Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, dober dan! Nadaljujemo 4. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Samo Bevk od 13.00 ure dalje, mag. Franc Žnidaršič, dr. Marko Pavliha in kolega Bogdan Barovič. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O ISTOSPOLNI PARTNERSKI ZVEZI. Ob tem vas seznanjam, da je skupni čas razprave 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisano Majdo Širca. V zvezi s tem zakonom odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev zakona, gospe Majdi Širca, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Spoštovani! Spoštovani tudi odsotni minister, ne prvič odsotni minister za delo! Z zavračanjem tega predloga zakona, izraženega tako na odboru za delo, družino in invalide kot na komisiji za peticije, enake možnosti ter človekove pravice, vlada Janeza Janše z vso možno aroganco tepta večletna prizadevanja za pravno ureditev istospolnih partnerskih zvez. Zakaj omenjam aroganco? Zato, ker s pozicije moči in šibkih argumentov vlada Janeza Janše tepta želje in pravice skupine občank in občanov, ki jim zakon odgovarja in ker pod krinko finančnih obremenitev, ki naj bi jih istospolne partnerske zveze prinesle družbi, zavaja občanke in občane, da so geji in lezbijke za državo strošek. Pa čeprav vsi vemo, da bi tovrstne partnerske zveze zgolj utrdile solidarnost, medsebojno pomoč in tudi srečo. Prav slednja vladi Janeza Janše ni mar. Vladi Janeza Janše tudi ni mar, če jo nevladne organizacije rotijo, naj podpre naš zakon, ki so ga pomagale sooblikovati in doseči o njem tudi ustrezen konsenz. Vladi Janeza Janše ni mar, da potencialni uporabniki zakona nasprotujejo novi verziji, ki bo oziroma ki naj bi nadomestila naš zakon. Vlada Janeza Janše uporablja izključujočo moč in dvojni obraz. Pravi, da želi urediti to vprašanje, a ureja ga tako, kot je njej všeč in njenemu vrednostnemu sistemu, ne pa kot bi želeli geji in lezbijke in kot to ureja večina evropskih držav. Vlada Janeza Janše trdi, da bo zveze zakonsko omogočila, saj ve, da bodo članice Evropske unije sicer pritiskale na Slovenijo, če ne bomo spoštovali temeljnih vrednot in resolucije Evropske unije. Boji se graje in očitkov, da je konzervativna vlada, troši novo energijo o že dorečenem in določenem konsenzu in sestavlja nov zakon. Menda takšnega, kjer niso pomembne dobre rešitve in kjer ni pomembno, če bo uporaben ali ne, samo da bo in da bodo v Evropski uniji tiho. Vlada Janeza Janše je disciplinirala dve koalicijski stranki, ki sta še lani, ko sta bili v drugi koaliciji, z zakonom soglašali. Demokratična stranka upokojencev je letos pozabila na še včerajšnjo demokracijo in svoj podpis pod ta zakonski predlog. Slovenska ljudska stranka, zaradi katere smo ta zakon mesece in mesece usklajevali, vse dokler se z njim ni strinjala, pa se je z njim, nami in predvsem uporabniki očitno le igrala. Tako se je obnašal, da ne rečem igral, nekdanji poslanec Drobnič, danes odstoten minister, ki je kot prvopodpisani pod zakon zahteval splošno razpravo in s tem na nek način posredno zablokiral sprejetje zakona v prejšnjem mandatu. In kaj pravi vlada Janeza Janše na naš zakon? Če pogledate obrazložitev, pravi, da ne vsebuje natančne ocene finančnih posledic, kar seveda ni res. Zakon natančno omeni finančne posledice v višini približno 10 milijonov tolarjev, in to za računalniški program in izpostavo sistema. In to očita prav tista vlada, ki prinaša v državni zbor zakone, ki posegajo, močno posegajo v državni proračun in ekonomski status države, ne da bi usodne finančne posledice sploh izračunala. Vlado nadalje moti obličnost sklenitve partnerske zveze, češ, da v našem zakonu ta obličnost spominja na tisto, ki velja pri zakonski zvezi. In pravzaprav je pravna vezava na zakonsko zvezo in družino ključni simptom vladne drže. Moti jo manifestacija razmerja navzven in pravi, da se ne sme istospolna partnerska zveza sklepati podobno kot zakonska zveza, pri tem pa vlada ne ve, da se zakonska zveza sklene lahko poljubno, tako kot vsakdo želi, torej spektakelsko, s poudarjenim ritualom ali anonimno. In nič drugače ne predlagamo mi. Ljudem prepuščamo odločitev njihovi volji in njihovim željam. Skratka, žal nam je, da ne podpirate zakona, ki ga podpirajo tisti, ki si legitimnih partnerskih zvez resnično želijo. Ko je nedavno tega Slovenijo obiskala evropska poslanka iz Nizozemske, in to ena izmed podpisnic poziva [[...]]
Gospa Širca, dovolite prosim, da vas opomnim, poslovnik, ki je bil sprejet pod vlado gospoda Ropa, ste ravnokar kršili. Prosim, če zaključite.
Kako? Nisem vas razumela. Ali lahko ponovite?
Poslovnik, ki je bil sprejet v prejšnjem mandatu pod vlado gospoda Toneta Ropa je bil ravnokar kršen. Prosim, če zaključite svojo misel, čas presegate že za 36 sekund. Hvala.
Glede na to, da sem pri poslanskih vprašanjih včeraj pri gospodu Bajuku doživela prekoračitev dovoljenega časa za minuto in 20 sekund, dovolite, da končam stavek, gospod podpredsednik.
Gospa Širca, dam vam samo še stavek, pod mano ne boste imeli minute. Izvolite.
[[...]]je dejala gospa [[...]]Včeraj gospoda Bajuka niste prekinili oziroma vaši kolegi ga niso prekinili [[...]]
Gospa Širca, s tem se obrnite na njih. Verjamem, da imate prakso naslavljanja na poslovniško komisijo, naj vam ostane to v navadi, prosim pustite, da seja državnega zbora poteka tudi naprej.
Dovolite, da stavek končam ali ne?
Če se boste držali besede in samo stavek, potem izvolite.
Skratka, Sofija Welt je dejala, da je trenutno Slovenija edina, kjer se opaža vidno nazadovanje pri uveljavljanju pravic istospolnih usmerjenih in pozvala Slovenijo, morebiti, če je le mogoče, naj se premisli pri odločitvi ob tem zakonu, kajti še v katoliški Španiji niso več v srednjem veku. Hvala.
Hvala vam, gospa Širca. Prehajamo k predstavitvi stališč poslanskih skupin. Prvo predstavitev stališč bo podala poslanska skupina Nove Slovenije, mag. Franc Capuder. Izvolite.
Spoštovani! Pred nami je predlog zakona o istospolni partnerski skupnosti. Zakon je bivša vladajoča garnitura obljubljala istospolno usmerjenim vse svoje obdobje vladanja. V sprejem državnemu zboru ga je predložila ob koncu mandata prejšnjega sklica, sedanja vlada pa ga je iz te procedure umaknila. Homoseksualnost kot oblika spolne usmerjenosti ni sad sodobne družbe, prisotna je že od samega začetka, spreminjal se je le odnos do nje. V sodobnem času v naših in ostalih demokratičnih državah homoseksualnost ni kriminalizirana in vse več držav ima predpise, ki izrecno prepovedujejo diskiminacijo na temelju spolne usmerjenosti. Pripravljalci in predlagatelji zakona govorijo o tem, da so pri pripravi zakona upoštevali družbene okoliščine v Sloveniji in se sklicujejo na pomanjkanje pravic homoseksualcev v naši državi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi ob pomanjkanju in kratenju človekovih pravic homoseksualcev govorili le v primeru, če bi bili ti zaradi svojih nagnjenj ali življenjskega stila kazensko preganjeni ali zlorabljeni s strani države, nasprotno pa ugotavljamo, da se v naši državi daje močan medijski poudarek temu načinu spolnega življenja, medtem ko so tradicionalne vrednote, kot so zakon, zakonska zvestoba in družina velikokrat prikazani kot nekaj staromodnega, ne pa kot nekaj potrebnega za zdrav razvoj naše družbe. Prizadevanje za družbeno priznanje homoseksualnosti, ki si ga tako želijo, pa v marsičem kaže tudi na to, da cilj predlaganega zakona niso samo istospolne zakonske zveze, pač pa promocija homoseksualnosti z državno pomočjo, ki naj bi želela odpraviti negativni etični znak tovrstne partnerske izbire. Bojim se, da bi na podoben način lahko zakonodajalec uzakonil tudi kakšno drugo spolno prakso ali življenjski slog, ki v našem kulturnem okolju še ni družbeno in civilizacijsko sprejemljiv, se pa povsem legalno uporablja v kakšnem drugem okolju. Predlagani zakon o istospolni partnerski skupnosti je prirejen po zakonu o zakonski zvezi. Istospolnim partnerjem podeljuje iste pravice in dolžnosti kot heteroseksualnim, z izjemo pravice do posvojitve otrok. Lahko bodo dedovali po partnerju, priznana bi jim bila skupna lastnina, lahko bi se socialno in pokojninsko zavarovali po partnerju in postopek sklenitve istospolne skupnosti bi bil podoben sedanji civilni poroki pred matičarjem. V Novi Sloveniji ne odrekamo homoseksualnim skupnostim pravic, ki jim pripadajo, vendar pa ne moremo enačiti homoseksualnih in heteroseksualnih skupnosti. Želimo, da se uredijo in umestijo v družbo na specifičen in njim lasten način, ki bo avtonomen in samostojen. Vsak se samostojno odloča za življenjski slog in nihče nima pravice posegati v avtonomijo posameznika. Zakon ne more izenačiti nečesa, kar se ne da izenačiti. V Novi Sloveniji se zavedamo, da mora država postaviti v središče zakon in družino, ne iz religioznih ali ideoloških razlogov, ne iz simpatije ali sočutja, marveč s stvarnim pogledom na logične konsekvence našega demografskega razvoja. Zaradi preživetja družbe, kateri država služi, se mora država izreči za pravno privilegiranost in finančno davčno pospeševanje družine, kot centralni projekt lastne prihodnosti. Homoseksualne življenjske skupnosti niti od daleč ne izpolnjujejo nalog, zaradi katerih zakonska skupnost moškega in ženske ter družina zaslužita posebno družbeno priznanje in skrb. Če bi pomenil zakon dveh oseb različnega spola s pravnega vidika samo eno izmed možnih oblik zakonske skupnosti, bo to temeljito spremenilo pojem zakona in prineslo veliko škodo za skupni blagor. V Novi Sloveniji tega ne moremo podpreti. Zaradi našega pojmovanja zakonske zveze moža in žene ter družine, kot jo poimenuje tudi ustava Republike Slovenije v 53. členu, Nova Slovenija ostaja stranka, ki odločno podpira zakon in družino v njuni obstoječi in edini možni obliki, pri čemer pa ne nasprotujemo ustrezni pravni ureditvi na področju istospolnega partnerstva. Predlaganega zakona seveda ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala za stališče poslanske skupine Nove Slovenije in hvala, da ste se držali predvidenega časa. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. K besedi vabim predstavnika poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospoda Stanislava Brenčiča.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani predstavniki vlade! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo realnega dejstva, da postaja življenje v slovenski sodobni proevropski družbi bolj kot kdajkoli prej zaznamovano z vrsto raznolikosti in da smo si dolžni drug drugemu medsebojno različnost priznavati in jo tudi spoštovati. Vendar pa ob tem zagovarjamo tudi stališče, da to ne moremo početi na račun zmanjševanja nekaterih vrednot, ki so avtohtono pripomogle k ohranitvi in tudi duhovni rasti našega naroda. Na tem izhodišču tudi sprejemamo vprašanja, ki so povezana z ureditvijo medsebojnega odnosa dveh oseb istega spola, ki živita oziroma želita živeti v partnerski zvezi kot vprašanja, ki jih je potrebno v smislu civilizacijske norme urediti. V tem smislu smo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke kot partnerici prejšnje vladne koalicije potem, ko je resorno ministrstvo, to je bilo ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve, invalide odločilo to vprašanje reševati s predlogom zakona o partnerski skupnosti, ki pa je bil kot izhodiščni predlog za nas v marsičem nesprejemljiv, tudi tvorno pristopili k oblikovanju vsebinske in oblične podobe takratnega predloga zakona. Naše temeljno izhodišče je takrat bilo in je povsem enako tudi še danes, da se vprašanja istospolne partnerske skupnosti ne morejo razreševati v obliki preslikave določb zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ker bi kot tak ukrep deloval v smislu pozitivne diskriminacije nasproti temeljnemu postulatu zakonske zveze o družinskih razmerjih, ki pa je prav gotovo ustvarjanje družine, zaradi katere je v ta zakon, torej v zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, tudi vgrajena posebna skrb in pozornost države. Izenačitev istospolne partnerske zveze z zakonsko zvezo, še posebno v enakem obsegu pravic, bi pomenilo za družbo tvegano dejanje, ker bi s tem istospolno partnersko zvezo vrednostno dvignili na raven splošno zaželenega. Predlog zakona o istospolni partnerski zvezi, ki je bil grajen na konceptu sklenitve te zveze, je Slovenska ljudska stranka v prvi obravnavi v prejšnjem sklicu državnega zbora podprla s poudarkom, da bo potrebno v nadaljnji obravnavi v zakonu doreči področje pravic, ki gredo partnerjema v tej zvezi na drugih področjih družbenih razmerij. Predlog zakona, o katerega primernosti za nadaljnjo obravnavo državni zbor odloča po sklepu matičnega delovnega telesa danes, je povsem enak temu predlogu. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve, invalide sedanje vlade pa se je odločilo, da bo vprašanje istospolnih partnerstev reševalo na podlagi drugačnega koncepta, ki pa izhodiščno zastavlja zakon, s katerim se bodo ta vprašanja reševala, toliko drugače, da je vlada ocenila, da se v ta namen pripravi in državnemu zboru v proceduro predloži predlog novega zakona. Slovenska ljudska stranka bo tudi pri pripravi dokončne vsebine novega predloga zakona sodelovala konstruktivno, kot tudi do sedaj, kar bo prav gotovo pripomoglo k temu, da se bo ta zakon tudi sprejel in s tem udejanjilo vsaj ključna pričakovanja tistih, ki jim bo zakon namenjen. Ob tem želim poudariti, da niti slučajno ne drži to, da se je Slovenska ljudska stranka pri oblikovanju dokončne vsebine in podobe zakona prejšnje vlade igrala. Res pa je, da je Slovenska ljudska stranka pripomogla k temu, da je bil tisti predlog zakona tudi dovolj široko družbeno sprejemljiv, kar potrjuje tudi to, da je v prvi obravnavi dobil podporo državnega zbora. Igrali so se pa res nekateri drugi, ki so pri tem zakonu sodelovali s figo v žepu. Zaradi tega bo poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlog sklepa, ki ga je državnemu zboru v odločitev posredovalo matično delovno telo, podprla. Hvala lepa.
Hvala za stališče Slovenske ljudske stranke. Besedo dajem predstavnici poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, Barbari Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in cenjeni kolegi! V okviru predloga zakona, ki ga danes obravnavamo, bi želela najprej izpostaviti razpravo na seji matičnega delovnega telesa državnega zbora. Da gre za tako ali drugače občutljivo tematiko, verjamem, da se vsi več ali manj strinjamo. Dejstvo je tudi, da je treba odprta vprašanja reševati v imenu zagotavljanja pravic in obveznosti iz naslova skupnega življenja. Praksa pa bi morala dati vedeti, da s pretirano agresijo pač ni dobro vsiljevati, pa bom rekla, internih prepričanj. Tu mislim predvsem na predlagatelje zakona. Konstruktivna debata o tovrstnih temah je očitno za njih neznanka, po načelu, ali si z nami ali si proti nam. Na to kaže zanimiv seznam uporabljenih izrazov - ljudomrznež, homofob, ksenofob in še bi lahko naštevala. Res, ne preveč lepe besede, zato da tisti, ki jih izreče, opozori nase, v želji po tem, da očrni drugega, pogostokrat vse prej kot upravičeno. Zato tudi ni mogoče te vrste nestrpnosti opravičevati pod krinko profesije, takšne ali drugačne. Pa najsi gre tu za institut varuha človekovih pravic, širše gledano strokovnjake socioloških znanosti, novinarstva in ne nazadnje tudi kakšnega psihiatra. V Liberalni demokraciji in Združeni listi socialnih demokratov očitno vidijo samo eno in edino pravo rešitev, torej tisto, ki jo predlagajo sami. In taisti ljudje so to vprašanje začeli odpirati šele tik pred zdajci, pred državnozborskimi volitvami. Zakaj ne prej? Ker očitno to ni bilo resnično v interesu njihove politike. A tudi to ne sme biti, spoštovane kolegice in kolegi, argument za kogarkoli, ki sedi v tem državnem zboru, še posebej ne, če prihaja iz vrst vladajoče koalicije, da reče, da pa samo zaradi tega ne bo podprl omenjenega zakona oziroma razprave, ker predlagatelji v času, ko so bili na oblasti, niso pod streho spravili dotičnega zakona. Je pa res - in tu gre seveda delček zamere preteklim oblastnikom -, da je ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve že leta 1997 pod LDS-ovim ministrovanjem pristopilo ali se vsaj zavezalo, da bo pripravilo zakon o registriranih partnerstvih. Pa zakona pri pregledu dokumentacije pač nismo uspeli najti. Sprenevedanje? Danski primer ima borih sedem členov. Slovenska vlada tega ni bila sposobna storiti, kljub večletnim naporom, kot smo danes slišali. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je 14. člen ustave dovolj jasen in daje pomembno vsebino temu, o čemer danes govorimo. In ker gre posledično za vprašanje človekovih pravic, je več ali manj jasno vodilo. Ne nazadnje je bila tudi praksa v Republiki Sloveniji takšna, da se k reševanju pristopi celovito. Za to pa je s svojo politiko pristojna v prvi vrsti Vlada Republike Slovenije in po zagotovilih predstavnice na matičnem delovnem telesu smo tudi v Slovenski nacionalni stranki dali prednost vladnemu zakonu, ki naj bi se že pripravljal. Me pa vsekakor moti ignorantski odnos ministra Drobniča, pa ne le do vprašanja istospolno usmerjenih. Žalostno je, da ministra, ki je pristojen za to področje, na delovnem telesu v državnem zboru ni bilo, da ga ni pri obravnavi pomembnih socialnih tem ter da so stališča vlade pogostokrat nejasna, če si predstavniki vlade sploh lahko ali si upajo zavzeti stališče. Upamo, da se pri novi vladi ne bo ponovila stara zgodba o vehementnosti brez meja pri upoštevanju dejanskega stanja in družbenih potreb. Ne nazadnje je pravo po mnenju Slovenske nacionalne stranke skupek norm, ki živi z družbo in za družbo. Družba se razvija. Nekaj, kar je bilo včeraj nenormalno, je danes dovoljeno in morda bo jutri sprejeto kot nekaj povsem običajnega. Lahko pa pod novo politiko dobi celo status prepovedanega. In za konec bom zaključila še z besedico o samem zakonu. Zakon je, vsaj takšno je tudi mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora, v veliki premeri prepis zakona o zakonski zvezi. Ob tem seveda želim opozoriti tudi na institut zakonske zveze, katerega cilj je snovanja družine. Gre torej za razmerje med starši in otroki, ki uživa posebno varstvo države. Če želimo zakonski zvezi dati novo dimenzijo, bo to moralo slej ko prej odpreti vprašanje redefiniranja družine. Tu pa se vprašam, ali Slovenija to v danem trenutku resnično potrebuje. In samo stavek še za konec. Še enkrat bi želela poudariti, da gre za pravice in obveznosti v tem kontekstu je tudi nezdravo in neetično primerjanje registracije istospolnih partnerjev z registracijo avtomobila. Hvala lepa.
Hvala za podajo stališča. Ne morem pa reči hvala, da ste se držali predvidenega časa. Prehajamo na predstavitev stališča poslanske skupine DeSUS. Kolega Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa in dober dan. Problema, ki je resen, smo se skušali v DeSUS-u resno in temeljito lotiti. Jaz bom predstavil, kakšno je naše stališče. Predvsem se pa bojimo, da gre za zamudništvo, da teče prav ta trenutek še zmeraj čas zamujenih priložnosti. Prva je bila zamujena takrat, ko je bilo dovolj soglasja, ko je bilo tudi dovolj moči, pa je zmanjkalo volje in ta zakon, ki je danes v procesu sprejemanja, ni bil sprejet. V tem lahko samo objokujemo in obžalujemo, ne da bi iskali posebej krivce sedaj za to. Drugič, obžalujemo, ker se nam zdi, da tako, kot sedaj tečejo razprave in kakor je to teklo po delovnih telesih in na drugih delovnih sestankih, ta zakon nima velike možnosti, da bi bil sprejet, čeprav bi bilo potrebno, da bi bil sprejet. Obžalujemo, ker nov zakon, ki se nakazuje, znižuje, bistveno znižuje raven zaščite za istospolne z ozirom na to, kar je sedaj v proceduri. Ta predlog, ki je v proceduri, je doživel nekaj zavrnitev, zavrnitev vlade, doživel je zavrnitev matičnega delovnega telesa, večinsko, doživel je zavrnitev v večini vladne koalicije. In naj mimogrede omenim, da ni bilo nobenega discipliniranja gospoda Janeza Janše, vsaj DeSUS-ove skupine ne, niti poskusa ni bilo, da bi nas kdo discipliniral. Najbrž zato, ker te volje vlada nima, da bi koga disciplinirala ali pa morebiti zato, ker ve, da se DeSUS-ove skupine ne da disciplinirati. Nekateri pa predlog, ki je v proceduri, podpiramo in DeSUS-ova skupina je ta, ki ga podpira takšnega, kakršen je predlagan. Tega ne razumemo kot privilegiranje kakšne posamezne družbene skupine, pač pa kot odpravo diskriminacije, ki je sedaj več kot očitna. Naj mimogrede spomnim, da je ena izmed evropskih držav, ko je sprejemala tovrstni zakon, zakon naslovila kot zakon o odpravi diskriminacije istospolnih skupnosti. V DeSUS-u se tudi sicer zavzemamo za to, da bi relativno visoka in gosta mreža socialnega in zdravstvenega in drugega varstva bila ohranjena. Zavzemamo se za to, da bi bila, če je možno, tudi na posamičnih področjih še izboljšana in zavzemamo se za to, kar smo si zapisali v ustavo, da bi bili pravna država. Pravna država pa skrbi za to, da področja, ki so podnormirana, regulira. In sedaj imamo eno izmed možnosti, da to, kar je podnormirano, popravimo. Sodimo, da je treba k temu problemu pristopiti afirmativno, pozitivno, da je treba biti, če bi bilo dano, da se bo zakon res sprejel, ponosen na to in da ni treba biti zadovoljen, če bomo zgolj nekaj sprejeli, tudi če tisti, za katere najbolj gre, tega ne sprejmejo ali pa celo zavračajo. Čeprav je vlada proti, čeprav je matično delovno telo proti, v poslanski skupini DeSUS ne bomo podprli predloga, ki ga je predlagalo matično delovno telo in podpiramo predlog, ki je v proceduri. Hvala lepa.
Hvala za podano stališče. K besedi vabim predstavnico poslanske skupine SDS, gospo Evo Irgl, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona skupine poslancev o istospolni partnerski zvezi se vsebinsko ne razlikuje od predloga zakona o istospolni partnerski zvezi, ki ga je sedanja vlada umaknila iz zakonodajnega postopka, in sicer z namenom priprave novega predloga zakona, ki bo urejal isto družbeno razmerje. Predlagatelji zakona o istospolni partnerski zvezi navajajo, da je prvi in temeljni cilj zakona ureditev pravnega položaja istospolnih partnerskih zvez. Obenem navajajo, da so pri urejanju pravnega položaja partnerskih zvez poleg pravno sistemskih okvirov upoštevali tudi družbene okoliščine v slovenskem prostoru. Predlagatelji navajajo, da istospolne partnerske zveze ne izenačujejo z zakonsko zvezo kot življenjsko skupnostjo niti v simboličnem niti v formalnem pogledu, potrebno pa je pripomniti, da določbe v predlogu zakona vendarle sledijo določbam zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki obravnavajo družino kot osnovno vrednoto današnje družbe in jo v tem pogledu tudi izenačujejo z zakonsko zvezo moža in žene. Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih je napisan zato, da ščiti otroke, ki predstavljajo najšibkejši člen družbe in je ne nenazadnje njih odvisna sama prihodnost družbe in države. Prvenstveni namen zakonodaje, ki ureja zakonsko zvezo in družinska razmerja, ni v urejanju odnosov med možem in ženo, zakon jima namreč nalaga vrsto dolžnosti in nalog, vse pretežno v imenu zaščite otroka. Že ustava Republike Slovenije določa, da otroci uživajo posebno varstvo in skrb, pri čemer tudi človekove pravice in temeljne svoboščine uživajo otroci v skladu s starostjo in zrelostjo. Pravno regulirano področje zakonske zveze in zunajzakonske skupnosti je v ustavi Republike Slovenije zapisana človekova pravica in vitalno interesno področje države. Vrednostno gledano istospolna zveza takšnega značaja nima, ker v današnji družbi ni konsenza, da je lahko tudi istospolna skupnost primerno okolje za razvoj in vzgojo otrok. Družbeno sprejeto mnenje je namreč, da je za otroka najbolje, da živi v urejeni družinski skupnosti matere in očeta, ki jo mora za to država spodbujati in podpirati s primernimi ukrepi na normativni ravni. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo, da je obstoj istospolnih zvez družbeno dejstvo in zato kljub povedanemu podpiramo odločitev, da se to področje normativno uredi, saj želimo s tem olajšati družbeni položaj istospolno usmerjenih, čeprav lahko vse probleme, s katerimi se srečujejo že sedaj po veljavni zakonodaji, medsebojno pogodbeno uredijo. V poslanski skupini SDS tudi menimo, da bi bilo za zasledovanje cilja po olajšanju družbenega življenja istospolno usmerjenih dovolj, če se istospolnim partnericam in partnerjem omogoči registracija njune skupnosti, saj smo kot že povedano, absolutno proti temu, da se istospolne zveze karkoli enačijo z zakonsko skupnostjo oseb različnih spolov. Z registracijo istospolne skupnosti bi tako v celoti rešili zaplete, s katerimi se srečujejo istospolni partnerji in ki so najbolj izraziti na premoženjsko pravnem področju. Iz današnjih razprav pa je bilo tudi očitno, da so nekateri oziroma nekatere zelo fascinirane nad tako imenovano vso prisotnostjo gospoda Janeza Janše. Mi se seveda tega zelo veselimo. Na vsem odborih in komisijah pa je vendarle bilo povedano, na vseh odborih, ki so pristojni za obravnavanje te tematike, se je namreč pojavljalo eno in isto vprašanje, ki ni dobilo odgovora, in sicer, kako je mogoče, da prejšnji vladi pod vodstvom Antona Ropa v osmih letih usklajevanja z nevladnimi organizacijami ni uspelo tega zakona sprejeti. Dejstvo je, da ste imeli večino, pa tega niste znali izkoristiti. Zato lahko tudi logično zaključimo, da si tega niste niti želeli in je šlo zgolj za sprenevedanje. Nerealno in smešno bi bilo pričakovati, da bo sedanja vlada to storila v prvih mesecih nastopa svojega mandata, še posebej, ker vam, prejšnji koaliciji in pa vladi, pod vodstvom gospoda Antona Ropa, to v osmih letih ni uspelo. Zdajšnja vlada ima dejansko željo urediti to področje, sodelovati z nevladnimi organizacijami, vendar morajo le-te izvleči figo iz žepa ter dejansko nastopati v prid predloga vlade, če res želijo rešiti ta problem. Vlada želi to storiti na način, ki velja v večini evropskih držav, kjer to področje urejajo z registracijo istospolnih partnerskih zvez, z izjemo Belgije in Nizozemske, kjer pa se že kažejo negativni trendi včasih morda prevelike liberalnosti, kot je pred časom za Sobotno prilogo [[opozorilni znak za konec]] povedal znan nizozemski analitik Paul Scheffer. Morda pa si aktivisti istospolno usmerjenih želijo pravno urediti to področje zato, ker bi državna regulativa homoseksualnost vzpostavila kot sprejemljivo in jo na nek način potrdila. Predlog zakona o istospolni partnerski skupnosti vlada Republike Slovenije že pripravlja. Zato v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo sklep, ki ga je sprejelo matično delovno telo, in sicer, da zakon o istospolni partnerski zvezi ni primeren [[...]]
Kolegica Irgl, prosim, da zaključite, sicer bom prisiljen vam izklopiti mikrofon.
[[...]]za nadaljnjo obravnavo. Najlepša hvala.
Hvala. Izgleda, da so danes vse poslanske skupine, z izjemo ene ali dveh, zelo zgovorne. Prehajamo na predstavitev stališča poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Gospa Majda Širca, izvolite.
Res je, družba s svojimi principi in vrednostnimi pogledi se spreminja. Tako senzibilne teme, kot so istospolne partnerske zveze, potrebujejo čas. To ugotavljate vsi danes, tudi tisti, ki temu času še niste kos. Potrebujejo mnogo časa. In dokaz za to je prav ta zakon. Od prvih plahih artikulacij gejev in lezbijk, od prvih javnih izražanj teoretskih misli, razprav in različnih dogodkov, od festivalov, prireditev, tiska in podobno, je minilo več kot deset let oziroma sedem, kot navajate danes - minilo je dvajset let in še več, kar dobro veste vsi, ki sledite tej tematiki. Še posebej najbrž dobro vedo tisti, ki nameravate iz tega zaključiti magisterij in to materijo obdelovati tudi z drugih vidikov.
Gospa Širca, ta trenutek sem vas dolžan prekiniti. Prosim, če iz svojega govora oziroma predstavitve stališč poslanskega kluba Liberalne demokracije ne grozite poslankam in poslancem, ki opravljajo magistrske naloge. Naslednjič, ko si boste privoščili tak kiks oziroma zlonamerno dejstvo, vas bom nagnal z govornice.
[[...]]mnenju na naš zakon zapisala, da "nismo navedli družbenih okoliščin," citiram, "v slovenskem prostoru" in da "nismo predložili raziskav oziroma strokovnih podlag, ki bi opravičevale ta zakon." Spoštovana vlada! Kaj nam očita civilna družba? Kaj nam danes očitate vi in kaj si običajno očitamo sami? Prav to, da je urejanje te materije trajalo tako dolgo časa in da je mehčanje tega prostora trajalo toliko časa. Ampak v tem času, ki je bil mnogokrat podvržen tudi nedvomnim in jasnim pritiskom kakšnega referenduma, v tem času se je naš zakon, z marsičim obremenjen, in tudi naš celoten prostor, ki je obremenjen z marsičim, mehčal, analiziral, odprto razpravljal in strokovno utemeljeval tudi vprašanja pravne ureditve istospolnih usmerjenih. Katere strokovne podlage in kabinetne študije naj bi predložili ob vsem, kar zahteva vlada, kar je v več desetletjih predložilo življenje. Literatura ne more biti zgolj omejena na poročevalca državnega zbora in na Uradni list ali kaj drugega, da ne rečem družino. Odprta družba, družboslovni raziskovalci in drugi gibalci razvoja pa tudi odprt pogled na svet niza tako imenovane vaše družbene okoliščine, ki jih pogrešate oziroma ne prepoznate tudi v obrazložitvi zakona. Velja prebrati resolucijo, s katero so še zadnjič nevladne organizacije na obeh odborih izrazile podporo temu zakonu. Velja preučiti vsa priporočila Evropske unije in sprejete resolucije, preveriti, kakšno stopnjo konsenza so na to temo dosegle države, ki v Evropski uniji veljajo za trdne zagovornice družine, a kljub temu širijo pravice tudi na tiste, ki zaradi takšnih in drugačnih osebnih okoliščin želijo živeti drugače, kot morebiti veleva tradicija. Evropska poslanka, ki sem jo prej omenila, na obisku v Sloveniji se je prav čudila, da pri nas najvišji predstavniki politike menijo, da je homoseksualnost bolezen, ki naj bi jo urejalo ministrstvo za zdravje. Naj še povemo, v poslanski skupini smo zadovoljni s pripombami, ki jih je predlagala zakonodajno-pravna služba. Predlogi pomenijo dobrodošlo nomotehnično opozorilo, precej redakcijskih vprašanj bi z njimi popravili in zagotovo bi bil z upoštevanjem njihovih nasvetov zakon še boljši, kot je. Kajti vemo, in še zadnjič povem, zakon je bil plod številnih turbolenc prilagajanj in popravkov, zato bi mu končna redakcija koristila. Konec koncev v pravnem smislu materija ni enostavna in upam, da se tega zavedajo tudi novi pisci zakona, ne glede na to, da so ga spisali v kratkih božičnih praznikih. In prav to nam je žal, da ne moremo na današnji dan in v teh trenutkih soočiti enega in drugega predloga in preučiti, kateri je boljši. Na ta način smo prisiljeni, da obči konsenz podredimo pravzaprav diktatu koalicije.
Hvala za stališče Liberalne demokracije. Ob tem obveščam, da ne bom dopuščal, da se centralna govornica v plenarni sobi državnega zbora izkorišča za izvajanje pritiskov in posrednih groženj na poslanke oziroma poslance, zato prosim, da si tega nikoli več, gospa Širca, ne dovolite. Nadaljujemo s predstavitvijo stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Kolegica mag. Majda Potrata.
Spoštovane poslanke in poslanci. Izkoriščam še zadnjo priložnost in vam skušam posredovati stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov o predlogu zakona o istospolni partnerski zvezi kot primerni podlagi za ureditev položaja istospolno usmerjenih. Prve pobude za ureditev pravnega položaja istospolnih partnerstev segajo v začetek 90-ih, prvi osnutek zakona pa v leto 1999. O njem so se civilnodružbena gibanja izrekla kot o neustrezni podlagi, saj je urejal le nekatera vprašanja medsebojnih premoženjskih razmerij dodatno stigmatiziral partnersko zvezo in ni rešil vprašanje socialnih pravic in dolžnosti, ki so temeljna pri izenačevanju možnosti za uveljavljanje pravic in udejanjenje enakosti pred zakonom. Kaže, da gre v to smer nov vladni predlog. V poslanski skupini menimo, da je podlaga za uresničevanje pravic istospolno usmerjenih slovenska ustava. Pri tem naj spomnim na 15. člen, ki določa, da se človekove pravice in temeljne svoboščine uresničujejo neposredno in na podlagi ustave in tudi, da so človekove pravice in temeljne svoboščine omejene samo s pravicami drugih in v primerih, ki jih določa ta ustava. Če enakosti pred zakonom ni možno uresničevati neposredno z uporabo ustavnih določb, je seveda nujno to zagotoviti s posebnim zakonom. Zato se je poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov skupaj z LDS-om odločila vložiti v zakonodajni postopek obravnavani predlog zakona po tem, ko se mu je zdajšnja vlada odpovedala, pa čeprav je v prvi obravnavi dobil podporo tudi dveh zdajšnjih koalicijskih partneric. Minimo namreč, da je življenjska skupnost dveh oseb istega spola realen pojav, ki zato, če bodo z zakonom odstranjene ovire, s katerimi se srečujejo v vsakdanjem življenju, ne bo ogrožala zakonske zveze moža in žene. Civilnodružbena gibanja in posamezniki so že dlje časa opozarjali, da so v neenakopravnem položaju, ker nimajo možnosti uresničevanja in uveljavljenja pravic kot posamezniki v primeru smrti, bolezni, dedovanja, državljanstva, zdravstvenega varstva, uveljavljanja olajšav in socialnih pravic. Zato je temeljni cilj predloga ureditev pravnega položaja istospolnih partnerskih zvez. Zakon ne odpravlja razlik med heteroseksualnimi in istospolnimi zvezami in ne izenačuje obeh zvez niti v simboličnem, niti v formalnem pogledu. Istospolna partnerska zveza jamči le določene pravice, ki izhajajo iz medsebojnega razmerja med partnerjema, ne pa pravic iz družinskih razmerij v odnosu do otrok, prav tako ne daje pravice do posvojitve otroka. V naši poslanski skupini obžalujemo, da se je usklajevanje besedila predloga zakona v prejšnjem mandatu tako zavleklo, da je bila opravljena samo razprava in zakona ni bilo mogoče sprejeti. Marsikdo, ki je spremljal dogajanje samo občasno, nima predstave o tem, katera vprašanja se s predlogom zakona urejajo. Pomisleki najpogosteje rastejo iz predsodkov do istospolno usmerjenih in se razraščajo v strah pred širitvijo skupine istospolno usmerjenih. Tudi zatrjevanje, da bodo zaradi ureditve njihovega položaja prikrajšane druge skupine ljudi, zlasti družine, je pretirano. Zato poudarjamo, da zakon ne ogroža nikogar in tudi ne želi spreminjati ustaljenih vrednot, omogoča samo pravico do izbire partnerja za skupnost, v kateri bo posameznik lahko uresničil in zadovoljil svojo potrebo po pripadnosti, zaupnosti in pomoči. Problema pravne praznine za skupino istospolno usmerjenih se v Združeni listi socialnih demokratov zavedamo že dolgo. Zato smo tudi na strankinem kongresu v Kopru leta 2001 sprejeli sklep, da se bomo trudili za zakonsko ureditev njihovega položaja. Žal, kot je videti, nismo prišli do konca. Ker bi želela ob koncu opozoriti samo na to, da je uresničevanje osebne izbire temeljna pravica in da z ustanovitvijo ali sklenitvijo istospolne partnerske zveze ni kršena svoboda nikogar drugega, vas vnovič, spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci vabim, da ne podprete sklepa matičnega delovnega telesa in daste temu zakonskemu zakonskemu predlogu možnost, da je sprejet. Hvala.
Hvala vam. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločili danes v okviru glasovanj pol ure po končani 6. točki dnevnega reda oziroma najkasneje v času, določenim za glasovanje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA - skrajšani postopek. S tem vas opozarjam, da sta za skupni čas razprave predvideni 2 uri in 27 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada RS, zato besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Predstavnik vlade, minister za notranje zadeve Dragutin Mate, imate svoj čas. Izvolite.
Jaz bi želel na kratko podati še par [[...]]
Se opravičujem, prosim vas, če stopite za centralno govornico.
Želel bi še dodatno obrazložiti predlog, ki ga je podala vlada v zvezi z zakonom, spremembami in dopolnitvami zakona o varnosti cestnega prometa. Po teh uvodnih zapletih se opravičujem. Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Želel bi podati še nekaj dodatnih obrazložitev k samemu predlogu, ki je šel skozi matična telesa. Bistvenih je nekaj sprememb. Predvsem gre za spremembo uporabe nalepk, ki so se do sedaj uporabljale pri registraciji motornih in priklopnih vozil v RS. Pri tem smo na ministrstvu in na vladi ocenili, da so te nalepke nepotrebne in povzročajo dodatne stroške državljanom ter da lahko učinkovito nadziramo in vzpostavljamo sistem registracije motornih in osebnih vozil v Sloveniji samo s prometnim dovoljenjem. Dosedanja prometna dovoljenja so namreč določala samo lastništvo vozila, s spremembami pa bomo dosegli to, da bodo ta dovoljenja hkrati določala tudi, do kdaj je vozilo registrirano in pa dokazovale bodo tudi vse ostale potrebne elemente, ki bodo govorili o tem, da so plačana cestnina in druge dajatve, ki so potrebne v zvezi s tem. Če podam kratko analizo cen, ki se s tem spreminjajo. Današnja cena nalepke je 1475 tolarjev. Celoten postopek za izdajo nalepke stane v državi v tem trenutku 2579 tolarjev. S spremembo zakonodaje bo podaljšanje vozniškega dovoljenja državljana stalo 1360 tolarjev. S tem bo vsak državljan pri vsaki registraciji prihranil 1219 tolarjev, hkrati bo pa potrebno seveda ob spremembi zakona nadomestiti dosedanja prometna dovoljenja z novimi prometnimi dovoljenji. To se ne bo zgodilo takoj, dogajalo se bo postopoma, počasi. Ko bo preteklo dovoljenje oziroma registracija, ki je opravljena z nalepko in ob ponovni registraciji bo vsak državljan dobil novo prometno dovoljenje. To dovoljenje bo stalo samo 285 tolarjev, tako da bodo stroški še vedno bistveno nižji, kot so bili do sedaj. Če podan še eno oceno. Registracija novega vozila danes v tem trenutku v Sloveniji stane 10.571 tolarjev, s spremembo zakona bo seveda ta registracija stala samo 7.992 tolarjev in gre za prihranek državljanov za 2579 tolarjev. V Sloveniji je na letnem nivoju registriranih približno 95.000 vozil in pri tem lahko vidimo, za koliko bodo državljani lahko prihranili. Druga pomembna sprememba, ki jo zakon uvaja in je posledica seveda predloga odprave nalepk, so registrske tablice. Registrske tablice, oblika in vsebina tablice je bila že do sedaj določena z zakonom, potrjena v prejšnjem sklicu državnega zbora. Zaradi odprave nalepke je bilo potrebno tudi v teh členih spremeniti določene člene, ki govorijo o uporabi nalepke na tablici. Tako ne bo v bodoče na tablici nobenih nalepk, razen oznake države, številk, črk in pa grba Republike Slovenije. Glede predlogov, ki so bili podani v razpravah v parlamentu na matičnih telesih in o katerih se je vlada že opredelila, bi želel podati še dve dodatni obrazložitvi glede koncesij. Novela zakona predvideva ukinjanje koncesij na področju dejavnosti za usposabljanje kandidatov za voznike motornih vozil, se pravi preprosto za avtošole. Menimo, da je ta predlog zelo dober, predvsem zaradi tega, ker lahko prosti trg primerno uravnava ceno, ki se bo na trgu izoblikovala in bo takšna, kot je najbolj primerna in ni primerno, da se država umeša v to. Druga koncesija, ki se odpravlja, je pa koncesija za opravljanje tehničnih pregledov motornih in priklopnih vozil. Menimo, da koncesija ni potrebna, zakon dovolj natančno določa standarde in [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]po katerih mora neka organizacija delovati in seveda država mora preverjati, če ta organizacija izpolnjuje te kriterije. Če jih izpolnjuje, jim dodeli vsa soglasja, s katerimi lahko to dejavnost opravlja, hkrati pa če ni koncesije, so stroški bistveno manjši in bolj enostavni. Hvala lepa.
Hvala vam minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko javno upravo in pravosodje je na 4. redni seji 9. marca kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa, ki ga je državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da je temeljni cilj predloga zakona poenostaviti postopke registracije vozil in jih približati državljanov. Za uresničitev tega cilja predlagajo ukinitev prometne nalepke, kar bo zmanjšalo stroške državljanov in države. Vlada se je za to spremembo odločila tudi ker prometna nalepka s strani uporabnikov ni bila pozitivno sprejeta, saj je povzročila nepotrebne stroške. Ob tem je predstavnik predlagatelja posebej poudaril, da direktive Evropske unije na tem področju ne zahtevajo prometne nalepke, ampak le tako imenovani registracijski dokument vozila. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je poudarila, da se je njihova služba v pisnem mnenju osredotočila predvsem na predlagane rešitve 4. člena, ki se nanašajo na spremembo načina izbire izvajalca za opravljanje dejavnosti usposabljanja voznikov motornih vozil. Opozorila je, da se je že na načelni ravni zastavilo vprašanje utemeljenosti uporabe instituta koncesije pri normativnem urejanju. Navedla pa je tudi argumente, zaradi katerih bi se opravljanje dejavnosti pod pogoji javne službe lahko tudi ohranilo. Smiselno enake pripombe je imela tudi pri 14. členu predloga zakona. V razpravi so članice in člani odbora največ časa namenili temeljni spremembi predloga zakona, ki se nanaša na ukinitev prometne nalepke, ter rešitvam o načinu izbire izvajalcev za opravljanje dejavnosti usposabljanja voznikov in dejavnosti tehničnih pregledov motornih vozil. Nekateri člani so izrazili pomisleke in zastavili vprašanja, kot so: ali bo registracija vozila pod novimi pogoji res cenejša in enostavnejša, ali je predlagatelj pri oceni stroškov upošteval tudi možnost morebitnih odškodnin, koliko je že naročenih nalepk, koliko bodo stala nova prometna dovoljenja in kako bo urejeno prehodno obdobje. Drugi člani odbora pa so menili, da so bile nalepke uvedene neutemeljeno, saj so podražile registracijske postopke in predstavljajo dodatno breme za državljane. Zato so pohvalili vlado, da se je odzvala na probleme, ki jih v praksi povzroča zelo birokratski postopek registracije vozila, in predlagala odpravo nalepke. Člani odbora smo glede na pripombe zakonodajno-pravne službe v nadaljevanju razprave izpostavili tudi vprašanje utemeljenosti instituta koncesije pri normativnem urejanju dejavnosti usposabljanja kandidatov za voznike motornih vozil in tehničnih pregledov vozil. Ker iz zakonskega besedila izhaja, da si koncesijo lahko pridobi vsak subjekt, ki izpolnjuje predpisane pogoje, so člani odbora menili, da je institut koncesije v tem primeru neutemeljen, saj bi javni razpisi le zapletali postopke izbire izvajalcev. Zato je član odbora, gospod Kovačič, odboru predlagal v sprejem amandma, s katerim bi na to področje vpeljali svobodno gospodarsko pobudo. Predstavnik predlagatelja je izrazil podporo predlogu za amandma odbora in navedel tudi razloge, zaradi katerih ne podpira amandmaja poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 8. členu. Odbor torej ni sprejel amandmaja poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 8. členu, kot svoje pa je odbor sprejel amandmaje k 4., 7., 14., 16. in 17. členu. Odbor je glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel ter z vključitvijo sprejetih amandmajev v zakonski predlog določil besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila.
Hvala za podano poročilo. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. K besedi vabim predstavnika poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kolega Prevc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! V zvezi s sprejemanjem današnjega predloga, se pravi, zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa, je bilo predvsem s strani tistih, ki so pravzaprav ta zakon, ki je nekje vključeval te neprijetne avtomobilske nalepke, mnogokrat slišati, da je pravzaprav to populistična zadeva. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, naj bo populistična ali ne, dejstvo je, da prometne nalepke med ljudmi niso bile pravzaprav nikoli pozitivno sprejete, saj so povzročile predvsem nepotrebne stroške in pa nepotrebne birokratske postopke, saj smo bili mnogokrat deležni tudi tega, da pri kontroli registracije vozil policija ni bila zadovoljna s samo prometno nalepko, ampak je zahtevala tudi še dodatno prometno dovoljenje. Ker predlagane spremembe zakona prinašajo uresničevanje antibirokratskega programa, poenostavitev postopka registracije vozil ter zmanjšanje stroškov državljanov in ne nazadnje tudi države zaradi zmanjšanja števila postopkov bomo v Slovenski ljudski stranki predlog tega zakona vsekakor podprli. Hvala.
Hvala za stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. K besedi vabim gospoda Zagorca, da predstavi stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Kako slab je zakon o varnosti v cestnem prometu, ki je začel veljati 11.8.2004 in ga je po mojem prepričanju oziroma po našem prepričanju nekje v stanju obupa pripravil takratni notranji minister Bohinc, priča tudi dejstvo, da se v tem mandatu srečujemo že drugič s spremembami in dopolnitvami zakona o varnosti v cestnem prometu. Zakon, ki je pred nami, je zakon, ki mu je težko nasprotovati, pravzaprav slabša, kot je trenutni veljavni zakon, ne more biti nobena predlagana sprememba. Zakon, ki ga obravnavamo danes, prinaša nekatere dobrodošle spremembe predvsem na področju registracije vozil, tako imenovana ukinitev registracijskih nalepk, katerih uvedba je povzročila podražitev registracijskega postopka, saj vemo, da je bilo potrebno odšteti kar nekaj tisoč tolarjev [[v narekovajih]] "strokovnjakom", ki ti je to nalepko prilepil pa tudi sama nalepka ni bila zastonj. Z uvedbo nalepke so se podaljšale čakalne vrste pred registracijskimi okenci in povzročeni so bili dodatni stroški države. V Slovenski nacionalni stranki smo že takrat, ko se je nalepka uvajala, poudarjali, da takratna vlada želi okrasiti naša motorna vozila. Spraševali smo se tudi, ali ne bo morebiti čez mesec, dva ali tri uvedena že naslednja nalepka, ki jo bo minister Bohinc, takratni minister, uvedel, tista, ki bo izkazovala uporabo, ne vem, zimske opreme mogoče pri vozilu. Manjka nam mogoče še kakšna druga nalepka, pa bi bilo prednje vetrobransko steklo avtomobila popolnoma okrašeno. Vprašanje pa je, če se to dejansko tudi ne bi zgodilo, če ne bi prišlo do volitev in do spremembe vlade. Predlagana sprememba zakona poenostavlja postopke registracije motornih vozil. Po drugi strani je pa tudi potrebno povedati, da predvideva izdelavo novih registrskih tablic brez krajevnih oznak, kar je sigurno oziroma kar bo sigurno povezano z dodatnimi stroški za državo, pa verjetno tudi za same uporabnike, kajti dvomim, da bo cena registrske tablice ostala enaka. Po prepričanju Slovenske nacionalne stranke bi bilo bolj smotrno, če bi registrske tablice ostale take, kot so, tudi z oznako krajevne pristojnosti. Takšna rešitev bi po našem prepričanju bila cenejša pa tudi v Evropski uniji ni poenotenih kriterijev, kako naj registrska tablica izgleda. Vemo da, ima sosednja Avstrija kar nekaj vrst registrskih tablic, ampak na vsaki lahko zasledimo krajevno oznako, od kod oziroma kje je bilo motorno vozilo registrirano. Tudi predlagana rešitev glede oblikovanja cen dejavnosti avtošol je po našem prepričanju zgrešena, ker onemogoča konkurenčnost na trgu, kar je po našem prepričanju nedopustno, in, kot je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba, v neskladju z nekaterimi zakoni. Kot smo v Slovenski nacionalni stranki že pri prejšnji spremembi zakona, ki smo jo obravnavali pred dvema mesecema, povedali, pač obžalujemo, da vlada ne pripravi celostne spremembe zakona o varnosti v cestnem prometu, ki bi bila vsekakor nujno potrebna, kajti takšen zakon, kot je sedaj, je katastrofalno slab. Vendar, kot sem že poudaril na začetku predstavitve stališča Slovenske nacionalne stranke v zakonu o varnosti v cestnem prometu, se pravi zakona, ki ga danes obravnavamo, pač nobena sprememba ne more biti slabša od zakona, ki danes v Republiki Sloveniji velja, zato bomo v Slovenski nacionalni stranki spremembo zakona, kot jo predlagala vlada, podprli. Hvala lepa.
Hvala. K predstavitvi pa vabim poslansko skupino DeSUS, gospoda Vili Rezmana.
Hvala lepa. Iz doslej povedanega je jasno, da gre predvsem za dve stvari, gre za to, da se ukinejo nalepke, in gre za to, na kakšen način urediti pooblastila tistim, ki lahko usposabljajo potencialne voznike. Tudi v Desusovi poslanski skupini smo razmišljali o tem in imeli v samem postopku tudi nekaj pomislekov, ki so se nanašali zlasti na stroške in na način oddaje komisije oziroma določanja cene za storitev v procesu usposabljanja voznikov. Kasnejše nekatere rešitve so izboljšale uvodni predlog, tudi upoštevale nekatere naše pomisleke, zato generalno lahko rečemo, da je to zakon, ki je deležen naše podpore, zlasti nalepka, ki je pač bila slabo sprejeta. Zavoljo tega, ker tudi vlada oziroma njeni predstavniki obljubljajo, da bo pomenilo to spreminjanje samo spreminjanje na boljše in da nobena druga boniteta, ki je doslej veljala, ne bo izostala, se mi strinjamo, da ta zakon podpremo in da začne čim prej veljati, seveda ob upoštevanju zagotovila, da novi stroški, ki bi eventualno nastali zaradi zalog ali odškodninskih tožb, ne bi bili takšni, da bi bilo neracionalno sprejemati ta zakon; torej, če bi bile negativne in finančne posledice pretirane, potem bi to podporo tudi mi umaknili. Ker pa gre za to, da se v ničemer ne poslabša in da se v posamičnih delih izboljša to za uporabnike teh storitev, mi to podpiramo. Pri koncesiji gre za problem, ali sploh koncesija ali drugačen način podelitve in takrat, ko to še ni bilo v končni verziji predlagano, smo pač ocenjevali, da ni prav, da bi se kar preprosto podeljevalo vsem, in sicer na osnovi cene, ki bi jo določala državna uprava. Sedanji popravek, mislim, da 158. členu v drugem odstavku, to briše, zato je tudi to za nas postalo sprejemljivo in poslanska skupina DeSUS-a bo ta predlog z amandmaji vred podprla.
Hvala. K besedi vabim gospoda Dimitrija Kovačiča za predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa pomeni popravek nekaterih neustreznih rešitev, ki jih je dosedanji zakon urejal. Temeljni cilj predlaganih sprememb je poenostavitev postopkov registracije motornih vozil in te postopke približati državljanom, tako da bodo svoja vozila lahko registrirali na čim bolj enostaven način in na katerem koli upravnem območju v Sloveniji. Glede na to, da je ukinitev prometne nalepke vsaj s stališča zainteresirane javnosti najpomembnejša sprememba zakona, ki ga danes obravnavamo in sprejemamo, ni odveč o tem spregovoriti nekaj besed. Če se spomnite, je bila prometna nalepka kot dokazilo lastništva in tehnične ustreznosti motornega vozila zakonsko uvedena v času mandata prejšnje vlade. Ta tedanja novost je postopek registracije motornih vozil dodatno zapletla, časovno podaljšala in samo storitev tudi podražila. Javnost je zato uvedeno spremembo zelo odklonilno sprejela. Do danes ni še nihče resno in strokovno pojasnil in s tem dokazal ali vsaj argumentirano utemeljil upravičenost uvedbe prometne nalepke. Zato je vsekakor prav, da se je sedanja vlada odločila spremeniti neustrezno zakonsko določilo, ki ni ničesar koristnega prineslo, pač pa je povzročilo le nezadovoljstvo uporabnikov in tudi samih izvajalcev storitev registracije prometnih vozil. To nezadovoljstvo se ni kazalo zgolj zaradi povišanja cene storitev, pač pa tudi zaradi nepotrebne komplikacije postopkov. Ko ocenjujemo smotrnost predlaganih zakonskih sprememb in hkrati presojamo smisel prejšnje zakonske rešitve, hitro ugotovimo, da je uvedba prometne nalepke pred leti imela edini smisel zgolj v interesu podjetij, ki so postali izvajalec oziroma dobavitelj teh nalepk. Ko ugotavljamo, kako sta podjetji prišli do ekskluzivnega posla, potem se tudi ne moremo znebiti vtisa, da pridobitev posla ni bila čista, vsaj kar se tiče enega od teh podjetij, ki je posel dobilo, čeprav po razpisanih pogojih ni bilo najugodnejše. In potem je to podjetje že četrti dan po tem, ko je država z njim sklenila pogodbo, že dobavilo ogromno količino prometnih nalepk. To zelo jasno kaže na to, da je že vnaprej, preden je dobilo posel, vedelo, da bo izbrano in je zato še pred sklenitvijo ustrezne pogodbe pristopilo k realizaciji te pogodbe, ne glede na to, da pogodbe oziroma posla takrat sploh še ni bilo. Govorim seveda o podjetju Mirage, katerega lastnik si je iz tedaj majhne nepomembne firmice po pridobitvi posla, o katerem govorim, tako opomogel, da si je na elitni jadranski rivieri zgradil pravcati dvorec. O tej krasoti imam tudi nekaj slik, ki smo jo očitno plačevali vsi tisti, ki smo uporabljali to nalepko. In v ta dvorec, kot smo lahko iz nekaterih medijev zaznali, vrli podjetnik pogosto odhaja na službeni počitek in to kar s svojim težko prigaranim lastnim avionom ali helikopterjem. Ali je to bogastvo posledica prisesanja na državne jasli ali česar drugega, pa je mogoče z ustrezno revizijo zelo enostavno ugotoviti. Ob obravnavi predlaganega zakona na odboru za notranjo politiko so nekateri poslanci Liberalne demokracije in Združene liste nasprotovali predlagani ukinitvi prometne nalepke, češ da bo to lahko posledično povzročilo plačilo odškodnine, ki jo bo morala država plačati podjetjema, ki izdelujeta in dobavljata nalepke, saj naj bi država enostransko prekinila oziroma odpovedala pogodbo z obema podjetjema, v sami pogodbi pa takšna enostranska odpoved ni predvidena. Zato naj bi škodo, ki bi jo utrpela zaradi enostransko odpovedane pogodbe, in izgubljeni dobiček izterjala od države. Očitno obe stranki zelo dobro poznata določila sklenjenih pogodb in se zavedata tovrstne nevarnosti. Vendar pa to ne more biti razlog, da se dosedanja rešitev, ki je slaba in škodljiva, ne bi čim prej spremenila in popravila ne glede na morebitne odškodninske zahtevke podjetij, dosedanjih izdelovalk prometnih nalepk. Dejstvo je namreč, da je šlo za posel, ki je bil škodljiv za državo, zato bo potrebno ugotoviti, kdo je kriv oziroma odgovoren na strani države za sklenitev škodljivega posla, in zoper odgovorne mora sama država oziroma pristojni državni organ vložiti postopke izterjave za škodo, ki je bila državi zaradi škodljivega posla povzročena. Na ta način bo država tudi ustrezno kompenzirala morebitno plačilo pogodbene škode, ki bi jo morala plačati pogodbenima strankama zaradi predčasno prekinjenih pogodb. Zaradi tega, pa tudi zaradi tega, ker se v nekaterih drugih primerih racionalizira sama rešitev tudi glede spremembe koncesij za avtošole in tehnične preglede, bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke seveda ta predlog zakona podprla. Hvala.
Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Davorin Terčon. Izvolite, prosim.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predsedujoči! Gospod minister, lepo pozdravljeni! Ideja o uvedbi nalepk, s katero se označi rok veljavnosti tehničnega pregleda vozila, se je porodila na ministrstvu za notranje zadeve ob pripravi predloga zakon o varnosti v cestnem prometu za prvo obravnavo v drugi polovici leta 1994. Takrat je ministrstvo vodil minister Andrej Šter. Državi zbor je zakon obravnaval v zakonodajnem postopku v letih 1995-1998, ko je bil zakon tudi sprejet. Določbe, ki se nanašajo na nalepko, v vseh treh letih zakonodajnega postopka niso spreminjale. Ob idejo nalepke se ob sprejemanju zakona ni spotaknila nobena politična stranka. O pomanjkljivosti nalepke smo prvi opozorili prav v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije. Kritični smo bili zlasti do predpisa ministra, s katerim je določil obliko, vsebino in mesto lepljenja, cena nalepke je bila previsoka, vanjo je bila vključena tudi storitev registracijske organizacije, strinjali se nismo tudi z zaračunavanjem storitev za namestitev in odstranitev nalepke kot tudi nemenskosti uporabe nalepke, torej zgolj označitev tehnične brezhibnosti vozil. Sprva smo se celo zavzeli za ukinitev, na podlagi opozoril gospodarske zbornice Slovenije pa jo je pristojno ministrstvo s podporo naše in vseh ostalih parlamentarnih strank nadgradilo tako, da nalepka sedaj poleg tehnične brezhibnosti vozila izkazuje tudi plačano cestnino in obvezno avtomobilsko zavarovanje. Zaradi navedenega v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zavračamo namigovanja, da je do uvedbe nalepk prišlo na predlog Liberalne demokracije zaradi zagotavljanja finančnih koristi za ozko zainteresirano skupino. V Liberalni demokraciji smo v nadaljevanju vztrajali pri uvedbi preverjenega sistema, primerljivega, na primer, z Nemčijo in nekaterimi ostalimi evropskimi državami. Državni zbor Republike Slovenije je julija lani sprejel zakon o varnosti cestnega prometa, s katerim smo dosegli poenostavitev postopka, pocenitev stroškov izdelave, namestitev na tablice, združitev baze podatkov ministrstva za notranje zadeve in zavarovalnic, da bi se lahko nalepke pošiljale lastnikom na dom brez vsakoletnih obiskov upravnega organa oziroma pooblaščenih registracijskih organizacij, seveda, ko bi bili za to izpolnjeni pogoji, predvsem plačilo cestnine in obveznega zavarovanja. Vlado opozarjamo na lahkotnost, s katero se loteva prenove sistema registracije vozil. Nadgrajen in posodobljen sistem še ni niti zaživel, pa je nova vlada že pohitela z njegovo ukinitvijo, čeprav so pripravljeni že vsi podzakonski akti za njegovo izvrševanje. Uporabnikom bo tako onemogočeno, da bi lahko primerjali nove rešitve s sicer ne preveč domišljenimi in nepriljubljenimi prejšnjimi rešitvami. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se bomo pri glasovanju vzdržali. Slednje ne pomeni, da slepo vztrajamo na že omenjenem nemškem vzoru. Z veseljem bi podprli spremembe, ki bi uporabnikom prinesle prijazne novosti, nižje stroške, manj obiskov upravnih enot in registracijskih organizacij. Podprli bi tudi predlog vlade, če bi ta predlog podkrepila z zadostnimi strokovnimi ocenami, v čem je predlagana rešitev boljša in cenejša od nadgrajenega in ne do konca izpeljanega že obstoječega sistema. Hvala lepa.
Hvala vam. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov je zelo pozorno proučila predloge vlade za spremembe in dopolnitve zakona o varnosti cestnega prometa. Če so namreč nesporne njene ugotovitve, da bi bila uvedba nalepk ob registraciji motornega vozila nepotrebna in za državljane bolj zamudna in dražja, potem res ne more biti razloga, da se ukinitve teh nepotrebnih nalepk ne podpre. Poslanska skupina je odmislila utemeljitev, ki jo je na poslansko vprašanje v zvezi z uvedbo nalepk podal predsednik vlade. Če bi bilo namreč res, da so uvedbo nalepk spremljala ravnanja, ki imajo lahko tudi znake kaznivega dejanja, potem bi bil predsednik vlade prvi dolžan o tem vložiti kazensko ovadbo, ne pa govoriti državljanom prek govornice državnega zbora. To napako je popravil na matičnem delovnem telesu državni sekretar, ki se na izrecno vprašanje ni želel spustiti v kakršnekoli ocene ali insinuacije o krivdi posameznikov in njihovih morebitnih materialnih interesih za uvedbo nalepk. V Združeni listi socialnih demokratov zato sprejemamo na znanje, da naj bi bil edini razlog za njihovo ukinitev prihranek, ki bi bil s tem zagotovljen državljanom ob registraciji motornih vozil. Ta prihranek naj bi po trditvah vlade znašal od 934 do 1.219 tolarjev letno plus neprijetnosti in odprava izgube časa, ki jo odstranitev in namestitev nalepke povzroča. Spet dovolj razlogov za podporo, čeprav pa ne dovolj razlogov za tolikšno poudarjanje pomena tega zakona. Toda ob tem smo, ker se vprašanje nalepk vleče že sedem let in je pri njihovem uvajanju sodelovalo več ministrov iz različnih vladnih strank - minister Bohinc je to odločitev že prevzel - njihova argumentacija za uvedbo nalepk pa je bila prav tako vehementna, kot je sedaj za njihovo ukinitev, le želeli dobiti nekatera pojasnila, ki nam bi odstranila še zadnji dvom o dobronamernosti in korektnosti tega predloga. Nekaj odgovorov na naše vprašanje je bilo zadovoljivih, na nekih vprašanj pa odgovorov nismo dobili. Predstavniki vlade so priznali, da jim ni poznana niti približna ocena nove nalepke, ki bo morala biti uveljavljena po sprejemu zakona in bi bila pritrjena na prometni tablici. Nesporno bi bila enostavnejša in manjša. Če bi bila nalepka samo za polovico cenejša od sedanje, bi ves prihranek za državljane odpadel, tega ne vemo. Predstavniki vlade niso želeli komentirati možnosti in višine morebitnih odškodninskih zahtevkov sedanjih izdelovalcev nalepk. Priznali pa so, da seveda možnost odškodnine obstoja. Ta je razvidno tudi iz intervjujev z direktorji prizadetih firm v Večeru, kolikšna bo ob prihrankih za državljane nova obveznost države - torej, ni znano. Predstavniki vlade niso natančno odgovorili na vprašanje, koliko je že dobavljenih in koliko je še na zalogi nalepk pri proizvajalcih, kasneje so dali vedeti, da bi zamik ukinitve nalepk s prehodnimi naložbami morda rešil ta problem, vendar so odgovornost za to preložili na državni zbor. In končno, predlagatelji niso povedali, kako bodo usposobili za vodenje upravnega postopka pri izdaji in podaljšanju prometnega dovoljenja delavce pri prodajalcih vozil in koliko bo to stalo. Če to ne bo zagotovljeno, registracija motornih vozil tudi še naprej pri njih ne bo mogoča, kar bi bila ena od pridobitev novega zakona. Ob prihranku 934 tolarjev bodo za to pridobitev, ki bi jim prihranila mnogo časa, prikrajšani vsi kupci novih motornih vozil. Tako torej ostaja kar nekaj resnih vprašanj, na katere predlagatelj doslej ni dal jasnega odgovora. Dokler tega odgovora ne bo dal, obstojajo utemeljeni pomisleki, ali je predlagana vsebina zakona res vsestransko domišljena ali pa le navidezno prijazna do državljanov. Zato bomo po uveljavitvi zakona, v kar ne dvomimo, od vlade zahtevali jasno poročilo o navedenih vprašanjih. Hvala.
Hvala vam. Prehajamo na predstavitev naslednje poslanske skupine, to je Nove Slovenije. H govornici vabim poslanko Mojco Kucler Dolinar, izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav. Danes govorimo o predmetu, ki bi ga gotovo uvrstili na prva mesta prioritet, ki nam pomenijo veliko v vsakdanjem življenju. Po eni strani nam vozilo pomeni strošek, po drugi strani nujo, nekaterim tudi sredstvo za pridobivanje dohodka. Zato so še kako dobrodošle vsakršne spremembe zakonodaje, ki pocenijo in poenostavijo postopke v zvezi s tem. Poslanska skupina Nove Slovenije podpira predlagane spremembe in dopolnitve zakona o varnosti cestnega prometa. Prepričani smo, da je osnovna novost, to je odprava nalepk na motornih vozilih, utemeljena, saj jih nismo kritizirali le lastniki vozil, ki so nam povzročala dodatne stroške, čakanje na nalepko na od - in na lepljenje, temveč tudi s strani policistov, ki so ob pregledih morali v zvezi z vozilom opraviti dva postopka. Najprej pregled prometnega dovoljenja v zvezi z ugotovitvami lastništva in potem še kratek sprehod okoli vozila, stvar odločitve policista je bila za ali pred vozilom, in še pogled na nalepko. Seveda pa so predlaganih sprememb manj veseli tisti, ki so nalepke tiskali, sploh tisti, ki so delo dobili po skrajšanem postopku, domnevno mimo javnega razpisa. Pri nas smo mnenja, da z odpravo nalepk nikakor ne bomo posegli v osnovno iskazano funkcijo dokumentov, češ da je bil to na zunaj izkazni znak registracije. Morda je to res pomenilo takoj ob uvedbi nalepke, kasneje pa ne, saj je po izteku registracije nalepka ostane in šele pregled je tisti, ki je ugotovil, ali je registracija veljavna ali ne. Torej bo to funkcijo v bodoče lahko enako dobro opravljalo prometno dovoljenje, ki bo tako izkazovalo poleg podatkov o lastništvu tudi tehnično brezhibnost vozila, dokazilo za plačilo cestnine in dokazilo za plačano zavarovalnino. Enako kot doslej je tudi v predlagani spremembi določeno, da se prometno dovoljenje podaljša za čas veljavnosti tehničnega pregleda, plačane cestnine in zavarovanja. In če bo posameznik želel, bo lahko za novo vozilo za prve tri leta, ko ni potrebno opraviti tehničnega pregleda, zavarovanje plačal za vsa tri leta. Res pa je, da je kaj malo takih, ki se glede na sedanji način plačevanja zavarovalnine za to možnost odločijo in bo gotovo v bodoče potrebno še kaj urediti tudi na področju zavarovanja, da bo ta možnost v praksi zares zaživela in se bodo tudi zato zmanjšale čakalne vrste in pa čas pred okenci. K temu bo gotovo pripomogla tudi računalniška kompatibilnost med subjekti, ki sodelujejo v postopku registracije, in omogoča tudi elekotronsko registracijo, torej prometno dovoljenje pa bi prejeli po pošti. Tako bi se ognili situaciji, ki sem jo doživela v eni od ljubljanskih avtomobilskih hiš, ki se ukvarjajo z registracijo, ko sem morala potovati od okenca do okenca: najprej vpis tehnične brezhibnosti, potem plačilo cestnine in tretje okence plačilo zavarovanja. Po razpravi na matičnem delovnem telesu in dodatnih pojasnilih predstavnikov vlade na seji pa podpiramo tudi rešitev, da se odpravi predvideno podeljevanje koncesij glede avtošol in tehničnih pregledov, saj predpisi natančno določajo pogoje za opravljanje tovrstne dejavnosti in ne predvidevajo določitve dodatnih kriterijev. Predstavniki ministrstva so namreč pojasnili, da se zaradi določb obstoječega zakona soočajo z nesmiselno situacijo, ko na same razpisne pogoje niti ne morejo imeti vpliva, saj vsakdo, ki izpolnjuje zakonske pogoje, dobi dovoljenje za opravljanje dela. Naše stališče pa je, da na uvedbo kriterija po sistemu, kdo da več, zato da bo lahko opravljal tovrstno dejavnost, ne smemo niti pomisliti. Prepričani smo, da ob izpolnitvi zakonskih pogojev in podzakonskih pogojev prosta pobuda gospodarskih subjektov ne bo negativno vplivala na kakovost storitev. Pri Novi Sloveniji smo tudi sopodpisniki amandmaja, po katerem v bodoče cen avtošol ne bo več določala država, saj je prav, da cene prepustimo reguliranju na trgu. To je tudi korak k omejitvi vpisa in vpliva politike na delovanje slovenskih podjetij in pogojev vzpostavitve konkurence. Torej, poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla tako predlog zakona kakor tudi amandmaje.
S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bom vodil na podlagi pregleda amandmajev z dne 21.3.2005. Na klop ste dobili tudi uskladitveni amandma s strani vlade Republike Slovenije, zato v razpravo dajem 4. člen in amandma poslanskih skupin SDS, NSi in pa SLS. Kdo želi besedo okoli amandmaja? Kolega Tanko. Prosim, samo sekundo, bomo najprej naredili seznam. Zaenkrat imamo tri razpravljavce, prvi ima besedo kolega Tanko, prosim pa, da se držite vsebine amandmaja. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vse lepo pozdravljam, pozdravljam tudi gospoda ministra. Najprej moram povedati, da je ta zakon šolski primer delovanja večine preteklih vlad, saj nam na zelo nazoren način pokaže, kako birokratsko so delovali. Iz enega pravzaprav običajnega, za Evropsko unijo običajnega, dokumenta so naredili dva, ob tem podražili oziroma podvojili ceno postopka, na hitro uvedli nekaj dodatnega administrativnega dela, mimogrede pa se je oblast vtaknilia še potrjevanja tarif nekaterih storitev, recimo v tem primeru konkretno cen ur avtošol. Ta zakon oziroma predpis ni prvi, ki se ga je vlada lotila v prvih sto dneh, ki je že do sedaj odpravila nekatere omejitve, pri čemer je izrabila predvsem možnosti svojega informacijskega omrežja, recimo, tako je že racionaliziran postopek izdajo osebne izkaznice, pa tudi pomembna novost je, recimo, pri overitvah, ker se v državnem organu opravijo bistveno cenejše kot pri notarjih. Nova vlada se je torej odločila, da bo brez velikih besed in pompa racionalizirala in ocenila tako postopke kot tudi storitve in pristop je precej drugačen, kot je bil prej. V preteklosti se je veliko govorilo o odpravljanju antibirokratskih ovir, z veliko medijsko akcijo oziroma pompom se je pospremilo na pot celo nadministrstvo na tem področju, ki je pravzaprav imelo za glavno nalogo poenostavitev upravnih oziroma birokratskih postopkov. Vendar pa se je zakonodaja nekako neizmerno komplicirala in dražila storitve državljanom in gospodarskim družbam, ovirala in dušila celo zasebnike in celo to v primeru, ko niso opravljali javne službe, kot imamo to primer v tem zakonu, ko je vlada določala celo ceno storitev oziroma tarifo. Torej so te prejšnje vlade ravnale ravno nasprotno kot v napovedi in nadministrstvo je bilo več ali manj samo krinka za v enem primeru nerodnosti [[...]]
Kolega Tanko, se opravičujem, jaz iskreno prosim, če se držimo vsebin amandmaja, ki je pred nami in katerega predlagatelji so tri poslanske skupine. Prosim, če se držimo vsebine predlaganega amandmaja.
Včasih je treba tudi malo širše kakšno stvar obrazložiti, ne moreš tega odpraviti samo z enim stavkom.
Kolega Tanko, temu je namenjena predstavitev stališča poslanske skupine. Vaša poslanska skupina je stališče že predstavila, zato še enkrat prosim, da se držite vsebine amandmaja, kot nam veleva poslovnik in dosedanja pravila obnašanja v državnem zboru. Prosim.
Prosim, da bi podaljšali čas, ker v tem primeru ste vi govorili. No, kaj pomeni ta amandma oziroma ta sprememba, ki tako iritira opozicijo? To ne pomeni nič drugega, kot da se odpravljajo birokratske ovire, da se zmanjšuje število dokumentov, da se poenostavlja postopek. S tem amandmajem se prepušča določanje tarif, torej poslovne odločitve, tistim ponudnikom storitve, ki to storitev dejansko opravljajo, kar so v tem primeru avtošole. Pocenjujejo se storitve in odpravljajo nepotrebni stroški, tako za državljane kot tudi za državo, in navsezadnje se ukinjajo pravne podlage, ki omogočajo zaračunavanje nepotrebnih stroškov za nepotrebne storitve, od katerih se je denar stekal predvsem na izbrane zasebne račune. In če to kratko povzamem, če se je od vsake registracije, od vsakega registriranega vozila vzelo tisočaka, potem to na koncu kar veliko prinese. In navsezadnje to pomeni tudi možnost kaznovanja tistega, ki te nalepke nima. Rad bi še to povedal, da je bil ta dokument, nalepka, pomembnejši v določenem primeru od tehničnega pregleda, kajti nova vozila so bila tehničnih pregledov oproščena za tri leta, toda nalepko so pa v vsakem primeru morala imeti. Tako da je prav, da se te zadeve racionalizacijo in se tudi po tej plati omogoči državljanom, da jim država ne zaračunava nepotrebnih stroškov, bodisi pri pregledih bodisi pri tistem delu, kar je še dražje, to je pri kaznovanjih. Mislim, da je prav, da se vlada loti še drugih podobnih zadev na teh področjih, kajti državljani vse pretežko zaslužijo denar, da bi jim ga na tako brezobziren način jemali iz žepov za nepotrebne, umetno in umetelno uvedene birokratske postopke. In upam, da bomo kakšno podobno zakonodajo dobili v kratkem času tudi še na dnevni red. Vsekakor pa tako rešitev v zakonu kakor tudi amandma podpiram. Hvala lepa.
Prosil bi ostala dva prijavljena razpravljavca, da se držita vsebine predloga amandmaja, ki govori, da se drugi odstavek 158. člena zakona črta. Ravno v izogib nevšečnosti s podaljševanjem seje bom prebral drugi odstavek, če si ga razpravljavci niste - zato še enkrat prosim, da se držite vsebine amandmaja. Drugi odstavek se glasi: "Ne glede na določbo prejšnjega odstavka javni izobraževalni zavodi smejo opravljati dejavnosti usposabljanja kandidatov, če izpolnjujejo pogoje iz tega zakona in drugih predpisov na podlagi odločbe o vpisu v register avtošol." To je vsebina, ki jo spreminjamo. Lepo vas prosim, ne govorimo o vsem živem in mrtvem, kar je povezano z omenjenim zakonom in ne z amandmajem. Nadalje ima besedo gospod Kovačič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! Predlagani amandma k 4. členu, ki so ga vložile poslanske skupine Nove Slovenije, Ljudske stranke in Slovenske demokratske stranke, je posledice dejstva, da predlagani zakon ne predvideva več opravljanja dejavnosti avtošol kot javne službe. Pač pa sedaj po novem to dejavnost lahko opravlja vsakdo, ki izpolnjuje za to dejavnost predpisane pogoje. Predlagani zakon uvaja liberalizacijo pri podeljevanju pooblastil za opravljanje dejavnosti avtošol in tudi za tehnične preglede, tako da se pooblastilo za opravljanje teh dejavnosti podeli vsem ponudnikom, ki izpolnjujejo, kot sem povedal, predpisane pogoje. Zato je tudi logično, da za takšno dejavnost ni potrebno s strani države predpisovati cene oziroma tarife za to dejavnost, pač pa naj se cena na podlagi ponudbe in povpraševanja svobodno oblikuje na trgu. Verjamem, da bo ta sprememba omogočila večjo konkurenčnost med posameznimi zainteresiranimi izvajalci te dejavnosti avtošole in da bo odpiranje trga na tem do sedaj precej administrativno reguliranem področju vsekakor dobrodošla. Ob tej predlagani spremembi se lahko sprašujemo, kako pa bodo to spremembo sprejeli uporabniki teh storitev, torej vsi potencialni vozniki motornih vozil, ki se pripravljajo na pridobitev vozniškega dovoljenja. Verjamem, da si ti potencialni vozniki predvsem želijo kakovostno izobraževanje, ki jim bo omogočilo čim hitrejše in čim kakovostnejšo pridobitev znanja tako teoretičnega kot tudi praktičnega, da bodo potem na tej osnovi tudi sposobni uspešno končati vozniški izpit ter na tej podlagi pridobiti vozniško dovoljenje. Mislim, da je kvalitetna in hitra pridobitev znanja najpomembnejši motiv potencialnih voznikov, ki se bodo tako odločili za tisto avtošolo, ki jim bo njihova pričakovanja tudi v največji meri izpolnila. Če bodo smatrali, da je na trgu več šol, ki lahko zagotovijo tovrstne zahteve in pričakovanja ljudi, potem bodo na odločitev o izbiri vplivali tudi še kakšni drugi kriteriji, kot je na primer cena storitev, razdalja do kraja bivanja in podobno. In zato se bodo posamezne avtošole morale zelo in tudi stalno truditi, da bodo kvalitetno opravljale šolanje voznikov, da bodo imele čim bolj tehnično opremljene in dovolj velike zmogljivosti in ne nazadnje, da so njihove storitve tudi cenovno ugodne za vse uporabnike. Na ta način si bodo tisti, ki bodo sledili takšnemu načinu dela, pridobili v javnosti tudi ugled in s tem zagotovili široko tržno nišo, ki jim bo zagotavljala uspešno poslovanje, nekateri pa v tem konkurenčnem boju seveda tudi ne bodo uspeli in bodo morali svojo dejavnost zaradi tega opustiti. Gre torej za konkurenco, v kateri dobri uspevajo, slabi pa ne. To je za potrošnika, ki si želi kakovostno storitev, tudi seveda najpomembnejše. V poslanski skupini, kot sem že prej povedal, bomo tudi ta predlagani amandma podprli, kajti ta sprememba, ki je s tem amandmajem predlagana, prispeva k večji konkurenčnosti med potencialnimi izvajalci dejavnosti, avtošol, seveda pa bo večje konkurenčnosti deležna tudi storitev tehničnih pregledov oziroma tistih subjektov, ki se s to dejavnostjo ukvarjajo. Večja konkurenčnost, kot rečeno, pa običajno pripelje tudi do zniževanja cen in povečanja kakovosti storitev. Predlagani amandma ravno to, o čemer sem govoril, zagotavlja, zato mislim, da je prav, da ga sprejmemo, kot seveda tudi predlagani zakon v celoti, katerega glavni namen je sicer, kot sem že uvodoma povedal ta, da odpravlja prometno nalepko, kjer je pač prišlo do velike neumnosti in je bila ta nalepka uvedena predvsem zaradi interesa posameznikov, ki so si na ta način pridobili kar precej bogastva - ne rečem, da nezasluženega, ampak krivci za to sedijo v tistih strukturah, ki so takrat odločali o tej nalepki. [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]] [[...]]In tudi zato, pa tudi sicer je potrebno čim prej to zgodbo končati in ta zakon sprejeti. Hvala lepa.
Hvala. Če si lahko dovolim, lahko še hitreje končamo, če se odpoveste razpravam. Na vrsti je kolega Kokalj.
Spoštovani gospod podpredsednik! Moja razprava je oblikovana tako, kot so me učili v šoli: uvod, jedro in zaključek in v jedru bom govoril o amandmaju, v uvodu pa moram biti splošen, bom pa zelo kratek. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti v cestnem prometu je za vsakdanje življenje vsakega državljana eden najpomembnejših zakonov. Cesta, avtomobil, varnost, usklajenost in hkrati dostopnost vsakemu so ključni pojmi, ki zaznamujejo vsebino zakona. Da je zakon zelo pomemben, kaže tudi dejstvo, da se pogosto spreminja in dopolnjuje. Namen mora biti vedno izboljšava in življenjskost zakona ter seveda spoštovanje le tega. Predlagana sprememba se je od začetnega predloga do vsebine, ki jo imamo pred seboj, kar znatno spremenila, to kaže na občutljivost vsebine,ki jo zakon zajema. Spremembe, ki jih vsebuje tudi zadnji amandma so - upam, in tako tudi razumem - namenjene prav izboljševanju zakona v smeri večje življenjskosti, predvsem pa, upam, lažji dostopnosti do danes že osnovne življenjske potrebe prevoznega sredstva. Prav ta zadnja sprememba bo omogočila lažji, predvsem pa, upam, cenejši dostop do pridobitve vozniškega dovoljenja. Prevozno sredstvo je danes praktično že tako nujno kot vodovodni sistem. Brez tega si življenja v sedanji družbi ne moremo več predstavljati, zato je nujno nadaljevati proces, tudi s pomočjo druge zakonodaje, da bo dostopnost do osnovnega prevoznega sredstva postala sama po sebi umevna. Treba je zagotoviti, da bo vozniški izpit, o katerem pravzaprav posredno govori tudi ta amandma, avtomatsko dostopen pri 18. letih. Danes namreč ni, predvsem v družinah s slabšim socialnim statusom. Na tem področju imamo dobre izglede v nekaterih drugih državah, tudi sosednjih. Torej, predlaganim spremembam in tudi temu amandmaju bodo, upam, sledile še druge, tega in drugih zakonov, ki bodo onemogočale utrjevanje monopolov in povečevale čim širše in ugodnejše možnosti za dostop do osnovnih življenjskih dobrin, med katerimi je tudi dostopnost do varne uporabe prevoznih sredstev za vsakega državljana. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Naslednji in pa za enkrat zadnji med prijavljenimi je gospod Sok.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, kolegice poslanke in poslanci! V Novi Sloveniji bomo ta amandma podprli. V bistvu pomeni pa ta amandma velik poseg v organizacijo avtošol v Republiki Sloveniji. Mislim, da bo posledica tega amandmaja vidna šele v prihodnosti. Gre za to, da bo na tem področju sproščen trg. Se prvi, odvisna bo cena in vse, kar spada v ta okvir, od ponudbe in povpraševanja. V tem trenutku si nekako želim, da tisti, ki so danes na področju Slovenije ukvarjajo s temi avtošolami, ne bodo tega razumeli kot priložnost za dvig cen. Namreč, če pa bodo to zadevo razumeli na takšen način, potem sem prepričan, da ob tem, ko bo konkurenca sproščena, da bodo tisti, ki bodo na takšen način poskušali zaslužiti, da bodo v bistvu zaslužili na zelo kratek rok, ampak bodo na tem področju ob tej konkurenci preživeli tisti, ki bodo te storitve izvajali konkurenčno in pa tudi po konkurenčni ceni. Že v tem trenutku nekateri s strani države regulirano ceno razumejo tako, da mora biti to zgornji plafon in sploh v praksi ne razmišljajo, da pa bi lahko bila tudi cena nižja. Večina ponudnikov, kjerkoli gre za takšne regulacije, pač razmišlja na takšen način. Se pravi, to je cena, ki jo je država postavila. V resnici bi seveda, če bi imeli malo drugačno in bolj poslovno mentaliteto, morali razmišljati povsem drugače in mislim, da danes s to spremembo s tem vnosom deregulacije na to področje pravzaprav pristajamo oziroma uzakonjamo to poslovniško mentaliteto na področju delovanja slovenskih avtošol. Upam, da bo tudi ostala vsebina tega zakona v naši javnosti zelo dobro sprejeta, kajti to, kar je bilo uvedeno s to nalepko - da zaključim in da me ne bo predsedujoči opozarjal, da se odmikam od vsebine amandmaja - to, kar je bilo narejeno s to nalepko, je bilo v bistvu nepotrebno. Nepotrebno obremenjevanje denarnic lastnikov avtomobilov, kajti ta nalepka je res služila samo temu, da so naredili dve luknjici in pokazali, kdaj je bil avto registriran, še vedno pa si moral ob vsaki priložnosti policiji pokazati prometno dovoljenje. Cena za to nalepko je bila 2.579 tolarjev; lahko si izračunamo, ob množici avtomobilov, za kakšna sredstva je tu šlo. Zato pozdravljam to namero vlade in odločitev, da se je takoj na začetku mandata odločila ta nesmisel odpraviti. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Jerovšek, vzemite si čas.
Hvala lepa. Tudi sam se pridružujem predgovornikom pri podpori predloga, da se črta drugi odstavek 158. člena, ki določa etatistično normiranje cen za opravljanje usposabljanja pri avtošolah. Upam, da bodo dejansko na trgu začele delovati tržne zakonitosti, da bo konkurenca med avtošolami solidna in da bo to pomenilo racionalno ceno oziroma enostaven dostop do vozniškega dovoljenja. Sicer se pozno vključujem v to debato, ker nisem bil pozoren, so me pa v vmesnem času nekateri predstavniki manjših avtošol opozorili, da je prejšnja vlada na tem področju vnesla v zakon nekatere določbe, ki izredno protežirajo, privilegirajo nekatere velike avtošole. Mislim, da je to napaka, in ne razumem, zakaj se že do sedaj tega ni odpravilo. Zato mislim, da bo v kratkem treba tudi to odpraviti. Namreč, vse to, kar je na področju tega zakona v zvezi s tem storila prejšnja vlada, je šlo v smer polnjenja žepov nekaterih posvečenih oseb v tej državi, ki so si pridobile ogromno bogastvo. Zaradi tega me čudi, da poslanci strank, ki so danes v opoziciji, niso toliko smeli, da bi se ogradili od tega, kar so delali njihovi vladni predstavniki. Res je, da nekateri sedijo tudi v poslanskih klopeh [[...]]
Kolega Jerovšek, prosim, da to začudenje zadržite zase in nadaljujete o vsebini amandmaja.
Tako da je tudi ta člen eden tistih členov, ki normalizirajo situacijo po nenormalni situaciji, ki je nastala potem, ko je prejšnja vlada sprejela takšen zakon, ki je dejansko bil proti uporabnikom teh storitev in tudi proti vsem šoferjem avtomobilov, proti vsem, ki uporabljamo avtomobile, kar je danes dejansko nekaj obveznega, nujnega. In upam, da bo ta zakon o spremembah zakona in tudi črtanje tega člena prineslo pozitivne rezultate. Hvala lepa.
Hvala vam. Verjamem, da ste vsem nam polepšali dan. K besedi vabim še kolega Štebeta. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dopolnilo k predlogu sprememb zakona je prispevek k liberalizaciji in tudi demonopolizaciji trga storitev, pa tudi k zmanjšanju birokracije. Potreben pa bo nadzor izpolnjevanja in izvajanja pogojev, ki jih bodo morale avtošole izpolnjevati. Če bo prišlo do kakršnihkoli kartelnih dogovorov o cenah storitev, pa se poseže z ustreznim regulatorjem, poleg tega pa je potrebno stalno spremljanje in tudi sankcioniranje takih kršitev. To se pravi, tudi storitev avtošol gre v podobno smer, kot bo potrebno preregulirati celotno področje izobraževanja. Gre za osebno in privatno pobudo, gre za privatni kapital, ki bo omogočil, da bo na trgu storitev izobraževanja prišlo do ustreznih, upamo, konkurenčnih storitev in tudi cen. Moram pa se ozreti na celotno spremembo zakona, ker to danes še ni bilo povedano. Pravzaprav ta antibirokratski poseg v nekaj, kar ni potrebno in je v vseh računalnikih državne uprave ali policije, je pravzaprav priznanje, največje priznanje, da smo v informacijski družbi in da nekaj, kar je v računalnikih vsakega uradnika na upravnih enotah, ali pri izvajalcih tehničnih pregledov, ali pa so ti podatki na dosegu policije, se pravi v mobilni obliki, da je to vse danes prvi poseg te vlade, da na pravzaprav zelo očiten in praktičen način dokaže, da smo v Sloveniji eni prvih na svetu, ki ukinjamo nepotreben podatek v fizični obliki na vetrobranskem steklu avtomobila, ker so vsi ti podatki dostopni vsak trenutek potrebnim uradnim osebam, lahko bi bili pa tudi državljanom, če bi to odprli. In jaz sem vesel in upam, da bo to sprožilo tudi val sprememb v tako razvitih državah, kot so Združene države Amerike, Nemčija in druge države, kjer ljudje zaradi večdesetletne, bi rekel, prakse imeti nalepke ali na registrski tablici ali pa na vetrobranskem steklu menijo, da ob vseh računalnikih, ki so danes na svetu, da so te nalepke še vedno potrebne. To je bil res velik diskurs in nepriznavanje tega, da smo v informacijski družbi in da smo toliko investirali v informacijsko opremo. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim gospoda Davorina Terčona. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Torej, sam bi koncepiral moj nastop nekako tako kot kolega Kokalj in v osrednjem delu seveda bom se osredotočil na predlagani amandma. Rad bi pa kot vsi predgovorniki nekaj povedal tudi o zakonu v celoti, ker jim je bilo omogočeno. Torej, moram reči, da amandmaju ne nasprotujem in se mi zdi celo smiselno. Vsekakor je liberalizacija podeljevanja koncesij avtošolam dobrodošla predvsem z vidika stroškov, ki jih bodo bodoči uporabniki imeli, saj bodo trg, ponudba in povpraševanje sigurno, po moje, opravili svoje in predpostavljam, da se bo cena te storitve za uporabnika tudi znižala na tisto ceno, ki jo ponudba in povpraševanje določi. Seveda se ob tem postavlja verjetno vprašanje, kako zagotoviti kvalitetno delo v bodoče teh organizacij, ko bodo na to konkurirale, vendar sem prepričan, da bodo v ministrstvu s potrebnimi predpisi in kriteriji smelo to določili in da kvaliteta ne bo trpela in da bomo še v bodoče priča temu, da bomo imeli te izobraževalne institucije, ki bodo potrebno usposobile voznike oziroma udeležence v cestnem prometu. Tako se mi zdi ta rešitev v teh predlaganih spremembah pametna. Rad bi še nekaj rekel o zakonu v celot, tako kot vsi moji predhodniki. Mislim, da vsekakor to, kar predlaga vlada, je vizavi sistema nalepk, kot so bile v prvotni obliki, bolj pameten. Bil sem tisti, ki sem bil zelo skeptičen do sistema nalepk. Sam tudi mislim, da celo vizavi obstoječega sistema bi razmislil in verjetno je to bolj pametna rešitev. Nisem pa siguren, če je to prava rešitev vizavi rešitvi, ki bi jo lahko dosegli z do konca operacionaliziranim sistemom nalepk. Naj opozorim, da kompatibilnost informacijskega sistema med ministrstvom za notranje zadeve za plačilo cestnin in zavarovalnicami še ni vzpostavljena, tako da ni omogočeno uporabniku, da bi lahko nalepke dobil domov, manjše nalepke za na tablice, cenejše nalepke. S tem sistemom, ki je predlagan, pa seveda bo moral ravno tako vsako leto obiskovati, čeprav ima registracijo za novo vozilo šele po treh letih in sedmih letih, registracijsko organizacijo oziroma upravni organ, da bo tam podaljševal prometno potrdilo oziroma prometno dovoljenje. Zato nisem siguren, da ste izbrali pravo smer. Ne bom nasprotoval temu, kot nisem podpiral sistem nalepk, ampak mislim, da bi kazalo razmisliti, operacionalizirati te zakonske predpise, ki so že. Kar ste teče higiene in spomina, gospodje moji in gospe, pa tako. 2.4.1998, izpisek glasovanja državnega zbora, ura 11.52 in 10 sekund, glasovanje o zakonu: 54 prisotnih, 46 za, nihče proti. Preberite si imena in boste videli, kje ste bili in kaj ste delali. Za higieno bom povedal, da Nacionalna stranka ni bila zraven in da jaz nisem glasoval za, o čemer stalno govorim. Toliko pa o sprenevedanju in o krivdi katerihkoli vlad za v bodoče. Kar se tiče [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]dovolite, da končam. Kar se tiče pa insinuacij o koristih določenih privatnih organizacij, tudi jaz bi rad videl, da odkrijete te in da se jih kaznuje, če je to bilo [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Kar storite to [[....]]
Spoštovani zbor prosim, da ne moti govornika med tem, ko govori! Gospod Terčon, nadaljujte, prostim.
Ker je bilo večkrat omenjeno tudi podjetje Mirage, jaz nočem nič insinuirati, če je bilo kaj narobe, imate vso mojo podporo, ampak moti me, da tako kažete - jaz si ne upam kazati s prstom na nekoga. Kolikor vem, sem pa bral v časopisu, da se je bivši in sedanji minister s tem istim letalom tega istega podjetja vozil na zbor za republiko in se vozi še veselo naprej. Če že kažete s prstom, počistite tudi pred svojim pragom. Amandma se mi zdi v redu, pri zakonu se bom vzdržal zaradi navedenih razlogov. Hvala lepa.
Hvala za vašo razpravo. Kolega Sok, jaz nisem zasledil, da bi bili vi omenjeni. Koga mislite, Republiko Slovenijo, koga? Poglejte. Jaz vam lahko v okviru vašega razpoložljivega časa dam besedo, če hočete, tako da, izvolite.
Jaz bi rad pojasnil, da v Novi Sloveniji kolega Terčon ne bi mogel nikogar našteti, ki je glasoval za ta zakon, ker nismo glasovali. Nismo pa glasovali za zakon o varnosti o cestnem prometu zato ne, ker smo vložili številne amandmaje predvsem na višino kazni, ki so s tem zakonom uzakonjene in se tudi seveda spomnim razprave, ki je bila v tem državnem zboru in kar se tiče naše poslanske skupine, mi smo glasovali proti. Hvala lepa.
K besedi se je še enkrat prijavil kolega Terčon. Izvolite.
Kolega Sok, sedaj jaz ne vem, če ste bili v parlamentu takrat, jaz sem govoril o zakonu 1998. leta. Sigurno so pa bili iz SDS-a in iz SLS-a so sigurno bili v parlamentu. Če ste pa pomešali datum z zakonom 2004, potem se dajte to malo popraviti. Vsekakor sem govoril o nekaterih prisotnih in predvsem o opoziciji, poziciji, ki je takrat imela konstalacijo in kako je kakšen glasoval. Sistem nalepk je bil pa uveden 1998. leta, zaživel je 2001 z vsemi kritikami, popravljen zakon je bil pa takrat, ko ste bili v parlamentu, 2004, to pa drži.
Kolega Jerovšek.
Hvala lepa. Jaz tudi protestiram na tak način vpletanja nas, ki nismo glasovali za ta zakon. Logično je, da mogoče nismo nasprotovali pri glasovanju, ker je zakon že bil izglasovan, saj to poslanci pogosto delamo, ker ne moreš oziroma po tistem pravilu, če je posilstvo neizbežno, potem postopaj tako naprej. Glejte, ni res! Da gre za tipično finančno malverzacijo, ki je napolnila žepe nekaterih, se je izkazalo pozneje! In v vaših vrstah prav dobro veste, kakšna so bila vsa ozadja, s kakšnimi predpostavkami je šla ta nalepka, kdo bo tisti privilegirani, kaj so tisti privilegirani potem vrnili vaši stranki pa nekaterim, kako so se ta sredstva iz žepa v žepe prelivala in ne nazadnje sedaj celo grozijo, da bodo tožili državo, če bi se prekinila pogodba in ne vem kaj vse. Jaz mislim, da je na to temo potrebno uvesti preiskovalno komisijo, to je moje mnenje, ampak ne zaradi tistih, ki so bili neposredno vpleteni pa so si polnili žepe, ampak da se bo vedelo, kateri funkcionarji te Ropove vlade so stali za tem in omogočili takšno ropanje potrošnikov permanentno. Gre za izredno zavesten projekt, kako skoraj slehernega polnoletnega državljana oropati za nekaj denarja vsako leto sistematično. In ogradite se od tega, pa vsaj tisti se ogradite, ki od tega niste nič imeli, dobro, stranka je že imela, v vsakem slučaju je stranka imela nekaj od tega, ampak tisti, ki neposredno osebno niste nič imeli. Te sposobnosti ne vidim tukaj, te sposobnosti, da bi se od tega ogradili, ne vidim in ni treba brati teh izidov glasovanj, vidimo, kako funkcionira ta državni zbor. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, vaš protest bo razviden v magnetogramskem zapisu, mi pa nadaljujemo sejo. K besedi je prijavljen še kolega Štebe.
Jaz sem se želel odzvati na [[...]]
Dovolite, prosim, kolega Jerovšek, kolega Anderlič! Dovolite, da gospod Štebe [[...]]Izvolite.
[[...]]brezplačno z Miragevin avionom. Če je to bilo res, bo verjetno on dokazal. Bi se pa rad odzval na njegovo izvajanje, da bi, če bi nalepke bile poslane po pošti in potem povezane z zavarovalnimi in cestninskimi storitvami, zadeva bila še vedno upravičena. S tem se ne strinjam.
Zvahvaljujem se vam za vaše izvajanje. S tem zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes, pol ure po končanju 6. točke dnevnega reda oziroma najkasneje ob času, določenim za glasovanje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O NACIONALNEM PROGRAMU PREHRANSKE POLITIKE ZA OBDOBJE 2005-2010. Predviden čas razprave je 2 uri in 15 minut. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem morebitnim predstavnikom vlade. Glede na to, da jih ni, bomo preskočili ta del. Zato za poročilo oziroma predstavitev prosim predsednika odbora za zdravstvo kot matično delovno telo, gospoda Ljuba Germiča, da poda poročilo. Glede na to, da tudi tukaj nimamo sreče, sprašujem državni zbor [[...]]Se opravičujem. Kolega Germič, boste podali poročilo?
Se opravičujem! Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je na svoji 1. resni seji, dne 2.3.2005 obravnaval predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo in sprejem predložila vlada RS. Člani odbora so za odločanje na seji odbora poleg besedila predloga resolucije prejeli še mnenje zakonodajno-pravne službe, mnenje državnega sveta Republike Slovenije, stališče vlade RS do mnenja državnega sveta, strokovnega sveta RS za šport, pripombe gospodarske zbornice, obrtne zbornice, mnenje odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mnenje komisije državnega sveta RS za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ter dopis gospodarsko-interesnega združenja mlekarstva Slovenije. Uvodno obrazložitev k predlogu resolucije je v imenu predlagatelja podala v.d. direktorice direktorata za javno zdravje na ministrstvu za zdravje. Poudarjala je pomen prehrane za zdravje in da so ključni dejavniki tveganja, ki so povzročitelji sodobnih bolezni povezani s prehrano. Ob tem je poudarila dejstvo, da v Sloveniji ima samo polovico prebivalcev normalni krvni tlak, samo tretjina prebivalcev normalni holesterol in normalno telesno težo in je telesno aktivnih. Od 15 do 18% prebivalstva v Sloveniji ima izrazito povečano telesno težo. Izpostavljeno je bilo dejstvo, da se kar 50% slovenske populacije nezdravo prehranjuje, pri tem pa izstopa območje Prekmurja. Da je pomemben dejavnik socialno- ekonomski položaj posameznika in družine, starost in spol ter da med posebej ogrožene skupine prebivalstva spadajo otroci in mladostniki. V nadaljevanju so bili predstavljeni srednjeročni cilji prehranske politike, predvsem, da bi ljudje uživali več zelenjave in sadja ter zmanjšali uživanje skupnih in nasičenih maščob ter alkohola. Tako resolucija postavlja prehranske cilje in z identifikacijo ključnih strategij določa nosilce nalog, da ob ustrezni implementaciji zagotovijo uresničitev teh ciljev. V nadaljevanju so bila podana naslednja mnenja in stališča o navedenem predlogu resolucije: zakonodajno-pravna služba, ki je v svojem mnenju opozorila, da besedilo predloga resolucije ne vsebuje uvodnega dela oziroma obrazložitve, ki bi predstavil namen priprave takega programa. Nadalje bi po mnenju zakonodajno-pravne službe moral predlagatelj razmisliti, ali je kazalo nujno treba obravnavati kot sestavni del akta. Glede na to, da je zakon o vladi Republike Slovenije in zakon o državni upravi nekatera ministrstva preimenoval, besedilo v predlogu resolucije ne sledi navedenima zakonoma. Zakonodajno-pravna služba bo v končni redakciji besedilo tudi nomotehnično uredila. V nadaljevanju je mnenje podala tudi predstavnica državnega sveta, predstavnica strokovnega sveta Republike Slovenije za šport, predstavnik kmetijsko-gozdarske zbornice in predstavnik gospodarske zbornice Slovenije. Po splošni predstavitvi so člani odbora prešli na odločanje o posameznih poglavjih predloga resolucije. V roku so bili k predlogu resolucije vloženi amandmaji odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot zainteresiranega delovnega telesa, skupine poslancev in poslanca Ljuba Germiča. Člani odbora so podprli vrsto amandmajev skupine poslancev, amandma poslanca Ljuba Germiča k poglavju 3.1, niso pa podprli amandmajev odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Ker je na seji odbora skupina poslancev umaknila vrsto amandmajev - amandma k poglavju 2 je umaknil tudi poslanec Ljubo Germič -, so člani odbora oblikovali in sprejeli naslednje amandmaje: amandma na amandma k celotnemu besedilu resolucije, amandma h kazalu, amandma na amandma pod številko 3 skupine poslancev k poglavju 5.2.3.4.5.2, vrsto amandmajev k poglavju 6, amandma za novo umestitev poglavij 8 in 9, amandma na amandma številka 2 k poglavju 1, k poglavju 9 - obrazložitev pojmov in na koncu amandma k celotnemu besedilu resolucije. Tako je bil na podlagi prvega odstavka 133. člena poslovnika glede na sprejete amandmaje na seji odbora pripravljen dopolnjen predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike za obdobje 2005-2010. Ob zaključku obravnave so člani odbora sprejeli naslednji sklep: "Odbor za zdravstvo predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da dopolnjen predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike za obdobje 2005-2010 obravnava in sprejme." Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Germič. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvo stališče bomo slišali od strani poslanske skupine SNS. Gospod Zmago Jelinčič, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Prav lep pozdrav vsem skupaj. Predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010 je dober, ni najboljši, marsikaj bi se dalo še dopolniti, navkljub vsemu je pa dober, predvsem je pa boljši od tistega, ki ga je pripravilo prejšnjo ministrstvo za zdravje. Vendar pa mislim, da je potrebno marsikaj še dodati oziroma dodelati v tej [[...]]
Kolegica Širca, prosim, če ne prekinjate govornika in ste toliko olikani. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz nisem niti slišal, kaj gospa Širca govori, ker mislim, da je nekaj nepomembnega.
Včasih je potrebno.
Mislim, da bi se bilo treba obrniti in malo obdelati tudi konec koncev onesnaževanje okolja. Posledično je ravno onesnaževanje okolja tisto, ki s pesticidi in insekticidi, umetnimi gnojili in podobno ter drugimi kemijskimi agenti uničuje zdravo prehrano. Vzemimo samo primer koprskega Kemiplasta, kjer je v regiji rakastih obolenj bistveno več, kot jih je na splošno po Sloveniji, in vendar se do zdaj ni ničesar naredilo na tem področju. Firme si pridobivajo svoje strokovnjake, ki jim potem dajejo takšna in drugačna opravičila in spodbijajo meritve, narejene s strani ministrstva za okolje. Vodi jih seveda želja po čim večjem zaslužku in tudi čim večji zaslužek je tisti, ki je pravzaprav pripeljal do uporabe vseh teh kemičnih substanc pri proizvodnji hrane. Posledično je industrija tudi tista, ki uničuje podtalnico, kar je zopet povezano s prehrano, z zdravo prehrano. Nivo talnice blazno pada in v kratkem bomo ne samo imeli še slabšo hrano, ampak še vode ne bomo imeli. Potem se po Sloveniji bohotijo razne prodajalne, bi rekel, hitre prehrane. Mcdonaldsi so agresivni s svojimi reklamnimi sporočili in vemo, da če si hočeš uničiti želodec in če si hočeš spodbiti naravno balanso v telesu je najbolje, da greš potem v takšne obrate hitre prehrane, se naješ tistega in potem kmalu postajaš podoben Američanom, ki so neskončno debeli in ki nekateri morajo ne zato, ker ne morejo hoditi, ampak zato, da lahko prenašajo svojo težo uporabljati celo vozičke, drugače se niti premikati ne morejo. Zagotovo je treba zelo upoštevati in delati tudi na sonaravnem kmetijskem gospodarjenju. Ne smemo pozabljati, da smo tudi mi del narave in da je treba to naravo tudi negovati, ne samo izkoriščati. Poleg tega je treba paziti na uporabo umetnih barvil in anditivov. Sokovi, ki jih pijemo vsak dan, so vedno bolj polni kemikalij in vedno manj je v njih naravnih substanc, to je evidentno že pri tem, da marsikoga od nas, ko spijemo kakšen sok, boli želodec oziroma peče zgaga, pa ne bom rekel zato, ker ponavadi raje spijem kozarec dobrega vina kot kozarec slabega soka, ampak vseeno. Konec koncev, ko govorim o vinu, tudi neumni zakoni v Republiki Sloveniji prispevajo k temu, da smo slabše prehranjeni in da je hrana slabša. Kebrov zakon, ki je pravzaprav zakon prohibicije, je že prispeval k temu, da v vinorodni deželi, kot je Slovenija, ne smemo piti dobrih slovenskih vin, ampak lahko pijemo slaba uvožena vina, iz ne vem od kod vse, iz Evropske unije pa tudi iz Makedonije. Obenem je potrebno tudi vedeti, da ne smemo kar tako nasedati ameriških normam, ki govorijo o tem, da zvišan holesterol kar tako škoduje telesu. Holesterol ni samo holesterol, ampak je več različnih vrst holesterola in zvišana vsebnost ni rizični faktor sama po sebi, kajti treba je ta rizični faktor upoštevati v skladu z ostalimi komponentami zdravja itn. Ravno tako lahko govorimo tudi tako o zvišanem krvnem tlaku. In še nekaj. Kronične nenalezljive bolezni, ki jih nekateri obešajo na škodo hrane, so v veliki meri posledice stresa. Stres pa je zopet povezan s slabimi gospodarskimi rezultati, slabim vodenjem gospodarstva, ki pa se bo, upam, v novem mandatu izboljšalo. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Jelinčič, za vsebinsko razpravo. Nadaljujemo s predstavitvijo stališča DeSUS-a, kolega Ivan Jelen.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik državnega zbora, poslanke in poslanci! Podajam stališče poslanske skupine DeSUS glede predloga resolucije o nacionalnem programu prehranske politike v letu 2005 do leta 2010. V poslanski skupini DeSUS soglašamo s predlogom vlade RS o resoluciji o nacionalnem programu prehranske politike 2005 do leta 2010 in ga bomo zato tudi podprli. Soglašamo z ugotovitvijo predlagateljev, da je to predlog, ki naj bi omogočil v celotni družbi zdrav in kakovosten razvoj življenja, visoko raven zaščite zdravja prebivalstva. Vemo namreč, da je 2/3 bolezni povezanih s prehrano, polovica populacije v Sloveniji sploh ne zajtrkuje, slabo in nepravilno se prehranjujejo predvsem revni in manj izobraženi ter bolj moški kot ženske. Pri tem izpostavljamo, da se slovenska populacija vse bolj srečuje s kronično nenalezljivimi boleznimi, kot so: bolezni srca in ožilja, sladkorne bolezni, predvsem na področju Maribora, Celja in Ljubljane, nekatere vrste raka, nekatera kronična ključna obolenja, debelost, osteoporoza in druge bolezni mišično-kostnega sistema. Vemo namreč, da je več kot 40% ključnih bolezni odvisnih od načina prehranjevanja. Pri tem nas opozarjajo strokovnjaki o višini stroškov, ki znašajo okrog 115 milijard tolarjev za pokrivanje bolezni obtočil in sladkorne bolezni. V poslanski skupini menimo, da se morajo sprejeti prehranska priporočila glede zdravega prehranjevanja, ki naj bodo enostavna, jasna in razumljiva. V okviru aktivne politike staranja naj se posveti pozornost gibalno-športnim aktivnostim. Soglašamo s priporočilom predlagateljev glede poudarkov zdrave prehrane: zdrava in varna hrana, izdelki z malo maščob, veliko sadja in zelenjave, kalcij, tri do pet obrokov na dan, cenovna dostopnost vsem in ustrezna informiranost ter obveščenost vseh. Strinjamo se z ugotovitvijo predlagateljev, da so ključni problemi odraslega prebivalstva glede prehranjevanja neredni in neustrezni časovni razmaki med obroki, uporaba preveč nasičenih maščob, soli, mesnih izdelkov, premalo kalcija, vitaminov, še zlasti vitamina C, folne kisline. Pomembna se nam zdi ugotovitev v resoluciji, da bo treba izboljšati normative za prehranski nadzor v domovih za starostnike in uporabo zdravih živil. Namreč, iz predloga je razvidno, da temu doslej ni bila posvečena zadostna pozornost. Ugotovitev, da se polovica slovenske populacije nezdravo prehranjuje in da obstajajo velike regionalne razlike v načinu nezdravega prehranjevanja, kar na koncu vpliva tudi na razlike v umrljivosti, je vredna razmisleka. Zato menimo, da je že skrajni čas, da se oblikuje celotna prehranska veriga, od prehranjevalnih navad, standardov, smernic, sloga do dostopnih cen za vzpostavitev zdravega prehranjevanja. V poslanski skupini smo mnenja, da bi morala država finančno podpreti takšen nacionalni projekt, ki ga izpostavlja resolucija glede na naš dosedanji način življenja, subvencije za posneto mleko v domovih za starostnike, promoviranje sadja, zelenjave, pitne vode, negaziranih pijač in športnih aktivnosti. Na podlagi navedenega bomo v poslanski skupini, kot smo že poudarili, predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010 tudi podprli.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine SDS. Gospod Franc Jazbec, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Resolucija kot najvažnejše omenja tri stebre prehranske politike. Glede varnosti živil, hrane, nam strokovnjaki zagotavljajo, da je slovenska hrana relativno varna, in tudi v sami resoluciji je opredeljeno, da so predpisi s področja varne hrane že precej regulirani, tudi na osnovi evropske regulative. Podlaga za regulacijo drugega stebra resolucije je torej tako rekoč pripravljena. Gre za steber uravnoteženega in varovalnega prehranjevanja. Izhajajoč iz stališča, da je neizobraženost največji sovražnik zdravju, je treba potrošnike intenzivno osveščati o pomembnosti uravnotežene prehrane za zdravje, glede pravilnega izbora živil, glede načina priprave obrokov in glede samega ritma prehranjevanja. Samo obveščen potrošnik bo imel priložnost zdravega prehranjevanja, tako bo ostal bolj zdrav in kot tak tudi za državo in njeno zdravstveno blagajno predstavljal manjše breme. Prehranski standardi, priporočila, predstavljajo najboljši način, kako ljudem na enostaven in lahko razumljiv način povedati, kaj je zdrava prehrana. Tretji steber predstavlja lokalna trajnostna preskrba, ki bo potrošniku ponujala večjo možnost izbire zdrave hrane. Javni zavodi, šole, vrtci, bolnišnice bodo oskrbovani s strani lokalnega pridelovalca oziroma predelovalca lokalne industrije in kmetov, s čimer bo potrošniku omogočen dostop do sveže zdrave hrane, hkrati pa se bo spodbujal razvoj podeželja in kmetijstva. Glede na alarmantne podatke, ki izhajajo iz množice raziskav, vsebovanih v predlogu resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010, menimo, da je tovrsten dokument nujno čim prej sprejeti. Slovenija očitno potrebuje tovrstno prehransko politiko, da se zameji negativne zdravstvene trende, ki so posledica nezdravega življenjskega sloga prebivalcev. Uspehe pa je mogoče doseči samo z načrtovanjem in izvajanjem učinkovitih ukrepov, ki so medresorno dogovorjeni in sprejeti na podlagi mnenj in priporočil strokovnjakov ter nevladnih organizacij, ki pokrivajo to področje. Pričujoča resolucija dobro definira strategije, ključne cilje in medresorske aktivnosti, ki imajo za cilj predvsem večjo obveščenost prebivalstva glede zdrave hrane in njenega pozitivnega vpliva na varovanje zdravja. Cilji, ki jih zasleduje resolucija, bodo težko dosegljivi v praksi, saj na prehranjevalne navade bivajo predvsem ekonomske razmere v družbi. Pristojne inštitucije bodo morale osveščati ljudi, kaj je zdravo prehranjevanje. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podpira takojšen sprejem resolucije o nacionalnem programu prehranske politike, saj menimo, da je potrebno na tem področju čim prej začeti s konkretnimi ukrepi. Podpiramo tudi vse amandmaje, ki jih je podprlo matično delovno telo. Hvala.
Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo prestavil gospod Ljubo Germič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, članica ministrstva za zdravstvo! Spoštovane kolegice in kolegi! Republika Slovenija prvič obravnava celovit medresorsko in interdisciplinarno usklajen strateški dokument, ki s sistemski ukrepi obravnava celotno prehransko verigo z vidika vplivov na zdravje. Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010 je nastajala več let in je plod številnih usklajevanj ministrstev, stroke in nevladnih organizacij. Besedilo, ki ga danes obravnavamo, pa je besedilo, ki ga je pripravila že prejšnja vlada in ga je nova vlada predložila parlamentu z uvedbo določenih sprememb. Zakaj Republika Slovenija potrebuje lasten nacionalni program prehranske politike? Odgovor na to vprašanje je jasen, saj raziskave kažejo, da imamo prebivalci Slovenije nezdrave prehranske navade ter smo nezadostno telesno dejavni. Neredno in nezdravo se prehranjujejo tudi naši otroci in mladostniki. Zaradi nezdravega prehranjevanja in prenizke stopnje telesne dejavnosti narašča delež prekomerno prehranjenih otrok in mladostnikov, hkrati pa narašča tudi delež podhranjenih otrok ter otrok in mladostnikov z motnjami hranjenja. Prepoznane so ključne organizacijske ovire z vidika ponudbe zdrave prehrane v različnih okoljih, posebno pri srednješolcih ter na delovnih mestih in pomanjkljivosti izobraževalnega procesa, povezanega z zdravo prehrano in z zdravim življenjskih slogom na različnih stopnjah izobraževanja. Nezdrave prehranske navade in življenjski slog se odražata v številnih kroničnih nalezljivih boleznih, ki so veliko breme za slovensko zdravstvo in gospodarstvo. Osupljivo je dejstvo, da bi z zdravo prehrano in z zdravim življenjskim slogom lahko preprečili kar 60 do 80% srčnih in žilnih bolezni in 30% rakavih obolenj. Kaj bo Republika Slovenija pridobila z implementacijo ukrepov prehranske politike? Z implementacijo aktivnosti resolucije o nacionalnem programu prehranske politike od leta 2005 do 2010 bodo dosegli izboljšanje prehranskih navad in kazalcev zdravega prehranjevanja vseh starostih skupin, posebej najbolj ogroženih preko: prvič, oblikovanja in implementacije prehranskih standardov, normativov in smernic zdravega prehranjevanja za različne cilje skupine. Drugič, izboljšanja ponudbe zdrave prehrane v različnih okoljih tako v javnih zavodih, kot so šole, vrtci, dijaški domovi, bolnišnice, domovi za ostarele preko implementacije prehranskih standardov in normativov kot tudi na delovnem mestu in gostinskih ter turističnih obratih preko razvoja in implementacije zaščitnega znaka "Zdravju prijazna, zdravju koristna ponudba". Tretjič. Izboljšanje znanja in veščin za zdravo prehranjevanje z dopolnitvijo izobraževalnih programov z vidika zdrave prehrane in zdravega življenjskega sloga za vse stopnje izobraževanja, vključno dodiplomskega izobraževanja pedagoških delavcev in strokovnega izobraževanja kadra, vključenega v proces pridelave, predelave in ponudbe hrane in prehrane. Z vzpostavitvijo novega izobraževalnega programa in novega poklica prehranskega svetovalca, z intenziviranjem ozaveščanja in promocije varne in zdrave prehrane v vseh okoljih za splošno populacijo in še posebej za tiste skupine, ki so bolj ogrožene, to so, otroci, mladostniki, nosečnice, doječe matere, socialno-ekonomsko ogrožene in drugačno deprivilegirane skupine populacije, posebej ogrožene poklicne skupine, kot so težki fizični delavci in kmetje, ruralno okolje itd. Četrtič. Prizadevanj za spodbujanje ponudbe zdravju koristnih živil v živilskopredelovalni industriji ter prizadevanj za vzpostavitev in okrepitev lokalne trajnostne preskrbe z hrano, vključno s povečano skrbjo za okolje in pitno vodo ter spodbujanje razvoja lokalnih ekonomij in podeželja. Petič. Zagotovitev večje dostopnosti do zdravju koristnih živil in zdrave prehrane tudi posebno ogroženim skupinam ljudi. Šestič. Dokument z vidika trenutnega stanja daje poseben poudarek tudi prebivalcem ruralnega okolja preko aplikativnih projektov, katerih dobra praksa se je kot učinkovita pokazala v zadnjih letih. Sedmič. Ustrezna skrb je posvečena tudi zdravstveno ogroženim skupinam populacije tako otrok in odraslih ter podprta s preventivnimi programi, ki potekajo v osnovni zdravstveni dejavnosti in že kažejo dobre rezultate na zmanjšanju ogroženosti za srčno-žilnimi boleznimi. Osmič. Za bolnike v bolnišnicah in ostarele v domovih dokument predvidena strategije za vzpostavitev kakovostne prehranske podpore in prehranskega svetovanja v bolnišnicah ter krepitev dietnega svetovanja. V poslanskem klubu Liberalne demokracije verjamemo, da je sprejem in seveda udejanjenje te prehranske resolucije zagotovilo za izboljšanje ponudbe varne, zdravju koristne ter zdravo pridelane hrane, kot tudi zagotovilo za izboljšanje prehranskih navad prebivalcev Slovenije. Resolucija in seveda njeno uspešno uresničevanje bo vpliva na boljše zdravje in kakovost življenja vseh prebivalcev Republike Slovenije, zato v poslanskem klubu Liberalne demokracije resolucijo o nacionalnem programu prehranske politike 2005 do 2010 podpiramo. Hvala lepa.
Hvala vam za izčrpno poročilo. K besedi pa vabim gospoda Bojana Kontiča, da predstavi stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo podprli dopolnjen predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005 do leta 2010. Ta sicer sama po sebi ne bo neposredno izboljšala prehransko politiko, je pa dobra podlaga za pripravo akcijskih načrtov posameznih ministrstev. Pri tem je pohvalno zavedanje, da je za načrtovanje in izvajanje prehranske politike nadvse pomembno medsektorsko oziroma medresorno sodelovanje. Prizadevanja zgolj ministrstva za zdravje ali ministrstva za kmetijstvo vsekakor ni dovolj in ne bi bilo dovolj. Ob tem vsekakor ne gre spregledati pomena sodelovanja nevladnih organizacij. Tudi zgolj posegi na strani prehranjevanja oziroma vnosa hrane, kot je ugotovljeno v resoluciji, niso dovolj. Poiskati pravo razmerje med kvalitetnim prehranjevanjem in porabo zaužite hrane je nadvse pomembno. Prav je, da predlagana resolucija vsebuje pomen gibalne, tudi športne dejavnosti v doseganju sinergijskih učinkov za zdravje. Resolucija vsebuje tudi nekaj zaskrbljujočih podatkov o tem, da na področju pričakovanega trajanja življenja še vedno zaostajamo za razvitimi zahodnoevropskimi državami, vendar pri tem gre poudariti, da je prezgodnja umrljivost zaradi bolezni v Sloveniji v upadanju. Zaskrbljujoč je tudi podatek, da se delež učenk in učencev med sedmim in devetnajstim letom, ki imajo primerno telesno težo, manjša, veča pa se prekomerna prehranjenost na eni strani in na žalost tudi število učenk z izjemno nizko telesno težo. Delež nezadovoljnih s svojo težo se veča pri učencih obeh spolov. Podatki torej sami po sebi opozarjajo na nujnost sprememb na področju prehranjevanja. Že nekaj časa nas dijaki opozarjajo na svoje težave povezane s prehranjevanjem, ki je urejeno za osnovnošolce in nato za študente, dijaki pa so nekako ostali prepuščeni sebi in prepuščeni šoli, ki jo obiskujejo. Vedno več je na žalost tudi odraslih ljudi, ki se srečujejo s težavami prehranjevanja. Med njimi so tudi brezdomci in še kdo, ki nimajo niti enega toplega obroka na dan. Lokalne skupnosti, ki sedaj to urejajo po svoje, vsekakor pričakujejo aktivnejšo vlogo države na tem področju. Na tem mestu in v tem trenutku lahko tudi ugotovimo, kako pomembna je malica za zaposlene in kako pomembno je bilo prizadevanje vseh tistih, ki smo nasprotovali razmišljanjem o tem, da bi se čas za malico izločil iz delovnega časa. Postopoma bi to privedlo do tega, da bi se zaposleni med delovnim časom ne prehranjevali, kvalitetno zanesljivo ne. In škoda, ki bi s tem nastala, bi bila vsekakor večja, kot je strošek časa, ki se nameni za prehranjevanje med delovnim časom. Odpravljanje vseh omenjenih pomanjkljivosti je sestavni del predlagane resolucije, vključno s promotivnimi dejavnostmi kvalitetnega življenja, ki vključuje tudi zdrav način prehranjevanja. Kot sem že dejal, poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo predlagano resolucijo podprla. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Gospa Marjetka Uhan, izvolite.
Lepo pozdravljeni vsi v dvorani! V obravnavi imamo predlog resolucije o nacionalnem programu prehranske politike za obdobje 2005-2010, ki jo je pripravila vlada Republike Slovenije. Resolucija temelji na raziskavah in dejstvih, da je bila dosedanja politika prehranjevanja slaba, nenačrtovana oziroma je sploh nismo imeli. Izsledki govorijo predvsem o nepravilnem prehranjevanju, o slabih razvadah in navadah kot tudi prekomernem prehranjevanju. Posledica pa je slabo zdravstveno stanje ljudi, prekomerna teža, slaba samopodoba. Kar 40% najpomembnejših in pogostih bolezni pri nas je pogojenih s prehrano in nadaljnjih 40% še odvisnih od prehrane. Ugotovitve govorijo poleg nepravilnega prehranjevanja, tudi o premajhni telesni aktivnosti prebivalstva. Raziskave kažejo na nepravilno in pomanjkljivo prehranjevanje pri vaškem prebivalstvu, slabše izobraženih, ekonomsko šibkejših in še posebej velja to za vzhodno Slovenijo. Seveda smo skeptični do takih ugotovitev, zlasti do raziskav glede vaškega prebivalstva, verjetno je tu mišljeno slovensko podeželje kot tudi do vzhodne Slovenije. Predvsem mislimo, da je prehranjevanje nekoliko drugačno na podeželju, kar je povezano tudi s tradicijo in kulturo, načinom življenja in ni rečeno, da je zato slabše. Še slabše se nam zdi vcepljati prebivalstvu priporočilo, da je mleko, ki ga priredijo na kmetijah, zaradi mlečne maščobe nezdravo, da naj raje posegajo po predelanem in osiromašenem mleku; kot tudi razprave o nezdravem rdečem mesu, ko pa nam je znano, da je belo meso, ki prihaja na trg s farm, prirejeno pretežno na koncentratih,v krmilih; ni nezdravo, je pa vprašanje, koliko je naravno in potrebno posebnih priporočil. Vsekakor pa v Novi Sloveniji pozdravljamo trajnostno oskrbo prebivalcev s kvalitetno domačo hrano, pridelano okolju prijazno. Prepričani smo, da imamo v Sloveniji zdravo okolje in kvalitetno pridelano hrano. Imamo naravne pogoje, znanje in možnosti za pestro ponudbo za vse vrste hrane. Manjka pa nam zaupanje pridelovalcev slovenske hrane in sprašujemo se, čemu se javni zavodi izogibajo slovenskih pridelovalcev zelenjave in sadja; hrana je živa materija, ki nikoli brez posledic ne prenese dolgotrajnega skladiščenja po hladilnicah, transporta in druge manipulacije. In tudi to je razlog več za poseganje po doma pridelani hrani. V Novi Sloveniji pozdravljamo priporočila prehranske politike, da je potrebno sodelovanje in aktivna vloga različnih ministrstev, fakultet, interesnih združenj in civilne družbe, ki bodo sodelovali pri izobraževanju in osveščanju prebivalstva na področju prehrane. Pozdravljamo vsakršne aktivnosti pri osveščanju mladih, saj so prav mladi ogrožena skupina ljudi, prav ti se večinoma prehranjujejo neredno, posegajo po manj zdravi hrani, hkrati pa je prav pri mnogo mladih dekletih vse več nezadovoljstva s svojim izgledom, težo. Čedalje več je mladine, ki se zdravi zaradi bulimije, anoreksije. Pozdravljamo razdeljevanje mleka in sadja po šolah. Tovrstna hrana bi morala pretežno nadomestiti sedanjo malico, ne pa biti le dodatna ponudba pri obroku. Vsakršni avtomati z gazirano umetno pijačo po šolah so nepotrebni. Vsekakor pa bi jih bilo dobro nadomestiti s posodami vode in jih primerno podučiti o prehrani in pitju kot tudi zmernosti pri uživanju hrane. V poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo resolucijo prehranske politike, pri čemer se zavedamo, da je navada železna srajca in da se ne da čez noč spremeniti ustaljenih razvad. Sama izbira hrane in način prehranjevanja pa tudi ni odvisna samo od poučenosti, temveč tudi od ekonomskega stanja prebivalstva. Pri vsem tem pa tudi ne gre zanemariti kulturo prehranjevanja in bogato kulinariko Slovencev, ki je del naše dediščine in se mnogokrat po krivici prikazuje kot vir nezdrave hrane. Povedati je potrebno, da sta bila kruh in mleko nekaj desetletij nazaj vsakdanja hrana mnogih ljudi, meso pa le za večje praznike. Veliko je bilo sezonske zelenjave in sadja in mnogi se niso do sitega nikoli najedli. Jedli so zato, da so preživeli, danes pa se zdi, da živimo za to, da jemo. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, cenjene kolegice in kolegi! Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike za leto 2005 do 2010 je pomemben politični dokument Republike Slovenije, ker v svojem izvajanju predvideva široko medresorsko in medinstitucionalno sinergijsko povezovanje. Strategije in ukrepi za doseganje boljšega javnega zdravja se dopolnjujejo z ukrepi in strategijami na področju kmetijstva, šolstva in izobraževanja, dela in socialne varnosti, okolja ter drugih pomembnih področij in so namenjeni zagotavljanju varne hrane vzdolž celotne živilske verige, vzpostavljanju, ohranjanju in krepitvi zdravih prehranjevalnih navad prebivalcev Slovenije ter zagotavljanju zadostne preskrbljenosti prebivalstva s kakovostno in zdravju koristno hrano, pridelano na trajnostni način. Vsebinsko in strateško resolucija ni naravnana le k zmanjševanju zdravstvenega bremena zaradi bolezni ter dejavnikov tveganja za njihov razvoj, ampak pomembno prispeva tudi k dobrobiti na drugih področjih, kot je ohranjanje poseljenosti in razvoj podeželja, razvoj lokalnih ekonomij in lokalna trajnostna preskrba s hrano, kar jo uvršča med temeljne dokumente naše države. Veseli nas, da je vlada Republike Slovenije oblikovala dokument in ga predložila v obravnavo državnemu zboru Republike Slovenije, saj bo po naši presoji pomembno prispeval k zdravemu prehranjevanju in boljšemu zdravju prebivalcev Slovenije. Uresničevanje resolucije prinaša priložnost tudi za slovensko kmetijstvo, ki se zaradi relativne majhnosti in razdrobljenosti ter neorganiziranosti v smislu povezovanja malih kmetij težje uveljavi na konkurenčnem trgu. Pohvalno je, da je vlada po dolgotrajnem procesu priprave in oblikovanja prehranske politike ter medresorskega in interdisciplinarnega usklajevanja dosegla konsenz med različnimi področji od javnega zdravja, kmetijstva, šolstva, do varstva potrošnikov in nevladno sfero ter uskladila cilje, strategije, potrebne aktivnosti in nosilce aktivnosti pri implementaciji prehranske politike v prakso. Kar še posebej podpiramo in kar je pomembno, je v resoluciji izpostavljen pomen ter vloga slovenskega kmeta, saj mu predvidene aktivnosti ponujajo nove priložnosti za vključitev na lokalno tržišče ter prispevanje k ponudbi varne in zdrave hrane za slovensko prebivalstvo. Že v preteklosti se je v pridelavi hrane velikokrat poudarjala pomembnost varovanja zdravja ljudi in okolja, vode in drugih naravnih danosti, vendar tega s tehnologijami, naravnanimi k intenzivni pridelavi, vedno ni bilo možno udejanjiti v praksi. Podpiramo tudi predlog, da se lokalno pridelana hrana s povezovanjem lokalnih kmetov vključi v prehrano naših otrok v vrtcih, šolah, dijaških in študentskih domovih ter v javno prehrano v bolnišnicah, domovih za starejše ter drugih javnih institucijah. Z možnostjo vključevanja v lokalno preskrbo v implementaciji prehranske politike se bodo številne kmetije, ki ne dosegajo dimenzij kmetij EU, s svojo ponudbo predvsem sadja ali zelenjave laže vključili na trg. Resolucija je zastavljena v pravi smeri, saj vključuje tudi mehanizme za pospešitev vključevanja slovenskega kmeta na domači trg varne in zdrave prehrane. Uveljavitev lokalne trajnostne preskrbe, ki jo predvideva prehranska politika, zagotavlja povečanje deleža kakovostnih, zdravju koristnih in lokalno specifičnih živil v prehrani prebivalstva. Vzpostavitev novih tržnih priložnosti za lokalnega kmeta ter pozitivni prispevek k varovanju in ohranjanju okolja in kakovosti tal, k zmanjšanju škodljivih učinkov pesticidov na okolje, k ohranjanju biološke pestrosti ekosistemov in trajnostni rabi energentov, zaščiti podtalnice, prispevek k povečanju socialnega in človeškega kapitala na podeželju ter h krepitvi in razvoju kmetijskega gospodarstva. Dokument obenem združuje vse pomembne partnerje na nacionalni ravni, med njimi številna resorna ministrstva in kmetijsko-gozdarsko zbornico Slovenije, ki bodo s svojo stroko ter kmetijskimi svetovalci, ki so odgovorni za izobraževanje in usposabljanje na terenu, znali motivirati lokalnega kmeta za pridelavo ekološke trajnostno pridelane hrane, ki bo kakovostna zdrava in koristna za zdravje slovenskih potrošnikov. Naštete priložnosti vidimo predvsem z vidika zagotavljanja ekonomskega napredka malih kmetij, v Sloveniji se še vedno praznijo vasi, navkljub temu da se na evropski in nacionalni ravni borimo za napredek in razvoj podeželja. Slovenska ljudstva stranka meni, da je mogoče to stanje obrniti, če bomo znali slovenskemu kmetu pokazati možnosti, ga ustrezno motivirati in izobraziti, mu pomagali odpreti trg za njegov pridelek, kar prehranska politika s svojimi cilji in nalogami zelo dobro predvideva, bomo s tem doprinesli tudi k razvoju in ohraniti poseljenosti slovenskega podeželja. Sistem zagotavljanja lokalne trajnosti preskrbe s hrano, ki je pridelana naravi in človeku prijazen način, po metodah ekološkega in sonaravnega kmetovanja, podpiramo tudi zaradi razloga, ker se tovrstni projekti že uspešno izvajajo v drugih evropskih državah in kažejo dobre ekonomske rezultate ter hkrati prispevajo k izboljšanju prehranjevanja prebivalstva. Z lokalno trajnostno preskrbo je povezana tudi večja kakovost hrane, ker ni potrebno izvajati dolgotrajnega transporta, obenem pa je možno vzpostaviti tudi dober nadzor, kar zagotavlja dodatno kakovost in zdravstveno neoporečnost hrane. Sistemi so se tudi v tujini, v Angliji, Nemčiji, Italiji in tudi na Danskem izkazali za dobro lokalnega kmeta, saj mu je s tem zagotovljen stalen trg in povpraševanje po sveži hrani, obenem pa so se izboljšale tudi prehranjevalne navade prebivalcev. Parlamentarna skupina Slovenske ljudske stranke podpira usmeritev predloga resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005 do 2010 in verjame, da se bodo zastavljene strategije na področju varovanja zdravja preko aktivnosti zagotavljanja zdrave in uravnotežene prehrane, varnosti hrane ter vzpostavitve sistema lokalne trajnostne preskrbe ustrezno implementirane v praksi in doprinesle veliko koristnega in dobrega k izboljšanju zdravja in prehranjevalnih navad slovenskih državljanov, k izboljšanju socialnoekonomskega statusa slovenske kmeta in k razvoju slovenskega podeželja.
Slišali smo zadnje stališče poslanske skupine, tako smo končali s predstavitvijo stališč, sledi splošna razprava o predlogu resolucije. Na podlagi prijavljenih dajem besedo kolegu Janku Vebru.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike za obdobje 2005 do 2010 je zagotovo eden od zanimivejših dokumentov, ki ga sprejemamo tudi v državnem zboru. Gre za dokument, ki zagotovo vključuje zelo širok spekter vseh tistih, ki pri uveljavljanju tega programa morajo sodelovati. Gre seveda tako za povsem enostavne principe, če temu tako rečemo, spoštovanja etičnih načel vseh udeležencev v živilski verigi od predelave, pridelave, distribucije in trženja hrane do seveda tudi soodgovornosti vseh tako resornih politik kot seveda tudi samih politik ohranjanja in krepitev zdravja. Vse to zasledimo in na to resolucija v svojem gradivu opozarja, bo pa zagotovo treba veliko truda vložiti v to, da resolucija zaživi tudi v praksi. Pogosto smo vezani na zelo jasna navodila pri javnih naročilih, kjer je pač običajno tudi kriterij najnižja cena in ne predvsem kvaliteta živila, ki ga potem ponudiš v nadaljevanju v tej verigi. In velikokrat je tudi sam izgled izdelka in oprema nekega izdelka, ki ga ponujajo v trgovini, povezana s tem, da se raje odločiš za izdelek, ki je lično opremljen, in mogoče potem spregledaš tudi tisti delček, ki pa govori o sami kvaliteti tega izdelka. Tudi reklamiranje izdelkov oziroma vloga medijev je izjemno pomembna pri teh postopkih. Tako je prepletanje interesov od čisto ekonomskih do tistih, ki preživijo s proizvodnjo določenega izdelka, izjemna. Zato bi rad poudaril predvsem to, da bo treba vložiti izjemno veliko truda vseh resorjev v to, da se ta nacionalni program poskuša v čim večji meri tudi uveljavljati. Bi pa zaradi tega rad posebej izpostavil tudi vlogo nevladnih organizacij, kajti velikokrat se srečujemo z nezaupanjem v javnosti do nekih uradnih institucij, pri čemer je ta občutek pogosto tak zaradi tega, ker se te institucije težje odzivajo na neke spremembe, ker morajo spoštovati določena pravila, procedure, hierarhijo, in se potem velikokrat v prehranski politiki, če govorimo o njej, zgodi marsikaj, kar pri teh institucijah lahko zaznamo kot prepočasno odzivanje. In nevladne organizacije imajo prednost v tem, da se lahko bistveno hitreje odzovejo bodisi na neko dogajanje v trgovinah, pri medijih, proizvajalcih, skratka, imajo po mojem mnenju izjemno pomembno vlogo in prav je, da se jih poskuša pri njihovem delovanju spodbujati tudi naprej, tudi skozi ukrepe prehranske politike. Zdi se mi, da bi na ta način lahko dobili predvsem zaupanje do nekega konkretnega izdelka, ki se pojavlja na trgu in s katerim bi lahko dosegli potem bistveno boljšo kvaliteto prehranjevanja kot pa sicer, če sledimo neki ozki tržni logiki. Menim, da že s to razpravo v državnem zboru in s to proceduro, ki jo pač ta dokument ima, bomo po mojem mnenju prispevali k temu, da se poskušamo zavedati tega problema in da je možno organizirati življenje na veliko racionalnejši način, če upoštevaš vse elemente, ki so zapisani v tej prehranski politiki. Zato bom to resolucijo o nacionalnem programu prehranske politike podprl, pri čemer si želim, da bi v čim večji meri zaživela tudi v praksi. Hvala.
Hvala, gospod Veber. Besedo dajem kolegici Kucler Dolinar. Izvolite.
Hvala lepa. Pred nami je resolucija o nacionalnem programu prehranske politike. Jaz jo bi sicer raje poimenovala resolucijo o državnem programu prehranske politike. Tako kot ob tej resoluciji kot o drugih programih, ki jih sprejemamo tukaj v državnem zboru, res ne vem, zakaj se tako ogibamo besed "država, državno, državna". Torej resolucijo, ki jo imamo pred seboj, mi je predstavljala izredno zanimivo branje, ne le kot delovno gradivo za pripravo na sejo, temveč predvsem z vidika priporočil, ki nam jih daje in mi jih daje v pomislek tako pri vsakodnevni pripravi hrane kot pri uživanju le-te. Predvsem pa tudi zato, ker mislim, da dokument pomeni neko protiutež vsem reklamnim sporočilom, s katerimi nas dnevno zasipavajo. In ravno v teh dneh smo lahko v dnevnem časopisju brali, da je eden od oglaševalcev hrane na priporočilo oziroma zahtevo zdravstvene inšpekcije moral oglaševalsko akcijo o določenem napitku ustaviti oziroma prilagoditi, ker ta ni bila vodena pod pogoji naše zakonodaje oziroma s sodelovanjem ministrstva. Poleg tega je potem tu še cela vrsta knjig in revij, iz katerih se lahko podučimo o zdravi prehrani, pa vendarle potem srečamo tudi nasprotujoče si informacije. Menim, da bi morali vsebino resolucije res razširiti med največji krog državljanov, tudi spričo dejstva, kot smo ga danes že slišali, da ima v Sloveniji samo polovica prebivalcev normalno telesno težo, samo tretjina normalen holesterol, samo tretjina normalno telesno težo in da se kar polovica nas nezdravo prehranjuje. Tudi zase sem ugotovila, da prehranjevanje ni čisto v skladu s predloženo resolucijo. Med posebej ogroženo skupino spadajo otroci in mladostniki. To se mi zdi še posebej zaskrbljujoče. In resolucija si je zastavila zelo ambiciozne cilje, za dosego katerih pa ne bo dovolj samo sodelovanje različnih ministrstev in nosilcev nalog, temveč bomo morali sodelovati tudi mi sami, torej posamezniki, ker pri nas se v končni fazi vse začne in konča. Resolucija sicer ugotavlja, da večji gospodarski razvoj vpliva na zdrave prehrambene navade, vendar pa sama menim, da si ob stresu, ob hitrem tempu življenja vzamemo vse manj časa za kuho pa tudi za prehranjevanje. Prehranjevanje jee večji del postalo tudi v smislu, gremo hitro nekaj pojest, potem pa nazaj na delo in si tisti pravi, prijetni obred privoščimo le še ob koncu tedna. Še posebej pa je potrebno in smiselno vplivati tudi na ozaveščanje pridelovalcev in predelovalcev hrane o načinih zdrave prehrane, o kakovostnem okolju, o postopkih konzerviranja, transporta. Posebej zanimivo in koristno se mi zdi tudi priporočilo ravnateljem šol in dijaških domov, da naj ne nameščajo avtomatov za sladke in gazirane brezalkoholne pijače v šolske stavbe. Gotovo je z dejanskimi argumenti podprta tudi ideja in napotilo, da naj bi imeli prednost pri dobavi hrane v šolske obrate lokalni proizvajalci hrane, saj bi na ta način vplivali na razvoj lokalnih pridelovalcev in tudi na razvoj kmetijstva. Vendar pa ta predlog, da bi bil čisto izrecno v neki resoluciji ali zakonodaji zapisan, v celoti ne bo vzdržal tiste pravne presoje v smislu javnih naročil, vendar pa bi rada tukaj apelirala predvsem na pripravljavce razpisnih dokumentacij in pogojev, da predvsem, kadar gre za prehrano otrok in mladostnikov, dajejo poseben poudarek pri oblikovanju dodatnih meril, tako da bodo imela določeno ceno, določeno težo, torej, da težo ne bo imela le cena pri izbiri, temveč tudi drugi kriteriji, predvsem certifikati o, na primer, zdravi in varni pridelavi hrane. Za konec nam torej vsem skupaj želim čim več zdravju koristnih jedi in obrokov. V bodoče tudi vse manj primerov, za katere smo danes tudi že slišali, ko posamezniki, ne le z denarjem, temveč tudi s hrano komaj shajajo iz meseca v mesec, kaj šele, da bi lahko sestavljalo jedilnik v celoti v skladu s smernicami resolucije. Resolucijo bom podprla.
Hvala, gospe Kuclerjevi. Naslednji ima besedo gospod Alojz Sok.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Minister s sodelavko, kolegice poslanke in poslanci! Rad bi se dotaknil te resolucije v luči predsednika odbora za kmetijstvo, ki je to resolucijo obravnaval, sprejel tudi nekaj amandmajev, vendar žal ti amandmaji na odboru za zdravstvo niso bili potem dokončno sprejeti. Moja kolegica je prej v uvodni predstavitvi v imenu Nove Slovenije nekako svojo razpravo zaključila in je rekla, da je navada železna srajca. Sam pa bi dodal, da se pravzaprav prehranske navade v celotni Evropi, tako tudi pri nas, ker pač živimo v nekem obdobju izobilja, zelo hitro spreminjajo. Rekel bi, da sem sam v teh letih opazil in doživel na tem področju velike spremembe. Reklame z različnimi vitkimi damami, ki se kažejo in reklamirajo različne izdelke, potem reklamiranje živil, ki so zdrava za srce, kampanja proti holesterolu in tako naprej je pač spremenila te prehranske navade. In res je, kot so nekateri že razmišljali, da se danes srečujemo na eni strani s pojavi debelosti - in tudi sam spadam v to kategorijo prebivalstva, ki bi moral nekoliko poskrbeti za to -, na drugi strani pa lahko opažamo še večji problem, ko se srečujemo z različnimi oblikami podhranjenosti. In se mi zdi, da je včasih ta oblika podhranjenosti veliko težje ozdravljiva kot pa zmanjšanje telesne teže. V tem tekstu je sicer tudi o tem nekaj govora, ampak mislim, da se temu pojavu v naši državi predvsem skozi šolski sistem ne daje dovolj velika vloga in pozornost. Sam pa vem, kakšne probleme imamo starši z najstnicami, ki so pod vplivom teh modnih trendov in kaj vse ne počnejo, da bi bile, kot danes pravijo, kul in tako naprej. V tej predstavitvi sem tudi slišal, češ, kako bo sedaj poskrbljeno za kmetijstvo, vendar sam kot predsednik odbora tega ravno v tem tekstu ne vidim zapisanega na takšen način. In še enkrat povem, da mi je zelo žal, da odbor za zdravstvo ni pokazal toliko želje in volje, da bi katerega od amandmajev odbora za kmetijstvo, ki pa so šli v to smer, da se poveča neposredna prodaja s strani proizvajalcev, kmetov, dejansko tudi sprejel. V odboru ste na žalost te amandmaje popravili. Dobro, ne rečem, prvi amandma ni bil pomemben, ampak amandma k poglavju 6.3.1, kjer smo eksplicitno zapisali "povečati neposredno prodajo", to je pa sistem, ki ga poznajo danes v sosednji Avstriji. V samem gradivu oziroma tej resoluciji, ki jo imamo pred sabo, sicer piše "spodbuditi razvoj lokalnih ekonomij in podeželja." Vendar, kaj to pomeni? Mi lahko ta razvoj spodbujamo, kakor hočete. Če pa ti ljudje nimajo možnosti neposredno prodati, ja, kaj mu pomaga, če pridela tono zelja, pa mu to zelje ostane doma na njivi. Nič mu ne pomaga. Mi lahko samo proizvodnjo spodbujamo, kolikor hočemo, če ne bomo omogočili, da se to da na enostaven način tudi neposredno prodati v šole, bolnišnice, vrtce in tako naprej, da ne naštevam. V tem kontekstu jaz ne vidim tega zapisanega na takšen način, kakorkoli je bilo rečeno, da je ta dokument nastajal v nekem daljšem obdobju prejšnje vlade in da pravzaprav to sprejemamo sedaj na začetku tega mandata. Enako je ciljal tudi amandma k poglavju 6.3.2.1 - pospeševanje ponudbe in povpraševanju po kakovosti in zdravju prijazni hrani. Na odboru za kmetijstvo smo ponovno sledili temu cilju in smo uvedli pojme, kot so med cilji, direktna prodaja, potem kmet direktno prodaja in tako naprej. To v tem tekstu, ki je danes na voljo in ki ga je odbor za zdravstvo na žalost spremenil, ni na takšen način zapisano. Sicer so tu neki teksti, neki po moje nenatančno definirani cilji. Če niso natančno zapisani, jih bo težko slediti. Jaz bi seveda si želel, da bi v Sloveniji, ne da si izmišljamo neko toplo vodo, ampak da sledimo recimo sistemu, ki ga poznamo v sosednji Avstriji. V sosednji Avstriji danes imate številne male predelovalne obrate, ki prodajajo neposredno na lokalna tržišča ali pa neposredno k določenim uporabnikom. Na žalost smo pri nas v prejšnjih štirih letih sprejemali predpise, ki so absolutno to preprečevali, zato pa danes nimamo nobene tovrstne manjše klavnice, cela področja so v Sloveniji, kjer ni pravzaprav nikakršnega tovrstnega obrata. Enako je tudi s predelovalno živilskimi obrati in tako naprej. Jaz mislim, da je pred to vlado izredno velika odgovornost in pa pred vsemi nami, da bomo seveda sledili tem ciljem. Ko smo na odboru za kmetijstvo te amandmaje sprejeli, sem nekako domneval, da smo naredili ta del svoje naloge in da bo to tudi v to resolucijo na takšen način vneseno. Žal sem se zmotil in bi mogel očitno odbor za kmetijstvo storiti veliko več v tej smeri, kot pa smo. Potem je eno od vprašanj, kjer jaz vidim neko disfunkcijo. Recimo, če gledam področje kmetijstva, ta država vlaga veliko denarja v samo selekcijo na področju živinoreje. In to dela vsa Evropa. Veliko delamo na tem, da se selekcionira, ne vem, krave na proizvodnjo mleka z več tolšče, z več beljakovinami, na drugi strani pa potem propagiramo seveda uporabo nemastnega mleka, ravno tako skozi reklamiranje, zelo so pa popularni razni uvoženi jogurti z raznimi oznakami kot so lahki, light, in tako naprej. Kaj pravzaprav hočemo na tem področju doseči? Potem je škoda, da tolika sredstva vlagamo v samo pospeševanje, potem je treba to nekako koncepirati in vzeti to na znanje in s tem postopkom pravzaprav nehati, ker drugače jaz mislim, da povzročamo dejansko škodo. Na eni strani vlagamo, na drugi strani pa propagiramo nekaj drugega. In še to vam povem, problematizirati uporabo mleka in reči, da so otroci predebeli zaradi uporabe mleka, ne, otroci so debeli zato, ker danes sedijo pred računalniki, ker jih v šolo vozimo. Če grem jaz pogledat fotografijo izpred 40, 50 let, ko smo izključno zaradi mleka na podeželju preživeli, če ne bi bilo mleka, ne vem, saj je bilo mleko zjutraj, zvečer pa opoldne, meso je dejansko bilo redko na mizi, pa ni bilo debelosti, ker smo se veliko več morali gibati. Danes pa se otroci pravzaprav ne gibljejo in to je tisti, po moji oceni, osnovni razlog. Prav tako ne vidim nobenih pravih razlogov, da se problematizira uporaba rdečega mesa. Ne vem, kje so razlogi, da lahko enostavno rečemo, da je to meso zdravju tako škodljivo, da delamo vse, da se zmanjša ta proces v živinoreji kjer prav tako v področje reje, živinoreje, na področju prašičereje vlagamo ogromna sredstva. Prav tako se to pospešuje. Se pravi, hočem pokazati na to, da je treba celotno politiko potem v neki državi uravnotežiti na takšen način, da ne bo prihajalo na eni strani do vlaganj, na drugi strani pa do reklame proti. Da zaključim. Če danes greste v katero od teh evropskih držav, in mi največ hodimo v Belgijo zaradi Bruslja, ni zajtrka, kjer vam ne bodo postregli slanine, jajc in pa njihovega masla, izdelanega na različne načine. S tem pospešujejo čim večjo uporabo tega. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Besedo ima gospa Majda Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Resolucija o nacionalnem programu prehranske politike zagotovo je ena politična usmeritev v državi. Je, kot vsi po vrsti ugotavljate, pomembna in si pridružujem temu sporočilu in tudi mislim, da bi moral ta Poročevalec državnega zbora biti knjižna publikacija, kajti prav v osveščanju in prepoznavanju vprašanj, ki so vezana na zdravo prehrano in dobro počutje državljank in državljanov na tem področju, je ključno sporočilo, kaj hoče država s takim nacionalnim programom doseči. Zagotovo je pri obravnavi prehranske politike vsako razmišljanje vedno v konfliktu dveh interesov. Interesov, ki sledi tržni logiki, in interesov, ki želi slediti družbeno osveščenemu pogledu zdravega življenja. In tržno gospodarstvo, tržna logika pritiska oziroma se zajeda v princip želje po zdravem življenju. Konec koncev vemo, da je zdrava prehrana ne uvožena, ekološko pridelana, bistveno dražja kot tista, ki lepo izgleda in ki je cenovno bistveno bolj dostopna, mogoče tudi manj bogatim slojem prebivalstva. V tem smislu bi verjetno bile finančne posledice, ki bi jih lahko izračunali na osnovi takega nacionalnega programa enormne. Ampak kot rečeno, to vidim kot neko vrednostno usmeritev, celo tako detajlno napisano, da so tako rekoč že kuharski recepti v njem, kar je pomembno. Seveda naj poudarim, da to ni nek produkt, neka raziskava, neko razmišljanje in analiza, ki bi se zgodila v enem dnevu, ampak se vidi, da je sledila več letnim raziskavam, razmišljanjem, in da je lepo, da ga je sedanja vlada prevzela. Zanimivo je tudi, da v pregledu, ki smo mu priča te dni, dela prejšnje vlade, je kar nekaj poudarkov o tem, da je prejšnja vlada posvetila precej pozornosti preventivi in preventivni dejavnosti na področju zdravstva, kamor nedvomno tudi zdrava prehrana in druge usmeritve sodijo, in da se je proračun ministrstva za zdravje na tej točki bistveno povečal oziroma, kot je navedeno, celo za 90% seveda v kontekstu tudi bolnišničnega zdravljenja, ampak predvsem za 2 milijardi 700 na področju preventivne dejavnosti. Upam, da bo sedanja usmeritev nove vlade sledila tovrstnim poudarkom, tovrstnim delovanjem tudi na področju osveščanja. Sama sem z veseljem pozdravila tiste aktivnosti, ki so šle v propagandno medijsko kampanjo na področju zdravega življenja. Vsi smo sledili ne samo džambotom, ampak tudi aktivnemu pozivanju ljudi k zdravemu življenju, za katerega je nudil vzor celo sam minister. Pozorna sem bila pri poročilu sedanje vlade, ki je ocenjevala prejšnji mandat tudi na opozorila, da je ministrstvo za zdravje, njega izpostavljam zaradi tega, ker je eden izmed krovnih nosilcev tega nacionalnega programa, čeprav vemo, da so tukaj močno vključeni tudi ministrstvo za kmetijstvo in oba sedanja šolska resorja pa tudi ministrstvo za okolje in prostor. Skratka, pozorna sem bila na omembo, da je ministrstvo za zdravje kljub temu, da naj bi menda ogromno zaposlovalo, vendarle kadrovsko še vedno pomanjkljivo zasedeno na tistih uradih oziroma na tistih področjih znotraj svoje sestave, ki bodo pomembno vplivale tudi na izvajanje te resolucije, kajti edini cilj te resolucije je, da se izvaja, ne pa, da ostane na papirju. Minister omenja, da je ta pomanjkljiva kadrovska sestava še posebej vidna na zdravstvenem inšpektoratu, na uradu Republike Slovenije za kemikalije in na upravi za varstvo pred sevanji. V tem smislu, ne glede na, kot pravim, dosedanje bohotenje kadrov na zdravstvenem ministrstvu, upam, da boste poskrbeli, da se bo bohotilo tudi tukaj. Seveda zdravje pa ni odvisno od mandatov, kot je dejal moj predhodni sogovornik, gospod Jelinčič, odvisno je - njegova preventiva in program prehranske politike je odvisen od volje. Kot pravim, če ima vlada sedaj tako napisan program, upam, da bo znala skrbeti, da bodo ti konflikti, ki sem jih omenila na začetku in ki dejansko tlačijo vse sodobne družbe, konflikti med zaslužki in med zdravo prehrano, čim boljše sanirani. Naj še poudarim ali spomnim tiste, ki ste sledili razpravam v prejšnjem mandatu ob sprejemu zakona, ki ste mu nekateri rekli kar Kebrov zloglasni zakon in je omejeval porabo alkohola, tobačnih izdelkov pa tudi tisti zakon o varnosti živil in materialov, ki prihajajo v stik z živili, kako z dilemami in kako z nelagodji so bili obravnavani ti zakoni, ki so se nekako imenovali kar prohibicijski. Danes sem že govorila, da za določene teme so vedno potrebni določeni časovni razmisleki in presledki in da čas prinaša določene odgovore. Danes se ugotavlja, da morebiti so bili še celo premalo prohibicijski, če omenjam zakon o omejevanju alkohola in tobačnih izdelkov, saj smo zasledili v izjavah, da morebiti velja premisliti, da bi jih še bolj zadrgnili oziroma še bolj omejili, kot smo jih, kot jih je prejšnji minister z velikimi napori uveljavljal v slovenski družbi. Tako sem tudi sledila poročilu, ki ga je vlada včeraj na področju ministrstva za zdravje predložila javnosti, kjer je zapisano, da nekateri ukrepi aktivno uvedenih preventivnih programov s področja zdravega sloga, prej omenjeni alkoholni in tobačni zakon, pa tudi tisti z živili, ki prihajajo v stik z drugimi materiali, se bodo pokazali oziroma učinki teh zakonov se bodo pokazali šele v prihodnosti. Menim, da so se že in da pravzaprav so že vgrajeni tudi v nekatere oddelke in nekatera poglavja tega programa nacionalne prehranske politike. Kar bi človek seveda na koncu priporočal vladi, je samo, da nadaljuje s tako delikatno in osveščevalno akcijo in pomembno za zdravo življenje še naprej, da se še naprej aktivno vključuje v čim bolj jasno in glasno osveščanje na to temo, ker le tu, kot pravim, vidim nišo, kajti včasih je težko dokazati, da je polnozrnati kruh, ki je bistveno dražji od navadnega, bolj zdrav in da je domača zelenjava in sadje, četudi ni tako bleščeča in tako popolnih oblik, kot tista uvožena in cenejša iz tujine, za vse nas bolj zdrava. Hvala lepa.
Hvala, gospe Širci. Besedo ima gospod Sajovic, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice, kolegi! Prehransko politiko in pa to resolucijo in pa strategijo bom na vsak način podprl, kajti ravno na tem področju vidim eno izmed svetlih točk, ki lahko obetajo lepšo prihodnost slovenskemu kmetijstvu, kajti ravno na področju ekološke pridelave hrane se lahko Slovenija kosa z ostalimi evropskimi državami, drugače so pa možnosti in pa primerljivosti slovenskega kmetijstva proti evropskemu kmetijstvu tako skromne, da glede na količino in pa na maso v Sloveniji rezultate težko dosegamo, z lahkoto pa jih bomo dosegli pri kvaliteti, kajti naše okolje je sorazmerno dobro ohranjeno in če bomo pametni nam seveda tako kaže tudi naprej. Na tem področju bi se bilo zgledovati po nekaterih evropskih državah, ki hitro uvajajo ekološko kmetijstvo. In tu nam ni treba pogledati daleč. Že naši sosedje Avstrijci so ena izmed tistih držav, kjer imajo delež ekološkega kmetijstva največji v svetu. Včeraj sem nekje prebral, da je danes na svetu 26 milijonov hektarov površin, ki se jih obdeluje na ekološki način. Samo v zadnjem letu se je delež teh površin povečal za 2 milijona hektarov, kar je izredno veliko. Avstrija je ravno tista dežela, ki vodi na tem področju. Od evropskih držav, po katerih bi se splačalo zgledovati, bi bila tu pomembna še Švica, nekaj manj Italija in pa potem skandinavske države. V Evropi je takšnih površin danes že 10%. Jaz mislim, če bomo to zadevo podprli, s tem pa seveda našemu potrošniku omogočali tudi soliden dohodek, da bo to ekološko pridelano, bolj varno in pa bolj zdravo hrano lahko tudi kupoval, kajti takšna hrana bo za nekaj odstotkov prav gotovo dražja, kot pa je tista hrana, ki se pridela na nek drugačen način. Ne nazadnje mi v tej zgodbi večkrat pride na misel tudi odnos do te trgovine, eden od velikih slovenskih mega trgovcev, znan kot dober sosed, je seveda večkrat na tapeti, vendar moram pa reči to, da ravno ta prodaja na svojih policah kar 70%, 72% hrane, ki je slovenskega porekla. In temu bi pa v primerjavi z ostalimi trgovci lahko rekel, da na tem področju branimo nacionalni interes. To se pravi, pri teh zadevah naj ne gre samo za ceno, pač pa gre za kvaliteto, zdravje in pa življenje. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Sajovicu. Besedo ima gospod Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo in tudi vse lepo pozdravljam. Resolucije so tudi pomembni dokumenti, saj na načelni ravni opredeljujejo odnos in smernice oziroma nakazujejo bodoča ravnanja na posameznih področjih, ki jih potem obdelamo z zakoni ali pa recimo z letnimi načrti. Značilnost velike večine resolucij, ki smo jih sprejemali do sedaj, je bila predvsem ta, da so vzbudile relativno veliko medijsko pozornost, da jih je spremljalo veliko besed, da so se v njih zapisale pomembne ugotovitve in načrti, vendar pa se kasneje ti cilji niso ravno preverjali oziroma še manj izvajali in dosegali. Skratka, v veliki meri so bile same sebi namen. Takšne so bile večinoma skoraj vse resolucije s katerimi smo se srečali tudi v prejšnjem mandatu. Ta resolucija tudi posega na pomembno področje, področje prehranske politike, na katerem je še ogromno rezerv in tudi veliko pomanjkljivosti. Sam se bom omejil na eno področje, to je na poglavje mladostniki, in to predvsem na srednješolsko mladino, na vajence in pa dijake. Gre za del populacije, ki ima zdaleč najslabše urejene prehrambene pogoje, in to ne samo v našem izobraževalnem sistemu, ampak v celotni populacijski strukturi. Gre za skupino okrog 100.000 oseb, ki je v najintenzivnejši duhovni in telesni rasti. Vse raziskave, ki so bile narejene, narejenih je pa bilo precej, so pokazale na izredno slabe prehrambene navede dijakov. Jedo premalo, tudi premalokrat, obroki so neustrezni. Večina jih ne zajtrkuje, kasneje tudi ne malica, če pa že, se več ali manj poslužujejo samo hitre prehrane. Toplih obrokov razen na redkih lokacijah oziroma redkih šolah ni mogoče dobiti. Neurejena, neredna in pomanjkljiva prehrana pa tudi slaba prehrana precej vpliva tudi na sam šolski proces, saj se povečuje razdražljivost, znižuje se zbranost dijakov, s čimer zagotovo padejo tudi učni rezultati in izrazito se povečuje dovzetnost za številne deviantne pojave, kot so recimo nasilništvo, droge, alkohol in tudi druge oblike slabih navad ali morda celo kriminala. Na tem srednješolskem področju Slovenija v zadnjih 60-ih letih ni storila praktično ničesar in daleč zaostaja za evropskimi standardi. V mnogih evropskih državah je prehrana dijakov v srednjih šolah celo brezplačna. Naše šole pa niso niti ustrezno opremljene, nimajo ustreznih menz, niti nimajo ustrezno prirejenih urnikov, niti ostala infrastruktura temu ni prirejena. Večina dijakov v srednjih šolah je odsotnih osem do enajst ur, imajo zacementiran urnik, zelo kratek odmor in mnogi prvi resen obrok zaužijejo šele pozno popoldan. V prejšnjem mandatu sem dvakrat predlagal, da bi to področje ustrezneje in boljše uredili, saj tri ali štiriletno neustrezno prehranjevanje v najobčutljivejšem obdobju pušča nepopravljive zdravstvene in tudi druge težave. Vendar takratna politična večina ni dopuščala, da bi zakona sprejeli in pristopili k reševanju tega področja. Pomembnejša je bila politika kot vse drugo. Mlado telo, gospod Gaber, sicer veliko zdrži, zato posledice večinoma niso bile takoj vidne, pa še takrat, ko so se ugotovile, so se ponavadi pripisovale drugim vzrokom kot recimo pomanjkljivi prehrani. Marsikaj se je ugotovilo šele na naboru, sedaj pa ko tega nabora ni več, se bo pa še kasneje. Moram reči, da sem bil kar razočaran, tako nad stališčem obeh bivših ministrov, tako za šolstvo kot za zdravje. Predvsem minister za zdravje je v svojem delu veliko oziroma nesorazmerno pozornost posvetil reševanju raznim marginalnim problemom, na primer umetnemu oplojevanju zdravih samskih žensk, povsem prezrl pa je kljub številnim opozorilom in pobudam veliko skupino ljudi, to je vajence in dijake, ki so, kot sem v uvodu že rekel, izjemno velika skupina. Verjetno je tudi slabše mladostniško prehranjevanje eden od pomembnih vzrokov, da Slovenci doživimo krajšo življenjsko dobo v primerjavi z mnogimi evropskimi, še posebej pa alpskimi narodi. In pa, to je marsikdaj tudi pomemben vzrok, da se v tem produktivnem ustvarjalnem obdobju, pomladostniškem, pojavljajo tudi velike odsotnosti z dela zaradi boleznin, ki imajo tudi vzrok v tej slabi prehrani v mladosti. Menim, da dobrega gospodarskega razvoja ni možno graditi na pretirani bolniški odsotnosti. Menim, da je smiselno, da bi se dijaška prehrana uredila na istih principih kot študentska. Smiselno je, da se uvedejo statusne olajšave, namesto da se uporabljajo razni prirejeni oziroma socialni korektivi. Menim tudi, da je treba prav reševanju teh mladostnih težav nameniti bistveno več pozornosti, bistveno več volje in bistveno več denarja. Menim tudi, da ta resolucija nudi podlago za bolj celovit in bolj resen pristop pri urejanju srednješolskih prehranskih težav. Zato upam, da bo vlada tudi v prihodnosti v tem mandatu posvetila temu vprašanju bistveno večjo pozornost. Hvala lepa.
Hvala gospodu Tanku. Kot zadnji ima besedo še gospod minister v imenu vlade. Gospod Gaber, niste prej govorili, da bi bili napačno razumljeni in bi imeli pravico do replike. Bo pa ostal čas, ki vam ga bom dal za razpravo na koncu, če dovolite. Gospod minister, izvolite.
Lep pozdrav vsem! Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Današnja razprava je zanimiva zaradi tega, ker je pokazala nekako splošno podporo tej resoluciji, kot sem namreč razpravo razumel. Dejansko je današnji predlog resolucije plod dolgoletnega dela in usklajevanja. Pa kljub temu je še v zadnjem času bilo treba urediti nekatere spremembe v prvotnem predlogu, predvsem usklajenost s kmetijstvom glede lokalne trajnostne preskrbe, potem tudi uskladitve z gospodarsko zbornico na področju varnosti živil in podobno. Nekako prvič v zgodovini samostojne Slovenije ali pa nasploh Slovenije imamo pred seboj medresorsko in interdisciplinarno usklajen strateški dokument, ki je s predvidenimi sistemskimi ukrepi in preventivno promocijskimi aktivnostmi usmerjen k zmanjševanju zdravstvenih posledic nezdravega prehranjevanja in nezdravega življenjskega sloga prebivalcev Slovenije. Resolucija o nacionalnem programu, ki je pred nami, je zaradi vključevanja številnih strokovnjakov s področja javnega zdravja, kmetijstva, šolstva ter drugih pomembnih področij nastajala, kot sem rekel, več let in je plod trdega medresorskega in interdisciplinarnega dela ter številnih usklajevanj. Na podlagi natančnih analiz stanja ter posledic nezdravega prehranjevanja na zdravje so bili s pomočjo številnih strokovnjakov identificirani tudi ključni problemi na področju celotne živilske in prehranske verige. Le-ti predstavljajo dobro osnovo in vodijo k izvedbi celovitih strategij in ukrepov, ki bodo s svojimi aktivnostmi, nalogami in identificiranimi nosilci služili za izboljšanje trenutnega stanja na področju prehranjevanja in prehranjevalnih navad prebivalcev Slovenije. Posebej so izpostavljene medresorne aktivnosti za spodbujanje in vzpostavljanje lokalne trajnostne preskrbe, ki bo podpirala lokalne ekonomije in razvoj podeželja. Nekatere pripombe v razpravi v zvezi z nesprejetimi amandmaji so deloma vezane tudi na področje spremembe zakonodaje, ki je potrebna, da bi vse te amandmaje tudi kasneje umestili v to resolucijo. Se bomo pa potrudili, da jih bomo lahko v tem obdobju še dopolnili. Kakšni so razlogi, da Slovenija potrebuje lastno prehransko politiko? Podatki študij in raziskav kažejo, da kar tri četrt Slovencev oboleva in umira zaradi kroničnih bolezni, predvsem bolezni srca in ožilja in raka, obolevajo prej in pogosteje, kot v povprečju v EU, obenem pa imamo velike razlike v zdravju glede na posamezna območja v Sloveniji in tudi med samimi populacijskimi skupinami. Imamo visok nivo dejavnikov tveganja za kronične bolezni. Imamo nezdrave prehranjevalna navade, ki so izrazitejše v vzhodni Sloveniji in so slabši tam, kjer so tudi slabši kazalci zdravja. Velike razlike v prehranjevalnih navadah se kažejo tudi v posameznih socialnih, poklicnih, starostnih skupinah in tudi med moškim in ženskim spolom in kaj je v Sloveniji neuravnoteženost pridelave živil in preskrba trga s prehranskimi smernicami, premalo pridelajo zelenjave in sadja. Srednjeročni prehranski cilji v Sloveniji od 2005 do 2010 so naslednji: zvečati uživanje zelenjave in sadja, prehranske vlaknine in pa vitamina C in kalcija, zvečati delež izključno dojenih otrok do šestega meseca starosti in ob ustrezni dodatni prehrani podaljšati dojenje vsaj do enega leta starosti, zmanjšanje uživanje skupnih maščob in predvsem nasičenih maščob ter alkohola, zmanjšati delež debelosti med odraslimi in preprečiti nadaljnje naraščanje debelosti med otroki in mladostniki. Seveda je velikega pomena tudi zdavnaj že ugotovljen problem premajhnega prehranjevanja v določenih starostnih skupinah in tudi seveda odvračanje od prehrane na sploh z znano boleznijo anoreksijo. Temeljni cilji prehranske politike so zagotavljanje varnosti hrane vzdolž celotne živilske verige in pa vzpostavljanje, ohranjanje in krepitev zdravju koristih prehranjevalnih navad vseh prebivalcev, posebno ogroženih, zagotavljanje zadostne preskrbljenosti s kakovostjo in zdravju koristno hrano na trajnostni način. V resoluciji so torej identificirani ključni problemi, strokovna priporočila, ciliji strategije, aktivnosti na vseh treh stebrih prehranske politike ter ključni nosilci strategij in aktivnosti za izboljšanje stanja. V vaši pristojnosti sedaj pa je, da to resolucijo podprete in tako aktivno prispevate [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] k reševanju tega perečega zdravstvenega, ekonomskega in socialnega problema v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala, gospodu ministru za zdravje, dr. Andreju Bručanu. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati? Gospod Gaber imate besedo.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospe in gospodje! Sam bom predlog resolucije o nacionalnem programi prehranske politike podprl, ker se mi zdi, da tako, kot je pravkar povedal tudi gospod minister, končno zaokrožujemo nek razmislek o tem, na kakšen način naj bi to politiko v tej državi vodili. Za razliko od gospoda Tanka se mi zdi, da se ne kaže sprenevedati in si tukaj dopovedovati, da smo pravkar odkrili Ameriko in da je sedaj pa luč končno posijala na to zemljo slovensko. Po njegovem je kar 60 let na primer isto stanje na področju srednjega izobraževanja in prehrane. To je izjava, vredna za anale, izjava, ki kaže nepoznavanje področja. Veliko let se je poskušalo na tem področju narediti korake naprej. Mislim, da skoraj ni bilo garniture, ki si ne bi tako v šolah ko tudi na ministrstvu prizadevala za to, da bi se premaknili v smer, ki si jo skupaj želimo, da bi bila kvaliteta prehrane boljša, da bi bila prehrana rednejša. Dogajalo se je še lani, čeprav ob tem nekateri radi mižijo. Sredstva, ki jih je odobril ta državni zbor za prehrano v srednjih šolah so se povečala za nekaj 10%. Res pa je, da ni bila uvedena brezplačna prehrana za vse. Jaz tudi danes, ko sem v opoziciji, mislim, da je potrebno zelo temeljito razmisliti o tem, kam namenjamo sredstva, komu jih dajemo. Tudi danes, kolega Tanko, tako kot pred letom dni, sem prepričan, da tukaj sedijo ljudje, in da jih je kar nekaj v Sloveniji, ki lahko prehrano za svojega otroka brez najmanjših težav plačajo sami. Da pa obstoji dosti otrok po Sloveniji, ki jim je potrebno plačati več, kot jim plačamo ta trenutek, in jim je potrebno plačati zato, da bi se socialna neenakost zmanjšala tudi na katerih drugih področjih še marsikaj. Ta tip politike je tisti, ki smo ga zasledovali v preteklosti in mislim, da ga bomo tudi v prihodnosti, če bo kaj resnega razmisleka. Želel bi ob tem, sprejemanju te resolucije čestitati gospe Maučec. Mislim, da je kar nekaj časa posvetila temu, da smo našli določeno stopnjo konsenza v državi, da je naredila s svojo ekipo prav preboj na področju razmišljanja o prehrani v Sloveniji. Preboj, ki ga potrebujemo vsi, tako tisti najmlajši, kot tudi mi tukaj s svojimi prehrambenimi navadami. Tako sem prav vesel, da Slovenija zvezno dela korake naprej. Še daleč smo od tega, da bomo lahko zadovoljni, lahko pa smo zadovoljni, da ta korak tako na področju kmetijstva, pogleda na prehrano tam, v šolah, doma, vendarle delamo in mislim, da ga počnemo v pravo smer.
Hvala, gospodu Gabru. Besedo ima gospod Gantar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zdi se mi, ker je tak čas, da kar nekaj najinih kolegov in kolegic sedajle testira prehrambno politiko v državnem zboru, ki se mi zdi, da ni slaba in jim seveda želim dober tek. Ampak nisem se oglasil zaradi tega. V Evropi, kot vemo, so se in so se izmenjevala obdobja izobilja in obdobja lakote. Ko je bila lakota, je bilo hudo. Zdesetkala je prebivalcev skupaj z boleznimi, ampak tudi ko je bilo izobilje, ni bilo lahko. Danes živimo, vsaj v Evropi, v izobilju. Še nikoli nismo imeli takšnega obilja hrane in raznovrstnosti in še nikoli nismo bili tako negotovi, tako zelo negotovi, o tem kaj jemo. Imamo bolezni, kot so BSE in druge, potem uvajajo se gensko spremenjeni organizmi v hrano. Vse to povzroča negotovost. Naj bo ta negotovost namišljena ali realna, pomembno je, da jo ljudje dojamejo kot problem in jo tudi čedalje bolj dojemajo. Zato je prav, da na to stanje reagiramo z neko javno sprejeto politiko o hrani in prehranjevanju, za katero se zdi, da bo tudi sprejeta konsenzualno v tem državnem zboru brez velikih odporov. In prav je, da te teme načenjamo bolj, kot smo jih doslej, in seveda pripeljemo do tega, da se bodo prehrambene navade pričele spreminjati. Ob tej točki bi rad opozoril še na to, da je pridobivanje hrane in pridelava hrane enako pomembna, kot je njeno trošenje. Še pred leti je bilo za kreatorje kmetijske politike ekološko kmetijstvo nekaj, kar je obrobnega pomena in s čimer se lahko dopolnjuje kmetijska politika in s čimer se ukvarjajo samo čudaki. Danes me veseli, da je pravzaprav usmerjenost v ekološko kmetijstvo postala ali pa prodrla tako rekoč v jedro kmetijske politike in veliko truda je bilo potrebno, da se je to zgodilo. Vsekakor se mi zdi, da je ta resolucija o programu prehranske politike primerna podlaga z dobro zamišljenimi ukrepi in lahko spremeni stanje na tem področju. Zato ga bom tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Gantarju. Besedo ima še gospod Tanko. Izvolite.
Hvala za besedo. Poglejte, veliko evropskih držav sofinancira dijaško in vajeniško prehrano oziroma prehrano v srednjih šolah. Ko smo pripravljali zakon, smo pravzaprav navedli vrsto držav, pet, šest za primerjavo, kjer smo napisali, na kakšen način te države urejajo, in to različne države. To so mediteranske, skandinavske in tudi srednjeevropske države. In temu problemu prehranjevanja očitno te države posvečajo bistveno večjo pozornost, kot jo posvečamo v Sloveniji. Drugi problem je pa naslednji. Mi imamo, bi rekel, srednješolski in visokošolski, univerzitetni sistem, ki funkcionirata pod približno analognimi pogoji, ne enakimi, ampak analognimi, zelo podobnimi, vsaj kar zadeva obremenitve, vsaj kar zadeva odsotnosti od doma. Tako v srednješolskem kot v študentskem delu gre približno za odsotnost recimo 8 do 11 ur, vendar na področju študentske prehrane je to urejeno statusno, to se pravi, s statusom študenta dobiš avtomatsko upravičenost do nakupa subvencioniranega bona, in to v visoki stopnji, mislim, da 75%, medtem ko na dijaškem delu nekako te potrebe nismo zaznali in smo temu oporekali. Mislim pa, da to ni primerno, kajti dijaki so bistveno bolj vezani na svoj izobraževalni proces, bistveno bolj vezani na urnik kot študenti, ti imajo le stvari lahko bolj fleksibilno urejeno, imajo pa bistveno slabše pogoje. Se pravi, da lahko samo nekaj na hitro kupijo kje ob šoli, verjetno to bolj ali manj samo hitro prehrano. Se pravi, avtomatsko tri, štiri leta se morajo prehranjevati na nezdrav način s hitro pripravljeno hrano. Študentje imajo to stvar od dveh let nazaj bistveno, bistveno boljše urejeno. Mislim, da moramo mi kot država bistveno več investirati v to mlado populacijo, ne samo zato, ker jim to odrekamo samo zato, ker, ne vem, niso volivci, kot so recimo študentje, ampak mislim, da je prav, da bistveno več investiramo tudi iz razlogov, ki sem jih prej naštel. In te stvari se nam bodo verjetno relativno zelo hitro povrnile, kajti na vsem tem, kar pripeljemo v zrela leta iz mladosti, na tem se gradi. Če pripeljemo slabo osnovo, načeto osnovo, potem smo verjetno tem stvarem oziroma boleznim bistveno bolj podvrženi, tudi raznim drugim poškodbam, če pridemo z zdravim organizmom v ta srednja leta, potem lahko tudi delamo bolj produktivno in tudi bolj kvalitetno. Mislim, da je to področje potrebno urediti ne iz raznih špekulativnih razlogov, ampak tudi iz drugih razlogov, predvsem iz teh zdravstvenih. In analogija je narejena, kajti številne evropske države se ne ukvarjajo s problemom, ali kdo prihaja iz takšne ali drugačne družine, ampak to zadevo nekako statusno rešujejo in s tem že v principu v načelu prisilijo tiste, ki se za to odločijo, da ob relativno visoki subvenciji uživajo zdravo hrano. Mislim, da tudi ta država bo morala slej ko prej priti do neke podobne rešitve. Hvala lepa.
Hvala gospodu Tanku. S tem zaključujem splošno razpravo o predlogu resolucije. Ker k dopolnjenemu predlogu resolucije ni bilo vloženih amandmajev, bomo o resoluciji v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 6. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob času, določenem za glasovanje. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PROGRAMU PRODAJE DRŽAVNEGA FINANČNEGA IN STVARNEGA PREMOŽENJA ZA LETI 2004 IN 2005. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predlog odloka je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Najprej bi dal besedo predstavniku vlade, nato pa bo dobil besedo predsednik odbora za finance in monetarno politiko. Prosim predstavnika vlade, da stopi k ambonu. Izvolite, Gorazd Perenič, državni sekretar na ministrstvu.
Hvala in lepo pozdravljeni! Vlada je v skladu z določilom 80.č člena zakona o javnih financah, ki določa, da je za vsako prodajo premoženja potrebno soglasje državnega zbora, na podlagi predlogov, ki so se nabrali od različnih organov in organizacij, pripravila te spremembe odloka, ki so pred vami. Gre za stvarno premoženje, za katerega državni organi ocenjujejo, da je poslovno nepotrebno ali da ga je iz drugih razlogov [[prevelikih stroškov vzdrževanja, dotrajanosti in podobno]] racionalno odprodati. Vlada predlaga te spremembe, ker so v zadnjega pol leta državni organi prišli do nekaterih novih ugotovitev glede tega premoženja. Nabrali so se novi predlogi in vsi ti predlogi so vključeni v ta odlok. V odloku so od premoženja večje vrednosti, nepremičnin, starega vladnega letala, tudi manjše stvari, vredne tudi samo nekaj tisoč tolarjev. Žal, zakon o javnih financah, takšen kot je sedaj v veljavi, zahteva soglasje državnega zbora za vse premoženje in zato je pač v odlok uvrščeno popolnoma vse premoženje, za katero vlada želi, da se proda. Postopki za odprodajo - odlok daje samo dovoljenje - so seveda urejeni z veljavnimi predpisi. Predvidena je pri večjih vrednostih tudi cenitev, javna dražba in tako naprej. Ta ocenjena vrednost, ki je v odloku navedena, je samo nek približek, bolj pesimističen približek, to ni tista vrednost, za katero bi dajali soglasje, da se premoženje proda, ampak se bo ta ugotovila na javni dražbi. Ravno tako pa so v skladu z določili zakona o javnih financah in uredbe, izdane na njegovi podlagi, vsa sredstva, ki so tako pridobljena, prihodek državnega proračuna in se strogo namensko uporabijo za vzdrževanje oziroma nakupe stvarnega premoženja. Poleg tega morda še to, da se vlada zavzema in bo tako tudi predlagala, da se ustrezno popravi zakonodaja, tako da v bodoče ne bi bilo več potrebno z odlokom državnemu zboru odločati o vsaki malenkosti, ker so trenutno ti postopki, najprej pridobivanja soglasja, potem cenitve in tako naprej za premoženje, ki je manjše vrednosti, dražji od vrednosti samega premoženja. Posebej tam, kjer gre za premoženje izjemno nizkih vrednosti. V odloku boste videli, da tudi premoženje ki je vredno samo nekaj tisoč tolarjev, kjer seveda že sam postopek - cenitev in prodaja - bistveno, za nekajkrat presega vrednost takega premoženja. Hvala.
Hvala, gospodu Pereniču. Besedo dajem predsedniku odbora za finance in monetarno politiko, gospodu Bojanu Starmanu, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 1. seji dne 2.3.2005 kot matično delovno telo obravnaval predlog odloka o dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega, finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije na podlagi prvega odstavka 80. člena zakona o javnih financah v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Predhodno smo pridobili mnenje zakonodajno-pravne službe, v katerem se poudarja, da je predvsem predlog odloka preskopo obrazložen. Le-ta ne sledi odločbam 3. točke prvega odstavka 13. člena in še zlasti določbam drugega odstavka 80. člena zakona o javnih financah, ki določa, da se kupnina, najemnina in odškodnina za državno oziroma občinsko stvarno premoženje uporabijo le za izgradnjo, nakup in vzdrževanje stvarnega premoženja države. V tej zvezi bi bila potrebna precej širša obrazložitev v smeri porabe sredstev države. Na seji odbora so prisostvovali poleg zakonodajno-pravne službe tudi predstavniki ministrstva za javno upravo in servis skupnih služb vlade Republike Slovenije. Razpravo je oteževala pomanjkljiva vsebinska obrazložitev predloženega odloka, tako po izraženem mnenju posameznih razpravljavcev kot prej omenjene zakonodajno-pravne službe, tako z vidika nejasnih razlogov za prodajo posameznih vrst premoženja, še posebej nepremičnin, zemljišč in objektov, kot tudi uporabe sredstev kupnine. V tej zvezi je bilo predvsem izraženo stališče, da bi bila predložitev obravnavane novele odloka bolj smiselna takrat, ko bo državnemu zboru predložen rebalans državnega proračuna za letošnje leto, pri čemer bi bila sicer potrebna nujna dopolnitev vsebinske obrazložitve odloka in navedenih ocenjenih zneskov tudi pri tistih vrstah premoženja, katerega knjigovodska vrednost je nič. S sočasno obravnavo predloženega odloka z rebalansom bi seveda bilo tudi jasno definirano, kje se bo ta denar, pridobljen s prodajo tega premoženja, tudi porabil. Pojavlja se tudi že prej omenjena smiselnost obravnave malenkosti v vrednosti par tisoč tolarjev in seveda velikih vrednosti in nepremičnin. Zato je bilo tudi na seji odbora postavljeno vprašanje, kot je bilo že povedano s strani predstavnika vlade, da bi bilo potrebno nujno korigirati zakon o javnih financah in zakon o izvrševanju premoženja v 80. točki, kar se tiče odprodaje državnega premoženja. Ravno tako se je postavilo vprašanje na odboru, da bi bilo potrebno določeno premoženje ponuditi najprej lokalnim skupnostnim in občinam, v primeru, da bi ga te koristile, da ne bi prihajalo, kakor to določa 21. člen zakona o skladnem regionalnem razvoju v svojem drugem odstavku, kar bi omogočalo brezplačen prenos na občine, na ustrezne lokalne skupnosti, da bi bilo to namenjeno za uspešen razvoj teh območij. Kljub navedenemu je odbor sprejel nekatere amandmaje in tudi predlog zakona o odprodaji državnega premoženja za ti dve leti. Amandmaji so bolj redakcijske narave, zato predlaga odbor, da se predlagani odlok sprejme z dopolnitvenimi amandmaji, ki so priloženi v poročilu, in da dopolnjeni predlog ga državni zbor sprejme. Hvala.
Hvala, gospodu Starmanu. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom polanskih skupin. Stališče poslanske skupine Demokratske stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vili Rezman. Imate besedo, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Odlok, o katerem govorimo, je sprejet za daljše časovno obdobje in zato je tudi povsem običajno in normalno, da z ozirom na spremenjene okoliščine, potrebe in možnosti sprejemamo dopolnitve in spremembe tega odloka. V generalnem smislu bomo mi iz naše poslanske skupine podprli ta predlog, podpiramo tudi amandmaje, imamo pa nekaj pomislekov oziroma želimo poudariti nekaj problemov, nekateri pa so bili že danes omenjeni, katerim bi se naj vlada v bodočnosti tudi še posvetila. Prvič, gre za to, da so te okvirne ocene vrednosti zelo relativne, ampak to ni tak problem, ker bo trg to že korigiral in postavil tisto tržno ceno, ki je pravšnja. Drug problem je problem smiselnosti, kar je bilo danes že poudarjeno, smiselnosti na enak način prodajati in odločati o tej prodaji velike vrednosti in pa minorne vrednostni ali pa celo tiste, ki nimajo nobene vrednosti, razen uporabne, ker uporabno vrednost pa nekateri objekti vendarle še imajo. Iz tega takoj izvira naslednji problem, da namreč prodajamo že prodano. Mi danes odločamo o nekaterih stvareh, ki so že zdavnaj v drugih rokah, ki so jih tisti, ki z njimi opravljajo, že zdavnaj prodali in so prav ravnali, kar se tiče gospodarstva, ker imeti nek avtomobil, ki je pokvarjen celo leto v garaži, plačevati zanj popravila, zavarovanje in ne vem kaj še vse, najbrž ni gospodarno, hkrati pa morajo čakati na to odločitev, da se bo to, kar je že storjeno, smelo storiti. To ni zgolj ugibanje. Takšne primere jaz, pa še kdo drug, tudi poznam. Naslednji problem, ki je tukaj takoj opazen, je problem centraliziranosti odločanja, ko lahko ugotovimo, da niti o tisti opremi, o tistih iztrošenih računalnikih in ne vem čem še vse ne smejo odločati ljudje, ki opravljajo sicer z institucijami, ki so mogočne institucije, ki opravljajo z več stomilijonskimi ali pa milijardnimi vrednostmi skozi tekoče leto, ne morejo pa odprodati neke opreme, ki je definirana kot oprema brez vrednosti. Ugotavljamo torej, da so upravitelji v tem smislu pravzaprav brez slehernih kompetenc. In kadar kompetenc ni, takrat tudi ni mogoče pričakovati kaj posebej velike odgovornosti. Ljudje, ki imajo večmilijonske bruto osebne dohodke, ne morejo odločati o odprodaji nekega premoženja, ki je vredno 5.500 tolarjev, na primer, ali pa ki ni vredno nič. Naslednji problem, ki bi ga radi omenili, je problem evidence neaktivnega, poslovno nepotrebnega, celo obremenjujočega državnega premoženja, ki se kaže direktno kot državno premoženje ali pa kot premoženje v paradržavnih institucijah. To je po mojem kdaj pa kdaj tudi škodljivo, kajti tiste občine, ki terjajo plačilo nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča za te objekte, so seveda s tem zadovoljne, ampak država na ta način zapravlja denar, namesto da bi pravočasno poiskala tistega investitorja, ki bo to vrednost znal potem tudi v poslovnem prometu obračati. Naj nek tak primer povem. V moji občini imamo kočo, ki je že tri leta zaprta, koča, ki je bila zelo dobro obiskana, ki je v državni lasti, za katero se je stotine ljudi podpisalo in prosilo prejšnjega ministra in sedanjo ministrico, vključno z mano, naj vendarle nekaj ukrenejo, pa sploh nismo bili deležni odgovora, ne pozitivnega ne negativnega, kot da se nič ni zgodilo. In to premoženje mirne duše propada, ni v uporabi, je v škodo in nam tudi v ne prevelik ugled. Zato smo mi tudi tisti, ki zastopamo stališče, da je treba kar se da veliko in smotrno prenesti na lokalne skupnosti, če bodo znale te seveda racionalneje uporabljati to premoženje. Med drugim je nekaj od tega napisanega tudi v koalicijski pogodbi, kjer piše nekaj o zemljiških skladih in podobnih stvareh, ki naj bodo v podporo razvoju v lokalnih skupnostih. Naj končam samo še z ugotovitvijo, da bo poslanska skupina DeSUS to podprla in pričakuje, da bo vlada oziroma ministrstvo nekatere naše predloge tudi upoštevalo in sprejelo ustrezne ukrepe.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Miro Petek bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V poslanski skupini SDS bomo podprli predlagani odlok o spremembah in dopolnitvah odloka o programu odprodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Seveda bomo podprli tudi vloženi amandma, da se iz prodaje črta tisti del, ki govori o zemljiščih in objektih nekdanjega vojaško-medicinskega centra Rimske Toplice. Najprej bi rad poudaril, da v poslanski skupini SDS ne nasprotujemo temu, da bi Rimske Toplice našle dobrega lastnika in dobrega gospodarja. To bi se moralo zgoditi že pred dobrim desetletjem. In vse, kar se je dogajalo s tem objektom in kar se še dandanes dogaja s tem zdraviliščem, je velika sramota. Zato je nujno, da se zadeva hitro in dokončno uredi. Toda ker gre za prodajo premoženja Republike Slovenije, je potrebna ustrezna mera previdnosti in pozornosti tudi s strani poslancev. Razpolagamo z obširno dokumentacijo okrog najema in potencialne prodaje tega kompleksa. V tej dokumentaciji je več nejasnosti, ki bi jih morala vlada pred dokončno odločitvijo tudi razčistiti. Prejšnja vlada je v lanskem letu s tem poslom namreč nenavadno hitela. Pogodba o ustanovitvi stavne pravice med vlado in družbo MRC - medicinsko-rehabilitacijski center - je bila podpisana 3. decembra lanskega leta. To je na dan, ko smo v tem parlamentu že volili novo vlado. Aneks k pogodbi o najemu nepremičnin je vlada sklenila 2. decembra lani, torej dan, preden smo v tem parlamentu volili novo vlado. Pogodbo o najemu je vlada podpisala nekaj mesecev prej, 28. septembra 2004. V imenu vlade je te dokumente podpisovala ministrica brez listnice Zdenka Kovač. Pri tem je zanimivo ali čudno, kakor hočete, da je na pogodbo kot najemnik zapisan MRC - medicinsko-rehabilitacijski center, na dokumente pa je vselej pritisnjen žig MRC - medicinsko-rekreacijski center. Ob tako pomanjkljivi pogodbi ali nedoslednosti se zastavlja splet novih vprašanj in tudi sama veljavnost pogodb. Od leta 2000 pa do odhoda prejšnje vlade je bilo okrog Rimskih Toplic precej živahno. Prvi razpis leta 2000 je bil javni razpis in takrat je vlada z družbo Barsus MC že podpisala predkupno pogodbo o oddaji nepremičnin v dolgoročen najem oziroma zakup s pravico najemnika do predčasnega odkupa. V lanskem letu, bilo je 30. junija 2004, je nastal predlog pogodbe o oddaji nepremičnin med vlado RS, Barsusom ter MRC. V tej pogodbi pa je zapisana ugotovitev, da je izhodiščna vrednost zgradb in funkcionalnih zemljišč, ki so predmet pogodbe, več kot 985 milijonov tolarjev. Do podpisa te pogodbe ni prišlo. Ta pogodba pa je predvidela najem teh nepremičnin v Rimskih Toplicah za 50 let in letno najemnino v višini 2,5% od ocenjene vrednosti. V kasnejši in podpisani pogodbi o kratkoročnem najemu tega kompleksa, datirani 28. septembra lanskega leta, pa je zapisana cenitvena vrednost 180 milijonov tolarjev in letna najemnina 4,5 milijona tolarjev. Ta pogodba o najemu pa predvideva tudi opcijo odkupa po sicer že omenjeni ceni 180 milijonov tolarjev. Vlada je predpogodbo z družbo Barsus odpravila 28. junija lanskega leta. Zatem se je odločila za nov poskus, tokrat ne za javni razpis, temveč za javno ponudbo, in izbrana je bila že omenjena družba MRC. Pri tem ne bo odveč dodati, da je ustanovitelj družbe MRC - medicinsko- rehabilitacijski center prav družba Barsus MC. Po zadnjih razpoložljivih podatkih, ki so mi bili dostopni na svetovnem spletu, je bilo v tej družbi zaposlenih nič delavcev. Javni sklad RS za regionalni razvoj in ohranjanje poseljenosti slovenskega podeželja je družbi Barsus MC dne 28.6.2004, torej mesec dni pred razveljavitvijo predpogodbe, že odobril posojilo za revitalizacijo Rimskih Toplic v višini dobrih 258 milijonov tolarjev. Ta sklep so 22.11. lanskega leta razveljavili in na isti dan odobrili posojilo MRC - medicinsko-rehabilitacijskemu centru v višini 300 milijonov tolarjev. O ceni 180 milijonov tolarjev, kolikor je predvidena morebitna kupnina, bi se dalo razpravljati. Kot smo že omenili, ena ocenitev se vrti okoli slabe milijarde tolarjev. Ta kompleks zajema 61 parcel s površino zemljišč več kot 230 tisoč kvadratnih metrov in za 28 stavbnih pravic z več kot 11 tisoč kvadratnimi metri sedanjih stavbnih površin. Neprecenljivo bogastvo je tudi v zdravilni vodi, ki jo letno nateče več kot milijarda litrov. Vsa ta dogajanja mečejo sum na to, da so bili razpisi prirejeni na kožo točno določenega subjekta. Pozivamo vlado, da čim prej razčisti, kaj se je v teh letih dogajalo, prouči pravne posledice sklepanja teh poslov in zagotovi čim hitrejšo transparentno in pošteno prodajo zdraviliškega kompleksa Rimske Toplice. Hvala.
Hvala gospodu Miru Petku. Gospod Vili Trofenik bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem zbranim.
Ali bi lahko stopili pred ambon, prosim lepo.
Pri obrazložitvi predloga o dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja predlagatelj utemeljuje predlog dodatne prodaje premoženja z utemeljitvijo, da je predlagano premoženje za prodajo poslovno nepotrebno in ga je zaradi tega smiselno prodati. Z navedeno utemeljitvijo se je sicer možno strinjati, pa vendar se podobno kot pri obravnavi podobnih programov v preteklosti ponovno potrjuje neustreznost zakonskih rešitev, tako glede smiselnosti obravnave predloga programa prodaje premoženja, nepomembne vrednosti v državnem zboru kot tudi pomanjkanje kriterijev za uvrstitev premoženja med poslovno nepotrebna premoženja, pa naj gre za prevozna sredstva, med katerimi najdemo v programu najstarejše vozilo staro 15 let, najmlajše vozilo 2 leti, kakor tudi ustrezno pomanjkanje kriterijev za nepremičnine. Vsekakor so nujno potrebne spremembe veljavne zakonodaje v smislu, da se v državnem zboru obravnava samo premoženje od določene vrednosti navzgor. V skladu z zakonom o javnih financah se letni program prodaje državnega premoženja pripravi v postopku priprave državnega proračuna. Predlagana sprememba programa prodaje državnega premoženja za leto 2005 je bila posredovana v obravnavo državnemu zboru izven okvira sprejema državnega proračuna oziroma njegovega rebalansa, kar je sicer zakonsko dopustno, vendar pa se postavlja vprašanje namenske porabe kupnin. V osnovi naj bi bile kupnine namenjene za nakup oziroma gradnjo in vzdrževanje stvarnega državnega premoženja, predloženi akt pa ne opredeljuje namena porabe kupnin in se pojavlja iz tega vidika vprašanje, še zlasti, ker gre za postopek izven postopkov sprejemanja državnega proračuna oziroma rebalansa. V seznamu predvidenega dodatnega premoženja, predvidenega za prodajo v letu 2005, se nahajajo tudi nepremičnine, ki bi jih bilo možno nameniti za pospeševanje skladnega regionalnega razvoja s prenosom na zainteresirane lokalne skupnosti, v skladu z določili zakona o pospeševanju skladnega regionalnega razvoja. V ta name smo pripravili tudi ustrezen amandma, saj ni definiran postopek prenosa premoženja na lokalne skupnosti, če so za to zainteresirane. Naša poslanska skupina, glede na povedano, ne more podpreti predlagane spremembe letnega programa prodaje državnega premoženje oziroma bi ga lahko podprli, če bi bil omogočen prenos nepremičnin na zainteresirane lokalne skupnosti v smislu pospeševanja razvoja in če bi kupnine namenili za zmanjšanje proračunskega deficita ali manjkajočo lastno udeležbo za pridobivanje sredstev iz Evropske skupnosti. Hvala.
Hvala gospodu Trofeniku. Gospod Dušan Kumer bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov nismo zadovoljni s tako na hitro in površno pripravljenim dopolnjenim odlokom o prodaji državnega premoženja. Prav tako postavljamo tudi vprašanje, zakaj tega odloka vlada ni pripravila istočasno z rebalansom proračuna, ki ga napoveduje še pred poletjem. Zakaj se preprosto tako mudi? Osnovna ugotovitev predlaganega odloka namreč je, kar se je ugotavljalo tudi v razpravi na matičnem odboru in je ne nazadnje opozorila tudi zakonodajno-pravna služba, da praktično nima nikakršne temeljitejše vsebinske obrazložitve, tudi v tistem delu priloge odloka ne, ki se nanaša na odprodajo nepremičnin in zemljišč večje vrednosti. Ali se bo vlada držala zakona o javnih financah, predvsem drugega odstavka 80. člena, ki izrecno določa, da se kupnina lahko uporabi le za gradnjo, nakup in vzdrževanje stvarnega premoženja? To ni jasno. Nič od tega v obrazložitvi ni navedenega niti nakazanega. To seveda lahko navaja na upravičen dvom, da se je to storilo zavestno in ne po nerodnosti. Prav tako v Združeni listi socialnih demokratov menimo, da ko je govora o odprodaji nepremičnin, počitniških kapacitet, se vlada in pristojno ministrstvo obnašata povsem neracionalno, negospodarno in nekorektno, tako do delavcev, zaposlenih v državni upravi, kot do socialnih partnerjev. Najmanj, kar bi bilo pričakovati, je, da bi se pred pripravo odloka sestali skupaj s sindikati državnih in družbenih organov in skupaj z njimi ugotovili, ali je res treba te kapacitete odprodati ali najti kakršnokoli drugačno rešitev. Na primer, da se prisluhne predlogu, da se najprej naredi popis vseh počitniških objektov, tako na Hrvaškem kot v Sloveniji - tega ni malo -, ki so v lasti državnih in družbenih organov, se realno oceni njihova vrednost in se nato da v upravljanje nekomu, ki je za to zainteresiran. Denimo, da se ustanovi družbo v organu, v kateri bi sedeli tudi ljudje z ministrstva in predstavniki zaposlenih v javni upravi, ki so ne nazadnje, bodimo pošteni, v preteklih letih prispevali v te objekte tudi veliko svojega denarja. Ne pa, da se sedaj ti objekti prodajajo po smešno nizkih cenah. V katalogu, ki je priloga, imate navedeno, da gre za počitniške hišice, o katerih bom nekaj še rekel kasneje, ki se prodajajo tudi po petkrat, desetkrat nižji ceni, kot je tržna cena. Prav tako bi bilo po mnenju Združene liste socialnih demokratov mnogo bolj racionalno, če bi vlada šla naproti občinam pri uresničevanju njihovih razvojnih ambicij in jim, recimo, ponudila v upravljanje objekte in zemljišča, na primer, ministrstva za obrambo. Še zdaleč ni rečeno, da je najbolj racionalno to, če država ali posamezno ministrstvo neko nepremičnino odproda, občina oziroma občinska skupnost pa ima za svoj razvoj podobne potrebe in to kupuje na prostem trgu, odkupuje od zasebnikov ali celo slamnatih pravnih subjektov, ki so morda v preteklosti to odkupili od države. Skratka, predvsem ko je govora o nepremičninah in zemljiščih večje vrednosti, bi vlada morala najprej preveriti interes v lokalni skupnosti, tako kot pri počitniških kapacitetah pri sindikatih, in šele nato iti v odprodajo. Zato v Združeni listi socialnih demokratov podpiramo vloženi amandma, ki ga je vložila Liberalna demokracija. S tem predlogom odloka in s tem izdelkom je vlada pokazala, da ima dva obraza. Prvega kaže že nekaj časa, ko vsak dan poslušamo hvalisanje, kako ministri in ostali po resorjih podrobno proučujejo, analizirajo stanje, delajo noč in dan. In drugega, ko imamo na mizi konkreten vladni izviren izdelek, ki je pravo nasprotje omenjenega hvalisanja. Mislim, da bi ga zavrnil tudi, da uporabim še eno sintagmo iz preteklosti, moj izvršni odbor v mojem plavalnem klubu. Imamo namreč lep spisek, v katerem se lahko odprodajajo nepremičnine tudi po smešno nizkih cenah. Nekatere celo sploh nimajo vrednosti, pa ne gre za majhne stvari. Na primer, poslovni prostor v Ljubljani na Kotnikovi v izmeri 600 kvadratnih metrov, ki nima vrednosti oziroma je cena nič, ali pa počitniška hiša z garažo velikosti 50 kvadratnih metrov v Dajli, ki se prodaja po smešno nizki ceni 6 milijonov sit. Mislim, da približno toliko stanejo stopnice do morja, ali pa, stanovanje v Mariboru v izmeri 36.10 kvadratnih metrov za vrednost 200 tisoč sit. Da državni zbor ne bi dajal bianco menice vladi, da bi se dogajale stvari, ki jih je navajal moj predhodnik, kolega Petek, menimo v Združeni listi, da je do priprave rebalansa proračuna dovolj časa, se stvari bolje pripravijo, realnejše ocenijo in predvsem, da se jasneje vidi, kje in zakaj bodo tako pridobljena sredstva tudi uporabljena. Zaradi tega odloka v poslanski skupini Združene liste ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Kumarju. Gospod Ciril Testen bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Poslanke in poslanci, predstavniki vlade. Poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla predlog odloka o dopolnilnem programu prodaje državnega premoženja, podpiramo tudi amandmaje matičnega odbora in tudi amandma poslanske skupine SDS. Poslanska skupina bo podprla odlok predvsem iz naslednjih razlogov. Mislimo, da je potrebno premoženje, ki se ocenjuje kot poslovno nepotrebno, čim prej prodati. Še zlasti zaradi tega, ker so nekateri objekti v zelo slabem stanju. Po našem mnenju bi morale že prejšnje vlade na tem področju bolj aktivno delati, ker smo s tem izgubili veliko vrednost, ki jo bo težko nadomestiti. Poznam nekaj primerov stanovanj in drugih objektov, zlasti tu mislim na vojaške objekte in stanovanja, ki so v zelo slabem stanju še v današnjem času. Ne strinjamo se pa z amandmajem LDS-a, ker ta amandma predvideva oddajo praktično vsega premoženja, ponuja na odprti listi vso premoženje občinam v roku 30-ih dni. Sicer bi se strinjali s tem, da se ponudi tistim manj razvitim občinam, v skladu z zakonom o skladnem regionalnem razvoju, ki imajo programe za pripravo oziroma za izgradnjo obrtnih con, industrijskih con in razne druge razvojne projekte. Ne moremo pa se strinjati, da državno premoženje kar povprek podarjamo. Veliko debate je bilo na odboru - o čemer danes sicer še ni bilo govora - o odprodaji rezidence v Washingtonu. Po našem mnenju je ta odločitev pravilna, še posebej zaradi tega, ker je predvideno, da se ta sredstva vložijo v obnovo veleposlaništva, ki ga je Slovenija pridobila v sukcesijskem postopku. Strinjamo se tudi z ugotovitvami vseh tistih, ki so povedali, da je treba narediti razloček med sredstvi manjšiH in večjih vrednosti in da je s tem v zvezi treba popraviti zakon o javnih financah. Kar se tiče vrednosti nič in malih vrednosti, se sicer strinjamo, da nekatere stvari niso pravilno ocenjene. s strani predstavnikov vlade je bilo že nekajkrat povedano, da to ne pomeni, da se bodo ta premoženja po teh vrednostih prodala, ampak da bo stvar ocene, priprave vsakega posameznega premoženja, potem javne dražbe in šele tako bomo prišli do iztržka, ki ga pričakujemo. Tako da poslanska skupina Nove Slovenije v tej zvezi ne vidi zadržka in bomo v skladu tudi s prejšnjimi našimi stališči podprli predlog odloka. Hvala lepa.
Hvala gospodu Testenu. Gospod Josip Bajc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo podprli odlok o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Poslanci poslanske skupine pa pričakujemo od sedaj pristojnih organov vlade Republike Slovenije, da bodo realizirali obravnavani odlok po vsebini, predvsem v tistem delu, ki govori o prodaji ali drugih oblikah, pri čemer poudarjamo "drugih oblikah" razpolaganja s stvarnim premoženjem, ki propada več kot 15 let in do sedaj ni bilo volje ali česa drugega, da to premoženje dobi dobrega gospodarja, kar do sedaj vlada oziroma njeni organi niso bili. Naj navedem le nekaj takih primerov: prazne in razpadajoče kasarne, prazne in razpadajoče vojašnice, prazne in razpadajoče stražnice, prazna in razpadajoča stanovanja bodisi v stanovanjskih hišah bodisi v stolpnicah in še veliko konkretnih primerov bi lahko naštel z območja, s katerega prihajam. Poslanska skupina prav tako pričakuje ažurno delo pristojnih organov vlade, da bo prišlo do realizacije obravnavnega odloka in da ne bomo v prihodnjem letu ponovno obravnavali predloga za spremembo odloka o prodaji stvarnega in finančnega premoženja in da bomo spremenili samo vsebino 3. člena ter ob letnici 2001, 2002, 2003, 2004 dodali še letnico 2005. Prav tako poslanci poslanske skupine pozivamo Vlado Republike Slovenije, da v najkrajšem možnem času pripravi celovit seznam predvsem stvarnega nepremičnega premoženja, ki je last države ter ga po možnosti pripravi skupaj s proračunom za leto 2006 in 2007, se pravi premoženje, ki ga država oziroma vlada ne potrebuje za svoje delo, pride v odlok, bodisi za prodajo ali drugo obliko odtujitve, pri čemer potem upoštevam vse tiste kolege razpravljalce in razpravljalke, ki ste omenjali, da bi lahko del tega premoženja, ki, kot sem rekel, razpada oziroma propada že skoraj 15 let, namenijo tudi za skladen regionalni razvoj lokalnih skupnosti oziroma območjih, kjer se te nepremičnine posamezne nahajajo. Poslanska skupina bo odlok podprla.
Hvala gospodu Bajcu. Gospod Sašo Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani prisotni! Kdor je pazljivo poslušal dosedanjo razpravo predstavnikov poslanskih skupin, lahko z gotovostjo reče, da je bilo izpostavljenih kar nekaj kvalitetnih pomislekov. Jaz bi se rad na začetku dotaknil ene izmed misli govornika, ki je podal stališče svoje poslanske skupine, da bi bilo mogoče smiselno v sam akt oziroma v predhodne faze akta vključiti vse tiste partnerje, ki so bolj ali manj blizu državni upravi. Govoril je o sindikatu in govoril je o delavcih v povezavi s počitniškimi objekti. Po moji oceni bi bilo seveda to v prvotni fazi zelo smiselno. V drugi fazi pa bi jaz razširil samo stališče, torej sindikatov v povezavi s počitniškimi objekti, tudi na tisto vrsto stanovanjskih objektov v smislu razreševanja stanovanjske problematika v okviru zaposlenih v državni upravi. Posebej glede na to, da je večji del nepremičnin manjše kvadrature, torej po moji oceni tudi zelo primernih, torej če upoštevamo kvadraturo, naj si bo za tako imenovana službena stanovanja zaposlenih v državni upravi, govorim predvsem za mlade družine oziroma vse tiste, ki jim je to eden od pogojev za opravljanje svoje službe. Glede na seznam priloženih nepremičnin oziroma stanovanj, bivanjskih objektov. Po lokacijah je vidno, da je to širom po Sloveniji, kar bi seveda po moji oceni pripomoglo dodatno k temu, da bi podvojilo smiselnost novega pristopa, kot ga je delno navedel eden izmed govornikov poslanske skupine in sedaj nadgrajujemo stvari v imenu Nacionalne stranke. Kar se tiče samega akta, ki je danes pred nami, jaz ocenjujem, da gre naj si bo za poniževanje državnega zbora. V določenem momentu imamo vsebino predmetov, ki jih država prodaja, kakor je uvodničar v začetku povedal, kjer celo cenitve in sami postopki prodaje presegajo vrednost. Torej delamo popolnoma nesmisel. V drugem primeru gre za nekatere večje stvari, naj si bo za eno izmed starejših vladnih letal ali pa seveda nepremičnine v Rimskih toplicah. Ampak kakorkoli gledano, jaz se ne nameravam spuščati v strokovnost cenitve, ker za to tudi nisem usposobljen, rad pa bi izpostavil kritiko, naj si bo na vlado Republike Slovenije ali pa na dosedanje izvajanje poslanskih skupin. V okviru te točke vidimo, da govorimo že kar nekaj časa. Bojim se pa oziroma do sedaj pa je bila praksa, da kadarkoli smo govorili o prodaji državnega premoženja, institucionaliziranega v obliki bank, nismo temu posvetili niti seje v celem prejšnjem mandatu in bojim se, da je ne bomo posvetili tudi danes. Kot verjetno veste, se največje stvari v tej naši državi, tiste, ki so bile, naj si bo sanirane z izdajo obveznic Republike Slovenije, z zakonom o sanaciji bank, na primer, srečujemo in imamo tam resnično ogromne finančne zneske, ampak ne prejšnja vlada in ne današnja vlada, to se je včeraj izkazalo, ni pripravljena govoriti o sistemu prodaje, na primer bank. Veliko je bilo takih gospodarskih subjektov, kjer se pa v državnem zboru nismo s tem srečevali. Srečujemo se z vprašanjem prodaje avtomobila. To ni primer danes. Če pogledamo notri 70% alinej, ki govorijo, kaj bo država prodala in ali se državni zbor s tem strinja. Ko govorimo o avtomobilih, ko govorimo o manj vrednih, se opravičujem, ko govorimo o nepremičninah manjše tržne vrednosti, ko pa govorimo o banki, pa državni zbor noče razpravljati. Kje je tu logika tega državnega zbora oziroma še boljše se je vprašati, kje je logika ali prejšnje vlade ali te vlade? Danes boste poslanci in poslanke imeli možnost odločati v okviru prvega glasovanja o tem, da bi spregovorili tudi, kakšen bo postopek prodaje Nove Kreditne banke Maribor. Iskreno rečeno, zanima me, kdo med vami, predvsem med vladnimi poslanci, ker mislim, da boste bili kar v veliki dilemi, če ste še pred tremi meseci na veliko vpili o tem, kako transparentna mora biti prodaja, kako iz sistema oziroma iz prihodkov iz naslova prodaje mora biti poplačan oziroma zmanjšan javni dolg, kajti v končni fazi javni dolg se je povečal ravno na račun oziroma predvsem na račun sanacije bančnega sistema, kamor je šel izključno denar v dve banki, ena je Nova Kreditna banka Maribor, druga Nova Ljubljanska banka. Govorimo o izjemno visokih zneskih, ampak o tistem pa seveda nočemo razpravljati. In to je bojazen oziroma bolje rečeno kritika, ki jo s tega mesta podajam. Ukvarjamo se s prodajo avtomobilov, praviloma 70% je takih v tem aktu, 70% postavk. Ko pa imamo možnost govoriti o smiselnosti prodaje, o kupnini, o bodočem investitorju, o slovenskem nacionalnem razvoju, kar bi banke na vsak način morale predstavljati, o tem pa poslanci v štirih letih niso hoteli slišati niti enkrat. V poročilu, ki je danes pred nami, torej v predlogu odloka nam predlagatelj celo pove, kateri so pravni akti prodaje, na koncu, sicer zelo skromna obrazložitev, na kar je opozarjala tudi zakonodajno-pravna služba, ampak nas napotuje v osnovi na zakon in na koncu na uredbo vlade Republike Slovenije. V drugem primeru, ko pa govorim o prodaji državnega premoženja v obliki bank, bančnih naložb, pa nimamo niti pravne osnove. 1994. leta je ob sprejemanju ustavnega zakona na zaprti seji, ker ustavni zakon naj bi nosil neko težo, posebej poudarjam, bil sprejet poseben sklep, v katerem je bilo govora o tem, če bo država prevzela obveznosti iz naslova slabega dotedanjega poslovanja, torej tistih dveh bank, bo država izdala obveznice, zakreditirala oziroma zadolžila državljanke in državljane, ampak za to je bil sprejet predlog tedanjega guvernerja Narodne banke, na predlog tedanjega finančnega ministra in pa seveda iz razprav, vsi verjetno lahko dobite v računalniški mreži Lotus Notes magnetogramski zapis, sklep, ki je govoril o prodaji državnega premoženja oziroma celo bolje rečeno, o prodaji bank, zaradi katerega bomo državljane nagradili z novim dolgom, bo sprejet prvič zakon, zakon o privatizaciji bank. Torej osnova o privatizaciji ali prodaji, torej nekaj, kar tukaj imamo, pri dosti večjem premoženju pa nimamo. In v drugem delu se je tisti sklep glasil, v tistem delu, da bodo pri prodaji soudeleženi tudi državljanke in državljani. Zakaj? Saj smo njih obremenili z vrednostjo sanacije, torej z izdajo obveznic. In gospodje in gospe, ocenjujem oziroma iskreno upam, da državni zbor v novi sestavi bo podprl predlog, ki bo na glasovanju pod točko 1, mislim, da ob 18. uri, o tem, ali naj državni zbor ali ne opravi razprave o prodaji Nove Kreditne banke Maribor, o privatizaciji ali pa morebiti, kakor pravijo strokovnjaki, da bi bilo veliko bolj smiselno o domači dokapitalizaciji. Verjamem, da če so nekoč posamezni poslanci, ki so bili v vladi, danes so v opoziciji, bodo podprli to idejo. Iskreno upam, da jo bodo tisti poslanci, ki so nekoč bili v opoziciji in na velika usta vpili o tem, kako je potrebno transparentno pristopiti k prodaji državnega premoženja, danes to enako naredili. Eden izmed teh poslancev, vidim, da mi žuga s prstom. Temu poslancu bom povedal, bom pogledal izpisek glasovanja in videl, če je še tako načelen, kot je nekoč bil. Hvala za enkrat.
Hvala, gospodu Pečetu. Sledi splošna razprava o predlogu odloka. Besedo ima gospod Martin Mikolič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi, spoštovani predstavniki vlade! Dopolnitev programa prodaje državnega stvarnega premoženja, ki je sestavni del odloka, je med ostalim zajel tudi nekdanji vojaško-medicinsko rehabilitacijski center Rimske Toplice v vrednosti 180 milijonov tolarjev. Rad bi opozoril na nekatera dodatna dejstva, zraven tistih, ki jih je že navedel predlagatelj amandmaja, da se ta postavka izvzame iz prodaje stvarnega premoženja. Na podlagi javnega razpisa z dne 11.2.2000 je bila s podjetjem Barsus Ljubljana sklenjena predpogodba o oddaji nepremičnin v dolgoročni najem, zakup s pravico najemnika do predčasnega odkupa zdravilišča Rimske Toplice. Ta predpogodba je bila sklenjena 15.5.2000 za obdobje največ 6 mesecev. Podpisala sta jo takratni minister za delo, družino in socialne zadeve, mag. Anton Rop, in direktor družbe Barsus. Kronološko ne bom navajal, kaj vse se je za tem dogajalo, ker bi bila to predolga zgodba oziroma je že danes bilo povedano. Bistveno je, da družba Barsus ni izpolnila pogojev iz podpisane predpogodbe. Vendar je ta predpogodba nehala veljati šele s sporazumom o prenehanju veljavnosti predpogodbe, podpisane 29.7.2004. Teden dni pred tem, to je 22.7.2004, je vlada RS sprejela sklep, da se z javno ponudbo objavi najem nepremičnega premoženja v okviru kompleksa Rimskih Toplic. Javna ponudba z dne 6.8.2004 se je nanašala na uredbo o pridobivanju, razpolaganju in opravljanju s stvarnim premoženjem države in občine. Dne 28.9.2004 je ministrica brez listnice mag. Zdenka Kovač podpisala pogodbo za najem nepremičnin v okviru kompleksa Rimske Toplice. Sedaj pa nekaj bistvenih dejstev glede razpisa. V razpisu ni bil opredeljen čas najema in tudi ne opcija nakupa nepremičnine. Sporna je dikcija, navedena v 1. členu najemne pogodbe, da bo vlada najkasneje do 1.1.2006 vključila predmetne nepremičnine v program prodaje državnega premoženja. Istočasno je v 7. členu navedeno, da najemnik lahko po 1.1.2006 oziroma tudi prej na podlagi predlaganega sporazuma pogodbenih strank uveljavi opcijo nakupa pod pogoji, veljavnimi ob sklenitvi najemne pogodbe, med ostalim tudi to, da je cena vrednosti iz pete alineje 1. člena pogodbe, to je 180 milijonov tolarjev. Iz tega izhaja, če podpiše v letošnjem letu, v prvih mesecih, konec leta, do 1.1.2006, vrednost je vedno enaka. Nikakor se ne more v pogodbo o najemu vključiti možnosti nakupa, saj se s tem kršijo pravila, ki veljajo za sklenitev neposredne prodajne pogodbe. Člen 52 uredbe natančno in taksativno določa primere, v katerih je dovoljena sklenitev neposredne pogodbe. V tozadevnem primeru bi šlo v primeru prodaje na podlagi najemne pogodbe za očitno kršitev uredbe. Seveda pa v 8. členu pogodba govori o investicijskih vlaganjih najemnika, ki zavezuje najemodajalca, da mora najkasneje v 30 dneh po ugotovitvi solastniškega deleža najemnika le-temu izdati notarsko overjeno zemljiško-knjižno dovolilo za vknjižbo solastninske pravice na nepremičninah, ki so predmet najema. To pa pomeni, da bo najemnik, v kar ne dvomim, izkoristil to priliko, ko bo postal tudi minimalni solastnik, in bo lahko sklenil neposredno kupoprodajno pogodbo z Republiko Slovenijo, kar pa je možno po uredbi o razpolaganju s stvarnim premoženjem države in občine. Prav gotovo ima isti namen podpisana pogodba o ustanovitvi stavne pravice, ki je po moje neveljavna, saj jo je gospa mag. Zdenka Kovač po pooblastilu vlade podpisala 3.12.2004, ko je bila imenovana nova vlada. Seveda se pojavlja največje vprašanje glede vrednosti kompleksa Rimskih Toplic, ki je bila leta 1997 960 milijonov tolarjev, leta 2000 560 milijonov tolarjev, leta 2003 oziroma 2004 pa samo še 180 milijonov tolarjev. To so dejstva, ki nakazujejo na to, da mora vlada pregledati vso dokumentacijo in aktivnosti, ki so se dogajale v preteklosti, pridobiti dejansko vrednost kompleksa in se šele na osnovi tega lahko nadalje odloča. Hvala lepa.
Hvala gospodu Mikoliču. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot je bilo že prej rečeno, bo naša poslanska skupina potrdila oziroma glasovala za predlog odloka o spremembi in dopolnitvi odloka o programu prodaje državnega, finančnega in stvarnega premoženja, kot je poslanski kolega že prej poudaril. Pričakujemo, da bodo ti postopki ažurni, da bodo čim prej speljani, ker resnično gre pri nekaterih stvareh za nepremičnine, ki ležijo prazne, brez kakršnihkoli koristi kogarkoli. Seveda pa po postopkih, ki so za takšne stvari predvidene in po katerih je možno tudi dobiti na prostem trgu tudi primerno ceno. Kar se tiče problemov, ki so bili navedeni v predhodnih diskusijah oziroma že pri predstavitvi posameznih poslanskih skupin, gre predvsem za problematiko prodaje nekdanjega vojaško-medicinskega rehabilitacijskega centra Rimske Toplice, pa želim reči naslednje. Sicer pogrešamo pisno mnenje, mnenje vlade, ki bi dala temeljit pregled ali pa oceno vseh postopkov, ki so bili v predhodnem obdobju že speljani. Nekaj od tega sem uspel pridobiti tudi na podlagi ustnega mnenja posameznikov, tudi pravnikov itn. Poudariti želim, da za vsako prodajo državnega ali katerega drugega premoženja veljata v grobem dve fazi. Eno je odločitev o tem, da se določeno premoženje, nepremično ali premično, proda. V tem primeru je to sprejem odloka, ki ga sprejme državni zbor, in na drugi strani je realizacija te prodaje z vsemi ustreznimi postopki, kot so cenitve, razpisi, javne objave, javni razpisi in pa celotni postopek, postopek prodaje takšnega ali drugačnega premoženja. V naši poslanski skupini bomo glasovali za amandma, ki bo za nekaj časa odložil prodajo tega konkretnega premoženja v Rimskih Toplicah, predvsem iz razloga, da damo vsem tistim, ki so zadolženi za prodajo tega premoženja v okviru vlade RS, da raziščejo vse postopke, ki so bili za nazaj, in da predvidijo, kako naprej. Seveda pa pričakujem, da bodo ti postopki dokaj hitro in pričakujem, da bo vlada prišla zelo kmalu, ko bo razčistila zadevo in pripravila eventualno že tudi koncept, na kakšen način namerava to stvar realizirati, ki, kot vemo, stoji v Rimskih Toplicah neizkoriščeno, prepuščeno propadanju, mislim, da najmanj 15, če ne več let. Zato pričakujem od vlade, da pride zelo hitro, v roku meseca, dveh, ne poznam točno odgovorov, v kakšnem času je možno ta odgovor pripraviti, približno v tem času, v mesecu in dveh, da pride s predlogom sprememb tega odloka oziroma s predlogom, da se tudi ta postopek tudi sprememb tega odloka oziroma s predlogom, da se tudi ta postopek glede Rimskih Toplic na takšen ali drugačen način, na način, ki bo prinesel novo življenje za za zdravilišče v Rimskih Toplicah in seveda za državo Slovenijo najugodnejši rezultat. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Presečniku. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Sam bi rad slikovito opisal zadnji primer poslanske pobude, ki smo jo dali. Pred kratkem smo namreč na ministra za obrambo naslovili pobudo, da se v občini Kozina po brezplačni poti odstopi v koriščenje občini objekt bivše kasarne Kozina za namen izgradnje doma za ostarele. Prej je bil v tem objektu begunski center, ki je funkcioniral brez problema, dokler pač ni bi več potreben. Odgovor na to poslansko pobudo je bil negativen. Negativen v tem smislu, da se bo občini pod vsemi pogoji, ki bodo veljali tudi za druge, omogočil odkup tega objekta, kar pa smatram, da ni pravilno in da je v bistvu celo kriterij, ki se zavzema pri tovrstnem dodeljevanju nepravičen s strani vlade, saj v drugem primeru Tržiča opazimo, da je vlada brez kakršnegakoli plačila odstopila nepremičnine v višini 1 milijarde tolarjev občini, kar je seveda prav po mojem mnenju, in to tudi podpiram. Vendar sem globoko prepričan, da v situacijah, ki jih narekujejo socialni transferji, pa tudi dejanske lokalne potrebe občin, bodisi za izgradnjo stanovanj ali kakršnih koli drugih objektov na posameznih občinah, bi morale imeti občine prednost pred tovrstnimi odkupi in po najugodnejši poti bi morale od države dobiti to nepremičnino, ki že tako in tako nima nobene tržen vrednosti. Vemo, da je prejšnja oblast zelo slabo ravnala s temi objekti, če govorimo o objektih bivše jugoslovanske narodne armade, in dejansko ti objekti danes predstavljajo žive skelete brez kakršnekoli nominalne vrednosti. Cela vojašnica v Kozini je ocenjena na 5 milijonov tolarjev. Tu govorimo, da bi občina morala dati 5 milijonov tolarjev, v prejšnjem primeru sem povedal, da je občina Tržič dobila milijardo. Zato mislim, da bi bilo potrebno po predhodni odločitvi vlade, da bo nekaj prodajala, zlasti govorim za nepremičnine, to presojo ponuditi občinam, če bi izkazale kakršenkoli interes, da bi to vključile v svoje razvojne vizije. Mislim, da je ta amandma, ki ga bo predlagal LDS, vreden razmisleka za podporo. Hvala.
Hvala, gospodu Prijatelju. Besedo ima gospod Terčon, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Jaz bom silom razmer kar nadaljeval, kjer je moj poslanski kolega Prijatelj končal, na primeru, seveda, predvsem zaradi amandmaja, ki ga predlaga poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije in seveda v podporo temu, da bi glasovali za podporo temu amandmaju. Če nadaljujem pri primeru, mislim, da je bilo nekaj netočnih podatkov tudi sedaj navedenih. Jaz sem sam sodeloval pri aktivnostih, ko se je začelo pogovarjati o prenosu zemljišča bivše vojašnice na Kozini na občino Hrpelje-Kozina. Knjigovodska vrednost nepremičnine 5 milijonov. Cenitve ni. Ocenjena vrednost - ker mora imeti vsaka nepremičnina znesek, ki je v spremembah odloka ocenjena, torej zapisana, ker cenitve ni - 100 milijonov, gre za 18 tisoč kvadratnih metrov. Občina je že pred časom izrazila interes po pridobitvi te nepremičnine. Mi vemo, da na žalost je že vrsto let preteklo, ko predvsem nepremičnine bivše JLA veselo propadejo in jih nobena vlada ni prenesla na občino, bodisi dala v drugo funkcijo. Torej občina je izrazila interes po tem, da bi na tem zemljišču uredila dom starejših občanov. To se je že zgodilo v trenutku pred nekaj leti, ko je na tem zemljišču bil begunski center. Begunski center se je ukinil, mislim, da leta 2004 in je bilo torej to zemljišče prenešeno v uporabo ministrstvu za notranje zadeve oziroma uradu za begunce. Šele lansko leto je bilo to zemljišče, ko se je begunski center izpraznil, ponovno vrnjeno ministrstvu za obrambo, ki ga sedaj prodaja. Občina, dokler ni bila znana usoda begunskega centra, ni mogla razpolagati niti ni mogla planirati, kaj bo na tem zemljišču, je bila onemogočena, pa vendar so pogovori stekli in po zapustitvi tega doma begunskega centra so stekli razgovori z ministrstvom za obrambo, da bi čim prej prišlo do tega, da bi se to zemljišče dalo v funkcijo. Kot vidimo, je to zemljišče navedeno za odprodajo, mi pa predlagamo, da bi ne samo to, ampak tudi ostala zemljišča najprej ponudili v skladu z 21. členom zakona o skladnem regionalnem razvoju lokalnim skupnostim. Če ta amandma ne bo sprejet, prvič, jaz si nisem na čistem, v kakšno pravno situacijo bomo prišli, ampak mislim pa, da bomo prišli v neko situacijo, ko bodo občine neenakopravne med seboj. Kolega Prijatelj je že prej omenil primer občine Tržič, ki je tudi po mojem vedenju pridobila nepremičnine bivšega Peka, ki je tako poplačal državi svoj dolg oziroma še obstaja del zemljišč, se opravičujem, in je to brezplačno bilo odstopljeno občini za neke razvojne potrebe. Da se razumemo, jaz nimam nič proti temu, mislim, da je v takem okolju, kjer je prišlo do propada oziroma usahnitve velikega dela takega giganta in pri vseh problemih, ki jih imajo, da je to prav. Vendar to, kar pa terjamo, bi rekel, je to, da so občine v enakopravnem položaju, da ni to omogočeno samo nekaterim, ampak da dobijo to tudi druge občine. Zato predlagamo ta amandma. Nekateri so mi prišepnili, da je to že omogočeno z 2. členom, ki govori, da se lahko to proda oziroma odstopi občinam. Pa vendar mi to ni jasno, ker je v tabelah naveden že znesek, po katerem se bo to prodalo. Niti to ni jasno na osnovi odgovora, ki ga je kolega Prijatelj dobil od ministra Erjavca, ker ta vztraja pri prodaji. Torej se zdaj sprašujem, na kakšen način bomo k temu pristopili. Ali bomo zagotovili enakopravnost občin pri pridobivanju določenega državnega premoženja ali ne? Seveda mi boste verjetno odgovorili, da je treba izdelati neke razvojne programe - to je bilo že nekoč rečeno -, na osnovi katerih se lahko pogovarjamo. Ampak v konkretnem primeru razvojnih programov ni bilo mogoče narediti, če se sploh ni vedela usoda begunskega centra. Drugič, če se sprejme naš amandma, mislim, da ni točna trditev, da bi vse občine lahko to pridobile in uveljavile brez kriterijev. Pač pa je točna trditev, da tiste, ki bodo izrazile interes in seveda izpolnile določene pogoje, tudi programske. Vendar ta amandma omogoča, da se to lahko zgodi. Če pa to ne bo sprejeto, potem pomeni, da bodo dejansko občine prišle v neenakopraven položaj. In s tem se postavlja vprašanje pravne korektnosti takega odloka in tudi pravne izpodbojnosti takega odloka, ker ne morejo biti enaki subjekti javnega prava v naši državi v različnem položaju, nekateri v privilegiranem, nekateri ne. Čeprav se zavedam in trdim še naprej, da verjetno tisti prenosi, ki so bili do zdaj že narejeni, so popolnoma upravičeni in rešujejo določene razvojne probleme v posameznih okoljih. Ne razumem pa, zakaj drugim ne bi bilo to omogočeno. Če nadaljujem še na konkretnem primeru, če se bo vztrajalo pri prodaji. Poglejte, občina je bila na nek način obremenjena že s tem, ko je imela begunski center. Ko se je begunski center izpraznil - vemo, kakšne razprave smo imeli v prejšnjem parlamentu -, se je določenim osebam iz tega begunskega centra podelilo državljanstvo. In ti ljudje so prijavljeni v tej isti občini in ti ljudje so večinoma zaradi svoje starosti in tako naprej odšli v domove za ostarele. In občina plačuje za njih nastanitev, ker smo pač tako, na žalost, sprejeli. In sedaj ta občina ne samo, da ne bo dobila določenega premoženja, ga bo morala plačati in na koncu bo morala še vzdrževati tiste ljudi, ki so bili nekom tam. Trikrat penalizirana napram drugim! To je po moje popolnoma nekorektno in terja neke ukrepe, zato da se ne bi postavljal dvom v pravno korektnost in da ne bi prišlo na koncu koncev do kakšnih neljubih zapletov, ki bi povzročili to, da odlok ne bi mogel biti potem, ko bo sprejet, tudi izvrševan. Hvala lepa.
Hvala gospodu Terčonu. Besedo ima gospod Jazbec. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Sam bom predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega, finančnega in stvarnega premoženja za leto 2004 in 2005 podprl. Ta trenutek želim razpravljati o amandmaju, ki ga je vložil poslanski kolega gospod Miro Petek. Nedopustno je namreč, da se prodaja in daje prednost enemu od kupcev preko predkupne pogodbe oziroma preko najemne pogodbe enemu od zakupnikov zdravilišča Rimske Toplice, ki predstavlja dobrih 23 hektarjev zemljišč, 12 tisoč kvadratnih metrov stavbnih zemljišč, 16 objektov, 38 tisoč kvadratnih metrov stavbišč in park s stoletja starimi drevesi. In vse to za borih 180 milijonov tolarjev, kljub temu, da je po ocenitvah to premoženje vredno skoraj 960 milijonov tolarjev. Potencialnim kupcem je Javni sklad Republike Slovenije za regionalni razvoj v zadnjih mesecih lanskega leta odobril najprej dobrih 258 milijonov sredstev, iz katerih bi lahko kupci tako rekoč poravnali kupnino in denar še porabili za obnovo teh objektov. Kasneje pa je javni sklad ta svoj sklep razveljavil, izdal nov sklep in ta znesek povišal na okroglih 300 milijonov tolarjev, kar kupce spravlja še v bistveno boljši položaj. In to z dobo odplačevanja 20 let. Rimske Toplice kot kraj so nekako žrtev osamosvojitve Slovenije, saj je v kraju Rimske Toplice edina stvar, ki se je dogajala, edini objekti, ki so prinašali tudi delovna mesta, že več kot 12 let samevajo. Ljudje, ki so nekoč delali v zdravilišču Rimske Toplice, so danes upokojeni ali čakajo na delo ali se vozijo v oddaljeno Celje, ki pa ravno tako nima na pretek ustreznih delovnih mest. Objekti v Rimskih Toplicah pa iz dneva v dan propadajo in dajejo klavrn videz kraja, tako so ljudje v Rimskih Toplicah dejansko v velikem pričakovanju, kdaj bo država v bistvu odprodala njihove objekte in s tem omogočila ponoven razvoj kraja. Tu je treba poudariti tudi, da je celoten kompleks zdravilišče Rimske Toplice po stari zakonodaji spadal pod tako imenovano vojaško območje in ni bilo to območje vneseno v vse planske dokumente. Zato je v predpostavki, da je pogodba, ki je bila sklenjena 3.12.2004, pravno tudi veljavna, nemogoče, da bi vsaj nekaj naslednjih let novi investitor in kupec sploh začel z obnovo objektov, ker je potrebno predhodno dejansko s strani občine Laško urediti plansko dokumentacijo in s tem omogočiti šele obnovo teh objektov. Ker se mi zdi, da je s takšno pogodbo in s tem, ko je predlagano, da se to premoženje v bistvu odproda za borih 180 milijonov, oškodovana tako država kot konkretno prizadeti prebivalci Rimskih Toplic in ker v dani situaciji ni mogoče, da bi v letošnjem letu investitor kaj posebnega na tem področju uredil, bom podprl tudi amandma gospoda Mira Petka in s tem omogočil - in hkrati tudi pričakujem - da bo vlada v naslednjih mesecih po hitrem postopku ugotovila, kaj bo z obstoječo pogodbo, in ustrezno ukrepala in v najkrajšem postopku pripravila revitalizacijo obstoječih oziroma prostorov zdravilišča Rimske Toplice in ji dala v odprodajo ali v upravljanje nekomu, ki bo to na gospodaren način tudi primerno uredil. Hvala.
Hvala gospodu Jazbecu. Besedo ima gospod mag. Milan Cvikl. Izvolite.
Gospod predsednik, poslanke, poslanci lep dober dan. Rad bi seveda v zvezi z odlokom oziroma predlogom odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja povedal, da gre po našem mnenju po vsebini, predvsem pa časovno - v času, ko se predlaga - neustrezno pripravljen odlok. Zakon o javnih financah seveda jasno določa, kako se ta odlok pripravlja in da ga lahko vlada v teku izvrševanja državnega proračuna tudi spreminja. Mi pa imamo z letom 2005 vlado, ki že od svojega nastopa 3. decembra napoveduje, da bo spremenila državni proračun, da bo pripravila rebalans, da bo ta rebalans državnega proračuna uskladila s koalicijsko pogodbo, s koalicijskimi cilji in ta ista vlada, ko pripravlja ali vsaj pravi, da pripravlja, takšen rebalans, pošlje v državni zbor nek odlok, za katerega menimo, da ni povsem jasno, ali je, prvič, skladen z usmeritvijo vlade v okviru načelnega upravljanja javnih financ ali s tem ni skladen. Gospod minister za finance je včeraj govoril o tem, da bo naredil vse, da bi proračun za leto 2005 nominalno znižal za, tako piše v časopisih, približno 15 do 20 milijard. V odloku, ki je pred nami in za katerega ste poslanske skupine izrazile v glavnem pripravljenost, da ga boste podprle - z izjemo ene od alinej, tudi o njej bom kasneje govoril - pa predvsem vlada Republike Slovenije omogoča ministrstvom, da povečujejo potreben obseg oziroma možen obseg porabe na svojih resorjih za približno 2,3, 2,1 milijarde tolarjev, v odvisnosti od tega, ali bodo te Rimske Toplice uvrščene v odlok ali ne bodo. To seveda ni skladno s tem, kar je do sedaj govoril minister za finance. Zato mi menimo, da ni ustrezno sprejemati odlok, ki omogoča ministrstvom prodati več premoženja, potem pa to premoženje tudi takoj na podlagi odloka in siceršnje zakonodaje nameniti večji porabi, ampak bi bilo potrebno ob rebalansu proračuna te prihodke v višini 2,3 milijarde, ki so nedvomno prihodki, ki bodo prišli iz naslova prodaje premoženja, za te prihodke zmanjšati rebalans oziroma deficit za 2,1 milijarde. Mi menimo, da bi, v kolikor vlada resno misli z uravnavanjem javnih financ v Sloveniji, bilo korektno, da bi takšen odlok pripravila v času priprave rebalansa. Zakaj? Ministrstva v Sloveniji so v različnem položaju. Nekatera imajo neko premoženje, imenujemo ga pač v tem primeru, recimo ministrstva za obrambo, premoženje bivše Jugoslovanske ljudske armade, nekatera pa tega premoženja nimajo. In ko bodo ministri vlade Republike Slovenije in posamezne koalicijske stranke ugotavljale, kakšno možnost porabe imajo v letu 2005, se bo ta poraba razlikovala tudi glede na to, koliko je tega premoženja v posameznih resorjih. Zato bi seveda bilo korektno za vodenje prave proračunske diskusije, kjer bo, kot je povedal minister za finance včeraj, potrebno krepko zarezati v programe ministrstev za 15 do 20 milijard, upoštevati tudi to, koliko posamezna ministrstva lahko pridobijo dodatnih virov iz prodaje premoženja. Vendar ministri, predvsem pa tudi v tem primeru ministrstvo za javno upravo, ki je nekako postalo naenkrat pristojno za ta vprašanja, zato ker je servis skupnih služb pristal v skladu z novo organizacijo vlade pod ministrstvom za javno upravo, gredo pri tem odloku mimo ministra za finance. Mi obžalujemo v Liberalni demokraciji, da ni tukaj ključnega odgovornega predstavnika ministrstva za finance, bodisi ministra bodisi državnega sekretarja, ker bi seveda mogoče lahko iz njihovih ust slišali, kaj dejansko nameravajo narediti, kako bodo v izdelavi proračuna, predloga sprememb proračuna rebalansa, kot se imenuje, upoštevali to, da so različni resorji v različnem položaju. Zato seveda menimo, da sam predlog prihaja v nepravilnem ali pa v nepravem času. Ustrezneje bi bilo, kot se je že začela javna diskusija o tem, koliko kateri minister potrebuje dodatnih sredstev, da bi se to tudi upoštevalo. Sedaj pa imamo tu neko situacijo, v odvisnosti od tega, kakšen predlog je bil v kakšnem času kje sprejet, imamo povečevanje možnosti na posameznih resorjih za povečevanje porabe po posameznem resorju. Zanimivo, da se je ministrstvo za obrambo sedaj odločilo, ne vemo, iz katerih potreb - ali potrebujejo več denarja za investicije v orožje ali potrebuje več denarja za pokritje stroškov temeljnih razvojnih programov, da bo v nasprotju z dosedanjimi aktivnostmi, kjer se je stvarno premoženje dajalo v uporabo lokalnim skupnostim, če je le bilo mogoče, uvrstilo kar naenkrat zelo veliko, kot je tukaj navedeno, kasarn in ostalih objektov v naravi, v sam program prodaje stvarnega premoženja. Zanimivo je, da ministrstvo za zunanje zadeve v času, ko smo 1. februarja sprejeli evropsko ustavo in ta evropska ustava bo med drugim pomenila, da bomo imeli v Washingtonu poleg ambasade Republike Slovenije še vsaj 24 drugih ambasad, na katerih bi lahko ali pa bodo lahko Slovenci, Slovenke iskali konzularne usluge, seveda so se tam odločili na ministrstvu za zunanje zadeve, da bodo prodali staro rezidenco in da bodo staro rezidenco obnovili, seveda v sukcesiji pridobljeno rezidenco, in bo Slovenija imela na lokaciji Washingtona za nekajkrat več "poslovnega" [[v narekovaju]] prostora, kot je to bilo v času, ko smo se osamosvajali ali ko nismo bili še člani Evropske unije in smo bili Slovenci in Slovenke v Washingtonu odvisni samo od konzularnih uslug veleposlaništva Republike Slovenije. Še bi lahko našteval posamezne elemente tega programa, vendar očitno je odločitev vladajoče koalicije, vsaj kolikor ste pojasnjevali, drugačna, zato mi dovolite, da na koncu še nekoliko komentiram predlagana dva amandmaja. Najprej glede amandmaja na izločitev iz prodaje stvarnega premoženja Rimskih Toplic. Poglejte, če bi seveda upoštevali naš predlog, ki je bil na komisiji oziroma na odboru za finance predlagan, da se prekine razprava, da to razpravo opravite v vladi v času priprave rebalansa proračuna, potem ne bi bilo treba hiteti in zaradi nekega problema, kot ga vidimo ali pa na katerega opozarjajo nekateri nasprotniki iskanja končne rešitve za Rimske Toplice, sedaj z amandmajem na hitro iz samega odloka izločamo Rimske Toplice. Rimske Toplice so poznan problem, ne samo problem, s katerim se je ukvarjala prejšnja vlada. Nekaj prejšnjih vlad se je s tem ukvarjalo, nekaj prejšnjih koalicijskih partnerjev se je s tem ukvarjalo in upamo, da ne glede na to, če boste danes ta amandma sprejeli, da bo vladajoča koalicija naredila vse potrebno za to, da bi se ta problem Rimskih Toplic rešil. Glede amandmaja, ki smo ga pa predlagali, pa menimo, da je to minimalno potrebno, da sprejmete amandma, da vlada RS vendarle pozove občine, da se občine izrazijo, ali imajo interes po prenosu državnega premoženja v last in posest in da to premoženje uporabijo v razvojne namene. Na ta način boste zagotovili, da bo vrsta objektov, ki bi sicer končali v nekih, imenovali jih boste rokah posrednikov, našla pravo mesto in pravo uporabo v razvojni namen in s tem omogočili, da bo vsaj v tem smislu ta odlok o prodaji stvarnega premoženja bolj ustrezen, kot je temu sedaj. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Cviklu. Besedo ima gospod Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Še enkrat bi opozoril na mnenje poslanske skupine in seveda moje lastno mnenje, da je ta predlog odloka slabo pripravljen. Če že drži postopkovno, da da državni zbor zeleno luč in šele potem na to vlada oziroma pristojno ministrstvo da posamezne elemente v ocenitev in potem na javno dražbo, bi bilo najmanj, zaradi higiene, pa potrebno v obrazložitvi k temu spisku, kaj se bo odprodajalo, navesti, kdo v vladi, ministrstvu ali kakih službah je ocenil in ugotovil tako, kot ste predstavnik vlade prej navajali. Kdo je ocenil, da je nek objekt, neka nepremičnina, nek predmet poslovno nepotreben; drugič, da je neracionalen zaradi proračunskih materialnih sredstev, državnih sredstev, in tretje, da nek objekt, neka nepremičnina ni več uporabna. Se pravi, da jo je treba odprodati. Nič od tega v tej obrazložitvi ni! To ni vezano s tem in bi v tej obrazložitvi k posameznim ali pa generalno pri posameznih pozicijah to lahko bilo navedeno. In drugič so potem postopki, na katere se seveda zgovarjate. Bom pa še bolj konkreten in bom dal primer iz preteklosti, ker sem prej omenil počitniški objekt v Dajli. Tudi pred tremi oziroma štirimi leti je šlo po tem postopku tako, kot je, je dal državni zbor zeleno luč, potem je bila opravljena cenitev in je bil objekt prodan za 10% večjo vrednost, kot je bil ocenjen po strokovnih zapriseženih cenilcih. Ta isti objekt, ki je velikost 66 kvadratnih metov v najelitnejšem delu, je bila takratna - sem se pa sam dal pozanimati, vrednost približno od 180 tisoč do 200 tisoč evrov, bil je pa prodan leta 2001 za 41 tisoč evrov. Se pravi, razlika je štirikratna ob vseh postopkih in logističnih, ki so tekli. Zanima me, kako je lahko prišlo do razlike med 200 tisoč evrov, ki je bila neka povprečna tržna vrednost in ki jo je vlada ali tisti, ki je to prodajal, prodal za nekaj več kot 13 milijonov oziroma 40 tisoč evrov. Še enkrat. Časa je dva, tri meseca, tako kot obljubljate, do rebalansa; nič ne bo zamujenega in mislim, da je naš predlog, ki ga dajemo, umesten, da bi ta odlok s temi stvarmi prišel v poštev pri pripravi rebalansa. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kumerju. Besedo ima še predstavnik vlade, gospod Perenič. Želite? Izvolite.
Če smem samo nekaj kratkih pojasnil. O tem, da pač ni smiselno, da so enaki postopki predpisani tako za velike kot male vrednosti, se očitno vsi strinjamo. Glede nekaterih navedb, da se tu odloča o že prodanem. Če je temu res tako, potem so te pogodbe seveda neveljavne, ker so bile sklenjene v nasprotju z določili veljavnega zakona. Takih primerov ne poznam. Če me boste seznanili s konkretnimi, lahko preverimo. Vendar, če je dejansko kaj že bilo prodano, preden je državni zbor dal soglasje, je taka pogodba nezakonita in obligacijski ter stvarnopravni zakonik sta jasna glede posledic, če se nekaj sklepa v nasprotju z zakonom. Namen kupnin. Zaenkrat 80. člen zakona o javnih financah določa strogo namenskost kupnin, zato jih je težko porabiti za kaj drugega oziroma je to nemogoče, ker bi bilo v nasprotju z zakonom. Mogoče pa malce daljša pojasnila predvsem glede teh počitniških kapacitet. Socialni dialog smo opravili in 28.2.2005 smo se s sindikati srečali. Razložili smo jim - takrat smo se jim tudi opravičili, da jih nismo prej vključili v pripravo tega odloka -, pregledali te počitniške kapacitete, se pogovorili tudi o širši temi glede počitniških kapacitet in sindikati so podprli naše odločitve. Med drugim gre tudi za objekt, ki ga je tudi časnik Finance omenjal, kako mi trdimo, da je neprimeren, pa ga nekdo uporablja. Objekt je v resnici nasilno vseljen, Republika Slovenija je odklopila elektriko, vodo in tako naprej. Sindikati so se strinjali. Ravno tako smo pregledali in ugotovili, da letno servis skupnih služb pridobi z upravljanjem teh počitniških kapacitet okrog 55 milijonov tolarjev, ki jih v celoti reinvestira naprej, in zagotavlja 80,65% povprečno zasedenost v poletni in zimski sezoni. Sodelovali so vsi sindikati, ki predstavljajo uslužbence v državni upravi. O tem smo tudi objavili javno novico. Res pa je, da je v časopisih prišlo do nekaj zmede, ker mislim, da so od nekaterih predstavnikov povzemali prejšnje izjave, preden smo se na tem sestanku dobili in z njimi uskladili. Zdaj glede kapacitet v Dajli, o katerih govorite, pred toliko leti. Zdaj po povsem enakih postopkih to seveda ni šlo. Prvič, ker je uredba, ki to ureja, bila na novo sprejeta leta 2003, torej, če je bilo to prodajano pred štirimi ali petimi leti. In drugič, kolikor sem seznanjen, tega ni prodala vlada, ampak takratna agencija za plačilni promet, torej so bili postopki nekoliko drugačni. Kaj več pa ne morem komentirati, ker s konkretnim primerom res nisem seznanjen in je tudi precej pred časom te vlade. Ravno tako pa tudi menimo, da 80.b člen zakona o javnih financah že danes dovoljuje ta prenos premoženja na občine. 80.b člen namreč napotuje, da je možna - tam je načelo odplačne odtujitve, 80.b člen pa omogoča tudi druge primere. In eden takih primerov je v skladu s posebnim zakonom, kar je zakon o skladnem regionalnem razvoju. Mogoče samo še informacija, da je naše ministrstvo začelo z intenzivnimi pripravami na vzpostavitev jasne evidence nepremičnin in potem bomo naprej nadaljevali tudi z drugim premoženjem, tako da dobimo jasno sliko in seveda lahko potem kasneje odločimo in ravno tako pripravimo metodologijo, na kakšen način in kako ocenjevati to premoženje. Glede teh predlogov utemeljitev ministrstva in tako naprej sta pa tu ta dva fascikla, ki jih imamo s seboj, to so predlogi posameznih organov. Nekateri organi so bili zelo podrobni, so tudi za posamezne avtomobile zelo jasno opredelili vse, nekateri manj podrobneje, ampak v vsakem primeru pa ni šlo samo za golo uvrstitev, ampak tudi za neko ekonomsko obrazložitev. Hvala.
Hvala gospodu Pereniču. S tem zaključujem splošno razpravo o predlogu odloka. Prehajamo na razpravo o točkah in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 21.3.2005. Pri tem vas opozarjam, da vam je bil na klop dan popravek amandmaja k 3. točki, in sicer amandmaja poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Najprej odpiram razpravo k 2. točki in amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Kdo želi besedo? Sok, Janc, še kdo? Pajk. Izvolite, gospod Sok.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Mi bomo, kot je že bilo povedano, ta amandma podprli, to pa zgolj iz tega dejstva, ker je pač bila 3. decembra 2004 podpisana pogodba o stavbni pravici in želimo, da se vlada seznani in prepriča, kaj pravzaprav za to pogodbo stoji, zgolj iz tega razloga. Drugače pa se seveda, kar se tiče tega premoženja, ki je v tem spisku zapisano, zna zgoditi, da v kolikor tega ne bomo kmalu prodali, da bo na koncu treba dati še kaj zraven, če bomo hoteli te objekte dejansko na nek način spraviti v neko skrbno upravljanje. Samo en stavek še povem, rad bi vas spomnil, da je občina Ljutomer več let prodajala staro šolo pri Mali Nedelji, nazadnje za samo 1 tolar, ne vem, ali je danes prodana ali ne, mislim, da še vedno ni. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Sok prosim, da se držimo časa, ki je na voljo. Izvolite, gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki vlade! Mene ta amandma seveda, bom rekel, tako kot sem prebral gradivo o tej zgodbi, ki je zelo dolgo in precej obremenjujoče, me zanima v prvi vrsti, kakšno je stališče vlade do tega amandmaja. To je prvo. Drugo pa, ali vlada lahko, ne glede, ali amandma sprejmemo ali ne, to prodajo nadaljuje v skladu s svojimi pristojnostmi? Ali je ta amandma nujno potreben? Kajti, prosil bi za to, ker je rekel že kolega pred menoj. To je zgodba, stara skoraj 15 let. Grozovit je pogled na to območje, ki je v Rimskih Toplicah, in toliko zgodb, ki so se odvijale v tem času, da je objekt propadel, da objekt ne bo nič več vreden, mogoče samo še zemljišče. Zato je nedopustno, da ta problem odložimo za nedoločen čas, a hkrati kot poslanska skupina podpiram, da to zgodbo na tak način, kot je bila tu predstavljena - ali pravilna ali ne, ne vem, ampak jaz sem prebral, lahko da je takšna, lahko da je zlonamerna, ne vem, ampak mislim, da tukaj vlada mora imeti neko jasno stališče do tega objekta, do tega projekta. Konec koncev je to slovenska sramota poosamosvojitvena v našem okolju in bi želel, da se ga čim reši, seveda, po postopku, ki je demokratičen, ki je pravilen in seveda dati v roke nekomu, ki bo znal s tem gospodariti in bo iz tega objekta naredil tisto, kar zagotovo pričakujejo krajani te doline oziroma tega kraja. Prosim za odgovor. Hvala lepa.
Hvala gospodu Jancu. Besedo ima gospod Pajk. Izvolite.
Hvala za besedo. Ob predlogu vlade, da se v tem letu proda med drugim tudi Rimske Toplice, smo bili s strani državljanov obveščeni, da s to prodajo nekaj ni v redu. Sam sem pozorno pregledal dokumentacijo, ki mi je bila na voljo, in ugotovil, da najemna pogodba sklenjena med prejšnjo vlado Republiko Slovenijo in najemnikom Medicinsko- rehabilitacijskem centrom d.o.o. z dne 28.9.2004 ima v svoji vsebino zapisano predkupno oziroma opcijsko pravico za najemnika in to samo za 180 milijonov SIT. Predhodna ocena vrednostni premoženja je bila s strani vlade Republike Slovenije 958 milijonov SIT in to brez parkovnih površin, ki so v tej pogodbi navedene. Po mojih podatkih se je cenitev zgodila brez sklepa vlade in zato ceno 180 milijonov SIT je sporna in s tem tudi pogodba. Da nekaj ni v redu, že pove razmerje med cenitvami, ki so v razmerju več kot 1:5 in to brez parkovnih površin, ki so velike približno 22 hektarjev. Na mizi imam sklenjeno najemno pogodbo, ki pa ima elemente prodajne pogodbe. Sklenjena je tudi pogodba o ustanovitvi stavbne pravice. Pri vsem tem se sprašujemo o namenu sklenitve te pogodbe. Dejstvo je, da prejšnja vlada ni naredila veliko za Rimske Toplice, saj v vsej svoji vladavini ni pošteno uredila omenjenega problema. Res je tudi, da si krajani zelo želijo čim prejšnje rešitve te sramote. Pa vendar ne morem pristati na lastninjenje, ki ima, po mojem, elemente korupcije. Izvzetje zdravilišča Rimske Toplice iz prodaje ne pomeni, da bo sedanja vlada pasivno spremljala dogajanja. Vlada si bo vzela nekaj časa za proučitev problema in pošteno poskrbela za rešitev, ki bo v korist krajanom in državi. Hvala.
Hvala gospod Pajku. Besedo ima gospod Anderlič. Prosim.
V prejšnjem mandatu in pa tudi še predprejšnjem smo se veliko spraševali, ali je prav, da na tak način državni zbor obravnava to problematiko, in ali je sploh prav, da sprejema odlok o programu odprodaje državnega premoženja. Bil je sprejet amandma, izsiljen v državnem zboru, da je potrebno o takšnih stvareh odločati v državnem zboru in ravno zaradi te diskusije, ki je bila pred tem, kjer se preprosto suvereno trdi, da gre za elemente korupcije, ta vlada - sedanja vlada, ne prejšnja - je dala to na seznam, ti isti poslanci pravijo, da gre za elemente korupcije in jaz o takšnem amandmaju kakor tudi o osnovnem tekstu ne morem glasovati. Torej, jaz sem tukaj mešetar, ki ocenjujem, ali je 180 milijonov, ali 182, ali 155 milijonov prava cena za nekaj, kar že 10, 12 let, 13 let ni v funkciji, v kateri bi moralo biti. Absolutno je narobe. Vlada, se opravičujem, jaz se ne mešam v vaše, vlada je skrbnik državnega premoženja v našem imenu, v imenu državnega zbora, v imenu teh oblasti. In za to tudi odgovarja. Če je v njeni pristojnosti, da se pogovarja o prodaji stvarnih vložkov v posameznih podjetjih, v bankah in tako naprej, če skrbi za vse druge stvari, je verjetno prav, da tudi oceni in reče, tole in tole in tole bom v določenem letu kot del odvečnega, celo velikokrat premoženja, ki bremeni državo. Če sem prav obveščen, že desetletja nekateri ljudje dobivajo plačo, pa so doma, se vzdržujejo, nekatere stvari pa gredo v nič. In pod pogoji, pod katerimi se je v preteklih letih nekaj poskušalo narediti, se očitno ni moglo narediti. In je res absurdno, da mi sprejemamo - v preteklem, zadnjem odloku smo sprejemali celo premoženje, vredno 500 tolarjev. Ali se vam zdi prav, ali je to podcenjevanje državnega zbora, da odloča o vsaki zadevi, ki je vredna 500 tolarjev, stara 20 let, tako rekoč odpisano osnovno sredstvo ali karkoli? Ne! Jaz sem za to, da vlada ima pooblastila, da te stvari počne. V skladu z zakonom o javnih financah pa tako ali tako pride v državni zbor poročilo oziroma program, predlog prodaje premoženja, ki potem sestavlja tudi bilanco proračuna in seveda ministrstva s tem gospodarijo. In zato seveda sem v resni zadregi. Jaz se spomnim diskusije o Vili Bled. Se spomnim diskusij tudi o nekaterih drugih objektih ali pa predmetov iz seznama prodaje državnega premoženja. Ampak zares, ali na osnovi nekega pisma ali na osnovi neke sugestije, ki sem jo od nekje dobil, ne morem glasovati ne za, ne proti. Jaz nisem za to v državnem zboru, da ocenjujem, ali je neka vrednost nekega sredstva prava ali ne. Vlada ima pooblastila, naj jih izvršuje. In jaz bom prvi za to, če boste predlagali, da se spremeni način sprejemanja odločitev o prodaji državnega, finančnega in stvarnega premoženja - in če je kaj važno, je važno, da vsi ti akti pridejo vzporedno, tako proračun ali rebalans, tako zakon o izvrševanju proračuna, kot tudi seznam prodaje stvarnega, oziroma finančnega premoženja države. In ta primer je tipičen. Ta primer je tipičen, kako se ne moremo tukaj pravzaprav pogajati, ali je to prav ali ni prav. Jaz sem dobil veliko pisem v prejšnjem mandatu, pa tudi v sedanjem - ista pisma od teh istih ljudi. Ampak kljub vsemu, vlada je najbrž ocenila, da je to za ta primer najboljše. Tudi če ni "naša vlada" v narekovajih - ampak jaz s tega vidika ne gledam na to, naša, vaša, ampak kako tudi v mojem imenu, v imenu državljanov in državljank upravlja z našim premoženjem. In če je ta ocena prava, potem naj to potezo napredi, ampak ne, da jaz potrjujem ta primer za 180 milijonov ali pa tistega, ko mislim, da je en predmet na seznamu za 1000 tolarjev. Zakaj, vas sprašujem? In mislim, da to ni delo državnega zbora. Jaz sem za to, da se dogovorimo in da vlada pride s predlogom ali pa bomo takrat, ko se bo ta diskusija ponovno opravljala, da določimo, da rečemo - ali je to višina 100 milijonov, ali je to višina 500 milijonov, ali gre za stvarno premoženje, ali gre za finančno premoženje oziroma za finančne vložke v podjetjih ali v bankah itn. - da rečemo: banke pa na ta način, kot se prodaja, zadnji faks, mislim, da je en faks notri ali dva, za 1000 tolarjev, se ne more na enak način prodajati. Ampak mi imamo na žalost tak predpis, ki pa je bil spremenjen in do konca izoblikovan v okviru, v tekstu zakona o javnih financah z amandmajem, ki smo ga v državnem zboru naredili. In kot sem rekel: podpiram, da vse te stvari gredo vzporedno in pričakujem pri rebalansu tudi še kaj drugega. Konec koncev, če gre za spremembo odloka v tem primeru, bi verjetno bilo potrebno povedati, zakaj se ravno te stvari tako mudijo, da jih je treba nujno prodati, in zakaj se ne poda poročilo, zakaj nekatere stvari že leta in leta so na seznamu in nikoli ne pride do prodaje nekaterih, recimo, deležev podjetij, ki so v državni lasti. Gospod Valič verjetno ve in gospod državni sekretar se je tudi verjetno pozanimal itn. In zakaj mi to počnemo in to počnemo v državnem zboru? Zato, da na koncu, če bom glasoval za vlado, bom glasoval za korupcijo, kot je rekel nekdo, pa mislim, da je prav, da vlada o tem razpravlja. Če bom pa glasoval za amandma, bom pa pošten državljan, ki sem zaščitil državno premoženje pred lopovi. Tak način dela je po mojem prepričanju - in te iste besede boste našli izpred dveh ali pa treh let v magnetogramih - tak način dela državnega zbora je po mojem neprimeren. Zato, žal, ne morem glasovati o tem amandmaju, ne za ne proti, ampak tak je moj odnos do njega.
Hvala gospodu Anderliču. Besedo ima gospod Rupar.
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Najprej nekaj pojasnil. Občina Tržič je res ob koncu lanskega leta prejela premoženje v višini 1,1 milijarde tolarjev preko posrednikov, ki jih tukaj imenuje bivši SRD pa ministrstvo za gospodarstvo, s strani tovarne Peko. Ta ocena tega premoženja je bila storjena še v času, ko je bil predsednik vlade dr. Rop in pa ministrica gospa Petrinova. Ampak, to premoženje je bilo še bolj razcafrano in uničeno, kot je premoženje Rimskih Toplic, pa je bilo ocenjeno na 1,1 milijarda tolarja! Smisel vsega projekta ni bil, da občina dobi to premoženje, pač pa, da smo reševali tovarno Peko in 1100 delovnih mest. To je bil cilj te akcije in premoženje, ki smo ga dobili, je bilo hudo breme tudi za občino, verjemite. Kaj narediti s 35.000 kvadratnih metrov zapuščenih in zanemarjenih proizvodnih površin ena občina! Lepo vas prosim! Kvečjemu na podlagi zelo dobrih programov, ki smo jih sestavili skupaj, da bomo to zadevo lahko zopet oddali naprej, prodajati pa je ne smemo za določene namene tako, kot je vlada prejšnja in sedanja se strinjala s temi projekti. Druga zadeva, kar me moti. V pogodbah, nekateri ste jih brali, smo slišali, da lahko ta najemnik oziroma ta družba s temi Rimskimi Toplicami nekoč to lahko tudi odkupi za isto ceno in postane lastnik. Občina Tržič ne more prodajati tega premoženja nikoli. Ostane kot del infrastrukture občine in tako naj bo v vseh primerih, če se že primerjali eno in drugo. Jaz se strinjam, da delamo po zakonih in da so ti zakoni za vse tudi popolnoma enaki in nobenih razlik. Nadalje sem želel še povedati okoli tega premoženja. Jaz se tudi strinjam hudo, da pravzaprav ta državni zbor, da se ukvarja s premoženji pod neko vrednostjo, recimo pod enim milijonom, ampak potem bi bili župani zelo veseli, ali ne gospa, če bi lahko tudi mi lahko prodajali premoženje občin kar tako, brez soglasja občinskega sveta. Jaz osebno bi bil zelo zadovoljen, pa to, oprostite, v tem zakonu in v tej državi ni dopustno, ker imamo drugačne zakone in jih moramo upoštevati tudi za premoženje, ki je vredno 0,1 tolar ali pa še manj. Ampak to so dejstva in to so zakoni in te stvari moramo enostavno upoštevati in ta državni zbor se mora tudi baviti s takšnimi prodajami, tako kot je zapisano v zakonu. Jaz osebno, oprostite, tudi tako kot moji svetniki v občini Tržič, tudi v tem državnem zboru ne dam nobeni vladi pooblastila niti pod točko razno ne, da sama od sebe prodaja, kar se ji zljubi in za kolikor se ji pač zljubi. O tem odločajo državljani. In mi smo predstavniki državljanov in vlada je tista, ki bo naredila tisto, kar ji bo ta državni zbor dal kot nalogo, da to stori, in to je to lahko tudi odprodaja premoženja. In jaz mislim, da v tem pogledu imam povsem prav, nihče nima pravice samostojno razpolagati s premoženjem in ga prodajati, preoblikovati, oddajati, če to ni njegova last. In vlada ni lastnik tega premoženja, tega premoženja je lastnik ta državni zbor oziroma država, ki je za nami, in to je pravilna definicija. In še čisto na koncu. Jaz bom tudi podprl ta predlog, čeprav po drugi strani tudi razmišljam, da prav gotovo bo ta vlada morala storiti tudi nekaj s temi objekti v korist občin. Vendar, še enkrat povem, pod enakimi pogoji, da ne bodo tega prodajali, razporejali in dobičkonosno delali ali kakorkoli, kot si nekateri predstavljajo. Strogo po zakonu! Da se pa seveda s strani občin pripravi tako kvalitetne in dobre programe, da bo katerakoli vlada videla smisel dajati taka premoženja, kakršnakoli vrednost že pač je, tem lokalnim skupnostim ali pa upravljavcem. To so pa zopet pogoji, ki jih pa danes, kolikor sem slišal, niste navajali. Strinjam se, da gre neka vojašnica, ki je razpadla, ki ni nič vredna, v lokalno skupnost, vendar mora ta pripraviti potrebne materiale, potrebne programe za to, da bo nekdo uvidel, da je to smiselno. Če pa tega ni, pa seveda vlada na lepe oči ne bo tega podarjala nikomur, ker potem sem tudi sam kot zasebnik zelo zainteresiran za kakršnokoli premoženje, saj če je tista stavbna ničvredna, bo pa zemljišče nekaj vredno; špekulacij, kolikor jih želite. Zatorej zaupajte ji, tej vladi, zaupajte, da je to pravilno. Zakoni, kakršni so v veljavi, se morajo upoštevati, tudi če komu ni všeč, ampak tako zaenkrat bo. Če pa kdo ocenjuje, da je treba narediti kaj drugače, pa ta državni zbor, kolikor vem, z odprtimi rokami pričakuje predloge sprememb zakonov tudi na tem področju. Potem bo pa stvar stekla mnogo bolje, kot je pa zdaj v zadnjih dvanajstih letih. Hvala lepa.
Hvala gospodu Ruparju. Gospod Anderlič, ste dvignili roko za repliko? [[Oglašanje iz ozadja.]] Dovolite, potem je na vrsti gospod Han. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Nisem se nameraval danes oglašati, vendar se moram, v zvezi s tem, da je poslanska skupina SDS vložila amandma, da se odprodaja zdravilišča Rimske Toplice črta s tega seznama, kar se mi zdi, glede na to, da prihajam iz okolice oziroma iz Radeč, za zdravilišče in za vse te zadeve, ki se dogajajo okoli zdravilišča, nesmotrno in nespametno. V tem času sem poklical nekaj telefonskih številk, ker tudi sam ne poznam zadeve dovolj dobro. Pa bi vendar povedal, da se problem revitalizacije zdravilišča Rimske Toplice vleče že vse od osamosvojitve Slovenije. Bilo je že več poskusov, vendar nikoli do sedaj problem ni bil rešen. V mesecu septembru 2004 je bil na osnovi poprejšnjega javnega razpisa za oddajo v najem med vlado Republike Slovenije in Barsus kot predstavnikom konzorcija sklenjena najemna pogodba, v kateri je med drugim zapisana tudi sedanja vrednost objektov in pravica najemnikov, da objekte ob poprejšnjem vložku v obnovo objektov lahko po določeni dobi tudi odkupijo. Najemniki so za dobro izvedbo celotnega projekta dali tudi bančno garancijo. In mislim, če se bo državni zbor odločil, da tega premoženja ne odproda, se lahko zgodi, da bodo najemniki odstopili od pogodbe, kar pa bo oživitev zdravilišča Rimske Toplice postavilo zopet za par let nazaj. S celotno zadevo je seznanjeno ministrstvo za gospodarstvo v zdajšnji vladi. Za informacijo, investitorji v to zdravilišče Rimske Toplice so tako zavarovalnica Triglav, Union, Mobitel, KAD, SOD, Nova kreditna banka Maribor, tako da me čudi to dejanje. Poleg tega pa, glede na to, da so tu predstavniki vlade, bi vendarle radi, vsaj jaz osebno, slišali jasno stališče vlade, zakaj je do tega amandmaja prišlo. Glede na to, da sem se pogovarjal s predstavniki krajevne skupnosti, županom občine Laško in nekaterimi investitorji, tega amandmaja ne bom podprl. Hvala lepa.
Gospod Anderlič, želite razpravljati? Izvolite.
Verjetno bi to bolj sodilo v repliko, ampak ker sem opustil upanje, da bi lahko predhodni razpravljavec razumel kakšno razpravo kot dobronamerno, ampak vsepovsod vidi zaroto in poskuša pripisati in dokazovati nekaj nasprotnega. Ampak vendarle, ker je bilo toliko zmot v teh navajanjih: prvič, državni zbor ni skrbnik državnega premoženja. Državni zbor je zakonodajalec in sprejema predpise in ni skrbnik državnega premoženja. Državni zbor se nikjer ne pojavlja kot predstavnik lastnika, najsibo v raznih stvarnih vložkih, kjer jih ta država ima, ampak je vedno v imenu države vlada tista, ki s tem upravlja. Ampak daleč od tega, da bi se strinjal s tem, da državni zbor mora razpravljati in odločati o tem, ali lahko vlada v imenu te države odproda že 3-krat amortizirano premoženje, ki bi ga tako ali tako lahko odpisala. Ali je res to stvar zakonodajalca? Po mojem trdnem prepričanju in po ustavni ureditvi, kakršno v tej državi imamo, ni. In če tega, če imamo neko nestvarno ureditev, ki je nastala zaradi spleta okoliščin v preteklosti - sam sem razložil, kdaj je to nastalo in se je pokazalo tekom vsakoletnega ali enkratnega ali dvakratnega obravnavanja tega odloka, da je ta način nestvaren, neživljenjski. Sem absolutno za to, da župani ali kdorkoli v imenu občine to počne, odprodajo tisto, kar je amortizirano, kar ne rabijo več, kar jih bremeni. Konec koncev, tukaj imamo avtomobile po 15, 20 let, lepo vas prosim! Ali se bodo sedaj ljudje vozili s temi avtomobili zato, ker jih vlada ne sme zamenjati z novimi ali ne vem kaj? Ali bodo čakali, da bo v državnem zboru prišlo na vrsto, ne vem, čez mesec, dva, tri, pet, da lahko neko zadevo za par sto tisočakov odprodajo, se znebijo, obnovijo vse tisto, kar je [[...]]Saj imamo neke ureditve tudi sicer. Imamo predpisano amortizacijo, imamo predpisane celo zahteve, da se morajo odpraviti iz prometa stvari, ki so starejše. Ampak pravim, opustil sem upanje, da bi lahko kdo vzel dobronamerno to diskusijo. Verjemite pa mi, da sem v zadregi, tako kot sem bil v prejšnji ali pa predprejšnji situaciji, da odločam o stvareh, za katere nimam dovolj vedenja in tudi ni naše delo zares. In zato upam, da ne bo polemike na to temo.
Predstavnika vlade, gospoda Pereniča, sprašujem, ali želi govoriti na nekaj vprašanj, ki so bila postavljena. Žal imate le par sekund več kot pol minute. Prosim.
Bom zelo hitro. Vlada podpira amandma. V odlok so bile Rimske Toplice, če zelo na hitro povem, uvrščene preden smo bili seznanjeni, vsaj na našem ministrstvu, s to zadevo. Ker je pogodba sestavljena zelo čudno, da vam kot pravnik ne znam pojasniti, tam se vlada zavezuje, da bo državni zbor v odlok premoženje - kako se lahko s pogodbo zavežeš, kaj bodo poslanci izglasovali - in tako naprej. Tam je kup problemov, zato je pregled tega in če gre za ugotovitev, da bo treba pri pogodbi karkoli spremeniti, vlada v bistveno boljšem pogajalskem izhodišču, ker tega [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] v odloku ni.
Ste bili točni, saj bi vam pustili še kakšno minuto. Želi še kdo razpravljati? Gospod Cvikl, izvolite. Smo še vedno pri 2. točki in pri amandmaju SDS.
Komentiral bom to, kar je povedal predstavnik vlade. Mene bi zelo zanimalo, kakšno je pri tem vprašanju, gospod Perenič pa je govoril v imenu vlade, stališče ministra za regionalni razvoj. Kolikor mi je poznano, je prav služba vlade za strukturno politiko in regionalni razvoj bila tista, ki je bila nosilec tega projekta iz vrste razlogov: ker gre za zelo specifično vprašanje, kjer se je skušalo rešiti problem, ki ga brez tega, da se poišče investitorja, ki je pripravljen v to vložiti nekaj lastnih sredstev, ki je za to, kolikor nam je poznano, mora vzeti tudi garancijo in je ta seveda v dobri veri, da bo vlada naredila tisto, kar je mogoče, in predpostavljam, da v pogodbi piše, da bo vlada predlagala v skladu s pozitivno zakonodajo takšno določbo v odlok in to tudi naredila. Seveda se danes poslanci in poslanke odločamo s tem, če bomo ta amandma podprli ali nepodprli, ali bo projekt Rimskih Toplic šel naprej. To je politična odločitev in to je verjetno tisto, s čimer je investitor tudi tvegal. Zanimivo je, da je seveda ravno zaradi tega investitor moral pridobiti garancijo, bančno garancijo, in verjetno bo nekdo, verjetno ta ista vlada, ki je sedaj rekla, da se strinja s tem, da onemogočimo investitorju, da izvede to naložbo, tudi sedla na to garancijo in pozvala upnike, da izplačajo to garancijo. Moram reči, da bi veljalo v vladajoči koaliciji razmisliti o dvojem. Prvič, vlada je ta dokument poslala v državni zbor. In jaz, kot je kolega povedal, predpostavljam, da je vlada, kadar nek dokument pošlje v državni zbor, resna. Imate dva fascikla gradiv, predpostavljam, da je med temi gradivi tudi pismo pristojnega ministra, pristojne ministrice, pristojne službe, ki je verodostojno, ki ima podpise. In na podlagi tega ste to tudi predlagali. Predlagam, da nam pokažete pismo, ki pravi, da se resorni minister strinja s tem, da gre to ven iz odloka. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Ne, ne! Gospod predstavnik vlade je povedal, kakšno je stališče vlade. Povedal je, da je stališče vlade, da podpira amandma, se opravičujem, ampak veste, vlada navadno odloča na sejah, vlada sklepa o amandmajih in oblikuje stališča do amandmaja ob delu delovnih teles in o tem tudi seznanja. Zato pravim, če obstaja dokumentacija, ki pravi, da se to naj da v odlok, me zanima, ali obstaja dokumentacija, da to ni v odloku. In potem predpostavlja, gospod Perenič tukaj jemlje, bi rekel, nase odgovornost vlade v celoti, predvsem pa odgovornost za projekt. Za to gre! Mi smo predlagali na začetku, če se spomnite, tudi na odboru za finance sem povedal, da prekinemo razpravo o tem odloku in mogoče bi to bilo tudi na tej točki najbolje: prekiniti razpravo o odloku, naj se seveda naredi vse, kar je potrebno, da bo ta odlok imel vse formalne podlage, naj bo povezan s proračunom, ne pa, da bomo sedaj na podlagi nekih anonimk, nekih dopisov poslanci vlagali, bi rekel, amandmaje in se odločali, ali je tista zadeva tam vredna 180 milijonov ali ni vredna 180 milijonov. Mi kot državni zbor se sedaj postavljamo v vlogo nekega tretjega pogajalca ali pa opazovalca poganjanj, ki so se izvedla. Zato se mi zdi ta misel, in zato sem se tudi oglasil, oziroma to mnenje predstavnika vlade zelo pogumno in bi želel, da ga podkrepite z dokazi, če ga pa ne morete podkrepiti z dokazi, potem pa predsedujoči predlagam, če je to seveda proceduralno mogoče, da v izogib tega, da bi naredili škodo projektu Rimske Toplice, preprosto prekinemo razpravo o tem predlogu in se na ta odlok vrnemo, ko bodo za to vzpostavljeni pogoji. In rebalans, priprava rebalansa in sprejem rebalansa proračuna je za to najbolj primeren čas. Jaz sem že prej povedal, če ne drugega, bo minister za finance vedel, s kakšnimi potencialnimi prihranki je mogoče računati na posameznih resorjih, ker seveda posamezni resorji dobivajo s tem odlokom na podlagi današnjega sklepa 2.1 milijarda več možnosti za porabo v državnem proračunu. Vse te razloge je zakon o javnih financah jasno opredelil, da ko se pripravi proračun, se pripravi tudi program prodaje finančnega in stvarnega premoženja, to je sestavni del potem tudi ustrezne porabe po resorjih, sedaj pa imamo neko s strukturo uporabe nepovezanim odlokom. Gospodje, poglejte, mi smo že prej povedali, da bi bilo korektno sploh nesprejeti ta odlok, seveda pa bomo temu amandmaju, ko bo o tem glasovanje, če gospod predsedujoči ne boste prekinili, nasprotovali, ker menimo, da ni ustrezno, da brez pisanih dokumentov tukaj obravnavamo ali pa smo slišali neko mnenje vlade, ki pravi, da je potrebno Rimske Toplice iz programa prodaje stvarnega premoženja v letu 2005 izločiti. Hvala lepa.
Gospod Perenič, žal vam moram povedati, da nimate več časa za odgovore, je pa navada, da takrat, ko poteče čas vladi, se usujejo vprašanja, sprejmite jih bolj kot retorična, da ne rečem, provokativna. Besedo ima gospa Pečanova.
Jaz bi ponovila samo eden stavek, ki ga je povedal kolega Han pred menoj, in sicer predlagam, da vlada in ne pa državni sekretar iz ministrstva [[...]]
Prosim, tišina. Samo gospa Pečanova ima besedo.
[[...]]ne pa državni sekretar iz ministrstva za javno upravo pove, ali je smotrno ta amandma sprejeti ali ne. Mislim da, ker se bo seja nadaljevala še jutri in v torek, bi bilo smotrno predvsem zaradi realizacije načrtov, ki jih je, kot vse kaže, tudi ta vlada sprejela že, ker je vnesla prodajo tega objektov oziroma zdravilišča Rimske Toplice v program prodaje - gotovo je stvar preverila. Še enkrat bi poudarila tudi to, da tekst, ki smo ga vsi dobili, kot vse kaže, ali pa velika večina poslank in poslancev, ki so ga pripravili, gospod Hubert Ankerc, Simona Kranjčan in Antonija Marinček, visoko izobraženi ljudje, so pisali tekst, ne da bi poznali celoto tega projekta. Niso vedeli, da je Barsus leta 2000 sicer res dobil v najem Rimske Toplice, vendar da je z ustanovitvijo konzorcija, v katerega so vključene gospodarske družbe, katerih 100% lastnica je tudi država - Slovenska odškodninska družba, Kapitalska družba in 65% lastnica Mobitela preko Telekoma, da ne bi kdo narobe razumel, pa da ne govorim o zavarovalnici, ki je tudi večinska lastnica, pa v Novi Kreditni banki Maribor, ki je tudi, kolikor vem, izrazito večinska lastnica -, se pravi, da je država s tem, da je vključila finančno investiranje v ta projekt take družbe, svoje družbe, da je želela Rimske Toplice urediti tako, da bodo delovale, kot je treba, in da bodo kasneje dejale tudi dobiček. In ker so finančni investitorji v njeni lasti, pomeni, da posredno bodo tudi Rimske Toplice na koncu koncu v njeni lasti, tudi če jih kupi tako imenovani MRC - medicinsko-rehabilitacijski center. To naj bi bil ta konzorcij. Družba Barsus, kot vse kaže - to je verjetno sicer poslovna tajnost, ampak glede na to, da je v tem državnem zboru tako ali tako vse dovoljeno-, kot vse kaže, bo odstopila oziroma izstopila iz tega konzorcija. Se pravi, da vse te besede, ki so tukaj, moram reči nepreverjene in napisane tako, da jih ni možno preveriti, so vas zavedle, da ste vložili tak amandma. Zato vam svetujem, kolegice in kolegi iz Slovenske demokratske stranke, da svoje člane vlade vprašate, kaj oni zares o tem mislijo. Mislim, da niste preverjali. Hvala.
Hvala gospe Pečanovi. Javljal se je kar nekajkrat gospod Mikulič, ampak žal, čas Novi Sloveniji je že potekal. Prehajamo oziroma zaključujemo [[...]]Želite razpravljati? Izvolite, gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Sedaj seveda, če dovolite, bomo na koncu pustili nekaj minut časa vladi, da bo lahko odgovorila, predvsem bi pa predlagal, da vlada to moje razmišljanje razume retorično, ampak kot resen pomislek v način sprejemanja vlade mnenj na amandmaje poslancev. Predsednik, od vas bi pa pričakoval, da ste predsednik celotnega državnega zbora in ne predsednik samo vladajoče koalicije in prosim, da ne ocenjujete poslancev, da ne kvalificirate, kaj posamezni poslanci želimo povedati. Jaz sem predlagal in želel od vlade, če je mogoče in bomo sami na koncu delali na tem, da bo ostalo nekaj časa, da bo vlada lahko odgovorila, ali je to tudi mnenje ministra za regionalni razvoj. Želel sem se oglasiti potem, ko na ta način kvalificirate mnenje in razpravo posameznih poslancev. Gre za preveč pomembno vprašanje in na odboru za finance in monetarno politiko smo ugotavljali, tudi zakonodajno-pravna služba tega državnega zbora je ugotovila, da je odlok v marsičem neprimeren. Predvsem ni jasno, zakaj bo denar namenjen. In res ni to jasno. Potem pa, ko ste kot vlada, kot vladajoča koalicija, skupaj z vami očitno, glede na to, kako razpravljate oziroma vodite sejo, se odločili, da boste to na vsak način spravili čez državni zbor že na tej seji, vas opozarjamo na probleme, pa ocenjujete to kot retorične razprave. Želel bi, če bi bilo mogoče v nadaljevanju, ko bomo na koncu še nekaj časa razdelili, damo nekaj časa tudi vladi, da vlada vendarle pridobi v vmesnem času mnenje ministra, mogoče tudi mnenje ministra za finance, ker tukaj nek državni sekretar razlaga pravzaprav, kaj bo z enim pomembnim regionalnim vprašanjem. Kolegi poslanke in poslanci, ki živite blizu Rimskih Toplic in pa tisti, ki poznate ta problem, se boste verjetno z menoj strinjali, da bi bilo dobro to lokacijo dati, če je mogoče, zastonj investitorju, ta pa naj prinese nov razvoj, ker, če bi bilo mogoče izpleniti iz tega, gospodje vse pogodbe so ustrezno pri tem oblikovane, če bi bilo mogoče iz tega nekaj izpleniti, bi seveda to naredil že tako imenovani nekdanji SDK oziroma agencija za plačilni promet. Menim, da je neodgovorno, da imamo na eni strani tukaj amandma na podlagi nekih napol anonimk, da imamo tukaj insinuacije, da gre za koruptivna dejanja in da imamo tukaj mnenje vlade, ki ni bilo pridobljeno na formalni način, ne slišimo pa mnenja ministra za finance, ministra za regionalni razvoj, potem pa vse to skupaj predsednik državnega zbora začini, da naj se to razume kot retorično mnenje poslanca državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo k 2. točki in amandmaju SDS k 2. točki. Prehajamo na razpravo o 3. točki in o amandmaju poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Še enkrat opozarjam, da ste dobili popravljen amandma in o njem razpravljamo. Želi kdo razpravljati? Če ne, potem zaključujem razpravo. O amandmajih in odloku bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanja čez pol ure, to je ob 16.30. Prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16.30. Točka je prekinjena in seja je prekinjena. Gospod Cvikl, proceduralni predlog boste lahko dali, ko se bo seja nadaljevala.
Spoštovani! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Proceduralno? Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Imam proceduralno zahtevo oziroma predlog. Izražam protest ob ravnanju in vodenju seje danes dopoldan, ko je sejo vodil podpredsednik Sašo Peče, protest zaradi njegovega nekorektnega in nedopustnega ravnanja, za kar zahtevam opravičilo. Iz magnetograma je razvidno, da sem bila hudo napadena in da je bilo tudi ovirano moje izražanje stališč v trenutku, ko sem predstavljala stališče Liberalne demokracije Slovenije pri obravnavi zakona o istospolnih partnerskih zvezah. Podpredsednik mi je očital, da grozim poslankam in poslancem. Hkrati mi je tudi dejal, da naslednjič, ko si bom privoščila tak kiks oziroma zlonamerno dejstvo, citiram, je dejal, "vas bom nagnal z govornice". V državnem zboru še nisem doživela, da bi predsedujoči naganjal z govornice in grozil poslankam in poslancem pri njihovem izvajanju. Zato zahtevam, da se podpredsednik za tako nedopustno obnašanje in vodenje seje opraviči. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka, gospod podpredsednik Sašo Peče je to slišal, čeprav to ni bil proceduralni predlog, in želi tudi besedo. Prosim.
Spoštovani prisotni! Moje besede bodo namenjene vsem vam. Če od mene zahtevate, da se opravičujem, ker spoštujem poslovnik, potem se seveda okrog tega motite. Je pa res, da sem nasprotoval sprejemu tega poslovnika, mislim, da je bilo to v prejšnjem mandatu. Gospa Širca, vi ste ena izmed tistih, ki je ta poslovnik, ki omejuje čas razprave, podprla. To zahtevo ste dosegli v Liberalni demokraciji in mislim, da še v marsikateri drugi stranki. Verjamem, da državni zbor lahko korektno dela, če se poslanci poslovnika tudi držimo in ga spoštujemo. Vi ste prekoračili čas za dve minuti. Mislim, da je to nedopustno, in verjamem, da je to prvič v tem mandatu, da si je nekdo dovolil za dve minuti prekoračiti čas, ki mu je na razpolago. Vedeli ste, po mojih informacijah, štiri dni prej, koliko minut imate na razpolago, zato vas s tega mesta iskreno prosim, če vam časovnost dela probleme, poskusite v svoji pisarni tekst nekajkrat prebrati, da boste prišli v okviru razpoložljivega časa. Hvala.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslovnik mi ne dovoljuje, da bi nadaljevali s to razpravo, zato to razpravo zaključujem. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Saša Pečeta bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji redni seji opravil razpravo o odgovoru predsednika vlade Republike Slovenije Janeza Janše na poslansko vprašanje Saša Pečeta o konceptu privatizacije Nove Kreditne banke Maribor. Želi kdo obrazložiti glas? Najprej v imenu poslanskih skupin gospod Sok, gospod Peče. Še kdo? V imenu poslanske skupine gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Čisto na kratko. Mi razumemo predlog poslanskega kolega Pečeta, žal, danes naša poslanska skupina tega predloga ne more podpreti, bomo pa tak predlog z veseljem podprli, ko bo vlada predlog privatizacije Nove Kreditne banke Maribor pripravila in ko bo v zvezi s tem vprašanjem znanih več dejstev. V tem trenutku pa se nam takšna razprava zdi preuranjena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Peče, prosim.
Vlada Republike Slovenije se je že leta 1994 strinjala z zakonsko ureditvijo privatizacije finančnega sektorja v obliki zakona. To se je zgodilo na izredni seji, kjer je državni zbor obravnaval ustavni zakon. Takrat je bil tudi sprejet sklep na podlagi želje tedanjega finančne ministra. Državni zbor je to odločitev podprl v obliki dveh argumentov oziroma dveh temeljev v enem sklepu. Prvič, za privatizacijo bančnega sektorja, med katera sta spadala, vsaj sanacija je potekala na račun Nove Ljubljanske banke in Nove Kreditne banke Maribor na podlagi zakona. Drugič, ob privatizaciji bodo soudeleženi tudi državljani in državljanke. Hočem povedati, da je privatizacija Nove Ljubljanske banke potekala mimo zakonodajne veje oblasti. Vsi vemo, katere so posledice tovrstne privatizacije in dostop belgijskega KBC-ja v finančni sistem Republike Slovenije ni prinesel tistih želenih učinkov, kot smo si jih obetali oziroma bolje rečeno, kot si jih je obetala tedanja vlada. Moj namen je samo to, da se zakonodajna vejo oblasti seznani s postopki privatizacije, vsi pa vemo, da so se ti postopki že pričeli s sklicem izredne skupščine, na kateri so zahtevali zamenjavo nadzornega odbora. Dejstvo je, da v tem trenutku vlada vsaj na trgu financ v Sloveniji velika praznina, kjer nihče ne ve, kako se bodo zadeve odvijale. In jaz pravim, da je škoda, da državni zbor iz svoje pristojnosti izpusti tako zelo pomembno temo, kot je privatizacija bank. Govoril sem, ne samo o vseslovenskem pomenu tovrstne debate, temveč tudi in po moji oceni, kar je za mene seveda primarnega pomena, za razvoj tistega dela Slovenije, ki zaostaja za centralnim krajem, to je mestno občino Ljubljana. Še enkrat pozivam v skladu o izpolnjevanju obveznosti, ki si jih je ta državni zbor naložil leta 1994 in pozneje v skladu s sanacijo bank, mislim, da je leta 1998 banka Slovenije podala sklep o uspešno opravljeni sanaciji. Od tu izvira dolg državljanov in državljank, to je tisti dolg, o katerem smo vsi govorili v obdobju volilne kampanje, da danes pokažete toliko interesa, da ste vsaj pripravljeni spregovoriti o usodi trenutno najmočnejše slovenske, poudarjam, slovenske banke. Gospodje in gospe, poslanci in poslanke! Resnično, kolikor je v vas vsaj malo skrbi za to našo državo, za bančni sistem v naši državi, opravimo razpravo, naj nas ministrstvo za finance, vlada Republike Slovenije seznani s potekom oziroma z načrtom privatizacije potencialnim kupcem in seznanimo vlado, ker vlada pač noče biti seznanjena od strokovnjakov z željo po dokapitalizaciji. Prosim za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Želi kdo obrazložiti glas od poslancev? Prosim. Gospod Kumer se je javil prej. [[Ne.]] Gospod Kangler.
Hvala za besedo. Sam osebno bom podrl ta predlog poslanskega kolega gospoda Pečeta, čeprav se z vsemi navedbami, ki jih je podal, ne strinjam. Sam osebno po svoje sem bil zadovoljen z odgovorom predsednika vlada, ki je na nek način nakazal, da je potrebno privatizacijo mariborske banke izpeljati. Podprl bom pa ta predlog kolega Pečeta iz tega razloga, da je prav, da v tem parlamentu, da v tej hiši spregovorimo o problemu privatizacije mariborske banke. To ne bo splošna razprava, to trenutno na pobudo kolega Pečeta ne bo splošna razprava, ampak je prav, da slišimo mnenje predstavnikov poslanskih skupin in ko bo tako daleč v Slovenski ljudski stranki tudi pričakujemo, še enkrat poudarjam, pričakujemo, da bomo glede privatizacije Mariborske banske tudi v parlamentu spregovorili na splošni razpravi. Sam pa si prizadevam, in tudi osebno bi bil vesel, da slišim menja in prepričan sem, da bi tudi bilo dobro, da vlada sliši mnenje vseh poslanskih skupin, kakšen je odnos in kakšni so pogledi posameznih političnih opcij do privatizacije tako pomembne banke, kot je mariborska kreditna banka, ki je trenutno res edina v slovenski lasti, ki je največja banka v Sloveniji.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče, zato lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Oprostite. Gospod Peče?
Ne dela glasovalna naprava. To prakso imate v LDS-u.
Če je temu res tako, potem za 5 minut prekinjam sejo zbora.
Nadaljujemo s sejo zbora. Službe so ugotovile, da so bile glasovalne naprave v redu, da pa je prišlo pomotoma do vstavitve dveh kartic narobe. Zaradi tega je bilo glasovanje opravljeno in se izid glasovanja tudi upošteva. Izid glasovanja je nasleden: ob navzočnosti 68 poslancev in poslank je za glasovalo 23, proti 44. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet. Je proceduralno vprašanje, gospod Peče?
Gospod predsedujoči, tega pa res ne morete narediti. Poglejte, nobena kartica ni bila narobe obrnjena. Pred pričetkom glasovanja smo vas opozorili, da ne delajo. Lepo vas prosim, prišla je vaša strokovna sodelavka oziroma strokovna sodelavka državnega zbora, ona je naknadno popravila glasovalni aparat, vi pa sedajle rečete, da so bile narobe obrnjene kartice. Lepo vas prosim, no! Malo korektnosti je pa potrebno. Verjamem, da je tema, ki vam ne leži v okviru vladnih strank, ampak vseeno ne na ta način, lepo vas prosim! Ali pa bodite toliko fleksibilni in ponovite glasovanje [[...]]
Prosim, jaz vodim sejo državnega zbora in se ne ukvarjam s tehniko. Tehnike službe so me opozorile, da so glasovalne naprave bile v redu in da sta dve kartici bili napačno vloženi.
Poglejte, narobe so vas opozorili [[...]]
To obvestilo sem sprejel, ker menim, da je bilo to obvestilo tehnične službe, ki je pregledala glasovalne naprave. Nimam nikakršnega namena, da bi tega mnenja njihovega ne sprejel [[...]]
Gospod Klavora, boste odpustili uslužbenko, ki je izrekla to laž ali ne. Gospod Klavora, govorimo o privatizaciji Nove Kreditne banke, vi pa na podlagi mnenja ene uslužbenke, ki se je zlagala, ne boste upali ponoviti glasovanja!?
Prekinil bi, prosim, to razpravo. Gospod Peče, ne moremo o takem [[...]]
Gospod Klavora, strah vas je.
[[...]]razpravljati. Glasovalne naprave delujejo.
Ne, niso delovale, gospod Klavora. Pravočasno smo vas opozorili na to zadevo. Gospod Klavora [[...]]
Po dogovoru, ki je bil sprejet, bom še enkrat [[...]]
To si razlagate vi ta dogovor.
Jaz ga bom samo prebral [[...]]
Ampak pomislite, kaj berete, vendar.
[[...]]in bom ob tem tudi mislil in tudi slovensko prebral. Če poslanec med glasovanjem pravočasno opozori, da njegova glasovalna naprava ne deluje, predsedujoči glasovanje prekine. Tega nisem storil, ker je bilo kasneje. Če se glasovanje konča z objavo rezultata glasovanja [[...]]
Meni je zelo žal, če slabše vidite, res. Ampak opozorili smo med glasovanjem.
Če se glasovanje konča z objavo rezultata glasovanja, pa je poslanec opozoril, da njegova glasovalna naprava ne deluje, se glasovanje ponovi [[...]]
Zato samo hočemo ponovitev glasovanja [[...]]
[[...]]če službe zbora ugotovijo, da je glasovalna naprava v okvari.
Gospod Klavora! Med glasovanjem smo vas opozorili.
Mislim, da ne morem po poslovniku dovoliti razprave naprej. Zato zaključujem to točko in gremo naprej po dnevnem redu. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o istospolni partnerski zvezi Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o istospolni partnerski zvezi, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo obrazložiti glas? Prosim, proceduralno vprašanje, gospod Peče.
V imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke zahtevamo eno uro pavze pred naslednjim odločanjem. Ta čas, toliko v obvestilo, verjetno obstojajo TV posnetki, kamer imamo toliko, da bi lahko videli, da smo vas pravočasno opozorili. Prosim pa, da nam odobrite v skladu s poslovnikom zahtevano pavzo poslanske skupine. Hvala.
Želi kdo obrazložiti glas poslanske skupine? Izvolite, gospa Širca.
Hvala lepa. Danes smo večkrat že poudarili, da problematika, ki se danes zaključuje, ali naj bi se zaključila s predlogom, za marsikoga ustreznim predlogom zakona o istospolnih partnerskih zvezah, je v slovenskem prostoru potrebovala mnogo časa, da je z vseh vidikov mehčala in se prilagajala na nove okoliščine, na nove prakse. Ta čas ni bil potreben zgolj samo za ureditev dane pravne materije, ampak tudi za prilagoditev miselnosti, ki je na tem nivoju imela dokaj številne pomisleke. Ne samo Evropska unija, ne samo številna priporočila in resolucije na tem področju, temveč tudi ustrezne zahteve samih bodočih uporabnikov tega zakona nas danes silijo, da podpremo ta zakon in ne glasujemo za tak sklep, ki ga je predlagala komisija oziroma matično delovno telo. Poudarila bi rada zgolj samo en vidik, in sicer da materija, kot je urejena v tem zakonu, ustreza tistim, ki bodo ta zakon potrebovali. Tisti, ki bodo ta zakon potrebovali, pravijo, da ne soglašajo s tistimi predlogi, ki jih prinaša, oblikuje trenutno vlada in ki nam na žalost danes niso na vpogled, tudi na žalost tudi zaradi tega, ker bi sicer lažje o njih odločali. Bojimo se, da bi namreč nove rešitve, ki naj bi jih nadomestile, ter dolgoletno prizadevanje in tudi dobro usklajen konsenz, ogrozile želje gejev in lezbijk, ki si prizadevajo, da bi prišle do ureditve in do možnosti sklenitve legalnih partnerskih zvez. Za ta zakon se je opredelilo, ne samo civilno občestvo, ampak o njem so se izrekle tudi nekatere stranke, ki danes menijo, da bi bilo boljše to materijo drugače urediti. Skratka, še enkrat izražam podporo temu zakonu in najavljam, da bomo glasovali proti sklepu, kot je oblikovan. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Prosim, gospa mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo glasovali proti predlogu sklepa, da zakon ni primerna podlaga za nadaljevanje postopka. Menimo, da je škoda zavreči vse tisto, kar se je v letih pripravljanja tega zakona dalo uskladiti s stališča različnih pogledov na problematiko, ki v vseh krogih, v vseh plasteh slovenske družbe ni enako sprejeta. Menimo, da gre za uresničevanje legitimnih pravic vsakega posameznika, da si izbere svojega partnerja in da s tem svojim partnerjem oblikuje skupnost, v kateri se bo počutil varno, v kateri bo našel tudi svoje čustveno življenje dovolj bogato izpolnjeno. Zakon ne vsiljuje nikomur ne sklenitve take zveze, mu pa s predlaganimi rešitvami omogoča, da posameznik, ki je v taki skupnosti, lahko uresniči pravice, ki so uresničljive za druge državljane, ki živijo v heteroseksualni skupnosti. V imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov štejemo ta zakon ne za idealen tekst, ampak za tekst glede katerega smo se uskladili in mislimo, da je najpomembneje pri vsem to, da je sprejemljiv za skupino, katere temeljna vprašanja tudi ureja. Dovolite, da ob koncu, ko vas pozivam, da tudi vi glasujete proti predlaganemu sklepu matičnega delovnega telesa, samo še eno svoje opažanje izrazim. Danes se mi je zdelo, da so nekateri v tej okrogli dvorani državnega zbora pozabili, kje so, in so mislili, da so v neki drugi okrogli dvorani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo od poslancev obrazložiti glas? Prosim, gospod Kumer. Še kdo? Gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Vsi skupaj že nekaj let, zadnje dve tri leta pa intenzivno govorimo, da je potrebno to vprašanje začeti reševati. Toda, ko pridemo do tega dneva D, tako kot smo mi danes tukaj, pa se pokažemo v tisti pravi sprenevedavi luči. Tisoč in en razlog se najde samo, da se ne stori korak naprej. In da bi ta korak storili naprej, bom danes podprl predlog zakona in nasprotoval predlogu sklepa. Menim namreč, da ta predlog zakona, kot je pripravljen, ne ogroža prav nikogar ne v simbolni ne v kakršnem koli drugem smislu. Skuša le izenačiti državljane in državljanke. In ne nazadnje, vsi državljani in državljanke smo davkoplačevalci te države. S sprejetjem tega predloga bi se tudi nivo tolerance v tej državi, v tej družbi zvišal in zgled, ki bi dali temu dvigu tolerance, smo lahko danes mi poslanke in poslanci v tem državnem zboru, zato predlagam, da sklepa, ki je predlagan, ne podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Barbara Žganjer Tavš. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. V tej obrazložitvi bi rada povedala pravzaprav čisto na kratko, jaz mislim, da sem bila v predstavitvi stališča poslanske skupine dovolj korektna, dovolj jasna, ne nazadnje sem upoštevala tudi, bom rekla, veliko mero strokovnosti pri tem, ko sem študirala zakon, ki je pred nami, in tudi pri tem, ko sem si pisala govor. Zanimivo je slišati, da je nekaterim v tem državnem zboru pravzaprav zelo všeč beseda drugih ali različnih vidikov. Rekla bom, da mene osebno je pri tem in res je, ni me sram povedati, da pišem magistrsko nalogo s področja istospolnih partnerskih skupnosti. Skratka, rada bi rekla, da me je pri tem ali pri moji nalogi kot tudi pri predstavitvi stališča vodila velika mera strokovnosti. In ravno zaradi te strokovnosti si jaz ne dovolim nikoli primerjati registracije istospolnih partnerjev z registracijo avtomobila. Bi pa izkoristila, ker drugače v poslanski skupini ne dobimo besede, še za zadevo oziroma neugoden pripetljaj, ki se je pripetil pri predhodni točki. Gospod Klavora, meni osebno ste rekli, da ste videli roko kolega Pečeta, vendar ste mislili, da želi obrazložiti glas, zato niste prekinili glasovanja. Se vam zdi to korektno?
Dal sem vam besedo, da obrazložite svoj glas. Tega se niste držali in ste nadaljevali svojo razpravo o uvodnem delu tega. Nadaljujemo z obrazložitvijo glasu. Kdo še želi, prosim? Gospod Zagorac, gospod Gulič. Še kdo? Nihče več. Prosim gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Zakaj ne bom podprl predlaganega zakona oziroma zakaj bom podprl sklep, ki ga predlaga matično delovno telo. Na začetku bi rad rekel predlagateljem zakona, "dobro jutro", kje ste pa bili 12 let, takrat, ko ste imeli v tem državnem zboru moč to zadevo urediti. To, kar delate danes, je prozorno, nesramno in nedopustno. Zavajate javnost. To je eden in edini razlog, zakaj bom glasoval za predlagani sklep. Vam pa že v naprej, da ne bom potem zahteval proceduralno, prosim za posvetovanje v poslanski skupini 45 minut pred glasovanjem. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da sem slišal 45 minut. Zahtevate kot vodja poslanske skupine oziroma namestnik? Jaz sem vas lepo vprašal, ker [[...]]
Glede na to, da ste v zadnjih 15-ih minutah petkrat spreminjali pa svoja stališča uveljavljali, če želite, ja, to je dogovor. Kot namestnik vodje poslanske skupine zahtevam 45 minut pavze v skladu s poslovnikom za posvetovanje v poslanski skupini.
Hvala lepa. Vprašal sem vas v skladu s poslovnikom, kajti to lahko zahteva le vodja poslanske skupine ali njegov namestnik. Če ste to vi, potem to sprejem. Hvala lepa. Gospod Gulič, imate besedo.
Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi, gospod podpredsednik. Jaz bom glasoval proti predlogu sklepa matičnega telesa, ker se mi zdi, da je zakon, kakršen je bil predlagan, dober, ker pravzaprav nikomur ne jemlje ne osebnega, ne moralnega, ne fizičnega dostojanstva, kar seveda ukinitev tega predloga dela. Glasoval bom tudi zato, ker pač v prejšnjih obdobjih tega nisem mogel storiti, ker me ni bilo tukaj in sedaj imam to možnost, pa še zato, ker hočem ostati človek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vprašal sem v drugem krogu, če kdo še želi besedo od poslancev. Ugotovil sem, da nihče, zato zaključujem drugi krog obrazložitve glasu poslancev in prekinjam to točko. Obenem tudi glede na zahtevo namestnika poslanske skupine prekinjam sejo zbora. Sejo zbora bomo nadaljevali ob 17.48 minut. Hvala lepa.
Nadaljujemo sejo državnega zbora. Besedo dajem gospodu Zagorcu, namestniku vodje poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! V pavzi smo v Slovenski nacionalni stranki na predsednika državnega zbora gospoda Cukjatija naslovili zahtevo o ponovitvi glasovanja o razprodaji Nove Kreditne banke v Mariboru. Glede na to, da je gospod Klavora kršil poslovnik, kar je tudi sam priznal, ne nazadnje lahko brez kakršnekoli krivde rečemo, da je tudi lagal. Rekel je, da je videl gospoda Pečeta, ki je med glasovanjem dvignil roko in glasovanja ni prekinil, ker je mislil, da gre za obrazložitev glasu, kar očitno kaže na popolno nepoznavanje poslovnika, kajti gospod Peče je nekaj minut pred tem svoj glas že obrazložil. Glede na to, da od gospoda Cukjatija pričakujemo odgovor in da gre za tako pomembno zadevo, ki zadeva Slovenijo, slovenski nacionalni interes in edino še slovensko banko, ne nazadnje se ta nahaja tudi v Mariboru, bodo vsi poslanci Slovenske nacionalne stranke izvajali obstrukcijo plenarnih sej, ki se začne ta trenutek. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Zagorac. Rad bi povedal, da se po poslovniku obstrukcija najavlja k vsaki posamezni točki. Nadaljujemo sejo državnega zbora. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o istospolni partnerski zvezi. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o istospolni partnerski zvezi, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Želi kdo obrazložiti glas? Glasujemo. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Prosim? Oprostite, glasovanje je bilo opravljeno. Rad bi povedal samo nekaj. Nisem vas opozoril pred tem glasovanjem, da je potrebno vložiti kartice in pravilno vložiti kartice v glasovalno napravo. Glasovanje je končano. Od navzočih 71 poslank in poslancev je za glasovalo 44, proti 27. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varnosti cestnega prometa - skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, z odločanjem o vloženem amandmaju. K 4. členu glasujemo o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k temu členu. Želi kdo v imenu poslanske skupine obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče. Želi kdo od poslancev obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče. Še enkrat sprašujem, če želi kdo obrazložiti glas. [[Ne.]] Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje je končano. Navzočih je bilo 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 58 proti 2. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 4. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? Prosim. Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika prosim vlado za izjavo o usklajenosti. Izvolite, gospod minister.
Amandma je usklajen s službo za zakonodajo tako parlamenta kot tudi na vladni službi, tako da menim, da je zadeva usklajena.
Hvala lepa. Pardon. Pardon. Ugotavljam, da so bili vloženi uskladitveni amandmaji zaradi neusklajenosti zakona. Lahko prosim, obrazložite.
Hvala lepa. Amandmaji, ki so bili vloženi, so se uskladili z zakonom in so sedaj tudi s strani službe za zakonodajo usklajeni, tako da ni nobenega zadržka, da ti amandmaji ne bi bili potrjeni. Hvala.
Vlada je predložila uskladitvene amandmaje, ker je bil zakon na matičnem delovnem telesu neusklajen zaradi sprejetih amandmajev. Zaradi tega so bili potrebni uskladitveni amandmaji. Ker je vlada opozorila, da je po končani tretji obravnavi predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, je vlada pripravila uskladitvene amandmaje za nove 14.a, 18.a, 24.a in 24.b člene, ki ste jih prejeli na klop. Želijo besedo poslanci in poslanke? Izvolite, gospod Školč.
Procedura je, bom rekel logična, gospod podpredsednik, ampak kljub vsemu je potrebno biti malo pazljiv glede forme. Nekdo bi moral tu po drugi obravnavi na formalen način ugotoviti, da je zakon neusklajen, šele potem bi bilo mogoče opraviti operacijo, ki so jo gospod minister in njegovi opravil že prej. Če bomo to prehitevanje dopustili, potem bo parlament, bom rekel, precej degradiran, glede na to, da se rešitve pripravljajo mimo njega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Pravilno je, da se neusklajenosti obravnavajo po tretji obravnavi. Izvolite prosim, gospod Kangler.
Hvala za besedo. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla vse tri amandmaje, ki jih je predlagala vlada glede usklajenosti in mislim, da je prav, da se v 14.a, 18.a n 24.a členu in še v 24.b členu. Sem popravil, kolega Cvikl. Če je vam smešno, meni ni, ko govorim o resnih zadevah, ko pa bi se morali oglasiti, pa vas ni, se pa mogoče kje skrivate. Tako je več kot preveč očitno jasno in mislim, da nima smisla, da tu sedaj razpravo vlečemo v eno nit, ki je vsem nam jasna. Slovenska ljudska stranka bo podprla vse štiri amandmaje.
Gospod Cvikl, želite besedo?
Hvala lepa. Ne bom odgovarjal na mnenje poslanca, čeprav je tudi on včeraj spreminjal nekaj, kar je prej rekel, da bo vprašal, ampak ne glede na to, mi bomo v poslanskem klubu podprli korektno predložene uskladitvene amandmaje, čeprav je mogoče ugotoviti, da ni bilo korektno reči, da je zakon usklajen, ampak zakon ni usklajen,zato so predlagani uskladitveni amandmaji in v poslanskem klubu LDS bomo podprli vse štiri uskladitvene amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še enkrat sprašujem, če želi še kdo od poslancev besedo. [[Ne.]] Glasovali bomo o vsakem amandmaju posebej. Na glasovanje dajem uskladitveni amandma za novi 14.a člen. Glasujemo. Glasovanje je končano. 71 navzočih, za 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Na glasovanje dajem uskladitveni amandma za novi 18.a člen. Glasujemo. Glasovanje je končano. Navzočih 72, za 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju za novi 24.a člen. Glasujemo. Glasovanje končano. 72 navzočih, 63 za, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Glasujemo še končno za 24.b člen. Glasujemo. Glasovanje je končano. 72 navzočih, 63 za, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] S tem ugotavljam, da so vsi amandmaji sprejeti, zato lahko preidemo na glasovanje o predlogu zakona v celoti. Želi še kdo obrazložiti glas? V imenu poslanske skupine? Gospod Terčon, v imenu LDS.
Hvala, gospod predsedujoči [[...]]
[[...]]in gospod Štebe kot poslanec.
V Liberalni demokraciji Slovenije obžalujemo, da vlada ni prisluhnila našim pripombam in obžalujemo, da bo zakon sprejet tako na hitro oziroma sprememba zakona sprejeta tako na hitro. In obžalujemo, da uporabniki ne bodo nikoli lahko primerjali, ali smo se odločili prav. Nepriljubljen ukrep, ki je veljal nekaj časa, ki ni bil nikoli do konca izdelan, avtomobilskih nalepk, bo s tem ukinjen. Tudi sami smo prvi bili tisti, ki smo kritizirali in skušali ta sistem nadgraditi. Res je, da je ta nadgraditev trajala kar nekaj časa, in res je, da se je ta državni zbor v celoti v preteklosti odločil za ta sistem. Ocenjujemo, da je ta odločitev prehitra, in če bi bili izpostavljeni vsi argumenti in vse ocene, bi se laže odločili. Na žalost naših uporabnikov ne bodo mogli ocenjevati, ali bi bilo bolje, da bi sistem nadgradili in ohranili nalepke, kot primerjalno v tistih, kjer ta sistem uspešno deluje, ampak se bomo vrnili na star sistem in mogoče nekoč v prihodnosti, ko bomo to dodelovali, poskušali tudi to urediti. Mi srčno upamo, da se bo vsaj po sprejemu tega zakona, ko se bodo pokazale težave, naredila neka resna analiza in dobila prava rešitev za uporabnike v cestnem prometu. Hvala. Samo še dve besedi. Zaradi teh navedenih razlogov se bomo v LDS pri glasovanju o tem zakonu vzdržali.
Gospod Štebe se odpoveduje. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o predlogu zakona v celoti. Opozoril bi vas na kartice. Glasujemo! Glasovanje je končano. Od navzočih 73 poslank in poslancev je za glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani zakon v celoti sprejel. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga resolucije o nacionalnem programu prehranske politike 2005-2010. Ker k dopolnjenemu predlogu resolucije ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o resoluciji. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bila resolucija neusklajena. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Ugotavljam, da nihče. Želi kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče. Glasujemo o resoluciji. Glasujemo. Glasovanje je končano in ugotavljam, da je od navzočih 74 poslank in poslancev za glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005. Prehajamo na odločanje o predloženih amandmajih k 2. točki. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine SDS. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Izvolite prosim. Gospod Mikolič, Nova Slovenija. Še kdo od poslancev prosim? Gospod mag. Cvikl in nihče več.
Hvala za besedo. V imenu poslanske skupine bom obrazložil glas. Bistvo problema konkretnega primera je podpis najemne pogodbe. V najemni pogodbi lahko najemnik tudi nepremičnino odkupi, kar pa ni bil predmet razpisa. Moram vas opozoriti, da je vsebina najemne pogodbe tudi takšna, da lahko kljub temu, če bomo danes amandma izglasovali oziroma ga ne bomo izglasovali, kar pomeni, da država ne bo prodala nepremičnine, da ta najemnik na osnovi sklenjene najemne pogodbe lahko nepremičnino odkupi takoj, ko bo postal solastnik na celotnem kompleksu tudi v minimalnem deležu. Tako je napisana ta najemna pogodba. To moti nas v poslanski skupini Nova Slovenija, zakaj se je takšna pogodba podpisala. Moti nas tudi to, zakaj se je podpisala pogodba o stavbni pravici 3.12.2004, ko smo tukaj imenovali novo vlado. Seveda nas to navaja na pomisleke, zakaj se je takrat hitelo. Ravno zaradi tega bomo glasovali za predlagani amandma, vendar opozarjamo, da se mora vlada takoj lotiti konkretnega problema, kajti ne želimo, da bi kompleks Rimske Toplice zaradi predstavljenih dejstev nazadoval oziroma ne bi bila izpeljani, planirani projekti seveda na osnovi vseh dejstev, ki sem jih navedel, oziroma na osnovi rešenih problemov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, izvolite, besedo imate.
Hvala lepa za besedo. Prej mi je gospod predsednik državnega zbora vzel možnost, da bi razdelili preostali čas, ki je bil za razpravo ob tej točki in bi lahko slišali predstavnika vlade v odgovor na teh nekaj pomembnih vprašanj, povezanih z amandmajem k predlogu odloka. Vsebinsko vprašanje in zaradi tega seveda bom predstavil glas v imenu poslanske skupine, je, da je res, ne 3. decembra, ampak 12 let so trajali napori, da bi še našel investitor za Rimske Toplice. Ti napori so bili zaključeni v preteklem letu. V zadnjih dveh letih mandata prejšnje vlade je to izvajala ministrica za regionalni razvoj in potem je vlada RS, ki je nastopila funkcijo 3. decembra, kar nekaj tednov imela vso dokumentacijo in se odločila, da bo to zemljišče in objekte nekdanjega vojaškega medicinsko-rehabilitacijski centra dala v odlok o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja. To je bila suverena odločitev nove vlade. Če seveda ta nova vlada ni vedela, kaj je s tem naredila, potem pač k sreči imamo tukaj budno vladajočo koalicijo, budnega predsednika državnega zbora, ki seveda zagotovi, s tem kar boste danes verjetno podprli, da pravzaprav ustvarite politično klimo, v kateri verjetno bo prišlo od umika ali pa umikanja investitorjev v ta objekt. Zaradi tega bomo v poslanskem klubu, ker želimo rešiti Rimske Toplice, nasprotovali amandmaju, da se lahko ta proces nadaljuje. Če vam bo uspelo do konca mandata te vlade, vam bom seveda iskreno čestital. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo od poslancev obrazložiti svoj glas? Izvolite prosim, gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo.
Gospod Presečnik, oprostite prosim. Gospod Han. Še kdo? [[Nihče.]] Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kot sem že prej v diskusijo na temo o amandmaju razpravljal, bomo potrdili, torej v imenu poslanske skupine govorim tudi, bomo potrdil ta amandma, s tem da ponovno poudarjam, da to predvsem iz razloga, da ima možnost vlada oziroma tisti del, ki bo pripravljal prodajo te nepremičnine tega državnega premoženja, da ima določen čas, da zadevo temeljito pregleda in določi postopke prodaje premoženja za naprej. Pričakujemo pa seveda tudi, da bo vlada v zelo kratkem času prišla v državni zbor s predlogom rešitve oziroma s predlogom sprememb tega odloka, tudi zaradi tega ponovno poudarjam, ker je potrebno problem Rimskih Toplic razrešiti, glede na to, da se agonija vleče že, mislim, da ne 15, ampak mislim, da že najmanj kakšnih 17 let. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Han.
Hvala lepa. Kot sem že prej dejal, ta amandma, ki ga je SDS vložila, v Združeni listi socialnih demokratov ne bomo podprli iz preprostega razloga, ker tako kot je že gospod Cvikl pred mano dajal, ta agonija v Rimskih Toplicah traja 12 let. Tako Rimljani kot občani Laškega so bili prepričani, da so prišli do tistega končnega dejstva, da vendarle bomo imeli eno upanje za razvoj teh Rimskih Toplic, po drugi strani pa opozarjam in apeliram tudi na to vlado, na te poslance, da s tem, ko govorijo, da je treba v Sloveniji odpirati nova delovna mesta, narediti boljšo klimo za gospodarski razvoj, mislim, da s takšnimi potezami res gremo korak nazaj. V Združeni listi socialnih demokratov ne bomo podprli tega amandmaja SDS-a. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo k 2. točki o amandmaju poslanske skupine SDS. Gospod Gulič, rad bi vam povedal, da sem dvakrat vprašal, dva kroga naredil za vprašanja poslancev za obrazložitev glasu. Delam tako, oprostite, da povem do konca, žal mi je, tako smo se zmenili o poslovanju in delu tistih, ki vodijo državni zbor med sejami. Prosim, izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, mislim, da ni več krogov, da je bilo tako odločeno.
V svojem imenu in v imenu tistih, ki tudi vodijo državni zbor, in poslovniške komisije sem se poskušal držati reda na ta način, zato sem dvakrat vprašal poslance, če želijo obrazložiti svoj glas: ali dal sem možnost za dva kroga. Pred tem sem vprašal, če želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine. Sam sem trdno prepričan, da sem v skladu z dogovorom in s poslovnikom in z navodili skupine, ki je dala ta predlog, ravnal prav. Želite proceduralno vprašanje? Prosim.
Mislim, gospod predsedujoči, da to, kar delate, je v globokem nasprotju s tistim, kar je sprejela poslovniška komisija. Gre za to, da je predsednik državnega zbora zaprosil za razlago poslovniško komisijo, ki pa je soglasno ugotovila, da razlaga poslovnika na tej točki ni potrebna, zato ker je poslovnik povsem jasen in v obrazložitvi tega sklepa jasno piše, da mora imeti možnost vsak poslanec in vsaka poslanska skupina, da obrazloži glas. Nobenih drugih dogovorov v tej zvezi ni mogoče: ne dogovorov o prvem krogu, tretjem ali enem in tako naprej. Jaz sem presenečen, da predsednik komisije ne posreduje, ampak vendarle vsi smo to dobili pisno. In jaz sem tudi na komisiji bil, v 3 minutah je bila seja komisije končana. Prav vsi člani komisije, ki smo bili tam prisotni, smo za to glasovali, tako pozicije kot opozicije. Ne vidim nobene možnosti za to razlago in samovoljno nadaljevanje tistega, kar je bilo zanikano ali pa drugače razloženo s strani poslovniške komisije. In lepo prosim, gospod predsedujoči, da se tega držite ali pa še enkrat preberite to, kar je bilo v tekstu, ki ga je poslovniška komisija poslala vsem nam, zapisano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralno.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. To je res, kar je bilo sedaj rečeno, ampak mislim, da če je bilo rečeno A je potrebno reči tudi B. Poslovniška komisija je zelo jasno povedala, da ima vsak poslanec v skladu s poslovnikom možnost obrazložiti svoj glas. Način uresničevanja te določbe pa je stvar vodenja državnega zbora. Meni ni jasno, mislim, da vsi v tem državnem zboru smo, kar se tiče slišnosti, normalni. Če nas nekdo pozove dvakrat, verjetno smo vsi slišali, ali če bi nas trikrat, štirikrat, potem bi bila ta pravica bolj uresničena - na kakšen način. Ne razumem teh proceduralnih zapletov, h katerim se posamezni poslanci venomer zatekate. Mislim, da je stvar vodenje državnega zbora, ki je bil legitimno izvoljen in ki je dobil zaupanje, da na najbolj racionalen način vodi te seje. In za moje pojme je ta določba spoštovana, vodenje pa nam omogoča, da imamo vsi možnost obrazložiti svoj glas in da po nepotrebnem ne zapletamo teh sej, kar nekateri stalno počnete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz mislim, da sem ravnal tako, da sem dal možnost vsem poslankam in poslancem, da obrazložijo svoj glas. To sem izrekel večkrat jasno in glasno. Prehajamo na glasovanje. Proceduralno? Prosim. Izvolite.
Gospod predsedujoči. To, kar je bilo ravnokar povedano, mislim, da potrebuje nek komentar. V poslovniku je jasno napisano, da kadarkoli pred glasovanjem katerikoli poslanec lahko obrazloži svoj glas. To je napisano v poslovniku. Vsi, ki znamo brati - to piše. Gospod Gulič je držal roko prej, kot smo prešli na glasovanje, in ima pravico obrazložiti svoj glas. Če drži to, kar kolega Černač govori, da je to stvar tehnike, potem vi kot predsedujoči lahko zdaj prostovoljno sami določite en krog in omejite čas, ampak to ni več pravna država, ampak to je samovolja predsedujočega - da se razumemo. In dolžni smo se držati poslovnika in vi kot predsedujoči ste dolžni dati gospodu Guliču besedo in če se javim, še jaz. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dal sem vam možnost razprave, ne obrazložitve glasu. Torej sem ravnal napak. Glasujemo. Proceduralno?
Gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. To, kar se dogaja, je seveda v nasprotju z običajno parlamentarno prakso. Mi smo bili priča že nekajkrat v tem državnem zboru nemožnosti obrazložitve glasu. Glede na jasen dopis poslovniške komisije v imenu poslanskega kluba LDS zahtevam 15 minut odmora v skladu s 73. členom poslovnika, zato da se odločimo o nadaljnjem sodelovanju v delu državnega zbora, ker ne omogočate poslankam in poslancem državnega zbora, da obrazložijo svoj glas, kot to jasno določa poslovnik in kot je to jasno povedala komisija za poslovnik.
Na zahtevo poslanske skupine LDS odrejam 15 minut odmora. Nadaljujemo ob 18.38 uri. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Sprašujem vodja poslanske skupine LDS, če bi želel besedo? Namestnik poslanske skupine LDS, gospod mag. Cvikl. Prosim.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Dovolite, da pojasnim stališče poslanskega kluba LDS, do katerega smo prišli na posvetovanju. Mi seveda najprej moramo ugotoviti, da pravzaprav imamo prvič situacijo, s katero se soočamo, potem ko je 17.3.2005 izdano poročilo o obravnavi načina uporabe 72. člena poslovnika državnega zbora glede načina obrazložitve glasu, kjer je bilo jasno povedano, da komisija meni, da razlaga 72. člena poslovnika ni potrebna, ker je določba navedenega člena jasna in nedvoumna. V toku današnje seje smo imeli kar nekaj neustreznih dogodkov, vendar - gospod podpredsednik, to ne leti na vas. Mi bomo in mi predlagamo, najprej predlagamo, da gospodu Guliču daste glas, daste možnost, da obrazloži svoj glas. V kolikor tega ne boste naredili, bomo kot poslanski klub Liberalne demokracije obstruirali delo državnega zbora.
Hvala lepa. Prekinjam sejo za 5 minut in po posvetovanju sem bom odločil. Hvala. Nadaljujemo čez 5 minut, 18.47.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo s prekinjeno sejo državnega zbora. Rad bi vam povedal, da menim, da sem do sedaj korektno vodil sejo in si poskušal na najboljši način razlagati to, kar smo na skupnem dogovoru vodstva državnega zbora sklenili in na poslovniški komisiji. Sprejel sem mnenje poslanske skupine LDS. Besedo dajem gospodu poslancu Guliču in sprašujem, če še kdo želi obrazložiti svoj glas? Gospod Gulič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, cenjene kolegice in kolegi! Se opravičujem, če je bila moja roka premalo dvignjena, da se je ni videlo, da se je vse to sedaj zapletlo. Hotel sem povedati, da bom glasoval proti amandmaju oziroma za nadaljevanje prodaje Rimskih Toplic, predvsem zaradi vseh Rimljanov in Rimljank, ki čakajo in resnično čakajo na to odločitev že 15 let ali še več, pravzaprav, ko je bilo to v lasti JLA, so si želeli tam delati, živeti, ohraniti to zdravilišče in vso kulturno dediščino, ki je povezana. Tudi iz spoštovanja do nestorja slovenske fizkulture, gospoda prof. Ulage, si to želim, ki je začel z akcijo, da bi se to rešilo. In sedaj, ko vse odhaja spet na led, me je strah in se bojim, da se bo zadeva zavlekla spet v nedogled, zato bom glasoval proti temu amandmaju.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas pred glasovanjem? Ugotavljam, da nihče. K temu bi rad še dodal, da glede na zaplete, ki so se zgodili, se bo vodstvo državnega zbora v najkrajšem času sestalo in razpravljalo o postopkih, kako realizirati poslovniške določbe. Glasujemo k 2. točki o amandmaju poslanske skupine SDS. Glasujemo. Glasovanje končano. Od 74 navzočih je za glasovalo 48, proti 25. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 3. točki. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Terčon in gospod Cvikl. V imenu poslanske skupine gospod Cvikl. Gospod Terčon. Gospod Cvikl, izvolite.
Poglejte, v imenu poslanskega kluba bomo seveda ta amandma podprli. Predlagamo tudi poslankam in poslancem, da podprejo amandma. Ta amandma pomeni samo to, da bodo občine imele možnost v času postopka prodaje izraziti interes in na ta način se bo v praksi uveljavil zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zato seveda menimo, da bi vse poslanke in poslanci, ki res verjamete v to, da je mogoče s tovrstnim prenosom premoženja zagotoviti pospešitev razvoja v slovenskih občinah, da ta amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Terčon. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Torej, jaz bom ta amandma podprl. Apeliram tudi na vse kolegice in kolege, da storijo enako. Po informacijah, ki sem jih neuradno dobil med zasedanjem, ker ni bilo časa, vladi je pač zmanjkalo časa za vse odgovore, bi rad opozoril, da ima ta amandma posebno težo. V odloku se predvideva tudi predkupna pravica občina na zemljiščih, kjer jo pač želijo uveljavljati. Vendar bi rad rekel, da po informacijah, ki sem jih dobil, ta predkupna pravica praktično ne pomeni nič. Namreč po zagotovilih, ki so mi jih dali predstavniki vlade, ta predkupna pravica pomeni le to, da gre vsako zemljišče na javno dražbo in kdorkoli od dražiteljev, tudi lahko zasebnik, z enim tolarjem ali z najnižjo predpisano ceno, s katero lahko dviga, izdraži občini, ki uveljavlja predkupno pravico. To ni predkupna pravica za stavbna zemljišča, ki jo ima občina, če želi odkupovati, kjer hoče zaokroževati zemljišča za svoje potrebe, kjer lahko z direktno pogodbo na osnovi sprejete ponudbe skleni pogodbo. Torej, tudi občine, ki bodo sprejele ponudbo bodo morale iti na javno dražbo in kdorkoli jih bo dražil. To še bolje onemogoča možnost pridobivanja občinam, če zanemarimo vse, kar sem prej povedal, da bi lahko sploh prišle do nepremičnin, ki so v državni lasti, oboje je pa v javni lasti. Zato apeliram ponovno na vas, jaz bom ta amandma podrl, da ga podrete tudi vi. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Prosim. Gospod Černač in gospod Veber. Gospod Veber, prvi prosim.
Hvala, za besedo. Torej amandma poslanske kluba LDS bom podprl, gre za izjemno primerno obliko vzpodbujanja razvoja območij, kjer se nahajajo državni objekti bodisi v lasti ministrstva za obrambo ali pa drugih ministrstev. Rad bi opozoril še na eno zelo pomembno dejstvo, da se je tudi sicer ob reorganizaciji posamezne službe vedno dogajalo to, da se je nek resor dobesedno čez noč umaknil iz nekega območja in za seboj pravzaprav pustil razdejanje oziroma eno praznino, ki ga nikoli država ni primerno obravnavala in seveda so ti problemi ostali potem samo lokalnim prebivalcem oziroma občinam, ki so odgovorne za to območje. Če jim omogočimo, torej občinam, da pridobijo vsaj del tega premoženja, ki je zapisano v tem odloku, mislim, da se lahko vsaj deloma omilijo posledice takšnega ravnanja. To lahko pomeni resnično, to premoženje, tudi nov zakon in razširitev prenekaterega problema bodisi na stanovanjskem področju ali pa tudi pri razvoju obrti, podjetništva in drugih podobnih programov, ki zagotovo sodijo predvsem v bolj odmaknjene predele v Sloveniji. In resnično upam, da bo ta amandma sprejet, kajti menim, da bodo občine s tem veliko pridobile. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Černač, prosim.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Cenjeni predstavnik vlade, spoštovane kolegice in kolegi. Na prvi pogled izgleda ta amandma zelo dopadljivo predvsem za lokalne skupnosti, vendar mislim, da ga ni mogoče podprti iz dveh razlogov. Prvič, zaradi tega, ker bo bistveno časovno podaljšo izvedbo odloka o prodaji državnega premoženja in občinam ne bo nič pomagal pri pridobitvi tistega premoženja, ki ga potrebuje za svoje razvojne potrebe, kajti materija, ki naj bi jo urejal ta amandma, je že urejena z zakonom o skladnem regionalnem razvoju in ni problem v tem, da občine ne bi imele interesa ali pa inštrumentov za uveljavljanje prenosa premoženja, ki ga potrebujejo za svoje razvojne potrebe. Problem je drugje. Problem je v tem, kar lahko povem iz konkretnega primera postonjske občine, da je državna procedura v teh postopkih, ki je bila podpisana pod prejšnjo oblastjo, tako zapletena, da v enem letu ni mogoče izpeljati enega normalnega prenosa premoženja, ki ga, recimo, konkretna občina potrebuje za razvoj poslovno-obrtne cone. Torej, instrumenti, ki jih imajo občine na voljo, so uveljavljeni in jih imajo in na tej osnovi v skladu z zakonom se lahko ti postopki neovirano peljejo. V kolikor bi ta amandma sprejeli, pa bi dvakrat naredili narobe: zaustavili bi tempo prodaje državnega premoženja in onemogočil bi uveljavitev teh postopkov, ki jih imajo občine v skladu z veljavno zakonodajo na voljo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Čisto na kratko. V poslanski skupini Nove Slovenije tega amandmaja ne bomo podprli, to pa iz razloga, ker bi tak amandma, kot je predlagan, lahko vnesel v ta odlok določeno zmedo. Namreč, pisci tega amandmaja so očitno spregledali, da se odlok o spremembi in dopolnitvi odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja nanaša za leto 2004 in leto 2005, medtem ko je ta amandma nekako pisan samo za leto 2005. Očitno je, da ta razdelitev oziroma ta načrt prodaje ni tako strogo ločen, da bi se tako vedelo, kaj bo tisto, kar je v letu 2004, in kaj tisto, kar je v letu 2005. In sprejetje takega amandmaja bi dejansko spremenilo vsebino in, tako kot sem povedal, vneslo v sam odlok določene nejasnosti in dejansko bi zaradi teh nejasnosti lahko prišlo do tega, da bi se postopki tudi zavlekli. Kar se tiče prenosa na občine, je to v bistvu možno že danes, če seveda občine imajo morebitne prave programe v te namene, če pa nimajo programov, potem pa bi seveda bilo tudi nesmiselno nekaj prenašati, ker bi potem to premoženje še naprej propadalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Pečan.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Občina Izola, kjer sem jaz tudi županja, žal ali pa na srečo nima na svojem območju nobenih objektov, ki bi bili v lasti države, nasprotno. Država je z zakonom zelo na kratko in zelo na hitro podržavila občinsko premoženje, pred mnogimi leti sicer, tega je že kar 10 let, ampak podržavila. Takrat ni bil problem čas, zaradi katerega občina ne bi mogla uveljavljati svoje pravice do lastnine, ki jo je sama zgradila, sama sfinancirala, tako da moram reči, da govoriti o tem, da zaradi 30 dni zamika pri prodaji premoženja, če bi občine bile sposobne v tako kratkem času povedati, ali so zainteresirane za prevzem državnega premoženja v svoj last in posest, je seveda zanemarljiv glede na to, kako hitro država zna prodajati premoženje. Zelo počasi ga prodaja. Tudi glede skrbi o tem, da nastane zmeda zaradi leta 2004 in 2005, bi jaz predlagala vladi, da preveri, koliko premoženja je bilo po programu prodaje stvarnega premoženja prodanega v letu 2004, ki je bilo na seznamu za prodajo v letu 2004. Mislim, da bo kar precej premoženja treba še letos prodajati od tistega, kar je bilo lani načrtovano. Jaz bom ta amandma podprla zaradi tega, ker je bilo občinam v Sloveniji od leta 1994 narejenih toliko krivic, toliko dodatnih nalog so dobile, ne da bi bile pokrite z dodatnimi sredstvi, da bi bilo pošteno, da vsaj tiste občine, ki imajo na svojem območju, kjer je na njihovem območju državno premoženje, da imajo možnost to premoženje dobiti v last in posest. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo, prosim? Gospa Zalokar. Tudi. Gospod Cvikl. Pardon, gospod Cvikl, oprostite. Se javljate k besedi?
Ja.
Boste dobil besedo za gospo Zalokar.
Hvala lepa za besedo. Sedaj se je res treba že kar zahvaliti, če v tem parlamentu sploh prideš do besedo. Ta amandma bom podprla in seveda me ne prepričajo argumenti, ki govorijo o tem, da bi 30-dnevni rok lahko naredil kakšno veliko škodo, in tudi ne argumenti, ki pravijo, da bi prihajalo do kolizije, s tem da gre za premoženje za leti 2004 in 2005. Tukaj v amandmaju jasno piše, da se to dogodi za tisto premoženje, ki je še na voljo po sprejetju spremembe in dopolnitve odloka, ker se govori o 30-ih dneh. Tako mislim, da gre za iskanje argumentov, ki enostavno ne držijo in kažejo zgolj na nepripravljenost tistih, ki izražate stališča, da se te možnosti občinam s posebnim pozivom, kar se mi zdi tudi smiselno, kajti ne nazadnje je težko spremljati vse stvari na lokalni ravni, kjer ni veliko ljudi, mislim, da je to smiselno in v korist občinam. Tako, da kolegov, ki so včasih sedeli tukaj, ne razumem, o čem bi bil tako velik problem, da bi v 30-ih dneh občine pozvali in jim dali možnost, da pravzaprav tisto, kar je na njihovem teritoriju in o čemer je govorila tudi kolegice Pečanova, da je bilo morda včasih celo njihovo, ponovno skušajo pridobiti. Mislim, da je zelo pomembno, da če se država odloči za prodajo premoženja, so v prve v vrsti, ki do takšnega premoženja na svojem teritoriju lahko pridejo, prav občine.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, kot poslanec.
Prej sem pojasnil v imenu poslanskega kluba, sedaj bom pa v svojem osebnem imenu ponovno potrdil, da ta amandma velja podpreti. Ni res, kar pravite nekateri, da bo ta amandma zakompliciral stvari. Ta amandma bo samo izvedel to, kar zakon po skladnem regionalnem razvoju načeloma pravi. Mi bi imeli možnost na odboru za finance predlagati v skladu z zakonodajo, da bi ta odlok predsednik državnega zbora posredoval v mnenjem občinam, vendar predsednik državnega zbora tega ni naredil, zato menimo, da je ta amandma tisto minimalno, kar omogoča slovenskim občinam priti do tega premoženja. To premoženje, gospodje poslanci in poslanke, pa je prišlo čez noč na spisek. Prejšnja vlada ni imela namena tako na široko prodajati vse nekatere vojaške objekte, to ste se odločili sami in sedaj onemogočate, če tega amandmaja ne boste sprejeli, občinam, ki bi lahko dobile sredstva za razvoj, jim to možnost preprečujete. Zato menim, da škoda, da obe največji poslanski skupine tega ne boste podprli, ampak sam v svojem osebnem imenu bom podrl ta amandma, ker menim, da je skladen z nameni, bomo rekli, ki bi pospeševali gospodarski razvoj Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bajc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ne glede, da ne prihajam kot poslanec iz občin - upam si trditi -, v katerih se nahaja največ stvarnega premoženja, ki je last Republike Slovenije. Vendar tega amandmaja ne bom podrl iz nekaj razlogov. V 3. členu obravnavanega odloka govorimo, da gre za posle prodaje ali druge oblike organiziranosti. Ko sem predstavljal stališče poslanske skupine, sem rekel, da pričakujem od vlade, da bo čim prej pripravila seznam vsega tega stvarnega premoženja, s katerim razpolaga država, ugotovila, kaj za svoje potrebe ali pa za delovanje svojih organov potrebuje, ostalo bodi podala oziroma podala v druge oblike razpolaganja, se pravi, ponudila občini - v brezplačno. Da pa ne bom podrl tega amandmaja, je pa še eden razlog. Če ga preberemo, izgleda, da nekateri kolegi ste prebrali samo del tega, na koncu pravi: "V last in posest z namenom uporabe tega premoženja za razvojne potrebe v skladu z veljavnimi regionalnimi razvojnimi programi." Kaj pa tiste občine, ki v tem trenutku razpolagajo z veliko tega stvarnega premoženja, pa nimajo teh razvojnih programov? Kaj bo to prišlo čez 5, 15 ali 50 let? Na konkretnem primeru: če ni pripravljenosti vlade, lahko traja od podpisa pogodbe z vlado, pristojnim ministrstvom in občino o prenosu stvarnega premoženja na podlagi potrjenega regionalnega razvojnega programa 3 leta - mislim, da je eden od kolegov vzdignil roko in je rekel, 4 leta. Pričakujem, da malo drugačna pripravljenost vlade bo za drugačno razpolaganje s stvarnim premoženjem te države.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine LDS k 3. točki. Glasujemo. Glasovanje je končano. Od 73 navzočih poslank in poslancev je za glasovalo 27, proti 45. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Potrebno je še usklajenost. Zato prosim predstavnika vlade, gospoda Gorazda Pereniča, državnega sekretarja na ministrstvu za javno upravo, da poda izjavo o usklajenosti predloga odloka. Izvolite, prosim.
Hvala. Glede na izglasovani amandma vlada predlaga uskladitveni amandma, ki ste ga prejeli. Gre samo za popravo skupnih zneskov. Ker so Rimske Toplice umaknjene v vrednosti 180 milijonov, je treba končne zneske za toliko znižati. Hvala.
Hvala lepa. Ker je zakonodajno-pravna služba opozorila, da je odlok zaradi sprejetih amandmajev neusklajen, je vlada pripravila uskladitveni amandma k 1. in 2. točki, ki ste ga prejeli na klop. Želi o uskladitvenem amandmaju kdo besedo, prosim? Ugotavljam, da nihče. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo o uskladitvenem amandmaju vlade. Želi še kdo obrazložiti glas? Ugotavljam, da nihče. Glasujemo. Glasovanje je končano. Od 68 navzočih je za glasovalo 50, proti 12. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o predlogu odloka v celoti. Želi kdo obrazložiti glas? Gospod Veber. Še kdo prosim? [[Ne.]] Gospod Veber, imate besedo.
Hvala za besedo. Odloka ne bom podprl iz razloga, ker vem, da so občine ali pa konkretno ena od občin zagotovo zaprosile posamezno ministrstvo, da ji prenese v razvojne namene premoženje, ki se prodaja s tem odlokom, in ker ni bil sprejet amandma LDS-a, je resnično onemogočeno izražanje lokalnim skupnostim oziroma občinam, da pridobijo to premoženje v svoje razvojne namene. Ta odločitev na vladi je bila resnično sprejeta brez kakršnegakoli dogovarjanja ali pa povpraševanja s tistimi območji, ki so že izrazile interes, da dobijo to premoženje. Zdi se mi takšen postopek vlade nekorekten, neprimeren in seveda skrajno neodgovoren do območij, ki jih je tudi sicer zaradi svojega ravnanja, ko je zmanjševala obseg svojih dejavnosti, že tako prizadela. In ta odlok bo seveda takšno stanje samo še poslabšal, zato ga ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ugotavljam, da ne. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje je končano. Navzočih 71, za je glasovalo 48, proti 22. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 4. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč!