo lahko slišali, v tej omari so bili spisi, bom rekel, o težkih zadevah, o gospodarskih prekrških, kriminalu in podobno, SIB, Zbiljski gaj, Orion, Pay Consulting, kakšni in podobni. Nič pa nismo slišali, da bi med temi 160 in 164 spisi bilo kaj tistih spisov, ki jih uvrščamo med kurje tatove. Teh nismo slišali, da bi jih, ampak samo oni težki. To pomeni, da se je v tem sistemu nekako izogibalo velikim problemom gospodarskega kriminala. Dejstvo je, in to bi posebej želel omeniti, da eno leto izgubljena pošta, jaz jo bom imenoval pošta, bom potem povedal, zakaj, o SIB banki, in da šele po enem letu fotokopija knjige prispele pošte pomaga, da se stvar najde, da se to gradivo ali ta pošta najde ali se zadeva premakne, je malo čudna. In moti me pa to, da potem poslušamo, da je tam bil magnetogram nekega prepira na seji mestnega sveta. Mislim, da to ni prepir, ker tudi tukaj se ne prepiramo, ampak izmenjujemo svoja mnenja, lahko pa imamo vsak svoje mnenje, pa se tudi ne strinjamo vsak z vsakim. To je pač tako. Ker potem bi pa lahko vprašali, ja, kakšna gradiva bi pa potem moral nekdo dati na ta organ, da bi bil pravi. Ali naj da ta rešen primer, to ni mogoče. Zato, ker ravno v tem organu so tisti, ki so, bom rekel, najbolj grobo, ki so za to plačani, ki za to pristojni, ki za to imajo ustrezno izobrazbo, imajo ustrezne kvalifikacije in oni se lahko s tem ukvarjajo. Jaz si predstavljam, da indic, da je nekje narobe, je signal, da je treba malo raziskati, ne zato, da se tja zažene deset ljudi, ampak da se najprej poizve, ali je kaj na tem ali ni na tem, potem se pa lahko stopnjuje zadeva. In zato me moti še posebej, ker je pa bilo v primeru zunanjega ministra, jaz temu pravim, da je bilo za politično obravnavanje zunanjega ministra rečeno v množini, da se pa tožilci ker je resen primer, ukvarjajo s tem. Tudi ne mislim, da če pride še iz tako pristojnega organa sum ali indic ali ne vem, pošta, če lahko spet rečem, kot sem prej uporabil, da se na nekem področju nekaj dogaja, da se zažene cel kup ljudi pa začne obravnavati tisti primer. Verjetno je treba prej ugotoviti, če je upravičeno. In v primeru zunanjega ministra se je ugotovilo, da ni nič resnega. Tako je. In če je delalo na tem primeru na začetku preveč ljudi, potem je to zapravljanje energije. In še naslednje, kar se mi zdi tudi moteče, da so se nekatere stvari vedno vračale na novo, ko so bile že stokrat prežvečene. Še posebej, če je šlo za politične teme, omenil bom Depalo vas, je bilo po možnosti to nekaj pred volitvami. Se pravi, to tudi meče slabo luč. Naslednje, kar me je pa izredno zmotilo, je pa izjava kandidatke na seji odbora za notranjo politiko. Ta stavek je bil danes že prebran, pa ga bom še enkrat prebral: "In ker minister Rupel tega ne razume, moram reči, da je zelo nerazgledan in da je zelo žalostno, da imamo na tem državniškem položaju človeka, ki tega ne razume." In kje je problem? Jaz ga vidim v naslednjem. Zunanji minister, ki je to pismo pisal - ne trdim, da je vse v redu s tem pismom, tega sploh ne, ampak hočem povedati, v tem pismu, ki sem ga sam večkrat prebral, je navedena izključno funkcija, kandidatkina dosedanja funkcija ali pa kandidatka, in pa delo, ocenjevano je bilo delo. Vsebina pisma govori o generalni državni tožilki ali pa o kandidatki, nikoli z imenom. Kandidatka pa je na kritiko ali pomislek o njenem dosedanjem delu odgovorila na osebni ravni: "Minister Rupel, mene to izredno moti, ker vzrok je bil drugačen, ni šlo na osebni ravni, ampak je šlo za funkcijo." In želel bi povedati, da kritika dela neke funkcije ni enaka osebnidiskreditaciji, nerazgledanost neke osebe pa je osebna diskreditacija, na osebni ravni. To se mi zdi izredno problematično, mogoče za nekoga ni, ampak zame je to izredno delikatna zadeva, in to ni dobro. Če pa to povežem še z eno drugo zadevo, me je pa - dobro, mogoče je malo pretiran izraz - strah, ampak neprijetne občutke imam pa vseeno. Omenil bom primer novinarja Ranca. Zavržena ali pa prepovedana, ne vem, ne bom vztrajal pri tej strogi besedi, je bila ovadba s strani tožilca, ki bi naj obravnaval ta primer. Za tiste, ki so pa nezakonito prisluškovali novinarju ali pridobili izpiske pogovorov, pa nič. To je nek signal. Ne gre samo za to, da je bil ta primer zavržen s strani tožilstva, gre za nek signal, ki ga lahko razumemo iz tega primera. Pa se bom vprašal, ali to pomeni, da je odprt lov na novinarje, ki so kritični do vlade ali raziskujejo neugodne teme za oblast? Lahko si tudi tako razlagamo. Ne bom rekel, da je to sedaj ravno tako, ampak lahko si tako razlagamo. Ta razlaga je možna, še posebej, kerje isti novinar že dvakrat dobil v postopku odškodninsko tožbo. Tudi to se strinjam, da ni čisto enak primer, ampak tako hudo različen pa tudi ne more biti in prav gotovo je tu nekaj narobe, očitno je nekaj narobe, hudo narobe, razen za tožilstvo, za katerega ni bilo znakov za upravičenost ovadbe ali pa, recimo, nadaljevanje postopka. Večkrat se pri tem sklicujemo na statistiko, ki je seveda dobra iznajdba, bom rekel, in tudi pomoč pri ugotavljanju stanja, ni pa to zadosten dokaz, statistika je marsikdaj tudi zavajajoča. Pa sem bom vrnil na primer, ki sem ga že omenil. Kje statistika obravnava polno omaro nerešenih primerov, kje jo obravnava, ali so to zaostanki ali so nerešeni primeri ali so nekje, ne vem, statistika tega očitno ne obravnava, ga ne obravnava in tudi zaradi tega lahko povemo, da je pripada manj, če ga nismo niti evidentirali, če ga imamo nekje zloženega v omari in to kar nekaj časa. Zelo me je tudi zmotilo, bom rekel, neprestano odgovarjanje s tem, da tožilcu nihče ne more naročati in da je pri tem seveda samostojen. Jaz vem, da pri odločitvah mora biti samostojen, če bi bilo drugače, potem bi bilo res narobe, ampak nekaj drugega je. To je neki sistem in v vsakem sistemu veljajo neka pravila in nekdo, ki je na vrhu te piramide ali pa nekje nižje, mora koordinirati, ker drugače to ni več sistem, ni nobena organizacija dela, ampak je tam kup posameznikov, ki je vsak avtonomen in vsak dela tako, kot se mu zahoče. Tako verjetno ne gre. Jaz si predstavljam, da se v določenem času, ne vem, vsak teden, na 14 dni ali mesec sestane neka skupina ljudi, ki pregleda, kakšno je stanje, si zastavi novo delo in verjetno tudi do razporeditev dela mora priti ali pa do delitev novih primerov. Jaz si drugače ne znam predstavljati, da bi neki sistem sploh delal.Ker če lahko vsak dela, kar se mu zahoče, vzame samo primer, pa, ne me čisto dobesedno vzeti, samo zaradi slikovitosti, bom rekel, vsak bo jemal samo kurje tatove, nihče pa ne bo imel težkih primerov, to je, rekel sem samo, zaradi slikovitosti primera. Čeni nekega koordiniranja, nekega usklajevanja in koordinirati mora prav gotovo tisti, ki je na vrhu piramide, edino tako lahko sistem deluje. To, da so pa seveda potem posamezniki, ki delajo na tem sistemu, pa neodvisni pri odločitvah, to pa je jasno, takoda, tu ne bi izgubljali besede, da mi ne bi kdo očital, da govorim, da moramo kakorkoli vplivati. O strokovnih odločitvah ne, o organizaciji dela pa verjetno prav gotovo. Dejstvo je, da tudi zaradi tega predloga predsednika vlade ne morem podpreti. Še posebej, se bom pa tudi vrnil na statistiko, ampak malo drugačno, statistiko, ki jo v bistvu definira javnost. Namreč, dve hiši, RTV in pa časopisna hiša, sta opravili ankete z kar relativno velikim številom, velikim vzorcem, ali je kandidatka primerna za to mesto. Obe govorita isto, 59% ne ali pa 69% ne, pa 32% ali pa 30% da. To se pravi, javnost ima pravico soditi, javnost ima pravico soditi delo. Javnosti verjetno ne zanimajo vsebine, ampak končni rezultat in javnost je povedala svoje mnenje o tem končnem rezultatu dela tega sistema. Toliko mogoče o tem segmentu o kandidatki in o njenem dosedanjem delu. Sedaj pa še samo na kratko par besed o kandidatu za ministra za promet. Njega ne bom ocenjeval po preteklem delu, bi mogoče zadevo zastavil malo drugače. Nekako mi "paše", lahko bi tudi drugače, ampak zato, ker sem si zadevo zastavil, boste razumeli. Pomorski zakonik bom izpustil, tam je že bilo danes nekaj povedanega, pa bom šel na drugo zadevo, tista je bila mogoče hujša. Pri nas je turizem zelo pomembna in perspektivna panoga, to bo verjetno tudi ugotovil minister, ki bo pokrival drugo področje, verjetno gospodarstvo. In pri tem so verjetno dobre cestne povezave še posebej pomembne za tiste kraje, tiste turistične kraje, ki niso na glavnih smereh, na glavnih koridorjih in do njih vozijo povezovalne ceste in te povezovalne ceste so verjetno, bom rekel, eksistenčnega pomena za te turistične kraje. Jaz bom tu samo navedel zaradi krajše razprave primer Rogle, ki je približno 20 kilometrov od te glavne cestne povezave. In pri obravnavi ustreznih dokumentov, tudi proračuna, sem približno pred štirimi leti predlagal, da bi povezovalne ceste s turističnimi kraji v Sloveniji imele neko prioriteto, ne seveda izključujočo, to ne more biti, ampak neko prioriteto pri izgradnji in popravilu cest, kajti nek kriterij moramo imeti, to je dejstvo, ker vseh naenkrat ne moremo izgraditi. Takrat seveda to ni šlo skozi, res pa je, da se je delalo, to pa tudi moramo priznati, ampak ne tako, kot bi verjetno pričakovali, zato bi mogoče zastavil kandidatu za ministra za promet vprašanje, ali misli, da bi turistični kraji morali imeti določeno prioriteto, določeno prednost pri obnovi, pri rekonstrukciji, pri izgradnji povezovalnih cest. In če se zopet vrnem na primer Rogle, kjer je v glavni sezoni okrog 5000 turistov dnevno, potem veste, kakšna mora biti cestna infrastruktura, da lahko toliko ljudi pride na 1500 metrov visoko. Lahko so tudi drugi turistični kraji, Terme ali podobno, jaz samo tega navajam. Ali mogoče tudi današnji kandidat misli, da je to lokalne narave in da to ni posebnega pomena za nacionalno gospodarstvo in da ni potrebno, da bi ti kraji turistični dobili neki poseben tretma, posebno težo glede na gospodarske potrebe in pa na efekte, ki jih seveda ti kraji prav gotovo dajejo v finančnem smislu za nacionalno gospodarstvo? To bi naj bilo kot vprašanje ministrskemu kandidatu za promet. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Francija Rokavca. Izvolite.
Hvala za besedo. Gospod predsednik vlade, kandidati in kandidatka za ministre, poslanke in poslanci! Delo z vstopanjem v Evropsko unijo je opravljeno, zato je treba zaradi delitve nagrad in zaslug se znebiti nepriljubljenega faktorja. Zato je potreben scenarij, ki je že zelo znan. Leta 1992, ko je Demos tedaj izpeljal osnovni, bistveni koncept osamosvojitve Republike Slovenije, je pač delo bilo opravljeno in takrat je bilo treba zamenjati vlado. Zelo podobno je tudi v tem primeru. Namreč, ne glede na to, da sam odvsega začetka nisem bil navdušen nad sodelovanjem Ljudske stranke v tej koaliciji, ker sem vedel, da bo slej ko prej pač izkoriščena. Izkoriščena za točno določene namene. V Evropski uniji je bila to edina stranka, ki je imela povezavo z dejansko najmočnejšo politično grupacijo, Evropsko ljudsko stranko, in ki je lahko na najbolj problematičnem področju za koalicijo, za katero bi bilo problematično, če ne bi bilo Ljudske stranke, se pravi, razvoj podeželja in pa kmetijstvo. Vemo, da to področje v samem evropskem proračunu zajema več kot 40%. Zato je bila Ljudska stranka potrebna, da je opravila to delo. Kljub vsemu menim, da ga je z bivšim predsednikom stranke, z ministrom Butom, opravila izjemno uspešno. Izjemno uspešno zaradi tega, ker če ne bi bilo našega pogajalca, bi Slovenija bila že sedaj neto plačnica v evropsko blagajno. Zato ni čudno, da smo v predlogu zakona o skladnem regionalnem razvoju zasledili letos težnjo, da se agencija za regionalni razvoj dopolni tudi s področjem razvoja podeželja, čepravimamo sedaj že akreditirano agencijo za kmetijske trge in razvoj podeželja. Se pravi, ker ni bila ta vlada, drugi ministri te vlade uspešni, da bi si izborili tisti kolač na regionalnem področju, je treba prekanalizirati ta sredstva, v primeru, če bi še Slovenska ljudska stranka bila tudi po 1. maju v vladi. Kljub vsemu sem ponosen na opravljeno delo ministra Buta in tudi Slovenske ljudske stranke. Menim, da je storila zelo veliko za Slovenijo, kljub temu, da sem imel tudi sam mnogokrat na tem področju in imam še danes veliko pripomb, da se je mogoče nekaterim podrobnostim, malenkostim posvetilo bistveno premalo pozornosti, kar bi dejansko še izboljšalo pozicijo. In tu je verjetno treba iskati osnovni namen, zakaj imamo danes opravka z imenovanjem peterice ministrov, ne pa dveh ministrov. Ne glede na to, kar je bilo že rečeno, ja, Ljudska stranka je grobo kršila koalicijsko pogodbo, ker je pri interpelaciji podprla interpelacijo zoper ministra Bohinca. Ja, tako smo jasno napovedali, zato ker smo predhodno v koaliciji protestirali proti takemu načinu reševanja odločb ustavnega sodišča. Imeli smo svoj pogled, svojo vizijo, javno smo pozivali ministra za notranje zadeve dr. Bohinca, da naj ne izdaja odločbe, dopolnilne odločbe in naj ne sledi političnemu diktatu, ki je bil politični diktat večine v koaliciji. Volilci so na referendumu v nedeljo 4. aprila jasno povedali, da takšna zamisel reševanja tega problema ki je seveda zasenčilo slovensko politiko v zadnje pol leta, ni bila primerna. Nauk ni bil dovolj, neza predsednika vlade, ne za večino v takratni vladajoči koaliciji. Mi gremo s svojo aroganco dalje, ne glede na to, če je ljudstvo odločilo drugače. Seveda, treba je za to pokazati Ljudsko stranko, ker je kršila koalicijsko pogodbo, in to javno naprej povedala. Ljudstvo je dalo prav našemu stališču. V nasprotnem primeru, v primeru vatikanskega sporazuma, ki je tudi sestavni del koalicijske pogodbe, je Združena lista v vladi, v proceduri celo izbojevala leta 2001 presojo tega predhodnega sporazuma na ustavnem sodišču. Ustavno sodišče je jasno odločilo, da je vatikanski sporazum izrazito, izrecno v skladu s slovensko ustavo. Združena lista glasuje proti enemu bistvenih programskih projektov bivše koalicije [[....]]
Gospod Rokavec, resnično ne želim biti nevljudna, vendar ta točka dnevnega [[...]]
[[...]]to je stvar današnje razprave in želim, ker hočem osvetliti [[...]]
Gospod Rokavec [[...]]
[[...]]ker hočem osvetliti nastalo situacijo [[...]]
Ne, nimate pravice svetliti nastale situacije [[...]]Gospod Rokavec v skladu s poslovnikom imamo pravico in dolžnost poslanke in poslanci govoriti o točki, ki je na dnevnem redu. To je opredelitev do kandidatov za ministre, ki jih predlaga [[...]]
[[...]]saj to je predhodnica [[...]]
mag. Anton Rop.
[[...]]za mojo naknadno obrazložitev [[...]]
[[...]]nobene predhodnice ni bilo najavljene in vas opominjam in vas lepo prosim, da se opredelite do kandidatke in kandidatov. Samo to smemo danes tukaj početi.
Gospa predsedujoča, razumem, da je težko poslušati dejansko to resnico, ki se je dogajala. Vendar trdim izrecno, da je bilo v tej koaliciji, ko se je komu zahotelo in je imel moč v bivši koaliciji, če je kršil koalicijsko pogodbo, jo je lahko kršil, pa se mu ni zgodilo ničesar. V tem konkretnem primeru se je pa izrabilo to eminentno politično vprašanje, ki je dejansko to politično vprašanje, ki je zadnjih pol leta obremenjevalo slovensko politiko, v katerem so vladne dve stranke, glavne dve vladne stranke so ugotovile, da so naredile največjo napako in je bilo potrebno seveda najti prav na tem vprašanju vzrok, da se ljudsko stranko izključi iz koalicije. Toliko o tem. Glavni namen je bil, da se poberejo sadovi, pridobljeni tudi s strani Slovenske ljudske stranke, ob vstopanju v Evropsko unijo. Drugi namen je pa verjetno ta, ki tiči tudi v predlogu "sporne" kandidatke, v narekovaju za pravosodno ministrico in v predlogu za predsednika komisije za preprečevanje korupcije, ki bo tudi še danes na dnevnem redu te seje. V zadnjem letu in pol so slovensko politiko prizadele zelo velike afere, afere SIB-a, afere Oriona, Zbiljski gaj in še bi lahko našteval. Se pravi, afere, kjer se je pokazala vsa aroganca oblasti in kjer je bilo potrebno s kadrovskimi zamenjavami, tako na resorju pravosodnega ministrstva, tako tudi na resorju seveda državnega tožilstva in tudi sedaj komisije za preprečevanje korupcije postaviti zanesljive ljudi nove politične, jasne opredelitve levice. Zakaj? Vemo, da so se delali zelo različni pristopi s strani tožilstva. Gospa kandidatka, kako je mogoče, da v primeru mestne občine Koper, ko je šlo za par milijonov, se seveda način preiskave opravi tako, da se glavnega osumljenca ob začetku preiskave brez kakršnegakoli javnega pompa spravi za zapahe, seveda z obrazložitvijo, da je bilo to nujno potrebno, ker bi lahko vplival na potek preiskave. V primeru SIB, v primeru Oriona, kjer je bilo mnogo naših državljank in državljanov ogoljufanih z goljufijo, pretkano, pa druga zgodba. Ali se ovadba spravi pod pult ali pa se predhodno opravi že vsa potrebna javna diskusija, vsi potrebni razlogi, da se seveda vsi potrebni dokumenti skrijejo, šele potem se opravi preiskava, recimo v primeru Oriona. To je moja bojazen, gospa kandidatka, da se vaš način dela iz tožilstva sedaj prenaša tudi v pravosodje in da se bo tudi z imenovanim novim državnim tožilcem kakor tudi s predlogom za vodenje komisije za preprečevanje korupcije v tej državi vzpostavil način klientelizma, nevarnega klientelizma, kjer se bodo samo za določene skupine ugotavljali prekrški. Drugje se bodo pa iskali razlogi, kako se postopek zavlačuje ali pa se ga javno tako obelodani, da bodo eventualni osumljenci vso potrebno dokumentacijo pravočasno umaknili in pospravili na varno. To so te nevarne zgodbe, v katerih se je znašla Slovenija v tem trenutku. Danes je najbolj neokusno to, da predsednik vlade kljub vsem tem opozorilom vztraja, da se o predlogu vseh kandidatov in kandidatke glasuje v paketu. S tem dela predsednik vlade krivico tudi vsem ostalim kandidatom in tudi zmanjšuje nivo demokracije, ker ne da možnosti poslankam in poslancem, da bi se odločali o vsakem posameznem kandidatu. To je seveda po poslovniku možno, bi pa pričakoval odziv javnosti kot tudi opozicije in tudi različna mnenja znotraj najmočnejše stranke, da bo pa predsednik vlade tokrat le prisluhnil. Ampak seveda ne. To je nevarno. To je nevarno, da se skuša med dobra zrna v žitnici spraviti tudi pleva. To je pa slabo za Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Majnik.
Spoštovana kandidatka in spoštovani kandidati! Na odboru za kmetijstvo nihče od članov ni niti malo podvomil, da dr. Milan Pogačnik ne bi imel potrebnih strokovnih referenc za prevzem nalog ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Glede na njegovo bogato strokovno in raziskovalno delo doslej takega dvoma tudi ni možno izraziti. Res pa je, da je v odboru kar nekaj članov takšnih, ki nasprotujejo veterinarjem. In dr. Pogačnik predstavlja pač sam vrh veterinarske stroke. Po agronomih in živinorejcih je mogoče res že čas tudi za kakšnega veterinarja. Po drugi strani pa je pristanek na kandidaturo v tem trenutku tudi pogumna odločitev. Sprejme jo lahko samo nekdo, ki je na svojem področju zelo suveren, ki je že doslej tesno sodeloval in tudi sooblikoval taresor. Kmetijsko ministrstvo je eno večjih, saj v letu 2004 razpolaga s skoraj 65 in pol milijarde tolarjev. Poleg tega pa bo prav to področje s 1. majem, z vstopom Slovenije v Evropsko unijo, izpostavljeno največjim spremembam. Te se morajo zgoditi še v letošnjem letu. Slovenska politika je bila v predpristopnem obdobju pravzaprav uspešna, glede na to, da so za naše kmetijstvo značilne neugodne naravne in strukturne razmere. Izgubo dohodkov smo nadomestili z neposrednimi plačili, žal pa smo manj pozornosti namenili prestrukturiranju in razvoju kmetijstva in podeželja. Končne rešitve iz pogajanj za Evropsko unijo so dokaj ugodne tako na področju neposrednih plačil, na področju kvot in referenčnih količin kot na področju sredstev za razvoj podeželja. Neposrednim plačilom bo moral sicer slediti tudi domači proračun, a to odločitev smo že sprejeli. Dr. Pogačnik si bo, kakor je sam dejal, prizadeval predvsem za to, da ugodnih pogajalskih izidov ne bodo ogrozili slabo izkoriščeni programi in sredstva. Če bodo sredstva ostajala v bruseljski blagajni, bomo imeli po letu 2007 velike težave. Dr. Pogačnik se zaveda trenutnega položaja našega kmetijstva, kjer se na posameznih področjih pričakujejo tudi negativni premiki v ekonomskem položaju, ponekod pa izrazito izboljšanje. Največje težave pričakuje v tistih panogah, ki so bile doslej najbolj zaščitene in izolirane od tržnih pritiskov. Opozoril nas je tudi na pomembno in nujno aktivnost, ki mora biti v Sloveniji dogovorjena do avgusta 2004. To je na oblikovanje stališč o politiki na področju neposrednih plačil v skladu z reformo skupne kmetijske politike. Prevzem novega koncepta te politike mora po njegovem postati skupna naloga države, saj gre za bistveno spremenjeno vlogo kmetijstva v naslednjem obdobju. Napovedal je da bo njegova prva prioriteta nemotena in učinkovita implementacija proračuna za leto 2004, priprava ustreznih ukrepov za omilitev posledic na področju mlečno predelovalne in deloma tudi mesno pridelovalne industrije, pridobitev ne le začasne akreditacije ampak stalne agenciji za kmetijske trge. Pri delu pa želi sodelovali tudi z nevladnimi organizacijami, zbornicami in sindikatom. Prepričana sem, da se dr. Pogačnik v tem času ne bo lotil prevelikih usodnih reform, ki bi pretresle sistem v temeljih, čeprav bi bilo to na nekaterih področjih nujno in dobro. Ob vseh pretresih, ki jih bomo doživeli s 1. majem, bo najbrž nadaljeval tam kjer ima dobre strokovne podlage. Veseli me, da se zavzema za večnamenskost kmetijstva, za ohranjanje kulturne krajine in zaščito območij s težjimi pogoji in ob tem poudarja pomen medresorskega sodelovanja. Naj ponovim tudi to, kar sem že na odboru za kmetijstvo. Pričakujem, da bomo z imenovanjem dr. Pogačnika dobili poleg ministra za tiste, ki se s to dejavnostjo ukvarjajo, tudi ministra za vseh nas dva milijona prebivalcev Slovenije, ministra, ki mora poskrbeti za uravnoteženost interesov in pričakovanj. Na področju varstva okolja, varnosti hrane in zaščite živali je dr. Pogačnik prava izbira in z veseljem ga bom podprla. Ko poslušam danes razprave opozicije, se na svoj način kaže tudi stanje duha v tem parlamentu. Veselje, s katerim se moji moški poslanski kolegi spravljajo na edino žensko kandidatko v tej ekipi, kaže na dvoje: ali na pomanjkanje poguma ali pa na tisti znani odnos do žensk v politiki, zaradi katerega se le redke odločamo za to pot. Prav neverjetno je spoznanje, sploh za nas, ženske, da nobeno, ampak res prav nobeno argumentirano pojasnjevanje nič ne pomeni, kot da ne govorimo slovensko, kot da ne govorimo istegajezika. Zato mislim, da tudi nima smisla pojasnjevati naši donedavni koalicijski partnerici SLS, kakšna je razlika med oditi in nekoga vreči ven. Na koncu naj povem, da bom spoštovano kandidatko in kandidate za ministre z veseljem podprla in jim želim uspešno in dobro delo. Hvala.
Hvala lepa, kolegica Majnik. Sedaj ima besedo kolegica mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa kandidatka za ministrico za pravosodje, spoštovani gospodje kandidati! Dovolite mi, da najprej napovem svojo polno podporo kandidatki in štirim kandidatom. Preden pa to podrobneje pojasnim, bi rada odgovorila na netočno navedbo gospoda Rokavca, ki je Združeno listo socialnih demokratov razglasil za kršiteljico koalicijske pogodbe. Kdor bo vzel besedilo koalicijske pogodbe v roke in bo v poglavju, ki definira vprašanja, povezana z zunanjo politiko, pogledal pod točko 5, ki govori o odnosih s Svetim sedežem, bo med drugim lahko prebral, da po tistem, ko ni bil niti podpisan niti parafiran sporazum med Republiko Slovenijo in Svetim sedežem o pravnih vprašanjih, govorim pa o 15. maju leta 2000, torej po tistem so bila prizadevanja za ureditev pravnih vprašanj v koaliciji vnovič izrečena. Vendar naj povem, da so tu koalicijske partnerice sklenile, da če se bo interes za dogovor obnovil, potem bo koalicija v novih pogajanjih predlagala popravke. Ti popravki bodo izhajali iz nespornega dejstva, da mora rimskokatoliška cerkev v Sloveniji upoštevati ustavni red Republike Slovenije, predvsem pa naj bi prispevali k jasnosti besedila. Če bi po novem krogu pogajanj in po popravkih še obstajal dvom o ustavnosti, bo vlada pred ratifikacijo poslala sporazum v presojo ustavnemu sodišču Republike Slovenije. Tu je pika. Zdaj vas sprašujem, ali koalicijska partnerica, ki je dvomila v jasnost določb vatikanskega sporazuma, ni imela pravice na vladi zahtevati tistega, kar je tu zapisano, in tudi ni terjala kakšne referendumske presoje ali česa podobnega. Toliko, kar zadeva vatikanski sporazum. Tudi nisem nameravala poprej razpravljati o pismu. Ker pa je bilo pismo danes tolikokrat navedeno, naj rečem, da če bi bilo v meni kaj cinizma, potem bi rekla, da je piscu tega pisma uspelo sebe spraviti v orbito splošnega zanimanja v trenutku, ko so se misli drugih sukale okrog drugih oseb. Pismo je bilo naslovljeno na vsako poslanko ali poslanca poimensko, torej tudi name osebno in je bilo podpisano z imenom in priimkom in funkcijo. Zato dovolite, da povem svoje stališče do tega pisma. Vsakima pravico pisati pisma, vsak ima pravico izražati svoje mnenje, ampak če mi nosilec javne funkcije in član vlade sugerira, kako se naj odločim, potem imam pravico povedati javno, da takih prišepetovalcev ne potrebujem. Drugo pa, ker sem kot naslovnica bila imenovan in ker je bil tudi podpisnik imenovan, štejem za omalovaževanje, da kandidatka za funkcijo ministrice za pravosodje ni bila deležna tolike pozornosti, da bi bila imenovana z imenom in priimkom, ki ga ima. Kaj je bilo v pismu rečeno, je bilo pa danes že dvakrat citirano, namreč na odboru za notranjo politiko. In zdaj prehajam na razpravo na odboru za notranjo politiko. Današnja razprava se v marsičem ponavlja in zanimivo pri vsem tem je, da dogodki dobivajo glede na govorca ustrezno interpretacijo. Sem bila tudi na tisti seji odbora za notranjo politiko, na kateri smo sprejemali poročilo vrhovne državne tožilke. Dobro se spomnim, da ni bila ena sama misel uglašena na zavračanje ali neodobravanje predloženega poročila generalne državne tožilke.Spomnim pa se, da so bili nekateri njeni uradni dokumenti v javnosti razširjani ali komentirani kot prosti spisi, kar za nek uradni dokument zagotovo ni primerna označba, pa naj si človek o tistem misli, kar si hoče. Je vendar uradna institucija uradni instituciji pošiljala poročilo. Tudi občasnemu spremljevalcu slovenskega političnega dogajanja ne more uiti veliko neskladje med tistim, kar pozicija in opozicija trdita, da je njun skupni projekt. To pa je uspešna vključitev Slovenije v Evropsko unijo. To je trditev, ki jo slišimo velikokrat, po drugi strani pa smo priča nenehnemu poskusu destabiliziranja vlade in vladne politike in metod, s katerimi želi cilje doseči. Naj spomnim na številne izjave, ki smo jim bili priča v državnem zboru, ko je bilo mogoče slišati, kako nimamo normalnega sodstva, kako nimamo normalne vlade in še marsikaj drugega po mnenju nekaterih ni bilo normalno, kar vse naj bi vodilo v kaotične razmere. In to se mi pravzaprav zdi tisto, kar je veliko neskladje. Na eni strani izražanje velike volje in želje po ureditvi stvari, na drugi strani pa nenehno opozarjanje ali sklicevanje na izredne razmere. Če bi nam bilo do stabilne politike in do stabilne vlade, potem bi pravzaprav pa naj ne zvezi preveč naivno, to, kar bom sedaj povedala - morali biti bolj uglašeni, ko danes razpravljamo o štirih kandidatih in kandidatki za zapolnitev izpraznjenih ministrskih sedežev. Namreč samo opravljanje tekočih poslov tik pred vstopom v Evropsko unijo in ne opravljanje vseh pooblastil, ki jih ministrska funkcija ima, zagotovo ni tisto, kar bi pripomoglo k dobremu delovanju vlade. Zato mislim, da je to neskladje med enim in drugim zelo očitno in še bolj izrazito zaradi tega, ker je bilo v zadnjih časih pogosto slišati, da se v državnem zboru pa tudi v vladi ne ukvarjamo s tistimi stvarmi, s katerimi bi se pravzaprav morali in ki so v interesu države. Jaz mislim, da v interesu države in javnosti je, da imamo čimprej opravilno, popolno vlado. Večkrat je mogoče slišati o istih stvareh zelo različne sodbe. Tisto, kar me pri tem moti, je to, da si nekateri lastijo pravico do patenta, da resnico. Ampak stvar je še dosti bolj zapletena, ker si nekateri lastijo tudi patent na strokovnost. O čem govorim? Videti je, kot da so strokovnjaki samo tisti, ki prihajajo iz enega političnega bloka. Namreč, tako kot strokovnjaki niso po svojih doktrinah uniformni in unisono, tako imajo pravico tudi do svoje politične opredelitve. Zagotovo ni levica tista, ki je strokovnjakom spodbijala njihovo kredibilnost, če so izrazili svojopolitično opredelitev. Spomnim se samo ene izmed prvih političnih delitev, političnih zato, ker je to bil substrat, iz katerega je pa rasla potem tudi opredelitev do strokovnosti ali kakšne druge kompetence. Saj boste vedeli, če povem, da so nekateri v tej državi razumniki, drugi pa to niso. Spomnim se Matjaža Kmecla in njegovih Postnih premišljevanj. V enem od svojih esejev piše o tem, kaj se zgodi človeku iz stroke, ki vstopa v politiko, kako z njim ravna politika. Enako kot s takim človekom, ki je vstopil v politiko, tudi kulturna sfera ne ravna nič več prizanesljivo. Jaz cenim odločitev petih za to funkcijo, ki jo bodo opravljali, ker jih štejem za strokovno kompetentne, vstopajo pa v svet politike na politično funkcijo, kar jih za nadaljnje njihovo strokovno življenje utegne zaznamovati bolj, kot si mislijo ta hip. Na tej odgovorni poti jim želim vse dobro.
Repliko ima kolega Rokavec. Prej sem že poudaril, replika je samo priložnost za pojasnilo. Prosim.
Samo za pojasnilo gospod predsednik. Gre za to, da seveda koalicijska pogodba prejšnje koalicije je opredeljevala, da se lahko gre v presojo ustavnosti, če bo izražen dvom. Nesprejemljivo pa je dejstvo, da ena poslanska skupina še tudi po tem, ko dobi jasno, ko beli dan zapisano s strani najvišje sodne instance v tej državi, da omenjeni predlog mednarodnega zakona, se pravi ratifikacije tako imenovanega vatikanskega sporazuma, ni v nasprotju z našo ustavo, še vedno glasuje proti. Seveda glasovala je zato proti, ker se je morala ideološko opredeliti. Ampak ni bilo za to nikakršnih konsekvenc. To je razlika. Samo toliko, gospod predsednik.
Dobro, gremo naprej z razpravo o predlogu predsednika vlade za štiri ministre in eno ministrico. Kolega dr. Bernik imate besedo. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Gospa kandidatka, gospodje kandidati, dame in gospodje. Nekaj časa sem poslušal vaš zagovor gospa generalna državna tožilka v odboru za notranjo politiko in sem bil presenečen nad vašo dikcijo, nad vašimi gotovimi odgovori, vašo samostojnostjo, vašo vasezaverovanost. Ko pa sem šel nekoliko gledat, kaj se je z vami v zadnjih, recimo v politiki godilo, sem pa nekoliko drugačno sliko dobil. Pohvalila ste se tudi s tem, da imate 30 let izkušenj kot tožilka, vendar jaz bi rekel, da tistih prvih 20 let bi lahko takoj odpisali, ker ste služila v nedemokratičnem režimu in ste s seboj prinesli kar nekaj prtljage, ki vam še danes nagaja. Že pred imenovanjem in ves čas na položaju ste jasno in glasno razglašali, da boste skrbeli samo za zakonitost, enakost pred zakonom, strokovnost in profesionalnost tožilskega dela. Ampak vaša zgodovina je nekoliko drugačna. Namreč, takoj po zaprisegi, se spominjam, ste peljali nekaj državnih tožilcev takoj na Brdo da ste se srečali s tedanjim predsednikom države Kučanom, kar je v praksi povsem nesprejemljivo, tako v vsaki demokraciji, pri nas pa še posebno. Gotovo ste dobili koristna navodila, ki ste jih potem lahko uporabljali. Takoj po zaprisegi in še pred prevzemom poslov ste na POP TV izjavili, da boste umaknili zahtevo za varstvo zakonitosti v zadevi škofa Rožmana. In to ste tudi storili. Kot razlog za umik niste navedli nobenega pravnega razloga, ampak le to, citiram, da "ni v narodnem interesu," kar seveda po moje ni pravni standard, pač pa političen. Mislim, da mora tožilec, ko ste tako lepo povedali, delati po zakonih, nikakor pa ne po kakršnihkoli interesih. Za tožilca narodne ali drugačne interese določa zakon, ki ga sprejme državni zbor. Seveda, vi ste, kot sem rekel, često odločali na politični osnovi, in ne vem, kaj to sicer pomeni po vaši vesti in etiki. Dobro pa se zavedate, da je stara kontinuiteta, ki ji tudi vi pripadate, vedno bila proti temu in najbolj proti temu, da se proces proti škofu Rožmanuobnovi. Zakaj? Vi veste, zakaj, saj so vam gotovo to povedali. Vendar če bi se ta proces obnovil, stavim vse, kar imam, da bi ta proces razkril vso zlobo, vso nezakonitost, vso kriminalnost, vse dokaze, barbarsko postopanje in seveda obsodbo. Tega pa vi niste dopustili in tudi ne boste, ne glede, ali ste državna tožilka ali ste ministrica za pravosodje. Tega tudi kontinuiteta nikdar sama od sebe ne bo dovolila. Govorili ste tudi, da ne morete vplivati na odločanje sodišč. Ne vem, zakaj se potem ta proces, ki sem ga omenil, proti škofu Rožmanu vleče gor in dol po sodniških pisarnah. To ni čisto slučajno in morda boste lahko to do neke mere razložili. No, potem je druga stvar. Pred nekaj leti ste uradno pisali Magu, se pravi, Slivniku in novinarju Maga Šurli, in ju poklicali na zagovor, ker sta v svoji reviji objavila imena nekaterih direktorjev, ki so bili ovadeni za oškodovanje družbenega premoženja. Zapisali ste, da je objava teh imen kaznivo dejanje, kar gotovo je, ker so ta imena varovani osebni podatki in da boste storili vse, da bodo tisti, ki so te podatke odnesli iz tožilstva v javnost, odkriti in kaznovani. Kaj se je pa v resnici zgodilo? Vi ste bili menda tisti, ki je kar 253 strani varovanih osebnih podatkov uradno izročil trem predstavnikom političnih strank, ki niso imeli prav nobene pristojnosti v kazenskem postopku, zaradi katerega je tožilstvo te podatke zbralo in jih smelo uporabljati. Podatke ste poslali, gospa, s pismom, v katerem ste navedli, da za to dejanje sicer ni podlage v zakonu, dapa jih kljub temu pošiljate, ker gre v narekovajih oziroma vaš citat "za širši družbenih interes". No, pa smo zopet tam, kaj je širši družbeni interes, kako ga vi razumete, čisto gotovo pa niste bili za to plačani, vi ste bili plačani za to, da zakon izvršujete. Potem bi še na gospo Barbaro Brezigar prešel. Odstranili ste jo s položaja vodje skupine tožilcev za posebne namene, na to mesto pa ste postavili Antona Ribnikarja, ki je prej v javnosti srdito napadal tako to skupino kot prejšnjega državnega tožilca, ki je skupino ustanovil, češ, da gre za protiustavno ustanovo. Vendar Ribnikar je nato živel od te protiustavne skupine in ne samo to, vi ste mu določili višjo nezakonito plačo, kot jo je prej imela njegova predhodnica. Vi ste, menda, to razumem, da je tako, na vrhovnem tožilstvu ustanovila veliko oddelkov, toliko oddelkov, kot je bilo kazenskih vrhovnih tožilcev, minus enega, tako da je vsak državni tožilec, menda razen Brezigarjeve postal vodja oddelka in prejemal dodatek za vodenje oddelka, čeprav je bil v oddelku samo on in je torej vodil samega sebe. Po veljavnem poslovniku državnega tožilstva pa se oddelek lahko ustanovi samo, če so v njem trije državni tožilci. Sedaj kaj to pomeni? Ali ste s kupovanjem preko teh nezakonitih aktov pridobili poslušnost tožilcev? No, potem je tukaj gospod Fišer, ki izgleda, da je on vaš deček na državnem tožilstvu in tudi njegova deklica tako. Nič se nobenemu ni zgodilo in sedaj je družina vašega tožilstva povsem izgleda srečna. Potem naj omenim, kot so drugi že omenjali gospoda Glavarja. Hiteli ste v Ptuj in menda celo zahtevali posebno televizijsko ekipo, da je šla z vami, da ste tam v pričo vseh razrešili tega gospoda. Prav te dni pa je ta razrešitev padla kot nezakonita, in mislim, da vas je morda to kaj naučilo, ni pa koristilo ugledu naše države. Potem je bila Depala vas, ne bom o tej govoril, potem je bil postopek proti Vinku Levstiku, ki ste ga vlačili po sodiščih ne vem koliko let. In ste vztrajali pri tem primeru še potem, ko ste dobili od Ljuba Bavcona, ki je menda najbrž znani kazenski strokovnjak v bivši Jugoslaviji in tudi pri nas, ko je on podal mnenje, pisno mnenje, da pri dejanjih Vinka Levstika ni šlo za vojne zločine, ki ne zastarajo. Tudi tukaj je to pogorelo, kajti on je bil v celoti oproščen. Očitno je bilo desetletno maščevanje velika, velika politična gonja. Potem bi rad omenil še nekaj drugih stvari in to so po vojni pobiti. Če vi ne razumete tega, da je bil to zločin proti človeštvu, potem ne razumete ničesar. Če pa ne razumete ničesar, se pa človek vpraša, kakšno vest imate. Ko sem vas spraševal, in to na žalost preko pravosodnega ministra, ki mu tudi nisem kaj posebno zaupal, ste mi dajali odgovore, ki so bili zelo nejasni. Ampak največkrat se je pa pojavila fraza, da je še v raziskovanju. Paje to lahko eno leto, ali dve leti ali kolikor časa, vedno je kaj v raziskovanju in tega ne morete razkriti. Mi je prav žal, da je tako. Naj rečem tudi to, ko sem vprašal, kaj se je zgodilo z domobransko oziroma z vojaki Slovenske narodne vojske, ranjenci ki so jih neznani uniformirani ljudje potegnili z ljubljanskih bolniških postelj, odpeljali in sedaj ni nobenega sledu za njimi. Napisana je bila zelo dobro dokumentirana knjiga o tej stvari, ampak vi se sploh niste za to zanimali, sploh niste ničesar naredili, dokler nismo mi iz parlamenta hoteli, da nekaj naredite. Lahko rečem, da imate sijajno, bi rekel, piarovsko zmožnost, kajti ko se je zgodila Slovenska Bistrica, pa se je potem zgodilo še kaj drugega, ste prileteli z vso silo v parlament, čeprav sterekli, da boste prišli k naši poslanski skupini, pa vas je nekdo seveda poučil, da to ni zdravo za vas, ste leteli gor z vso televizijo in tako dalje in sta z gospodom Pogorevcem dajala izredne izjave, kako bosta trdno postopala, kaj bosta vse naredila. In kaj se je iz tega zgodilo: nič. Razen tega, da ko se je slišalo, da vas bo premier imenoval za ministrico za pravosodje, je eden vaših tožilcev hitro bleknil v enem od dnevnikov, češ, ja, saj zdaj smo pa že vse uredili, ne bomo nič več tega nadaljevali, ni vredno in tako dalje. Niti na to se niste oglasili, če ste kdaj prebrali ta zakon o vojnih grobiščih, ki je prava sramota, pa so laži notri, zasramovanja in tako dalje. Vi bi morali tu prijeti tiste, ki so to zahtevali. In vemo, kdo je to zahteval. Dobro, bom končal. Zato ker premalo vem o kmetijstvu in tako dalje, sem hotel svoj čas posvetiti vam. Gospoda, ki kandidira za ministra za gospodarstvo, bi pa rad nekaj vprašal. Znani ste kot super strokovnjak za zelo eksotična in dobro plačana področja ekonomije. Ker sem včasih tudi sam nekaj delal na tem področju, vem, kako za med gredo taki strokovnjaki. In upam, da vi to upravičujete. Študentje se namreč tepejo za to, da pridejo v razrede takih strokovnjakov. In upam, da je tudi pri vas tako. Vendar je patu en lep problem. Vi boste minister, dela bo čez glavo, zdaj bi pa rad vedel, koliko pouka imate, koliko seminarjev imate in podobnega vsak teden. Koliko študentov imate, pa na kakšni ravni; dalje, kakšne obveznosti imate na univerzi, ki jih boste morališe vedno izvrševati, ko boste minister. Brali smo zadnje čase, kako nekateri ministri prodajajo svoje znanje, kar se meni zdi zelo prav, vendar v tistih mejah, ki študentom pa univerzi ne škodujejo. Zato bi rad vedel, če ste o tej stvari razmišljali. In končno, ali ste uredili te stvari direktno z univerzo, ali boste delali tako, kot so vaši predhodniki, da so lepo dobili te službe, pobrali denar, študentje so pa morali večkrat gledati v zrak. Upam, da se vam to ne bo zgodilo. Za ostale ministre bi bilo zelo lepo še kaj komentirati, vendar sem preveč ignorant o par stvareh, da bi to lahko naredil, čeprav sva se z gospodom mag. Cviklom že pogovorila na odboru, ampak žalostno je, da vaš premier, hoteč ekonomizirati cel proces, je vse dal v en paket in sedaj boste izvoljeni v enem paketu. Če eden od vas nam ni všeč, bomo morali voliti proti vsem. Hvala lepa.
Največ pozornosti ste namenili kandidatki za ministrico in sedaj bi vam rada pozornost zavrnila. Gospa kandidatka, imate besedo za odgovor. Prosim, želite besedo? Prosim, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod dr. Bernik, res je, da sem večkrat predlagala vaši poslanski skupini, naj me povabi, da jim bom povedala določene stvari, ki vas zanimajo, samo nikoli me niste povabili, sedaj bom pa povedala tisto, kar bi vam lahko vsem. Če začnem od konca. Slovenska Bistrica se je raziskovala zelo intenzivno in ta država je dala velike denarje za to, da smo vse, kar je bilo možno raziskovati, preizkusili po metodi DNK, da bi ugotovili od kod so žrtve, da bi jih postavili v specifični položaj in vzpostavili tudi pravno kvalifikacijo. Namreč, svojstvo žrtev je pomembno zato, da se ugotovi, za katero kaznivo dejanje gre, ali gre za ujetnike ali gre za določeno narodnostno skupino. In v tem primeru, kjer je ta DNK postopek vodila hčerka mojega predhodnika Antona Drobniča, vam lahko povem, da se niti v enem primeru ni potrdilo zatrjevano sorodstvo. Žal mi je, da so Bistričani ob tisto svojo pričakovanje, da so v tem rovih bili pokopani njihovi sorodniki. To se ni potrdilo. Izvršeno je bilo ogromno izprašanj ljudi, pred preiskovalnim sodnikom so bili zaslišani, iskali smo dokumentacijo, pa ne samo v Slovenski Bistrici, po celi Sloveniji, in moram povedati, da je specialna policijska ekipa, ki jo je postavila generalna policijska uprava in se je imenovala Sprava, pravkar dokončala svoje končno poročilo o vseh ugotovitvah. Izprašanih je bilo preko 850 ljudi, izvršenih masovnih 78 ekshumacij in različnih drugih opravil, vključno s preverjanjem pripadnosti žrtev. Stopili smo tudi v mednarodne stike, da bi tiste žrtve, ki so pripadale drugim državam, skušali na en pietetni način spraviti do spomenika. No, tudi tu še nismo pač uspeli. To je stvar države, ne tožilstva. Tožilstvo ima za nalogo, da skupaj s policijo ugotovi storilca kaznivega dejanja. Tu smo šli pač po tej poti prek žrtev, da bi se postavila kvalifikacija. Tudi državna tožilstva imajo poročila pripravljena.Ugotovilo se je, da je te povojne poboje na Slovenskem izvrševala slovenska OZNA z raznimi pomočniki. Nismo pa našli nobenih dokumentov in jih tudi ni našel Arhiv Slovenije, ki je šel specialno na pot v Beograd, da bi to ugotovil. Mislim, da boste sami izteh poročil razbrali, da je bila vložena v to raziskovanje velika energija, veliko dela. To so delali mladi, neobremenjeni ljudje. Ti policisti nimajo čisto nobene zveze z nobeno politično opcijo. Mislim, da se bo državni zbor prepričal, da ima to ogromnodelo, ki je bilo vloženo, tudi določene rezultate. Mi smo to zgodovinsko plat teh dogodkov razkrili. Tudi ni res, da nas niso zanimale žrtve, ranjenci, ki jih dr. Lovro Šturm opisuje v svoji knjigi. Dr. Šturm je bil pri meni osebno, osebno smo naredili načrt prav v moji pisarni. Tožilec iz Kočevja, ki je zadolžen za to tematiko, to raziskuje. Moram pa tudi povedati, da je pa civilni oddelek vrhovnega tožilstva šel še v eno akcijo. Ravnokar zaključujemo ugotavljanje smrti iz tega obdobja prek upravnih enot.Preveč bi bilo, da bi o tem govorila. To je cela knjiga. In ni lepo, da se državni zbor izrazi, da ni bilo nič narejenega. Narejenega je bilo ogromno, samo, kaj je možno v kazenski postopek dati, je pa seveda strokovna profesionalna odločitev. Ljudje se niso odprli, niso povedali. Nismo pa še z delom končali, delo bo potekalo še naprej. Glede vojnih grobišč. Seveda je to stvar zakonodajalca, ne pravosodnih organov, zato v delo komisije nismo posegali. Smo pa dvakrat prišli na komisijo poročat in smo bili tudi prisotni, ko so izrazili svoje želje. Lahko vam povem, da sem se osebno zavzela, da so v Slovenski Bistrici, in sicer občini, povrnili del stroškov, ki jih je imela z izkopi, in jih je letos tožilstvo iz svojega denarja dalo. Toliko, da vam samo malo prikažem, da to ni tako, da to ni nič. Pač nobeden ne vpraša, ne moreš pripovedovati. Če gremo naprej na druge dogodke, ki ste jih omenili. Glede škofa Rožmana bom lepo, jasno povedala, kot sem že večkrat. Po nastopu mojega mandata generalne državne tožilke sem umaknila zahtevo za varstvo zakonitosti, ki je bila vložena zoper to sodbo, v kateri so bili poleg škofa Rožmana obsojeni tudi nemški vojaški komandanti. Zahteva za varstvo zakonitosti je pravno sredstvo, ki potegne za seboj razveljavitev cele sodbe To pa ne bi bilo prav in ne bi bilo pravično, da pade sodba. Pustila pa sem in še vedno poteka postopek obnove kazenskega postopka zoper isto sodbo in je v fazi postopanja pred sodiščem. Tožilstvo je svojo vlogo v tem delu opravilo, na sodišču je, da o stvari razsodi. To je resnica, ki sem jo že tudi večkrat pojasnila. Glede ne nagovora ali naročila. Jaz sem poklicala na razgovor novinarje Maga. Zakaj? Ker so objavili zaupno poročilo o lastninjenju, ki je bilo poslano samo vladi Republike Slovenije na zahtevo takratnega predsednika, gospoda Drnovška, ker so se želeli seznaniti s potekom postopka, ne vedoč, da pravzaprav vlada nima pristojnosti, da bi te podatke zbrala. Tožilstvo ima nalogo in dolžnost, da enkrat na leto državnemu zboru poroča o svojem delu, drugače pa so pristojnosti drugih institucij do tožilstva omejene. Tu smo naredili izjemo zaradi tega, ker je bilo ogromno prizadetosti na gospodarskem področju, češ, da se na tem področju dovolj ne naredi. Ko je poročilo prispelo na vlado, smo dali oznako zaupno. Notri so bili osebni podatki ljudi, ki še niso bili pravnomočno obsojeni, iz gospodarstva, za katere nismo vedeli, kako se bodo postopki končali. Bile so preiskave, obtožnice in v drugih fazah postopka. To poročilo je še sedaj na vladi in je šesedaj zaupno. Nihče ni umaknil stopnje zaupnosti in pravzaprav bi jo morala umakniti jaz, pa je nisem in je ne bom. To je to. In nimajo novinarji kaj pisati o zaupnih poročilih državnega tožilstva, ker je to nekdo izdajal. Nobenemu poslancu nisem tega dala in tudi upam, da tudi z vlade ta material ni šel. Ima ga pa minister. To pa je res. Minister za pravosodje, najprej gospod Marušič, danes ga ima v svojem arhivu gospod Bizjak. Nisem odstranila jaz Barbare Brezigar z nobenega položaja, Ona je sama odstopila s položaja mesta vodje skupine in je izjavila, da ne bo več delala. Jaz nisem imenovala novega vodje, ker to ni v moji pristojnosti, ampak sem imenovala vršilca dolžnosti kolega Toneta Ribnikarja. On je vodil skupino nekaj mesecev do decembra leta 1999, ko je vlada na ta položaj izvolila Jožico Boljte Brus. To je bil postopek. Nisem jaz nobenkrat ne Barbari Brezigar nič vzela, nobenega spisa nikoli, nikamor je nisem premestila in lepo vljudno z njo poslujem že ves čas. Jaz sem tudi dala zadolžitve, onaje zadolžena za pranje denarja in za mamila. Ja tako je, pojdite si pogledat dokumente gospod [[...]]
Ni polemike v klopi in tudi nominirati ne smete.
To so pač interne tožilske zadeve. Jaz jih ne bi tukaj razlagala, če ne bi bila, da tako rečem, predočena našim poslancem neka resnica, ki to ni. In še zadeva Glavar. Zadeva Glavar je bila policijska stvar. Policisti so šli na dom in so ga prijeli, ker je šlo za korupktivno dejanje in je obstajala bojazen, da bo kot vodja tožilstva, kateremu so dostopni vsi dokumenti, preden bo dejanje obravnavano, lahko vplival na priče in skril dokumente. Jaz ga nisem sploh videla, kajti postopek je pričela kolegica Jožica Boljte Brus. Takrat je to delala skupina, ker se je postopek navezoval na kaznivo dejanje hudodelske združbe Lončariča. To je bila povezava, malo smo že pozabili, to je že tudi zgodovina. Ampak želim povedati, da sem jaz imela s to zadevo Glavar stik samo toliko, da sem potem, ko je bil zaslišan in je bil izdan sklep o preiskavi in odrejen pripor, tako kot naš zakon določa, odredila suspenz in dala pobudo za razrešitev z mesta vodje tožilstva. To je bilo vse, kar sem jaz v tej zadevi naredila. Jaz upam, da sem glavno povedala. Mogoče samo še to, seveda vsakdo ima pravico do svoje ocene, kdo se s kom druži. Družiti se moramo vsi z vsemi. Jaz se družim z vsemi in sem pripravljena na dialog z vsemi in nikakor ne bi rekla, da je zdaj zato, ker je nekdo tam ali pa tukaj, da to nekaj pomeni, da je to slabo ali pa da je to dobro. Takšne odnose sem vedno gojila tudi v bivši državi. Jaz vam moram povedati, da jaz, če bi v bivši državi imela kakšne grehe, bi jih do danes zagotovo odkrili. Kakor sem slišala, so zelo skrbno brskali po mojih zadevah. Povem vam samo to, da jaz osebno nimam občutka in se ne spomnim, da bi kdajkoli stopila preko zakona. Sem pa delala 13 let tudi na mladoletniških zadevah in sem bila zelo, da tako rečem, na tem področju pravzaprav specialist.
Hvala lepa, gospa kandidatka za ministrico za pravosodje. Sedaj se želi na vaši izjavo oziroma na njegovo, kolega Bernik, odzvati tudi dr. Lahovnik. Na kratko, prosim. Dr. Lahovnik kandidat za ministra.
Hvala za besedo. Jaz se najprej nisem mislil odzvati, ker je očitno danes večina opozicijskega ognja usmerjenega drugam, vendar nekateri so bili tako prijazni, pa so tudi meni namenili nekaj strelov, zato se mi zdi na nek način korektno, da odgovorim na vaša vprašanja. Moram reči, da sem imel nekaj težav, ker nisem popolnoma razumel nekaterih vprašanj. Recimo, spoštovani poslanec mag. Drobnič je vprašal, kaj je s temi milijardami, ki so bile vržene stran, glede sanacije podjetij. Vi veste, da je politika vlade Republike Slovenije tukaj precej uravnotežena. Tako kot po eni strani zagovarja razvoj dejavnosti z visoko dodano vrednostjo, kot obstaja program tehnološkega prestrukturiranja, ste tudi v tem državnem zboru sprejeli zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah. Namen tega zakona je bil predvsem preprečiti določene šoke, ki sta jih bili deležni predvsem usnjarska in pa tekstilna industrija. Dejstvo je, da tudi najbolj gospodarsko liberalne države, če hočete, neoliberalne in Združene države Amerike poznajo podobne intervencijske zakone, ko pomagajo podjetjem, ki so se znašla v določenih hudih težavah, da zaščitijo morebitno preveliko izgubo delovnih mest. Najlepši primer je mogoče tisto, kar se je dogajalo v letalski industriji,pa če hočete tudi zelo glasen primer Chryslerja, ki nikakor ne bi bil niti slučajno takšna zgodba o uspehu, uspešnem strateškem preoblikovanju, če ne bi intervenirala tudi država. Mi imamo v Sloveniji določene primere, kot so Mura, Jutranjka, tudi v problematični tekstilni panogi. Ampak ta podjetja imajo jasno izdelan svoj program prestrukturiranja. Ta program je ne nazadnje moral biti tudi odobren in vsa sredstva, ki so namenjena tem podjetjem, morajo biti strogo namensko porabljena. Tudi sami lahko opazujete proces strateškega preoblikovanja v nekaterih podjetjih, dve sem že omenil, ki poskušajo večji delež svojih dejavnosti ustvariti na osnovi lastnih blagovnih znamk in z manj dodelavnimi posli, kjer, kot veste, je zaslužek bistveno manjši. Osebno mislim, da je bila tu politika vlade Republike Slovenije precej uravnotežena. Moram reči, ko sem dejal, da vprašanja ne razumem, sem dejal zato, ker so me po drugi strani tudi v istem odboru spraševali, kaj bo pa vlada naredila v primeru Alpine in podobno. Skratka, če se kaj naredi oziroma ko se pomaga podjetjem pri strateškem preoblikovanju, je to problem, če se pa ničesar ne naredi, pa je očitno tudi problem. Na nek način, moram reči, da tistih vprašanj nisem najbolj razumel, zato jih tudi nisem komentiral. Kar se tiče lastniških povezav. Gospod Bajuk mi je namenil to vprašanje in je govoril o lastniških mrežah. Skratka, podobno kot v nekaterih drugih evropskih državah si tudi v Sloveniji včasih podjetja zagotovijo stabilnejšo lastništvo strukturo z vzajemnim lastništvom. To vzajemno lastništvo je pogosto uvod v kasnejše kapitalske povezave, ki so mnogokrat smiselne, lahko da kdaj tudi ne, vendar o tem seveda odloča trg. Tisto, kar je najbolj pomembno, je, da je pri tem zaščiten interes malih delničarjev. Into je naloga zakona o prevzemih. Tudi v obstoječem zakonu je bila temu namenjena velika pozornost. Veste pa, da so bili prvi valovi kapitalskih povezav v Združenih državah Amerike že konec 19. stoletja; da smo v Sloveniji sprejeli zakon o prevzemih leta 1997 in da zaradi tega imamo precej omejeno prakso na tem področju. Ko so se pokazale določene pomanjkljivosti, o katerih sem tudi sam javno pisal, ureditve tega področja v Sloveniji, je vlada pripravila novelo zakona o prevzemih. Ta novela bo prišla v državni zbor in tu bo možnost tudi vlaganja amandmajev in če bodo smiselni, se bodo seveda upoštevali. Dejstvo pa je, da je moje stališče tu jasno: interes malih delničarjev je izjemno pomemben in ga je treba zaščititi. In prav to je naloga zakona o prevzemih.Glede tega sem tudi že povedal svoje stališče, da se zavedam problema, da je imela agencija za trg vrednostnih papirjev premajhne pristojnosti in da nas tu čakajo določene spremembe, ki bodo v tem zakonu tudi izvedene. Potem, kar se tiče davka od dohodka pravnih oseb. Nekateri so bili v svojih razpravah skeptični, češ da sem mogoče naiven, da ne poznam mogoče razmer, kar se tiče davka od dohodka pravnih oseb. Popolnoma se zavedam vseh sprememb, ki so bile v tem državnem zboru obravnavane. In dejstvo je, da tisti prvotni predlog je bil mogoče premalo razvojno naravnan. Dejstvo pa je tudi, da je na tisti predlog dalo tudi gospodarstvo veliko pripomb, predvsem praktiki iz gospodarstva, in da so bile kasneje uvedene določene spremembe. In, kot veste, obstaja sedaj tako imenovanih 10% plus 10% sistem investicijskih olajšav. Kar pomeni, da podjetja, ki vlagajo v tehnološki razvoj, v razvojnoraziskovalno dejavnost, imajo možnost koriščenja dodatnih olajšav. To pa je natanko tisto, kar je želela spodbuditi tudi vlada Republike Slovenije in kar mislim, da je v interesu te države oziroma našega gospodarstva, da se tehnološko prestrukturira oziroma da se vlaganja usmerijo predvsem v dejavnosti, ki povečujejo konkurenčno prednost slovenskega gospodarstva, ne pa, bom rekel, sedaj grdo, predvsem v nepremičnine ali pa v avtomobile. Skratka, tukaj gre za zelo ciljno naravnan ukrep, ki se mi zdi smiseln. Treba je poudariti tudi, da je glede na spremembe Slovenije še vedno ena izmed evropskih držav z najnižjo efektivno davčno stopnjo, ki bo znašala tam okoli 17%. Tudi to je pomembna motivacija za investitorje, ki nameravajo investirati v Sloveniji. Kot sem povedal, tukaj je prišlo do določenih sprememb in mislim, da so te spremembe bile smiselne, in mislim, da se je tudi vladaprimerno odzvala na tudi kritične pripombe iz gospodarstva. Da, zaključim. Bilo je omenjeno, spoštovani poslanec, Drobnič oziroma spoštovani poslanec, gospod Bernik, me je vprašal glede mojih obveznosti na fakulteti. Jaz sem pojasnil že na odboru za gospodarstvo, da smo sredi semestra, da pa je nekako sreča, da se semester zaključuje in da sem imel večino obveznosti v jesenskem semestru, tako da trenutno zaključujem predavanja pri enem predmetu, pri katerem je 40 študentov. Vem, da ste tisti drugi del vprašanja glede obiskanosti mojih predavanj, mislili nekako verjetno bolj cinično, žal, pa je dejstvo, da je moj izbirni predmet "Združitve in prevzemi" vpisalo okoli 100 študentov - dejansko je izbirni - in jih nihče k temu ne sili. Skratka, vpisali pa so ga zato, ker vključujem v ta predavanja sodelavce iz gospodarstva, tako da sam zanesljivo - in to zagotavljam -, ne bom predaval več kot trikrat na podiplomskem programu, ker kot sem povedal delo je zelo uravnoteženo porazdeljeno. Seveda, zavedam se odgovornosti dela, ki me časa, če bom potrjen za ministra za gospodarstvo, in mu seveda vse svoje aktivnosti podredil delu v vladi Republike Slovenije, če bom potrjen. Seveda, zaradi določenih obveznosti, ki sem jih sprejel na fakulteti, se mi zdi korektno in predvsem do študentov, da te obveznosti korektno zaključim. Kot sem pa že dejal, nikakor ne bodo vplivale na morebitno zmanjšano intenziteto delo v vladi Republiki Slovenije, če bom potrjen.
Hvala lepa, dr. Lahovnik za ta pojasnila. Gremo naprej po vrstnem redu. Sedaj je na vrsti kolega Tanko in ima tudi besedo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav, kolegom poslancem in pa tudi kandidatom za ministrske funkcije. Naj najprej v uvodu povem, da se mi zdi, da je ta poteza predsednika vlade neracionalna, saj časa za efektivno delo ni več in kljub izjavi predsednika vlade, da je na teh funkcijah predlagal ljudi, ki ne potrebujejo običajnih in povsod po svetu uzančno priznanih 100 dni miru, je bilo tudi iz odgovorov kandidatov povsem jasno, da je za poznavanje tako kompleksnih vsebin, kot jih pokrivajo posamezna ministrstva, in tudi za uspešno vodenje teh ministrstev potrebnih vse kaj več kot samo optimistična in demagoška izjava predsednika vlade, da kandidati ne potrebujejo teh 100 dni in da začnejo lahko delati takoj. Vendar, ta izjava nima praktične podlage in je oprta izključno na ta najslabši primer, to se pravi na 46 glasov v postopku današnjega ali pa jutrišnjega glasovanja. Odgovori na "hearingih" so potrdili, da se v samo nekaj dnevih, ki so jih imeli na razpolago kandidati, ne da nadoknaditi primanjkljaja, ki ga kandidati prinašajo s seboj in ki je nastal iz objektivnih razlogov, ker teh nalog niti podobnih nalog do sedaj še niso počeli. Sam sem sodeloval na enem "hearingu" in kljub dobri pripravi kandidata in dobrim referencam je bilo jasno, da ta deficit ostaja in da je kljub vsemu potreben določen čas. V tako kratkem času, kot ga je kandidat imel, lahko le predstavi načrte in pa projekcije in vse tisto, kar je bilo predstavljeno, je popolnoma jasno, da v nekaj mesecih do zaključka mandata objektivno ni možno realizirati. Ob tem ne morem mimo dejstva, da bo po končani trimesečni privajalni ali pa uvajalni dobi spoznavanja z resorjem lahko vsak od kandidatov delal efektivno le mesec in pol, od tega 30 dni med poletnimi počitnicami, potem ostaja še 45 dni, v katerih bo 30 dni vzela še volilna kampanja, v katero bodo ministri prav najbolj vpeti, in realni čas aktivnega dela kandidatov oziroma kasnejših ministrov bo 15 dni. Moram reči, da se strinjam z izjavo predsednika vlade, da so to kandidati za naslednji mandat, vendar moram ob tem reči, da si je vlada privoščila izjemno drago štipendijsko politiko, kajti, namesto da bi združila volitve z evropskimi volitvam in prihranila 600, 700 milijonov za volitve, ki bi jih lahko porabila za subvencije prehrane ali pa prevozov dijakov, študentov, za pocenitev učbenikov, si je pač privoščila izredno drag spodrsljaj, kajti vlada hoče ostati na oblasti za vsako ceno in do zadnjega možnega dne. Racionalizacije so tej vladi tuje in jih pričakuje le od državljanov in od opozicije, kajti le-ti bi morali razumeti vse stiske vlade in težave trenutne oblasti. Ko pa bi morala oblat, vlada sama storiti kaj racionalnega, navsezadnje kot to celo lahko stori, pa ji to preprečuje tako državni oziroma še bolj strankarski interes. In če se izrazim v enem od jezikov naših narodov, lahko rečemo "i nikome ništa" potem naprej. Ker je predsednik vlade večkrat izjavil, da novi kandidati ne potrebujejo 100 dni in da lahko začnejo delati kompetentno in s polno paro takoj, se postavlja tudi vprašanje njegove dosedanje kadrovske izbire. Kako je mogel predlagati ter tri leta in pol v vladi gledati in trpeti ministre, ki niso bili nič posebnega, ki so bili očitno ali pa morda cokla vladnega dela in razvoja Slovenije in ki jih takole mimogrede, prek noči nadomesti z ljudmi, ki so z odhajajočimi že v startu, še preden so sploh zasedli ministrski stolček, povsem oziroma najmanj enakovredni. Kakšni ministri so torej bili Potočnik, But, Presečnik, Petrinova in Bizjak? Kakšne kvalitete je potem še preostanek vlade in tudi kakšna je kvaliteta predsednika vlade, ki je take ministre in njihovo očitno slabo delo toliko časa mirno spremljal? Ob tem bi se pa rad dotaknil izbire kandidatke za ministrico za pravosodje, kajti občutek imam, da gre za osebo, ki je nekoliko povezana tudi z minulim delom sedanjega predsednika vlade. Včasih je bil sedanji predsednik vlade državni sekretar za privatizacijo in najodgovornejša oseba, funkcionalno prvi operativec države za izpeljavo procesa lastninskega preoblikovanja. Ta proces je ustvaril peščico ekstremno bogatih tranzicijskih magnatov, ki so se polastili izredno velikega deleža nekdanjega skupnega premoženja. Ni treba posebej poudarjati, da je ta proces spremljalo izredno veliko nepravilnosti, da je bilo zelo veliko oškodovanj in kraj javnega premoženja, da je bila oškodovana množica državljanov, da so bile storjene mnoge krivice in da jebilo zelo veliko tudi prijav. Vendar, kot je razvidno iz nedavne inventure na državnem tožilstvu, je bilo kar okrog 160 spisov neevidentiranih, nevknjiženih, zaprašenih. Skratka, sprožene niso bile niti preiskave, kaj šele, da bi se sploh lahko začeli sodni procesi. In ugotavljamo lahko, da je bila privatizacija statistično perfektno izpeljana: nobenih napak, nobenih kraj, nobenih ugotovitev nobenih oškodovanj. Skratka, vse idealno in nikjer ne duha ne sluha o korupciji. Vendar teh 160 spisov, nedotaknjenih spisov, obtožuje. Obtožuje tožilstvo in tudi generalno državno tožilko, ki zadnji mandat opravlja to funkcijo, in obtožuje tudi vse druge preventivne in kurativne organe in institucije te države v zadnjem desetletju. Tožilstvo zaradi tega, ker spisi, kotje moč razbrati iz medijev, sploh niso bili zavedeni v evidenco. Tudi pošta svetniške skupine SDS v ljubljanskem mestnem svetu se je izgubila. In je šlo tudi v primeru prijave za SIB - in ta se je zgodila v času sedanje generalne državne tožilke - samo zanadaljevanje več ali manj znane in utečene prakse, ki jo zagotovo niso vodile tajnice na tožilstvu, ampak je bila verjetno sistemsko vodena in usmerjena. Kako je to, vso to količino prijav sploh lahko prezrla oblast? Kako so lahko to prezrle vlade, sekretarji in ministri, predsedniki vlad, ki so vodili ali bili pristojni za privatizacijo? Kdo je v tem primeru objektivno in subjektivno odgovoren? Ali se je morda kdo vprašal, proti koliko fizičnim in pravnim osebam in za kolikšno vrednost so bile vložene ovadbe na tožilstvo? Ali morda obstajajo politične in druge povezave med odgovornimi politiki za privatizacijo in privatizatorji? In lahko se vprašamo, ali pa se je morda lahko kdo celo vprašal, kakšna je bila tedaj in v vsem tem obdobju vloga sedanjega predsednika vlade. Zakaj ni suspendiran nihče od odgovornih na tožilstvu? Zakaj vlada ni sprožila še nobene preiskave in se je zavila v molk? In vprašamo se lahko, ali se bo res vse breme tranzicije in nerazumljivega dela tožilstva pokrilo samo s prostovoljnim odstopom in prerazporeditvijo tožilca Železnika, z razrešitvijo tožilke Brusove ter z napredovanjem Cerarjeve. Sprašujem se tudi, ali je taka rešitev v pravnih državah sploh možna. In gospa, ki je v zadnjih petih letih bila odgovorna za delo tožilstva in je usmerjala delo te institucije, ki je razporejala delo med tožilstvi in med tožilci, ki je medijsko prevzela vse uspehe tožilstva, kar naenkrat ni več odgovorna za to veliko malomarnost in veliko napako! Ali je odgovorna samo za TV nastope in za uspešno predstavljanje uspehov svojih kolegov, neuspehi in blamaže pa že ne sodijo več v ta delokrog? In gospa, ki je bila zadnja leta nadrejena skrbniku - polne omare nedotaknjenih spisov - in je poskrbela za ohranitev dobrega imena nekdanjega državnega sekretarja za privatizacijo, kasnejšega ministra za delo in finance in sedanjega predsednika vlade - ta isti predsednik jo predlaga za ministrico za pravosodje. In kako se v praksi temu reče? Poglejte, v dosedanjih poročilih računskega sodišča več ali manj v vsakoletnem poročilu ugotavljamo številne kršitve zakona o javnih naročilih, razdeljeni so bili [[...]]
Mir v dvorani, prosim.
veliki posamični zneski za številne namene, brez razpisov. Se pravi, nezakonito. Kumulativno je šlo za milijardne zneske, vendar ni bilo nobenega konkretnega odziva organov te države. Računsko sodišče je to nekako medlo obravnavalo, je sicer sporočalo, urad za javna naročila kot organ z aktivno legitimacijo ni ukrepal; še več, predstojnik tega organa je celo napredoval v varuha informacij javnega značaja. Tožilstvo in ostali organi niso ukrepali. Skratka, lahko govorimo o izredno slabem spričevalu za vse, ki so poklicani za nadzor ter pravno in pravilno delovanje te države. In sprašujem se, kako lahko potem kot motivator pravosodne veje oblasti nastopi nekdo, ki je vrsto let spremljal povsem nemotiviranega državnega tožilca in mu dovolil, da je pozabil polno omaro ali pa celo več omar spisov. Navsezadnje tudi pismo gospoda Rupla ni tako nedolžno, kot se morda zdi in kot se hoče prikazati v javnosti. Tudi današnja izjava gospoda Rupla na televiziji kaže na nič kaj rožnato sliko dela v tej vladi. In verjetno se je marsikdo vprašal, kako je sploh možno učinkovito voditi tako vlado, v kateri vladajo take relacije. Še morda nekaj besed o kandidatu, na "hearingu", kjer sem bil - to je o gospodu Pavlihi. Moram reči, da je predstavil izredno idealističen pogled na razvoj resorja oziroma na delo v resorju; da je veliko teh aktivnosti koncipiranih na aktivnostih dosedanjega ministra, gre v bistvu le za nadaljevanje politike svojega predhodnika. Ta pa ima po našem mnenju precej velike pomanjkljivosti. Predvsem pomanjkljivost na področju lastninjenja tako Darsa kot tudiSlovenskih železnic. V obeh primerih bo šlo za izločanje velikih sredstev na račun novih solastnikov do sedaj javnega podjetja. S tem se bodo tudi zmanjšala sredstva v resorju za promet, tako na železniškem delu kot na cestnem delu. In za isti obseg del, če drugega ne, bo treba vsaj povečati javni dolg. Če bomo pa hoteli nekako ohraniti javni dolg, potem pa to neposredno vodi v zmanjšanje investicij tako na enem kot tudi na drugem segmentu. Še posebej katastrofalno je to, da ima Dars pravzaprav podeljeno neomejeno koncesijo. Če kdo natančno prebere zakon o Darsu, ugotovi, da je koncesija neomejeno dolga. Prav tako se bo verjetno nekaj podobnega zgodilo tudi na železniškem delu, s tem da bomo ta železniški del predhodno sanirali, tako kadrovsko kot tudi tehnološko, in tako očiščeni in sanirani deli se bodo potem dali naprodaj oziroma se bodo privatizirali. In vse to bo v bistvu potekalo ob izredno ali pa skoraj nikakršnem nadzoru, kajti ukinjen je nadzorni svet - ni ukinjen, ampak sestavo nadzornega sveta predlaga v Darsu vlada, to se pravi, da opozicija nima nobene možnosti preverjanj in da se bo več ali manj vse dogajalo samo znotraj istega kroga. Prav tako so vse te pogodbe, ki se bodo sklepale v Darsu, bom rekel, so poslovna skrivnost tako glede provizij kot tudi teh normalnih donosov in že samo to kaže, da bo prišlo do velikih odlivanj sredstev iz javnega dela v zasebni del. To bo tako ali drugače treba pokriti ali z višjimi davki ali z nižjimi obsegi investicij in moram reči, da sem izredno presenečen, da se bo na tem delu ta politika nadaljevala. Naslednja stvar, ki je pravzaprav tudi po moje nekako problematična, je v tem, da se je pozabilo na posamezna območja. Že do sedaj so bila to območja, ki so bila več ali manj zaprta, ker že takrat, ko ni bilo avtocest, so bile te povezave zelo slabe. Z izgradnjo omrežja so se te povezave relativno še bistveno poslabšale in ta zaprta območja se v bistvu povečujejo in tudi na tem področju moram reči, da je treba storiti vse kaj bolj aktivnega kot nadaljevati politiko dosedanjega ministra. Problem je tudi bencinski tolar, iz sistema je izpuhtelo približno 50% bencinskega tolarja in pravzaprav ni jasno, tudi na vprašanja ni bilo jasnega odgovora, kako se bodo ti viri nadomeščali. Skratka, ocenjujem, da gre za izredno problematičen pristop na prometnem delu, ki bo še vedno cokla razvoja marsikaterega področja. Vsi ti zakoni, ki jih sprejemamo, ki se nanašajo na regionalni razvoj in ostale vsebine, ne bodo dosegli popolnoma nobenega efekta. Dovolil pa bi si na koncu še eno vprašanje. Skratka, glede na to, da so nekateri od kandidatov profesorji, bi vprašal, ali so morda tudi oni udeleženi v teh zadevah z visokimi avtorskimi honorarji, ki smo jih zadnje čase spremljali po medijih? Moram pa reči tudi da liste kot take ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim ministrskega kandidata dr. Pavliho. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, cenjene poslanke in poslanci ter, seveda, moji sotrpini, če lahko tako rečem! Nisem se želel javiti k besedi, a vendar bi rad začel z ugotovitvijo, da je bilo očitno moje zaslišanje v petek bob ob steno, čeprav so ga mediji ocenili kot enega boljših v zgodovini tovrstnih zaslišanj in čeprav je trajalo tri ure. Pa vendar nekaj opazk ali pa odgovorov, glede na puščice, ki so bile usmerjene vame; in tu se bom zgledoval po kolegu Kacinu, da ne bom omenjal imen, kajti menda, če omeniš imena, potem takoj tvegaš replike, ki lahko trajajo do štirih zjutraj. Med drugim je bilo očitano, da karkoli počnem in na kakršenkoli način naj bi počel, da bo to kontinuiteta. Vsi so seveda spregledali, da sem poleg te kontinuitete opozarjal, kako bo ta kontinuiteta začinjena z neko novo vizijo, idealizmom in s projekti, ki žal ne morejo biti stlačeni samo v nekajmesečno delo. Kar se tiče pa idealizma, vas pa vprašam še enkrat, za božjo voljo, kako naj se človek, pa ali je to profesor, snažilka ali kdorkoli, čez noč poda v tako avanturo, v katero se podajamo mi. Verjemite mi, da brez idealizma ne gre - tudi za to, da tu sedimo danes do treh zjutraj, je treba nekaj idealizma, če že ne dobre kondicije. Glede pomorskega zakonika. Ponovno poudarjam - in upam, da se malo spoznam na to temo - sprememba pomorskega zakonika glede naših pravic v ekstra teritorialnih pasovih pravno ni bila nujna. 8. člen ustave omogoča oziroma zahteva, da se vse ratificirane konvencije uporabljajo neposredno, tako s strani sodišč kot s strani druge stroke. Politično gledano ste se pa pravilno odločili. Politično gledano je bila taka sprememba verjetno dobra, koristna vis ŕ vis Hrvaške, ki ima te pasove, recimo, izkljucno ekonomsko cono že od leta 1994, pa zanimivo, da se sedem let nobeden ni ob to spotaknil, dokler niso začeli v tej smeri delati. Pravno gledano pa to ni potrebno. In še enkrat vam povem, ne privoščim vam, če bomo začeli v vseh predpisih upoštevati vse ratificirane mednarodne bilateralne, takšne in drugačne konvencije. Pomorski zakonik ima že zdaj 999 členov, če bi upoštevali še druge konvencije, ga mirno lahko spremenimo na 10.000 členov ali 20.000 členov, pa boste samo en zakonik obravnavali pol svojega mandata. Glede cestnin, očitek. Sami ste konec februarja sprejeli nacionalni program za izgradnjo avtocest, kjer piše več ali manj vse o teh cestninah. Kako naj jaz kot pravnik prevzamem mesto prometnega ministra in potem ne zagotovim kontinuitete sprejetih pravnih aktov? Prosim, da tega od mene ne zahtevate. Menda, da zagovarjam kontinuiteto na področju železniškega prometa. To enostavno ni res. Lahko greste poslušati magnetogram, kjer sem kritiziral železniški nacionalni program iz leta 1996. Povedal, da je samo 12% realiziranega; potem me je nekdo popravil, ker sem naredil katastrofalni kiks ker je menda 12,5% realiziran. In tudi sem omenil v svojem programu, da bom nemudoma poskrbel, da bo delovna skupina začela z delom za pripravo novega nacionalnega program - kaj je to kontinuiteta? Glede turističnih krajev in Rogle itd. - mislim, da je bila debata že večkrat na tem kraju in seveda nimamo niti časa niti energije, da bi jo ponovno odpirali. Gotovo je ta problem pomemben, turizem je ena od vitalnih dejavnosti in jaz bom to raziskal, seveda v skladu s sprejeto uredbo, pa ne nazadnje tudi v luči nastajanja novega nacionalnega programa in na področju državnih sredstev in seveda v povezovanju z lokalnimi oblastmi. Nedvomno bi se pa toplo priporočil za kakršnekoli sugestije v tej smeri, ne nazadnje sam živim v majhni vasici na Primorskem. Končno zopet kontinuiteta, o tej sem že govoril, pa morda, odgovor na honorarje. Vedel sem, da bo to prej kot slej prišlo, pa mogoče, lahko odgovorim tudi v imenu vseh kolegov. Kar se mene tiče, so ti honorarji taki, da niti približno ne dosegam DDV zavezanosti, upam, da veste, kaj to pomeni, seveda konkretni podatki so pa - če niso v nasprotju z zakonom o osebnih podatkih - vedno na voljo pri davčni upravi ali pri avtorski agenciji. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Krambergerja. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana kandidatka, cenjeni kandidati, kolegice in kolegi. Čisto na kratko želim k tej dolgi razpravi, ki bo še najbrž trajala nekaj časa dati nekaj misli in nekaj ugotovitev. Poglejte. Slovenija je v dokaj kratkem času dosegla take standarde, da smo prišli na prag Evropske unije in bomo čez nekaj dni postali polnopravni člani Evropske unije. Poglejte, sedaj stranke, tukaj v tem našem državnem zboru, smo v stanju, ko se nismo sposobni poenotiti o nekih ključnih zadevah in je naše delo predvsem usmerjeno v razdvajanje slovenskega naroda. Tukaj si iščemo oziroma govorimo o tistih zadevah, ki razdvajajo ljudi; tukaj mislim na teme, kot so: izbrisani, džamija,potem tudi istospolni partnerji, če hočete, in samo take zadeve. Tukaj ne morem mimo tega, da je sedanji predsednik vlade in tudi predsednik največje opozicijske stranke, ki je nekako najbolj poklican in najbolj odgovoren za to kreiranje te smeri politike ni uspel nekako požagati tistih ekstremnih vrhov politike in dopusti to vnašanje tega, bi rekel, nekakšnega nemira v slovensko politiko. In ves ta čas, odkar sem v tej hiši, si nikoli nisem prizadeval za to. In mislim, da je bil prejšnji predsednik vladedosti bolj tenkočuten do teh vprašanj in tega ni dovolil. Mislim, da bi v tem času morali najti neko ustvarjalno vizijo in pokazati slovenskim ljudem prav to, torej bodočnost v Evropski uniji, ne pa jih razdvajati. Kar se pa tiče predlagane kandidatne liste, pa moram reči, da je za nekatere kandidate imel premier dobro roko, kot se reče, za nekatere pa nekoliko manj. Ne želim ponavljati nekih zadev, ampak ko sem bral življenjepis dr. Lahovnika, ki je predlagan za ministra za gospodarstvo, moram reči, da je za njim tako bliskovita znanstvena kariera; skratka, bil je v teh letih zelo uspešen. In mislim, da bi mu na tem mestu, ki ga bo nedvomno zasedel, kot ministru za gospodarstvo vsekakor koristila tudi izkušnja iz gospodarstva. Namreč, ko se človek enkratsreča z dejanjem, da mora zaslužiti denar, da mora plačati delavce, da mora dobiti plačilo, da mora plačati davek, takrat tudi drugače gleda na stvar. Mislim, da če bi imel kandidat tudi tovrstno izkušnjo, bi nedvomno lahko bil dosti bolj uspešen minister, kot bo torej brez te izkušnje. Na žalost, poslovnik oziroma odločitev onemogoča, da bi se lahko posamezno odločali o kandidatih. Namreč, nekatere bi nedvomno podprl. Ker pa bomo glasovali v paketu, pa bom moral glasovati proti. Nedvomno bo pa tako ali tako dovolj glasov. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Lavrinca. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej bom povedal, da mi je izbira premiera v resnično veselje. Zakaj? Ni izbiral med politiki, izbiral je med strokovnjaki in nam je tako prikrajšal kar nekaj muk - no, sedaj malo manj, ker so nas SLS-ovi zapustili -, da bi med seboj delili te resorje in se menili, kdo bo katerega zasedel. Seveda je ob tem omejen s plačo, zato na vsak način tisti, kipričakuje na, denimo, mestu gospodarskega ministra nekega top menedžerja, temu bi rekel, naj v roke vzame Thomasa Morea, ta je bil menda utopični socialist in je znal te stvari pojasniti. Torej, zato sem vesel, da je takšna izbira. To je prvo. Drugo, velikokrat nocoj oziroma danes popoldne je bilo povedano, da smo SLS vrgli iz koalicije in seveda zato zdaj vse te kolobocije. Ni res. SLS nas je izdala, v nekem ključnem trenutku, ko je bilo treba stati ali pobegniti, so pobegnili. In seveda jaz sem prepričan, da slovenski narod to zna oceniti, kaj je bilo in kdo je pravzaprav kriv za te zgodbe, te zgode in nezgode, in da bo to znal tudi na volitvah primerno "nagraditi" - v narekovaju. In sedaj bom rekel še nekaj, jaz opuščam upanje, da bi komurkoli razsvetlil pamet - ni govora, nasprotno. Še to bom rekel; za iztočnico svoje diskusije bom vzel, da tisoč pametnih ne more odgovoriti enemu neumnemu. Jaz bom pa to obrnil in bom rekel, da tisoč dobrovernih in dobronamernih ne more odgovoriti enemu zlonamernemu. In naprej bom gradil tako. Dal se bom ujeti v past dragega kolega Kanglerja, ki je, naj kar preberem iz magnetograma, govoril takole: "... ampak sem bil presenečen zaradi nekaterih stvari, ki so se zgodile v tej hiši" -, omenja me kot podpredsednika iz vrstLDS-a, gospoda Maksa Lavrinca - "... in si bom drznil citirati iz magnetograma s tega odbora dva stavka. Kolega Lavrinc, Maks Lavrinc, predsednik odbora: Prvi dami slovenskega tožilstva je treba povedati, da je njeno pravniško leporečje samo še za otroškivrtec, še zlasti, če pravi, da pri organiziranem kriminalu uporablja tako imenovani 'ostri pristop'." Zdaj pa berem iz magnetograma tiste seje odbora, kjer je bilo to rečeno in poglejte: govorim o tem, da je treba, da bi morali tožilci, ko dajejo svoje poročilo, povedati tudi to, kako oni vidijo sodišče, zato ker mi smo pač tukaj politiki in moramo slišati vse strani. In potem nadaljujem takole: "Ampak poglejte - mi smo politiki in smo med kladivom in nakovalom. Še to moram povedati, na nas javnost pritiska, ljudje hočejo od nas nekaj več, skratka, sodni zaostanki so problematični. Ni nam z rožicami postlano. In potem rečem: "Ampak poglejte" - to je magnetogram 10. stran, kolega Kangler! "Ampak poglejte, če nam zapišejo v dnevnem časopisju [[dvopičje narekovaj zgoraj]] : "Prvi dami slovenskega tožilstva je treba povedati, da je njeno pravniško leporečje samo še za otroški vrtec, še zlasti, če pravi, da pri organiziranem kriminalu uporablja tako imenovani 'oster pristop', potrebujemo dodatno pojasnilo, kaj je toin tako naprej, "zato da bomo lahko pomirili davkoplačevalce. Torej, razumeti nas morate vsi, ki gledate tam na tisti strani, da mi zahtevamo od vas pa vprašanje" - in tako naprej. Skratka, govorim ves čas o tem. Potem govorim o tem, kako je organizirano šolanje in tako dalje. In seveda, če nekdo je zloveren, da tako rečem, ali pa mi je skušal nastaviti eno past, to uporabi, potem za tiste dobroverne, ki ta trenutek gledajo televizijo, to izpade, kot da je, recimo, bilo res tako rečeno. Zato sem to pojasnil. Ampak, da grem še naprej - zakaj je kolega Kangler to naredil? Zato, da mu jaz dam priliko, ker ga omenjam, za repliko in seveda v repliki bo pa povedal, da je bil moj mentor - torej, znano je, da je v Udba.net tudi moje ime kot profesionalno skoraj tam zaposlenega, da mi bo dal lahko priliko - torej, da jaz njemu dam priliko, da reče, da je bil moj mentor, to naj bi bil Miha Brejc - jaz nikoli nisem tako visoko zlezel v tisti službi, to moram povedati -, da me je slabo naučil. Vidite, to je vsa igra, ampak to je igra za nepoučene ljudi in jaz, če sem iskren, bom rekel, da sem ob tem seveda žalosten. Žalosten zato, ker ljudi, ki, recimo, volijo Janšo in verjamejo vanj, mu vse verjamejo, kar reče tukaj. Karkoli reče! In so na nek način jezni na nas. In ko govorijo tisti, ki verjamejo vame in v naše stranke, ko me poslušajo, rečejo: "Poglej ti tiste barabe tam!" In potem se vpraša človek, kaj pravzaprav počnemo. Počnemo samo to, kar se počne že ves čas, kar se jaz spomnim, to pa je, da se poskuša ljudi v tej državi deliti. Zakaj? Zakaj, vas vprašam. Menise zdi to traparija, resnično! In zakaj se mi zdi traparija? Zato, ker pri nas ljudje niso doumeli popolnoma vloge pozicije in opozicije, še danes ne, vam povem, da še danes, sem prepričan, pred televizijskimi ekrani kar veliko število ljudi, ki verjame vse to, kar gleda, čeprav je mnogo od tega čisto navadna igra, ampak zares čisto navadna igra. In ko poslušam te, ki so izgubili tekmo na volitvah, kako hočejo dopovedati nam in vsem v Sloveniji, da smo pravzaprav lumpi mi, ker smo do zmage prišli, ne vem, s takšnimi in drugačnimi "favli", da tako rečem, s prekrški in tako dalje; seveda je zgodba še dodatno skoraj malo smešna in o tem bom povedal še nekaj okrog teh njihovih diskusij. [[Oglašanje iz klopi.]] Poglejte - prosil bi, da gospoda Jerovška umirite. Onje znan po tem, da sega v besedo in skuša dekoncentrirati, ampak ne bo mu uspelo, ker imam na voljo dovolj časa. Najprej bom povedal še naslednje. Torej, ko smo poslušali že prej, recimo kolega Janšo. Govoril je o tem, da gospa kandidatka ni opravila svojega dela, zato ker - primer Fišer je navajal - ni uredila tako, kot je treba. Morala bi ga seveda postaviti v kazenski postopek zaradi tega, ker je korumpiran in tako naprej; nasprotno, še več! Doda na hitrico: žena se je zaposlila nekje tam pri predsedniku vlade. Druga teza: da je gospa kandidatka skoraj osebna prijateljica - skupaj sta delala z Miranom Železnikom. Oba osebno poznam, vem, da gospa Cerarjeva dolgo časa ni imela pojma, kdo je Železnik, ker čisto vsi se pa med seboj ne poznajo tako. No, in tovrstna podtikanja so mojstrovina in mojstri so tu. Zame je največji mojster Janez Janša, ne tako slab njegov učenec je pa že, recimo, Franc Kangler. In zakaj gospe kandidatke ne marajo? Če vprašam, zakaj ne, poglejte, danes ste lahko pri poročilih poslušali: Ruparja so zopet ovadili zaradi kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja. Pa kdo bo te ljudi zdaj, ki tožijo in jih spravljajo pred sodišče, lumpe, predvsem lumpe, samo tiste, ki storijo kazniva dejanja, zdaj ljubil? Kolega Rupar sigurno ne more biti navdušen nad tožilci, nad delom tožilke in tako naprej. Potem, ko se sliši, da je najbolj "gajsna" - da tako rečem v našem narečju - prav tista tožilka, ki jo je gospa Barbara Brezigar v nasprotju z mnenjem personalne komisije postavila na to mesto - seveda mu mora zavreti kri po žepih in popoka tudi kakšna žilica. Potem se spomnim Depale vasi, kako se je ne bi, kdo se je ne od nas. Janez Janša je vpleten v to zgodbo, in ker je tam šlo za nek odstop od pregona - skratka, ko se tožilec postavi v vlogo, kjer je sodnik, tožilec in vse hkrati, je bil celo zahtevan od našega kolega službeni nadzor nad delom Barbare Brezigar. To je pa ja vendar njihova! In to evidentno njihova! In če vam kdo kdaj zameri, gospa kandidatka, je to, da ste dovolili kot generalna državna tožilka, da je dama dopoldne igrala vrhovno državno tožilko, popoldne pa vrhunsko političarko. Zamerim celo svojemu predsedniku države, ki jo je ob popoldanskih urah sprejel kot političarko. No, potem imamo naprej zgodbo o orožju. Poglejte, stvari, ki jih je Barbara Brezigar takrat delala, način dela, se pripisuje tožilki. Ona je res vplivala na svojega kolega, naj ne zasliši, za božjo voljo, gospoda Janeza Janše. Celo napisala je pismo - to smo vse lahko prebrali v Mladini in to kar faksimile. In zdaj, seveda, če jaz sam tako počnem, je normalno, da mislim, da počnejo vsi tako, čeprav ni zakonito. In pri nas - sam sem tudi, ko je prišlo tisto pismo meni dragega prijatelja Dimitrija Rupla, ko je napisal pismo, zakaj kandidatka, recimo, ne bi bila primerna, sva pred tem klepetala in sem mu razložil, da je pri nas tožilski sistem pač drugače postavljen, kot je drugje, in mi se celo z njim hvalimo. Zakaj? Zato, ker lahko vsak "mali tožilec", kogarkoli oceni, da je prav, da je v skladu z zakonom - ga prime, ga preganja. In da ni to tako, da generalni reče: op, tega bomo preganjali, tega pa ne bomo, ta je naš. Ne gre to tako! No, naslednja zgodba, zakaj razumem, da je okolica - še posebej ti, ki so v tem primeru transmisija nekih želja in politike -, kritična predvsem do kandidatke, je njen kritičen odnos do notarjev, do tega, kar se pravzaprav na tistem področju dogaja, je njena zavzetost za resno in kritično presojo sodnih zaostankov. Jaz sem bil zlorabljen v diskusiji, ki sva jo imela z gospodom Biščakom na TR3, rečemo po domače, drugače pa na stranki, sva imela tiskovno konferenco. Od 15 minut njegovega izvajanja in od 10 minut mojega izvajanja so vzeli njemu 7 ali 8 besed, meni pa 2. Izpadlo je, da so vsi sodniki lenuhi! Ni res! Nikoli nisem tega rekel, nikoli tudi tega mislil nisem; ampak so pa med njimi taki, ki jih je treba zbuditi iz zimskega spanja in seveda ti so tisti, ki skušajo vplivati na tak in drugačen način, seveda, na vse ostale. In med takimi, ki tako mislijo, kot sam, je tudi kandidatka, zato sem vesel. Sedaj še za konec: imamo pa res nekaj herojev tukaj v teh vrstah, od petih kandidatov, kolikor je ponujenih, je samo ena ženska. Moram reči: kapo dol, da ste se tako spravili nanjo, bi rekel Katanec. Še nekaj. Mislim, da bodo kandidati za ministre dobri, ker bodo zdržali tempo, že danes se morajo navaditi na nočne seje. Hvala lepa. S tem sem zaključil.
Hvala lepa. Replika oziroma pojasnilo na napačne navedbe gospoda Lavrinca ima gospod Kangler.
Hvala za besedo. Bom poskušal biti kratek. Kolega Lavrinc, kot se spodobi za enega ustreznega politika, se tudi z moje strani spodobi, da se ti nam mestu opravičim, ker dejansko, ko sem prebiral magnetogram, sem spregledal tisto, da je pisalo "v dnevnem časopisu". Verjetno, da boš to sprejel in iskreno ti povem, pošteno bi bilo tudi s tvoje stvari, da bi citiral celoten svoj magnetogram, kjer si "nažigal" generalno državno tožilko, po domače, tako, da se je "glih" bliskalo v dvorani na Tomščičevi. To moraš priznati in to ve tudi generalna tožilka in to lahko tudi potrdi in temu se ne moreš izogniti. Ploščo si pa res sedaj zamenjal. Kar se tiče tvoje posebne funkcije oziroma tečajev ali mentorstva - res je, priznam, kolega Lavrinc, večkrat sem te provociral, da si imel slabega mentorja, zaradi "Udba.net". Večkrat sem te provociral, nikjer in nikdar pa tega nisem javno rekel in javno poudaril; to si ti danes prvič sam storil in sem ti tudi večkrat omenil, ko si večkrat repliciral in se oglaševal na aktivnosti nekaterih posameznih kolegov iz SDS-a, predvsem mislim na Miha Brejca, ki je včasih delal v službi oziroma je bil direktor službe državne varnosti, ti pa si bil na seznamu kot rezervist. In to si tudi sam priznal v šali, nekaj pa tudi v resnici, da si imel slabega mentorja. In s tem sem iskreno povedal to, kar sem mislil. Upam, da mi tega ne boš zameril. In, kar je res, je res. Vidva pa, verjetno, se bosta lahko sama med seboj pogovorila, kdo in na kakšen način, kot nekateri pravijo, so igrali karte v Kočevski Reki ali kje drugje podobno. Da, me pa mečeš s kolegom Janšem, da sva neka sodelavca - res je, odkadar ste nas vi, zaradi izbrisanih, "zabrisali" imava v tem danem trenutku oba isto funkcijo: oba sva v opoziciji. To je vse, kar je v razmerju med menoj in predsednikom SDS-a. Kar se pa tiče, kot si dejal, da je Slovenska ljudska stranka izdala koalicijo. V tem danem trenutku, pa mislim, da bo priložnost čez nekaj mesecev, kdo in na kakšen način je izdal to državo ali Slovenijo zaradi konflikta in problema izbrisanih. Kolega Maks, o tem pa bova mogoče kje drugje in kdaj drugič spregovorila. In upam, da moje opravičilo sprejmeš in da mi teh komentarjev tudi nisi zameril, kar se tiče mentorstva in podobnih stvari.
Hvala lepa. K besedi [[...]]
Podpredsednica izjemoma je dovoljena replika na repliko: opravičilo sprejmem.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Kontiča. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovana kandidatka, spoštovani kandidati. Kolegice in kolegice. Ne bom prvi ali pa nisem prvi, ki ocenjujem predlog predsednika vlade z regionalnega stališča zastopanosti vladnega kabineta in za razliko od nekaterih sem lahko več kot zadovoljen. Zadnji velenjski minister je namreč bil mag. Franc Avberšek v času prve Drnovškov vlade. Kasneje smo sicer imeli državnega sekretarja za energetiko, celih 12 let smo bili brez ministra iz Šaleške doline. Nadalje, v imenovanju dr. Mateja Lahovnika je tudi nekaj simbolike. Prihajam namreč iz okolja, ki je bil v preteklosti, je danes in bo ob pametni politiki tudi v prihodnje pomemben dejavnik gospodarske uspešnosti naše države. Naš prostor je ekonomsko in tudi sicer že od nekdaj odprt tudi v Evropo. Tudi na tem področju nismo brez izkušenj in prav je, da bo vladni resor vodil mag. Milan Cvikl, ki prihaja ravno tako kot bodoči gospodarski minister iz Velenja in je preživel nekaj časa v tujini in si primerno temu pridobil tudi veliko izkušenj. Tako kot njima tudi preostalim trem kandidatom ozirom kandidatki oziroma kandidatoma ni moč očitati nestrokovnosti, seveda je pa pri vsakem posamezniku moč delati zgodbe, vključno z menoj in z vsemi ostalimi, brez izjeme, prisotnimi v tej dvorani. Ko je ministrski predsednik najprej predlagal le dva nova kandidata za ministra in oba Velenjčana, me je sicer malo zaskrbelo, da so le Velenjčani pripravljeni kandidirati za v tem mandatu zelo omejen čas. Zdaj, ko imamo po zaslugi Slovenske ljudske stranke listo petih novih, je slika nekoliko drugačna. Čas šestih mesecev, ki nedovoli bistvenih sprememb in novosti v posameznih resorjih, je sicer tudi v tem primeru lahko vprašljiv. Toda s tem že imamo izkušnje iz preteklega mandata, ko smo zamenjali celotno vlado in z njenim delovanjem dobili vladno koalicijo, ki je tudi po odhodu ene koalicijske partnerice dovolj močna in kvalitetna, da uspešno dokončna svoj mandat. Torej, ravno dovolj časa je, da dokažete svoje sposobnosti in sedanji vladi z ostalimi kolegicami in kolegi zagotovitve ponovitev mandata. Vsekakor pa v tem času zanesljivo ne bodo ali ne boste v senci in varno skriti pred kritiko, tako kot strokovnjaki opozicijskih strank, ki bodo tvorili vlado v senci. Normalno delovanje vlade torej zahteva ukrep, ki ga je predlagal predsednik vlade. Dovolim si oceno, da je imel pri izbiri srečno roko. Pričakovati pri tem podporo opozicije pa bi bilo vsekakor naivno pričakovanje, pa tudi nujno ni. Odgovornost je pretežno na koaliciji in stranke, ki jo tvorijo, bodo za delovanje vlade nagrajene ali kaznovane. Prepričan sem, da bo danes imenovana ekipa pri svojem delu uspešna. Če v to ne bi bil trdno prepričan, danes ne bi bili deležni mojega glasu podpore. V tej zgodbi ne gre prezreti politične zrelosti koalicijskih strank, ki v tem za Slovenijo zelo pomembnem času niso izvajale kadrovskega kupčkanja, ki ga sicer številčno razmerje glasov posameznih strank omogoča. Prepričan sem, da se bo število koalicijskih glasov poslank in poslancev odrazilo danes pri glasovanju. Pri tem naj mi bo zaradi korektnosti dovoljeno, da se na koncu zahvalim za tvorno sodelovanje dosedanjemu ministru za promet, gospodu Jakobu Presečniku, s katerim sem izmed ministrske ekipe, ki je v odhajanju, imel največ kontaktov.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Areh Lavrič. Gospa Sonja? [[Ne želite.]] Hvala lepa. Samo toliko, da vas opozorim, 36 poslank in poslancev je še prijavljenih k besedi. Ni v moji moči, da storim karkoli drugega kot to, da vse, ki ste še prijavljeni, vljudno poprosim, da poskušate v čim krajšem možnem času sporočiti tisto, kar ste se namenili, drugače bo danes noč resnično dolga. Mag. Janez Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani kandidati oziroma kandidatka za ministrico! Sami ste se odločili za ta korak, povabil vas je premier. Premier se je tudi odločil, da bo angažiral nove ljudi, ni se odločil, da bi eventualno postavil državne sekretarje, ki so področja razmeroma dobro poznali. Zato je že takoj na začetku, ko smo imeli te predstavitve, prišlo do nekaterih nesporazumov. Vi ste predstavljali različne strategije, kaj boste vse počeli. Ali ste se zavedali, da vstopate zadnje štiri, pet mesecev? Če odmislimo še tiste volitve, ko je treba resnično delati samo še tiste nujne posle, potem veste, da ste pravzaprav prišli pospravljati predale. Zakaj? Zato, ker poznamo, kako se nastopi takšno odgovorno delo ministra. In zato je tudi tistih 90 dni v začetku mandata, ko se ne kritizira vlade, takrat se seznanjate. Zato smo vas tudi konkretno spraševali o zadevah, o konkretnih zadevah, tudi zato, ker je premier Rop rekel, da boste s prvim dnem polno zasedli svoje položaje in delali naprej. To je bilo čisto normalno in logično, da smo vas potem spraševali. In jaz sem vam postavil zelo veliko konkretnih vprašanj, če bi bilo to na začetku mandata, bi vas več o programih, o načrtih. Ker poznam koalicijsko pogodbo in kaj notri piše, lahko samo ugotovim, da ste seveda "streljali" po svoje, nekatere reči ste nadaljevali, veliko stvari ste pa "streljali" po svoje. Konkretne reči smo vas spraševali. Najprej se bom dotaknil gospoda Lahovnika, ker je tudi meni že odgovarjal. Jaz sem vas konkretno vprašal dve ali tri zadeve, in sicer le Elan, kar ni kakšna drobna reč, recimo, ne vem, prodajanje burekov v kiosku v Zgornji Kongoti, ampak Elan s približno osmimi milijardami državnega denarja, ki je šel iz proračuna prek SRD. Vprašal sem vas, kakšno mišljenje imate v zvezi s tem in kako si boste prizadevali, da bi to težko reč in to oškodovanje uredili. To je bilo vprašanje, vaše mišljenje me je zanimalo, kaj v zvezi s tem razmišljate. Saj vas nisem vprašal za nek droben projekt ali pa, da vas nisem vprašal, kaj boste naredili, recimo, s problemom Mycycle, ko je bil denar iz naslova denarnih pomoči, pa je šlo vse skupaj v "maloro". Saj ni trebami tega odgovarjati, ker ne boste vedeli, ampak vprašal sem vas za primer, ki je tudi ljudem, državljanom jasen, precej znan. Torej, to sem želel. Potem v zvezi s privatizacijo, oškodovanjem. Povedal sem vam, razložil, da je prišlo v postopku do več kot 80 milijard oškodovanja v procesih privatizacije. To je nedvomno ugotovila agencija, poslala je vso to dokumentacijo, s tem se je seznanila državna pravobranilka in to je bilo potem tudi poslano naprej, zato da bi tožilci preganjali tiste, ki so delali protizakonito, in to sem vas tudi vprašal, kako boste zadeve peljali. To ni neka drobna reč, to je vsem znana reč, zlasti pa tistim, ki ste se, kot pravite, ukvarjali s privatizacijami, z vrednostnimi papirji in podobno. To ni obrobna reč, to sta dve najboljznani, če še odmislimo tisto SIB banko pa še kakšne primere, gre za milijardne zadeve. Torej, teh odgovorov nismo dobili, vsaj ne v takšni smeri, da bi dobili vaše stališče, kako boste ravnali ali boste ščitili javni interes, javne finance, ali imate to prepričanje, to zavest, to voljo, in tega žal iz odgovorov ni bilo podano. Za dr. Pavliho smo postavili, mislim, da sem postavil vsaj osem vprašanj. Ravno tudi v tem kontekstu sem vas vprašal, ker nastopate mandat zdaj in je premier rekel - vi v polnem zagrabite. Ker je to rekel, sem vam postavil spet konkretna vprašanja, na katera sem želel dobiti odgovore, kakšne rešitve oziroma kakšno je vaše stališče. Če gre za vprašanje dostopa Slovenije do odprtega morja, sem pričakoval vašo strokovno razlago, pa tudi vaše stališče do tega slovenskega vprašanja. Enako je s Slovenskimi železnicami v Istri. Eno držo, pripadnost Sloveniji in po drugi strani tudi strokovno presojo. Ampak na ta konkretna vprašanja žal morate odgovarjati zato, ker ste sprejeti sredi mandata. Jaz vas ne bom vprašal o strategiji ali pa političnih ciljih v naslednjem mandatu, ker je to irelevantno, ker za vas to ni pomembno. Lahko s stališča zasedanja položaja ministra. Morda je to za vas pomembno, kako si predstavljate, ampak v tej funkciji pa sploh. To je to. Jaz ne dvomim v vaše poznavanje nekaterih področij, skeptičen sem do nekaterih vaših stališč. Je bila pa vrsta postavljenih vprašanj, kjer se pa niste izjasnili. Opustili ste, ste pač preskočili tisto razlago, bomo to analizirali z različnih strani in tako naprej. Seveda, to je najlepše povedati. Tako kot bivši predsednik države oziroma sedanji predsednik države, bomo se malo podučili, potem bomo pa odgovorili. Ni tega. Privatizacija železnic. Tu sem vas tudi spraševal za stališče, ne strokovno vprašanje, ali je tisti program v redu ali ni, ker morda ste ga prebrali, morda ne, in vse do podrobnosti. Mi smo podali kritiko na program privatizacije. Težko sanacijo peljati, če tisti, ki načrtuje sanacijo, načrtuje konstantni upad na področju tovornega in potniškega prometa. Če delate sanacijo na teh gibanjih, potem ne boste nikoli stvari ujeli, ker boste vedno delali sanacijo zaradi povečevanja fiksnih stroškov. Odgovori so bili, torej tam, kjer se je pričakovalo vaše stališče, ni bilo stališča, pri nekaterih smo pa pogrešali, sam sem pogrešal več argumentov, da bi, če imate nek problem, izpostavili, kako ga mislite razrešiti. To niso obrobne stvari, privatizacija Slovenskih železnic. To je bilo tudi referendumsko vprašanje. Tu je v igri ne samo 5 milijard, ki naj bi jih vlada dala zdaj kot predvolilno darilo, ampak gre tudi za naslednjih 50 milijard. Kot veste, so ti prehodi - nezavarovanih imamo izredno veliko, ki letno povzročijo približno 50 žrtev v Sloveniji, kar je katastrofa. Prejšnji minister je govoril, da bomo s pozitivnim referendumom oziroma zavrnitvijo referenduma privarčevali 150 milijard tolarjev, s katerimi bomo razvili železnice. Toda ko pogledamo zdajle sanacijo slovenskih železnic, o tistih 150 milijardah ni nikjer govora, je govora o 50-ih milijardah, ki jih bodo morali dati davkoplačevalci. Te stvari ne gredo skupaj in mi vas izpostavljamo, ker predstavljate kontinuiteto te vlade, ker vas je minister postavil v taki položaj. Vi bi morali takrat premisliti, v kaj se podajate, saj ste lahko strokovnjak, a v tej poziciji ste se podali v te vode. Pa nič drugače. Pravijo kolegi, da bi tukaj nehali, ker ostalih [[...]] Kmetijskega ministra bi moral seveda še kaj vprašati, ampak ga bodo pa drugi.
Poglejte. Sedaj smo 8 ur in 19 minut v razpravi o imenovanju novih ministrov oziroma ministrice na položaj. Argumenti so bili več kot predstavljeni. Za nami so tudi "hearingi". Pozval bi k razumu, kolikor je to mogoče in ni žaljivo za zbor, pozval bi k temu, da poskušamo omejiti razprave tako, da jih ne bi zavlekli pozno čez polnoč, da bi torej v nekem razumnem roku odločili o novi sestavi slovenske vlade. Prijavljenih je še zelo veliko kolegic in kolegov, več kot 30. Za tem imamo še točke dnevnega reda, ki bi jih veljajo opraviti, da bi lahko državni zbor normalno delal ta teden. Tako ljubeznivo prosim, vsi imamo enake pravice, tako prvi govornik kot zadnji, če bi bilo mogoče kakšno razpravo skrajšati in jo omejiti na bistveno sporočilo, ki jo želimo dati. Kolega Kelemina, ima sedaj besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovana kandidatka, kandidati. Ravno sedaj mi je kolega predlagal, naj bom kratek, naj skrajšam na pol ure. Upam, da ne bo tako dolgo trajalo, ampak po eni strani, gospod predsednik, je veliko vprašanje, zakaj to sedaj tako dolgo traja. Tudi mogoče zaradi tega, ker tudi poslanci koalicije bi radi pohvalili kandidate in vlado in njihovo delo itd., potem pase stvar zavleče. Če bi samo predstavniki opozicije lahko povedali svoje mnenjem, mislim, da ne bi tako dolgo trajalo. Poglejte. Meni je ta razprava danes kar všeč in moram povedati, da poslanci koalicije kar razmeroma veliko razpravljajo in čimveč razpravljajo, toliko bolj za mene, vsaj tako se mi zdi, kajti s tem, ko veliko razpravljajo, mislim, da tudi razgaljajo tisto, kar je potrebno razgaliti in kar naši volivci v zadnjem času, upam, da znajo ceniti, kaj je pravično in kaj ni pravično in kaj je pošteno in kaj ni pošteno in kaj je resnično in kaj ne. Skratka, moja ocena na splošno je, da je mogoče imenovanje enega nadomestnega ministra upravičeno, vse ostalo, kar se je pa zgodilo v tem času pri menjavi te oblasti oziroma predlaganja novih ministrov, se po moji oceni v eni normalni deželi, v normalni državi ne bi smelo zgoditi. Ministrico Petrinovo, zdaj jaz bom ocenil, po moji oceni, ker sem pač deloval na odboru za gospodarstvo in kolikor poznam gospodarstvo, glede njenega slabega dela nagraditi z diplomatskim mestom v tujini, mislim, da je nepotrebno in bi ta dva, tri mesece, lahko ta mandat še dokončala, ker škode večje ne bi mogla napraviti, kot jo že je. Mislim, da je taka razrešitev bila neupravičena. To, da ste pa vrgli iz vlade ljudsko stranko,je pa popolnoma nerazumljivo in tudi ne potrebno. Sicer mi je všeč, da je tako, kajti taka organizacija in taka sestava bi morala biti že od vsega začetka. Ker to je edina slika v tej Sloveniji, ki je pravična in poštena. Vi vsi skupaj, ki ste zdaj v opoziciji, ste predstavniki tako rekoč ali pa kontinuiteta enega človeka. In tudi mogoče še nekateri kandidati danes prav tako, to je pa kontinuiteta gospoda Milana Kučana. In prav je, da se ve, kdo je kje. In da bo tako, naj tako tudi ostane v bodoče. Moja ocena je, da dejansko teh novih ministrov ne bi bilo potrebno, da tudi na koncu ta dva meseca tudi v ljudski stranki ne bi mogli kakšne grozne škode več narediti. Je pa prav gotovo vprašanje, je pa tudi vprašanje, ker vedno to omenjate, ali je državotvorno ravnala ljudska stranka ali ste državotvorno ste ravnali ostali v koaliciji, ki ste jo pač "zagnali ven". Moja ocena je, da je državotvorno delovala le ljudska stranka, ker je zagovarjala neko stališče do zadnjega, za tistega, za katerega se je odločila. Mislim, da je celo v korist Slovenije, ne pa v škodo Slovenije zagovarjala neka stališča. Torej, ste jih neupravičeno vrgli ven, in sicer je prav tako, ker se pač pokaže čista slika. Pa pustimo to, kandidati so tukaj, kakorkoli že. Jaz bom mogoče, čeprav je gospod prej povedal, da se spravljamo na edino kandidatko, mogoče res ni najbolj lepo, ampak jaz bom tudi začel pri njej. Ne morem mimo njene izjave, ki jo je dala nekje na televiziji, če se spomnim prav, ko je rekla, da kandidira predvsem zardi tega, da bo vrnila ugled sodstvu. Jaz se pa sprašujem, kako, s čim, na kakšen način, ker pravzaprav jaz se sploh sprašujem, ali je ugled sodišča oziroma sodstva res tako na psu, kot ga je dejansko s tem gospa kandidatka označila. Jaz sem trdno prepričan, da je v sodstvu veliko, veliko dobrih sodnikov, dobrih poštenih ljudi, ki tudi pošteno delajo. Da pa je ena majhna skupina političnih sodnikov, ki se vlečejo iz kontinuitete in ki dejansko "furajo" celotni sistem, pa ne samo v sodstvu, ampak tudi celotni političnisistem v tej državi. In imam občutek, da je mogoče tudi kandidatka v tem segmentu teh političnih oseb, ki bodo to kontinuiteto nadaljevale. In sprašujem se, torej bi bilo potrebne samo malo skupne energije, malo skupne moči, pa eliminirati tiste, na nek način izločiti tiste, ki so res slabi, ki kvarijo dejansko vso to sliko v tem sodnem sistemu, in sistem bi bil, sem prepričan, idealen. Kaj pa mi počnemo zdaj? Poglejte samo, kaj mi počnemo! Zato, da bi odpravili vse te velike zaostanke v sodnem sistemu, smo si omislili - ne vem, kdo si je to že omislil - program Herkules. In državni zbor je pri sprejemu zadnjega proračuna namenil več sto milijonov dodatnega denarja za odpravo zaostankov na sodiščih, da se z dodatnim denarjem sodnikom plačuje, dodatno plačuje, da bodo odpravljali zaostanke. Si lahko predstavljate, spoštovano ljudstvo, kaj to pomeni, na kakšen način mi rešujemo zaostanke v sodnem sistemu! Naj povem naslednje: delo v kateremkoli inštitutu, kjerkoli se pojavi, ga je treba opraviti do konca. To je moja teza. To je teza poštenega delavca, poštenega funkcionarja, kjerkoli se že nahaja. Kjerkoli si, svoje delo moraš opraviti korektno do konca. Poglejte primer, kakšne pogodbe imajo zaposleni v nekaterih podjetjih. Vam bom povedal, kaj piše v pogodbi. V pogodbi piše, da je sicer delovni čas 40-urni, ampak v primeru potrebe je treba delati več kot 40 ur, tudi ob sobotah in nedeljah, brez nadomestila dodatnega plačila. To v nekaterih pogodbah piše. Če nekdo mora delati prek 40 ur, vsak dan tudi mogoče 12 ur, pa ob sobotah in nedeljah, mora delati tako dolgo, dokler svojega dela v podjetju na svoji funkciji, ki jo ima, ne opravi. A v sodstvu pa to ne velja? In nikjer drugje to ne velja? Tudi v parlamentu, recimo, moramo nek program zdaj po novem poslovniku, ki si ga zadamo, tudi do polnoči, do zjutraj, kakorkoli je pač treba, program uresničiti. Ali nas kdo vpraša, ali smo dodatno za to stimulirani pa za to dodatno plačani? Delo, ki si ga je postavil predsednik državnega zbora in kolegij ter vse politične stranke, moramo opraviti. In to je naš problem zdaj, ali ga bomo opravili v 8 urah ali pa v 24 urah. Ni problem, opraviti ga moramo! A smo dobili v proračunu dodatna sredstva za to, da bomo opravili več dela, ki ga imamo, recimo, ko moramo sprejemati toliko evropske zakonodaje in uskladitve početi v zadnjem času in je še cela vrsta drugih obremenitev državnega zbora? Ali smo zahtevali kako dodatno plačilo? V sodstvu pa se morajo zagotoviti dodatna sredstva. Me prav zanima, spoštovana kandidatka, kako boste testvari komentirali in razrešili. Moja ocena je, da bi morali v sodstvu delati za tisti denar, kot so plačani, in mislim, da so pošteno plačani, opraviti količino dela, ki ga imajo na razpolago, v razumnem času in razumnem roku in tudi korektno in pošteno. To je pa seveda druga zgodba, korektno in pošteno. No, zdaj bom povedal en primer, pa me prav zanima, kako boste tudi na to reagirali, recimo, kako ga mislite rešiti. Zdaj boste imeli določeno funkcijo, ker boste prav gotovo izbrani. Recimo, primer Šuštar. Ko se je ta primer začel, sem takoj na začetku povedal medijem, ker nisem imel priložnosti, pa tudi že verjetno, ta afera se bo končala tako, da bo nazadnje tisti, ki so krivi, tožili državo in tudi iztožili vse stroške za nazaj in nihče ne bo popolnoma za nič kriv, tudi za to, da bomo dokazali svetovni javnosti, da v Sloveniji ni korupcije. In za to ceno je tudi sodstvo, in to spolitizirano sodstvo, pripravljeno sprejeti takšne odločitve in takšne sodbe, samo da bomo dokazali svetu, da v Sloveniji ni nobene korupcije. Jaz vam pa povem, spoštovana gospa kandidatka, in poznam te primere in tudi posamezne ljudi iz te afere, ki so se izmuznili zdaj kar tako mimogrede iz tega procesa in ne bodo popolnoma nič odgovarjali, pa jih je veliko vpletenih, veliko več,kot jih je bilo krivo obsojenih. Tudi sam sem neke podatke še pošiljal, ampak nisem se hotel izdati, da jih imam in vem in še danes imam, mogoče bi bil dolžan določene stvari razčistiti, pa ne smem zaradi določenih kolegov, ker me prosijo, da naj tega ne naredim, ker bodo vedeli, od kod so viri. Ampak jih je še veliko vpletenih. In nazadnje nihče ne bo obsojen. Zapomnite si dobro, država, davkoplačevalci pa bodo plačali ceno za vso to sramoto. Potem pa poglejte primer, še enega moram povedati, kako se v naši državi spoštuje pravo, predvsem pa na področju sodstva. En primer nelegalne gradnje oddajnika mobilne telefonije. Operater se je spomnil in je na neokrnjenem področju na vrhu hribčka, zasajenega z vinogradom, kjer je mimo speljana turistična cesta čez čudovito krajino in na vrhu tega hribčka je postavil 30, 40 metrov visok, in to nelegalno, oddajnik mobilne telefonije. Osebno sem se zavzel za ta primer in sem vložil pritožbo inšpektorju. Inšpektor je seveda ukrepal in izdal takoj odločbo, da morajo nelegalno postavljeni objekt porušiti v roku 60 dni, v skladu z zakonom o graditvi objektov. To se seveda po 60 dneh ni zgodilo. Jaz sem takoj urgiral pri inšpektorju in je rekel: "Jaz sem vlogo naredil, vse sem naredil, jaz več ne morem narediti drugega nič oziroma bom ponovno urgiral in zahteval, da se nelegalno zgrajen objekt poruši." Povedal je tudi, da je vložil predlog sodniku za prekrške za kaznivo dejanje oziroma za storjeni prekršek. In tu so kar visoke kazni, poglejte si zakon o graditvi objektov, ravno zdaj bomo spremembe obravnavali ponovno, kako visoko zagrožene kazni so, tudi 10 milijonov in 20 milijonov in tak naprej za nelegalne gradnje. In gradnjo je potrebno porušiti. In kaj se je zgodilo? Operater ni porušil objekta. Po šestih mesecih nelegalno zgrajenega objekta je ministrstvo za okolje in prostor izdalo gradbeno dovoljenje za ta objekt. Pa vas danes, če hočete, vas peljem na ta objekt, na to mesto, pa boste pogledali, če to ni uzurpacija prostora, če to ni zločin nad krajino. In kaj je najhuje pri tem, to pa se seveda zdaj tiče nove kandidatke. Potem sem preverjal pri sodniku za prekrške in ta inšpektor, ki je podal prijavo, bi moral v skladu z zakonom najmanj vsak naslednji dan, ko ni bil objekt porušen, najprej še kaznovati desetkrat tega kršitelja, ker deset kazni lahko izreče, še desetkratno kazen lahko izreče, desetkrat vsak dan bi ga moral posebej kaznovati, da bi deset kazni bilo. Poleg tega bi moral nelegalno zgrajeni objekt dati porušiti na stroške po tretji osebi oziroma po drugi osebi, kakor je v zakonu napisano, in na stroške graditelja nelegalno zgrajenega objekta. In sodnik za prekrške, ko sem preveril, ali je bila kazen izrečena in kakšna kazen je bila izrečena, je povedal, da imajo zadevo sicer v svojih spisih, ampak da še niso obravnavali. Zastaralni rok je dve leti. Zapomnite si dobro! Več kot eno leto je že mimo, še nekaj mesecev in vse se bo utišalo. Objekt je nelegalno zgrajen, kaznovan ni nihče. To je pravna država! Zdaj me pa zanima, če bi nek revež v hribih postavil nek mali kozolček brez gradbenega dovoljenja, drugi dan bi prišel minister Kopač, pa bi mu ga porušil. Mene prav zanima, če se bo gospa kandidatka, ko bo ministrica, zavzela za ta primer in razčistila pri sodniku za prekrške, ker je tudi verjetno v vaši pristojnosti, v Ormožu zahtevala, da dejansko kaznujejo tega kršitelja, ki je nelegalno zgradil objekt, in da se mu vse kazni za nazaj, ki jih ni plačal, dejansko zaračunajo odločbi sodnika za prekrške. Vidite, to je pravna država, v kateri živimo! Dovolj o tem. Samo toliko, da vam povem, da sistem ne funkcionira, in tudi moje trdno prepričanje je, da tudi po novem ne bo. Nekaj pa moram priznati. Če pa mogoče spoštovana kandidatka misli, da bo ugled sodišču vrnila na nek način, jaz trdim, da ga lahko mogoče res s svojim nastopom, rekel bom malo grdo mogoče, s populizmom. Moram priznati, da je zelo dobra govornica, da zna zelo dobro nastopati pred mediji in s tem bi mogoče znala povrniti ugled sodišču. Vendar sem trdno prepričan, da ni več dovolj populizem danes prinaših ljudeh, ker so pač postali pametni, izobraženi, hočejo imeti dejanja, hočejo imeti ukrepe, hočejo imeti pravno državo, ne takšne, po meri vas, ki ste si jo zastavili, pač pa tako, kot je dejansko zapisana v zakonih. Upam, da se bo nekaj od tega tudi zgodilo. Kar se pa tiče ostalih kandidatov, saj o vsakem posebej nima smisla razpravljati, da ne bom res porabil pol ure. Samo to bi omenil, da upam, da gospod kandidat za prometnega ministra ve, da je v parlamentu možno tudi priti s predlogom o spremembi resolucije nacionalnega programa izgradnje avtocest. Mislim, da je tudi s tem programom treba priti oziroma se lahko pride v parlament. Če bi imel svoje poglede na to, na nekatere slabe rešitve v tem zakonu, mislim, da bi lahko prišel. Ena od teh stvari so, kot sem že povedal na zaslišanju, previsoke, po moji oceni, cestnine na naših avtocestah. Jaz mislim, da si naši državljani nismo zaslužili, da moramo plačevati tako visoke cestnine, in to samo nekateri, niti ne vsi. Jaz trdim, da tri četrt jih ne plačuje cestnin, ostali pa plačujemo izredno visoke cestnine, primerljive tako rekoč, ali pa še višje, kot so v evropskih državah. Jaz se strinjam s tem, da se izvede sistem elektronske kartice oziroma da bo elektronsko pobiranje cestnine, ampak trdim pa, naj bodo cestnine potem v sistemu plačilne spodobnosti oziroma razvoja naše države kot take, ali po kriteriju bruto domačega proizvoda ali pa po kriteriju povprečne plače na zaposlenega v državi napram drugim zahodnim državam. Jaz sem trdno prepričan, če bomo vzeli te kriterije, da bodo morale biti cestnine napram našim plačam v Sloveniji trikrat nižje, kot so recimo v drugih evropskih državah. To je moje prepričanje. Gospod kandidat pa pove, da mi moramo spoštovati dokumente evropske skupnosti. Vedno nas samo posiljujete s temi dokumenti in samo z njihovimi zahtevami in direktivami itd. Jaz trdim, da to ni res. Mi sicer moramo določene stvari upoštevati, nikjer pa ne piše, da pa moramo imeti, če bomo že imeli cestnine, da pa moramo imeti višje, kot so v nekaterih drugih evropskih državah. Jaz sem povedal, da naši ljudje niso krivi, če morajo, recimo, hoditi v službo v Ljubljano in se voziti po avtocestah. Zakaj smo pa zaradi centralizacije povzročili, da ni delovnih mest v okolici, zunaj, na periferiji ni delovnih mest. Večina delovnih mest je v Ljubljani. Zato je izredno velika vsakodnevna migracija prebivalcev, ki se morajo tudi po 100 kilometrov in več voziti v Ljubljano v službo. To je pa politika, ki jo vodite na drugi strani. Najprej bi bilo seveda potrebno uvesti decentralizacijo, približno enake pogoje življenja na celotnem območju Slovenije, vsem prebivalcem omogočiti enake pogoje, potem pa naj bodo cestnine. Če se nekdo za "luksuz" vozi, pa se naj vozi. To je njegov problem. Ampak če se pa človek mora voziti zaradi svoje eksistence, zaradi preživetja, potem pa mislim, da je to neko drugo vprašanje, ki bi ga bilo potrebno malo drugače obravnavati. Kakorkoli že, še o kakšnem drugem ministru, kandidatu za ministra, bi se dalo veliko povedati, ampak mislim, da bo še veliko priložnosti, mora biti malo tudi solidarnosti do drugih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Avšič.
Hvala lepa. Lep dober večer kandidatom in kandidatki, ki je pravkar malo zapustila naše prostore. Bom kratek, ker mislim, da je bilo res veliko povedanega. Cel čas razmišljam o eni zadevi, mislim, da bo kar držalo, da kandidatka, gospa Cerarjeva bo šla v anale tega parlamenta kot prva, ki je doživela interpelacijo, preden je bila imenovana za ministra. Kajti danes je pravzaprav bila interpelirana, ni bila ne zasliševana, ni imela priložnosti pravzaprav odgovarjati na to, kako bo delo zastavila v preostalih mesecih tega mandata na ministrstvu, pač pa je bila interpelirana, malo pa celo lustrirana, če se spomnite na tisto kvalifikacijo, da v prejšnjem režimu, ko je opravljala delo, tisto pa je bilo v tistem slabem režimu in na tisto se pač ni za zanesti. Sicer pa mislim, da bi bilo potrebno čestitati premieru gospodu Ropu, ki je uspel v zelo, zelo kratkem času predlagati parlamentu imenovanje kandidatke in kandidatov za ministra, potem ko sta dva iz vsem znanih razlogov zapustila mesto ministra in ko so nas trije ministri ljudske stranke, za katere nihče danes ni rekel med razpravo, da so bili slabi, zapustili naše vrste, in je bilo potrebno zapolniti te vrzeli. Bil sem na nekaterih predstavitvah. Mislim, da so bile vse izjemno dobre. Ker pa sem dolgoletni član odbora za infrastrukturo, pa bi se posebej moral zahvaliti in seveda tudi pričakujem, da bo obljube, ki jih je dal dr. Pavliha, kandidat za ministra za promet, predvsem v zvezi s strategijo prometne politike kot enega od tistih dokumentov, ki ga v resnici Slovenija že dolgo pričakuje in potrebuje, ker gabodo imeli kmalu na mizah. Vemo, da ga je pripravljala vlada tudi doslej, da se usklajuje in pričakujemo, gospod minister, da ga boste zelo hitro pripeljali tudi v parlament. Vaša ideja o uravnoteženem razvoju vseh prometnih panog in s prometom povezanih panog je tista, ki smo jo verjetno tudi pogrešali in je rezultirala morda na nekatere napake predvsem na področju železniškega prometa, pa morda tudi hudo kri v zvezi s petim prometnim koridorjem in podobno. Vse to se ne bi dogajalo, če bi imeli prometnopolitiko in vizijo jasno določeno. Nekateri, ki ste govorili o tem, da so predlagani kandidatka in kandidati govorili o nekih iluzijah. Seveda, lahko tudi so, vendar vsi so poudarjali, tudi prometni minister, da bodo prvenstveno sledili kontinuiteti sedanje vlade in pripeljali seveda voz te vlade do konca mandata, kar je seveda njihov osnovni cilj in naloga. In to mi vsi pričakujemo. Seveda pa pričakujemo tudi, da jim bo dana priložnost, da se bodo resno spopadli v prihodnosti s celim mandatom. V to sem prepričan. Hvala lepa.
Hvala lepa kolega Avšič. Kolega Juri.
Hvala predsednik. Najprej dve besedi o tezi, ki sem jo zasledil v nekaterih razpravah iz tistega konca dvorane, da je nekaj mesecev pred potekom mandata neracionalno, nesmiselno umeščati nove ministre in da bi naj zadostovali državni sekretarji oziroma še raje predčasne volitve. Jaz bi vas rad spomnil, kolegice in kolegi na tistem koncu, da ko se vam je ponudila priložnost, ste jo zagrabili z vsemi štirimi, pa ne zato, da bi imenovali pet ministrov, ampak zato, da bi imenovali celo vlado, in to ne za nekaj mesecev, ampak še manj, in to za drobno večino, tako da še kihati si niste upali, da bi izpeljali tistih nekaj mesecev skozi in še vzeli ste si 100 dni poskusne dobe. Danes govorite, da je to nesmiselno, ko rekonstruiramo ob neki normalni operaciji vlado s petimi ministri. Večina, ki je poklicana opraviti to rekonstrukcijo v duhu kontinuitete, ampak z novo energijo in zagotovo z večjo strokovno kvalifikacijo, ki jim pride tik pred vstopom v Evropsko unijo še kako prav, je, vam zagotavljam, trdna. Nekaj več glasov ima, kot je bila vaša takrat in je odločena speljati naloge, ki so ji bile zaupane. Govorite o 600 in več milijonih, kolikor naj bi to stalo. Seveda vaša nastala skrb za prihranke, pred nekaj tedni ste pokurili 600 milijonov mimogrede in brez haska. In ne vem, nisem poučen o tem, da bi se vaši takratni ministri odpovedovali pravicam in denarju, ki so jim pripadale iz naslova ministrovanja v nekaj mesecev, ko govorite o tej skrbi seveda po racionalizaciji. Sicer meni osebno je operacija timske rekonstrukcije veliko bližja kot osebna imenovanja. Če si sposodimo nedavno prvenstvo v hokeju, naši povratniki v prvo svetovno elito nam lahko povedo, da v končnici, ko je čedalje manj časa, se splača marsikdaj posluževati se letečim menjavam. Mi imamo danes dobro petorko, ki nas bo pripeljala do konca tekme in to uspešno. Ob tem bi tukaj dodal, ko hudujete nad tem, da imamo paket, češ, če bi posamično se opredeljevali do kandidatov in kandidatke bi morda koga podprli. Še danes nisem slišal iz vaših ust, koga bi naj vi podprli. Do vseh imate seveda celo paleto kritik, vprašanj in znakov nezaupanja. Jaz ne bomgovoril o vseh kandidatih, bom govoril o dr. Pavlihi, za katerega sem imel čast, da sem ga poslušal na hearingu na odboru za infrastrukturo in okolje. Že v uvodnih razpravah mu je nekdo očital, pa ne bom omenil imena, da ne bi podaljševal razprave, da je nekako premalo patriota, premalo zastopa interese, ker je izjavil v zvezi z neposrednim izhodom v mednarodne vode Jadrana stvari pač tako, kot stojijo in ki so pravno trdne, nič drugače, kot dejansko stanje je. In sicer je povedal takrat zelo odkrito, čeprav to ni v njegovi domeni, ne bo se ukvarjal s temi zadevami, to je v domeni zunanjega ministra, da je teritorialni dostop do odprtega morja nesporno naša pravica, ki izhaja iz temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti in iz statusa obalne države. Pravica torej, ki je nesporna, ki pa jo je treba materializirati, ki jo je treba zarisati s koordinatami, treba jo je konkretizirati, in to seveda s sporazumom s Hrvaško. In pokazal je optimalno rešitev v dogovoru Drnovšek-Račan. Če bi ne bilo temu tako in bi nam omenjeni dostop bil "de iure" in "de facto" že zajamčen ter mednarodno priznan, zakaj bi se šli osem let pogajanj in tega sporazuma. Žal, ta sporazum je bil samo parafiran, ni bil podpisan, še manj ratificiran, ampak to je udejanjanje te pravice. O pomorskem zakoniku je že sam pojasnil zadeve. Pri tem bi samo dodal, da smo pomorski zakonik obdelovali, vrteli, premetavali takrat vsi skupaj in ga sprejeli skorajda soglasno. In nihče ni takrat opozarjal, da bi naj bile neke pomanjkljivosti iz tega naslova. Nihče. Zganili ste se samo takrat, ko so nastale neke nove politične okoliščine, in to govori o tem, da smo ga novelirali takrat, ko so bili za to politični motivi, ne pravni motivi. Zaradi vstopa v Nato ste odkrili, da bi naj odpravili tistodoločilo, ki je onemogočalo prihod jedrskim ladjam. To je bil nek političen moment. Ko je Hrvaška posegla z enostransko razglasitvijo ekološko-ribiške cone, je bil nov političen moment, in ste takrat odkrili, da bi bilo dobro, da bi vnesli tudi mi v pomorski zakonik to pravico, ki pa nam je dana neposredno iz mednarodnih konvencij. Torej to določilo, ki smo ga vnesli, koristi samo temu, da imamo neko večjo pogajalsko moč v primeru arbitraže. Veste, da jaz zagovarjam, da bi do te rešitve, ker mi moramo določiti mejo, trdim in sem trdno prepričan, preden vstopimo v schengenski prostor, moramo imeti zarisano mejo na morju, samo dve leti, in žal se premalo premikajo stvari. Če je dr. Pavliha izjavil, da je morje mokro, ne moremo zahtevati, da se skesa in da pravi, da temu ni tako. Morje je pač mokro, ni druge razlage, razen če ga posušimo, potem morja ni. Glejte, ne bom - to smo prebrali v gradivu - govoril o njegovih referencah. Ampak če mi verjamete, tu sem v državnem zboru že drugi mandat, bil sem tudi mandat v prvi ustavodajni republiški skupščini in vedno sem bil v teh odborih za infrastrukturo in promet, itd., in sem sodeloval pri zaslišanjih mnogih kandidatov za ministra za promet. To, kar sem poslušal na zadnjem "hearingu", je, po moji oceni seveda, daleč najboljša predstavitev, ki daje vse garancije, da bo ta minister, sem prepričan, da bo, kakovostno opravil to delo, kar je zelo pomembno v tej zadnji fazi pred vstopom v EU in v končnici našega mandata. Zato že danes in že sedaj novim petim ministrom oziroma štirim ministrom in ministrici - ne dvomim, da jih bomo podprli - ter predsedniku vlade, ki jih je predlagal, želim uspešno delo in vem ob kondiciji, ki so jo danes in jo bodo nabrali, jih bomo pogosto videli tudi na naših nočnih sejah. Hvala.
Čeprav je še veliko prijavljenih do konca, naj le povem, ko bo izčrpan zadnji razpravljavec, bomo prešli takoj na odločanje, da ne bi bilo potem nesporazumov. Sedaj ima besedo kolega Mamić, za njim kolega Jerovšek.
Hvala, za besedo. Jaz se bom potrudil, da bom čim krajši, ker če bi pred štirimi, petimi urami govoril, bi govoril dosti več, ker pa je vse več ali manj pred mano povedano, bom skrajšal. Omenil bom, kar še nihče do sedaj ni povedal. Pred štirimi leti smo izvolili novo vlado. Iz tiste nove vlade do sedaj so ostali samo štirje ministri, če rečem, nedolžni. Zamenjani, če preštejem, sedem, trije so imeli interpelacijo, ena ministrica ni bila izvoljena takrat, je bila naknadno, tako ona ni zamenjana, ampak štiri leta so samo štirje ministri v kontinuiteti, celo predsednika vlade smo zamenjali. Ali je to kakšna vlada, komu je podobna, ne vem. Mi da misliti, da enostavno nimam komu zaupati na besedo, pa tudi če je to sam predsednik vlade, če bi bil predsednik republike ali ne vem, kdo. Če to pogledamo, ko so toliko hvalili pred štirimi leti vlado, da je odlična, da so sami strokovnjaki, da je to perspektiva naše politike in tako naprej, naprej pa vidimo tako fluktuacijo, ne vem. Nepoučen bi rekel, ja, saj se samo igrate, tukaj imate nek cirkus. Tudi sam parlament je v obliki nekega cirkusa, tako se je tudi govorilo o njem. Mogoče bi nekaj besed povedal o področju, ki ga sam pokrivam, to je infrastruktura. Bil sem na hearingu, normalno, in so gospoda Pavliho takoj pohvalili določeni poslanci iz vladne koalicije, pri njegovem uvodnem govoru - saj govor je bil v redu, vizualen in tako naprej, idealističen celo, so nekateri rekli. Ampak je bilo zadosti, da je govoril 10, 15 minut, da je vse tiste ljudi prepričal, da je on pravi strokovnjak. Saj lahko, da tudi je, ne bom dvomil o tem, ampak da te prepriča nekdo v 10 minutah, da bo dober minister, to se mi zdi res, oprostite, smešno. Vendar na vprašanja, ki smo mu jih postavljali, je na določena odgovoril, na določena pa ne. Enostavno je povedal, mogoče ni razumel vprašanja, ne vem, ampak odgovori so bili mimo vprašanj. In če se zdaj dotaknem še tistega paketa, kar je bilo že očitano, koga bi podprli, niste povedali. Jaz samo vem, če bi se ločeno glasovalo, kdo ne bi dobil niti enega glasu iz opozicije - to je gospa Cerarjeva. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kandidati in gospa kandidatka, kolegice in kolegi! Tudi meni se zdi današnja razprava dokaj zanimiva. Kljub temu menim, da bi se lahko šli normalno državo, da bi sedaj nekje prenehali, pa bi jutri v normalnih razmerah naprej opravili to razpravo, za katero je velik interes in velik interes tudi gledalcev pred televizorji. Vendar, vi ste se dogovorili za metodo utrujanja, za bolj nasilno preprečevanje izmenjave mnenj, čeprav se danes niste uspeli povsem zateči v novi poslovnik, ki pač to preprečuje. V tej zanimivi razpravi smo pravzaprav marsikaj zanimivega slišali, ne samo hvale kandidata, da je imel najboljšo predstavitev, pri čemer ga je rešil sicer sedaj gospod Juri - neko primorsko zavezništvo, lepo, da je povedal, od kod to prihaja -, vendar se je tudi iz te prostodušnosti videlo,da kandidat ne sme uporabljati imen, ker replike niso zaželene. Povedal je, da mu je gospod Kacin rekel, bog varuj uporabljati imena, ker potem bodo replike, pa se lahko zapleteš. In če ob tem uporabim tudi eno zelo zanimivo, pravzaprav smešno stvar, da je gospod Lavrinc rekel, da je Thomas Moore bil utopični socialist, ki bi lahko razložil nekatere [[...]]Mislim, da bi ta koalicija rabila kakšno moralno veličino tipa Thomasa Moora. In vendar vrednote, za katerimi je striktno stal Thomas More, pač niso vaše vrednote, na žalost. In verjetno se bo res treba zateči h kakšnim utopijam, pravzaprav slovenskim ljudem ponujate utopije. Ne nazadnje je bil tudi drugi del predloga ministrske ponudbe s strani predsednika vlade gospoda Ropa predstavljen in ponujen na velikipetek. Gospod Rop je bil, smo brali, dobro vzgajan otrok v družini in ve, da se na veliki petek sporočajo sporočila, ki so povezana s križevim potom. In pravzaprav je verjetno bil toliko odkrit, da je sporočal Sloveniji nadaljevanje nekega ali pa začetek križevega pota tudi skozi to, da je na tako simbolen način in na tako simbolen dan sporočil to novico. V tej ponudbi vemo, da je v prvem delu izpraznjenih mest gospod predsednik vlade povabil k sodelovanju številne kandidate, pa ga niso vsi uslišali, zato se je pač odločil, kot se je odločil. Bil sem na tem zaslišanju, predstavitvi kandidata gospoda dr. Mateja Lahovnika, ki smo ga v preteklih letih videli na televiziji z zanimivimi komentarji. Vsi smo vedeli, da gre za zelo mladega, zelo učljivega, zelo ambicioznega kandidata. In pravzaprav se je tudi to izkazalo, da je letom primerno še malo naiven v odnosu do predsednika vlade. Svojo predstavitev je imel v dveh delih. Analiza stanja, tam je zelo odkrito povedal in tudi lahko citiram, da na nekaterih področjih Slovenija zaostaja za tistimi tranzicijskimi državami, pred katerimi smo bili ob osamosvojitvi nekaj svetlobnih let. Recimo na izvozu tehnološko zahtevnih proizvodov zaostajamo za Češko in ne vem katerimi državami. On je navedel natančen procent, kakozaostajamo, potem je navedel, da zaostajamo pri vključenosti zaposlenih v izobraževanje predvsem v kategoriji med 30 in 39 let. To je najbolj aktivno obdobje ljudi, gospod kandidat šele vstopa v to starostno obdobje. In tu Slovenija močno zaostaja. To sereflektira seveda v tehnološkem zaostajanju. In prav tako zaostajamo pri kazalcih, ki kažejo uporabo znanja za gospodarsko konkurenčnost in očitno je problem povezava med raziskovalno in pa gospodarsko sfero in tako naprej. No potem ko smo ga pohvalili, da je tako odkrito to priznal, se je odpovedal tem svojim izjavam. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]Dobro, tudi je značilnost. V drugem delu pa je zelo odkrito rekel, da za nekaj mesecev nima smisla delati programa, saj ima nekaj svojih pogledov. In na podlagi tega, ker v javnosti je pozicioniran kot strokovnjak za prevzeme, smo ga poslanci največ spraševali o prevzemih. O prevzemih BTC-ja, o Elanu, lastninjenju, nagradah, prevzemih sistemske tehnike. Gospod predsednik vlade je po tistem, ko je bil v času kislih kumaric, tam na začetku avgusta, izveden prevzem sistemske tehnike s strani Viator-Vektor za 83% delež za 450 milijonov, kar so novinarji in vsi ocenili, da gre za sramotno nizko ceno, in to v času kislih kumaric, ko je brez nadzora. Jaz sem gospoda premiera takrat opozoril, da naj razveljavi to prodajo, ta prevzem. Čez tri mesece, dva meseca, ko so novinarji brskali naprej, ko je postala afera, je gospod predsednik vlade odredil posebno, ne vem, kako se je izrazil, naročil preverbo, tako kot pri vsaki drugi stvari, tako kot pri Orionu, je tukaj naročil preverbo. In minili so štirje meseci, pet mesecev verjetno že teče, ni ne duha, ne sluha o preverbi, kaj je pokazala. Ti isti lastniki so seveda po dveh mesecih potem prodali 40 ali koliko procentni delež za znatno večji denar, kot je država dobila, in naprej preprodali. Ko smo strokovnjaka za prevzeme vprašali, kakšno je njegovo osebno mnenje o tem prevzemu, kaj se je o tem pogovarjal s predsednikom vlade, se je izkazalo, da se o tem s predsednikom vlade nista pogovarjala da se o prevzemih nista pogovarjala. Nista govorila o tem najbolj ključnem področju njegovega delovanja, ki je tudi najbolj pravzaprav ključno za to, da bi imeli slovenski volivci, slovenski davkoplačevalci zaupanje v oblast, da se bo na tem področju končno naredil en red, da bo nekaj boljšega. Čakajo še železarne, ne vem, kaj vse še čaka. Ne, o tem kandidat očitno s predsednikom vlade ni govoril. Pa tudi o drugih zadevah ni govoril očitno, to se je tam izkazalo. Komentator častnika Finance je seveda povzel, kot sem tudi jaz ugotavljam, da se je diplomatsko izmikal konkretnim vprašanjem, to bi bila perfektna karakteristika za zunanjega ministra. Vendar mi sedaj postavljamo gospodarskega ministra. In tu je na konkretna vprašanja, dobro, če se odgovarja konkretno. Ampak kljub temu, da smo tam nekje izbrskali, da se kandidati o gospodarskih zadevah s predsednikom vlade ni pogovarjal, preberemo v sobotni Zeleni piki, v prilogi Dnevnika, ko pravi gospod Rop, z gospodom Lahovnikom sva se dogovorila za pravi program, za program za to vlado in za naslednjo vlado, za program, ki bo Sloveniji omogočil, da gre naprej. Gospod Lahovnik bo svojo sposobnost zanesljivo pokazal in tako naprej. In ga je že postavil za en mandat naprej. Gospod Rop ne računa na glas ljudstva, to sploh ni važno, on že postavlja mandatarstvo naprej za naslednje obdobje in tako naprej. In sedaj gospoda kandidata jaz sprašujem, kdo tukaj ne govori resnice. Tega pogovora očitno ni bilo ali pa ga niste znali predstaviti na hearingu, ker o tem niste vedeli nič povedati, kaj bi se naj pogovarjala s predsednikom vlade, čeprav smo vas zelo izrecno spraševali in se novinarji, resni komentatorji so to ugotovili, da je bilo izmikanje. Zaradi tega mislim, da gledalci, državljani, davkoplačevalci ne morejo biti žejni prepeljani prek vode. Nekdo mora povedati, ali je sploh bila besedica spregovorjena o resnem gospodarskem programu. Na podlagi hearinga, žal, tako ni izgledalo. Tam so bile diplomatske fraze, diplomatsko izmikanje in tako naprej. Jaz vem, da ima kandidat o prevzemih ogromno teoretičnega znanja, in če bi se pogovarjal s predsednikom vlade, bi o tem področju prvenstveno govoril, ker je to tudi eden največjih problemov sedanje Slovenije. Na "hearingu" smo izvedeli zelo ozko, kako je bilo s prodajo delnic SIB, ki jih je, pravi, podedoval. Katere notranje informacije je imel ob prodaji SIB. V nekem članku v Financah je napisal, da je najprej mislil podati kazensko ovadbo zaradi tega, ker je videl, da se tisti, ki so barantali, imeli notranje informacije, kar je klasično kaznivo dejanje, vendar je potem videl, da bi to tangiralo mestno oblast in bi imelo političen pridih, zato je od tega odstopil, ker je mestna oblast potem ravnala popolnoma pravilno. To je vse v člankih, ki jih imam tukaj. Danes je znano, da je mestna oblast ravno pri tej stvari zakrivala, manipulirala na vse možne načine. Vendar, glejte, te zadeve, lastninjenje, sistemske tehnike, železarne, ne SIB, niso bile, izgleda, dovolj resne zadeve v tistem času za kandidatko za pravosodno ministrico. Resna zadeva je pa bila, kot smo danes slišali, 8 milijonov za diplomatsko akademijo, potencialnih, seveda. In tu smo na tak način videli, da predsednik vlade pravzaprav kandidatov ni vzel resno ali pa so dejansko bili kadrovani iz nekega drugega centra moči, kar je na nek način podcenjevalno do kandidatov. Zaradi tega se ne čudim, da je kandidatka, ki je po mojem mnenju, kot sem slišal zelo dober zagovor na hearingu pred leti, gospa Vojka Ravbar, zavrnila, da bi v taki oblasti sodelovala. So jo že proglasili za ministrico, vendar je to zavrnila, ker je videla, kakšen je pristop v tej razpadajoči vladi, kakšne so razmere po sesutju koalicije, kaj so tisti politični cilji, kako površinsko, kako zamegljeno se vse skupaj dela v tej oblasti. Zaradi tega pravzaprav mene glede primarnih ciljev te oblasti ne presenečajo tudi nekatere druge kandidature. Že na odboru sem omenil, da gre prav gotovo za sposobne ljudi. In mislim, da so bile nekatere kandidature tudi nagrada za dobro opravljeno delo, predvsem s tem, da s tem sistemom slovenskega lastninjenja pravzaprav ni bil nihče pripeljan pred sodišče, nobene ovadbe, da je to potekalo tako, kot da je v Sloveniji vse v najlepšem redu in tako naprej. Tu bi omenil, kakor pravi Mario Puzo v svoji knjigi Boter, ko začne z Balsacovo mislijo, da ni velikega bogastva brez lopovščine. To je citat. In izgleda, da je v Sloveniji bogastvo nastalo po čudežu. V Sloveniji ni nihče lopov, nihče ponarejevalec, nihče goljuf, ne ropar, ne borzni špekulant ali druge sorte kriminalec. Lastninjene je pri nas potekalo v najlepšem redu In jaz verjamem, da za to so potrebne nagrade. Prerazporeditev nekdaj družbenega premoženja, to je usmerjanje proračunskega javnea denarja v roke in žepe ali na račune današnjih bogatašev, je bil prioritetni cilj centra politične moči. In ta program se je izvedel perfektno. Sedaj je treba samo počakati, da vse zadeve zastarajo, zato je treba imeti strokovnjaka. Mogoče se bodo skrajševali še zastaralni roki, kot so se že enkrat za gospodarski kriminal. In zaradi tega pravzaprav, ko prehajam na kandidatko za pravosodno ministrico, moram na nek način dejansko prisluhniti gospodu Ježu, ki je po mojem mnenju, ko ga dolgo sledim, izredno izobražen, razgleden novinar. Vendar na njegovo pisanje, verjetno lahko rečemo, da bo gospa kandidatka rekla, da je nerazgleden, ker je omenil, da zna v materinskem slogu, gospod Lavrinc pa pravi, kako že, v pravniškem leporečju za otroški vrtec povedati tisto, zapeljati zadevo, da ne izgleda tako. To so sposobnosti, nedvoumno, ki jih Ropova vlada potrebuje. Ta materinski slog je sigurno potrebno spoštovati in gospa kandidatka je rekla, da je bila pavšalna ocena, da tožilstvo ni naredilo dovolj. Ampak v tem materinskem slogu je lepo razložila, pet kazni za 30 let. Ja, za krvne delikte, tam, ko dobijo storilca, ko je pobil tri ljudi, to seveda je bilo izpeljano kljub dobrim odvetnikom. Na tem mestu bi se glede tega bilo treba vprašati, kakšna smo država, da pride do takšnih grozodejstev, da je količina tega v tej državi bistveno večja od primerljivih držav, nekaterih. Po tistih, kamor vstopamo. Ne vem [[...]]
Mir. Ni polemike v klopi.
Vendar na področju gospodarskega kriminala pa ni bilo speljanih zadev. Ena je nepravnomočna, drugače pa je bilo tukaj, ne samo na tožilstvu, tudi na policiji, zavestna politika, da ni usposobljenih ljudi, ki bi preganjali. Če pa je že kdo bil postavljen, tisti je pa stvari, kot smo danes videli, pospravil v predale, v omare. In tu gospod Jež pač pravi, omareokostnjakov. Preberite si to, preberite! Mislim, da je dober komentar napisal o zadevi. Nočem sam komentirati, vendar marsikaj je pravzaprav takšnega, in za takšne ocene, za takšno razgledanost bo po mojem dobil opazko nerazgledanosti. In tista opazka o nerazgledanosti ministra Rupla, kjer se je načelno o neki zadevi postavil, ker je opozoril vladajočo elito na neke vrednote, na neke zadeve, ki bi morale biti spoštovane, je nerazgledan, se ga žali. Vendar ne vem, doslej je gospod Rupel veljal za izredno razgledanega, za intelektualca "par exellance" praktično. In to je pravzaprav žaljivka za vlado, ker je potem pač celotna vlada zelo nerazgledana; doslej je veljalo, da je gospod Rupel po razgledanosti nekje pri vrhu. Potem je pač celotna vlada izredno nerazgledana. Ne vem, če bo ta ocena obveljala, potem sami priznajte, da v vladi nimate sposobnih ljudi. Tudi se ne morem strinjati z opisom, na kakšen način je bil pospravljen primer Ranc na tožilstvu. Takrat sem se posredno tudi s tem ukvarjal, ker sem bil predsednik komisije Vič-Holmec. In tam se je po tem, kar je sodišče v civilni pravdi sedaj razsodilo, jasno pokazalo, da je bilo prisluškovanje novinarju nezakonito in nezakonita je bila tudi sama odredba, ki jo je izdal preiskovalni sodnik potem naknadno, saj za nadzor novinarja ni bilo nikakršne zakonite podlage. In ni res, ne more se trditi, da ni bilo nič storjenega, da bi se ta zadeva zavirala. Gospa Barbara Brezigar je hotela vložiti ovadbo, zato ker je prišlo na primer, da je bilo novinarju protizakonito, protiustavno prisluškovano brez odredbe. Vi ste, gospa kandidatka, rekli, da ste zahtevali, da gre to samo na kolegij. Zakaj je ravno v tem slučaju moralo iti na kolegij, pri drugih stvareh pa so bili tožilci samostojni? Vi imate to pravico. In gospa Barbara Brezigar je iz načelnosti odstopila, ker je bil to presedenčni primer preprečitve ovadbe. In tu je bilo nevarno sporočilo takrat poslano. Novinarji se zaradi tega danes bistveno bolj bojijo, bistveno bolj so v strahu. Tudi zadeva Petek bi se drugače razvijala, če bi bilo takrat v skladu z zakonom. Predano je bilo gospodu Fišerju, ki je osem mesecev potem dokumentacijo zadrževal in zavlačeval v zadevi Vič-Holmec, v kateri je gospod Kos nastopal, in če bi jo mi pravočasno dobili, lahko trdim, potem kosem videl, da se je iz tiste dokumentacije videlo, kako se je prisluškovalo gospodu Rancu. Vendar mi takrat tega seveda z zavlačevanjem, ki ga je gospa kandidatka podpirala s strani gospoda Gorazda Fišerja, ni bilo možno pogledati v to dokumentacijo. In stvari so se bistveno drugače zapeljale, kot bi se brez pritiskov, brez vplivanja, brez zavlačevanja in jaz mislim, da bi danes lahko novinarji počutili bolj svobodne, vemo pa, da sami priznajo, da so pod pritiskom samo cenzure in še ničesar [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gospod predsednik! [[...]]
Mir v dvorani. Ne motite govornika. Prosim. Govornik ima besedo.
Sedaj, vlada se imenuje oziroma se popolnjuje tudi na nekaterih drugih resorjih. Jaz bi gospoda Pavliha, sicer ni tukaj, vendar, z razlagami v zvezi s pomorskim zakonikom ne morem biti zadovoljen. Ni jasno povedal, ali je sodeloval v teh ekspertizah, v medijih se je napisalo. In tisto mnenje, ki je v uvodu temu bilo zapisano, je v Sloveniji že do slej naredilo ogromno škodo in jo potisnilo v izredno slab položaj nasproti Italije. Te zadeve so se odprle nasproti Hrvaške, ob hrvaški proglasitvi ribiške oziroma ekonomske cone, ko Slovenija ni imela argumentov, kajti vtem zakoniku je pisalo, da je Slovenija ozemeljsko prikrajšana država. Pravniško mnenje, ki je bilo izdelano, ni upoštevalo londonskega sporazuma, ki je Sloveniji dodelil ozemlje skupaj s pripadajočim morjem in dostopom do mednarodnih voda. [[Oglašanje iz klopi: Memorandum.]] Memorandum - se zahvaljujem, londonski memorandum. Da se je to spregledalo, tako pomembno pravniško področje oziroma rešitve, je bila seveda Sloveniji povzročena velika škoda, ki se še bo ponavljala, ker nam bodo ta argument Hrvati nosili vsaki dan in tu smo mi zelo v težavnem položaju. Gospod predsednik vlade bi pravzaprav moral celovito pogledati na te zadeve in pravzaprav se zavedam, kako je takrat na zaprti seji se vlada izvijala, zunanje ministrstvo, da imamo v zakoniku zapisane takšne stvari, danes pa so nekatere stvari - če so navedbe medijev -, nagrajene. Gospod predsednik vlade, res, ne vem, kakšne pomoči ste bili deležni pri teh kandidaturah, imajo izredno močno politično konotacijo, izredno jasno smer, katere strukture v Sloveniji je treba braniti pred vsakim pregonom, pred vsakimi vprašanji. Mislim, da to v tem trenutku, ko smo nekaj mesecev pred volitvami, za Slovenijo ni dobro. To je pravzaprav, izredno nejasnovidna politika predsednika vlade in zaradi tega, ker pravzaprav ne morem, da se na tak način pred slovensko javnostjo prekrijejo nekatere zadeve oziroma da se v taki smeri vodi slovenska politika, takšne liste ne morem podpreti, čeprav mislim, da so med kandidati sposobni ljudje ali pa nekateri bi bili vredni tudi moje podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jerovšek. Kolega Podobnik je sedaj na vrsti, po mojem razporedu, ampak se razpravi odpoveduje. Kolega Vučko, tudi vi? Želite besedo? Prosim.
Ne, ne, jaz lahko obljubim, da bom krajši kot kolega Jerovšek in Kelemina, ki se je držal svojega dogovora. Škoda, ko je omenil, da bo skrajšal razpravo na pol ure, pa je bil potem res krajši. Seveda, danes je bilo slišano veliko povedanega - še več. Med drugim je bilo slišati očitek, da so s strani predsednika vlade predlagana politična imena, to je bilo tudi zdaj v zaključku poudarjeno še posebej. Sam ne razumem, kako je to lahko sploh očitek, če govorimo o imenovanju ministrov, če govorimo o vladi. Po tem kriteriju, nihče v tej dvorani, vključno z vodjem opozicije, gospodom Janšem, ne more biti minister. To po naravi stvari ne more biti očitek in če bi to veljalo, potem bi bili res unicum v državah parlamentarne demokracije. Seveda, vzvezi s tem sprašujem, za katerega od teh imen, ki so kandidirali, bi lahko pred 14-imi dnevi zatrdili, da gre za politike. Pri vseh teh osebah gre v prvi vrsti za strokovnjake, ki so seveda javno priznani in so javno poznani. Nesporno drži, da so nominacije za ministrico in ministre dobili to, kot ugotavlja kolega Jerovšek, politično konotacijo. Jelko Kacin je rekel, da so od tistega momenta naprej, ko so dali privolitev, politično kontaminirani. To je povsem razumljivo, saj gre za bodoče člane in članicovlade, vlada pa je politični organ. Mene osebno bolj veseli dejstvo, da je kandidatka in da so kandidati imeli dovolj poguma in da so bili pripravljeni naložiti si breme te politične kontaminacije na svoja ramena in, verjamem, v dobro Slovenije. Zadovoljen pa bi bil, če bi si to breme upalo naložiti 500 - pravzaprav se opravičujem, zadnji podatek 600 strokovnjakov -, ki jih vodja Slovenske demokratske stranke napoveduje kot možne člane vlade v senci. Žal do sedaj tega poguma niso zmogli. Mogoče pa tudi zaradi tega, ker ugotavlja Diareja v današnji Mladini, ko na vprašanje, zakaj ste ustanovili vlado v senci, odgovarja: "Na svetlobi bi se nas kdo ustrašil." Mogoče. V nadaljevanju bi se dotaknil očitkov, ki se nanašajo predvsem na kandidatko za ministrico za pravosodje gospo Zdenko Cerar. Rdeča nit vseh očitkov je, da je v nekaterih konkretnih primerih odločala politično in ne strokovno, v skladu z zakonom. Kakšen paradoks! Paradoks, da nobenega od danes že omenjenih in tudi povsem jasno s strani kandidatke zagotovljeno, po njenih trditvah, da nobenih primerov, ki smo jih danes slišali - SIB banka, Orion, Zbiljski gaj, pika, pika, pika - ni vodila kandidatka kot generalna državna tožilka temveč za to z zakonom pristojni državni tožilci. Generalna državna tožilka je v vseh teh konkretnih primerih, kolikor jaz razumem, zgolj pojasnjevala ukrepe pristojnih državnih tožilstev, ker je to njega dolžnost in ji to nalaga zakon, po drugi strani je pa to zahtevala od nje javnost, pričakovala. In generalna državna tožilka je, in temu ni moč oporekati, odgovorna za splošno stanje na področju tožilstva, nikakor pa ne more in ne sme vplivati na konkretne odločitve posameznega državnega tožilca v posameznem konkretnem primeru, zakon ji takšno vpletanje prepoveduje. Treba je namreč poudariti, da so državni tožilci, in danes je bilo to večkrat povedano, pri svojem delu avtonomni in samostojni - hvala bogu. Tisto, kar se mi zdi pa pri vseh teh očitkih še najpomembneje in me na nek način preseneča, pa je neverjetna dvoličnost glede očitkov politični motiviranosti gospe Zdenke Cerar. Sprašujem, ali je Zdenka Cerar kdaj zavrgla kakšno ovadbo zoper katerega od predsednikov političnih strank? Ali je Zdenka Cerar kdaj preprečila zaslišanje katerega od predsednikov političnih strank na policiji? Ali je Zdenka Cerar kdaj kandidirala na kateri od strankarskih list za volitve v državni zbor? In ali je Zdenka Cerar kdaj kandidirala za predsednico države ob podpori povsem določenih političnih strank? Odgovor je: ne. Obstaja pa v tej državi državna tožilka, ki jo koalicija Slovenije ves čas podpira in vse čas zatrjuje, da gre za strokovno, nepolitično kompetentno osebo, ki absolutno ni politično motivirana, kljub temu da je ta tožilka že zavrgla kakšno ovadbo zoper katerega od predsednikov političnih strank, že kdaj preprečila zaslišanje predsednika političnih strank pri policiji, že kandidirala na strankarski listi na državno zborskih volitvah in ne nazadnje je že kandidirala za predsednico države. Če to ni dvoličnost, potem pa naj mi, prosim, nekdo pove, kaj dvoličnost je. Za konec mi dovolite, da pojasnim, zakaj bom podprl predlagano listo kandidatke in kandidatov. V prvi vrsti zato, ker gre nedvomno za osebe, ki so se z dosedanjim delom izkazale, ker gre za strokovnjake, od danes naprej postajajo tudi politične osebe. Podprl jih bom pa predvsem zato, ker so bili pogumni in so šest mesecev pred volitvami, ko marsikdo v tej državi in v tej politiki in izven nje razmišlja, kdo bo na volitvah zmagal, in kalkulira, kaj bi bilo bolje za njega, so bili pripravljeni prevzeti odgovorne naloge, ki jih ministrski položaj in funkcija zahteva, in bodo nedvomno, po moje, s svojim znanjem prispevali k nadaljnjemu uspešnemu delu te vlade in s tem tudi napredku Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Soka ni v dvorani, kolega Pukšiča prav tako ne, tudi kolega Vili Trofenik je odsoten. Želi kolega Bevk besedo? Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! To vlado oziroma stanje, ki je nastalo ob predlogu mag. Antona Ropa za imenovanje liste kandidatov petih ministrov v vladi Republike Slovenije, je poslanec Janez Janša označil za nestabilno in nenormalno. Toda situacija je v resnici obratna. Vladna koalicija, ki jo sestavljajo Liberalna demokracija Slovenije, Združena lista socialnih demokratov in Demokratična stranka upokojencev, deluje normalno in stabilno. Da bi vam lahko jasno predstavil, kdaj govorimo o nestabilni, nenormalni in nejasni situaciji, se moramo vrniti za štiri leta nazaj, vrniti se moramo v leto 2000. Ker imamo ali, bolje rečeno, ker imate nekateri zelo kratek zgodovinski spomin, bom navedel nekaj dejstev. 16. marca 2000 je prvak Slovenske ljudske stranke Marjan Podobnik napovedal, da bodo najkasneje 15. aprila iz vlade odstopili vsi ministri Slovenske ljudske stranke, to je polovica vlade. Razlog je bila napovedana združitev Slovenske ljudske stranke in Slovenskih krščanskih demokratov. V začetku aprila je predsednik dr. Drnovšek zato sam predlagal zamenjavo desetih ministrov Slovenske ljudske stranke in jih nadomestil z osmimi kandidati in na to vezal glasovanje o zaupnici. Kot je znano, je bila 8. aprila 2000 v državnem zboru Republike Slovenije izglasovana nezaupnica dr. Drnovšku. Takratni predsednik države, gospod Milan Kučan, je 17. aprila 2000 za mandatarja za sestavo nove vlade predlagal dr. Andreja Bajuka. Mandatar za sestavo vlade oziroma predsednik je postal šele po treh glasovanjih, 4. maja 2000. Dr. Bajuk tudi s sestavljanjem liste ministrov ni imel srečne roke, saj nikakor ni uspel uskladiti interesov Socialdemokratske stranke in SLS SKD Slovenske ljudske stranke. Vlada je bila izvoljena šele v drugem poskusu 7. junija 2000. Če seštejemo celotno obdobje iskanja nove vlade od 16. marca do 7. junija 2000, so bili za to porabljeni skoraj trije meseci. Če pa seštejemo še čas vlade dr. Andreja Bajuka, ki se je kot novi predsednik skupaj s celotno novo vlado šele učil vladanja, pa osem mesecev. Pleg tega je v tem primeru šlo tudi za programski zasuk, za popolnoma novo situacijo, ki jo v normalnih in stabilnih razmerah običajno prinesejo šele volitve, ne pa pičlo nastrgana večina v državnem zboru. Tokratna zadrega ob izstopu treh ministrov Slovenske ljudske stranke iz vladne koalicije in nadomestitev dveh zaradi nastopa druge funkcije pa bo razrešena v 14 dneh. Od predloga mag. Ropa 5. oziroma 9. aprila, ko je najprej predlagal zamenjavo dveh, nato pa še treh ministrov, je minilo zelo malo časa, pa še velikonočne praznike smo imeli med tem časom. Kaj lahko rečem kot to, da je vladna koalicija LDS, Združena lista socialnih demokratov in DeSUS ravnala učinkovito in državotvorno, tudi po zaslugi naše stranke in poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Ne interpelacije ne referendumi ter odstopi ministrov niso in ne bodo v ničemer rešili nobenih problemov, s katerimi se danes pred vstopom v Evropsko unijo sooča Slovenija. Vsi za davkoplačevalce in državni proračun zelo dragi instrumenti demokracije so bili dobesedno zlorabljeni. Namen pobudnikov omenjenih političnihpotez je bil zelo prozoren, po svoje celo politično naiven, kot sem že ob interpelaciji dejal: nekaj mesecev pred evropskimi in državnozborskimi volitvami destabilizirati delo vlade in onemogočiti normalno delo državnega zbora pri sprejemanju evropske zakonodaje ter drugih projektov. Naša odgovornost, odgovornost vladne koalicije, ki ima še vedno prepričljivo večino v državnem zboru, je, da v interesu države in njenih državljanov nemoteno deluje do konca svojega mandata, in to bomo tudi storili.
Hvala lepa, kolega Bevk. Kolegica Ana Marija Tisovic se odpoveduje razpravi. Želi kolega Kremžar besedo? Prosim.
Hvala lepa, predsednik. Želim besedo, ker se mi zdi, da je prav, da povemo nekatere stvari. Človek ima občutek, da se pogovarjamo eni mimo drugih. Na odborih, kjer smo poslušali pogovore s kandidati za ministre in danes tukaj, je zanimivo nekaj, kar mene, moram reči, ne radosti - da se pogovarjamo o vsem drugem, razen o tem, kaj bodo ti ljudje počeli v tej vladi, zakaj so predlagani, kakšna so njihova stališča, kakšne so njihove usmeritve, da bi nekdo polemiziral s takšnimi stvarmi. Ne, mi iščemo okostnjake v omarah, stvari iz 20-letne preteklosti ali več in tako naprej. Pogovarjamo se o nečem, o čemer se danes tukaj in na odborih ne pogovarjamo in se ne bi smeli pogovarjati. Vsak bi lahko polemiziral, in bi bilo dobro, s katerimkoli kandidatom za ministra in ga spraševal o njegovih vizijah, o njegovih videnjih, o tem, kaj bo počel, in seveda razpravljal tudi o tem, da se pač ne strinja s tem. In to bi bilo v redu in dobro. Ampak tega ni bilo. Sodeloval sem na treh "hearingih", ni bilo ne tam in ni tukaj danes. Moram povedati, da sem - ne več presenečen, ker sedaj že tri leta pa pol približno poslušamo to. [[Saj bo počakal predsednik, da nehajo, pa bom, potem nadaljeval.]]
Prosim za mir v dvorani. Prosim.
Poslušali smo na "hearingih" zelo dobre predstavitve, na treh sem sodeloval in moram povedati, da sem slišal od kolegov tudi na ostalih dveh, kjer nisem sodeloval, da je bilo podobno, kar govori seveda o tem, da dobimo ljudi, ki so pripravljeni, sposobni in lahko ta hip začnejo delati na teh ministrstvih. Saj to vendar ni čudno; to so ljudje, ki imajo za seboj od univerzitetne do kakšnih drugih zgodovin, to so ljudje, ki poznajo področja, to so ljudje, ki so delali s temi področji, vsak na svoj način in seveda lahko jutri začnejo na teh področjih suvereno delati. In ravno take potrebuje vlada v tem trenutku! In ti ljudje bodo to počeli, to so dokazali na vseh pogovorih, ki smo jih imeli z njimi, in je prav, da je tako. Ni nenavadno, da se hoče prikazati, kako je vlada v razsulu, kako je koalicija v razsulu. Poslušajte, zadeve so zelo preproste in enostavne. Ne koalicija in ne vlada ni v ni v nikakršnem razsulu in ne gre za nikakršno krizo. Koalicija ima, kot je zapisano v časopisju, še vedno dovolj udobno večino, še vedno, kljub izstopu SLS-a, ima ševedno dovolj udobno večino. Vlada izvaja - in mi to danes izvajamo in potrjujemo - popolnoma normalne zamenjave v ministrskem kabinetu, ki so nastale iz dveh ali treh različnih vzrokov. Trije ministri so zaradi odhoda koalicijskega partnerja odšli in je popolnoma naravno in normalno, da se jih zamenja in je prav in pametno in modro, da se jih zamenja s strokovnimi ljudmi in ne s političnimi - to, kar danes tudi počnemo. Če je kriza vladanja in vodenja to, da dr. Potočnik gre za evropskega komisarja, potem naj bo kriza. Če je ta zamenjava krizna zgodba - saj ne polemiziram s kolegom Kelemino. Torej gre za čisto normalne naravne stvari, ki so seveda zelo spodobne in se tudi spodobno izvajajo. Ampak veste, to sodi, po moji sodbi, to gre v tisti paket, kjer ni določene stvar - in sedaj prehajam nekoliko tudi na te očitke našim kandidatom, ki smo jih lahko poslušali, kjer mi mislimo, da pač nekatere stvari gredo drugače, kot to predvideva ustava, kot to predvideva zakonodaja in kot je to normalno: da, bi parlament naj bil sodišče, naj bi državna generalna tožilka imela v pogled vse spise državnih tožilcev in jim dajala navodila, kako naj kaj počnejo in tako naprej in tako naprej. To preprosto ne gre; to se ne dela; to se ne sme in to bi bili očitki, če bi to bilo res, kar se očita. Jaz moram povedati eno drobno izkušnjo, pa ni tako drobna in ni nepomembna. S kandidatko, gospo Cerarjevo, sodelujem skupaj s kolegom Zamernikom in z ostalimi člani komisije, tako imenovane Petkove komisije, in moram reči, da je po tistih prvih zapletih, ki smo jih skupno potem razrešili sodelovanje, z generalnim tožilstvom bilo, lahko rečem, vzorno in smo to tudi povedali na komisiji in tudi v tem državnem zboru. In ravno gospa generalna tožilka je - seveda tudi z določenimi premiki, kiso bili znotraj možnosti in zakonodaje - pač pognala zadevo naprej tako, kot se je potem to tudi v samem primeru Petek dogajalo in zgodilo. Droben primer, ampak vendar mislim, da je pomemben za to, o čemer se danes pogovarjamo. Skratka, vsi kandidati so po moji sodbi kandidati, ki imajo vizijo, kako v teh šestih mesecih ali kolikor je ostalo do nove vlade, narediti to, kar je potrebno narediti kot kontinuiteto; nadaljevati to, kar se je dogajalo, kar se dogaja; skratka, delo v tej državi ne sme zaradi te normalne zamenjave zastati in tudi ne bo. In hkrati, tako kot je dr. Pavliha povedal na svoji predstavitvi, snovati in izboljševati to, kar je, in postavljati temelje tudi v prihodnje, pa ne glede na to, ali bo to dr. Pavliha ali bo nekdo drug v prihodnje. In to je tisto, kar potrebujemo od teh ljudi! Osebno so me trije zelo prepričali v to in po izkušnjah mojih kolegov, ki so mi to tudi povedali, in kolegic tudi ostala dva kandidata enako. Zato mislim, da bomo dobili zelo močno okrepitev te vlade. Hvala lepa.
Mislim, da vas ni omenil. Ne, bil sem, zelo sem pozorno poslušal. Mi boste znali pomagati kolega Kremžar, prosim? Mislim, da niste omenili. Ste?
Spoštovani predsednik, priznam omenjal sem, ampak bom tudi povedal, kako. Povedal sem, da ne bom polimiziral z gospodom Kelemino, ki je prišepetaval, medtem ko sem jaz govoril. Na to seveda je težko replicirati.
Dobro. Bodite pozorni na to. Prosim, kratko pojasnilo, kolega Kelemina. Saj ni treba [[...]]Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Se zahvaljujem za to, ker namreč [[...]]
Prosim. Samo pojasnilo.
[[...]]gospod Kremžar je napačno formulira neke izjave, eno tudi mojo, ko je govoril, da zaradi ministra, ki je šel za evropskega komisarja, ni zaradi tega nastala kriza v državi. Jaz tega nisem rekel in sem tudi povedal, da edino to je upravičeno, da menjamo oziroma da določimo novega kandidata, edino to. Gospod Kremžar pa nič drugega ne govori kot samo to se ne sme, to ne gre, imamo zakone, imamo pravno državo, vsak naj dela svoje delo, ampak to pa tudi ne gre [[..]]
Kolega Kelemina, pojasnjen nesporazum.
Namreč, če gre vse narobe, če tudi se zakoni ne spoštujejo in tako naprej, to ne pomeni, da se nihče ne sme oglasiti.
Dobro. Kolega Kelemina - pojasnjeno.
Nujno, da se oglasi in tu smo, vsaj da se oglasimo najmanj, zadolženi mi poslanci.
Kolega Kelemina - pojasnjeno.
Hvala lepa. Toliko, da ne bo, ker jaz [[...]]
Kolega Feri Horvat ima sedaj besedo. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana kandidatka za ministrico, kandidati za ministre. Želim na kratko povedati samo dve stvari. Prvič mislim, da je treba izreči pohvalo predsedniku vlade, da je ob podpori koalicijskih partnerjev po odstopu ministrov in ministrice v rekordno kratkem času predlagal kandidatko in kandidate za ministre. Glede na reference, ki jih poznamo, in pa kolikor smo lahko spremljali predstavitve in tudi današnje njihove odgovore, lahko trdimo, da so kompetentni kandidati in da ne bo potrebno nekaj mesecev, da bi se uvajali v delo, ampak sem prepričan, da bodo po tem, kar smo lahko slišali, prebrali in kar vemo o njihovem delu, da bodo lahko zelo hitro, od jutri naprej, jutri bodo pravzaprav imenovani, izgleda, uspešno opravljali delo v vladi. In drugič, nekaj besed o kandidatu za gospodarskega ministra dr. Mateju Lahovniku. Imel sem priložnost že pred kandidaturo prek medijev in tudi sicer spremljati njegovo delo in poglede na aktualne gospodarske razmere. In ob tem, ko sem poslušal njegovo predstavitev in tudi del odgovorov na vprašanja na odboru za gospodarstvo, sem ugotovil, da zelo dobro pozna stanje, gibanja in tudi šibke točke slovenskega gospodarstva. Predstavil je poglede na potrebne strateške usmeritve in naloge gospodarskega ministrstva, v sodelovanju z drugimi resorji, kar je zelo pomembno za prihodnje obdobje. Mislim, da ni na mestu očitek, da je govoril tako, kot da daje poglede na naslednji celi štiriletni mandat brez vizije, brez strateškega pogleda ni možno tudi delati nekaj mesecev uspešno v vladi. In pri tem ne gre pozabiti da je poleg tega, ko je zagotovil nadaljevanje projektov, ki so v izvajanju v tem ministrstvu in v vladi, da je pravilno opredelil tudi nekatere nove poudarke, kjer je treba pospešiti in povečati učinkovitost dela tega ministrstva. In nenazadnje, ker je bil spet dan neprimeren in netočen očitek kandidatom, da glede na to, da bo samo nekaj mesecev ministroval v tej vladi, dr. Lahovnik je po svojem strateškem prikazu prioritet na koncu zelo koncizno opredelil malo število glavnih prioritet, zavestno, za to kratko obdobje v tem mandatu. In še nekaj, pripombe na to, da je mlad, da nima dovolj izkušenj - mislim, da so tudi neumestne. Sam je odgovoril na odboru za gospodarstvo na to vprašanje, ko je prikazal svoje delo, ne samo v akademski praksi in v teoriji, ampak konkretno v podjetništvu, od vodenja malega družinskega podjetja doma, do sodelovanja v podjetjih, kot je Gorenje, in tudi v drugih podjetjih. In naj zaključim samo s primerom, ko je pred nekaj leti v sosednji Avstriji bil izvoljen minister za finance, ki je bil star približno toliko, kot je dr. Lahovnik, so mu postavili vprašanje, ali ni to napaka, da je tako mlad postal vodja enega najpomembnejših resorjev v vladi. Odgovoril je, da je mladost edina napaka, ki je vsak dan manjša. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Cukjati.
Hvala za besedo. No, kar zanimiv je ta pogovor v teh poznih nočnih urah. Včasih imam vtis, da smo že novembra 2004, ko slišimo toliko poguma, toliko, bi rekel, vsebine, toliko kritike o tej opoziciji, o vladi v senci, o nastopih opozicijskih poslancev in podobno, kot da bi tamle sedeli naši kandidati in bi pozicija nekako nasprotovala našim kandidatom; ravno tako se včasih počutim pri današnjih nastopih nekaterih. No, ampak kljub temu bi rekel naslednje. Strinjam se, da pravzaprav ni noben čiračara zamenjati ministre, navsezadnje vedno živim v prepričanju, da ni noben človek nenadomestljiv. Navsezadnje, od ministrov do premiera ni problem zamenjati in sem prepričan, da ni nobenega nenadomestljivega ministra v Sloveniji. Tudi ne vidim nobenega problema, kot je bilo rečeno, da je mlajši. Hvala bogu, jaz sem za mlajše ljudi. Tudi glede nastopov na "hearingih", kolikor sem jih poslušal prek mreže, menim oziroma se strinjam s tem, da pravzaprav je nekako neokusno pričakovati od ljudi, ki so resnično komaj nekaj dni kandidati, da ne vem kake programe pripravijo; navsezadnje dobro vemo, kaj je s takimi programi, koliko se jih držijo potem oziroma se vlada drži. To je tako, no, program je pač morda osnova za pogovor, da se vidi, ali je človek doma na določenem področju ali ne, pa tudi če ni popolnoma doma, v nekaj mesecih se uteče v delo. Tudi menim, da ta ekipa verjetno bo tudi nekaj pametnega naredila, samo potrebovali bodo določen čas, določene mesece,da bodo sploh začeli dobro delati. Na vsakem novem delovnem mestu - si lahko še tak strokovnjak, preden se vživiš, traja. Tako je. In verjetno bodo v tem mandatu samo pokrpali nekaj lukenj, bodo delali tiste tekoče stvari, kakih velikih stvari, sami veste se ne bo dalo narediti, je že konec; tu je poletje, tu je konec dela in tako dalje. Verjetno bi vendarle bila bolj resna rešitev ta, ki je bila predlagana, da bi kratko malo skrajšali ta mandat za nekaj mesecev, pa junija šli tudi na državnozborske volitve. Pa vendar, sedaj je tukaj. In vprašam se, kako pa vendar naj bi kandidate ocenjevali. Po mojem mnenju se na podlagi njihovih odgovorov na "hearingih" se ne da dobro ocenjevati človeka, jaz si ga ne bi upal. Pri neznanih, meni so ljudje neznani, v glavnem, trije profesorji, nisem hodil na njihove fakultete, če bi bili na medicini, bi jih verjetno bolje poznal. Kakšnih velikih napak verjetno niso delali in podobno, nekoliko bolj lahko ocenjujem dva človeka, ki sta v vladi, gospoda Cvikla in gospo Cerar. Gospoda Cvikla smo že imeli enkrat tukaj, mi smo povedali zelo jasno, da smo nasprotovali, da zasede mesto predsednika računskega sodišča, ker nekako ne sodi iz vlade na to funkcijo oziroma ker bi želeli na tej funkciji imeti popolnoma apolitičnega človeka oziroma nepolitično profiliranega. Nismo pa nič govorili o njegovi, nič slabega povedali o njegovih kvalitetah, o njegovih sposobnosti. Menim, da bi gospoda Cvikla jaz osebno ga podprl, če bi lahko glasoval ločeno, ker menim, da za ministra je pa vsekakor ustrezen človek; to je politična funkcija, to so sodi v sklop pač ministrske sestave, ki jo mandatar LDS-a lahko sestavi. Nekaj drugega pa, žal, moram povedati glede gospe Cerar. Namreč, o njej in o tožilstvu pa lahko več povemo, saj je že pet let pravzaprav generalna državna tožilka. Tukaj pa žal, meni je žal, da je, kot dama tukaj, ampak marsikaj je treba povedati, resnega povedati, kajti to, kar imamo z našim tožilstvom v teh petih letih, če se ista praksa ponovi in nadaljuje isti pristop, potem se jazbojim za pravno državo, to je moje osebno mnenje. Vi veste, kako smo lani o korupciji, lani jeseni na zimo, precej govorili o korupciji, ko se je pripravljal zakon, ko so se tukaj vrtele teme o korupciji in so bili podani rezultati raziskave o korupciji, kjer je bilo jasno povedano, da v Sloveniji prevladuje korupcija političnih in ekonomskih elit, tako je bilo tudi rečeno. "Zaupanje v državni instituciji se zmanjšuje, zlasti v policijo in tožilstvo. Najnovejši podatki kažejo, da se konkurenčnost slovenskega gospodarstva zmanjšuje, na lestvici učinkovitosti javnih institucij smo nazadovali za deset mest, po vstopu v Evropo unijo se bo konkurenčnost še dodatno zaostrila, uspešen boj proti korupciji je pogoj za gospodarsko rast." Mislim, da ta teza ni bila nikoli ovržena, to je resna zadeva. Stanje na področju korupcije se slabša in zaradi tega pada konkurenčnost našega gospodarstva. Gospodje, to in da ima tukaj veliko besed oziroma veliko povedati tožilstvo, v teh petih letih, to je pa resna zadeva. Naj omenim, saj je bilo tudi v marcu objavljeno poročilo skupine držav proti korupciji GRECO, kjer je tudi navedeno, da slovensko tožilstvo ne izvršuje naloge, ki jo je dolžno in ki jo že po sedanji zakonodaji lahko izvede. Kako se bori proti korupciji - lahko bi tožilstvo izkoristilo možnost začasnega zasega premoženja, ki je pridobljeno s korupcijo. Kdaj se je to zgodilo? Nikoli! Nikoli v teh petih letih. In tudi celoten aparat, organi pregona, tožilstvo, to se pravi, slovenska policija in tožilstvo nimata posebnih usmeritev, kako izslediti storilčevo premoženje. In mi vemo, kako se danes pravzaprav še vedno, žal, še vedno bolj išče tiste, ki se gredo raziskovalno novinarstvo, pa odkrivajo korupcijo, kako se išče in zasleduje tiste bolj kot pa akterje koruptivnih dejanj. In da citiram: "Pri gospodarskih kaznivih dejanjih in korupciji pa so lahko uspešne le tiste preiskave, ki se začnejo hitro." Kako hitro se je začela raziskava v primeru Rupel? Zelo hitro. Kako hitro v primeru Popovič? Takoj, ko smo slišali za kakršnekoli insinuacije ali sume, takoj je bil za rešetkami. Kako hitro se je pa začela preiskava o resnično težkih korupcijah SIB in Oriona? Kako hitro? Počakali smo, da so lahko vso dokumentacijo zapakirali in spravili na varno. Kdo je tu odgovoren, če ne tožilstvo? Boste rekli, ja, posamezen tožilec, generalna državna tožilka pač lahko samo opozarja, nič ne naredi. Minister je odgovoren za svoj resor, generalna državna tožilka je objektivno odgovorna za tožilstvo v državi. Po enem letu ni mogla narediti, popetih letih se mi pa zdi, da je njena izjava, da je naredila vse - kako je že rekla, oprostite: "Prepričana sem, da sem naloge, ki sem si jih zastavila ob prevzemu mandata, izpolnila." Kako naj razumem tako njeno izjavo, to njeno prepričanost, da je naredila vse, da je izpolnila vse svoje naloge, ki si jih je zastavila? Samo na dva načina: ali si ni zastavila nobenih nalog ali pa si je zastavila take, za katere mi ne vemo, za katere pravzaprav ni naša zakonodaja zainteresirana oziroma naloge, ki jih ne čutimo Slovenci, ko želimo imeti pravno državo. Zagotovo so tu v primeru tožilstva nekatere zaskrbljujoče zadeve. Kot sem rekel, v nekaterih primerih se izredno hitro odreagira, primer ministra Rupla poznamo, kjer je šlo za domnevno osemmilijonsko pogodbeno vsoto. Nek drug minister ravno tako v času generalne državne tožilke, nek drug minister oziroma ministrica pa je podjetju K&S Consulting brez upoštevanja javnega razpisa namenila 246 milijonov pogodbenih sredstev, svojemu bratu pa 40 milijonov za nek raziskovalni projekt - to, seveda, generalna državna tožilka ne smatra pomembno in vredno obravnave. Dva ministra - različno. Naj še druge primere povem, kako zelo je bilo generalno tožilstvo zagreto, da se izpelje ta afera Depala vas vedno znova in da se obravnava in razišče primer, kako je bila na grozoviti način narejena buška nekemu gospodu agentu ministrstva za notranje zadeve, na grozovit način. Kako pa je vsa zadeva bila stkana, kako je kriminalistična služba in policija takrat, v tistih časih pripravljala dobesedno državni udar oziroma neke čudne scenarije gradila, nezakonite in tako dalje - to seveda pa ni vredno obravnave. V primeru nezakonitega vohljanja za novinarjem Rancem je seveda bila zadeva potem preložena oziroma dodeljena gospodu Fišerju, ki muočitno seveda generalna državna tožilka zelo, zelo zaupa. Ne bom se spuščal v delo gospoda Fišerja, ker ni tukaj na programu, vsekakor pa sam menim, da trditi, da je bilo to naše tožilstvo v času generalne državne tožilke gospe Zdenke Cerar učinkovito, nepristransko, apolitično, to bi bilo skrajno - po moje - neresno, neresno to trditi. Namreč, ob vsem tem boste rekli - in tudi sam priznam - imamo različna mnenja. Vi zagotovo vidite verjetno generalno tožilstvo v drugi luči, jaz povem to, kar jaz vidim. Imamo različna mnenja in to je prav. Naj še tri mnenja preberem. Minister Rupel pravi, da se je število tožilskih neuspehov najbolj nakopičilo v času, ko je tožilstvo vodila gospa Cerar. Branko Lužar, direktor Oriona pravi, da je gospa Cerarjeva z dosedanjim uspešnim in dobrim strokovnim delom dokazala, da je primerna tudi za ministrski položaj - so različna mnenja. Janez Ferenčak, kmet iz Prekmurja in žrtev Orionovih goljufij, pravi, da je v zadevi Orion tožilstvu povsem spodletelo, medtem ko proti "malim ribam" ukrepa neverjetno hitro. To so različna mnenja. Samo nekaj je zanimivo: tisti, ki so do vratu v korupciji, tisti jo hvalijo, tisti pa, ki so žrtve korupcije, kot je, recimo, Ferenčak in podobne "male ribe", so pa nezadovoljni. Tisti, ki potrebujejo pravno varstvo, majhni ljudje, ki jih država mora ščititi pred kapitalom, pred močnejšimi, pravni sistem mora ščititi, tisti so nezadovoljni. Tako je. In meni se zdi ta ocena, ta razporeditev ocen zelo, zelo zaskrbljujoča. In seveda, kaj nas čaka, če bo gospa Cerarjeva izvoljena? Naj citiram njo samo. Takole je rekla: "Morda pa bom s svojimi izkušnjami ministrsko delo opravila brez večjih pretresov." Ja, jaz tudi verjamem, da bo to opravljala brez velikih pretresov oziroma brez kakršnihkoli pretresov, da lene bodo novinarji vohljali za korupcijo in da ne bi slučajno še kdo v opoziciji izbrskal kako afero na dan. Potem bo brez pretresov. Potem bo to, kar leži v sodnih predalih, še naprej ležalo in "veliki krapi" se bodo še naprej mastili v tej slovenski koruptivni mlakuži.
Želi besedo Jerca Mrzel? Želite? Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana kandidatka za ministrico, spoštovani kandidati! Rada bi se vam zahvalila, da ste sprejeli to zahtevno nalogo in poskušate razumno rešiti situacijo tik pred našo zgodovinsko enakopravno vključitvijo v Evropsko skupnost. To je pomemben korak za našo deželo. Cenim vaše minulo delo, ki ste ga izkazali na svojih predstavitvah, in ne dvomim v vaše sposobnosti ter vašo človeško modrost, ki jo še kako potrebujemo v vladi. Hvala v imenu mojih volivk in volivcev, državljank in državljanov, prebivalk in prebivalcev Slovenije. Srečno!
Hvala lepa. Kandidat za ministra, gospod Cvikl, bi rad besedo za pojasnilo. Prosim.
Gospod predsednik, gospod predsednik vlade, spoštovane poslanke in poslanci, gospa generalna sekretarka, gospa sokandidatka in gospodje sokandidati! Ko smo včeraj začeli tole sejo, se nisem nameraval oglasiti, čeprav bi rad komentiral posamezne izjave, se zahvalil za vrsto spodbudnih besed. Ko pa se je ta včerajšnji ponedeljek prevesil v torek in ko bomo očitno še dolgo diskutirali o nalogah ali nenalogah, o očitkih, pa vendar menim, da bi rad, da je potrebno komentirani nekaj postavljenih tez. Teza, ki je bila postavljena, da če bi bilo danes glasovanje o posameznikih ali pa o prvi listi, da potem seveda bi, potem ta takoimenovana prva dva ali celo eden dobil, bi rekel, kar širšo podporo pozicije in seveda tudi dela opozicije. Jaz seveda v tej zvezi želim povedati, da je pravilno, da se glasuje o enotni listi, zato ker ta ekipa, ki naj bi danes ali recimo, še v teku današnje noči dobila podporo, lahko seveda skupaj deluje samo kot ekipa, zato je prav, da se o njej glasuje v celoti. Samo, kot ekipa bodo ti posamezni kolegi kandidati, bodoči ministri, upam seveda, lahko delali delo na resorjih, ki se potem vsi skupaj v okviru takoimenovanega horizontalnega pregleda odražajo v evropskih zadevah. Osebno, ker kandidiram za ministra za evropske zadeve, brez dobrega sodelovanja s temi kandidati in pa seveda vsemi ministri vlade ne bi mogel delati. Zato seveda menim, da je diskusija o tem, da bi se podprl posamezni kandidat, seveda diskusija, ki jo ni mogoče izvajati na današnji seji. Hvala.
Gremo naprej. Sedaj pa z veseljem povem, da ni več veliko prijavljenih. Proceduralno. Prosim. Samo, da je res proceduralni predlog. Kar je vprašanje, kaj je to?
Gospod predsednik, predlagam, da to sejo prekinemo, zato ker nismo v izrednih razmerah in vidim, da tudi kandidatom popušča koncentracija. Gospod Cvikl se spušča na področje pravosodnega ministrstva o tem, ali je pravilna enotna lista ali ni in nam deli lekcije. Naši državljani imajo pravico to razpravo, ki je zanimiva, spremljati v normalnih razmerah in mislim, da ni nobene potrebe po izrednih razmerah v tej državi. Prekinimo to razpravo in jo jutri nadaljujemo ob desetih.
Kolega Jerovšek, smo pri koncu razprave in če se bo še kakšen umaknil, bomo prav zelo blizu tudi glasovanja, tako da sedaj ne vidim razloga, da bi bili nekateri kolegi, teh je malo, v drugačnem položaju, kot je bila velika večina. Kolega Zamernik se je odpovedal, kolega Malovrha ni, kolega Anderlič - želi besedo? Prav tako ne, če prav razumem, kolege Grošelj tudi ne; kolega Cimperman ne, kolega Božič. Prosim. Kolega Božič - ne. Kolega Potrč, prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je današnja razprava vsaj zame pokazala, da gre pravzaprav samo za to, da bi želeli iz opozicije povedati čimveč slabega o dosedanjem delu vlade, da bi povedali in želeli povedati čimveč slabega o kandidatih za ministre in njihovih programih in njihovih osebnih lastnostih, vse v cilju, da se nadaljuje začeta predvolilna kampanja, ki so jo pravzaprav začeli že [[...]]kregajte se, to je moje mnenje, meni je prav, da vas razburja, samo to je moje mnenje.
Prosim za mir v dvorani.
Drugo. Rad bi poudaril, da sem vesel, da takšno ravnanje ni uspelo v nobeni meri pokolebati niti kandidatke [[...]]
Mir v dvorani.
[[...]]in kandidate za ministre, še manj koalicije. Dokazalo je, da smo stabilni, trdni, da vemo, kaj želimo. Kot tretje: mislim, da so v celoti potrjeni razlogi, zaradi katerih je na žalost šest mesecev pred rednimi volitvami moralo priti do zamenjave vlade. Dejstvo, da je Slovenska ljudska stranka izstopila iz koalicije zaradi ravnanja, kakršno je bilo, nas je pripeljalo v ta položaj, jaz ne bi želel govoriti o nikogaršnji krivdi, vendar to je dejstvo. In kot četrto: mislim, da se je pokazala velika razlika med pristopom k reševanju problemov. Predstavniki vlade, premier in v mnogočem tudi predstavniki vladne koalicije smo poskušali skupaj z ministri pokazati, kaj so programi, ki jih še moramo uresničiti, kaj je skrb za razvoj in za človeka v Sloveniji, za odgovornost do države, za pravno državo, kako si želimo in predstavljamo skupno in usklajeno delovanje; z vaše strani, gospe in gospodje, ne mi zameriti, je sijala ena sama negativna energija. Če ste vedeli povedati kakšen dober stavek, morda mi bo uspel pregledati scenogram in kakšnega za uvod, ki ste ga kasneje demantirali, najti, vendar v resnici ste poskušali pretiravati do skrajnosti. Morda to kaj pomaga, bojim se, da vam veliko pomagalo ni. In zato zadnje: mislim, da je današnja razprava pokazala, kaj so usmeritve in možnosti za nadaljnje perspektive Slovenije v eni in v drugi opciji. Čestitam kandidatki in kandidatom, poleg znanja, ki so ga predstavili v matičnih delovnih telesih, so danes pokazali obilo energije, živcev, mirne krvi, mislim, da je tudi to lastnost oziroma so tudi to lastnosti, ki jih bodo teh nekaj naslednjih mesecev v našem državnem zboru potrebovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo kolega Vizjak?
Hvala lepa. Tudi z moje strani dobro jutro kandidatom. Seveda bi sam osebno ne želel, da se na nekaterih področjih, ki jih bodo seveda za kratek čas nadomestili kandidati, ki so danes pred nami, ponovi oziroma nadaljuje stanje, kot je bilo doslej; kajti mislim, da na vseh področjih v naši državi ni stanje dobro in da ga je treba marsikje tudi popraviti. Predvsem se tukaj ne bi pri gospe Cerarjevi več vezal na vse te že povedane zadeve, pa me ena ključna stvar zanima in bi prosil, da mi odgovori na to, če je seveda možno. In sicer, sodni zaostanki so dejstvo. Dejstvo je tudi, da se nekje sodni zaostanki zmanjšujejo. Predvsem pa tudi mene bolijo, čeprav s tem osebno nisem imel opravka, sodni zaostanki oziroma nerazumno sojenje v primeru delovnopravnih sporov. Problem je namreč, da ob izgubah - tudi varuh človekovih pravic piše v svojem letnem poročilu o tem, da se še kar naprej dogajajo številne kršitve delovnopravne zakonodaje prav glede odpovedi, izrednih odpovedi pogodb o zaposlitvi in tudi druge kršitve, povezane z delovnopravno zakonodajo, kjer je izjemno pomembno, da pride do hitrega sodnega epiloga. Kajti hitrost pri teh postopkih deluje tudi preventivno glede na ponavljajoče se kršitve. Tu moram ugotoviti, da capljamo na mestu že kar nekaj časa in da se na tem področju ni kaj veliko spremenilo. Pa me zanima, ali kandidatka zapravosodno ministrico vidi kako možnost za korak naprej na tem področju oziroma za zmanjšanje tega, po moji oceni nedopustnega, stanja, ki tudi generira nove kršitve. To se pravi, nerazumno dolgi postopki generirajo nove postopke, kajti marsikje je prav zaradi dolgotrajnih postopkov to motiv za kršenje. Kot drugo bi gospodu Pavlihi zastavil dve vprašanji. In sicer, prvo je povezano z enakovredno obravnavo vseh oblik prometa. Pa me zanima glede letalskega prometa, prebral sem tudi magnetogram "hearinga", pa nisem zasledil njegovega pogleda na mrežo civilnih letališč v Republiki Sloveniji. Zanima me, ali vidi v mreži civilnih letališč tudi sedanje vojaško letališče Crklje ob Krki, ki je po moji oceni primerna lokacija tudi za razvoj civilne letalske dejavnosti, tako zaradi nepokritega dela Slovenije kot zaradi bližine schengenske meje, tako cestnega kot železniškega mednarodnega koridorja in tudi zaradi bližine Zagreba in zagrebškega letališča. In iz tega naslova ima po moji oceni velike perspektive, infrastruktura je zgrajena, malo dobre volje v vladi, pa je lahko to tudi civilno letališče. Zanima me pa še odgovor na afero ali neafero domnevne kraje intelektualne lastnine oziroma avtorskih pravic projekta Napan. In sicer, delovanje sistema severnojadranskih luk in lokacijski položaj teritorija luke Koper je z vidika države Slovenije in njenega gospodarskega razvoja izjemno pomemben. Ne nazadnje je možno tu govoriti tudi o razvoju drugega tira železniške povezave Koper-Divača. In sicer je leta 1998 uspelo dr.Robertu Vodopivcu in tudi slovenskemu direktorju slovenskega gospodarskega in mednarodnega združenja oziroma predstavniku v Bruslju dr. Borisu Cizlju ne nazadnje evalvirati in kasneje tudi potrditi v evropski komisiji program, projekt Napan oziroma mrežo luk in seveda ta projekt Napan. Kot koordinator tega je bil seveda izbran dr. Vodopivec, ki je tudi podpisal pogodbo. Ker je podpisnik pogodbe Univerza v Ljubljani, bi lahko seveda projekt izvajale tudi katerekoli druge članice univerze. Nekako je bilo močzaključiti, da sta si tako dr. Jurij Kolenc in seveda gospod Marko Pavliha poskušala pridobiti in prisvojiti ta projekt in da je bila tudi zamenjava koordinatorja, kjer naj bi gospoda Vodopivca nadomestil dr. Pavliha. Žal iz tega projekta, zaradi teh aferin zamenjav ni bilo kaj dosti, zato je ambicija preseliti ta projekt na ekonomsko fakulteto ljubljanske univerze in bilo je porabljenega nekaj denarja iz tega odobrenega projekta in grenka izkušnja profesorjev na pomorski fakulteti glede težav v zvezi z avtorstvom tega projekta. Jaz nikomur tukaj nič ne očitam. Sprašujem pa prof. Pavliho, kako komentira to afero, kako vidi in kakšna je njegova plat te zgodbe. Kajti za to so bili povprašani številni, tudi rektor in tudi drugi, tako da bi bilo le korektno, da slišimo tudi drugo plat. Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Rupar? Se odpovedujete razpravi? Potem je med zadnjimi kolegi kolega Janša, potem pa predsednik vlade in ministrice in ministri. Prosim? Tako so se zamenjali v poslanski skupini. Prosim, ali je kakšen ugovor iz poslanskih klopi. Tako je bilo sporočeno iz poslanske skupine. Prosim, imate besedo. Imate besedo, kolega Janša.
Ne mislijo vsi tako, zato čakam. Torej hvala za besedo. Še enkrat. Rad bi odgovoril na nekatere navedbe, ki so bile dane predvsem s strani kandidatke in kandidatov v teh nastopih, še posebej na nekatere trditve, ki so bile zanikane že prej, ko smo poslušali nastope poslanskih skupin. Ampak se vztrajno zatrjuje, da so nekatere stvari črne, čeprav so bele. Tako je kandidatka za ministrico za pravosodje zatrjevala, da nikoli ni na tožilski funkciji naredila nič spornega, prekršila zakon ali karkoli. To ne drži. To enostavno ne drži. Prebral sem dopis, ki je bil sicer tudi že prej objavljen, dobili smo pred nekaj dnevi tudi dopis prizadetega v zadevi Majhen, kjer pravi: "Gospa Zdenka Cerar moralno ni primerna za pravosodno ministrico. Zlorabila je uradni položaj, ko je Meti Zupančič iz uradne tožilske evidence poslala podatke za privatne namene." To je dokazano. Ko je bila gospa Cerarjeva še višja tožilka, je gospe Meti Zupančič poslala z dopisom, ki ni bil nikoli preklican, podatke iz tožilskih evidenc za privatne namene. Zaradi tega je bila ljudem povzročena krivica, morali so pravico izterjati, šele čez nekaj let so to dosegli na sodišču. Ni bilo niti opravičila, kaj šele, da bi bila kakšna sankcija. Se pravi, ne drži, da je tu vse čisto in da ni bilo zlorabe zakona. Potem smo brali oziroma poslušali kandidatko, ki je dejala naslednje v zvezi s SIB, zadeve, ki evidentno ne držijo in so laž. Pravi takole, danes, pred nekaj urami: "SIB banka je za nas ime, dejanje, kraj, čas, saj samo tako lahko obravnavamo zadevo. In ni res, da smo dobili od mestne občine Ljubljana, skupine poslancev SDS ovadbo. Dobili smo magnetogram, na katerem je bila zabeležena seja mestne občine, ko so se poslanci prepirali o tem, ali naj se banka kupi ali ne, in eni so bili proti, eni za. Torej, takšne vloge ni možno šteti za ovadbo, in moram poudariti, tožilec ne more postopati prej, preden je dejanje storjeno, mi vedno pridemo kasneje." No, tukaj, moram reči, zelo pozno. Ampak predvsem ne drži trditev, da je bila ta kazenska prijava prejeta v času, ko dejanje še ni bilo storjeno. Kajti ta prijava jebila poslana januarja, ko je bila večina delnic že prodanih in ko se mestni svet ni, kot vi pravite, prepiral o tem, ali naj se banka kupi ali ne, in so bili eni za ali proti, ampak je bila dilema - in o tem se je tudi glasovalo -, ali se želijo mestni svetniki v Ljubljani seznaniti z okoliščinami nakupa SIB. Tako se je tudi glasil sklep, "ali se želite seznaniti z nakupom SIB", ki je bil že opravljen, drugače takšen sklep ne bi bil predlagan. In potem se je glasovalo in vladajoča koalicija je izglasovala,da se ne želi seznaniti. No, in v tej razpravi, ki je trajala veliko ur, je bilo navedenih večina stvari, ki so tudi danes javno znane in zaradi katerih tudi teče preiskava. Večina stvari, gospa Cerarjeva, je bilo napisanih v tem magnetogramu, večina stvari. Povsem dovolj za sum, da gre za resno zadevo, precej bolj resno kot v primeru diplomatske akademije zunanjega ministra, precej bolj resno. Lahko preberem še enkrat, ker čas ni omejen, cel magnetogram, če hočete, in boste videli, da gre za zelo resno zadevo. Vi ste presodili, da očitno zadeva ne zasluži niti obravnave, zato je enostavno niti ni bilo na tožilstvu. Klicali ste v pisarno svetniške skupine, češ naj vam še enkrat pošljejo po enem letu. Tudi na okrožnem državnem tožilstvu so to izgubili in izgubili so to tudi na policiji, žal. Eno leto se ni v zvezi s tem nič dogajalo, nič se ni storilo. Se pravi, ne drži navedba, da dejanje takrat še ni bilo storjeno in ne drži navedba, da so dobili nek magnetogram, kjer so se svetniki prepirali. V tisti razpravi je bila namreč omenjena, navedena večina sumov za kaznivo dejanje, ki se danes preiskuje, že takrat, pa se ni ukrepalo. Prazen izgovor, da je bila to neka seja, kjer so se svetniki kregali, to lahko kupi nekdo, ki tega ni prebral, tisti, ki smo to prebrali, tega enostavno ne moremo kupiti. In seveda tudi ne drži, da ste v vseh primerih ravnali enako. Obstaja namreč kar nekaj primerov, ko je šlo za veliko zagretost generalne državne tožilke, ko je šlo za prave ljudi ali institucijo. Tukaj imam dokument ministrstva za notranje zadeve, uprava kriminalistične službe, ki pravi, datum pa nosi 13.9.2001, pravi: "Dne 6.9.2001 je bil na pobudo generalne državne tožilke Zdenke Cerar, navedena je 5.9.2001 tudi izročila dokumentacijo, opravljen razgovor z Andrejem Jermanom Blažičem" in tako naprej in tako naprej. Gre pa za zadevo nakupa računalniške opreme za ministrstvo za gospodarstvo oziroma za obtožbe zoper dr. Zagožna, prejšnjega ministra za gospodarstvo. V njegovem primeru pa ste osebno naročali policijski upravi, kaj naj naredi, izročali dokumentacijo in ko je bila vložena obtožnica, ki je padla zdaj na sodišču, ker je sodišče zahtevalo preiskavo, tožilstvo pa je vložilo direktno obtožnico brez preiskave, ko je bila vložena obtožnica, je o tej obtožnici in o teh stvareh govoril gospod Gregor Golobič, predsednik sveta Liberalne demokracije na tiskovni konferenci prej, preden je kdorkoli o tem sploh vedel. Če to ni politična povezava in politično ravnanje, potem res ne vem. V primeru, ko je šlo za bivšega ministra za gospodarstvo, takojšen ukrep, naročilo policiji, osebno izročanje dokumentacije, pobuda, pošiljanje prič tja, najprej generalni državi tožilki, potem pa na zaslišanja in vložena obtožnica, brez da bi bila sploh dana zahteva za preiskavo, kar je sedaj zavrnjeno. Lahko preberem, če hočete. Ko pa je šlo za SIB banko, pa nič, nobene reakcije, ko je šlo za primer bivše ministrice za šolstvo, o čemer je govoril kolega Cukjati, tudi nič, nobenega interesa, ko pa je šlo za dr. Zagožna, ki slučajno pripada opoziciji, pa seveda silna zagretost. Ne ravna se v vseh primerih enako, politično arbitrarno ravnanje, in če je to karakteristika za nekoga, ki bo opravljal mesto ministrice ali pa ministra za pravosodje, kar naj bi bila nevtralna zadeva, res ne vem. Torej, ne držijo te trditve iz dosedanjih nastopov in še nekaj jih je, ampak, ne bi nadaljevali, ker so stvari vse hujše. Vprašal pa bi tudi kandidata za ministra za gospodarstvo, ali izpolnjuje pogoj, ki ga je sam navedel, da ga mora kandidat, če želi priti skozi na glasovanje v državnem zboru, izpolnjevati. Ko je šlo za kandidata za predsednika računskega sodišča, takrat, to je bilo novembra lani, so gospoda Lahovnika za časopis Finance vprašali, katere pogoje mora izpolnjevati kandidat za predsednika računskega sodišča, da bo potrjen v državnem zboru. Odgovor gospoda Lahovnika je bil izjemno duhovit, povedal je, ta kandidat mora izpolnjevati tri pogoje, LDS. Kandidat, ki naj dobi potrditev v tem državnem zboru, mora izpolnjevati tri pogoje, LDS. Na to se je odzval izvršni direktor tega LDS-a gospod Biščak, ki je dejal, da je mnenje gospoda Lahkovnika izjemno nekredibilno in da je nekredibilno takšne ocene poslušati od človeka, ki daje svoja strokovna mnenja, če je izpolnjen samo pogoj, to je črka S z dvema črticama. Torej, katere pogoje sedaj, gospod Lahovnik, izpolnjujete za to mesto, ali tiste prve tri, ki ste jih sami navedli, ali tega zadnjega, ki ga je navedel gospod Biščak? Očitno oba. Moram povedati, da prihajate v pravo družbo, v družbi, kamor so vas predlagali, sta oba pomembna, drugače najbrž tega predloga ne bi bilo. Toliko. Hvala lepa.
Sedaj bomo najprej slišali besedo, ki jo želi kandidatka za ministrico za pravosodje, gospa Cerar, potem želi tako besedo dr. Pavliha in na koncu ministrski predsednik mag. Rop, a, tudi dr. Lahovnik prej. Prosim, gremo po vrsti. Najprej gospa Cerar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz se sedaj že tretjič oglašam brez nagovora, bom šla kar k stvari. Zadeve Majhen nisem posebej omenila, pa jo bom, ker se očitno pojavlja, zaradi tega, ker je težko v parlamentu govoriti o osebni usodi nekega človeka. Jaz sem bila višja državna tožilka in sem obravnavala njegovo kazensko zadevo. Bil je v kazenskem postopku zaradi goljufije na škodo strank, kot odvetnik. In bil je tudi obsojen na prvi stopnji, na pritožbeni instanci sem zadevo zastopala jaz kot višja državna tožilka. Ministrica Meta Zupančič, ki je sicer moja športna kolegica in kolegica po stroki, me je dejansko zaprosila za podatke iz našega spisa o njegovem postopku, ker je morala odločati o njegovi kandidaturi. Minister ima pravico in dolžnost, da takšne podatke pribavi. In za nobeno prekoračitev ni šlo, ne z moje ne z njene strani.In moram tudi povedati, da je gospod Majhen podal kazensko ovadbo, ki je bila pa seveda zavržena, ker vam zagotavljam, da je bil postopek popolnoma korekten - zavržena je bila. [[Oglašanje iz ozadja.]] Mogoče bi se vzdržali, jaz sem se tudi, ko ste vi govorili. Torej, to je bil postopek, ki je bil v rokah ministrice za pravosodje. Seveda se je potem naprej nadaljeval, jaz ga nisem spremljala. Moja vloga je bila samo ta, da sem dostavila podatke iz kazenskega spisa, ki je bil moj in ki sem ga jaz obravnavala, zato je tudi mene prosila, da dostavim dokumente. Moram pa povedati, da sem dostavila oprostilno sodbo, tudi to se lahko v spisu vpogleda. Nadalje, SIB banka, magnetogram neke seje, na katerem se različne opcije pogovarjajo, kaj je bolje in kaj je slabše, je pristojna okrožna državna tožilka dobila in je tudi ocenila, da ni nobena podlaga za kazenski postopek. Ni res, da tožilstvo ni dobilotega. Okrožno državno tožilstvo je to dobilo in tudi obravnavalo. In če si pogledate moje poročilo temu državnemu zboru, gospodu predsedniku Pahorju, boste točno videli, da sem to tudi poročala. Res pa je, da vrhovno državno tožilstvo ni dobilo te vloge. Vrhovno državno tožilstvo pa ni pristojno za obravnavanje vlog na prvi stopnji, in če bi jo dobili, bi jo samo odstopili okrožnemu tožilstvu v Ljubljani. To je reden postopek, druge možnosti ni. Zatorej tu ni bilo nobene škode. Ocena pristojne tožilke je bila, da takšni podatki, ki so izhajali iz magnetograma, niso nobena podlaga za uvedbo nekih aktivnosti, ker niti niso bile znane osebe, ki bi določene ali katerekoli nepravilnosti storile. Skratka, to je bila pač ocena pristojne državne tožilke. Kar zadeva ovadbo Andreja Jermana Blažiča, je prišel na vrhovno državno tožilstvo s prošnjo, da poda določene podatke o neki zadevi. Takrat se seveda ni vedelo, kateri, in moram povedati, da to ni tako redek primer. Velikokrat - in primeroma naj povem, da se je prav zadeva Rdeči križ začela na enak način, da so k meni prišle osebe, ki so želele, da bi se postopek v zvezi s tem pričel, niso pa želele biti imenovane; predložile so dokaze in pričel se je Rdeči križ. In to ne tako, da sem ga jaz pričela, ampak da sem odstopila zadevo pristojnemu tožilcu ali pa policiji. Kadar so podatki o neki zadevi zelo nepopolni, niso dovolj jasni, takrat damo vedno policiji, ki je pristojna za odkrivanje kaznivega dejanja in za odkrivanje storilcev. V primeru, ko je na vrhovnem državnem tožilstvu podal ovadbo ali pa poročilo - zdajle nimam v spominu - in dokumentacijo predal Andrej Jerman Blažič, smo to zadevo odstopili generalni policijski upravi, normalno, kot organu, ki naj jo razišče. To je čisto normalen postopek, v tem ne vidimničesar nepravilnega. Da se ne bi morda še vračali k zadevi Železnik, moram poudariti, da moja ocena, da gre za neko nemarnost ali zanikrnost, pomeni to, da v tej omari niso bili spisi v pomembnih zadevah, ampak je bilo njegovo poslovanje tako neredno, da je določene zadeve, ki jih mi imenujemo KTR, KTN, to so zadeve, ki v bistvu niso podlaga za kazenski postopek in zato so lahko nekako obležale. Tiste, ki so aktivne, se ne morejo skriti, tiste sledimo. In kdo to sledi? Po organizaciji, za katero me je danes gospod Petan vprašal, bom povedala, da so za pravilno zakonitost in pravočasnost dela okrožnih tožilcev zadolženi njihovi vodje; to je po pravilniku o notranji organizaciji in poslovanju državnih tožilcev. In moram tudi to povedati, da ima okrožno državno tožilstvo v Ljubljani več kot 41.000 vpisov na leto in da ni mogoča neka fizična kontrola ali pa stalni pregled, da tu gre tudi na zaupanje v poštenost in pa na računalniški program. Naj poudarim, da smo računalniški program pričeli pravzaprav uvajati dobro lansko leto, ko ste nam odobrili pravno-informatizacijski center. In da smo na tožilstvu tu dosti naprej od sodstva, in to je tudi zato ena glavnih točk, kjer vidim, da bo bodoči minister ali pa ministrica morala stopiti velik korak naprej. Torej, res je, da pri kolegu Železniku, ki pa je bil vodja oddelka, on je bil vodja gospodarsko-kazenskega oddelka in je v bistvu zadeve delil in osebno ni delal na velikih zadevah; povedala sem že, da je imel dve zadevi, ki sta obe pred sodiščem, ostale so pa delali njegovi kolegi v oddelku. To je situacija Železnik. Revizija po vsebini še poteka, vodja okrožnega državnega tožilstva jo izvaja in ko bo končno poročilo, seveda, bo šlo na pristojno mesto. In še odgovor gospodu poslancu z delovnopravnega področja. Na tem področju smo imeli veliko zavoro v zakonodaji, kjer so veljali še stari jugoslovanski predpisi, zakon o temeljnih pravicah iz delovnega razmerja, ZTPR. No, to je zdaj prešlo in imamo novi zakon o delovnih razmerjih, tako kot imamo na področju uprave zakon o javnih uslužbencih. Ta razmerja so zdaj drugače razdeljena in pričakuje se, da bo to že eden od vzvodov za hitrejše reševanje zadev. Velika prednost pa bi bila v tej državi, če bi ne prihajalo do kolektivnih sporov. Tu imam pa v mislih tiste, ki se ponavljajo, ko na primer iz ene vrste pravic se tožijo pač odškodninske ali druge vrste zahtevki in bi se morali, recimo, v tisočih primerih rešiti na enak način. Na tem področju se tudi izvajajo določene aktivnosti. Pa, ker je pozno, bi zaključila.
Hvala lepa, gospa Cerar. Dr. Pavliha.
Spoštovani visoki zbor! Jaz se opravičujem, da ne bom vseh uglednih prisotnih našteval, ampak s tem vam prihranim pet minut. Zelo na kratko, tisto, kar še nisem komentiral, letališča pa Napan. Mreža letališč je gotovo projekt, ki je vreden razmisleka, in kot vem, kolegi na ministrstvu že razmišljajo ali delajo na tako imenovani strategiji razvoja letališč. Moj predlog je malo drugačen. Jaz mislim, da potrebujemo nacionalno strategijo ali program razvoja letalstva, kamor spadajajo tudi letališča, majhna ali velika, ki bo temeljila na prometni politiki. Glede drugega vprašanja, moram pač popraviti, ne gre za Napam, gre za Napan, kar pomeni North Adriatic ports area network. In sicer je treba tukaj ločiti dva projekta. Prvi je ta, ki spada v, če lahko rečem, v bodočo pristojnost, mojo, ministrstva za promet, drugi pa v akademske sfere. Prvi je zlasti pomemben, ker gre za uresničevanje politike Evropske unije, gre za sodelovanje severnojadranskih pristanišč in problem, ki sem ga tudi obrazložil na "hearingu" je, da naj bi ta pristojnost pripadala gospodarski zbornici, čeravno je Slovenija in konkretno ministrstvo za promet iniciiralo ta projekt, in trdim, da se mora ta projekt vrniti nazaj k ministrstvu za promet. Tisto, kar je bilo pa omenjeno, gre pa za pogodbeni odnos tudi malce v povezavi s tem, za katerega seveda je pa polnopravno pristojna fakulteta za pomorstvo in promet univerze v Ljubljani, ki je v skladu s predpisi podpisala pogodbo. Zdaj bi lahko razlagal tri ure, kakšna je vsebina te pogodbe, jaz vas prosim, da se obrnite za podrobne podatke na dekanat te fakultete ali pa na rektorat Univerze v Ljubljani, ki vam bo rade volje ustregel z vsemi podatki. In če sem že pri besedi, bi želel ob tej priliki, da se ne bom več oglašal, drage poslanke in poslanci, in v mojem imenu in jaz upam, da govorim tudi za vseh pet, najlepše zahvaliti za izkazano podporo, ki upam, ali pa sem prepričan, da se bo izkazala tudi pri glasovanju. Vam, drage poslanke in poslanci, ki pa ste nas kar nekaj časa zbadali, na trenutke tudi želeli in na druge načine izražali vašo skepso, pa samo to, da bomo napeli vse moči, in to ne samo mi skupno, nas pet, ampak skupaj v novi vladi, da bomo dokazali, da je vaša skepsa iz trte izvita. Hvala lepa.
Dobro. Predsednik. Dr. Lahovnik je še želel besedo. Prosim
Hvala lepa za besedo. Jaz bi mogoče želel odgovoriti na nekaj vprašanj, ki so bila postavljena. Spoštovani poslanci, predvsem iz opozicije vidim, da so pazljivo prebrali moje izjave in moje prispevke, ker jih je bilo veliko, verjamem, da ste to temeljito naredili. Je pa res, da je bila na nek način izvzeta samo ena izmed izjav. Dejstvo je, da v vseh demokratično izvoljenih parlamentih, tudi o tisti funkciji, o kateri sem bil vprašan, pa tudi o naših funkcijah se odloča z večino poslank in poslancev državnega zbora. Tako bo tudi v našem primeru. Kar se tiče siceršnjih zadev glede ekonomskega programa, moram reči, da spoštovani poslanec Jerovšek je bil prisoten na "hearingu", izpostavil je, da sem govoril o treh vidikih mojega programa. Gospod Jerovšek, moram vas popraviti, govoril sem o dveh, tretji vidik je bil tisto, o čemer ste vi govorili, o tem jaz nisem govoril. Bil je sestavljen iz dveh vidikov, iz dolgoročnih strateških usmeritev in pa o nekajmesečnem mandatu, pri čemer sem izpostavil, da se zavedam omejenosti časa in temu je bilo tako. In mogoče, kar se tiče siceršnjega očitka, da ekonomski program ni bil dodelan, moram reči, da sem se posvetoval tudi z različnimi kolegi ekonomisti, ko sem se pripravljal na "hearing", tudi ko sem sestavljal svoj ekonomski program, posvetoval bi se tudi s tistimi 500 strokovnjaki, o katerih ste vi govorili, gospod Janša, pa sem ugotovil, da so nevidni, tako da jih nekako nisem potem konzultiral, bi pa jih, ker sem imel namen dejansko konzultirati vse, ki so sposobni dati nek prispevek. Kar se tiče javnega interesa, o katerem je bilo govora, ali bom zastopal javni interes. Ne samo, da sedaj povem, to bom kasneje, če bom izvoljen, tudi prisegel. To je nekako vse. Hvala lepa.
Predsednik vlade, mag. Rop. Mir. Mag. Rop, prosim.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, cenjeni visoki zbor! Pred vami je predlog štirih kandidatov za ministre in kandidatke za ministrico. Danes smo skupaj slišali veliko kritik pa seveda tudi veliko pohval. Mislim pa, da je pomembno, da smo imeli tudi dialog, ki je šel za in proti in mislim, da je to zelo dobro in da je ta dialog vendarle pokazal, da so, vsaj tako sam menim, da so pred nami nedvomno kandidati, ki so dobri, ki so kompetentni in strokovni in te zadnje diskusije so pokazale, da so tudi duhoviti. In to se mi zdi seveda pomembno za to funkcijo in funkcije, ki jih bodo opravljali. Jaz verjamem, da so to kandidati, kot sem dejal, ki lahko prevzamejo funkcije tako in jih bodo tudi tako opravljali in današnji odgovori so vsaj mene in verjamem, da tudi večino v tem državnem zboru še dodatno prepričali, prepričali so nas "hearingi", prepričali so nas današnji odgovori in tudi še ti zadnji odgovori. In tisto, kar je še bolj pomembno, jaz sem trdno prepričan, da nas bo prepričalo tudi njihovo delo in v tem momentu v to še bolj verjamem. Največji del vaše današnje diskusije je bil posvečen predlogu za ministrico za pravosodje in sam sem prepričan, da je gospa Cerar na mnoge pavšalne očitke, ki se zelo pogosto pojavljajo v Sloveniji in verjamem, da se bodo še velikokrat pojavljali, dobro odgovorila in pokazala tako na stvarne probleme v pravosodju kot tudi zavrnila napačno, skrajno spolitizirano razumevanje načina pravosodja. Kot sem povedal, verjamem, da to ni zadnja takšna diskusija indobro je, da bo imenovanje ministrice omogočalo bolj argumentirano diskusijo o vlogi in položaju pravne države v Sloveniji, in to me še dodatno potrjuje o pravilnosti odločitve za gospo Cerar. Spoštovane poslanke in poslanci, prepričan sem, da bo vlada z novo ministrico in ministri se še dodatno okrepila in dobila dodaten zagon, zato seveda predlagam, da to predlagano listo podprete. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V skladu z 232. členom poslovnika zbora se o imenovanju ministrov glasuje tako, da se glasuje o listi kandidatov za ministre kot celoti, zato dajem na glasovanje naslednji predlog sklepa: "Državni zbor imenuje dr. Mateja Lahovnika za ministra za gospodarstvo, mag. Milana MartinaCvikla za ministra brez resorja, zadolženega za evropske zadeve, dr. Milana Pogačnika za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dr. Marka Pavliho za ministra za promet in gospo Zdenko Cerar za ministrico za pravosodje." Tak predlog sklepa bom dalna glasovanje. Želi pred tem kdo obrazložiti glas? Nihče. Prosim, če preverite. Kolega Zlobec. Obrazložitev glasu. Imate to pravico, če želite.
[[...]]prijavil prej, pa bom samo z dvema stavkoma končal. Tukaj pravzaprav že dolge ure gledam Marka Pavliha, potem se pa obrnem na tisto stran pa vidim, da je tukaj še več Pavlih. Hvala lepa.
Prosim, da smo pri obrazložitvi glasu zelo disciplinirani. Ni polemike, ni mogoča replika. Kdo je želel besedo? Prosim, kolega Brenčič, kolega Janša.
Hvala lepa. V svojem mandatu do sedaj sem v tem parlamentu doživel predstavitev kandidatov za ministre, ki so imeli tudi akademske naslove pa malo več mednarodnih referenc, ampak vendar so se znali obnašati, kot dostojanstveni ljudje in sem bil ponosen na njih. Ob današnji predstavitvi nekaterih mladeničev prav gotovo nisem, ampak vseeno bi kdo dobil podporo, generalno pa noben, glede na postopek. Hvala.
Kolega Janša, obrazložitev glasu.
Ja, jaz bom seveda glasoval proti, tudi zaradi tega, ker sem prej drugič slišal laž, češ, kako ni šlo za nezakonito ravnanje v primeru Majhen. Kako se je poslalo Meti Zupančič samo nek spis, ki ga je kandidatka sama obravnavala. Tudi, če bi ga sama obravnavala, to nič ne spremeni, šlo je za pošiljanje spisov iz zadev, ki so, kjer je bila obsodba že brisana in pismo se tako glasi, "v prilogi ti pošiljam sodbo v zadevi Sergej Majhen, kot mi jih je iz tožilske evidence po faksu poslal okrožni tožilec iz Novega Mesta Niko Bricelj", se pravi to ni šlo iz neke omare tam za pisalno mizo, ampakje bilo to pridobljeno. "Povedal mi je še, da je bil še pred tem Sergej Majhen disciplinsko kaznovan, to je v odvetniški zbornici Slovenije, o tem doslej jaz nisem vedela." Če to ni zloraba tožilske funkcije, zato da se škodi protikandidatu, nekomu, ki slučajno ni po volji pravosodne ministrice, potem ne vem, kaj je to zloraba.
Obrazložitev glasu, kolega Anderlič. Tri minute, verjetno v imenu poslanske skupine. Prosim.
Glede na to, kar smo poslušali včeraj popoldne in pa to uro tega jutra, se bi človek moral vprašati, ali popoljnjujemo vlado z ministri in ministrico, ki imajo za opravljati konkretne naloge, imajo za izpeljati pomembne naloge za državo, ali pa želimo nekaj, kar sem pravzaprav danes in včeraj poslušal, kar sem mislil, da državni zbor nikoli ne bo počel. Da bodo tukaj prihajali ljudje s konkretnimi spisi, s podatki o določenih poslih. S podatki iz posameznih evidenc in podobno, ki jih je po mojem trdnem prepričanju mogoče dobiti samo mimo zakona in mimo regulativ v tej državi. In to je nekaj, kar je šlo daleč, daleč pod nivo parlamenta in trenutka, v katerem smo danes bili, ko smo obravnavali kandidatko in kandidate za ministra. Jaz si samo želim, da bo v bodoče resnično uspelo ministrici in celi vladi zagotoviti, da se bodo stvari, ki so iz pravosodja, vrnile tja, kjer morajo biti, da bodo organi opravljali tisto, kar morajo storiti, in da sem danes prvič slišal za to, da je neko podjetje Jelen bilo v nekem postopku nabave nekih računalnikov, ki niso bili nikoli nabavljeni. Šlo je za 110 milijonov tolarjev. In na kar je ta ista Iskra, ki bi naj izdobavila te računalnike, zaradi tega, ker ni mogla vrniti denarja, za 110 milijonov državnega denarja ješlo, naročila pri tem istem Jelenu za 30 milijonov nekih novoletnih daril, pa še neko drugo podjetje istega lastnika. Iskra Računalniki so šli v stečaj. Tudi Jelen je šel kasneje v stečaj in tako naprej. To vse danes poslušam, berem po hodnikih, ko mi razlagajo. Kot poslanec si ne želim tega v bodoče poslušati, kajti to ni delo državnega zbora. In drugo, želim pa si, da bi končno enkrat vse te stvari se razčistile tam, kjer se morajo. In tudi zaradi tega bomo poslanke in poslanci Liberalne demokracije to listo kandidatov za ministrico in ministre podprli.
Kolega Lavrinc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Včasih nam pač uide, da namesto, recimo, gospod minister rečemo Rado, ali lahko to pa to. In ravno tako je to, kadar je nerodno narejeno, ali pa če se hoče tisti, ki pač piše, celo malo napihniti, reče kar Meta, in tako naprej. Sicer pa se vprašam, kaj je bolj normalnega kot to, da tisti, ki je minister in mora nekoga predlagati na neko odgovorno funkcijo oziroma na neko odgovorno delo, kot je delo notarja, da se pred tem o tem pozanima. Vidite, na ta način se stvari zlorabljajo. In zato sem še toliko bolj prepričan, kljub vsem tem pomislekom, ki so bili izrečeni na tak način, kot je bil ta zdaj v obrazložitvi glasu, da so kandidati primerni. In še nekaj bom rekel: mladost, ki je bila omenjena, tistim, ki imajo pomisleke zoper mladost, bi rekel, naj preberejo časopise izpred deset, petnajst let. Francija, velika država, je imela 37 let starega premiera. Hvala lepa. Glasoval bom za.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ugotavljam, da nihče. Ali lahko, prosim, najprej vsi preverite delovanje svojih glasovalnih naprav? Ker imam s tem slabe izkušnje, bom še enkrat prosil, ali lahko preverite delovanje svojih glasovalnih naprav. Glasovali bomo o predlogu sklepa, da državni zbor imenuje pet navedenih kandidatk in kandidatov na položaje ministrice in ministrov. Glasujemo. 76 navzočih, 51 za in 25 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je lista ministrice in ministrov izglasovana. [[Aplavz.]] Prosim protokol, da pripravi vse potrebno za prisego ministrice in ministrov. To bomo storili takoj. Prvi bo zaprisegel dr. Matej Lahovnik, minister za gospodarstvo. Dr. Matej Lahovnik, prosim, da prisežete kot minister za gospodarstvo.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije.
Čestitam! Še enkrat čestitke! Pri vašem delu vam želim vse najboljše! [[Aplavz.]] Sedaj bo prisegel mag. Milan Martin Cvikl, minister brez resorja, zadolžen za evropske zadeve. Prosim.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije. [[Aplavz.]]
Čestitam! Želim, da dobro opravite svoje delo, gospod minister. Naslednji bo prisegel dr. Milan Pogačnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije.
Čestitam in vam želim vse dobro pri opravljanju vašega dela! [[Aplavz.]] Sedaj bo prisegel dr. Marko Pavliha, minister za promet.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije.
Čestitam, gospod minister, in tudi vam želim vse dobro! [[Aplavz.]] Sedaj bo prisegla gospa Zdenka Cerar, ministrica za pravosodje.
Prisegam, da bom spoštovala ustavni red, da bom ravnala po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi delovala za blaginjo Slovenije. [[Aplavz.]]
Čestitam, gospa ministrica, tudi vam! [[Aplavz.]] Tako, vlada je popolnjena z novo ministrico in ministri. Gospodu predsedniku vlade in vsem novoizvoljenim se zahvaljujem za včerajšnje in današnje sodelovanje na seji državnega zbora. Mi sicer današnjega dela še nismo končali, mislim na del pred zaključkom seje nocoj. Imamo mandatno-volilne zadeve. Ne pričakujem, da bodo [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] Prosim? Proceduralno? Prosim.
Hvala lepa. Predlagam, da sejo za danes prekinete. Ne vem, ali se vi zavedate in poznate zakonodajo, ki govori o počitku med dvema delovnikoma. Ob 9.00 začnemo z zasedanjem državnega zbora. Ura je ena ponoči in do naslednjega dne oziroma do naslednjega našega "šihta", po domače, imamo 9 ur. In kdo bo prevzel odgovornost za te kršitve zakonodaje?
Najprej bom počakal, da se državni zbor umiri. Ali lahko prosim ministrice in ministre, da sprejemajo čestitke po koncu dela državnega zbora. Radi bi nadaljevali z delom. Mir. Samo malo potrpežljivosti. Ali lahko prosim ministre in ministrice, da omogočijo, da državni zbor zaključi z nocojšnjim delom? Prosim za mir v dvorani. Torej, kolega Vizjak je dal pravzaprav proceduralni predlog, da bi danes prenehali z zasedanjem. Naj spomnim spoštovane kolegice in kolege, da sem že na začetku današnjega dela opozoril na to, da je veliko prijavljenih in da se utegne seja zavleči, zato sem hotel predlagati, da se omeji. Jaz predlagam, da nadaljujemo, nimamo veliko opravka danes in tako nam bi to omogočilo, da lahko jutri normalno nadaljujemo z delom tako, kot smo planirali na kolegiju. Seveda, proceduralni predlog bom dal na glasovanje. Če ne bo dobil potrebne večine, bo seveda državni zbor nadaljeval z odločanjem. Proceduralni predlog, ki ga je dal kolega Vizjak, pa se glasi, da se odločitve, ki so povezane s koncem današnjega planiranega dne, prenesejo na nadaljevanje današnjega dne - ali sicer? Tako? Da. Kandidati so vsi tukaj, so čakali na odločitve zbora, sedaj bomo dali torej predlog kolega Vizjaka na glasovanje. Glasujemo o tem proceduralnem predlogu, da se prestavi. Ta predlog ni dobil potrebne večine. 71 navzočih, 25 za in 46 proti. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 46.]] Ta predlog ni dobil potrebne večine. Prosim, kolega Cukjati.
Glede na to, da ste bili opozorjeni, da vendarle tudi ne smemo delovne zakonodaje kršiti in glede na to, da smo korektno izpeljali sejo in potrditev vlade, nismo hoteli v ničemer ovirati te zadeve. Mi odhajamo s te seje sedaj v smislu obstrukcije.
Prosim, mag. Drobnič.
Kolega Školč, ne gre za spanje, gre tudi za odnos do teh uslužbencev državnega zbora, ki morajo ravno tako delati v tem državnem zboru. Tisti strokovni sodelavci, službe, ki spremljajo, tehnične službe, pravniki, svetovalne službe, ti uslužbenci pač morajo delati in ni samo zaradi nas. Tudi poslanska skupina Nove Slovenije napoveduje obstrukcijo. Takšen način dela seveda govori o tem, kot da imamo v tej deželici na sončni strani Alp izredno stanje.
Mir v dvorani.
Ali dovolite, da do konca povem? To so vaše peripetije z vašo vlado in to zaradi tega mislite, da bodo vsi uslužbenci tega državnega zbora delali po 16 ur brez prekinitve. To ni dostojno, gospod predsednik, jaz mislim, da bi morali vi prekiniti, spoštovati predpise o delovnih razmerjih, o inšpekciji za delo. Tega ne upoštevate in to je slaba popotnica za delo naprej.
Glejte, tega se je najprej v celoti zavedal kolegij, predvsem pa jaz, ko sem začel sejo in sem opomnil, da brez skrajšanja razprave o predlogu za imenovanje ministrov danes v nekem razumnem roku ne bomo končali. No, tak predlog ste zavrnili, rekli ste, da niste za to, da se skrajšajo razprave in s tem normalno zaključi delo prej, preden se je. Tako, da je odgovornost nas vseh skupaj, dolžnosti, ki so, moramo opraviti in gremo naprej. 33. TOČKA DNEVNEGA REDA je, to so MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na predloge sklepov o izvolitvi v sodniške funkcije.
Sodni svet je državnemu zboru predložil tri predloge o izvolitvi v sodniško funkcijo, in sicer na sodniška mesta okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru in dveh okrožnih sodnic na delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Predloge je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Želi poročevalec besedo? Ne želi. Vodja poslanskih skupin? Tudi ne. Poslanke, poslanci? Ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Najprej bomo odločali o predlogu sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo Vanje Verdel Kokol na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Marjance Černač na sodniško mesto okrožne sodnice na delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Daje Bah Koren na sodniško mesto okrožne sodnice na delovnem in socialnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o imenovanju predsednika, namestnice predsednika in treh članov komisije za preprečevanje korupcije. Mandatno-volilna komisija je v obravnavo zboru predložila predlog sklepa o imenovanju predsednika, namestnika predsednika in članov komisije za preprečevanje korupcije, ki jih na podlagi 5. člena zakona o preprečevanju korupcije imenuje državni zbor na predlog predsednika republike, sodnega sveta, mandatno-volilne komisije ter vlade. Želi poročevalec komisije besedo? Ne želi. Želijo besedo predstavniki predlagateljev. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica! Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za besedo. Torej, pred nami je predlog za kandidata za predsednika komisije za preprečevanje korupcije in namestnico predsednika komisije za preprečevanje korupcije. Postopek je bil izveden v skladu z zakonom o preprečevanju korupcije, ki predvideva javni razpis, celotno proceduro, in ta predlog nato posreduje predsednik republike v parlament. O kandidatih je potekala že razprava na mandatno-volilni komisiji, kjer so bili predlogi bolj podrobno obrazloženi in predlagani. Naj le spomnim, da oba kandidata, tako za predsednika kot za podpredsednico komisije za preprečevanje korupcije izpolnjujeta vse zakonske pogoje in zahteve. Naj izpostavim, da je gospod Drago Kos strokovnjak na področju zakonodaje s področja preprečevanja korupcije, da sodeluje tako pri pripravi resolucije o preprečevanju korupcije kot tudi pri sami sistemski zakonodaji. Prav tako sodeluje v celi vrsti ekspertnih skupin pri kazenski zakonodaji v Republiki Sloveniji. Hkrati pa je tudi mednarodno aktiven. Trenutno je predsednik skupine držav sveta Evrope proti korupciji, torej skupine GRECO, ki je verjetno v tem trenutku najvplivnejša mednarodna organizacija na področju sistemskega preprečevanja korupcije v državah Sveta Evrope. Sodeluje tudi v vrsti drugih mednarodnih strokovnih združenj in, kot rečeno, ima vse zahtevane zakonske pogoje in kriterije za opravljanje te funkcije. Kandidatka gospa Žnidaršič Ferari je prav tako univerzitetna diplomirana pravnica, sodeluje v vrsti strokovnih združenj. Je pa tudi od leta 1995 članica Računskega sodišča Republike Slovenije in ima zelo dober pregled nad področjem javnih financ in sploh sistema državne uprave v Republiki Sloveniji in iz teh razlogov menimo tudi, da gospa Žnidaršič posreduje vse potrebne pogoje za izvolitev v to funkcijo in seveda prosimo za potrditev obeh predlogov. Hvala lepa.
Hvala gospodu Nahtigalu, predstavniku urada predsednika republike. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Gospod Anton Anderlič želite, ne želite? Gospod Janez [[...]]Gospod Franci Rokavec bo predstavil stališče.
Hvala za besedo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke obžalujemo, da predsednik republike ni po nastali situaciji v zvezi z iskanjem možnih kandidatov za predsednika komisije za preprečevanje korupcije se poslužil možnosti, da bi ob odstopu enega izmed možnih kandidatov tudi izbral drugo možnost, da bi seveda ponovil razpis. Imamo sedaj samo eno možnost, ali da glasujemo proti paketu, se pravi proti vsem zato, ker se seveda ne strinjamo s predlogom za predsednika te komisije. V to smo prisiljeni v poslanski skupini, ne glede na to, da se z nekaterimi od kandidatov za članico in člane te komisije seveda lahko strinjamo. Namreč, komisija za preprečevanje korupcije se prvič ustanavlja v takšnem obsegu kot neodvisna institucija, zato je še kako pomembno, da je prvi mož oziroma prva oseba, ki vodi to komisijo, odstranjena kakršnegakoli dvoma o možni pristranskosti oziroma soodvisnosti pri delovanju te institucije oziroma predvsem pri izpeljavi poglavitnega projekta, zakona o preprečevanju korupcije. Če seveda ni tako, je to zelo slaba popotnica. Na to so nas opozorili s posebnim pismom tudi predstavniki Aktiva novinarjev Radiotelevizije Slovenija. Zaradi tega bomo seveda v poslanski skupini, ker se zavedamo odgovornosti, glasovali proti predlaganemu predlogu. Druge možnosti nimamo. Pozivamo tudi vse ostale poslanke in poslance, kiste še ostali, da seveda prisluhnete temu pozivu. Seveda drugače se bo verjetno res zgodil črni torek, ko se seveda poskuša tiste bistvene elemente nadzora oziroma kontroliranja v tej državi, mogoče tudi enostranskega pripravljanja nadzora in kontroliranja oziroma lovljenja samo majhnih rib, velike stvari pa seveda potiskati pod preprogo, tudi uresničevati. Pri takšnem projektu pa v Slovenski ljudski stranki ne bi želeli sodelovati. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj imajo besedo poslanke in poslanci. Ker so nas spoštovani kolegi zapustili, sprašujem, kdo izmed tistih, ki so se prijavili bi želel besedo, da ne berem vseh po vrsti. Gospod Školč, izvolite.
Upam si reči, da lahko tudi v imenu poslanske skupine LDS sprejemam to iskreno obžalovanje in skrb poslanske skupine SLS ob tem imenovanju in hkrati menim, da je potrebno to delovno telo, te funkcionarje čim prej imenovati, zato da bodo skrbi, ki so jih skozi leta tudi poslanci te skupine in ves parlament v povezavi s preprečevanjem problemov korupcije reševali, čim prej imenovati. Upam, da bo ta komisija svojo nalogo v polni sestavi čim prej opravljala in izkoriščam tudi to mesto za to, da pozivam sodni svet, da predlaga manjkajočega člana oziroma članico. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Lahko. Prešli bomo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju predsednika, namestnice predsednika in treh članov komisije za preprečevanje korupcijo za dobo 6-ih let, in sicer: "V komisijo za preprečevanje korupcije se za dobo 6-ih let imenujejo na predlog predsednika Republike za predsednika Drago Kos, za namestnico predsednika Nadjo Žnidaršič Ferari, na predlog sodnega sveta, kot smo že lahko ugotovili, kandidata še ni, na predlog mandatno-volilne komisije državnega zbora Republike Slovenije za članico Barbaro Lavtar in na predlog Vlade Republike Slovenije za člana mag. Marka Hvala." O takem predlog sklepa glasujemo. Obrazložitev glasu. Gospod Moge, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom glasoval tudi za ta sklep, kot je že Školč povedal in tudi z veseljem za gospoda Draga Kosa, kajti iz sredstev obveščanja, ko sem bral, sem videl, da je bil eden izmed zelo redkih kriminalistov, ki je v trgovini z orožjem dosti let delal svojo nalogo in se mi zdi, da tudi iz tega političnega aspekta gre proti njemu neka gonja kot človeku, ki ni zaupanja vreden za to funkcijo. Mislim, da toliko, kot je bil pošten kot sodnik na nogometnih igriščih, vsaj kolikor je meni iz tega znanega, je bil tudi v teh preiskavah. Zdi se mi, da je v redu ta predlog.
Hvala lepa. Gospod Kangler, obrazložitev glasu. Prosim.
Hvala, za besedo. S to razliko, s temi argumenti, ki jih je pač povedal kolega Moge, imam pa sicer nekoliko drugačne argumente. Nimam, kolega Školč, nogometnih. Če je vam bilo smešno takrat, ko smo imeli preiskovalno komisijo v aferi Vič-Holmec, meni ni bilo smešno in v tistem poročilu, ki je bilo izdelano v Gričarjevem poročilu, kjer so uradni zaznamki nekaterih policistov in drugega uslužbenca ministrstva za notranje zadeve in tudi nekaterih političnih funkcionarjev, ki so na nek način bili v vlogi funkcije, imam pomisleke in imam zadržke, da takrat je bila in je bil očrnjen ugled slovenske policije in policistov, ravno iz tega razloga, da tisti, ki bi morali zaradi dezinformacij in zaradi podtikanj in diskreditacije slovenskih policistov, predvsem pa policistov, ki prihajajo iz Koroškega na nek način diskreditirani in vsak, ki si vzame pet minut časa in bi tisto prebral, bi na nek način osebno mene tudi razumel, da človek ima pomislek in zadržanje, da se ne morem odločiti, da ta predlog predsednika države podprem [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[... ...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Pri podpori je potrebno vedno pogledati dve plati, ena je svetla, druga je temna. Jaz sem se pač odločil, da imam pri tej odločitvi svoje zadržke, predvsem iz mojega osebna dela in pogleda iz časa, ko sem bil član te preiskovalne komisije.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov. Lahko preidemo na odločanje? [[Da.]] Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 52, proti 6. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prosim gospoda predsednika, gospo podpredsednico in članico komisije za preprečevanje korupcije, da zaprisežejo pred državnim zborom. Najprej v imenu vseh, ki smo vam izrazili zaupanje, iskrene čestitke tega zbora k imenovanju!
Prisegam, da bom pri opravljanju svoje funkcije spoštoval ustavo in zakon, ravnal vestno in pošteno in vselej uveljavljal interese skupnega dobrega pred zasebnimi interesi. [[Aplavz.]]
Iskrene čestitke, spoštovani gospod predsednik Drago Kos! Vabim gospo podpredsednico Nadjo Žnidaršič Ferrari, da zapriseže pred državnim zborom. Izvolite.
Prisegam, da bom pri opravljanju svoje funkcije spoštovala ustavo in zakon, ravnala vestno in pošteno in vselej uveljavljala interese skupnega dobrega pred zasebnimi interesi. [[Aplavz.]]
Iskrene čestitke tudi gospe podpredsednici! Vabim gospo Barbaro Lavtar, članico, da zapriseže pred državnim zborom.
Prisegam, da bom pri opravljanju svoje funkcije spoštovala ustavo in zakon, ravnala vestno in pošteno in vselej uveljavljala interese skupnega dobrega pred zasebnimi interesi. [[Aplavz.]]
Še enkrat, spoštovani, spoštovane, iskrene čestitke in obilo uspešnega dela pri opravljanju svojih dolžnosti. Član komisije mag. Marko Hvala je danes službeno zadržan, zato bo prisegel kasneje. Prehajamo na obravnavo predlogov sklepov o razrešitvi treh sodnikov porotnikov delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Želi poročevalec besedo? [[Ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Poslanke in poslanci? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Trije sklepi so pred nami. Najprej bomo odločali o predlogu sklepa o razrešitvi dr. Iztoka Puriča s funkcije sodnika porotnika iz vrst delodajalcev delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi gospoda Franca Prodnika s funkcije sodnika porotnika iz vrst delodajalcev delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi gospe Marije Vrhovnik funkcije sodnice porotnice iz vrst delodajalcev delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na seznanitev z odstopno izjavo dr. Vojka Antončiča, predsednika računskega sodišča. Predsednik računskega sodišča je na podlagi prvega odstavka 1. točke prvega odstavka 10. člena zakona o računskem sodišču državnemu zboru posredoval izjavo, da odstopa z navedene funkcije. Mandatno-volilna komisija predlaga državnemu zboru, da se na podlagi šestega odstavka 10. člena v zvezi s 1. točko prvega odstavka 10. člena zakona o računskem sodišču ter 201. člena poslovnika državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: "Državni zbor ugotavlja, da je predsednik računskega sodišča Republike Slovenije dr. Vojko Antončič, ki to funkcijo opravlja na podlagi drugega odstavka 7. člena zakona o računskem sodišču, državnemu zboru 29. marca 2004 predložil izjavo, da odstopa s funkcije predsednika računskega sodišča Republike Slovenije, s čimer so podani razlogi za njegovo predčasno razrešitev na podlagi 1. točke prvega odstavka 20. člena zakona o računskem sodišču. Zato mu, skladno s šestim odstavkom 10. člena zakona o računskem sodišču, z dnem ugotovitve na seji državnega zbora preneha funkcija predsednika računskega sodišča Republike Slovenije." S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In še tri kratka glasovanja. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O DAVČNEM POSTOPKU SPREJME PO NUJNEM POSTOPKU. In to zaradi razloga, ker je v poslovniškem roku petih dni zoper odločitev kolegija skupina 18 poslancev, s prvopodpisanim Francetom Cukjatijem, zahtevala, da na podlagi desetega odstavka 21. člena poslovnika o odločitvi kolegija odloči državni zbor. Predlagateljev ni. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, zato predlagam zboru, da odloči o naslednjem sklepu. Proceduralni predlog, gospod Podobnik. Izvolite.
Se opravičuje, podpredsednica. Od vseh osemnajst podpisanih za ta predlog, mislim, da ni nobenega v dvorani. Jaz imam predlog, da o tem predlogu danes zjutraj odloči državni zbor pred nadaljevanjem seje. Hvala lepa.
Hvala lepa. O proceduralnem predlogu gospoda Podobnika bomo odločali. Na dnevnem redu, kot je sklenil kolegij predsednika državnega zbora, sta bili še ta točka 29. točka in 30. točka, torej dve tretji obravnavi. Tako je. Samo ta točka, da se prenese na odločanje jutri ob 10. uri. Ta proceduralni predlog gospoda Podobnika dajem na glasovanje. Glasujemo.Navzočih nas je 55, za je glasovalo 24, proti 9. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zbor proceduralni predlog sprejel in sporočam torej, da v skladu s proceduralnim predlogom bo glasovanje o zahtevi skupine poslancev, torej o 2. točki dnevnega reda, jutri ob 10. uri dopoldan. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI V ŽELEZNIŠKEM PROMETU. Državni zbor je dopolnjeni predlog zakon obravnaval na 42. izredni seji in k njemu ni sprejel nobenega amandmaja. V skladu s 139. členom poslovnika je bila tretja obravnava predloga zakona uvrščena na 43. izredno sejo zbora. Vlada je 16.4.2004 predložila uskladitveni amandma k 5. členu, ki ste ga prejeli, in tudi k 8. in 16. členu, kar ste prejeli danes. Želi besedo predstavnik vlade? Mag. Matjaž Knez, državni sekretar v ministrstvu za promet.
Hvala lepa. Gospodje poslanci, gospe poslanke. Vlada je pripravila k predlogu zakona tri uskladitvene amandmaje, ki se predvsem nanašajo na uskladitev z zakonom o gradnji objektov, to je k 5. členu in k 8. in 16. členu. Gre pravzaprav za uskladitvene amandmaje znotraj samega zakona. S tem se preprečuje podvajanje določenih dikcij po tem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na odločanje? [[Da.]] Najprej o uskladitvenem amandmaju k 5. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Lahko torej odločamo. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma k 5. členu sprejet. V razpravo in odločanje dajem uskladitveni amandma k 8. členu. Vlada Republike Slovenije je danes predložila uskladitvene amandmaje, kot sem povedala [[imamo jih na klopi]] . Gospod državni sekretar je pojasnil. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 8. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 53, za je glasovalo 47, proti eden. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. In še uskladitveni amandma k 16. členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 49, proti eden. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je tudi ta uskladitveni amandma sprejet. Tako lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani zakon v celoti sprejel. Hvala lepa gospodu državnemu sekretarju za sodelovanje! S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo še na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POSLOVNI SANACIJI HOLDINGA SLOVENSKE ŽELEZNICE D.O.O. Državni zbor je dopolnjeni predlog zakona obravnaval na 42. izredni seji in k njemu ni sprejel nobenega amandmaja. V skladu s 139. členom poslovnika je bila tretja obravnava predloga zakona uvrščena na 43. izredno sejo zbora. Gospod Peče, želite podati proceduralni predlog? Izvolite.
Spoštovani prisotni! Prosil bi za trenutek posluha. Kolega Jakič, tudi tebe. Hvala! [[Oglašanje iz ozadja.]] Seja še traja, če ne veš tega. Danes je minister odgovarjal na nekatere očitke, in sicer v povezavi s pogodbenimi obveznostmi Holdinga Slovenske železnice. Obljubil je, da bo urgiral oziroma preveril situacijo, in sicer, ko Slovenske železnice sklepajo pogodbe mimo javnega natečaja v vrednosti nekaj 100 milijonov Slovenskih tolarjev.
Proceduralni predlog, gospod Peče, lepo prosim!
Novopečeni minister je obljubil, da bo zadevo preveril, kajti ugotovitve nadzornega odbora ugotavljajo, da ni vse v redu. Zato predlagam, da tretjo obravnavo omenjenega zakona preložimo na naslednjo redno sejo državnega zbora, ko bomo vedeli, kaj se dogaja na področju Holdinga. Dejstvo je, da s tem zakonom sprejemamo obveznosti, in sicer finančne, ki gredo v zameno za javni dolg. Mislim, da bi bilo zelo smiselno počakati na ugotovitve notranje revizije, kot tudi na ugotovitve vlade Republike Slovenije pod novim ministrom. S tem mu tudi zaupamo določen del nalog. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog gospoda Pečeta: "Da preložimo, že tretjič, preložimo obravnavanje te točke dnevnega reda na naslednjo sejo." Dajem na glasovanje. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 9, proti 41. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil sprejet. Vlada je 16.4.2004 predložila uskladitve amandmaje k 2., 12. in 13. členu, ki ste jih prejeli. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo poslanske in poslanci? [[Ne.]] Zato lahko preidemo na odločanje o uskladitvenih amandmajih. Najprej glasujemo o uskladitvenem amandmaju vlade k 2. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 51, proti 2. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju vlade k 12. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 50, nihče proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo še o uskladitvenem amandmaju vlade k 13. členu. Samo trenutek. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 50, nihče proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani zakon v celoti sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane kolegice in kolegi, naš poslanski kolega Richard Beuermann je uspel pričakati svoj rojstni dan na seji. Vse najboljše. Prekinjam 43. izredno sejo državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri z glasovanjem o 2. točki dnevnega reda.