Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, lep dober dan! Začenjam 73. izredno sejo Državnega zbora, ki smo jo sklicali na podlagi prvega odstavka 58. člena in prvega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščena sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Ferenc Horváth do 15. ure, mag. Dušan Verbič in Soniboj Knežak do 12. ure. Na sejo smo vabili predstavnike Vlade. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 73. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 7. maja, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora in predlogov za širitev dnevnega reda seje nismo prejeli. Zboru zato predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo torej na odločanje, poslanke in poslance pa prosim, da preverite delovanje vaših glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 73. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NALEZLJIVIH BOLEZNIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo gospodu državnemu sekretarju. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, cenjeni poslanke in poslanci! Pojav novih različic koronavirusa predstavlja veliko nevarnost za hitrejše širjenje okužbe. Če želimo zagotoviti dolgoročno obvladovanje širitve koronavirusa in s tem zagotoviti normalizacijo razmer, moramo zagotoviti sistem nadzora nad ukrepi, ki ne bo po nepotrebnem obremenjeval stroke in posameznika, ki bo izkoristil vse tehnološke možnosti in bo hkrati prispeval k vzdržnemu spoštovanju ključnih epidemioloških ukrepov. Vladni predlog spremembe Zakona o nalezljivih bolezni, ki je pred vami, ponovno uvaja nadzor nad izvajanjem karantene na domu. S predlagano novelo omogočamo, da bo NIJZ osebo, ki je bila v visoko tveganem stiku z okuženo osebo, oziroma bo policija osebo, ki prihaja iz območja z visokim tveganjem za okužbo, napotila v karanteno na domu na način, da bo ta oseba prostovoljno podpisala izjavo o karanteni na domu. Karantena na domu je ob izolaciji bolnih in ostalih splošnih ukrepih eden ključnih ukrepov za zajezitev epidemije. V praksi to pomeni, da se oseba osami na naslovu bivanja in omeji stike na tiste osebe, ki z njo živijo v skupnem gospodinjstvu za obdobje kužnosti, kot ga določi stroka. Glede na predlagane določbe zakona bo posameznika, ki bo prestajal karanteno na domu, lahko obiskal zdravstveni inšpektor in ugotavljal, ali se oseba nahaja doma oziroma na naslovu bivanja in spoštuje navodila NIJZ. Za nespoštovanje ukrepa so predvidene globe med 400 in 4 tisoč evri, kar določa že veljavni Zakon o nalezljivih boleznih. Za ta namen je predvidena vzpostavitev potrebnih evidenc, ki bo omogočala dosledno upoštevanje ukrepa. V primeru, da oseba odkloni podpis izjave, bosta NIJZ oziroma policija podatke o osebi nemudoma posredovala Ministrstvu za zdravje, ki bo z odločbo odredilo karanteno na domu. Zoper odločbo ni pritožbe, možen pa je upravni spor. Spoštovanje karantene na domu je bilo že do sedaj obvezno. Večina ljudi je to spoštovala. Razlika z veljavno zakonodajo je v tem, da bodo zdravstveni inšpektorji izvajanje tega ukrepa zdaj tudi sistematično preverjali. Še vedno ostaja v veljavi ureditev, da bodo vsi zaposleni, ki bodo napoteni v karanteno na domu, na podlagi dokazila dobili nadomestilo dohodka. Karantena na domu je bila pogosto predmet polemik, v katerih so se nekateri do tega ukrepa opredeljevali kot do največje možne kršitve gibanja posameznika, drugi pa jo razumejo kot dolžnost posameznika, da zaščiti druge pred možnostjo okužbe. Že od začetka epidemije smo znotraj pravnega sistema iskali ustrezno rešitev, ki bi bila enostavna in bi predvsem ljudi spodbujala, da ostanejo doma, če so potencialno kužni. S tem namenom so bila tudi uvedena potrdila, ki zagotavljajo nadomestilo dohodka. Vlada Republike Slovenije je Državnemu zboru predlagala, da se predlog obravnava po nujnem postopku, da bi se pravočasno preprečile težko popravljive posledice za posameznika, delovanje države in gospodarstvo, posebej ob zavedanju širjenja novih sevov. Ob upoštevanih zadnjih dogodkov, ki jim je Vlada sledila, je resorno ministrstvo pripravilo dopolnitve, ki so pred vami. Dopolnitve predloga Zakona o nalezljivih boleznih urejajo tudi pridobitev izjave o karanteni na domu preko informacijske rešitve, v katero bo lahko oseba podatke vnesla sama. V primeru prihoda iz območja z visokim tveganjem za okužbo bo to pomenilo razbremenitev policije na vstopnih točkah v Republiko Slovenijo in zmanjšalo administrativne postopke na mejah, kar bo vplivalo na čas vstopa v državo. Nove dopolnitve po seji Odbora za zdravstvo sledijo predlogom Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, s tem da se jasneje definira razmejitev med karanteno in karanteno na domu ter se jasneje določa postopek in pristojnosti napotitve oziroma odreditve karantene na domu. Na novo se določajo tudi podatki, ki jih pristojni organi pridobivajo ali pa oseba sama posreduje za pridobitev izjave o karanteni na domu preko informacijske rešitve. Hvala lepa.
Hvala lepa, mag. Vindišar. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zdravstvo, zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora, gospe Anji Bah Žibert. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Odbor za zdravstvo je na svoji 52. nujni seji 10. 5. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagatelja podal državni sekretar na Ministrstvu za zdravje mag. Franc Vindišar, ki je danes tudi z nami. Poudaril je, da je novela Zakona o nalezljivih boleznih uvaja karanteno na domu in nadzor nad njenim izvajanjem. Predlog zakona določa tudi evidence, potrebne za nadzor in izvajanje karantene na domu kot prekršek. S tem se varuje zdravje vseh prebivalcev in preprečuje nadaljnjo širjenje covida-19, vključno z novimi različicami virusa SARS-CoV-2. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe gospa Špela Maček Guštin je povedala, da se s predlogom zakona uvaja posebna oblika karantene na domu, ki naj bi bila nekakšna izjema v zdaj veljavni ureditvi. Poleg posega v veljavni 19. člen Zakona o nalezljivih boleznih, se dodajajo še novi členi, določa pa se tudi poseben prehodni režim. Poleg vsebinskih pripomb se dodatne pripombe nanašajo predvsem na uvajanje novega instituta karantene na domu, ki je nejasno razmejen od splošne oblike karantene tako v smislu razlogov zanjo kot tudi postopka, in še posebej pooblastil organov, ki bi bili vključeni v ta postopek. Z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin na matični seji odbora so bile nekatere pripombe ZPS že upoštevane in odpravljene. Mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je predstavil podpredsednik komisije Danijel Kastelic. Poudaril je, da je komisija predlog zakona obravnavala dvakrat in ga podprla z določenimi pripombami. Na seji komisije je bilo izpostavljeno vprašanje ustreznosti predvidene višine globe. Pripombe so se nanašale tudi na nabor podatkov za odnos v evidenco karanten na domu, ki jo vodi Inštitut za javno zdravje kot podlago za nadzor in spremljanje ukrepa karantene na domu. Mnenje k predlogu zakona je podala tudi predstavnica Iniciative slovenskih zdravnikov. V razpravi so bili do predloga zakona kritični nekateri opozicijski poslanci, nasprotovali pa so tudi obravnavi po nujnem postopku. Opozorili so na mnenje Zakonodajno-pravne službe in pripombe, ki so bile predstavljene. Predlog je po njihovem mnenju nejasen, premalo konkreten, posega v načelo svobode gibanja, načelo pravne države, načelo enakosti pred zakonom, načelo enakega varstva pravic in načelo legalitete. Zakon je po njihovem mnenju v neskladju z ustavo. Kot neprimerna ocenjujejo pooblastila NIJZ in policije za napotitev v karanteno. Nasprotnega mnenja so bili koalicijski poslanci, ki predlog zakona s predlaganimi amandmaji podpirajo. Strinjali so se, da se besedilo predloga zakona do seje Državnega zbora lahko še dopolni in izboljša. Boj z epidemijo zahteva določene ukrepe, ki niso bili sprejeti le v Sloveniji, ampak tudi širše. Mnoge države so sprejele bistveno hujše ukrepe, kot smo jih mi. Koalicijski poslanci so tudi zavrnili očitke opozicije, da se pri epidemiji in pripravi zakonov ni upoštevala stroka. Posebej so tudi poudarili, da ima vsakdo pravico in dolžnost varovati svoje zdravje in zdravje drugih pred boleznimi. Odbor je sprejel vse amandmaje poslanskih skupini koalicije. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo še enkrat dajem gospe Anji Bah Žibert, predstavila bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Varstvo prebivalstva pred nalezljivimi boleznimi obsega sistem družbenih, skupinskih in posamičnih aktivnosti ter ukrepov za njihovo preprečevanje, obvladovanje, zdravljenje in odstranjevanje njihovih posledic. Vsakdo ima pravico do varstva pred nalezljivimi boleznimi ter hkrati dolžnost varovati svoje zdravje in zdravje drugih pred temi boleznimi. Država pa je dolžna v takšnih primerih zaščititi prebivalstvo na način, da uvede vse potrebne ukrepe. In ravno to tudi izvajamo. Karantena je protiepidemični ukrep in jo moramo v tem smislu tudi razumeti. Gre za enega najstarejših in učinkovitih ukrepov za preprečevanje širjenja nalezljivih bolezni. Pojav novih različic virusa SARS-CoV-2 predstavljajo veliko nevarnost za hitrejše širjenje okužb. Zato je nujno striktno upoštevanje epidemioloških navodil, ko gre za osebe, ki so bile v stiku z okuženo osebo ali prihajajo iz ogroženih območij, da ostanejo v karanteni na domu na način, da niso v stiku z osebami, ki niso člani njihovega gospodinjstva. Novela, ki jo danes obravnavamo, tako uvaja karanteno na domu in nadzor nad njenim izvajanjem. Eden od ključnih ciljev je sodobneje opredeliti obveznost posameznikov zaradi zagotavljanja splošnega varstva prebivalstva pred nalezljivimi boleznimi. Zakonska novela tudi določa nujne evidence, potrebne za nadzor ter spremljanje ukrepa, in določa neizvajanje karantene na domu kot prekršek. Podobne rešitve imajo tudi države v naši soseščini, denimo v Nemčiji so dopolnili Zakon o varovanju in preprečevanju nalezljivih boleznih pri ljudeh, ki opredeljuje zaščitne ukrepe za preprečevanja širjenja covida-19. Med ukrepi je tudi prepoved izhoda iz stanovanja. Zakon tudi določa, da se posameznike ali ustanove, ki kršijo določila zakona oziroma zaščitne ukrepe, kaznuje z denarno kaznijo. Za določene kršitve zakon celo določa tudi zaporno kazen, na primer za namerno širjenje nalezljive bolezni. Novela zakona z izvajanjem karantene na domu, ki jo danes obravnavamo, pri katerem se oseba, ki je bila v visokem tveganju z okuženo osebo ali prihaja iz območja visokega tveganja za okužbo, osami za čas najdaljše inkubacijske dobe bolezni, tudi zagotavlja, da se nalezljiva bolezen ne širi v delovnem okolju, kar je tudi pomembno za naše gospodarstvo. Predlagane zakonske rešitve bodo prispevale k boljšemu obvladovanju nalezljivih bolezni in s tem k javnemu zdravju prebivalstva Slovenije ter vzdržnosti zdravstvenega sistema. Ob vsem tem, spoštovani, pa tudi danes ne pozabimo na cepljenje, ki bo odločilno pripomoglo, da bomo zopet v polni meri zagnali vsa področja življenja in se vrnili nazaj v prihodnost. Hvala lepa.
Naslednji bo stališče Poslanske skupine LMŠ predstavil gospod Robert Pavšič. Izvolite.
Kolegice in kolegi! Poslovnik Državnega zbora je jasen. Ob razdelitvi mest v delovnih telesih je treba upoštevati velikost posamezne poslanske skupine in razmerje med poslanci koalicije in opozicije. Pa namesto tega koalicija s podporniki že skoraj dva meseca, 49 dni, blokira polnopravno delovanje opozicijskih poslancev v delovnih telesih. Koalicija s podporo Desusa in SNS si prisvaja mesta in predvsem glasove, ki ji ne pripadajo. Tudi na matičnem odboru, Odboru za zdravstvo, na katerem poslanci LMŠ zato nismo sodelovali. Obstoječe stanje, kjer glasovi niso porazdeljeni sorazmerno med opozicijo in koalicijo, namreč postavlja pod vprašaj ne le legitimnost odločanja delovnih teles, temveč celotnega zakonodajnega postopka. Zato tudi protest LMŠ. Doseči želimo odpravo tega neustavnega položaja. Čeprav smo pri tem ostali sami, nam ni težko. Verjamemo, da delamo prav. Kakšne bodo posledice za nas, za stranko, pa nas ne skrbi. Cilj je namreč pomembnejši: zaščita demokracije in njenih vrednot. Tudi novela Zakona o nalezljivih boleznih sodi v kategorijo nelegitimnih zakonodajnih postopkov, če zanemarimo, da gre še za enega v vrsti skrajno škodljivih predlogov. Je najmanj ustavno sporna, saj posega v temeljne človekove pravice in svoboščine. Številne določbe so nejasno določene in prepuščene svobodni interpretaciji, ampak to je pri tej vladi in pri tej koaliciji postalo že samoumevno. Tako kot vrsta neustavnih in podtaknjenih zakonov v tako imenovanih PKP paketih. Spomnimo se le nekaterih preteklih: dodatna neutemeljena policijska pooblastila, s katerimi bi lahko policija vstopala v stanovanja posameznikov; sporna obdelava identifikacijskih podatkov; želeli ste uzakoniti tudi določbo, s katero bi lahko Vlada omejila ali prepovedala zbiranje ljudi na zasebnih krajih in prostorih; uzakoniti ste želeli tudi abnormalne kazni za ljudi, ki se z vami ne strinjajo. In še bi lahko naštevali. Sami ste pripravili prvo besedilo zakona, ki ga boste danes obravnavali, ki pa je bilo tako slabo spisano, da ste sami vložili novo besedilo, ki je z zakonodajno-pravnega vidika predlagane rešitve sicer malenkost izboljšalo. Vendar so vsebine katastrofe vseeno ostale enake. V LMŠ si bomo še naprej tudi z obstrukcijo delovnih teles prizadevali odpraviti neustaven položaj v Državnem zboru. To pa ne pomeni, da bomo vladi Janeza Janše olajšali delo. Ravno nasprotno! Še bolj podrobno ji bomo gledali pod prste.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Dejan Židan. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, drage poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar s sodelavko, ostali prisotni lepo pozdravljeni! Karantena je pomemben ukrep pri obvladovanju nalezljivih bolezni, pri obvladovanju epidemij in to ne more biti sporno. Sporno pa je, da se o karanteni pogovarjamo 14 mesecev po izbruhu epidemije. To kaže, da se ne ve, kaj so prioritete v tej državi in kaj so prioritete pri obvladovanju epidemije, kar nenazadnje kažejo katastrofalni rezultati obvladovanja epidemije. Ko smo slišali, da v Državni zbor prihaja neka novela Zakona o nalezljivih boleznih, smo se vprašali, kaj v tem trenutku najbolj ne deluje. In na prvo mesto smo dali neustrezna komunikacija in informiranje državljank in državljanov, ki ni verodostojno, ki ni sistematično na način, da zbuja zaupanje z lastnim vzgledom, in ki je ves čas pod presijo političnih interesov. Torej smo pričakovali, da bo predstavljen mogoče nekoliko boljši model, kako komunikacijsko obvladovati epidemijo, da bodo prsti politike odstranjeni, pa tega v tej noveli zakona ni. Potem smo se vprašali, kaj je mogoče druga prioriteta. To je jasno, Slovenija je kakor marsikatera druga država enostavno zamudila z ugotovitvijo, da se okužbe dogajajo bolj ali manj v zaprtih prostorih. Namesto da bi motivirali državljanke in državljane, pojdite ven, jasno povedali, da je možnost okužbe zunaj minimalna ‒ nekatere strokovne organizacije celo ugotavljajo, da se v zaprtih prostorih dogodi 7 tisoč proti eni okužbi zunaj ‒, je Slovenija še kar naprej vztrajala pri striktni prehudih policijskih ukrepih izven prostorov, izrekala neustrezne, nemogoče kazni ljudem, ki so pojedli štručko skupaj s svojo družino, in uvajala ukrepe, ki jih je kasneje Ustavno sodišče razveljavilo. In zelo previdno začela razmišljati, kako obvladati aerosole ob tem, da še sedaj vladajoči ne dovolite, da bi svoje mnenje argumentirano, slišano, tako da bi učinke povedali tisti, ki to obvladajo. To so inženirji. In dobili smo nekaj pred nas, kar bi bilo pričakovano na začetku epidemije, kako bolje v tej državi izpostaviti sistem karantene. Takoj moram povedati, da v tem trenutku Socialni demokrati niti ne vemo, o čem točno se pogovarjamo, zato ker je na odboru in tudi danes bilo povedano, da po sami seji odbora so še nastajali neki dokumenti. Nam ob vsem iskanju danes v tem trenutku niso dosegljivi. Ker nam niso dosegljivi! Ali vi mislite, da je sprejemanje zakonov zasebni hobi te trenutne vlade, da poslankam in poslancem namigujete, da bomo dobili neke boljše, novejše, tokrat ustavne rešitve, in jih poslanke in poslanci ne vidimo nikjer. To je izrazita degradacija dela parlamenta, ki je nad vlado! Ta parlament izvoli vlado, obnašate pa se, kakor da ste podrejeni v celoti. In to, kar ste napisali v osnutku oziroma v predlogu, ki je nam dosegljiv, ne vemo pa, če je zadnja verzija, grobo posega v pravico do svobode gibanja, ki je zajamčena z 32. členom Ustave. Ja, ta pravica je lahko omejena na pregleden, razumljen in sorazmeren način, ampak tega v vaših predlogih ni. V vaših predlogih so rešitve, na katere je tudi Zakonodajno-pravna služba opozorila, da obstaja velika verjetnost, da so ustavno sporne s 14. členom Ustave, ki govori o enakosti pred zakonom, 2. členom Ustave, ki govori o načelu pravne države, in 22. členom Ustave, ki govori o načelu enakega varstva pravic. Torej sprejeli boste nekaj, kar bi morali sprejeti, če je potrebno, že vsaj deset mesecev prej. Ker ni mogoče opraviti resne strokovne razprave tudi tako, da strokovnjaki povedo, ali je rešitev verjetno ustavno sprejemljiva, in ker obstaja velika verjetnost, da boste ponovno ugotovili, da ste stopili čez upravni rok. In niti tokrat ne bo opravičila od vas. Tako delujete. In zato ne uspemo. Hvala vam.
Hvala lepa. Postopkovni predlog ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Predsedujoča, imam postopkovni predlog, da prosim, da opozorite predhodnika, namreč to gre za postopek. Amandmaji, o katerih se je uvodoma govorilo, so vloženi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Če so poslanci nevešči ali pa se ne pripravijo dovolj za sejo, to ni zdaj naš problem, ne moremo pa govoriti in ne more nekdo govoriti v tem državnem zboru, da amandmaji niso vloženi, če ti so in so vloženi v skladu s poslovnikom. Torej, ne govorimo nekaj na pamet, ampak govorimo o vloženih amandmajih in to je pomembno tudi za državljanke in državljane, da vedo. Moj postopkovni predlog pa je, da pozovete predstavnika SD, ki je predstavil stališče, da se obrne na spletne strani oziroma e-klop. Hvala lepa.
Ja, hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, to v resnici, po moji oceni ni bil korekten postopkovni predlog. Vse to bi lahko vi v razpravi obrazložili, v resnici ste pa komentirala stališče Poslanske skupine SD, ki je pač tako, kakršno je bilo, je bilo, kajne. Razprave so zato, da se demantira kakršnekoli navedbe iz stališč poslanskih skupin. Še vseeno bi želel postopkovni predlog mag. Židan. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, prosim, da informirate predsednico Odbora za zdravstvo, da če se ona počuti na svojem odboru kot bog, ki deluje tako ali drugače, mora, kadar je plenarka, o pravilnosti ali nepravilnosti odločati tisti, ki vodi to sejo, in da naj ne izkorišča poslovniških določb, tudi kar se tiče tega predloga, kar je podala, za razpravo s posameznimi poslanci. Najlepša hvala.
Ja, hvala lepa. Saj sem jo že opozorila. Razprave so zato, da se komentira stališča poslanskih skupin in mislim, da lahko nehamo. Gospa Anja Bah Žibert, če imate postopkovni predlog v zvezi s postopkom [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Pa prosim, če poveste, kje je bil postopek vodenja seje kršen, drugače vam bom dala opomin, ker bo to že druga zaporedna kršitev. Samo v opozorilo, dobronamerno. Izvolite.
Je, spoštovana, moj predlog, postopkovni in še enkrat, jaz nisem govorila o vsebini, jaz sem govorila o tem, da je bilo rečeno, da amandmaji niso vloženi. Amandmaji so del postopka in tudi te točke dnevnega reda in ti amandmaji so bili vloženi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in noben ne more govoriti, da ničesar ni, če je. Sicer vi radi rečete, da nekaj je »no paper«, pa čeprav ni, ampak tokrat pa je, pa vi trdite, da ni. In samo o tem sem govorila. Me ne zanima, kako se kdo opredeli, pa vsebina, ampak samo, da imamo vsebino, za katero se pravi, da je ni. To je del našega postopka, ker bomo o amandmajih tudi odločali. O tem sem govorila.
Hvala lepa. Še enkrat. Gospa Anja Bah Žibert, 69. člen Poslovnika, ki opredeljuje postopkovni predlog, nalaga poslancu, da mora govoriti o uporabi poslovnika. Zdaj, glede vlaganja amandmajev, vi ste rekli, da sem govorila, da je bilo rečeno, da amandmaji niso bili vloženi. Se pravi, to je vsebinsko stališče, ki ga je mag. Židan v imenu poslanske skupine izrazil v svojem stališču. Tukaj ne gre za noben postopek, gre za izraženo mnenje skozi stališče poslanske skupine in jaz sem vas prej opozorila, da ne zlorabljate postopkovnega predloga za to, da polemizirate s stališčem poslanske skupine, in vam izrekam na tem mestu opomin. Zdaj bi pa predlagala, da končamo s temi postopkovnimi predlogi in nadaljujemo s stališči. Gospod Miha Kordiš ima besedo, da predstavi stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Zadnje leto dni vse politične skupine rade načno svoje nagovore na način, da je epidemija covida-19 razkrila to ali ono. Da so, recimo, verige globalnega kapitalizma silno ranljive za preskrbo in da moramo zato graditi sklenjeno narodno gospodarstvo, kot pogosto poudarjamo v Levici. Ali pa, da se zasebno zdravstvo z zdravstvenimi izzivi 21. stoletja ni sposobno soočati, da se je v epidemiji covida-19 sesulo in da kar potrebujemo, je javno zdravstvo. No, danes obravnavamo novelo Zakona o nalezljivih boleznih, ki bi jo lahko umestili v kategorijo, epidemija covida-19 je razkrila, le da v tem konkretnem slučaju obupno podnormiranost zakonske materije, ki je bila dolgo zanemarjena. Leto in pol si je vlada Janeza Janše vzela za to, da to zakonsko materijo pripravi, in na mizo smo dobili torej novelo v današnji obravnavi, ki je dolga borih sedem členov in je obupno skrpucalo. Tega se ne da lepše povedati. Na leto in pol trajajočo kalvarijo priprave te novele je Zakonodajno-pravna služba obesila naslednje karakterizacije: da je polna nejasnih in nedefiniranih pojmov, da so znotraj samega zakona protislovja, da so notri prekrški za kršenje pravil, ki sploh definirana niso, da je vključena noter pravica do nadomestila za karanteno, ki sploh ni jasno določena in sploh ne vemo, po kateremu zakonu se uveljavijo te pravice. Hkrati v zakonu, gospe in gospodje, uvajate neke izjave, ki niso ne odločba, ne priporočilo, ne nič. Skratka, rabili ste sredi epidemije debelo leto in pol za poseg v Zakon o nalezljivih boleznih in ko ste vendarle s tem posegom prišli v Državni zbor, se je izkazalo, da ste prinesli skrpucalo. A glavno vprašanje in glavni problem tega zakona niti ni pravnoformalno in strukturiranje njegovih določb, ampak je vsebinsko. Dolga zgodba. Na kratko, v teh vaših sedmih določbah v osnovi ne počnete kaj dosti drugega, kot uvajate možnost karantene, čeprav ni bila razglašena epidemija. In še ta karantena naj bi se odrejala mimo epidemije, še enkrat poudarjam, na pobudo Nacionalnega inštituta za javno zdravje. V prevodu – Janez Janša in njegov nameščenec Milan Krek bosta povedala, epidemija gor ali dol, če se bo nekega človeka zaprlo v njegovo stanovanje. To seveda zelo težko beremo kot kakršenkoli resen ukrepi prot epidemiji in popravo Zakona o nalezljivih boleznih tam, kjer bi ga bilo potrebno popraviti. Prej gre za poseg v državljanske svoboščine, ki so Janezu Janši tako zelo ljubi in ki pod krinko epidemije covida-19 na veliko izvaja po celotni državi. Na drugi strani pa gre tudi za razredni ukrep. Razglasitev epidemije za sabo potegne precej konkretne posledice. Recimo, za javne uslužbence, ki delujejo v stiku z okuženimi s covidom-19 v danemu konkretnemu slučaju, njim pripada v zdravstvenih domovih, domovih starejših in tako dodatek po kolektivni pogodbi za delo v epidemiji covida-19. Če pa imamo opravka torej z nalezljivo boleznijo, ki je dovolj huda, da bi vlada Janeza Janše ljudi pošiljala v karanteno, pa hkrati po mnenju te vlade ni dovolj huda, da se zaposlenim v zdravstvenih in skrbstvenih inštitucijah izplačuje dodatek. Kaj naj si torej mislimo o taki zakonski spremembi? Precedens smo videli že v jeseni letošnjega leta, ko je bila situacija že zdavnaj zrela za razglasitev epidemije, pa je Vlada z njo kar zavlačevala in zavlačevala. Razglasila jo je šele sredi oktobra. Zakaj? Ja zaradi tega, ker ji je škoda vsakega denarja za dodatek za delo v epidemiji, če ta dodatek prejemajo običajni zaposleni: bolničarji, medicinske sestre in tako naprej. Po drugi strani ji ni nikakor škoda denarja za reševanje kapitala, kar je še eden izmed leitmotivov, ki ga lahko razberemo iz aktualnega posega v Zakon o nalezljivih bolezni. Se pravi, imamo bolezen, vlada Janeza Janše bi ljudi pošiljala v karanteno, hkrati jih pa ne bi zaščitila na način, da bi zaustavila industrijske cone, če bi bilo to potrebno, kot vršimo to diskusijo že v zadnjem letu dni v okvirih razglašene epidemije. In v Levici bomo glasovali proti.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Iva Dimic. Predstavila bo stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Zagotavljanje splošnega varstva prebivalstva pred nalezljivimi boleznimi je v zadnjem letu zaradi epidemije covida-19 postalo prioritetna naloga Nacionalnega inštituta za javno zdravje, Vlade Republike Slovenije, Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve, Ministrstva za zdravje, Ministrstva za izobraževanje in ostalih zdravstvenih in socialnih inštitucij, kakor tudi nas, posameznikov, državljanov Republike Slovenije. Pojav novih različic oziroma mutacij SARS-CoV-2 predstavlja veliko nevarnost za hitro širjenje okužbe, hkrati pa zahteva striktno upoštevanje epidemioloških navodil. Osebe, ki so bile v stiku z okuženo osebo ali prihajajo iz ogroženih območij, verjetno smo vsi seznanjeni s stanjem in razsežnostmi epidemije v Indiji, ostanejo v karanteni na domu na način, da niso v stiku z osebami, ki niso člani njihovega gospodinjstva. Novela Zakona o nalezljivih boleznih, ki jo danes obravnavamo, uvaja karanteno na domu in nadzor nad njenim izvajanjem, ne glede na to, ali je bila oseba v karanteno napotena s strani Nacionalnega inštituta za javno zdravje, policije ali na drug način. Novela določa tudi evidence, potrebne za nadzor in spremljanje ukrepov in določanje neizvajanja karantene na domu kot prekršek; določa strokovne podlage za spremljanje odločitev Vlade Republike Slovenije; določa osebne podatke, ki se pridobijo za namen priprave izjave o karanteni na domu. Predlog spremembe zakona temelji na načelih, kot je načelo upravičenosti do varstva pred nalezljivimi boleznimi in okužbami; načelo sorazmernosti, kar pomeni, da zakon ne posega prekomerno v pravice posameznika; načelo solidarnosti, kar daje prednost javnemu interesu pred interesom posameznika za zagotavljanje učinkovite zdravstvene zaščite skupnosti kot celote. Zagotovo je ob pojavu epidemije izjemnega pomena osebna odgovornost, v prvi vrsti do samega sebe, prijateljev in tudi do širše družbe. Temu smo bili priča v zadnjem letu, ko so se okužbe zaradi raznih praznovanj, dogodkov, martinovanj na določenih območjih Slovenije hitreje širile. SARS-CoV-2 je nov virus, ki smo ga v zadnjem letu nekoliko bolje spoznali, vendar je zaradi hitrega mutiranja in vedno novih različic še vedno uganka za znanstvenike, zdravstvene delavce in ljudi. Zdravstvenim delavcem in vsem, ki so se v tem letu nesebično razdajali preko svojih zmožnosti, se v imenu Nove Slovenije ponovno zahvaljujem, saj se za vaš trud in nečloveške napore ne moremo nikoli dovolj zahvaliti. Iskrena hvala vam. Želim si, da bi ob upoštevanju ukrepov kot so nošenje mask, razkuževanje rok, vzdrževanje ustrezne varnostne razdalje in predvsem cepljenje, kmalu zaživeli, kot smo pred letom dni. Ko dosežemo precepljenost, pa resnično upam, da se vrnemo v življenje, kot smo ga poznali pred dvema letoma. Vsi si želimo druženja, sproščenih in pristnih odnosov ter dopustovanja, ki pa bo mogoče le, če bomo vsi odgovorni ne le do sebe, temveč tudi do drugih. Poslanci Nove Slovenije bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih podprli.
Hvala lepa. Gospa Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav prav sem prisotnim! Novela Zakona o nalezljivih boleznih je ena izmed mnogih zakonskih sprememb, ki so se v zadnjem letu zvrstile kot odgovor na epidemijo covida-19. Poleg spopadanja s številnimi posledicami za državljane in gospodarstvo ter poskusa omilitve teh posledic se zdi, da nove različice omenjenega virusa podaljšujejo epidemijo in nas usmerjajo k iskanju novih in podaljševanju že preverjenih rešitev za uspešen izhod iz trenutne krize. Te se v noveli, ki jo obravnavamo danes, nanašajo predvsem na bolj praktično in podrobno ureditev karantene na domu. Novela Zakona o nalezljivih boleznih namreč uvaja karanteno na domu in nadzor nad njenim izvajanjem. S predlogom zakona se ureja tudi vodenje evidenc, ki so potrebne za nadzor ter spremljanje ukrepa karantene na domu. S sprejetimi dopolnili na matičnem odboru so bile odpravljene nekatere pomanjkljivosti, ki so bile nujne zaradi morebitnega napačnega razumevanja začasne omejitve svobode gibanja na način, da so sedaj v dopolnjenem predlogu določeni jasni kriteriji, kako in v katerih primerih se ukrep lahko določi tudi, ko ne gre za kugo, virusno hemoragično mrzlico ali povzročitelja druge nalezljive bolezni, za katero je razglašena epidemija. Prav tako je natančneje opredeljeno, kaj se šteje za stik s povzročiteljem nalezljive bolezni in kdo ter kdaj določi območje z visokim tveganjem za okužbo. Območje z visokim tveganjem za okužbo s povzročiteljem posamezne nalezljive bolezni in morebitne izjeme od karantene za osebe, ki prihajajo iz teh območij, bo določala Vlada na podlagi epidemiološke ocene inštituta, pristojnega za varovanje javnega zdravja, podatkov Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni ter drugih kriterijev za določanje območij z visokim tveganjem za okužbo. Z nekaterimi sprejetimi dopolnili se v obravnavani noveli sledi celovitemu urejanju napotitve v karanteno na domu na enem mestu. Zato je predvidena pridobitev izjave o seznanitvi z napotitvijo v karanteno na domu preko informacijske rešitve, s katero se bo oseba lahko nepreklicno zavezala, da bo v času trajanja karantene na domu ostala na naslovu bivanja, ki ga je sama izbrala in navedla v izjavi, ter omejila fizične stike z osebami, ki ne živijo v istem gospodinjstvu. Z nekaterimi dopolnili se je uredil tudi način osebne vročitve izjave oziroma vročitve na elektronski naslov osebe. Tako je v dopolnjenem predlogu določeno tudi, da je izjava nepreklicna. Pomembna novost je tudi podaljšanje časa, v katerem bo mogoče pridobiti tudi potrdilo o karanteni na domu v primeru visoko tveganega stika z osebo, okuženo z novim koronavirusom. Ta čas se podaljšuje do konca leta, s čimer se upravičencu omogoči daljši čas za uveljavljanje pravice do nadomestila plače. Zavedajoč se dejstva, da je Slovenija le ena izmed mnogih držav, ki jih je epidemija prizadela, in dejstva, da potrebujemo sorazmerne ukrepe, ki so sprejeti z namenom varovanja zdravja vseh državljank in državljanov Republike Slovenije, bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! S spreminjanem Zakona o nalezljivih boleznih se v tem mandatu ne srečujemo prvič. Lahko bi celo rekli, da je omenjeni zakon na prvem mestu lestvice najpomembnejših zakonov v zadnjem letu. Vlada je namreč vanj posegala skoraj z vsakim protikoronskim paketom. V SAB tako seveda nismo pozabili vaših predlogov o širitvi policijskih pooblastil in zamisli o omejitvi in prepovedi zbiranja ljudi na zasebnih krajih in prostorih, ki so se po čudežu in očitno nenapovedano zbrali ob protikoronskih zakonih. Pa na primer ideja o kaznovanju posameznikov, ki ne spoštujejo omejitev zbiranja ljudi na javnih krajih, in tistih, ki javno pozivajo h kršitvi prepovedi zbiranja in zbiranja organizirajo. Tokrat pa je pred nami, in to po nujnem postopku, nova novela; novela, ki sicer zasleduje cilj uspešnega boja z epidemijo, a hkrati ustvarja nedomišljene pravne podlage za kaznovanje državljanov. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe je predlog Vlade nejasen, premalo konkreten, posega v načelo svobode gibanja, načelo pravne države, načelo enakosti pred zakonom, načelo enakega varstva pravic in načelo legalitete. V opoziciji se zato upravičeno sprašujemo, ali tudi ta zakon prinaša ukrepe, ki posegajo v človekove pravice in svoboščine na način, ki niti slučajno ni dovolj domišljen in je prekomeren. K takemu razmišljanju nas spodbujajo določbe zakona, ki je danes pred nami in ki predvideva visoko stopnjo vključenosti policije v odrejanje karantene in celo nek nove pojem obstoja nevarnosti epidemije, za katerega ni nobenih dodatnih obrazložitev, kaj ta pojem sploh pomeni in po kakšnem postopku se obstoj nevarnosti epidemije sploh lahko presoja. In še nekaterim spornim idejam, nekatere so bile že v preteklosti preizkušene, pa niso bile sprejete, se v tej zadnji noveli z nekaj lepotnimi popravki obeta, da bodo prešle skozi parlamentarno sito. Kaj lahko po vsem tem času in po vseh teh odločitvah Ustavnega sodišča sploh še naredite, da boste sprejeli odločitve, ki bodo vzdržale ustavnosodno presojo? Ali še vedno mislite, da lahko epidemijo zajezite z zaostrovanjem ukrepov in s posegi v številne ustavno varovane pravice in načela? To je pomembno zlasti ob dejstvu, da je bilo potrebno kar 174 dni, da ste ugotovili, da ukrep omejitve gibanja v nočnem času, tako imenovana policijska ura, ne deluje in je zaradi pomanjkanja dokazov o njegovi učinkovitosti zelo verjetno nesorazmeren in nesorazmerno posega v človekove pravice. Epidemija se po vaših besedah, spoštovana vlada, umirja, vi pa še kar menite očitno, da boste vladno priljubljenost zvišali z represivnimi ukrepi, ki se sprejemajo po nujnih postopkih, pri čemer so ti ukrepi nedomišljeni, slabo obrazloženi, poleg tega pa obstaja velika možnost, da bodo v novi presoji na Ustavnem sodišču tudi ti spoznani, da so v neskladju z ustavo. In nenazadnje; medtem ko sem mi prepiramo o predlogih, ki ne izkazujejo več prav nobene očitne potrebe po interventnosti, zdravstveni sistem še vedno bije svojo bitko. Situacija na področju dostopnosti do zdravstvenih storitev, kar je ena od kritičnih točk zdravstvenega sistema in zdravstva sploh, pa je še vedno nevzdržna, luči izboljšav na koncu tunela pa še ni na vidiku. Posledice na različnih področjih pa bodo dolgotrajne. Posledice dolgotrajnega zaprtja izobraževalnih ustanov bodo na otrocih in mladih vidne še dolg leta. Priča smo namreč največjemu upadu gibalne učinkovitosti slovenskih otrok, odkar se ta sploh spremlja. Otroci so zaradi nastalih razmer v vse večjih stiskah, tesnobni, jezni, nestrpni, apatični, anksiozni in v depresiji, za učenje od doma so porabili več časa, a pridobili manj znanj. To so njihove besede. Več je tudi samomorov, psihiatrične ustanove in klinike pa so polne, polne so tudi čakalne vrste. Nadalje. Starostniki. Strokovnjaki zaznavajo veliko porast osamljenosti in želje po socialnih stikih. Med epidemijo namreč niso bili možni obiski v domovih za starejše, prav tako se starostniki niso mogli obiskovati med seboj, med prijatelji in v družini. Posledice pa so nekateri starostniki plačali z življenjem in tako so drugi starostniki izgubili tudi številne znance in prijatelje. Kot izjemno problematičen se je izkazal še en vidik – anomalije pri izplačevanju dodatkov za delo med krizo. Drugače povedano, nesramno visoki dodatki za izbrance, ki segajo tudi do več tisoč evrov visoko na eni strani, ter nekaj 10 evrov visoki dodatki za tiste, ki so delali ‒ nekateri med njimi ‒ neposredno z obolelimi v sivih in rdečih conah. Seveda je pomoč ljudem v času epidemije nujna in edino prav je, da so tisti, ki so bili v prvih bojnih vrstah, tudi nagrajeni. V PS SAB vašega predloga ne bomo podprli.
Hvala lepa. Gospod Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes je pred nami dopolnitev Zakona o nalezljivih bolezni, ki je žal nujna, če želimo imeti pod nadzorom stanje v državi, kadar se taka bolezen pojavi. Tu ne gre le za bolezen covid-19, temveč tudi za morebitne pojave drugih nalezljivih bolezni v prihodnje. Žal zakon neizogibno posega v določene pravice, zato je prav, da k spremembam pristopim previdno in sorazmerno. Predlagana sprememba zakona tako z namenom varovanja zdravja vseh prebivalcev uvaja karanteno na domu in nadzor nad njenim izvajanjem. V ta namen bo vzpostavljena evidenca, ki bo tak nadzor omogočala. Z nadzorom bodo zdravstveni inšpektorji ugotavljali, ali se ukrep dosledno upošteva. Spoštovanje ukrepa karantene na domu je bilo seveda že do sedaj obvezno, če je bila oseba vanjo napotena s strani Nacionalnega inštituta za javno zdravje, policije na meji ali je oseba sama ostala doma, ker je dobila obvestilo z aplikacije Ostani zdrav ali neposredno od okužene osebe. Večina ljudi je ukrep upoštevala. Z uveljavitvijo tega zakona bodo zdravstveni inšpektorji izvajanje tega ukrepa zdaj tudi sistematično preverjali, kajti le na način, da se ukrepa, kadar je ta izrečen, držimo vsi, bo le-ta tudi dejansko učinkovit. Trenutno se namreč soočamo še s pojavom novih različic virusa SARS-CoV-2, ki predstavljajo veliko nevarnost za hitrejše širjenje okužbe. Oseba bo ponovno v karanteno napotena s strani NIJZ ali policije s podpisom izjave o seznanitvi z napotitvijo karantene na domu. Za osebe, ki izjave ne bodo podpisale, novela zakona določa, da se jim izda odločba Ministrstva za zdravje. Zakon opredeljuje tudi informacijsko rešitev, ki bo postopke odrejanja karantene poenostavila. Poseganje po tovrstni informacijski rešitvi bo v prihodnje med drugim pohitrilo postopke pri prehajanju meja, kar je gotovo pozitivno in dobrodošlo. V okviru obravnave predloga zakona na matičnem delovnem telesu so bili sprejeti vsi predlagani amandmaji, kar je pomembno z vidika pripomb Zakonodajno-pravne službe. Predstavnik predlagatelja je v razpravi tudi povedal, da se v luči pripomb Zakonodajno-pravne službe lahko dikcija do obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora še izboljša in to seveda pozdravljamo tudi z današnjimi amandmaji. Pomembno je, da je zakonska ureditev vsebinsko in procesno jasna. V Poslanski skupini Desus bomo danes ta predlog podprli. Podprli ga bomo v želji, da bodo pravila jasna in se jih bomo vsi držali. Podprli ga bomo s ciljem, da zatremo širjenje bolezni in se stanje v družbi čim prej normalizira.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala lepa. Dober dan vsem! Že dobrih štirinajst mesecev koronavirus intenzivno kroji naša življenja in naše politično delovanje, posledično za vedno spreminja ustaljene vzorce naših ravnanj. Trend ustavljanja in preprečevanja širjenja virusa je trenutno pozitiven, kar nas vse skupaj navdaja z optimizmom, da se počasi vračamo v stare življenjske tirnice, a z novo družbeno-politično epidemiološko izkušnjo. Ta je sicer bila zahtevna, neizprosna, hkrati pa nam je pokazala, kako pomembni sta družbena in politična kohezija pri njenem premagovanju. Karantena je ukrep, ki je pripomogel k zajezitvi širjenja virusa, a je njegova učinkovitost bila odvisna od normativne urejenosti in umeščenosti na krivulji kazalnikov števila okuženih. Moramo si priznati, da je v epidemiološko najzahtevnejših situacijah bila zmeda okoli ustreznosti ureditve karantene tako velika, da je onemogočala učinkovito nadzor nad njenim izvajanjem. Večkrat se je že v okviru protikoronskih zakonov poskušalo na zakonski ravni urediti to vprašanje, a so poskusi pokazali na jasno potrebo, da se mora to vprašanje urejati v primarnem zakonu o nalezljivih boleznih in da dosedanji poskusi niso bili optimalni, saj se jih je v vsakem nadaljnjem protikoronskem zakonu popravljalo za nazaj ali prikrajalo za naprej. Danes se končno, četudi parcialno, odpira ta zakon in smiselno ureja odrejanje karantene na domu in izvajanje nadzora. In da ga je vendarle pripravilo resorno Ministrstvo za zdravje in ne represivno Ministrstvo za notranje zadeve, ki se je k temu vsililo v prejšnjih protikoronskih paketih. Predlagana ureditev še vedno ni optimalna, na kar s svojimi pripombami opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, a je pripravljena do te mere, da zagotavlja splošno varstvo prebivalstva pred nalezljivo boleznijo in določa nujne evidence za nadzor nad izvajanjem karantene na domu. Vsakdo ima pravico do varstva pred nalezljivimi boleznimi in okužbami, ima pa hkrati pravico in dolžnost pred njimi varovati svoje in zdravje drugih. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bi si želeli, da smo to dejstvo ponotranjili do točke zavedanja, da je zadostna precepljenost edina prava rešitev za premagovanje epidemije, da bomo s svojim ravnanjem in upoštevanjem smiselnih ukrepov pripomogli k vrnitvi v stare, normalne življenjske tirnice, ko bomo lahko v miru spili kavo, se odpravili na izlet brez potrdil o upravičenosti prehajanja regijskih meja, končno spet obiskovali gledališča ter kulturne in športne prireditve. Državljanke in državljani si to več kot zaslužijo in od nosilcev odločanja to tudi upravičeno pričakujejo. Apel o tem smo nepovezani poslanci včeraj naslovili tudi na Vlado. In ker lahko dosledna zakonska ureditev karantene na domu in nadzor nad njenim izvajanjem k temu pripomore, v Poslanski skupini nepovezanih poslancev predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Še kot zadnji je na vrsti gospod Jani Ivanuša. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani prisotni! Vsebina zakona odraža aktualno stanje oziroma duh časa, v katerem smo, v katerem se nahajamo. Vlada dela v okviru svojih zmožnosti, kar se vidi tudi pri tem zakonskem besedilu. Trenutno veljavna določila o karanteni več kot očitno ne zadoščajo več glede na stanje, ki ga imamo v družbi. Okužena oseba ima poleg pravic tudi veliko obveznosti, ki pa se ne izvajajo dosledno. Dolžnost vsakega državljana je, da s svojim odgovornim ravnanjem poskrbi za varnost drugih sodržavljanov. Problem, ki ga vidimo na tem mestu, je ta, da se vsi ti ukrepi želijo kirurško opredeliti v zakonu iz razloga, ker ljudje več ne spoštujejo pravnega reda. Prav tako veliko državljanov nima več nobenega odnosa do uniformiranih poklicev in javne uprave. Določene skupine vidijo teorijo zarote in se začnejo namerno obnašati konfliktno in izzivajo provokacije uradnih oseb. S tem rušijo državno ureditev. V svojo obrambo se sklicujejo na človekovo pravico do svobode gibanja ter zbiranja in združevanja. Hkrati pa te osebe pozabijo na 16. člen Ustave, ki govori o tem, da se v določenih primerih lahko prav te pravice omejijo. Če bi ljudje spoštovali ukrepe, ki jih sprejema oblast, verjamemo, da danes ne bi sprejemali tega zakona. Na tem mestu pozivam državljane, naj izkažejo primeren odnos do uradnih oseb, saj so navsezadnje njihovi državljani. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa tudi vam. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, NSi in SMC. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes, zato odpiram listo. Prosim, prijavite se. Imamo tri prijavljene razpravljavce. Prvi dobi besedo dr. Franc Trček. Izvolite.
Ja, hvala za besedo. Stališča so se končala z »Vlada dela v okviru svojih zmožnosti« – očitno imamo težave z zmožnostmi. Štirinajst mesecev po tem, ko smo večino časa bili v nekem stanju epidemije, pogosto stanju lockdownov, se poskuša urejati problematiko karanten. Ne vem, kaj ste delali leto dni. Leto dni nam krožijo, zlasti v industrijskih obratih kot eni glavnih žarišč. Vlada ne dela zgolj v okviru svojih zmožnosti, ampak dela v okviru svoje, pa bom rekel evo, ker sem Miho pogledal, ideologije. To je ideologija neke palice. Navsezadnje vam je tudi Državni svet vljudno povedal, da se malo zberite, glede tega. Če se dotaknem kršitve ukrepov. Ja kdo so bili pa glavni kršitelji ukrepov v zadnjih 14 mesecih? Kdo se je tam ‒ mi skoraj dihati nismo smeli na balkonu brez maske ‒, kdo se je sprehajal pod mojo rojstno vasjo in kršil ukrepe? Kdo se je sprehajal ‒ kje že ‒, tam, pri Šentvidu in kršil ukrepe? Kdo je šel k tašči na vikendico, v mojo rojstno Belo krajino travo kosit? Kateri župan z Dolenjske je šel golf igrat v Prekmurje? Ministri te vlade, podpredsedniki te vlade, predsednik te vlade, žoltomodri župani. In potem problemi z narodom. Najverjetneje bi bilo treba 85 % nas zamenjati. Na samem odboru se je govorilo o vsem živem, najmanj se je pa govorilo tem, kar je Zakonodajno-pravna služba zelo izpostavljala. Mi imamo že 15. mesec nekega nerazsvetljenega absoluta, ki bo kar z nekimi odloki vladal in upravljal to državo. Zakoni so izrazito podnormirani, nejasni, z več kot jasno dikcijo ustavne spornosti. Tudi novi zakon, 2 milijardi, ki jih potrebuje zdravstvo za infrastrukturo, 9. členov ‒ še manj, se mi zdi, 7 ‒, prehodne odločbe, gor, dol, zbetoniralo se bo, kdo pije, kdo plača, kdo bo nadzoroval – briga nas. Po drugi strani pa državljana bomo, ne vem kaj, najrajši kot baterijsko rejo kur nas zaprli – ali kaj? In potem se čudite, kajne? Meni se postavlja vprašanje, zakaj nismo precepljeni kot Izrael, ko bi lahko bili. Tudi to vprašanje, ki ga je Dejan naslavljal. Danes imate tudi točko dnevnega reda, hočeta novega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje. Saj ne vem, kaj dela Jelka Godec [[…]]Žan Mahnič se ukvarja z varnostnimi vprašanji ali tam dobesedno ščije po vseh nas po Twitterju? Vinko Gorenak ‒ kaj dela? Piše kolumne kot državni sekretar, pa neko gospo iz Zakonodajno-pravne službe imate, tudi kabinetno državno sekretarko, pa take zmazke od zakona dobimo ven. Mislim! Se mi zdi, da je neka epidemija, s katero imamo mi težave, ta vlada in da moramo čim prej to epidemijo premagati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Točka, okoli katere ne more biti polemike, je dejstvo, da je Zakon o nalezljivih boleznih podnormiran, kot se je izkazalo v epidemiji covida-19, celo zelo hudo podnormiran. Ampak vlada Janeza Janše si je, ne glede na silovitost epidemije, vzela kar leto in pol, da je v Državni zbor prinesla novelo, ki naj deficitarno stanje Zakona o nalezljivih boleznih odpravi. Kako? Tako, da je spravila skupaj 7 členov, ki so obupno situacijo v Zakonu o nalezljivih boleznih prej poslabšali kot izboljšali. Ta novela vlade Janeza Janše ne rešuje nobenega od perečih problemov, ki jih Zakon o nalezljivih boleznih ima, vsebuje pa v osnovi eno temeljno rešitev, ki to ni, da se lahko ljudem, posameznikom, odredi karantena na domu, tudi če epidemija ni razglašena. In ta karantena se lahko odreja na podlagi inputa, ki ga bo na Vlado prinesel Nacionalni inštitut za javno zdravje. Ali, če vam prevedem, gospe in gospodje, v konkretno situacijo – Milan Krek in Janez Janša bosta državljankam in državljanom – epidemija gor ali dol, naj obstaja ali ne – lahko zaukazala, da ostanejo doma in jih zaprla v njihova lastna stanovanja. Kako zelo je to problematično z vidika poseganja v državljanske svoboščine, mi ni treba izpostavljati. Smo videli že položnico za dostavljavca hrane, poskuse bankrotiranja taksistov, ki se postavijo vladi Janeza Janše in njenim norim ukrepom po robu in tako naprej. Kar se mi zdi pomembneje izpostaviti, je drugi del te enačbe, pogosto malo bolj skrit, in sicer v zadnjem letu dni vlada Janeza Janše zasleduje dve temeljni prioriteti, to je, da samo sebe betonira na oblasti, sočasno ko pleni skupna sredstva državljank in državljanov, vse ustvarjeno bogastvo in ga pretaka v žepe kapitalističnega razreda na splošno. Iz tega naslova smo dobili več kot milijardo in 700 milijonov evrov težko reševanje zasebnega kapitala pa petkrat manjši znesek, ki je šel državljankam in državljanom v obliki raznoraznih solidarnostnih pomoči. Pri Zakonu o nalezljivih boleznih, kot so ga prinesli v Državni zbor, s to logiko še nadaljujejo. Predvideva ta vladni popravek, da bomo imeli tako hudo zdravstveno situacijo, s katero bo treba državljankam in državljanom odrejati karanteno na domu ne glede na to, ali je epidemija razglašena ali ne, hkrati pa ta situacija magično, čudodelno ne bo tako huda, da bi zdravstveni proletariat, kot so bolničarji, medicinske sestre v zdravstvenih domovih pa v domovih starejših bili upravičeni do kriznih dodatkov, ki jim v razmerah epidemije pripadajo po njihovi kolektivni pogodbi. Pa se varčuje na delovnih ljudeh! Na delovnih ljudeh se varčuje tudi še drugače, ne finančno, na račun njihovega zdravja. Če namreč epidemija ni razglašena, se bomo zelo težko pogovarjali o tem, da je potrebno zamejiti širjenje okužb, recimo, na delovnih mestih, da je potrebno zaustaviti industrijske cone, ker se delodajalci, prenekateri, požvižgajo na zdravje svojih zaposlenih; vse, kar jih zanima so dobički, ki jih lahko iz njih izžamejo. Pa spet epidemija gor ali dol. Tako, da ta vladni šalabajzerski in tudi pravnoformalno obupen poseg v Zakon o nalezljivih boleznih pretanjeno zasleduje tudi razredno agendo, ne samo agendo posega v državljanske svoboščine in v omejevanje njihovega gibanja. Še teh 7 členov, ki sem jih opredelil kot šalabajzerske – poglejte, kaj je o njih povedala Zakonodajno-pravna služba: da so tukaj notri nejasni in nedefinirani pojmi, da so znotraj samega zakona protislovja, da so predvideni prekrški za kršenje pravil, ki sploh definirana niso, notri je pravica do nadomestila za karanteno, ki ni jasno nikakor določena, niti ne vemo, po katerem zakonu se uveljavljajo pravice, hkrati se uvaja neke izjave, ki niso ne odločbe, ne priporočilo, ne nič. Skratka, leto in pol je vlada Janeza Janše rabila za popravke Zakona o nalezljivih boleznih, ki niso nikakršni popravki, ampak neko grozno šalabajzersko skrpucalu, vsebinsko osnovano na tem, da se ljudem omejuje gibanje ne glede na to, ali epidemija je ali epidemije ni, in da se tudi v razmerah epidemije kapitalizmu omogoča nadaljevanje njegovega normalnega [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Da, leto in pol je od pojava epidemije in vlada Janeza Janše nam na mizo postavi tole skrpucalo. In zakaj smo v vrhu Evropske unije po umrljivosti prebivalcev? Zaradi seveda nesposobnosti te vlade, zaradi njene kratkovidnosti in predvsem pohlepa. Pohlep je pa tisto, kar to vlado žene in smo priča ugrabljeni državi. Popolnoma ugrabljeni. Bom povedala, zakaj. Zato, ker se kar naprej soočamo z neustavnimi določbami, potem zlorabo policije, ki napada državljane, ki bi jih morala ščititi, in tudi tukaj v tem zakonu bi kar lahko [[…]]Komaj smo preprečili, da bi nam vdirali v domove in sami odločali, pa kazni za jedenje bureka in tako naprej. Skratka, kaj je počela Vlada leto in pol? Namesto da bi takoj na začetku postavila nek zakon za preprečevanje nalezljivih bolezni, je sejala zmedo, širila je paniko, zmedo, kaos, šolniki niso vedeli v nedeljo, ali bodo v ponedeljek šole delale ali ne, ukrepi so popolnoma nejasni, zato ker seveda obvladovanje epidemije ni prioriteta te vlade, ampak popolnoma druge stvari. Se pravi, napadi. In trobila, ki preusmerjajo pozornost, želja po prevzemu vsega, razprodaja državnega premoženja, izdaja nacionalnega interesa, sumljivi biznisi z nabavo medicinske opreme, bogatenje posameznikov na račun državljanov in državljank, uničenje eksistence, neskončne smrti starostnikov, stiske v družinah, kjer vemo, da narašča družinsko nasilje, samomori, psihološke stiske, bolezni in tako naprej. Skratka, zloraba epidemije za prevzem oblasti in uvedbo neke totalitarne družbe, ki si je res ne želimo. Totalitarnost se kaže tudi v tem parlamentu v okviru nedemokratičnosti, saj ste vzeli glasovalne pravice opozicijskim poslancem. Tudi videlo se je danes v razpravi, kako se napadajo stališča drugih poslanskih skupin, potem zloraba medijske mreže strankarskih trobil, celo želje po prepovedi parlamentarne stranke srečujemo, kar je res isto kot v nacistični Nemčiji v 30. letih prejšnjega stoletja. Zraven pa imamo seveda popolnoma strokovno katastrofo. Vemo, kako vam je Kacin vodil poročanje, ko reče: »Gremo se malo hecat,« sedaj vam bo komentator Nove24 naprej vodil cepljenje, vmes pa ljudje umirajo. Umirajo starostniki v domovih, v bolnicah se širijo okužbe. In ne mi govoriti, mislim, res neokusno, ko slišim, oprostite, poslanko Nove Slovenije, joj, mi se ne moremo dovolj zahvaliti medicinskemu osebju. Ne moremo! Hvala, ne! Ampak plačati jih je treba, spoštovana. Hvala se ne maže na kruh. Ko predlagamo krizni dodatek za medicinske sestre, vi vsi na desni glasujete proti. [[oglašanje iz dvorane]] Pa jim poglejte v oči, ko boste prišli na pregled! Pravite, da je kaznivo namerno širjenje okužbe. Kako pa na to odgovarjajo predstavniki Vlade? Kako je Koritnik hodil nohtke rihtat? Kako je Logar čakal v galeriji na svoj pozitiven test? Hojs, kako je hodil okoli? In kdo je hodil smučat v Kranjsko Goro? Pa na Hrvaško? Pa kot je rekel prej kolega, kosit travo k tašči, medtem ko so državljani in državljanke bili doma. In še nekaj, da naj ne pozabimo, v PKP-jih smo vedno predlagali stoodstotno nadomestilo za karanteno zaposlenih. Ti hodijo bolni, okuženi delat zato, ker že s tako nizko plačo ne morejo preživeti, če bi dobili samo 80 %. Ne! Ta ukrep ni bil sprejet. Naslednji protikoronski ukrep, naj se delodajalcu za reševanje delovnih mest doda določba, da vsaj tri mesece po tej odločbi ne more odpuščati zaposlenih. Kaj se je zgodilo? Tri firme so pobrale vaše dodatke za kapital in odpustile delavce. Mislim, pa kako lahko ljudem pogledate v oči! Poleg tega, da naj omenim še ubogo kulturo, ki hira, gledališče ni dovoljeno, koncerti niso dovoljeni, športne prireditve ne, ampak sekretarka na Ministrstvu za kulturo pa reče, da maše, verski obredi pa so. In gledamo slike brez zaščitne opreme. Pa dajte no! Nehajte z ideologijo [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Čas se vam je iztekel. Ker je interes za razpravo še, odpiram nov krog prijav. Prosim, prijavite se. Imamo tri prijavljene razpravljavce. Prva dobi besedo gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Prvi krog razprave je za nami, pa vendar če bi še enkrat zavrteli te razprave, bi lahko hitro ugotovila, da pravzaprav s samim predlogom zakona nimajo kaj dosti oziroma niso imele kaj dosti. Jaz se vedno znova, tudi v kakšnem družinskem ali prijateljskem krogu, pogovarjam z ljudmi in se sprašujemo, kaj pravzaprav vodi posameznike oziroma kaj jih vodi k temu, da vidijo vse negativno, črno, vsi so sovražniki, če ne notranji pa zunanji. Kaj je s temi ljudmi, da je v njih taka zagrenjenost in sovraštvo? To se tudi jaz velikokrat sprašujem. Sovraštvo je eno najmočnejših čustev in zagotovo, če politiko preveva sovraštvo, se moramo resno vprašati, saj pri takšnih trenutkih ne pomaga niti ustava več, tudi zakoni ne. Ker ko sovraštvo dobi krila, takrat ni poti nazaj. Ampak pustimo to. Gremo k noveli zakona. Izredno slabo je, če določen del politike o vseh ukrepih, ki se sprejemajo v tej državi za zaščito prebivalstva, zato da se ne širi epidemija, pandemija, se pravi nekaj, kar ni samo v naši državi, ampak tudi širše, da se vsak ukrep ocenjuje kot neko zlo, negativen, nepotreben [[…]]Seveda to vedno potem za nazaj; da ta ni nič prinesel, ta ukrep ni nič prinesel, na drugi strani pa se kar z nekim delnim nasmeškom šteje število obolelih ali pa celo umrlih. Poglejte, karantena je samo eden od epidemičnih ukrepov in nesramno je, da nekdo operira s karanteno kot ukrepom, da se želi nekomu jemati človekove pravice in da se ga zapira. To je ukrep, ki je v nekem trenutku potreben, tak ukrep so že poznali v preteklosti, na tak način so se tudi pomagali zoper posamezne nalezljive bolezni, hude bolezni, številni so umirali. Seveda pa karantena ni edini ukrep. Hvala bogu imamo že cepivo, ki je videti, da je učinkovito, in upam, da bo tudi kos različnim oblikam ali različicam, za katere nekako slišimo, da prihaja žal tudi v našo državo. Se pravi, upamo lahko, da bomo s precepljenostjo tudi kos tej epidemiji. Ampak ukrepi se niso sprejemali zato, da bi se ljudem nekaj jemalo, ampak da bi se jim v bistvu pomagalo, da se celotni družbi pomaga boriti zoper ta virus. Izrečeno je bilo, da se epidemija izrablja za prevzem oblasti. Saj se hecate! To je izrekla kolegica Violeta Tomić. Vi dobro veste, kako je potekala ta menjava oblasti, ampak nehajte že očitati tej oblasti, saj je sestavljana iz strank, ki so dobile svoj volilni rezultat na volitvah in tako kot vi vseskozi govorite, da imate podporo. Oprostite, Violeta Tomić, ampak mi smo zmagali na volitvah. Število mojih glasov je, ne vem, ene petkrat večje kot vaše, to tako je. Bili ste špicenkandidat neke politične opcije v Evropi, pa veste, kaj se je z vami zgodilo na evropskih volitvah. Tako da nehajte vseskozi operirati z nami kot nekimi sovražniki, sovražno stranko, nesposobnežih, šalabajzerjih in tako naprej. Najhuje pri vsem tem pa je, da vidim, da niti amandmajev niste pogledali. Kolega Kordiš govori še o situaciji, ko je Zakonodajno-pravna služba dala pripombe na amandmaje, še preden smo jih obravnavali na odboru in ki jih imamo danes. Vsi ti sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe. In zato se amandmaji tudi vlagajo, da se zakon izboljšuje. Enkrat vam ni všeč, ker se amandmaji vlagajo, da se zakon izboljšuje, drugič spet govorite o tem, da ne naredimo nič, da bi bil zakon boljši. Te stvari so se uredile in jasno se je sledilo Zakonodajno-pravni službi in se je na ta način tudi predlog zakona izboljšal. Ampak nehajte s temi šalbajzerji in tako naprej. Še najmanj pa s strani tistih, ki so lajkiči totalitarcev.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo. Noben amandma, ki pride pet pred dvanajsto v Državni zbor, ne more spremeniti dejstva, da smo imeli več kot leto dni v paci novelo Zakona o nalezljivih boleznih v razmerah epidemije covida-19 in da je potem prišla v Državni zbor z borimi 7 členi in da so bili ti členi medsebojno v totalnem nasprotju, postopki niso bili določeni in tako naprej. In to je šalabajzerija, ne glede na to, koliko amandmajev nato nanje še nakopičiš. Niti ni prva, verjetno tudi ni zadnja šalabajzerija vlade Janeza Janše, saj imamo nabavo zaščitne opreme in s tem povezano korupcijo, do cepljenja pa presežne smrti v domovih starejših občanov. Ključen poudarek, ki sem ga pa dal in v stališču poslanske skupine in v svoji razpravi, pa niti ni formalističen, ampak je vsebinski. V osnovi želi vlada Janeza Janše si s posegom v Zakon o nalezljivih boleznih zagotoviti način, s katerim lahko ljudi zapre v stanovanje, in temu reče karantena, medtem ko sočasno pa industrijskih obratov ne bi zaprli, čeprav se ravno tam širi epidemija covida-19, verjetno tudi kakšna druga bolezen. Saj je normalno, tam pride do največ interakcije. Zakaj tega ne želi storiti – ja, zaradi tega, ker se kapitalistična mašinerija mora obračati, čeprav na račun delavskega razreda samo zato, da prijatelji vlade Janeza Janše lahko žanjejo svoje profite, ne glede na to, če gre ali če ne gre za neke družbene nujne panoge. In to je problem te karantene v Zakonu o nalezljivih boleznih. Ali bi morala biti opredeljena karantena v Zakonu o nalezljivih boleznih in ali bi morala biti opredeljena bolje? Da! Ampak tako kot povsod drugod, ste tudi vi to situacijo izrabili za to, da ste karanteno odvezali od epidemije, od neke resne osnove, na podlagi katere lahko obravnavamo kot ukrep za zaščito javnega zdravja in zdravja posameznikov, in jo vzpostavili kot nekaj, kar se lahko dela mimo epidemije covida-19. Ali drugače, in kar naj nadomesti siceršnje debate in ukrepe, ki so v razmerah širjenja nalezljive bolezni nujno potrebni. In to daleč, daleč presega; niti se ne začne, niti se ne konča pri odreditvi karantene mimo razglašene epidemije, ampak se začne pri družbenih institucijah. Še najbolj ravno pri gospodarskih institucijah. Ampak tega se pa vi, gospe in gospodje, ne želite dotikati, znova ponavljam, ker bi to pomenil poseg v dobičke kapitala, zato da se zaščiti zdravje velike večine državljank in državljanov, ampak kaj takega seveda ni na dnevnem redu vlade Janeza Janše. Ta raje delavski razred ogroža in ga pleni, kot da mu pomaga.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] postopkovno. Postopkovno ima mag. Grims. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, glejte, nekje v vaši bližini se nahaja ena majhna siva, čarobna knjižica, ki se ji reče Poslovnik Državnega zbora. Jaz vam predlagam, da ga začnete uporabljati, ker ob tem, kar je zdajle Levica počela, govorim o vseh nastopih skupaj, je zagotovo najmanj polovico časa bilo porabljenega za stvari, ki s tem, kar danes obravnavamo – s tem zakonom in s predlaganimi amandmaji – sploh nima nobene zveze. In bi jih morali vsaj opozoriti in usmerjati razpravo tako, da gre v neko pravo smer. Predlagam vam pa tudi, da jih opozorite, da je vrhunec smešnosti, ko socialisti oziroma oboževalci socializma govorijo o človekovih pravicah. Tam so preprosto tiste, ki se s tem ne strinjajo, kot veste, ali pobijali ali pa pustili, da od lakote umrejo kot v vaši oboževani Venezueli. Pa vprašanje človekovih pravic sploh ni na dnevnem redu. Tako vam predlagam malo več resnosti, pa seveda predvsem razpravljamo o temi, ki je danes na dnevnem redu.
Hvala lepa, gospod Grims, za vaš postopkovni predlog. V prvem delu se vsekakor strinjam, imam tole knjižico tu, brez skrbi in jo znam brati, tako kot znam poslušati razprave poslank in poslancev. In kolega Kordiš je imel zdajle po moji oceni popolnoma korektno repliko, ker je pač nadgradil in pojasnil dodatno tisto, o čemer je razpravljal v svoji prvi razpravi. Kar se tiče pa drugega dela vašega postopkovnega predloga, je bil pa popolnoma vsebinski, ker vaše razumevanje človekovih pravic je verjetno, predvidevam da, bistveno drugačno kot dojemanje kogarkoli ali pa marsikoga v tej dvorani. Tako je drugi del postopkovnega predloga bil pa čisto mimo in je bil vsebinska razprava. Tako predlagam, če dovolite, nadaljujemo. Repliko ima najprej gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede na to, da me je kolegica Anja Bah Žibert kar nekajkrat omenila, pa mi dovolite, da repliciram. Nahajamo se v parlamentu, gospa predstavnica največje koalicijske stranke. Da, ste največja, toda vendarle parlament prihaja iz besede »parlare«. Imamo pravico govora, zaenkrat še, čeprav bi stranka SDS z veseljem in vzela pravico opoziciji do debate in razprave in seveda do mesta v parlamentarnih delovnih telesih, kakor tudi kakšne stranke, ki ji niso všeč, bi kar prepovedala. Ampak, zaenkrat ne gre. In pravite, ko sovraštvo nastopi, ne pomaga niti ustava. Veste, ravno ustava in zakoni so tisti, ki ustavijo sovraštvo, pa ne glede na to, ali je skrito za lepimi, nežnimi besedami ali je povedano direktno. Mi smo navajeni povedati direktno in zastopamo svoje volivce. Vi ne morete zanikati, tudi če imam jaz takšen rezultat, drugačen, kajti vaši mediji ne počnejo drugega, kot diskreditirajo vsakega možnega kandidata. Poglejte, v Evropski uniji, ki ste jo že omenili, imamo predstavnike ‒ in to ženske predstavnice ‒ iz Hrvaške, Vojvodine, Srbije. Iz Slovenije ni nikogar, ker se stranka SDS spravi na vsakega, ki bi malo ven pogledal iz tega kotla. Z diskreditacijami. Mi nimamo medijskega prostora in nas stric Orbán ne financira, mi pa vemo, da ste imeli neomejeno število denarja in količino denarja, da lahko prevzamete oblast. S toliko denarja bi tudi mi, verjemite, zmagali na volitvah. Tako da, molčite, prosim. V skladu z rezultatom volilnim so razdeljeni sedeži in dokler imamo te sedeže in dokler nas volivci podpirajo, nimate nobene pravice oporekati naši demokratični pravici, ki jo zastopajo in ustava in poslovnik in zakon. Tako prosim, res, zelo neprimerno je to – vaše želje po utišanju opozicije. Zaenkrat ne bo šlo. Govorili bomo še dalje, dokler nas bodo volivci želeli poslušati, podpirali in volili. Če boste tudi to preprečili, pa bomo videli. Upam, da ne. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, bi samo rada dobronamerno pozvala vse razpravljavce, glede na to, da smo vseeno pri 1. členu, kjer seveda v skladu s parlamentarno prakso je dopuščena širša razprava in vsak si to širšo razpravo po svoje interpretira in vključi takšne in drugačne vidike. V smislu neke podpore zakonu, ki je pred nami, bi pozvala vse, ki še želite razpravljati, da se vseeno osredotočimo predvsem na vsebino zakona, tudi če malce širše obrazložimo, kajne, ali pa povežemo kakšne vzporednice z drugo družbeno ureditvijo, da se vseeno fokusiramo pa na spremembo zakona, ki je pred nami. Gospa Škrinjar ima postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Prosim, če lahko predhodno razpravljavko opozorite, da naj ne zavaja gledalcev, nas ne more, in da jo opozorite, da obstaja Zakon o volitvah v Državni zbor, ki natančno določa financiranje strank. Mislim, da tu, v parlamentu, je prostor za »parlare«, govoriti, ampak ne pa lagati. Hvala.
Gospa Škrinjar, jaz bom na tem mestu vas opozorila, ne kolegice. Ni smisel v postopkovnem predlogu, da vi govorite, katero pravno zakonodajo, zakone imamo v Sloveniji, ampak je postopkovni predlog ta, da se opozori na vodenje seje. Tako če imate kakšno vsebinsko razlago za kolegico Tomić, predlagam, da se prijavite k razpravi, je neomejeno število prijav danes, tako da ste vabljeni k razpravi, pa to tam razčistite, pa če se da, v okviru zakona, ki je pred nami, ki ga obravnavamo, kajne. [[oglašanje iz dvorane]] Seveda bom dala besedo za postopkovni predlog, ampak vas vnaprej, tako kot sem že kolegico Bah Žibert na začetku opozorila, če boste še enkrat zlorabili v tako kratkem časovnem obdobju postopkovni predlog, vam bom dala prvi opomin. Pa apeliram na vse, da se nehamo pingpongati s temi postopkovnimi predlogi, ki to niso, gospa Škrinjar. Pa zdaj bodite toliko korektni, pa govorite o uporabi poslovnika.
Hvala lepa. Moje mnenje je, da vodite to sejo izrazito pristransko. Če mi boste dali pa opomin, bo pač samo še en opomin v nizu, ki sem jih dobila od vas več, kot sem jih dala kot učiteljica in ravnateljica v vsej svoji dolgoletni karieri. Hvala.
Mislim, da je ta postopkovni predlog več povedal o vas kot o meni, ampak bo držala svojo besedo in vam izrekam opomin. Želi še kdo postopkovni predlog? Gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Velikokrat, ko vodimo seje na matičnih odborih, slišimo, da nekako koalicijski poslanci ne vodimo seje v skladu s poslovnikom, da ne damo možnosti in tako naprej. Predsedujoča, tako kot vi danes sodite in nekako obrazlagate poslovnik, to pa več nikamor ne pelje. In moj postopkovni predlog, ga bom povedala tudi na koncu in bom povedala, zakaj. Moja razprava je bil odziv na predhodno razpravo. V predhodni razpravi pred menoj se vam ni zdelo opozoriti poslancev iz opozicije, da ne govorijo širše o zakonu, ampak govorijo zopet nekaj mimo in zraven še grozijo in ponižujejo. Šalabajzerji in tako naprej. To moramo nenehno poslušati. Ko se odzovemo, začnete tolmačiti poslovnik, češ da naj ne govorimo nečesa, kar ni del te razprave, tudi če smo nekoliko širši. To so dvojna merila. Moj postopkovni predlog je, da si vzamete 5 minut časa in razmislite, prekinite sejo, in razmislite, resno razmislite, kako naprej. Ker, oprostite, tako omejevanje nas, poslancev pa zopet ne more biti. Tole, kar je bilo meni rečeno kot replika, pa stvari so bile povedane, ki jih jaz sploh omenjala nisem. Kako se mi lahko replicira na nekaj, o čemer nisem govorila? To se dogaja. In lahko si boste pogledali tudi v magnetogramu. Res vas prosim, dajte v prihodnje biti korektni.
Gospa Anja Bah Žibert, jaz vam bom odgovorila. Poglejte, prvo moje opozorilo v zvezi z razpravo je bilo kolegici Tomić; in to ravno v trenutku, ko je replicirala. Na vašo razpravo se nisem niti z besedo odzvala, nisem je komentirala in si lahko pogledate magnetogram. Prvo opozorilo v zvezi z vsebinsko razpravo je bilo kolegici Tomić, ki je v svoji repliki šla nekoliko širše. Naj pa pojasnim, da je replika poslanca namenjena temu, da dodatno pojasni svoje stališče in ne komentira vašega stališča. Tako ste tukaj tudi napačno interpretirala poslovnik. Kar se tiče omejevanja, jaz nikogar ne omejujem. V nobeno razpravo se vsebinsko ne vtikam in niti se ne bom vtikala vsebinsko v besedni zaklad posameznega poslanca, v kolikor bo to v nekih mejah normale. Vsak izmed nas ima svoj besedni zaklad in jaz ga tukaj s tega mesta, kjer sem, ne bom omejevala. Kar se tiče pa postopkovnih predlogov, sem pa že povedala. Tukaj pa je zelo jasno, kdaj govorimo o neki proceduri na seji, kdaj govorimo o poslovniku, kdaj pa vsebinsko komentiramo neka stališča. Še enkrat bom poudarila, danes je razprava zelo neomejena, ker nismo potrdili časovnice oziroma nismo potrdili na kolegiju časovne omejitve posameznim poslanskim skupinam in dobronamerno vas vabim, da se vsak prijavi k razpravi, kolikokrat želi. Omejeni smo na 5 minut, potem pa znova in znova, dokler bo pač volja za razpravo. Tako ti postopkovni predlogi, kar se sedaj greste, je popolnoma nesmisel, ker ima vsak možnost govoriti danes, kolikokrat bo želel. Gospod Kordiš, vi imate – kaj? Postopkovni predlog v zvezi z rabo poslovnika? Vas opozarjam in prosim, da ste korektni.
Hvala, predsedujoča. Moj postopkovni predlog je, da dejansko, ja, uporabljate poslovnik. Ker če ga boste, lahko s to sejo nadaljujemo oziroma bi lahko nadaljevali že nekaj nazaj, kar taka kanonada postopkovnih predlogov s strani SDS, ki smo jih ravnokar slišali, je bila zloraba instituta postopkovnih, bila je tudi vsebinska polemika in klasično igranje žrtve. Tako lahko, predsedujoča, zagotovite integriteto te razprave, dajmo z njo nadaljevati. Navsezadnje kdorkoli od teh, ki se je prijavil k postopkovnemu s strani SDS, bi v obratni situaciji že zdavnaj izklapljal mikrofone, jemal besedo. Testament vaše korektnosti je to, da ste jim dovolili zelo očitno zlorabo postopkovnih predlogov, dejansko dokončati v polnih treh minutah. Tako naj se ta terorizem SDS-a konča. Vesel bom tudi, čeprav ne pričakujem zares, če bi se gospe in gospodje iz SDS-a opravičili za svoje diskreditacije, napade, drugo verbalno nasilje, ki smo ga deležni vsi, ki nismo SDS. Tega verjetno ne bom dočakal, lahko pa dočakam normalno nadaljevanje te seje in da se pač ta kos postopkovnih pingpongov konča.
Ja, še enkrat bom pojasnila. Vsak poslanec, ki želi govoriti o postopkovnem predlogu, bo vsaj pod mojim vodenjem takoj dobil besedo in se zavedam, da ima vsak 3 minute na razpolago, da obrazloži in razvije svoj postopkovni predlog, tako da tega ne bom prekinjala oziroma ne bom nobenemu jemala besede s katerekoli strani pač. Vas pa zdaj opozarjam, da če bo še prihajalo do zlorab, bom najprej opozorila, nato pa kakšno drugo sankcijo uporabila. Če smo zdaj izčrpali postopkovne predloge, nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci, lep pozdrav vsem tudi v mojem imenu! Res je, ta epidemija je močno spremenila in posegla v naša življenja in tudi zelo masovno smo se vsi prebivalci na prvi način srečali z eno tako epidemijo, s širjenjem te nalezljive bolezni virusa covid-19. In tudi res je, da je karantena eden izmed učinkovitejših ukrepov, s katerimi se preprečuje širjenje epidemije. Ta ukrep je poznan že par sto let. Spomnimo se tudi v Dubrovniški republiki so pomorščaki, preden so stopili v Dubrovnik, morali iti za – ne me za besedo držati – ampak za pet, deset dni v karanteno, preden so lahko stopili v mesto. In če izhajamo iz tega in je bil v bistvu [[…]]Namen je pa bil zelo jasen. Vedeli so, da obstajajo kakšne bolezni, ki jih domačini niso imeli, in so na tak način želeli preprečiti vnos okužb v mesto med širšo populacijo. Če izhajamo iz tega, je v bistvu eno zelo pomembno dejstvo, da pri vseh izvajanjih morajo sodelovati prebivalci in to pogojuje, da morajo ukrepe vlade razumeti, jih prepoznati kot logične, smiselne, razumne in tudi vlada na drugi strani mora na tak način te ukrepe ljudem predstaviti; torej umirjeno, preudarno, smiselno in argumentirano. Spomnimo se lanskih epidemioloških razmer. 23. maja 2020 je bilo izvedenih 341 testiranj, število hospitaliziranih v bolnišnicah je bilo 18, na intenzivni negi so bili štirje pacienti. Če se spomnimo, kako je vlada takrat poročala: poročala je, da je konec sveta, da so grdi komunisti pustili takšne bolnišnice, nefunkcionalne, in da bodo zdaj ljudje masovno umirali. In če pogledamo danes, imamo 440 hospitaliziranih, od tega 125 na intenzivni negi. Seveda, ko primerjamo te številke in način, kako komunicira vlada danes, kako je komunicirala prej, je jasno, da zaupanja med ljudmi v ukrepe vlade ni. To se kaže povsod, to se kaže tudi v številnih demonstracijah in ljudeh, ki so na demokratičen način prišli izrazit svoje mnenje, nestrinjanje. Vsi se zavedamo, kaj lahko povzroči epidemija covida, in če se zbere tako velika množica ljudi na slovenskih trgih kot odziv na to, kako dojemajo vlado, potem ni nekaj narobe z ljudmi, ampak z vlado. Mi lahko sprejemamo kakršnekoli ukrepe, kakršnekoli novele, ampak če vlada ne bo imela pri svoji ukrepih zaupanja ljudi, potem noben ukrep ne bo učinkovit. Jaz o teh ukrepih poleg tega, da so v tem smislu nekoliko nedorečeni, kot ugotavlja Zakonodajno-pravna služba, pogrešam tudi ukrepe, kako pristopiti k pomoči družinam, ki se znajdejo v taki situaciji, ki jim je izdana karantenska odločba in nimajo na primer pomoči, da jim kdo prinese na dom hrano, živila. Kako se naj ena štiričlanska družina z dvema malima otrokoma, ki živi v 60-kvadratnem stanovanju zapre brez posledic v 60, 70 kvadratnih metrov stanovanje in tam brez posledic biva? Veste, to so ene osebne stiske, ki bi jih ta zakon moral nasloviti in tudi zagotoviti taki družini, da lahko gre za kakšno uro na dan tudi na zrak. Država bi morala zagotoviti ali pa določiti eno območje, kjer se lahko okuženi ljudje gibljejo, zato da so na zraku, da niso zaprti med štirimi stenami. Ta zakon pa govori samo o izdaji ukrepov, da so ljudje zaprti, in ne rešuje stisk, s katerimi se soočajo in ki so realne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa. Sem dolžna replicirati ne samo zaradi kolega Rajha, ampak zaradi državljank in državljanov, ki nas spremljajo. Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih. Tukaj ne govorimo danes o zakonu, ki bi reševal ali da rešujemo stiske, ki seveda so tudi na drugih področjih. Različne stiske imamo. Kdor je mislil, da epidemija vpliva samo na tiste, ki so bolni, ali pa bo vplivala samo na to, kako pozdraviti bolne, kako poskrbeti, da bomo imeli čim manj žrtev in da bo vzdržal zdravstveni sistem, se moti. In se je motil. Epidemije, pandemije in vse tovrstne nalezljive bolezni vplivajo na širšo družbo, na različna področja življenja in za sabo potegnejo različne stvari. Tukaj se pa v enem delu z vami ne morem strinjati. Ne morem se strinjati v tem, ko pravite, da je potrebno ljudem to predstaviti, tako da bodo razumeli, da bodo lažje spoštovali. Poglejte, kako lahko nekaj predstaviš, če del politike pravi, ne mask v šolah, ne aplikacije? Kako lahko potem mi karkoli pričakujemo od državljanov, če še politiki niste ugotovili, da so neke stvari potrebne ali pa ste to namerno delali? Ampak, veste, pri zajezitvi in učinkovitosti bomo lahko veliko ali dodatno naredili samo skupaj. Jaz vedno poslušam vaše predloge in cenim, če nekdo nekaj konstruktivno predlaga, ampak samo govoriti, da to ni dobro, tisto ni dobro, to pa tudi ni neka dodana vrednost! Potem pa poiščite boljše rešitve. Ampak dejstvo je, da so se povsod nosile maske in da je to eden od učinkovitih ukrepov. Mislim, da ta karantena, ko je na domovih, jaz vem, kaj ste hoteli reči, ampak saj ljudje imamo različne domove. Tukaj gre samo za to, da ne pride nekdo v stik z drugimi ljudmi, ki niso iz istega gospodinjstva. To res ne pomeni, da nima dostopa do svežega zraka, če odpre okno ali pa gre na balkon, da ne bomo se zdaj narobe razumeli. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Mag. Dejan Židan ima besedo. Izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Tudi iz te klopi, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Navdušen sem, ko vas poslušam. Vedno več pametnih besed slišim. Mimogrede, če kdo ne ve, vzor morajo biti tisti, ki sprejemajo odločitve. Tisti morajo početi stvari trikrat strožje. Tisti morajo biti osebni zgled, kazati s prstom na ostale je pa bedno. Bedno! In če mislite, da boste na ta način se razrešili krivde, ne bo šlo, ampak o tem se bomo pogovarjali naslednji teden, pa tudi naslednja leta. Drugo. Z gospo Anjo Bah Žibert sva nedvoumno ugotovila, da ob 11.22, ko sem stal pred tem pultom, nisem mogel videti amandmajev, ki so jih vložili, ker so bili vidni v sistemu 11.26. Če se strinjate, bom tukaj piko naredil, lahko pa se o tem pogovarjamo naprej. Seveda danes, spoštovane in spoštovani, Zakon o nalezljivih boleznih je potrebno spremeniti, to je povsem jasno, pa se spreminja ves čas nesistematično, da postaja silno konfuzen in verjetno vedno manj operativen. Ampak tisto, kar je danes največje vprašanje, spoštovane in spoštovani, je, kaj narediti, da ne bo v hladilnikih 200 tisoč doz potrebnega cepiva. Mogoče ga je danes manj, mogoče ga je več, ampak količine prejšnjih dni so bile velike. In kontra vprašanje, kaj narediti tudi znotraj zakonodaje, da se bo cepilo tudi po 30 tisoč posameznikov na dan, ne samo 20 tisoč, kar je želja, torej 1 % populacije, ampak več, ker smo v zaostanku, če pogledate tabele. Zakon, ki je pred nami, bi lahko prinesel neke rešitve na tem področju. Ampak ena od rešitev mora biti verodostojnost. Razmišljati, da bomo državljanke in državljane s prisilo usmerjali na prava pot, je zastarelo in napačno. Zastarelo in napačno in teh rešitev ta zakon, ki je pred nami, ne prinaša. Prinaša nova pooblastila represivnim organom in to ravno tisto, kar vsak v tem času zelo glasno opozarja, ki se bori za demokratične vrednote. Časi krize so najbolj občutljivi, da z izgovorom, da rešujemo krizo, bomo pa zmanjšali demokratične standarde, tudi ustavne pravice. Ampak ne more svet funkcionirati tako, da bomo potem vedno rekli, saj nič hudega, nas bo Ustavno sodišče vrnilo na pravo pot. To lahko naredimo že v tem parlamentu. Torej še enkrat; meni je glavno vprašanje, kaj narediti tudi preko tega zakona, da bo ta komunikacija, informiranje in dialog, ki je tako potreben − mora biti pa spoštovan. Ne more biti takole, da če se kdo z mano ne strinja, da se z njim ne bom več želel pogovarjati ali začel brskati po zgodovini njegovih staršev, kaj so vse naredili, ko so bili mogoče še smrkavci v vrtcu, pa se oproščam za hude besede. To v resnici ni spoštljiv dialog. Spoštljiv dialog je, da poslušam, tudi če pove informacijo, ki je s stališča mojega znanja mogoče smešna, da podam kontrainformacijo in potem ponovno in ponovno. Samo na ta način se bo ustvarilo zaupanje, ne pa s prisilnimi sredstvi. In nenazadnje tudi ta zakon bi moral urediti to, kar tako razburja ljudi. Ali ste danes prebrali, da v Nemčiji strežnica v domu za starejše dobi enak znesek dodatka kakor profesor doktor znanosti na univerzitetni kliniki? Recimo v Charité v Berlinu, ker je določeno lani tisoč, letos tisoč 500 evrov. Vem, da nekatere stvari so stvar kolektivnih pogodb, vem pa, da z zakonodajo, tudi takšno, se dajo stvari prilagoditi, ker to ne bo zadnja epidemija, ki jo imamo, ampak mora biti želja prisotna. Če bi takšne anomalije odpravljali, verjemite mi, da bi se počasi, proces bo zelo dolgotrajen, pričelo vračati zaupanje ljudi. In ta Zakon o nalezljivih boleznih je potreben. Vendar prosim lepo, ne z vsakim zakonom prinesti novo prisilno sredstvo ali pa obstoječega, ob tem da se zavedam pomena karantene − ampak, obstoječega poglobiti. Ne bom bolj osebno govoril, čeprav imam še sto misli, ki bi jih mogoče bilo potrebno povedati. Strinjam se pa s tem: stisnimo zobe, pa v tem trenutku delati vse, da ta pozitiven trend, ki se je začel, nadaljujemo, in zlasti, da s svojim zgledom, spoštovanjem do vseh ljudi, ponižno prosimo, dajte tudi tisti, ki ste se odločili, da se ne boste cepili, dajte razmisliti še enkrat. Hvala vam.
Hvala lepa. Besedo je želel državni sekretar. Mag. Vindišar, izvolite.
Ja, hvala lepa za besedo. Samo nekaj odgovorov. Glejte, vsaj jaz sem zdajle šel še enkrat skozi − ne najdem niti enega represivnega ukrepa. Se pravi, kar je notri napisano od teh represivnih organov, minister za zdravje verjetno to ni. Minister za zdravje lahko odredi karanteno, lahko tudi določi bolezni, za katere bo potrebno odreditev karantene, vsekakor je pa treba ločiti med epidemijo in tudi ostalimi eventualno zelo kužnimi boleznimi. Se pravi, ne pomeni, da bo karantena odrejena vedno samo ob času epidemije. Tako ni nikjer nekih drugih represij, kar pa je v tej noveli, pa je predvsem želja, da lahko karanteno nadziramo. Zaradi tega so potem tudi določbe, tako z izjavami, z zbiranjem podatkov in da opolnomočimo na koncu lahko tudi Zdravstveni inšpektorat, da to svoje delo opravi. Jaz Zdravstvenega inšpektorata ne razumem kot represivni organ, ampak kot organ, ki pravzaprav nadzira dogovorjene zakone. Naslednje pa, dodatki za tvegano delo s covid pacienti pa res ne sodijo v ta zakon, no. Hvala.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Repliko ima mag. Židan. Izvolite.
Hvala. Zakon o nalezljivih boleznih bi moral imeti cilj, da v bistvu na nalezljive bolezni pogleda celovito, z vseh aspektov, ker če tega cilja nima, potem imamo to razdrobljenost, ki jo tako in tako imamo v Sloveniji, da če eno stvar opravljaš, moraš 125 zakonov poznati, kajne. In delo z nalezljivimi boleznimi očitno pomeni veliko tveganje, če si lahko nekdo na ta račun izplača tudi, ne vem, tisoč, 2 tisoč, 20 tisoč evrov na mesec. Zato bi bilo dobro in verjemite mi, da bi bilo v javnosti dobro sprejeto in bi kakšen majhen košček zaupanja ponovno vrnilo, če bi enostavno v tem zakonu se odločili, da v bistvu to naredite takole, da bo strežnica, ki je ves čas mogoče v stiku tudi z bolniki, kar se takšnega infekcijskega, nalezljivega tveganja tiče, v primerljivem položaju kot nekdo, ki ima res titulo, do katerih je prišlo zelo težko – mimogrede, verjetno, kajne. Če so to zmogli v Nemčiji, ja, pa zakaj ne bi kakšne dobre prakse tu pa tam tudi upoštevali? Hvala.
Hvala lepa. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, hm [[…]]Okej, gospa Anja Bah Žibert, repliko na prejšnjo razpravo. Ja, izvolite.
Imam res samo kratko repliko [[…]]Mislim, res, po moje je pretirano, da rečemo, da smo v Državni zbor pripeljali novo prisilno sredstvo in da ne bomo naslednjič spet pripeljali še kakšno. Karantena je poznana že, ne vem od kdaj, 1300, mislim, da tam nekje, 1370. so se že pojavljale karantene v boju. Ampak to ni edini način, je pa zagotovo pomemben način pri obvladovanju neke nalezljive bolezni, da se ta ne širi. Mislim, da je tudi zelo pomembno, da jo pravočasno ustavimo ‒ kajne? Ne, ko že štejemo tisoč, 2 tisoč okuženih, ampak še takrat, ko je sploh možnost, da neko stvar zajezimo, in karantena zagotovo pri takem načinu je učinkovita. Tako tega res ne bi jemala kot prisilno sredstvo. Ljudje bojo dobili nadomestilo v primeru karantene in nenazadnje, verjamem, da tudi ljudje sami ne bojo imeli težav s karanteno, če bojo vedeli, da je to dobro za njih same kot tudi za okolico. Ne predstavljam si sebe, da bi predstavljala tveganje za ljudi, za zdravje ljudi in bi to jemala pišmeuhovsko in bi hodila naokoli. Mislim, da ljudje ne bojo jemali in ne jemljejo to tako negativno, če seveda ni del politike, ki vseskozi hoče neke zadeve jemati kot represivne, nasilne in tako naprej, potem pa, seveda, so ljudje zbegani. Ampak, to je epidemiološki ukrep in ga ne smemo kot takega jemati zdaj pa čisto negativnega, no. Verjamem, da neke stvari omeji, ovira, ampak, po drugi strani pa, seveda, prinaša tudi pozitivne strani. Samo toliko.
Hvala lepa. Vidim, da je še interes za razpravo, zato zdaj odpiramo nov krog prijav. Prosimo, prijavite se. Imamo zopet tri prijavljene razpravljavce. Prvi dobi besedo gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Gospa podpredsednica Državnega zbora, najlepša hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav, še posebej gostu, državnemu sekretarju mag. Vindišarju! Upam, da vas ne bo začudilo, jaz se bom držal striktno teme dnevnega reda. Govorimo o noveli Zakona o nalezljivih boleznih. Gotovo je najpomembnejši zakon, ki govori o epidemiji oziroma pandemiji. Izjemen, izjemno pomemben. Recimo, na podlagi tega zakona, bolj točno, na podlagi 7. člena, njegovega četrtega odstavka Vlada, poudarjam Vlada, razglasi epidemijo, če je ta dejansko na področju celotnega območja države. Ne bom pikolovski, ampak prejšnja vlada ni sprejela odloka o razglasitvi epidemije, tistega 11. marca lansko leto na pravilen način. Bila je zgolj odredba, ki jo je podpisal minister Šabeder. Ampak, nisem pravnik, znam pa, kaj bi moralo pisati. Se pravi, v Sloveniji epidemije pravnoformalno nismo imeli pravilo razglašene, ampak ljudje niso gledali na pravnoformalnost, ker so pametni, ker nas je bilo vse strah. Ljudje po celem svetu so strahotno umirali in tako naprej. In zdravorazumska javnost, velika večina v Sloveniji, velika velika večina, ne razume te bolezni covid-19 − te epidemije, nošenja mask, ukrepov, zaščitnih, karantene − kot političnega vprašanja. En del seveda pač razume nošenje mask kot politično vprašanje. Kdo nosi masko, ta je za vlado, kdo ne nosi maske, ta je proti vladi. In še nekaj; če se razglasi epidemija bolezni, se napiše ime, naslov ali kakorkoli že bolezni, ne pa SARS-CoV-2. SARS-CoV-2 ni bolezen, ampak pustimo. Se pravi, imeli smo primer, ko epidemija ni bila formalnopravno razglašena in potem so odšli. Zdaj, konkretno, kaj prinaša ta novela? Ja seveda, če govorimo o nalezljivih boleznih, suma sumarum nič dobrega. Če govorimo o karanteni, o tem, da mora iti človek v bolnico −, ja seveda se mu na nek način odvzame svobodo. Ko si bolan, si zaprt v bolniški sobi, če si na respiratorju − ali je to kakšna svoboda? In tako naprej in tako naprej. To so same hude zadeve in mislim, da moramo to zdravorazumsko pristopiti k obravnavi karantene. Poznamo, kaj je izolacija in tako naprej in tako naprej. Kaj so zdaj poglavitne rešitve? Da vendarle državljanom v eni minuti, v dveh minutah povem, da ta zakon v bistvu določa, da lahko Nacionalni inštitut za javno zdravje ali policija osebo, pri kateri obstaja tveganje, da je bila izpostavljena okužbi zaradi visoko tveganega stika z okuženo osebo ali prihaja z območja z visokim tveganjem z okužbo, napoti v karanteno na domu, z njo se osebi prepove gibanje zunaj naslova bivanja in omeji stike z drugimi osebami, ki ne živijo na istem naslovu za čas najdaljše inkubacijske dobe bolezni. Ukrep se uporablja pri nalezljivih bolezni ali okužbi, ki jo določi Nacionalni inštitut za javno zdravje v oceni tveganja. Karantena na domu se lahko izvaja tudi brez ustne napotitve NIJZ ali policije, kot tako določa zakon. In zdaj konkretno k tem amandmajem, češ da so prišli prepozno. Seveda je zahtevno besedilo, je šlo čez vlado in so maksimalno spoštovana priporočila Zakonodajno-pravne službe, te naše institucije. In še nekaj in s tem zaključujem. Takrat, ko smo prevzeli vlado, je bila razglašena, sicer pravnoformalno nepravilno, epidemija, nismo pa imeli kaj v roke vzeti. Vas bom razočaral, ne bom govoril o opremi. Govoril bom o Državnem načrtu zaščite in reševanja ob pojavu epidemije oziroma pandemije nalezljive bolezni pri ljudeh. Ta načrt ni bil funkcionalen, ni bil uporaben. Potem smo napeli vse sile in pod vodstvom Ministrstva za obrambo dejansko naredili nov državni načrt. Država je resna firma. Vsako podjetje mora imeti tovrstne načrte in še kakšne druge. In potem smo šele julija lani sprejeli novo verzijo tega državnega načrta. Mi podpiramo to novelo in seveda amandmaje tudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Torej, epidemija, ki nas je doletela, te epidemije nihče ni pričakoval oziroma smo lahko o čem takem brali samo v kakšni znanstveni fantastiki. To, kar se nam je zgodilo, je prizadelo nas vse. Spremenilo nam je življenja, ampak še najhuje je spremenilo življenja tistim, ki so zelo zboleli, ali pa tistim, ki so izgubili svojega bližnjega ali prijatelja v tej epidemiji. V Sloveniji smo se soočili s težavo v domovih za starejše iz dveh razlogov. Prvi razlog je bil, da imamo domove za starejše, ki so neprilagojeni, slabo zgrajeni in ker jih imamo premalo in ker so stanovalci pregosto naseljeni v njih. Drugi razlog je, da imamo, mislim da, sedmo najstarejše prebivalstvo na svetu. Torej je umrljivost že zaradi tega, zaradi teh dveh dejstev bila večja. Treba se je zahvaliti tako zdravnikom kot medicinskim sestram in vsemu medicinskemu osebju, ki so negovali, pomagali, delali, pa tudi vsem tistim, ki so v podpornih službah, tako v domovih za starejše, v bolnišnicah, kakor tudi v šolah. Zdaj, ukrepi prizadenejo čisto vse, nekatere bolj, nekatere manj. Imamo pa opravka ves čas z umetno dilemo, ki nam jo vsiljuje opozicija z govorom o pravicah. Pravica je večja tistih, ki hodijo v trgovine, pa manjša tistih, ki ne morejo na prireditve. Torej, bistveno je treba poudariti, da pravice smo morali zmanjšati vsi, pa naj bo to omejeno gibanje, ali pa nošnja mask, ki nam ni všeč, pa jih vendarle nosimo. Gre za to, da se preprosto zmanjša število stikov. Če se manj giblješ, srečaš manj ljudi, če srečaš manj ljudi, je manjša možnost, da se okužiš oziroma ti okužiš nekoga drugega. Preprosto gre za to. Če bi se vsi držali ukrepov, tako kot je bilo zamišljeno, bi bilo v treh tednih epidemije konec. Zakaj jaz nisem zbolela, le zakaj? Morda tudi zaradi imunskega sistema, predvsem pa zato, ker sem se držala ukrepov. Ker se dejansko nisem družila, tako kot je bilo v navodilih in priporočilih. Zgolj službeno in zgolj najnujnejši stiki. Še huje pa je to, da se potem na raznih socialnih omrežjih sicer lahko smejimo, pa ne vem, če ne bi bilo treba se jokati ob tem praznoverju; torej tistim, ki nasprotujejo cepljenju ali celo testiranju. Zadnjič mi je prijateljica učiteljica rekla, da se njena kolegica nje izogiba, ker je cepljena, češ da je vesoljec. Jaz nisem mogla verjeti svojim ušesom in sem rekla: in to je učiteljica! Znanka je pustila službo, ker se ni želela testirati, ker se s palčko menda nekaj vnese noter. Poglejte, z vsem tem se dela velika škoda. Torej, uravnoteženost ukrepov je tisto, kar je potrebno tehtati med omejitvami pravic in pa varnostjo in zdravjem. Slovenija je in bo ostala ena izmed tistih, ki ima najbolj uravnotežene ukrepe. To so pokazali zadnji podatki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala. Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik, med nami! Poglejte, da bo takoj jasno. Povedal sem tudi pri uvodni predstavitvi. Jaz se povsem zavedam in podpiram in vem, da je karantena pomemben ukrep. Pa tega nismo ugotovili tega leta, tega nismo ugotovili pred letom nazaj. To ugotavljamo že stoletja; v moderni medicini in starejši medicini. Karantena je pomemben ukrep. O tem se danes sploh ne pogovarjamo. To moramo razumeti. Tudi se ne pogovarjamo, kako ukrepe izvajati ali ne. Mimogrede, sedaj, če poslušate strokovnjake − kaj povedo? Pojdite ven! Pojdite ven, prosim lepo, iz zaprtih prostorov, zato ker zaprti prostori so v resnici nevarni. Saj se spominjate, kaj smo se pogovarjali pred dvema tednoma? V bistvu ljudje pozabijo, da če pride bolna oseba v zaprt prostor in ga zapusti, v zaprtem prostoru so aerosoli lahko v zraku in so nevarni za novo osebo, ki pride v prostor, še več ur. In ta maska, ki jo imamo, ne pomaga. Ta maska ne pomaga. To so [[…]]Če spremljamo poročila Svetovne zdravstvene organizacije – mimogrede, pred nekaj dnevi so zopet nekoliko korigirali, gredo v pravo smer −, gredo pač v to smer. In že julija lani so opozorili, kako nevarno je, če vse temelji na ideji kapljične infekcije in potem ljudje res verjamejo, da če imajo masko, kakršno večinoma sedaj imamo − da bi imel kdo dvojko, ne vidim, pa gledam okoli. Ta maska nas pač ne zaščiti dovolj. Nekoliko nas zaščiti. Ne najdem dvojke, res pa je, da malo slabše vidim. Vidim, da kolega Pogačnik jo ima. Prav, da jo imate! To spoštujem. Torej ne pogovarjamo se, ali karantena da ali ne. Karantena; ja, je potrebna. Tisto, o čemer pa se danes pogovarjamo, je pa nekaj drugega. In to je, ali zapis, kakršen je bil, je v bistvu primeren in ali je tako primeren, da bo preživel stresni test na Ustavnem sodišču. Ker tu trčita dve pravici: ena je skupna pravica, da zajezimo bolezen, je naša dolžnost, da naredimo vse, da bolezni ne širimo, in ustavna pravica do svobode gibanja. Zato je ta sorazmernost, v kateri tudi nekateri drugi tako zelo govorite, pomembna. Po našem mnenju, tako kot ste zapisali, res pa je, to pa moram povedati, 11.26 smo dobili in prebiramo vaše amandmaje. Ali veste, kje je problem? Ti amandmaji so takšni, da si ustvarimo svoje mnenje. Seveda nobene možnosti pa ni, da bi v tem trenutku videli, ker ne vidimo mnenja Zakonodajno-pravne službe do teh amandmajev in ali razrešijo navedbe, da je verjetnost, da je do treh členov ustave je ta vaš predlog, blago rečeno, zelo sporen. Torej mi se danes ne pogovarjamo karantena ja ali karantena ne. Ampak o tem, ali je to, da ste karanteno iz zelo jasno zapisanih definicij razširili na ta način, da se lahko razglasi in se uporablja tudi takrat, ko ni razglašene epidemije, na način, da bolezni, če dobro razumem, kaj je tukaj napisano, določa na predlog – ko rečem gospoda Kreka, seveda mislim na institucijo, ki jo predstavlja, pač malo poosebljam to institucijo –, ali zdravstveni minister, ali predsednik Vlade oziroma Vlada kot celota, ker so v ozadju omejitve. Tu se možnost, da postaja nesorazmernost večja, hitro veča. O tem se pogovarjamo. Zakaj je to tako pomembno? V resnici danes za razliko, če pogledamo leto nazaj ali več, ko je bila silna sila, pa so stvari, ki mogoče niso problemi v takšni obliki epidemije, uredijo takoj. Te sile danes ni. Danes je čas, da sprejmemo res premišljene ukrepe čimbolj v soglasju znotraj politike, pa to je manj pomembno, ker mogoče tisto [[…]]Če se ne spomnite, mi smo imeli resno razpravo na enem od odboru, kar se tiče anticepilnega gibanja. In ne vem, če se spominjate analize vašega ministrstva, ko je ugotovilo, da recimo več kot polovica staršev več ne želi cepiti otrok, ampak jih cepi, ker je še vedno obvezno. In je prav, da se cepijo, mimogrede. Ampak, kaj so ugotovili? Ugotovili so, zakaj nastaja odpor, pa to ni stvar politike, in še nekaj so ugotovili, prosim lepo, politiko odmaknite, komunicira naj samo stroka, ker verjame se stroki, najbolj zdravnicam in zdravnikom in potem ostalemu zdravstvenem osebju. Da danes mi tu med sabo barantamo, kdo najbolj ali manj propagira neko stvar, je čisto nepotrebno. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Replika gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Replika pa tudi pojasnilo, ker se mi zdi pomembno za samo razpravo. Amandmaji so bili vloženi in res je, ne bom rekla, da so bili zgodaj vloženi, ampak so bili v skladu s poslovnikom. In kadar je potek take seje in se vlagajo amandmaji, nikoli nimamo potem še mnenja Zakonodajno-pravne službe. To je običajno pri sprejemanju zakonov. Vam pa lahko povem in to tudi v obrazložitvah piše, da so bili amandmaji pripravljeni ravno na temo mnenja Zakonodajno-pravne službe in mnenju sledijo. Zdaj seveda vi lahko rečete, da temu ne verjamete, ampak dejstvo je, da je bilo opravljeno tukaj dodatno delo v tem smislu, da se vključi vse tiste bistvene pripombe, ki so bile podane, ravno v tej želji, da zadeva stoji, in po drugi strani, da je učinkovita in da čim prej pridemo tudi do rešitve.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Franc Vindišar. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi samo rad še enkrat poudaril. V 19. členu smo razširili definicijo karantene in kdaj se lahko razglasi. Se pravi, lahko se razglasi takrat, kadar so bile osebe v stiku s povzročiteljem kuge, virusne hemoragične mrzlice, tri so naštete, ali povzročiteljem druge nalezljive bolezni, za katero je minister, pristojen za zdravje, ali Vlada Republike Slovenije na podlagi 4. odstavka 7. člena tega zakona razglasila epidemijo. To je prva možnost, ali je na podlagi Inštituta za varovanje zdravja Republike Slovenije odločila, da je zaradi nevarnosti hitrega širjenja okužbe za posamezno nalezljivo bolezen, ki predstavlja tveganje za zdravje, potreben tak ukrep. Se pravi, še enkrat skušam razložiti, da je stroka, Inštitut za varovanje zdravja, tista, ki opredeli, da je lahko povzročitelj izven kuge, virusne hemoragične mrzlice takšen, da bi lahko povzročal ogrožanje javnega zdravja. Se pravi in minister oziroma potem lahko tudi Vlada na pobudo Nacionalnega inštituta za javno zdravje to opredeli. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima Violeta Tomić, ki je ni več. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Okej, bom odprl še eno prijavo. Prosim za prijavo. Prvi ima besedo Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni vsi prisotni, državni sekretar! Danes debata ob tej 1. točki, ki je odprta, teče, ko se pogovarjamo o zakonu in dopolnitvah Zakona o nalezljivih bolezni se pogovarjamo dejansko o dilemi: svoboda ali varnost. Obe zadevi sta visoko postavljeni kot vrednoti, posebej svoboda v naši ustavi in zato nas je nekako kar strah Ustavnega sodišča, kaj bo reklo o teh ukrepih, ko jih sprejemamo in ko so pred nami, da jih sprejmemo. Ampak ta dilema je že od pameti veka tukaj: svoboda ali varnost. To dilemo je vzpostavil izrazito 400 let nazaj angleški filozof Thomas Hobbes. Svoboda ali varnost. Menil je, da je svoboda naravno stanje, ta pa je omejena s svobodo drugega. Zato Hobbes zaključuje, da je svoboda možna samo, kadar ljudi ni preveč naokrog. Ko pa je ljudi veliko, pa stanje svobode vseh sprevrže v bistvu v stanje vojne vsakega proti vsakemu. Tako je Hobbes takrat, to vsi vemo, ponudil kot protiutež dogovor družbeni, tak kot imamo zdaj ustavo in tako naprej. Torej, država vzame individualno svobodo in vpelje individualno varnost. Oblast torej prevzame nadzor nad življenjem in smrtjo. Samo ona lahko pošilja posameznika v vojno, uporablja smrtno kazen tudi, pri nas hvala bogu ne, in tudi rešuje pred smrtjo, kar je zdaj v tem trenutku. In o tem se pogovarjamo. Ampak s tem se vzpostavi konceptualna struktura, ki pravi, da je država zgolj prostor varnosti, ne pa svobode. Ko rečemo zgolj prostor varnosti, govorimo, da je tudi država prostor nesvobode. Ta miselnost je takrat prišla na svet in se dvignila v času Galileja, ko je mehanistični pogled na svet prevladoval, ker je gledalo na posameznika kot oprijemališče nekih sil in da nekako nima zavesti, nima lastne volje in da je skupnost zgolj mehanika teles, seštevek skupaj, kar pomeni, da družba in zavest potem niti ne obstajata. Ampak naša vlada je naprej velela distanco. Torej nas je, ljudi, postavila zgolj v fizično obravnavo. Torej, to nas je zopet vrnilo v čas, ko smo rekli, ko so razmišljali, da družbe ni, da ni politike, da so razmerja med ljudmi zgolj mehanska. Torej se na nek problem lahko odzovemo samo mehansko – razdalja, maske, rokavice, preoblačenje, ustavitev fizičnega gibanja, ostani doma. To je povratek v tiste čase. V nič je pa šla izkušnja nekaj sto let od razsvetljenstva naprej, ko je razsvetljenstvo prineslo na površje, da je človek zavestno bitje, razumsko, da se zna obnašati, da se zna prilagoditi, da zna sam odločati, da ima svojo voljo in da je tudi racionalno bitje. Ne! Mi smo se vrnili na čas: kaznovati, udarjati vsepovprek. Torej, mi ne prepoznamo več človeka, ne prepoznamo več Slovenca kot odgovorno bitje, zavestno bitje, ki je sposobno zavestne presoje, uporabe svoje volje in tudi, da prevzame odgovornost za svoje življenje ali tudi zdravje in tudi bolezen. Čeprav je jasno, da ostani doma med 21. in 6. uro, govorim o ukrepu, ni imel izmerljivega učinka, smo ta ukrep vzdrževali skoraj pol leta. Samo pri uporabi rokavic smo ravnali pametno in smo ga odpravili. Ni to vsak proti vsemu, ni vsak. Mi smo vzpostavili človeka, kot da je vsak en drugemu smrtni sovražnik zaradi tega virusa in smo vzpostavili ta mehanski odnos na človeka, njegovo zavest, odgovornost Slovenca smo pa pozabili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Ja, hvala za besedo. Danes je ta razprava precej črkobralska za temo, ki jo obravnavamo. Namreč vsi se ukvarjamo samo s tem, kako je zapisano to v zakonu, ne pa s tem, kako se v praksi to izvaja in kdo to izvaja. Vsak resen učbenik politologije pove, da je samo ena tretjina učinka tistega, kar piše v zakonu, dve tretjini pa sta odvisni od tega, kdo tisto izvaja in na kakšen način. Konkretno, zdajle je izjemno veliko besed o karanteni, vseh možnih ukrepih, ki so z izrazom karantena povezani. Vendar vas moram opozoriti, da tudi ta ukrep deluje, če ga nekdo odgovorno in realno izvaja. Samo en dan je minil od tega, ko so vsi svetovni časopisi objavili genialno ugotovitev, da je skupina znanstvenikov, ki je raziskovala, ugotovila, da bi pandemijo SARS oziroma koronavirusa lahko preprečili. Res genialno! Jaz sem to napisal 14 mesecev nazaj, leto pa dva meseca ‒ lahko greste pogledat na moj Facebook ‒ napisal sem, da je ta pandemija zgodba o brezvestnosti in neodgovornosti zaradi tega, ker tisti, ki bi morali ukrepati, niso ukrepali. In kdo bi moral ukrepati? V prvi vrsti Kitajska, ki je točno vedela, s čim ima opravka, pa je ta virus, trdim, odgovorno, zanalašč spustila v svet. Če bi hoteli to preprečiti, bi oni uvedli karanteno, bi oni preprečil potovanja za kitajsko novo leto lani; takrat, ko se vsi Kitajci zberejo tradicionalno na Kitajskem in potem odidejo nazaj po svetu. Oni so uvedli karantene in preprečil potovanja en teden po končanem kitajskem novem letu, ko so vsi Kitajci, ki so prišli nazaj na Kitajsko, že odpotoval po svetu in potem to raztrosili po vseh celinah, pandemijo. In seveda, vlade. Tudi takratna slovenska. Pojdite pogledat, 26., recimo, na pamet vem, 26. januarja, sem tvital in opozarjal javno, kot sem že pred tem to tukaj govoril, pa še kje, zakaj se ne uvede omejitve potovanj na evropskem nivoju, v Sloveniji. Zakaj se ne uvede karantena, zakaj se ne uvedejo omejitveni ukrepi? Tukaj se je Vlada delala norca – takratna vlada Marjana Šarca in tisti, ki so v tisto koalicijo [[…]]–, poglejte pred svoj prag. In zlasti tista stranka, od katere je bila ta vlada odvisna, pa ima danes največ povedati, to je Levica. Po drugi strani evropske institucije, ki so popolnoma odpovedane, kajne. Evropske institucije na vse pozive, ki sem jih poslal, sploh odgovarjali niso. Če bi bil evropski poslanec, bi bilo verjetno drugače, vsaj odgovoriti bi mogli. Ta vlada tukaj ni naredila nič in pandemija je šla naprej. Pa ni samo ta vlada tako ravnala, tudi italijanska ni pripravila, nobena ni pripravila nič. Vprašajte se, zakaj in kdo bi za tole moral odgovarjati. To pandemijo bi res lahko preprečili, ja, samo ne s tem, kot je zdaj zaključek te skupine znanstvenikov, v narekovajih, ki so napisali, da je zato treba za WHO nameniti več denarja. Ja, pa kaj še! WHO je popolnoma odpovedal, ker je odvisen od Kitajcev, njim se je šlo pa za to, da bi zadevo pometli pod preprogo, pa še svoje cilje so imel. Oni bojo na koncu edini, ki bodo od tega imel profit. Od tega, da se ni uvedlo karanten. Ves denar celega sveta, ki je šel v lockdown, se zliva zdajle na Kitajsko. Oni pridejo nazaj in pod ceno odkupijo podjetja, kjerkoli po svetu. Kdo je zmagovalec v 3. svetovni vojni, ki se bije z biološkim orožjem? Odgovor je jasen; tisti, ki je najbolj brezvesten. V tem primeru si odgovor naprej napišite sami, odgovornost za vse to pa je na tistih, ki niso ukrepali takrat, ko bi morali. Zaradi tega je zakon, ki je danes pred nami, pač samo ukrepanje post festum, zagotovo pa ni zadnja pandemija, kajti verjemite, tole je bil tudi test. To se bo še pojavljalo, prevečim to ustreza, prevečim. Pa še, na koncu so očitno nagrajeni tisti, ki so zadevo sprožili, namesto da bi bili kaznovani. Vsaj zaenkrat vse kaže, da bo tako, kar pomeni, da je zakon treba sprejeti in ga podpiram in podpiram tudi amandmaje. Predvsem pa bi priporočal veliko modrosti, ko se gre na volitve, in da se nikoli več ne izvoli nobene leve vlade, da se bo spet delala norca, ko bo pred vrati naslednja pandemija, ko bo nekdo, v tem primeru sem bil jaz, pisal, zakaj se vendar ne uvede karantena, zakaj se ne omeji potovanj preko Slovenije, pa kot v posmeh, so se vozil avtobusi s potniki ‒ ne boste verjeli ‒ točno iz Wuhana, ki je bil takrat center okužbe.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Saj najprej se nisem mislila oglašati, kajti v svojem stališču sem povedala, da bomo v SMC ta zakon podprli. Tudi amandmaji, ki so pripravljeni, sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe in jasneje določajo nekatere določbe, ampak sedaj, ko že nekaj ur poslušam to razpravo, ki se tiče vsega drugega in tega zakona, se moram v bistvu odzvati tudi sama. Tega virusa in posledično te epidemije, pandemije, si ni izmislil ne Janez Janša in ne ta vlada. Nekateri pa nonstop želite ta virus, to epidemijo, prikazati kot politično. Ukrepi, ki jih imamo v Sloveniji, so primerljivi s tistimi državami, s katerimi se tako sicer drugače radi primerjamo; tako z Avstrijo, Nemčijo in z drugimi. Tako da nimamo mi v Sloveniji nekih drastičnih, veliko bolj strogih ukrepov kot druge države. Ampak, kot rečeno, danes sprejemamo ta zakon, ki opredeljuje karanteno na domu. V opozicijo pa naštevate vse možno, kar se je dogajalo v zadnjem letu, seveda najdete itak same negativne stvari, samo kakšne spodrsljaje, ki so se zgodili komu, ki dela noč in dan. Tudi roki odpuščanj so bili omenjeni, pa bodo tudi tista podjetja, ki bodo odpuščala, zagotovo več kot tri mesece po prejemu teh subvencij odpuščale delavce, v našem konkretnem primeru, v Ormožu, bo to 9 mesecev, tako da tudi če bi se upošteval ta trimesečni rok, ne bi nič pomagalo. Potem seveda danes in cel zadnji mesec poslušamo o mestih v parlamentarnih telesih, ampak da se ta mesta razdelijo, je potreben pogovor. Sedaj, če so se pogovori začeli komaj prejšnji teden, potem je težko določiti. Ampak rada bi vas spomnila na nekaj, tudi ko sta nam prva dva poslanca odšla iz SMC, smo dva meseca pokrivali odbore, preden so se razdelili. Pa takrat nihče ni nič tega problematizirali! Kaj niso odšli pomembni poslanci? Zakaj se takrat nihče ni oglašal? Jaz pa vem, ker sem dva meseca nadomeščala vse tiste odbore in vsi ostali poslanci, da je bilo popolnoma enako, kot je sedaj. Sedaj pa že mesec dni eno in isto na vsakem odboru poslušamo. Nihče se pa ne vpraša, zakaj pa imamo predsednika Državnega zbora iz opozicije? Ampak to poslušamo na vsakem odboru, ne glede na temo. Nominalni zneski, ko bi jaz osebno rekla, seveda, da bi bili bolj pravični, jaz bi dala vsem enako, ampak jih nihče v nobenem PKP ni omenjal oziroma predlagal, tudi ne v opoziciji. Tisti dodatek, ki pa ga večina problematizira, ki je pa določen s kolektivno pogodbo že ne vem koliko let in je tudi v procentih določen, tega pa tudi ne moremo mi spreminjati. In noben represivni ukrep ni dodan v tem zakonu. To je že povedal tudi državni sekretar. Vse drugo ste danes naštevali, ne pa tistega dejansko, karantena na domu, ki se bolj jasno določa ta terminologija; torej, da je bolj jasno določena, da bo spoštovana. Ker edino čimprejšnja in dosledna karantena lahko zaustavi širjenje tega virusa. In z vsemi, s katerimi sem se pogovarjala, ki so bili okuženi – kaj jim je bilo najtežje? Najtežje jim je bilo ravno to, da so se sekirali, bi rekla po naše, po domače. Se pravi, vznemirjali so se najbolj s tem, koga so sami okužili naprej in da ne bo kdo od tistih zelo zbolel ali celo morda umrl. To je bilo vsem, s katerimi sem govorila, res najhuje. Zato pa je nujno, da je karantena res čim bolj jasno določena in da se dosledno spoštuje. Kot rečeno, želela bi govoriti samo o tem, ampak sem morala dati odziv, ker sem sedaj že tri ure poslušala vse drugo, ne pa tistega, o čemer danes govorimo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Jaz se bom pa osredotočil kar na amandmaje, ki ste jih predlagali, bom rekel, tudi bom spregovoril o tem oziroma tudi odprl razpravo oziroma imam tudi vprašanje za gospoda državnega sekretarja. Poglejte, tudi v tem amandmaju, pa tudi že prej, je bil problem, ko govorite, ko naštevate, za katere bolezni gre. In potem je še na koncu dodano, »ali povzročitelji in druge nalezljive bolezni«. Sedaj pa imam osebno en problem, ker vem, da ste strokovnjak na zdravniškem oziroma medicinskem področju. Veste, da obstaja še in še veliko število teh nalezljivih bolezni. Torej, tu smo že v enem precepu, ker mislim, da bi bilo prav, da so že te nalezljive bolezni, vsaj tiste znane, definirane. Če pa niso znane, pa so lahko potem tudi naknadno v ta zakon oziroma se lahko amandmirajo oziroma dodajo. Tu mislim, da je velika težava oziroma problem, ker potem lahko pride nehote ‒ bom govoril nehote, ker hočem biti konstruktiven ‒, do zlorabe na takšen ali drugačen položaj in glede podatkov in tudi glede samega zdravljenja in teh stvari. Potem druga zadeva, ki je tudi v amandmaju, ki ste ga dali, mislim, da je bilo dobronamerno mišljeno, ampak niste predvidevali tega glede vročitve te karantenske odločbe. Se pravi, zdaj, če boste nekomu elektronski pošti poslali, žal v Sloveniji še vedno veliko Slovenk in Slovencev ne uporablja tega digitalnega podpisa oziroma elektronskega podpisa in tu zna biti problem glede teh rokov, ki jih potem definirate, 24 ur in te stvari. Se pravi, jaz bom dobil po elektronski pošti. Če nimam tiskalnika, dejansko se zakomplicirajo zadeve, po domače povedano, čisto tehnične narave so. Tu mislim, da bilo treba zadeve malo premisliti in tudi dodelati in še dodatno kaj spremeniti oziroma dodati. Potem naslednja stvar, ki pa je spet z mojega stališča problematična, je to, da je to spet nujni postopek. Vem, saj vem, to so stvari, ki so pač trenutno res nujno, bom rekel, diskutabilne oziroma tudi prav, da o njih govorimo, da diskutiramo, da se o njih tudi argumentirano razpravlja; ne z argumentom moči, ampak z močjo argumenta. Mislim, da bi bilo prav, da bi se tudi kakorkoli odprla javna razprava na to temo, ker mislim, da bi bilo tudi ogromno strokovnih deležnikov, ki bi se še našli oziroma ki bi bili še dodatno odkriti. Tudi, kolikor sem razbral iz tega predloga, da je to v bistvu zaprta skupina, ki je predlagala zakon, se pravi na Ministrstvu za zdravje, če sem prav razumel, in da niste zunanjih deležnikov vključevali. Aha, v redu, saj boste razložili. V glavnem s tega stališča me te stvari zanimajo, kako bodo te nalezljive bolezni definirane oziroma tudi kako se bo tudi z njimi ravnalo oziroma s temi podatki. Pa če razmišljate v tej smeri, da boste prav naredili seznam teh nalezljivih bolezni, za katere predvidevate, da bi spadale v ta kontekst oziroma ki jih imate sami v kakšni bazi po moje tudi določene. Mislim, da to odpre ogromno nekih še pa še čisto pravnih in zakonodajnih problemov, pa če hočete tudi ustavnih glede varstva osebnih podatkov, tudi, za katere nalezljive bolezni gre, in da ne bi prišlo do diskriminacije tudi na tej ravni, ko govorimo o nalezljivih boleznih oziroma boleznih na splošno. Mislim, da je prav, da se o tem tudi javno spregovori. Hvala.
Hvala lepa. Državni sekretar, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Mogoče samo na kratko odgovor. V trenutno veljavnem Zakonu o nalezljivih bolezni v 8. členu je našteto 64 bolezni, tako s slovenskim kot z latinskim imenom, tako da te so naštete, niso vse. Zdaj, če bi jih dal 64 v ta začetek 19. člena bi bilo po moje to preveč. To je našteto. Zakaj nujnost postopka? Glejte, srečujemo se z vedno novimi sevi in lahko povem, da je tretji val, ki ga je Republika Slovenija preživela, upam, da zdaj lahko že rečemo preživela, ker so res podatki spodbudni, je povzročil nov sev, tako imenovan britanski sev. Vsi podatki kažejo, da so se z naraščanjem deleža tega seva na našem območju začele težave z večanjem števila hospitalizacij, predvsem pa z izrazitim dvigom hospitalizacije in intenzivni terapiji. Če je bil v drugem valu delež pri standardnem sevu v intenzivni terapiji nekje 17 %, se je zdaj občasno približal celo na 25 %. In zaradi tega mi dejansko potrebujemo čim hitreje možnost, da bomo imeli bolj učinkovito karanteno, da bomo imeli tudi možnost nadzora. Še tretje vprašanje. Ja, to izjavo načeloma oseba že lahko dobi, v kolikor pa oseba vnaprej izpolni informacijsko rešitev in potem ne želi prevzeti tega, je pa zdaj rešitev v zakonu, da bo to potem izročeno v roku 24 ur. Ponovno, zakaj tak kratek rok? Zaradi tega, da oseba res potem potrdi, to je dobila in ostane na tej lokaciji. Hvala.
Hvala lepa. Repliko. Izvolite poslanec. Repliko, če želite? [[Da.]] Okej, izvolite.
Gospod državni sekretar, če mi samo še to potem obrazložite, ko ste govorili zdaj o tej 24-urni, se pravi, bo to izdal zdravstveni inšpektor ali bo to policija dostavila? Ker potem tudi pride v navzkrižje s Kazenskim zakonikom in te stvari. Če prav razumem.
Sekretar, izvolite.
Če lahko. Če oseba nima elektronskega naslova, NIJZ posreduje izjavo o karanteni na domu pravni ali fizični osebi, ki opravlja vročanje dokumentov v fizični obliki kot svojo dejavnost, ki izvede osebno vročitev v 24 urah.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Zame je človeštvo življenje največja vrednota, ki jo lahko premoremo. Verjamem in upam, da se s tem lahko poenotimo vsi v tej cenjeni dvorani. Bi rad na kratko spregovoril in povedal dve jasni dejstvi. Prvo dejstvo, omenjeni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih, ki je v nujnem postopku, nikjer in nikoli ne omenja nobene represije. To je omenil tudi že marsikateri razpravljavec in danes večkrat tudi državni sekretar. Zato se sprašujem, ali z opozicijo beremo isto gradivo. Drugo dejstvo. Amandmaji, ki so bili vloženi, so bili vloženi po pravilniku, ki za to obstaja. Vloženi so bili na pravilen in eksakten način, amandmaji pa poskušajo in so bili pripravljeni v skladu s predlogi Zakonodajno-pravne službe. Mislim, da tukaj temu tudi ne moremo oporekati. Zaradi teh dveh dejstev bom sam podprl vse amandmaje koalicije in tudi predlog Zakona o nalezljivih boleznih. Bi pa, ker sem zelo podrobno poslušal predhodnico, ki je vodila to sejo, podpredsednico, in sem zelo mnenja, da replik in postopkovnih predlogov ne dajemo med razpravo in s tem nekako prekinjamo rdečo nit razprave, sem to zadnjo točko pustil za konec. Sam zelo rad prebiram in se poučujem o zgodovinskih dejstvih, sam zelo rad imam zgodovinske podatke in zgodovinske prelomnice me zelo zanimajo. Je pa bila pa predvsem zaradi tistih mladih, otrok in mladih in mladostnikov, predvsem pa tudi tistih, ki rešujejo križanke in nas tukaj poslušajo, in zaradi točnosti in eksaktnosti bi rad samo to povedal, in ker se nahajamo sedaj v Državnem zboru, bi samo rad kolegico malce popravil. Beseda parlament ne prihaja iz italijanskega korena besede »parlare«, ki pomeni govoriti, ampak prihaja iz francoskega korena besede »parler«, ki pomeni tudi govoriti, tako da bodo tisti, ki rešujejo križanke, znali točno ta podatek. Za razpravo se vam iskreno zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič.
Hvala, predsedujoči. Dovolila si bom malo »parlare« tukaj v parlamentu. Skratka, poglejte, najprej, tukaj poslušam take razne trditve, da se enostavno moram oglasiti, pa se nisem mislila. Kaj je represija? Če ti zapreš ljudi v karanteno na podlagi 64 definiranih nalezljivih bolezni, ker ti pač to odredi neka institucija, se temu reče omejevanje svobode. Omejevanje svobode v imenu domnevne varnosti na podlagi spiska, kot sem prej slišala sekretarja, da je 64 celo opcij, na podlagi katerih te lahko nekdo zapre doma v karanteno. Kaj je to drugega kot represija? Seveda je to represija, seveda je to omejevanje državljanskih svoboščin in pravic! In tukaj ste pod vlado Janeza Janše strašansko kreativni, odkar imamo to epidemijo, bistveno manj pa ste kreativni in učinkoviti, ko gre dejansko za varnost ljudi pred okužbo. Ker če bi vam res šlo za varnost ljudi pred okužbo, potem bi delavcem že zdavnaj dali 100-procentno nadomestilo v času karantene in ljudje, ki so, recimo, na teh najnižjih plačah, ne bi, čeprav oni imajo simptome, rinili v službo na vsak način samo zato, ker se bojijo za lastno preživetje, ker 80 % pač poravnave njihove plače pač ni dovolj za preživetje. Temu se reče skrbeti za varnost, ne pa, da so veliki obrati odprti, tam se okužbe prenašajo sem in tja. Šole smo imeli najdalj časa zaprte in vendarle smo bili [[…]]Imeli smo lockdowne, med občinami nismo smeli prehajati. Skratka, neverjetno, kaj vse smo imeli, ampak bili smo v špici okužb lep čas. Svetovni špici. In zdaj boste vi ravno nam razlagali, kako uvesti trajni institut karantene, se pravi, tudi ko ni razglašene epidemije, in to na podlagi kar ‒če sem prav razumela državnega sekretarja, pa naj me, prosim, dopolni, če se mogoče motim –, baje da 64 prenosljivih bolezni. Se pravi, če se bo nekdo na NIJZ spomnil, da imam jaz nekaj, ne vem, nalezljiv prehlad, glejte, me bo lahko – to zdaj karikiram nalašč – mi bo gladko lahko odredil karanteno, zato ker si boste to izmislili. Me pa zanima, kdo mi bo to vročil, če ne bom imela dostopa preko elektronske pošte. To je moj kolega jasno vprašal, pa ni dobil odgovora. Ali je tukaj v igri tudi policija pri tem, da asistira? In hočemo jasno odgovor, ne neke [[…]]Nekako čudno ste prej odgovoril, ni bilo razumljivo. Ne mi reči, da to, da ti odrediš državljanu ali državljanki lahko karanteno kadarkoli, tudi izven časa, na domu na podlagi 64 možnih nalezljivih bolezni, da to ni kršenje državljanskih pravic in omejevanja svoboščin. Lepo vas prosim! Vi si lahko tam izmislite, ko ste na oblasti. Če vam kdo ne paše, ga lahko malo zaprete doma v karanteno. Ne me zafrkavati, o tem govorimo! Katera država, pa mi naštejte, prosim, države, si je izmislila trajni institut tovrstne karantene, kot jo vi zdaj predlagate. Izven časa epidemije. Mislim, obnašate se, kot da smo v permanentnem vojnem stanju in da permanentno smo ne vem kako zelo ogroženi in tako naprej. Skratka, glejte, ko je epidemija, je epidemija, razumemo, čeprav tudi tam vsega ne razumemo, ker ste šli marsikdaj predaleč. Ko ni epidemije, oprostite, pa še prvič vidim kaj takega in mi povejte države, ki to počnejo na tak način. Res bi rada slišala, v kateri demokratični družbi se dogaja tak precedens. Tako še enkrat prosim za jasen odgovor: Kdo konkretno vroči človeku to odredbo, mu to odredi, da mora biti v karanten?. Kdo, če ta človek tega ne more prebrati po elektronski pošti? Hvala.
Hvala lepa. Državni sekretar, imate besedo.
Hvala lepa. Omenil sem vam 64 bolezni, ki so opredeljene v 8. členu Zakona o nalezljivih boleznih. Med njimi virusa SARS-CoV-2 ni, ker ta virus poznamo, verjetno, od decembra 2020, so pa podatki, da je bil pa verjetno ta virus res že nekaj mesecev tudi prej poznan, pa so dejansko bile informacije o tem skrite. Govorimo o tem, da se verjetno v prihodnosti bo pojavil še kakšen povzročitelj, ki ga ne bomo imeli med temi 64. SARS-CoV-2 je lep tak primer. In takrat, ko bo stroka ocenila, da gre za novega povzročitelja, se bo tudi lahko odredila karantena. Potem pa samo še na drugo vprašanje. Izjavo o karanteni na domu »pravni ali fizični osebi, ki opravlja vročanje dokumentov v fizični obliki kot svojo dejavnost«. Se pravi, pravna ali fizična oseba, ki v Republiki Sloveniji opravlja vročanje dokumentov v fizični obliki kot svojo dejavnost v roku 24-ih ur. To je lahko pošta ali karkoli drugega, še enkrat. Ni pa verjetno zdajle to ključni podatek.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da ja. Prosim za prijavo. Besedo ima Boštjan Koražija. Izvolite.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Glejte, glede na to, da so pač amandmaji prišli res zadnji trenutek, jih pač temeljito pregledujem, vsaj jaz osebno. In tu imate tudi v 4. členu, kjer govorite o tej informacijski rešitvi iz prvega odstavka novega 19.b člena, seveda govorim o tej aplikaciji Ostani zdrav. Kolikor sem razumel, naj bi se tudi karantenske odločbe pošiljale celo avtomatsko – ali sem jaz mogoče kaj narobe razbral iz tega amandmaja oziroma člena –, osebam, ki bodo preko te aplikacije zaznane kot osebe, ki so imele tvegan stik z neko drugo določeno osebo, ki je že zbolela v tem primeru. Kdo bo to preverjal, glede na to, da so bile tudi takšne ogromne težave s to aplikacijo v zadnjem času? Pa tudi žal je bilo premalo zanimanja glede te aplikacije. Mislim, da se tudi nekaj pravnih in tudi digitalnih vprašanj postavlja v tej smeri. Se pravi, se lahko zgodi, da bom imel to aplikacijo oziroma da imam aplikacijo, grem po mestu, je javni tvegan stik, okej; ampak to se potem lahko zgodi, da dobim avtomatsko izročeno oziroma izdano karantensko odločbo. Pridem domov, recimo že dobim v mail box, da imam karantensko odločbo. To ne vem, če je okej. Prosim, če mi gospod državni sekretar še to razloži.
Hvala. Gospod Vindišar, imate besedo.
Hvala lepa. V 4. členu je jasno napisano, »informacijsko rešitev iz prvega odstavka 19.b člena zakona Inštitut za varovanje zdravja Republike Slovenije v sodelovanju z ministrstvom, pristojnim za javno upravo, kot pogodbenim obdelovalcem na portalu eUprava vzpostavi v roku 15-ih dni po uveljaviti tega zakona«. To je prvi odstavek. Drugi odstavek. »Do vzpostavitve informacijske rešitev iz prvega odstavka 19.b člena tega zakona oseba, ki je obveščena o tem, da je bila v visoko tveganem stiku neposredno od okužene osebe ali preko mobilne aplikacije Ostani zdrav iz 46. člena Zakona o začasnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic COVID-19, lahko pridobi dokazilo za uveljavljanje pravice do nadomestila plače ali drugih pravic« in tako naprej. Se pravi, samo v tem času je tudi ta rešitev ponujena. Mi iščemo možnost, kako bi postopke tudi informatizirali. Hvala.
Hvala lepa. [[Oglašanje iz dvorane]] Izvolite, replika gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Samo v dodatno pojasnilo oziroma odgovor kolegici Sukič, ker zavaja javnost in mislim, da ona ve, da zavaja javnost. Karantena kot taka ni opredeljena ali pa se bo zdaj opredelila dokončno, kot je v Sloveniji tudi kje drugje. Praktično vse sosednje države imajo to zadevo urejeno ravno zato, ker je pomembno ščitenje in varnost ljudi pred nalezljivimi boleznimi. In zdaj samo poslušajte, kako ima ureditev Avstrija. Oni za namen preprečevanja širjenja nalezljivih bolezni, »se osebe, ki so okužene ali obolele za nalezljivo boleznijo, ter osebe za katere se sumi, da so bolne ali prenašalci bolezni, osami in jim omeji stik z zunanjim svetom.« [[oglašanje iz dvorane]] To je replika.
Gospa poslanka, prosim, da ne segate v besedo. Tri minute ima na voljo. Gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
»Kriterije okužene osebe ali potencialno okužene osebe oziroma prenašalca nalezljive bolezni določa in posodablja pristojno zdravstveno ministrstvo.« Prav tako, kot bo pri nas. Na podoben način rešujejo in tudi noben ukrep, ki ga je Slovenija imela, ni tuj drugim državam. Še manj, mnogo bolj ostre so imele. Po nekaterih državah otroci res niso smeli niti pokukati ven za več mesecev.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo k 1. členu. Prehajamo k 2., 3. in 4. členu. Amandma poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in Stranke modernega centra k 2. členu je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k 3. in 4. členu, zato bomo o amandmajih k tem členom razpravljali skupaj. V razpravo dajem 2., 3. in 4. člen ter amandmaje poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo k tem členom. Prehajamo k 3.a členu. V razpravo dajem 3.a člen ter amandma poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 6. členu, ter amandma poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali pol ure po prekinjeni 3. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O DRŽAVNI UPRAVI v okviru skrajšanega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ki ravno prihaja, minister Boštjan Koritnik. Izvolite.
Dober dan. Idealen timing, vidim. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi, ki ga je Vlada Republike Slovenije sprejela 8. aprila letos. V skladu s prvim odstavkom 17. člena veljavnega Zakona o državni upravi se v ministrstvu lahko imenujeta največ dve državni sekretarki oziroma državna sekretarja, v ministrstvu, pristojnem za finance, pa so lahko štirje. Predlog zakona, ki ga imate pred seboj, določa, da se lahko na Ministrstvu za zdravje namesto največ dveh, imenujejo največ trije državni sekretarji. [[zakašlja]] Se opravičujem, nisem ravno v formi, očitno. Torej, epidemija je razkrila številne šibkosti zdravstvenega sistema in opozorila na nujno potrebno reformo. Na to nas že več let opozarja tudi Evropska unija. Da bi dosegli zastavljene cilje, je nujna krepitev ministrstva, pristojnega za zdravje, tudi s številom državnih sekretark oziroma državnih sekretarjev v ministrstvu. Ministrstvo za zdravje je že dalj časa kadrovsko podhranjeno. Pred kratkim se je okrepilo z dodatnimi, nujno potrebnimi kadri, na ravni posameznih sektorjev in služb, vzporedno s tem pa je nujna tudi krepitev na ravni vodstva. Predvidene reforme so strukturnega značaja in pomenijo kot take trajne spremembe, zato je tudi potreba po dodatnem državnem sekretarju trajne narave. Ministrstvo za javno upravo je v skladu z novelo Zakona o državni upravi iz leta 2014 prevzelo v upravljanje informacijsko-komunikacijske sisteme državne uprave. Izvzeti so bili informacijsko komunikacijski sistemi za področja obrambe, varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, policije, obveščevalno-varnostne dejavnosti, zunanjih zadev, preprečevanja in odkrivanja pranja denarja in financiranja terorizma ter upravljanje plačilnega prometa za proračunske uporabnike, in sicer zaradi narave delovnih področij posameznih organov in iz varnostnih razlogov. Danes predlagamo, da se iz centralizacije informatikov v državni upravi izloči tudi interni informacijski sistem ministrstva, pristojnega za notranje zadeve. V času od decembra 2014 do marca letos se je namreč pokazalo, da se interna informacijska sistema Ministrstva za notranje zadeve in policije procesno in podatkovno prepletata, saj izvaja ministrstvo vse podporne naloge za delovanje policije. Interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve zajema lokalno informacijsko omrežje, računalniško in strežniško opremo, potrebno za delovanje lokalnega informacijskega sistema, ter omrežno opremo, potrebno za delovanje lokalnega informacijskega sistema. Podatki, ki se zbirajo, obdelujejo in hranijo v internih informacijskih sistemih ministrstva z obema organoma v sestavi, torej policijo, Inšpektoratom Republike Slovenije za notranje zadeve, so takšne narave, da zaradi zagotavljanja ustrezno visoke stopnje varnosti niso primerni za prenos na skupno informacijo infrastrukturo, ki jo upravlja Ministrstvo za javno upravo. Prav tako interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve iz prej navedenih razlogov ni primeren za upravljanje na daljavo. Zaradi prepletenosti procesov tudi ni mogoče izvesti ločitev sistemov na interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve z nižjo stopnjo varnosti in pa informacijski sistem policije. Poleg področja policije Ministrstvo za notranje zadeve opravlja naloge tudi na področju javne varnosti, upravnih notranjih zadev in migracij, ker se v centralnem informacijskem sistemu opravljajo posamezni državotvorni informacijski sistemi, kot so aplikacije eUPP za vodenje postopkov, varnostnih preverjanj, TDRO ‒ torej tajni državni računalniški oblak ‒, informacijski sistem upravnih notranjih zadev, ki vsebuje 16 državotvornih registrov in aplikacij. Pri tem gre v večini primerov za storitve, ki so v skupni uporabi več državnih organov, za njihov razvoj in nadgradnje skrbi Ministrstvo za notranje zadeve, samo delovanje informacijske infrastrukture pa je v upravljanju Ministrstva za javno upravo. Ti državotvorni registri in sistemi ostajajo v upravljanju Ministrstva za notranje zadeve in gostujejo na informacijsko-komunikacijskih sistemih državne uprave, ki so v pristojnosti Ministrstva za javno upravo. S tem pa je še naprej omogočena njihova širša uporaba, torej vseh uporabnikov na ravni celotne države. Hvala že vnaprej za podporo.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 45. nujni seji dne 10. maja 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi, ki ga je Državnemu zboru v obravnavano predložila Vlada. V uvodni predstavitvi je državna sekretarka Ministrstva za javno upravo gospa Urška Ban poudarila, da bodo sedaj lahko na Ministrstvu za zdravje trije državni sekretarji kot trajna rešitev in pa da predlagaj izločitev informacijskega sistema Ministrstva za notranje zadeve iz centralizacije informatike v državni upravi, in sicer zato, ker se je izkazalo, da se ta interni informacijski sistem MNZ in policije procesno in podatkovno preveč prepletata, gre torej za zaščito podatkov. V razpravi je bilo predvsem izpostavljeno, da je potrebno omejevati število državnih sekretarjev, da bi bilo verjetno bolje to urediti kot sistemsko, vendar je bil ključni argument, ki ga je dal tudi predsednik odbora, da so tukaj s pandemijo novi, povsem drugačni izzivi, osebne razmere in tega seveda v času, ko se je sprejemal osnovni zakon, nikakor ni bilo mogoče predvideti. Zato je predlog, ki je pred nami, utemeljen in upravičen. Obenem je bila izražena tudi podpora ministru Poklukarju in njegovim sodelavcem za odlično opravljeno delo v času njegovega ministrovanja in želja, da bo z novim državnem sekretarjem to delal še bolj uspešno. Glede na to, da amandmaji niso bili vloženi, je potem odbor glasoval o vseh členih zakona oziroma celotnem besedilu hkrati in ga izglasoval z 11 glasovi za in 3 proti. S tem je bil za Državni zbor v drugi fazi obravnave na seji pristojnega delovnega telesa pač predlog zakona sprejet, zato Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo predlaga, da Državni zbor Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca. Rudi Medved, izvolite.
Spoštovane, spoštovani! 49. dan je danes. 49. dan, odkar manjšinska koalicija s podporniki blokira polnopravno delovanje opozicije v delovnih telesih Državnega zbora. Pa je Poslovnik Državnega zbora popolnoma jasen. Ob razdelitvi mest v delovnih telesih je treba upoštevati velikost posamezne poslanske skupine ter razmerje med poslanci koalicije in opozicije. Vse jasno. V praksi seveda ni tako, ker si ta manjšinska koalicija, skupaj s podporniki, dobesedno prisvaja mesta, ki ji ne pripadajo. In zaradi tega je vprašljiva legitimnost odločanja ne le v delovnih telesih, temveč celotnega zakonodajnega postopka. In zato je ta protest Liste Marjana Šarca, ker hočemo doseči odpravo tega neustavnega stanja. Smo sicer sami v tem protestu na ta način, ampak vztrajamo, ker smo prepričani, da delamo prav, ker smo prepričani, da je cilj pomembnejši in cilj je zaščita demokracije in njenih vrednost. Sicer pa v zvezi s spremembami Zakona o državni upravi ugotavljamo, da je vprašanje števila državnih sekretarjev na ministrstvih aktualno skoraj v vsakem mandatu, pri čemer je seveda zanimivo, da ko ste stranka SDS partnerji v opoziciji, širjenju zasedbe sekretarjev nasprotujete, ko ste na oblasti, jo pa predlagate. Vendar v Listi Marjana Šarca razumemo sedanje razmere in vemo, pred kakšnimi izzivi je Ministrstvo za zdravje. Predlagano izvzetje informacijskega sistema Ministrstva za notranje zadeve iz centralizirane informatike v državni upravi se zdi smiselno. Izkušnje iz časa, ko smo v Listi Marjana Šarca vodili prav resorja javne uprave in notranjih zadev, kažejo, da je to smiselno iz več razlogov, predvsem zaradi večje informacijske odpornosti sistema notranje varnosti Republike Slovenije in predvsem zaradi zagotavljanja večje informacijske varnosti. Imamo pa v zvezi s tem vendarle v Listi Marjana Šarca nekaj zadržkov. Na Ministrstvu za notranje zadeve področje informatike pokrivata dve službi; ena na upravnem delu, druga na policiji. In v času te vlade smo s strani ministra za notranje zadeve priče politizacije policije in njihovih apetitov po nadzoru na vseh področjih. Zato se seveda zaradi tozadevne prakse in delovanja ministra za notranje zadeve prav lahko zgodi, da se po decentralizaciji z združitvijo obeh služb pojavijo apetiti oziroma odprejo možnosti nadzora s strani policijskega dela informatike, ki je kadrovsko in finančno precej močnejši, na civilni oziroma upravni del ministrstva. Posledično bomo lahko v prihodnje priča, čeprav upajmo, da ne, morebitnim političnim zlorabam, kot so izvajanje nadzora s strani policije nad zaposlenimi na Ministrstvu za notranje zadeve, ali pa pri samem delovanju ministrstva, ali pa v samih posameznih postopkih policije. Vsekakor gre za izjemno pomembno odločitev znotraj sistema notranje varnosti, ki zahteva predvsem strokovni razmislek in načrt organizacije, modernizacije vodenja in upravljanja informacijskega sistema notranjih zadev. Sicer pa v Listi Marjana Šarca si bomo še naprej tudi z obstrukcijo delovnih teles prizadevali odpraviti neustaven položaj v Državnem zboru. Ne pomeni, da bomo v prihodnje, tako kot tudi doslej ne, lajšali delo vladi Janeza Janše. Ravno nasprotno, še bolj ji bomo gledali pod prste.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Socialni demokrati razumemo, da si katerikoli vlada skuša organizirati delo tako, da bo uspešno izpeljala zastavljene predvolilne cilje, kot tudi cilje, ki presegajo eno vlado. Zato s tega vidika predlagana novela Zakona o državni upravi niti ni sporna in ji na nek način težko tudi nasprotuješ. Vendar se leto dni pred rednimi državnozborskimi volitvami, mogoče predčasnimi, sprašujemo, ali je pravi čas za spremembo v delu, ko si Vlada prizadeva uzakoniti možnost dodatnega tretjega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje. Na tej točki moram izpostaviti, da je Ministrstvo za zdravje več kot dva meseca od 18. 12. 2020 do 23. 2. 2021 vodil resor predsednik Vlade kar sam. Le-ta pa je celo razmišlja, da bi vodenje Ministrstva za zdravje prešlo na hokejski način letečih menjav ministrov. Roko na srce, tudi z izbiro državnih sekretarjev ni bilo sreče. Spoštovani! Predlog oziroma razlog dodatnega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje predlagatelj, torej Vlada, opravičuje s tem, da so na Ministrstvu za zdravje nujno potrebne reforme strukturnega značaja in kot take pomenijo trajne spremembe. Sistemsko financiranje zdravstva, pospešitev digitalizacije v zdravstvu, nujne zakonodajne spremembe in reforme, na katere Evropa opozarja že kar nekaj časa, prenova plačnega sistema v zdravstvu in vzpostavitev večje odpornosti zdravstvenega sistema proti izrednim dogodkom in prihodnjim epidemijam so torej področja, na katerih moramo v prihodnjih letih narediti preboj. Kot je v noveli zakona navedeno, na ministrstvu poteka reorganizacija ministrstva. Ustanovljena sta bila dva nova direktorata, in sicer Direktorat za zdravstveno ekonomiko in Direktorat za razvoj zdravstvenega sistema, ki sta organizacijsko podlaga za uresničevanje ciljev opisane reforme. Prav tako navajajo, da se je ministrstvo okrepilo z dodatnimi nujno potrebnimi kadri na ravni posameznih sektorjev in služb. Ustanovitev dveh novih direktoratov pa je podlaga in nujna za imenovanje novega tretjega državnega sekretarja. Če se v tem delu navežem še na mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki nas ponovno opozarja na odstop od sistemske rešitve, ki dopušča največ dva državna sekretarja na ministrstvih, in da je vprašanje števila državnih sekretarjev treba urediti na sistemski ravni. To mnenje lahko razumemo tudi kot napotitev politike, da se nujno dogovori o številu državnih sekretarjev na ministrstvih, nenazadnje tudi v Kabinetu predsednika Vlade in s tem preprečimo nadaljnje parcialno urejanje in imenovanje političnih funkcionarjev vsakokratne vlade in s tem tudi bohotenje državne uprave. Spoštovani! Tako zahtevno področje, kot je zdravstveni sistem v naši državi, namreč ne more sloneti le na dodatnem državnem sekretarju, ampak mora sloneti na politiki, ki bo dala jasne usmeritve, v katero smer bo šel naš zdravstveni sistem. Socialni demokrati smo in bomo zagovorniki kakovostnega javnega zdravstvenega sistema, ki bo dostopen vsem, ne glede na debelino denarnice. Na podlagi vsega navedenega Socialni demokrati zakonu ne moremo dati podpore. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovana, hvala za pomoč! Razprava o tem, koliko državnih sekretarjev naj imajo ministri, je pogosta. Tudi bistvena rešitev novele Zakona o državni upravi se nanaša ravno na dodelitev še enega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje. Praktično vsaka vlada do sedaj je želela kakšnega državnega sekretarja več. Leta 2002 je imelo vsako od ministrstev največ enega državnega sekretarja, leta 2012 se je kar z amandmajem število povečalo na dva, leta 2014 se je na Ministrstvu za finance to število kar podvojilo – na štiri. Ko je želela dodatnih šest državnih sekretarjev zaposliti vlada Marjana Šarca oziroma Poslanska skupina LMŠ, je to preprečil prav ta odbor, proti pa je bila tudi današnja koalicija. Gospod Zvonko Černač, takrat poslanec, danes minister, je v imenu SDS celo opozoril, da zaradi dodatnega državnega sekretarja na Ministrstvu za zdravje ne bo nič manj mrtvih zaradi gripe, rezultati v zdravstvu pa, da ne bodo nič boljši. Danes ta ista SDS očitno meni, da bomo epidemijo zaustavili s političnim kadrovanjem. To je skoraj razumljivo, ker pri političnem kadrovanju je namreč ta vlada veliko bolj spretna kot pa je pri reševanju oziroma tudi s spoprijemanjem z epidemijo. Dejstvo je, da danes uzakonjamo še eno dodatno dobro plačano politično funkcijo in nič drugega. Zaradi dodatnega političnega funkcionarja ne bo nič bolj učinkovito cepljenje in ne bodo nič bolj učinkovite cepilne strategije, nič več ne bo razpoložljivega cepiva in nič manj javnega denarja ne bo odteklo v zasebne žepe. Da ne gre za nič drugega kot za eno dobro plačano službo več, dokazuje tudi razvrstitev prioritet te vlade. Če bi Vlada želela okrepiti javni zdravstveni sistem, bi mu lahko namenila 780 milijonov evrov, pa jih je raje namenila oboroževanju. Če bi hotela izboljšati javno zdravstveno infrastrukturo, bi ji lahko namenila skoraj milijardo evrov, pa jo bo z davčnimi odpustki raje namenila peščici najbogatejših. Če bi bil cilj res boljše javne, vsem dostopne zdravstvene storitve, bi ukinila dopolnilno zavarovanje in prenehala s postopno privatizacijo. Tudi to je vse prej kot v interesu te vlade. V Levici smo v času epidemije ves čas podajali konstruktivne predlog rešitev, ves čas smo opozarjali na napake in predlagali konkretne ukrepe, a vedno nas je Vlada zasula z očitki o nekonstruktivnosti in nagajanju ter nadaljevala s svojim popolnoma nedemokratičnim, represivnim in na čas avtokratskim postopanjem. Epidemija je tako le dimna zavesa za vse nečednosti te vlade in priročen izgovor za vse zgrešene politike, ki jih žal ta vlada vodi, vključno z današnjo novelo Zakona o državni upravi. V Levici zaradi vsega navedenega predlogu zakona nasprotujemo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bo predstavil Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Upravljanje vsakega uspešnega podjetja ter tudi upravljanje države, če želi biti uspešna in prodorna, ne sme biti togo, predvsem pa se mora hitro odzvati na različne razmere, ki vladajo na trgu oziroma v nekem okolju. Današnji predlog Vlade Republike Slovenije, ki nam je v obravnavo posredovala Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi v Novi Sloveniji vidimo v luči odziva Vlade in Ministrstva za zdravje za še boljši odziv na izzive, ki jih vsem nam in svetu predstavlja boj z nevidnim sovražnikom covidom-19. Državna uprava deluje v skladu z določbami Ustave Republike Slovenije ter zakoni in podzakonskimi predpisi. Določba prvega odstavka 120. člena Ustave Republike Slovenije določa, da se organizacija uprave, njene pristojnosti in način imenovanja njegovih funkcionarjev urejajo z zakonom. V tem primeru osnovne določbe glede državnih sekretarjev ureja 17. člena Zakona o državni upravi, ki določa, da se na posameznem ministrstvu lahko imenujeta največ dva državna sekretarja, kot izjemo pa se še danes določa Ministrstvo za finance, kjer je mogoče imenovati štiri državne sekretarje. Vsi se zavedamo, da je najhujša epidemija našega časa prinesla dodatne izzive, ki so spremenili aktivnosti ter način dela na Ministrstvu za zdravje. Začrtano delo ministra za zdravje gospoda Poklukarja želi ovire rešiti, zato si je minister zadal številne cilje, med drugim tudi prepotrebne reforme strukturnega značaja. V postopku je reorganizacija ministrstva, ustanovljena sta bila dva nova direktorata, in sicer Direktorat za zdravstveno ekonomiko in Direktorat za razvoj zdravstvenega sistema, ki sta organizacijska podlaga za močnejšo vlogo in krepitev omenjenega ministrstva. Zahtevana situacija prinaša zahtevne izzive in temu se moramo prilagoditi. V Novi Sloveniji zato podpiramo dvig števila državnih sekretarjev na Ministrstvu za zdravje s sedanjih dveh na tri. Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati podpiramo delovanje ministra Poklukarja. Zaupamo mu, da bo s svojo ekipo uspešno naslovil izzive, ki so pred njim. Druga sprememba iz predloga zakona zasleduje cilj povečanja ravni informacijske varnosti. Ministrstvo za notranje zadeve se gotovo zaveda pomena visoke stopnje varnosti podatkov, zato predlaga, da se interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve izloči iz centralizacije informatike v državni upravi. Ločitev sistemov je nujna in smotrna, saj bo zaradi predlagane spremembe in dopolnitve zagotovljeno bolj učinkovito in pregledno ter varnejše izvajanje nalog ministrstva. Interna informacijska sistema Ministrstva za notranje zadeve in policije se procesno in podatkovno zbirajo in obdelujejo in hranijo v internih informacijskih sistemih ministrstva z obema organoma v sestavi; policije in Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve. So takšne narave, da zaradi zagotavljanja ustrezno visoke stopnje varnosti niso primerni za prenos na skupno informacijsko strukturo, ki jo upravlja Ministrstvo za javno upravo. Sama prepletenost sistemov pa onemogoča dotičnemu sistemu za interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve z nižjo stopnjo varnosti in informacijski sistem policije z višjo stopnjo varnosti. Nekoliko nas čudi, da se v časovnem intervalu od decembra 2014 do marca 2021 šele pod to vlado pokazala motivacija, da se to vprašanje končno razreši. Iz vseh navedenih razlogov bomo krščanski demokrati sočasno podprli predlagani Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državni upravi. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej ministru! Spremembe in dopolnitve Zakona o državni upravi, o katerih bomo odločali danes, zajemajo dve ključni spremembi trenutne ureditve. Prva predlaga, da se interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve izloči iz centralizirane informatike v državni upravi, saj se je pokazalo, da se interna informacijska sistema Ministrstva za notranje zadeve in policije procesno in podatkovno prepletata. V SMC verjamemo v smiselnost predloga, saj bo prinesel predvsem večjo stopnjo varnosti zbranih in obdelovanih podatkov. Druga sprememba pa povečuje število državnih sekretarjev na ministrstvu, pristojnem za zdravstvo, in sicer z dosedanjih dveh na največ tri državne sekretarje. Slednja sprememba je bila zaradi različnih mnenj deležna nekoliko večje pozornosti. V SMC razumemo tudi pomisleke Zakonodajno-pravne službe, ki v svoji obrazložitvi opozarja na odstop od sistemske ureditve, hkrati pa se zavedamo izjemnih razmer, s katerimi se sooča Ministrstvo za zdravje in ki so spodbudile težnjo po spremembi tega zakona. Dejstvo je, da aktualna situacija z epidemijo in še kako nujne reforme na področju zdravstva zahtevajo kadrovske okrepitve, med njimi tudi na področju državnih sekretarjev. Dejstvo je tudi, da zaradi dinamičnosti narave dela in spreminjajočih se okoliščin ni možno za dlje časa vnaprej postaviti kadrovske strukture na posameznih ministrstvih. Odprava in ublažitev posledic epidemije sta pravi korak do normalizacije trenutne zdravstvene slike. Obenem pa je epidemija še bolj razgalila številna nerešena vprašanja iz preteklosti. Naš apel gre v smeri, da bo potrebno v prihajajočem obdobju še bolj intenzivno odpravljati posledice nezadostnega razvoja zdravstva v preteklih obdobjih ter poskrbeti, da bo slovenski zdravstveni sistem pripravljen na dolgoročne pritiske, predvsem pa vsem državljankam in državljanom zagotoviti dostopne in kakovostne zdravstvene storitve ter končno urediti dolgotrajno oskrbo. Novoimenovani državni sekretar bi na Ministrstvu za zdravje bil nosilec aktivnosti na ekonomskem in zakonodajnem delu reform kot tudi na področju digitalizacije slovenskega zdravstvenega sistema, ki je prav tako nujna. V kolikor predlagana sprememba v obliki kadrovske okrepitve vodi do večje operativnosti Ministrstva za zdravje in čim hitrejšo ureditev že omenjenih zadev, ne vidimo razloga, da bi ji nasprotovali. V Stranki modernega centra bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi v prvi vrsti predvideva povečanje števila državnih sekretarjev na Ministrstvu za zdravje, in sicer z dveh na tri državne sekretarje. Druga predlagana rešitev pa se nanaša na informacijsko-komunikacijske sisteme. Zaradi varnosti predlog predvideva izločitev informacijskega sistema Ministrstva za notranje zadeve iz centralizirane informatike v državni upravi. Tak sistem vsebuje občutljive podatke, saj se prepleta s sistemom policije, ki pa je iz centralnega sistema državne uprave že izvzet. Predlagatelj, torej Vlada, navaja, da je okrepitev Ministrstva za zdravje nujna predvsem zaradi ureditve sistema financiranja zdravstva in pospešitve digitalizacije zaradi uzakonitve reforme, ki jo od nas zahteva Evropska unija, ter za učinkovito spopadanje z epidemijo in zaradi vzpostavitve večje odpornosti zdravstvenega sistema. Nenazadnje pa je napovedana tudi prenova sistema plač zaposlenih v zdravstvu. Jasno kot beli dan je, da razmere v slovenskem zdravstvu so težke in tega se v stranki SAB zelo dobro zavedamo. Že pred izbruhom epidemije covid-19 je bilo evidentno, da ima naš zdravstveni sistem številne pomanjkljivosti. Med drugim predolge čakalne vrste, slabo organizacijo delo, za te namene pa se je v zdravstvenem resorju namenjalo bistveno premalo sredstev. Epidemija je šibkosti zdravstvenega sistema še dodatno razkrila in poglobila, vrednoto kolektivnega zdravja pa nedvoumno postavila na prvo mesto. Trenutna situacija je že na meji vzdržnega, še posebej na področju dostopnosti do zdravstvenih storitev. Eden izmed najbolj perečih problemov v zdravstvu so še vedno čakalne vrste, stanje pa se zaradi epidemije še dodatno slabša. Običajno je, da si vsakokratna vlada sama koordinira in organizira delo in če sedanja vlada ocenjuje, da potrebuje okrepitve na Ministrstvu za zdravje, ji ne moremo osporavati. Vsem skupaj nam mora biti absolutna prioriteta, da zajezimo širjenje koronavirusa in se učinkovito spopadamo z epidemijo ter da se razmere v zdravstvu kar se da hitro normalizirajo. Ob tem pa opozarjamo, da bomo od okrepljene ekipe na Ministrstvu za zdravje pričakovali učinkovite rešitve; takšne, ki bodo zdravnikom in zdravstvenim delavcem prinesle ustrezno organizacijsko, kadrovsko in plačno politiko, državljankam in državljanom pa učinkovito in dostopno javno zdravstvo. Za stranko SAB, socialne liberalne demokrate, je zagotavljanje zdravja državljanov in ureditev področja zdravstva na prvem mestu, zato predlogu zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, gospe poslanke, gospodje poslanci! V ustavni delitvi oblasti na zakonodajno, izvršilno in sodno opravlja državna uprava svoja pooblastila znotraj izvršilne veje oblasti, kjer izvaja upravne naloge. Potreba po boljšem upravljanju je nujnost, spreminjanje in prilaganje organizacijskih struktur pa posegata v ustaljene interese in navade. Upravljanje javnih zadev je področje boja za oblast, toda mora biti tudi področje opravljanja nalog. Predlog sprememb zakona posega na področje dveh ministrstev, Ministrstva za zdravje in Ministrstva za notranje zadeve. Na Ministrstvu za zdravje je predlagana možnost povišanja števila državnih sekretarjev z dveh na tri. Predlog ni presenetljiv, če upoštevamo zgolj podatek, da se je proračun tega ministrstva v letošnjem letu povečal s prvotno načrtovanih 193 milijonov evrov na 528 milijonov evrov, to se pravi za 334 milijonov evrov v enem letu, in da je v sprejetem proračunu za leto 2022 predvidenih 294 milijonov odhodkov na tem ministrstvu. Za primerjavo. Realizacija odhodkov proračuna v letu 2019, se pravi v zadnjem predkriznem letu, na Ministrstvu za zdravje je bila 183 milijonov evrov. S tako enormno povečanim proračunom je potrebno upravljati, zato pa so potrebni tudi dodatni ljudje. Ob tem ni mogoče spregledati, da so načrtovane tudi velike pospešitve digitalizacijskih procesov v zdravstvu, da je pripravljenih več nujnih zakonodajnih sprememb, nanašajočih se na implementiranje izkušenj, pridobljenih med epidemijo. Predvsem pa bo potrebno oblikovanje predlogov dolgoročnih ukrepov za vzpostavitev večje odpornosti zdravstvenega sistema proti izrednim dogodkom. Ravno tako pa si ne kaže ustvarjati iluzij. Zgolj numerično povečanje števila državnih sekretarjev samo po sebi ne bo nadomestilo zmožnosti, sposobnosti, ambicij in volje, ki so potrebne za opravljanje takega dela, prav tako pa ne bo nadomestilo potreb in možnosti, ki jih zagotavlja ministrstvo kot organizacijski sistem. Državni sekretarji in sekretarke naj bi imeli močan značaj in komunikacijske spretnosti, naj bi bili dobro informirani in sposobni strateškega razmišljanja. Ministri, ki jih imenujejo, pa morajo jasno izraziti, kaj se od njih pričakuje: znanja, spretnosti, učinkovitosti, kakšni dosežki, katere ključne odnose morajo vzpostaviti in uporabiti, to pa je zlasti vprašanje odgovornosti, zakaj ni učinkovite oblasti brez odgovornosti. Demokratične izkušnje politične odgovornosti imajo korist za boljše opravljanje javnih pooblastil. Sprememba zakona predvideva tudi, da bi se interni informacijski sistem ministrstva pristojnega za notranje zadeve izločil iz centralizirane informatike v državni upravi. Iz informacijsko-komunikacijskega sistema so zavoljo svojih specifičnih lastnostni in značilnosti, pomembnih za obstoj in delovanje države, že izvzeta nekatera področja. Denimo obramba, zunanje zadeve, policija, obveščevalno-varnostna dejavnost in še nekatera druga. Svoje vrste paradoks pa je, da je znotraj sistema ostalo Ministrstvo za notranje zadeve, katerega organ v sestavi je tudi policija. Med njima prihaja do nujnih procesnih in podatkovnih prepletanj, podatki pa so tudi takšne narave, da zaradi zagotavljanja ustrezno visoke stopnje varnosti niso primerni za prenos na skupno informacijsko platformo. Od uveljavitve prvotne verzije zakona do danes je preteklo malo več kot 6 let. Ali se je v tem času lahko preverilo, da bi varnostno zanimivi podatki lahko prešli v nepooblaščene roke? Na seji Odbora za notranje zadeve smo dobili odgovor, da se to ni zgodilo. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli spremembo in dopolnitve Zakona o državni upravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Predloga zakona, ki ga imamo na mizi, je zelo dobrodošel, saj je vsaka dodatna kadrovska okrepitev več kot zaželena, sploh sedaj v času epidemije covida-19, ko je zatečeno stanje treba čim prej rešiti. Pred seboj imamo spremembo 17. člena Zakona o državni upravi. Trenutno je najbolj na tapeti naše podhranjeno zdravstvo, zato je prav, da imamo na Ministrstvu za zdravje možnost enake kadrovske okrepitve več; torej da je na mestu dveh mogoče imenovati največ tri državne sekretarje oziroma sekretarke. Tudi mi v Slovenski nacionalni stranki si želimo, da bi Ministrstvo za zdravje v svoji sredini imelo predvsem prvovrstne, suverene in strokovne državne sekretarje, ki bodo kos svoji novi funkciji. Tako kot Zakonodajno-pravna služba Republike Slovenije smo tudi mi v Slovenski nacionalni stranki opazili, da gre že za drugi odstop od sistemske ureditve. Vprašamo se tudi lahko, ali je na dolgi časovni rok takšna kadrovska struktura ustrezne, kajti upravljati z več sto milijoni evrov ni mačji kašelj. Krepite Ministrstva za zdravje se opravičuje s tem, da bo potrebno čim prej celovito urediti financiranje našega zdravstva. Pospešeno se bo delovalo tudi na področju digitalizacije, na vzpostavitvi odpornosti proti izrednim dogodkom, kot je ta in drugi, prenovi sistem plač zaposlenih v zdravstvu. Naše priporočilo oziroma pobuda Vladi Republike Slovenije za njeno nadaljnje delo bi tudi bila, da se števila državnih sekretarjev loti bolj sistemsko, celo na celostni način. V bodoče nas torej čakajo številne reforme, novelacije zakonov, kar bo vsekakor trd oreh, saj je epidemija povsem razgrnila številne šibkosti in to ravno na področju zdravstva. Z novelo zakona se tudi interni informacijski sistem ministrstva, pristojnega za notranje zadeve, izloči iz centralizacije informatike v državni upravi. Želimo si, da Vlada Republike Slovenije, minister in vsi njegovi sodelavci še naprej do konca tega mandata delajo, da se jim ne meče polena pod noge, ker drugače ne bomo nikamor prišli, nastradali pa bodo naši državljani in državljanke. Zavedati se moramo, da so v tem trenutku postavljeni pred številne, še neznane izzive, ki jih še čakajo v prihodnosti. V težkih časih moramo državljani in državljanke Republike Slovenije stopiti skupaj in si pomagati z roko v roki. Zadeve, kljub temu da so pereče in zatečene, morajo v naši demokratični družbi potekati zakonito in transparentno. Predvidene so tudi finančne posledice za državni proračun in druga javna finančna sredstva, in sicer v plači novega državnega sekretarja, ki bodo na mesečni ravni znašale 5 tisoč 660 evrov bruto, poudarjamo bruto. V Slovenski nacionalni stranki smo naklonjeni pozitivnim posledicam, ki jih bo definitivno občutilo gospodarstvo in državna uprava pri svojem poslovanju. Na koncu bi še rekel, da ima državni sekretar, kot vemo, status funkcionarja in lahko s pisnim pooblastilom nadomešča ministra, kadar je ta odsoten. Kljub temu si mi, poslanci, pri pomembnih perečih predlogih zakonov, ki so zelo medijsko odmevni, želimo ministra oziroma ministrico, da nam iz prve roke pove kako zadeve stojijo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Janez Moškrič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim in vsem, ki nas spremljajo. Spoštovani! Pred nami je predlog spremembe Zakona o državni upravi. Prva sprememba se nanaša na število državnih sekretarjev na Ministrstvu za zdravje. Vsi se zavedamo in tudi upam, da se strinjamo, da je mandat od te vlade zaznamovan z zdravstveno situacijo. Državljani in zdravstveno osebje že več let pričakujejo urejeno zdravstveno politiko. Ta vlada je v svojem prvem letu pokazala, da je sposobna podpreti zdravstveno osebje. V soočanju z epidemijo covida-19 je bilo zdravstvenemu osebju omogočeno, da dela. Ne samo ministrstvo, vsa Vlada je poskrbela, da je zdravstveno osebje imelo dovolj zaščitne opreme, tehnične opreme, primerne prostore in tudi finančno primerno nadomestilo za delo. Hitro je bilo ugotovljeno, da je potrebno imeti za soočanje s tem tim. V 17. členu veljavnega Zakona o državni upravi, osnovne različice iz leta 2002, je določeno, da se v ministrstvu lahko imenuje največ dva državna sekretarja oziroma največ štiri na Ministrstvu za finance. To je bilo urejeno potem leta 2014. V času epidemije se je obstoječa ekipa državnih sekretarjev izkazala za premalo številčno, da bi lahko učinkovito opravljala svoje naloge. Zato se predlaga povečanje število državnih sekretarjev na Ministrstvu za zdravje z do sedaj največ dva na največ tri. Ministrstvo za zdravje je že dlje časa kadrovsko podhranjeno. V postopku je reorganizacija ministrstva, ustanovljena sta bila dva nova direktorata, in sicer Direktorat za zdravstveno ekonomiko in Direktorat za razvoj zdravstvenega sistema, ki sta organizacijska podlaga za uresničevanje ciljev opisanih reform, katere del je tudi možnost dodatnega državnega sekretarja, saj brez krepitve vodstva naštetih reform prizadevanja ne bo mogoče izpeljati. Močna vloga in krepitev ministrstva, pristojnega za zdravje, je nujna tudi zaradi strukturnih reform. Ureditev sistema financiranja zdravstva, bistvene pospešitve digitalizacije v zdravstvu, več nujnih zakonodajnih sprememb zaradi reform, ki jih zahteva tudi Evropska unija, covid-19 in določenih ukrepov za vzpostavitev večje odpornosti zdravstvenega sistema proti izrednim dogodkom in prihodnjim – upajmo, da ne – epidemijam. Napovedane prenove sistema plač v zdravstvu, ki kot take pomenijo trajne spremembe, zato je tudi potreba po dodatnem državnem sekretarju trajne narave. Druga sprememba se nanaša na upravljanja s podatki. Potem ko je Ministrstvo za javno upravo prevzelo v upravljanje informacijsko-komunikacijske sisteme državne uprave, se je pokazalo, da interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve zaradi zagotavljanja ustrezne visoke stopnje varnosti ni primeren za upravljanje na daljavo in prenos na skupno informacijsko infrastrukturo, ki jo upravlja Ministrstvo za javno upravo. Že leta 2014 je bila ta sprememba. Zaradi procesne in podatkovne prepletenosti internih informacijskih sistemov Ministrstva za notranje zadeve in policije, ni mogoče izvesti ločenih sistemov na interni informacijski sistem Ministrstva za notranje zadeve z nižjo stopnjo varnosti in na ta informacijski sistem policije. Zato se predlaga, da se interni informacijski sistem ministrstva, pristojnega za notranje zadeve, izloči iz centralizacije informatike v državni upravi, tudi zaradi zagotavljanja varnosti naših in vaših podatkov. V Slovenski demokratski stranki bomo vse omenjene spremembe podprli soglasno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili pol ure po prekinjeni tretji točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ŽELEZNIŠKEM PROMETU, v okviru skrajšanega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo Alešu Miheliču. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, cenjeni ostali gostje! Glavni razlog za spremembo Zakona o železniškem prometu je delni prenos Direktive (EU) 2012/34/EU o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja. Ker je Republika Slovenija prejela uradni opomin zaradi nepravilnega prenosa nekaterih določb te direktive, smo jih s temi predlaganimi spremembami zakona odpravili iz uradnega opomina na sledeči način. Torej, za izboljšanje pravnega okvira in za povečanje pravne varnosti so v okviru sprememb zakona dodane določbe, ki nalagajo licenčnemu organu, da v insolvenčnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence podjetju. Drugi očitek Evropske komisije se nanaša na pogoj podjetij v zvezi z dobrim ugledom, ki jih mora izpolnjevati prevoznik, ki zaprosi za licenco. Zahteve so glede na mnenje Evropske komisije razširjene in zajemajo vsa kazniva dejanja. Predlog spremembe zakona prinaša tudi nekaj posodobitev, nekaj izboljšav. Ureja se možnost ustanovitve stavbnih pravic na javni železniški infrastrukturi, če se s tem ne posega v rabo javne železniške infrastrukture. Za reševanje problematike hrupa, ki ga povzroča železniški promet, je podana dopolnitev, da v javno železniško infrastrukturo sodijo tudi protihrupne ograje. V predlogu zakona je dopolnjen obseg vzdrževanja javne železniške infrastrukture. Ta zajema tudi zamenjavo v okviru vzdrževanja s sklicem na definicijo pojma iz Zakona o varnosti v železniškem prometu. Med zamenjave sodijo komponente pri preventivnem ali korektivnem vzdrževanju, ki imajo enako funkcijo in enako delujejo. Zakon na novo širi naloge upravljavca javne železniške infrastrukture ‒ to je družba SŽ - Infrastruktura ‒, k nalogam podjetja pa dodajamo naloge upravljanja nepremičnin na železniškem območju, ki so v lasti države in jih na podlagi drugih predpisov ne upravljajo drugi upravljavci stvarnega premoženja države. Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo opravlja glede na določbe veljavnega zakona naloge razvoja javne železniške infrastrukture. To pomeni tudi sodelovanje pri postopkih priprave prostorskih aktov s področja železniške infrastrukture. Direkcija pripravljavcem občinskih prostorskih aktov na njihovo zahtevo predloži svoje razvojne in varstvene potrebe v obliki smernic in mnenj, ki se nanašajo na železniško infrastrukturo, zato je ta naloga s predlogom prenesena z Ministrstva za infrastrukturo, na DRSI, ki je organ v sestavi ministrstva. Predlog zakona in amandmaje, ki se nanašajo na 3., 5., 9. člen je obravnaval in sprejel tudi Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor, ter jih sprejel na seji dne 10. 5. Državnemu zboru torej predlagamo predlog sprememb našega Zakona o železniškem prometu, ki bo omogočil številne izboljšave in prenos evropskega pravnega reda. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora, dajem besedo predsedniku, Bojanu Podkrajšku. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik tega Državnega zbora, hvala za dano besedo. Pozdravljeni državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 41. nujni seji 10. 5. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo Aleš Mihelič poudaril, da je glavni razlog sprememba zakona delni prenos Direktive 2012/34/EU o vzpostavitvi enakega evropskega železniškega območja, saj je Republika Slovenija prejela uradni opomin Evropske komisije zaradi nepravilnega prenosa nekaterih določb omenjene direktive. Kot odgovor na očitek se za izboljšanje pravnega okvira in za povečanje pravne varnosti s predlagano spremembo dodajajo določbe, ki bodo nalagale licenčnemu organu, da v insolventnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence podjetju. Spremembe se nanašajo tudi na pogoje podjetij v zvezi z dobrim ugledom, ki jih morajo vzpostavljati prevozniki, ki zaprosijo za licenco, in sicer so zahteve po mnenju Evropske komisije razširjene in zajemajo vsa kazniva dejanja. Izmed drugih sprememb je izpostavil, da se ureja možnost ustanovitve stavbnih pravic na javni železniški infrastrukturi, če se s tem posega v naravno javne železniške infrastrukture. Napredek se vzpostavlja tudi na področju varstva pred hrupom, saj bodo v sestavni del javne železniške infrastrukture po novem sodile tudi protihrupne ograje, dopolnjuje pa se tudi obseg vzdrževanja javne železniške infrastrukture. Predlog zakona širi naloge podjetja SŽ - Infrastruktura, d. o. o., kot upravljavcu javne železniške infrastrukture. Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo pa natančno zakonsko opredeljuje naloge razvoja javne železniške infrastrukture, ki jih ta opravlja že glede na veljavnost zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Valentina Marolt je poudarila, da je Zakonodajno-pravna služba k predlogu dala pisno mnenje, v katerem je izpostavila nomotehnične pripombe k 3., 5. in 9. členu, ki so bile namenjene temu, da se bo novela zakona lahko ustrezno vgradila tudi v veljavni zakon. Glede na izkazovanje dobrega ugleda prevoznika, ki zaprosi za licenco iz 8. člena novele zakona, pa je opozorila, da v zakonodajnem gradivu niso razvidni razlogi, ki bi utemeljevali sorazmernost predlaganih rešitev. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj državni svetnik Bojan Režun je izpostavil, da komisija predlog zakona podpira. Še posebej pozitivno ocenjuje predlagano možnost uskladitve stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi ob progovnem pasu, ki bo v primerjavi z veljavno ureditvijo olajšalo umeščanje objektov v prostor in s tem tudi občinam omogočilo lažje in hitrejše načrtovanje razvojnih potreb ter uresničevanje obnov ter rekonstrukcije obstoječih objektov, ki posegajo v javno železniško infrastrukturo. Brez razprave je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SDS, SMC in Nova Slovenija k 3., 5. in 9. členu in nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala predsedujoči, državni sekretar, spoštovane kolegice, kolegi! Zakonski predlog, o katerem bomo danes odločali, je na poslanske klopi med drugim prišel tudi zaradi tega, ker je Republika Slovenija prejela uradni opomin Evropske unije zaradi nepravilnega prenosa nekaterih določb direktive. Predlog zakona odpravlja očitke sprejetega opomina, hkrati pa prinaša tudi nekaj dobrih drugih rešitev. Predlagatelji z zakonskimi rešitvami rešujejo očitek Evropske komisije, ki se nanaša na premalo dorečene postopke v zvezi z insolventnimi postopki. Rešitev vidijo v tem, da se licenčnemu organu, to je Javna agencija za železniški promet, določi naloga, da v insolventnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence podjetju. Med rešitvami pa se predlaga tudi širitev obsega ustanavljanja služnostnih pravic ter dodatno določijo stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi v progovnem pasu ter na nepremičninah v progovnem pasu, ki so last države in niso javna železniška infrastruktura. V Poslanski skupini SD pozdravljamo rešitve, ki jih zakonski predlog prinaša, je pa res, da smo pri rešitvah, ki jih prinaša 8. člen, rahlo zadržani. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora so rešitve tega člena lahko sporne z vidika načela sorazmernosti, kot izhaja iz ustavnih načel pravne države. Predlog zakona je podprla tudi pristojna Komisija Državnega sveta, v Poslanski skupini Socialnih demokratov pa se pridružujemo njihovi oceni, da bodo predlagane možnosti ustanovitve stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi ob progovnem pasu olajšale umeščanje objektov v prostor ter posledično lokalnim skupnostim omogočila hitrejše načrtovanje in izvedbo razvojnih potreb ter obnovo in rekonstrukcijo obstoječih objektov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu bom Socialni demokrati podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Nataša Sukič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane in spoštovani! Zakon delno prenaša Direktivo 2012/34/EU, poleg tega podrobneje ureja pogoje za pridobitev stvarnih pravic na območju javne železniške infrastrukture. Ustanovitev stvarnih pravic je smiselna v primeru, kadar je investitor druga oseba, ki ne gradi objektov javne železniške infrastrukture. S tem se bo na območju le-te lažje gradilo ali obnavljajo pločnike, ceste, križišča in tako naprej. Poleg tega Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo določa naloge glede izdaje smernic in mnenj ter opravljanje drugih predpisanih nalog pri pripravi občinskih prostorskih načrtov. Gre za izrazito tehničen zakon, ki mu v Levici načeloma ne nasprotujemo. Problem pa je amandma koalicije, ki je bil k zakonu vložen pred dvema dnevoma. S tem amandmajem se določa, da so del javne železniške infrastrukture tudi parkirišča. Iz obrazložitve amandmaja izhaja, da naj bi bila to parkirišča za avtomobile in kolesa del sistema Park and Ride, parkiraj in se pelji, ampak ne samo ta; da naj bi bila to torej tudi postajna infrastruktura, namenjena polnjenju električnih vozil, avtov, skirojev in tako naprej. Obrazložitev je takšna, da ji načeloma res ni mogoče kar tako nasprotovati. Skratka, obrazložitev se sliši odlično, a kaj, ko je problem v vsebini amandmaja. S tem amandmajem parkirišča postajajo del javne železniške infrastrukture. In to kot rečeno ne samo Park and Ride parkirišča, ampak vsa parkirišča. To pa za seboj potegne celo vrsto obveznosti, olajšav in tako naprej. Javna železniška infrastruktura so objekti in naprave, potrebni za nemoteno odvijanje javnega železniškega prometa, ter pripadajoča zemljišča, ki funkcionalno služijo njihovi namenski rabi. Javna železniška infrastruktura je grajeno javno dobro v lasti države in se uporablja na način in pod pogoji, določenimi s tem zakonom in na njegovi podlagi izdanimi predpisi. Parkirišča vse počez to pač niso, če že katera morda so, to zagotovo ne more biti čisto katerokoli parkirišče, a po tem zakonu bo to pač lahko, če seveda se ta amandma pritakne v zakon. Najverjetneje gre spet za nekakšen lobističen amandma, pri katerem obrazložitev nima zveze z dejansko vsebino oziroma ima kvečjemu samo delno zvezo, za tem pa se lahko potencialno skriva tudi kaj drugega. Gre torej za še enega potaknjenca v zakon, ki bi sicer lahko bil brez tega čisto neproblematičen, potaknjenca tik pred zdajci, pred dvema dnevoma, kot je to pač utečen modus operandi te vlade. Poslanke in poslanci smo na tem mestu zaenkrat premalo podučeni, preveč je neznank, kaj vse utegne ta amandma potegniti za seboj, da bi ga lahko kar tako sprejeli, če smo seveda odgovorni poslanci. Svojega mnenja in obrazložitve glede tega ni podala niti Vlada in če bo ta amandma sprejet, se lahko potencialno naredit velika škoda, ki jo je v tem trenutku nemogoče oceniti, zato je potrebno ta amandma zavrniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! S Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu se v slovenski pravni red delno prenaša direktiva Evropske unije, s čimer se odpravljajo očitki iz uradnega opomina Evropske komisije zaradi nepravilnega prenosa nekaterih določb zadevne direktive. Očitek Evropske komisije se nanaša na premalo dorečene postopke v zvezi z insolventnimi postopki prevoznika. Slovenija se je namreč zavezala izboljšati pravni okvir tako, da licenčnemu organu, to je Javni agenciji za železniški promet, nalaga, da o insolventnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence prevoznika. Prav tako pa se dodajajo širše zahteve v zvezi z dobrim ugledom prevoznika, saj prevoznik, ki zaprosi za licenco, ne sme biti pravnomočno obsojen na zaporno kazen v trajanju enega ali več let zaradi kaznivega dejanja. Prav tako ne sme biti pravnomočno kaznovan za prekršek zaradi kršitve predpisov s področja delovnega razmerja in socialne varnosti, varnosti in zdravja pri delu ali carin pri čezmejnem tovornem prevozu v zadnjih dveh letih pred vložitvijo vloge za pridobitev in prav tako ne sme biti v stečajnem postopku. Nadalje se v predlogu zakona predlaga tudi razširitev obsega ustanavljanja služnostnih pravic in dodatno določanje stavbnih pravic na javni železniški infrastrukturi v progovnem pasu in na nepremičninah v progovnem pasu, ki so v lasti države in niso del javne železniške infrastrukture. S predlogom zakona se vključuje ustanovitev stavbne pravice na območju javne železniške infrastrukture v primerih, ko zaradi narave in teže posega v smislu večje obremenitve nepremičnine niso izpolnjeni pogoji za ustanovitev služnostne pravice, kot to predvideva veljavni zakon. Največkrat gre za že obstoječe objekte, ki jih je treba obnoviti in razširiti, na primer pločnike, ceste, dele ceste, križišča, krožišča in seveda pri tem posegajo v javno železniško infrastrukturo. O ustanovitvi stvarne pravice bo odločal upravljavec javne železniške infrastrukture, ki bo v vsakem konkretnem primeru presodil vpliv te pravice in objekta na rabo javne železniške infrastrukture, kar ne pomeni, da bo tako zgrajeni objekt postal tudi del javne železniške infrastrukture. Dodatno se med sestavne dele železniške infrastrukture vključuje protihrupna ograja, prav tako pa se razširja obseg vzdrževanja javne železniške infrastrukture, ki ga izvajajo Slovenske železnice - Infrastruktura, d. o. o. Le-ta bo upravljala tudi objekte, ki po veljavni zakonodaji nimajo določenega upravljavca, kot na primer parkirišča, zgrajena ob železniškem območju. Poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo predlog zakona podprli, še posebej pozitivno ocenjujemo možnost ustanovitve stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi ob progovnem pasu, kar bo vsekakor olajšalo umeščanje objektov v prostor in tudi občinam omogočilo lažje in hitrejše načrtovanje razvojnih potreb ter uresničevanje obnov in rekonstrukcijo objektov, ki posegajo v javno železniško infrastrukturo. Prav tako pa bomo poslanci Nove Slovenije sprejeli tudi amandma, ki smo ga vložili skupaj s poslanskima skupinama SDS in SMC. Ta amandma omogoča, da železniška postajna infrastruktura, ki je namenjena potnikom, tukaj gre predvsem za parkirišča, postane tudi del javne železniške infrastrukture. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Na današnji seji se odločamo o implementaciji zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu. Predlog zakona, ki je pred nami, se v prvi vrsti nanaša na zahteve in priporočila Evropske unije v zvezi s prenosom nekaterih določb evropskih direktiv, po drugi strani pa ureja področje pogodbenih razmerij, povezanih z uporabo javne železniške infrastrukture. Predlog zakona je tako pomemben korak k večji skladnosti naše zakonodaje z evropskim pravnim redom s področja urejanja železniškega prometa. Republika Slovenija se je pri Evropski komisiji zavezala k implementaciji nekaterih določb, ki med drugim nalagajo licenčnemu organu, da v insolventnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence podjetju. S takšno ureditvijo bomo sledili pravni ureditvi po zgledu drugih držav. Uveljavitev teh določb pa bo tako tudi pripomogla k izboljšanju pravnega okvira, ki je v tako kompleksnem infrastrukturnem sistemu, kot je železniško omrežje, ključna podlaga za učinkovito in varno izpolnjevanje različnih pogodbenih obveznosti vseh deležnikov. Z novelo zakona pa se širi tudi obseg ustanavljanja služnostnih pravic na javni železniški infrastrukturi in na tistih nepremičninah v progovnem pasu, ki so v lasti države. V preteklosti je namreč prihajalo do težav z uporabo javne železniške infrastrukture, kjer upravljavec ni bil zakonsko pooblaščen, da sklepa stavbne pravice za takšne oziroma tovrstne objekte. Ta problem se je pogosto odražal v zaviranju izgradnje ali obnove delih cest, pločnikov, krožišč, križišč, ki so potrebovali obnovo ali razširitev, a do realizacije ni prišlo zaradi poseganje teh objektov v javno železniško infrastrukturo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se vedno zavzemamo za boljšo izrabo tistih delov infrastrukture, ki imajo potencial, da jih dopolnimo z dobrimi komplementarnimi projekti in na ta način krojimo slovensko logistično shemo po meri ljudi. Ravno iz tega razloga pa moramo pri vsakem projektu tehtati med dejavniki kot so učinkovitost, varnost in nenazadnje skrb do okolja. V Poslanski skupini Stranke modernega centra mislimo, da so mnogi uspešni infrastrukturni projekti, tako na lokalni kot tudi na državni ravni, dober dokaz za to, da smo na pravi poti pri urejanju te problematike. Prepričani smo, da predlog zakona odpravlja del nesmiselnih ovir in prispeva k učinkovitejši rabi prostora. Na podlagi navedenih argumentov bomo predloga zakona v Poslanski skupini Stranke modernega centra z veseljem podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegi poslanke in poslanci! Pred nami je obravnava zakona, ki po našem mnenju prinaša potrebne spremembe. Glavni razlog za njegovo spremembo tiči v delnem prenosu ene od evropskih direktiv, saj je Slovenija zaradi nepravilnega prenosa določb s strani Evropske komisije prejela uradni opomin. Komisija je Sloveniji očitala, da je določba v zakonu, povezana z dobrih ugledom, omejena zgolj na kazniva dejanja zoper gospodarstvo, medtem ko direktiva zajema vsa huda kazniva dejanja. V skladu z novo zakonsko ureditvijo bo tako Javna agencija za železniški promet, ki je licenčni organ, izkazovanje dobrega ugleda, ugotavljala za vsa kazniva dejanja in ne zgolj za tista s področja gospodarstva, tako kot to dejansko počne do sedaj. Opomina torej nismo dobili zato, ker direktive ne bi ustrezno izvajali, temveč zato ker določb nismo ustrezno vnesli v zakon. Gre za nepotreben spodrsljaj in prav je, da to neskladje, spremembo zakona odpravimo. Je pa pri tem treba omeniti, da je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v svojem mnenju opozorila, da je predlagana rešitev povezana s pogoji za izkazovanje dobrega ugleda strožja od zahtevane direktive in da v zakonodajnem gradivu niso podani razlogi, ki bi utemeljevali sorazmernost predlaganih rešitev. Iz preohlapne definicije torej ministrstvo prehaja na potencialno prestrogo ureditev. Sprašujemo se, ali gre pri takem prenosu direktive za svojevrstno zakonsko oviro, ki bo omejevala dostop na trg. Praksa bo pokazala, ali bo na podlagi novih zakonskih določb komu izkazovanje dobrega ugleda neupravičeno oteženo. Predlog zakona sicer prinaša več rešitev, ki niso sporne. Vemo, denimo, da je 100-metrski pas ob progi v številnih slovenskih krajih precej gosto poseljen. Ti ljudje so dnevno izpostavljeni prekomernemu hrupu, življenje pa jim močno olajšujejo protihrupne ograje. Te bodo od sedaj naprej sestavni del javne železniške infrastrukture, to pa bo pripomoglo k izboljšanju zagotavljanja varstva pred hrupom. Prav tako kot dobrodošlo spremembo ocenjujemo možnost ustanovitve stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi ob progovnem pasu. Praksa je pokazala, da je to področje nujno treba urediti. Zakon namreč zdaj predvideva le možnosti pridobitve služnostnih pravic, denimo za napeljevanje vodovoda, kanalizacije, različnih napeljav in tako naprej, obremenitve pa so seveda pogosto večje. Nova ureditev bo olajšala obnove in rekonstrukcije obstoječih objektov. Območja železniških postaj v Sloveniji so pogosto degradirana in zagotovo bo tudi ta sprememba pripomogla k njihovemu boljšemu upravljanju. Navsezadnje pa bo to izjemnega pomena tudi v luči načrtovanih sprememb prenov železniških postaj, ki naj bi z modernizacijo postale priljubljene točke zbiranja in preživljanja časa. Zato ob tej priložnosti poziv Vladi, da preko organov upravljanja naloži lastniku objektov zagotavljanje storitev, primernih času in ustrezno upravljanje. Predlogu zakona v Poslanski skupini SAB ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SNS bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj prisotnim! Pri zakonu gre za prenos direktive v ožjem obsegu oziroma o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja ter za manjše popravke besedila zakona. Pri tem ne smemo pozabiti, da se je Republika Slovenija zavezala v odgovoru na uradni opomin, da bo za popolen prenos direktive dopolnila in sprejela Zakon o železniškem prometu do konca prejšnjega leta, ne sedaj, da ne bomo zopet kot že velikokrat plačevali visokih kazni. V SNS smo naklonjeni razširitvi ustanavljanja služnosti in stavbnih pravic na javni železniški infrastrukturi v progovnem pasu in na nepremičninah v progovnem pasu, ki so v lasti države. Prikaz ureditve v drugih pravnih sistemih, na primer v sosednji Hrvaški, nam prikaže, da so pri njih kategorizirane železniške proge javno dobro v lasti države. Slovenska železniška infrastruktura dobiva tudi nove zadolžitve, naloge za upravljanje objektov, ki po trenutni zakonodaji nimajo določenega upravljavca. Pozitivna stvar je, da se bodo objekti lažje umeščali v prostor ,kot tudi dejstvo, da bodo naše občine hitreje in lažje načrtovale svoje razvojne potrebe glede na njihove prioritete. Tukaj je govora o parkiriščih, o kolesarnicah za izposojo koles, urejenih kolesarskih stez, nadhodih, podhodih in tako dalje, česar sedanji zakon ne omogoča. Po domače povedano, to v praksi pomeni, da je obstoječe objekte, kot na primer pločnik, cesto, križišče, rondo, treba malce razširiti, rekonstruirati oziroma obnoviti, pa to do sedaj ni bilo mogoče. Pereče razmere kažejo tudi potrebo po razvoju novih modelov razvoja, kjer naj bi železniške postaje postale nekakšni večji trgovski centri oziroma neko stičišče, kjer bi se kaj dogajalo. S tem bi tako za naše državljane kot za turiste postalo atraktivnejše, bolj dinamično in živo, ne pa turobno, kot je sedaj. V Sloveniji imamo na žalost preveč železniških in avtobusnih postajališč, ki so degradirana in potrebna obnove. In to čim prej. V Slovenski nacionalni stranki predlagamo, da se tudi železniška infrastruktura gradi tako spodaj kot zgoraj na podoben način kot garažne hiše, kjer bomo prišparali pri prostoru, sploh v večjih mestih. Izpostavil bi tudi problematiko nevarnosti na nivojskih prehodih ceste čez železniško progo, ki je povezana z neupoštevanjem prometnih pravil. Do nesreč prihaja predvsem zaradi nizke kulture in predrznosti udeležencev v cestnem prometu. Zaradi povečanja tirnega prometa se končno dela na tem, da je treba tudi železniške prometnice protihrupno urediti, da hrup ne moti tamkajšnjih stanovalcev. Protihrupne ograje se že lepo vidijo, če se z vlakom voziš proti Ljubljani. Niso lepe, so pa definitivno učinkovite, poleg tega pa ljudem omogočajo tudi zasebnost pred radovednimi pogledi. Vsekakor bi bilo potrebno še dograditi protihrupne ograje predvsem na tistih mestih, kjer so hiše v bližini železniške proge. Najbolje pa bi bilo, da se čim več železniškega prometa spravi pod zemljo, najbolj potrebno bi to bilo vsekakor v Ljubljani. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pozdravljamo namero Vlade, da s spremembami in dopolnitvami Zakona o železniškem prometu uredi določene stvari, ki bi morale biti že urejene, pa je bilo za to področje v prejšnjih vladah doslej očitno premalo zanimanja, vsaj za nekatere od teh. Glavni namen tokratnih sprememb je delni prenos direktive Evropske unije o vzpostavitvi enotnega evropskega železniškega območja. Ker je Slovenija, pa ne prvič, zaradi nepravilnega prenosa direktiv, tokrat tudi zaradi prenosa nekaterih določb prej omenjene direktive, od Evropske komisije prejela uradni opomin, se v tem zakonodajnem postopku sprememb in dopolnitev Zakona o železniškem prometu te stvari urejajo in stvari postavljajo na pravo mesto. Tako bodo za izboljšanje pravnega okvira v zakon dodane določbe, ki bodo licenčnemu organu nalagale, da v insolventnih postopkih prevoznika presoja o odvzemu licence podjetju. Ob tem pa so dodane širše zahteve v zvezi z dobrim ugledom, ki zajemajo vsa kazniva dejanja. V zakonu je predlagana tudi razširitev obsega ustanavljanja služnostnih pravic in dodatno določanje stavbne pravice na javni železniški infrastrukturi v progovnem pasu in na nepremičninah v progovnem pasu, ki so v lasti države in nimajo statusa javne železniške infrastrukture. S to in rešitvami v nadaljevanju predstavitve stališča Poslanske stranke Slovenske demokratske stranke so zelo zadovoljne lokalne skupnosti oziroma občine, ker bo z novo ureditvijo olajšano umeščanje objektov v prostor v progovnem pasu in ker bo občinam omogočeno lažje in hitrejše načrtovanje razvojnih potreb in uresničevanje obnov ter rekonstrukcij obstoječih objektov, ki posegajo v javno železniško infrastrukturo, kar je nenazadnje pozdravila in podprla tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. S tem spremembami pa so se seveda strinjale tudi Slovenske železnice. Z novim predlogom se torej vključuje ustanovitev stavbne pravice na območju javne železniške infrastrukture za primere, ko zaradi narave in teže posega v smislu večje obremenitve nepremičnine niso izpolnjeni pogoji za ustanovitev služnostne pravice, kot to predvideva veljavni zakon. Pogosto gre za obstoječe objekte, ki so potrebni obnove ali rekonstrukcije ter širitve in pri tem posegajo v javno železniško infrastrukturo. Med sestavne dele te infrastrukture se po novem uvrščajo tudi protihrupne ograje. Še posebej pozdravljamo spremembo pri obsegu vzdrževanja javne železniške infrastrukture, ki ga izvajajo Slovenske železnice - Infrastruktura, ki bo dobila nove naloge upravljanja za objekte, ki po sedaj veljavni zakonodaji nimajo določenega upravljavca; na primer, parkirišča, zgrajena ob železniškem območju in pa ostali infrastrukturni objekti. Na novo se določa tudi, da Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, ki opravlja naloge razvoja železniške infrastrukture, dobiva nove pristojnosti pri izdaji smernic in mnenj ter opravlja druge predpisane naloge pri pripravi občinskih prostorskih aktov kot nosilec urejanja prostora. Zaradi vsega navedena v stališču Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke v celoti podpira predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o železniškem prometu, ki bo z osvežitvijo zakona le-ta podlaga za sodobno in napredno ter učinkovitejše upravljanje z javno železniško infrastrukturo, kot tudi z vsemi objekti in površinami, ki so v korist javnega dobra. Še posebej nas veseli, da je to še en izdelek v vrsti mnogih te vlade, ki gre v iskanju sinergije med državo in občinami nasproti potrebam lokalnih skupnosti in s tem dobrobit občank in občanov oziroma državljank in državljanov. Torej, te spremembe in dopolnitve zakona bomo v Slovenski demokratski stranki z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 3. člen ter amandma poslanskih skupin NSi, SDS in SMC. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Vidim, da je želja za razpravo; samo, da vas obvestim, vsi, ki se boste prijavili, imate na razpolago 5 minut. Najprej je zaprosila za besedo Nataša Sukič.
Ja, hvala lepa, predsedujoči, saj bom zelo kratka, ne bom potrebovala petih minut. Že v uvodnem stališču sem opozorila, v čem je rahel problem tega amandmaja, ki je pred nas priromal pred dvema dnevoma, in to je vedno znova. Ta zgodba se ponavlja – kajne, amandmaji zadnjih hip –, do katerih se niti Vlada ne opredeli in ki lahko skrivajo neke potencialne pasti. Jaz ne trdim, da jih skrivajo, ampak glede na to, da ne vemo točno, v globino ne vemo točno, za kaj gre, ne moremo kar tako, na pamet nekaj sprejemati. Glejte, nihče absolutno ne nasprotuje temu, da bi bila ob železniških postajah parkirišča. Parkirišča so že zdaj ob vseh železniških postajah. V Ljubljani, recimo, okrog in okrog, polno parkirišč ‒ kajne? Isto povsod drugje. Tako, da ne bi kdo zdaj mislil, da mi zdaj parkiriščem nasprotujemo – ampak v čem je problem? Glejte, javna železniška infrastruktura so objekti in naprave, potrebni za nemoteno odvijanje javnega železniškega prometa, ter neka pripadajoča zemljišča, ki funkcionalno služijo neki namenski rabi. To je javna železniška infrastruktura, je grajeno javno dobro v lasti države in se uporablja na način in pod pogoji, ki jih določa zakon in na njegovi podlagi potem tudi izdani predpisi. In zdaj, v čem je problem tega amandmaja, do katerega se je res nemogoče kar na pamet opredeliti samo zato, ker je všečno opisan? Poglejte, za vzdrževanje, obratovanje in obnavljanje javne železniške infrastrukture je namreč obvezna gospodarska javna služba. Vemo pa, da javna železniška infrastrukture se lahko razvija tudi v javno- zasebnem partnerstvu, ampak problem je pa ta, da to vse financira država. In zato mi v resnici ne vemo, kaj se skriva točno za tem amandmajem, in je nekoliko nenavadno, da je prišel pred nas pred dvema dnevoma, da se do njega niti Vlada v resnici ni opredelila in je nekoliko sumljiv. Lahko bi bil tudi kakšen lobističen amandma, napisan spet na kožo nekomu. Ker parkirišča pač nikoli – in ne rabijo biti – del javne železniške infrastrukture, prav nobene potrebe ni po tem, da bi bila. Če pa bodo, če boste sprejeli ta amandma, potem pa, kot rečeno, bomo prišli v situacijo, kjer bo vzdrževanje, obratovanje, obnavljanje in tako dalje padlo na pleča države, pa četudi bo mogoče šlo za neke mešane posle, recimo, javno-zasebno partnerstvo. Zato se kar tako, na pamet zaleteti v to, kako je to super, da sedaj so pa še parkirišča del javne železniške infrastrukture, pač ne moremo pogovarjati, če smo poslanke in poslanci vsaj malo odgovorni. To ne gre kar tako. In sploh bi bilo mogoče priporočilo v bodoče tej vladi, da se neha s tem načinom, da se tik pred zdajci vedno znova pritaknejo neki čudni amandmaji, ki puščajo en tak nelagoden občutek, da ni vse čisto čisto čisto v redu. Zato opozarjam, da mogoče se zaustavite, pri tem premislite, ker resnično ni potrebe za čem takim. Če pa bomo to sprejeli, pa bo država plačevala tudi stvari, ki jih sicer ne bi rabila plačevati. Pomeni, da bo šlo to spet na breme vseh nas državljanov in državljank. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, kolegica Sukič, ta amandma je bil vložen tako, kot določa poslovnik, z vsemi pravili poslovniškimi, ki so povezani s to sejo. Izvolite, postopkovno.
Poglejte, spoštovani, vedno znova doživljam, da vi kot predsedujoči komentirate moje razprave. Vi niste tam zato, da komentirate moje razprave. Jaz sem zelo jasno povedala, v čem je nelagodje. Če mi kot poslanci dobimo dva dni, tik pred zdajci, nek tak amandma, kjer ni vse čisto popolnoma jasno, do katerega se niti Vlada ni opredelila, potem imam pravico postaviti dvom v to, da je vse na mestu. In ne razumem, da si kot predsedujoči uzurpirate pravico, da se vtikate v mojo razpravo. Jaz se v vaše razprave na ta način ne vtikam. Ko boste pa sami razpravljavec, pa si lahko replicirava medsebojno. To res ni korektno in prosim, da od sedaj naprej spoštujete mojo pravico kot poslanke, da postavim dvom, izrazim dvom. Nisem bila nesramna, zelo sem argumentirala, v čem se lahko morebiti skrivajo neke pasti. Hvala lepa.
Saj ne gre za to, kolegica, da nimate pravice do razprave. Saj ste povedali vse in jaz se v to nisem vtaknil. Samo povedal sem, samo pojasnil, da je amandma vložen v skladu z določbami poslovnika, nič drugega. Vsebinsko je pa ostalo vse, ker to je bil vaš ključni pomislek. Izvolite, postopkovno.
No, potem pa vam jaz postopkovno pojasnjujem, da moje priporočilo je bilo mišljeno v tem, da pač Vlada naj deluje tako, da bomo poslanke in poslanci imeli dovolj časa, da kvalitetno proučimo vse implikacije nekih amandmajev. Seveda je bilo vse v skladu z nekimi pravili. Nič ne rečem, ampak praksa je pa slaba, če se vse tako počne tik pred zdajci. Hvala lepa.
Hvala lepa za ta vaš nepostopkovni predlog. Vlada in vsi ostali, ki vlagajo zakone, amandmaje in tako naprej, morajo upoštevati pač pravila, ki so zapisana v poslovniku. Če pa določba ni dobra, če nekomu ni všeč, pa lahko predlagajo spremembo poslovnika. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ne želi nihče več, zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali pol ure po prekinjeni 3. točko dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O MEDIJIH V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 48 poslancev s prvopodpisanim Jožefom Horvatom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Andreji Černigoju. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, hvala za besedo, spoštovani zbor! Digitalizacija spreminja vse, temeljito spreminja podobo gospodarstva, politike in družbe, digitalizacija vstopa v vse pore življenja, postavlja nove zahteve in odpira popolnoma nove možnosti. Velikokrat pa se zgodi, da zapisane besede na papirju, v teoriji lepo zvenijo, v praksi pa se srečujemo z velikimi težavami. Sam prihajam s Primorske, razpet med Vipavsko dolino in Ilirsko Bistrico. Na Primorskem smo srčni ljudje, katerim poslušanje radia prinaša veliko zadovoljstva, obenem pa nam velikokrat povzroča nejevoljo. Pri poslušanju svoje najboljše frekvence se vsakodnevno soočamo z motnjami italijanskih in hrvaških radijskih programov, razvoj digitalizacije in uvedba DAB+ bosta to odpravila, ampak po sedanji zakonodaji ta digitalni razvoj za 11 lokalnih radiev v statusom posebnega pomena ni samoumeven. Spoštovane kolegice in kolegi! V realnem življenju smo naleteli na tehnično težavo, ki jo s temi predlaganimi spremembami Zakona o medijih rešujemo. Torej predlagani zakon pred vami ponuja zgolj tehnično rešitev tega problema. V letu 2018 je Svet za radiodifuzijo Republike Slovenije najavil pomemben operativni mejnik, s katerim je za digitalni prehod radia v Republiki Sloveniji izbral datum 22. 2. 2022; dan, ki se ga slikovno poimenovali dan druge tehnologije. Le-ta ima pomembno promocijsko vlogo pri uvajanju v te nove tehnologije za celoten slovenski radijski ekosistem; od izdajateljev in distributerjev radijskih programov, prodajalcev tehnične opreme, avtomobilov pa vse do najpomembnejšega člena v verigi nas, poslušalcev. Večina zahodnoevropskih držav že resno oddajajo radijske programe v DAB tehnologiji, DAB+ tehnologiji, nekateri so tudi že izklopili analogno FM oddajanje ali pa se s tem odkrito spogledujejo. V Sloveniji od leta 2016 deluje digitalni radio v standardni tehnologiji DAB+, operater tega omrežja je RTV Slovenija. V letu 2019 se je zapolnilo prvo digitalno radijsko omrežje R1, ki ima nacionalno pokrivanje. Trenutno preko njega oddaja 19 najbolj poslušanih radijskih programov v Sloveniji. V letu 2020 se je vzpostavilo delovanje dveh novih radijskih omrežij; omrežje R3, ki pokriva le območje Ljubljane, je bilo postavljeno v lanskem aprilu, omrežje R2 pa je bilo postavljeno v oktobru in trenutno čaka na razpis Akosa, ki je objavljen na današnji dan. Omrežje R2 je posebno omrežje, saj omogoča oddajanje samo na območju zahod ali pa na območju vzhod. S tem se ponuja izjemna priložnost, da v digitalni tehniki začnejo oddajati tudi manjši radijski programi. Bistven premik na tem področju je prinesla Direktiva o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah, ki so jo morale države članice vnesti v svoje pravne rede do konca leta 2020. Direktiva zapoveduje, da morajo biti novi avtomobili opremljeni z DAB+ radijskim sprejemniki. Razvoj tehnologije ponuja neprimerno večje kapacitete za razširjenje na istem območju in v primerjavi z analognim oddajanjem tudi bistveno cenejše delovanje, vendar se danes zakonodaja oziroma se danes 77. člen Zakona o medijih 11 lokalnim radiem s statusom posebnega pomena ta razvoj onemogoča. Sili jih v izbiro med digitalnim razvojem in s tem zavestno odpovedjo statusa lokalnega radia s statusom posebnega pomena in oddajanjem na 20 let stari tehnologiji. Obe možnosti lahko v prihodnosti privedeta do ukinjanja teh radiev, saj trenutno ne obstajajo, se ne gradijo in sploh niso načrtovana omrežja s tako majhnimi območji pokrivanja. Na to razhajanje in predvsem na potrebo po ureditvi, ki bo omogočila digitalno razširjenje lokalnih radijskih programov, opozarja tudi velik del strokovne in zainteresirane javnosti, med drugimi sta na ta problem večkrat opazila Sveta za radiodifuzijo in javna agencija Akos. Spoštovane kolegice in kolegi! Poleg tehnoloških vidikov, ki jih omogoča digitalna platforma v primerjavi z analogno, to so boljša kvaliteta zvoka, večpredstavnostne vsebine, slušnost v tunelih in za slovenske radijske postaje je pomembno predvsem to, da na tem omrežju ni motenj s strani italijanskih in hrvaških radijskih postaj. Navedene motnje so namreč že več desetletij velik in do danes nerešen problem, ki povzroča, da so slovenske radijske postaje slabo slišne ob meji z Italijo, ki ne spoštuje mednarodnih sporazumov na tem področju. V izogib škodljivim in nepopravljivim posledicam za slovenski radijski trg vas naprošam, da podprete predlagani Predlog zakona o spremembah Zakona o medijih. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kulturo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Violeti Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Odbor za kulturo je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o medijih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožefom Horvatom. Odbor je predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, Vlade, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta, Sveta za radiodifuzijo ter predstavnici Agencije za komunikacijska omrežja in storitve ter Gospodarskega interesnega združenja lokalnih in radijskih postaj Slovenije. V mnenju je Zakonodajno-pravna služba podala konkretne pripombe k 1. členu in 2. členu predloga zakona. Predstavnica ZPS je na seji povedala, da je predlagatelj ustrezno obrazložil in z amandmajem k 2. členu upošteval pripombe ZPS. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Komisije Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki predlog zakona podpira. V poslovniškem roku je bil s strani kvalificiranih predlagateljev vložen amandma koalicijskih poslanskih skupin k 2. členu. Predstavnica Vlade je povedala, da Vlada predlagani spremembi predloga zakona ne nasprotuje. Predstavnik Sveta za radiodifuzijo je dejal, da tehnologija DAB+ na eni strani prinaša tehnološke prednosti, na drugi pa vzpostavitev bolj liberalnega in bolj konkurenčnega trga, na katerem je opazna tendenca vedno večje koncentracije. Predlagana sprememba zakona v 77. členu bo omogočila kontinuiran razvoj digitalnega radia v Sloveniji. Predstavnica Agencije za komunikacijska omrežja in storitev, Akos, je poudarila, da je predlagana sprememba bistvena za to, da se tudi lokalnim radijskim postajam posebnega pomena omogoči razširjanje v digitalni radiodifuzni tehniki in se jih izenači z regionalnimi radijskimi postajami posebnega pomena, kot tudi z vsemi ostalimi radijskimi postajami v Sloveniji. Poudarila je, da predlagana zakonska sprememba nima nobenega drugega vpliva na ostale zakonske obveznosti in pravice lokalnih radijskih postaj posebnega pomena. Predstavnica Gospodarskega interesnega združenja lokalnih in regionalnih radijskih programov posebnega pomena je povedala, da so lokalne radijske postaje dolgo časa prosile za zakonsko rešitev, ki bi jim omogočila vstop v DAB+ omrežje. Ob tem je opozorila na zagate, na katere bi lokalne radijske postaje lahko naletele. Lokalni radii bi postali tudi nacionalni in v želji po pridobivanju širšega kroga občinstva bi lahko nehote zanemarili lokalne poslušalce. Opozorila je, da multipleks R2 dela Slovenije ne pokriva: Gorenjske, Kočevja in del Prekmurja, zaradi česar so se zavzemali za oblikovanje regionalnih multipleksov. Eden od pomislekov je tudi, da bodo lokalni radii z vstopom na nacionalni multipleks dobili nacionalno pokritost, s čimer bodo postali precej bolj zanimivi za nakup. Potrebno je urediti tudi sistemsko financiranje lokalnih in regionalnih radijskih postaj s statusom posebnega pomena. Večina razpravljavcev je bila mnenja, da je predlog sprememb dobrodošel, saj 11 radijskim postajam s statusom lokalnega programa posebnega pomena omogoča prehod z analogne na digitalno platformo, ki omogoča boljšo kvaliteto zvoka, slišnost v tunelih, onemogočanje motenj s strani italijanskih radijskih postaj ob meji. Bi pa bilo potrebno na načelni ravni urediti celotno področje medijske zakonodaje. V razpravi je bilo predstavljenih tudi več pomislekov, in sicer: lokalne radijske postaje se bodo srečevale s problemom, kako ne zanemariti lokalnih poslušalcev, lahko pride pa tudi do padca deleža in kakovosti obveščanja z lokalnimi vsebinami. Nacionalna pokritost bo sprožila vprašanje komercializacije, saj je zdaj oglaševanje omejeno. Odpira se tudi vprašanje ohranjanja delovnih mest, vprašanje ozemeljske nepokritosti, nejasni so stroški in dostopnost licence za manjše radijske postaje in tako naprej. Izpostavljen je bil tudi politični aspekt oziroma trditev, da sprememba zakona predstavlja vladni poskus monopolizacije radijskega prostora. Predlog zakona je korekten, a skriva težave, ki bi se lahko pojavile v bližnji prihodnosti. Odprto je bilo tudi vprašanje glede državnih pomoči lokalnim radijskim postajam. Po tridesetih letih delovanja Koroški radio, Radio Kranj in Radio Triglav v letošnjem letu niso prejeli nobenih finančnih sredstev. Odbor je sprejel amandma poslanskih skupin koalicije Nove Slovenije, SDS in SMC k 2. členu in sprejel vse člene predloga zakona. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade dr. Ignaciji Fridl Jarc, državni sekretarki na Ministrstvu za kulturo. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Gre za predlog, ki zadeva spremembo 77. člena Zakona o medijih. Ta sprememba je nastala na pobudo SRDF in Akosa, na katere so se obrnili izdajatelji lokalnih radijskih programov s statusom posebnega pomena. Sprememba bo v praksi povzročila, da bodo lahko ti izdajatelji pridobili digitalne radijske frekvence, kar jim veljavni Zakon o medijih neupravičeno odreka in jih postavlja v neenak položaj z drugimi radii. Podobno rešitev je pripravilo tudi Ministrstvo za kulturo v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih, ki to problematiko vendar celoviteje ureja. Ker pa gre pri obravnavanem poslanskem predlogu zakona za rešitev, ki je po vsebini, namenu in cilju ureditve podobna rešitvi Ministrstva za kulturo, spremembo Vlada Republike Slovenije podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, dober dan! Pred nami je predlog spremembe Zakona o medijih, ki slovenskim lokalnim radijskim postajam odpira možnost za digitalizacijo svojega oddajanja v sistemu DAB+. Večina slovenskega radijskega prometa tradicionalno teče po analognih frekvencah FM, prehod na DAB+ pa je v svetovnem merilu razvojni standard, ki radiem omogoča boljšo kakovost oddajanja in širši doseg. V Poslanski skupini Levica smo o digitalizaciji in razvoju področij, ki služijo javnemu interesu, kar kakovosten medijski program nedvomno je, nadvse naklonjeni. Nova zakonska ureditev bo za slovenske lokalne radijske postaje mamljiva ponudba. Postaje, da bodo prišle do komercialne korist nacionalnega radia ob ohranitvi finančnih koristi, ki jih država nakloni lokalnim radijskim postajam s statusom posebnega pomena, dobile da bodo več medijskega prostora, več tržnih priložnosti, več poslušalcev, s tem višjo prodajno vrednost in tako naprej. A ideje o kratkoročnih koristih bodo v praksi težko izvedljivo poslanstvo. Natrpanost radijskega trga, neobvladljiv teren, kadrovska podhranjenost lokalnih radijskih postaj in prekarnost njihovih zaposlenih bodo z radijskega zemljevida izbrisali šibke, nova ureditev pa bo hitra priložnost le za največje ribe ali tiste, ki jih hrani neko kapitalsko zaledje bodisi s svojimi sredstvi ali s svojimi interesi. Šibke lokalne radijske postaje bodo tako lahek plen za kupce z apetiti po nacionalnem medijskem dosegu. Prvotno poslanstvo radiev posebnega pomena, to je informiranje javnosti o lokalnih temah, zagotavljanje zakonsko določenih lokalnih, kulturnih, športnih, mladinskih, verskih vsebin, ne bo več namen, ampak samo nujno zlo zavoljo sesanja javnih sredstev v sicer pridobitnih in kapitalsko podprtih medijskih družbah. Tudi obljube po boljši ozemeljski pokritosti še nimajo trdnih temeljev. Trenutna pokritost DAB+ omrežja R2 izpušča dobro tretjino ozemlja Republike Slovenije, kar v praksi pomeni, da bo, recimo, nek gorenjski lokalni radio izvajam dober lokalni program, a bo slišan v Piranu, v domači Kranjski Gori ali Jesenicah pa sploh ne. Enaka usoda bo doletela marsikateri radio znotraj nepokritih lis, od Gorenjske preko osrednje Slovenije do Bele krajine in v Prekmurju. Argument o boljši pokritosti in možnostih za širši doseg so danes zgolj obljube, neresničnost v omrežju DAB+. A pozor! Ne le tehnične pomanjkljivosti pričujočega predloga, v oči bode predvsem njegov politični podnapis. Poziv in hitenje v sprejemanju tega predloga prihaja tudi z naslova lastnikov in upravnikov medijev iz vrst najvišjih strankarskih kadrov Janševe SDS. Z naslova samega arhitekta Janševega propagandnega stroja in direktorja novega radia, sestrskega medija Janševe televizije, Uroša Novaka. Kot lastnik ene od lokalnih radijskih postaj in zaposleni v Janševem kabinetu ima Novak jasen namen svoj doseg povečati, ga v povezovanju z drugim lokalnim radiem ‒ glej ga zlomka, katerega ustanovitelj je brat poslanca SDS Branka Grimsa ‒, pretvoriti v nacionalno strankarsko radijsko glasilo. Nov Janšev medij torej, ki bo izrinil druge in bo slišan vsepovsod, pod pretvezo svoje lokalnosti pa bo za svoje širjenje laži in strankarske propagande še naprej prejemal javna sredstva z naslova lokalnega radia s statusom posebnega pomena. Politična dimenzija pričujočega predloga torej z izgovorom digitalizacije postavlja navezo Novak in Grims, bržkone s pomočjo madžarskega kapitala, v monopol nad državnim digitalnim radijskim omrežjem. Rešitev, ki bo slovensko radijsko krajino obogatila za zasluženo digitalizacijo omrežja, istočasno pa propagandističnim predatorjem onemogočila skok na vrh prehranjevalne verige za ceno življenj drugih, ki dejansko delujejo v družbenem interesu, je drugačna razdelitev radijskega zemljevida v DAB+ manjše regionalne multiplekse. O takšni razmejitvi, ki jo podpira tudi nabor radijskih institucij in novinarsko društvo, bi lokalnim radiem zagotovili lokalno delovanje, javni in kakovosten medijski servis, medijskim delavcem gotove zaposlitve, političnemu zemljevidu pa nekaj miru. Digitalizacija je dobrodošel, digitalizacija je nujen tehnološki in civilizacijski korak, digitalizacija je javno dobro v javnem interesu. V Levici digitalizacijo podpiramo, a ne pristanemo na to, da jo vladajoča klika izkoristi za širjenje svoje sovražne in lažnive agende, zato tega predloga v Levici ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa za vaše stališče. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar.
Hvala za besedo. Predlog spremembe Zakona o medijih, ki ga danes obravnavamo, opredeljuje možnost vstopa izdajateljev radijskih programov lokalnega programa posebnega pomena na digitalno platformo s cilji, da se izenačijo pogoji za delovanje programov posebnega pomena s statusom regionalnega programa posebnega pomena ter drugimi radijskimi programi celovit prehod na digitalno radijsko platformo, zagotovitev pluralnosti in raznovrstnosti na že obstoječi digitalni platformi in ohranjanja konkurence na radijskem oglaševalskem trgu. Obstoječa določba 1. odstavka 77. člena Zakona o medijih narekuje, da program, ki s prizemnim radiodifuznim oddajanjem pokriva območja, na katerih živi več kot 10 % prebivalstva Republike Slovenije, ne izpolnjuje pogojev za pridobitev ali ohranitev statusa lokalnega radijskega programa posebnega pomena. Posledično to pomeni, da bi se morali izdajatelji tovrstnih programov v prihodnje odpovedati bodisi lokalnemu statusu bodisi digitalnemu radiodifuznemu oddajanju, saj trenutno ne obstajajo, niso v gradnji oziroma niso načrtovana omrežja s tako majhnimi območji pokrivanja. Predmetna določba je bila napisana v času izključno analogne radiodifuzije, ko ni predstavljala neutemeljene ovire oziroma je imela določen smisel, saj so področja pokrivanja z analognimi frekvencami praviloma bistveno manjša. Z vidika novejše digitalne radiodifuzije pa določba predstavlja nesmiselno oviro za tovrstne programe, saj stanje tehnike ne opravičuje gradnje omrežij na območjih, ki pokrivajo manj kot 10 % prebivalstva. Po drugi strani pa digitalna radijska omrežja omogočajo zadostne kapacitete za razširjanje skoraj vseh radijskih programov v Republiki Sloveniji na bistveno večjih območjih, s tem pa tudi možnost, da bodo lahko poslušalci z uporabo nove tehnologije imeli bistveno večjo izbiro programov na določenem območju oziroma bodo lahko določen program poslušali na bistveno večjem območju. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati podpiramo spremembo Zakona o medijih, saj s tem posodabljamo zakon in ga prilagajmo novim tehnologijam. Kultura inovacij vodi v prihodnost, kar pomeni, da smo kot družba odprti za novosti, podpiramo ustvarjalnost, razvijamo talente ter ustvarjamo okolje, kjer lahko pridejo do izraza. Inovacije zagotavljajo delovna mesta z visoko dodano vrednostjo in omogočajo delovanje slovenskega koncepta socialne države. Napredek, inovacije in gospodarska rast so pomembni, da lahko v prihodnosti zagotavljamo državo blaginje za vse državljane. Novi znanstveni, gospodarski ali tehnološki izumi so smiselno le takrat, kadar služijo človeku, in ne takrat, kadar jih je mogoče le izvesti. Napredek mora služiti ljudem. Tehnologija se nikoli ne sme odcepiti od človeka in mora biti obvladljiva. Izobraževanje, znanost in raziskovanje so temelj naše blaginje in brez njih v globalno povezanem svetu ne bomo mogli biti konkurenčni na področju sposobnosti in idej. Potrebujemo družbeno kulturo inovacij in napredka. Slovenija mora biti odprta za odgovorne inovacije in usmerjena v prihodnost, hkrati pa se ljudje zaradi modernizacije ne smejo počutiti pozabljene in preobremenjene. Dobra politika človeka upošteva in ga vključi v proces. Zato je treba podpirati izobraževanje državljanov vseh starostnih skupin za uporabo novih medijev in telekomunikacij ter spodbujati njihov razvoj in dostopnost vseh slovenskih krajev.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovana predstavnica Vlade! Pred nami je manjša sprememba Zakona o medijih, ki pa je odprla paleto pomislekov in različnih pogledov na materijo, ki jo spreminjamo. V relativno kratki razpravi na seji Odbora za kulturo so se včeraj soočila različna stališča. Žal pa tako včeraj v razpravi kot tudi danes v nekaterih do sedaj predstavljenih stališčih ni manjkalo političnega EPP-ja, diskreditacij nekaterih oseb, povezanih z določenimi lokalnimi radijskimi postajami, ter pripisovanja pripadnosti tej ali oni politični opciji. A če strnemo vse pripombe in pomisleke, ki so bili tudi na mestu in so pokazatelj potencialnih pasti, ne pa nujno tudi pomanjkljivosti zakona, lahko pridemo do skupnega imenovalca. To je, da se s predlogom zakona vsem radijskim postajam omogoča enak dostop do tehnološko naprednejše radiodifuzne platforme. Novela namreč v ničemer ne ogroža pestrosti lokalnih radijskih programov, ki se bo ohranila tudi v prihodnje, naslavlja pa eno bistveno pomanjkljivost trenutne ureditve, ki preprečuje sočasno imetništvo statusa lokalnega programa posebnega pomena ter radiodifuzno oddajanje v digitalni tehniki. Veljavna ureditev namreč omejuje radiodifuzno razširjanje teh programov na območje z največ 10 % prebivalcev Republike Slovenije. Ta omejitev predstavlja nepremostljivo oviro za digitalno razširjanje, saj v Sloveniji ne obstajajo dovolj majhna omrežja in takšna niti niso načrtovana. Z novelo se tako izenačuje opredelitev radijskih programov s statusom lokalnega programa posebnega pomena v razmerju do programov s statusom regionalnega programa posebnega pomena. Lokalni programi se z novelo definirajo glede na območja, ki so mu namenjeni. To je območje, na katerem živi največ 10 % prebivalstva naše države in imajo najmanj 20 % lokalnih vsebin lastne produkcije. To pomeni tudi, da bodo lahko lokalni radijski programi v primeru pridobitve pravice razširjanja radijskega programa v digitalni radiodifuzni tehniki pričeli z oddajanjem na digitalni platformi. Tehnološki razvoj nam narekuje nujne spremembe, ki so povezane s postopki podeljevanja radijskih frekvenc za omrežje prizemne digitalne radiodifuzije DAB+, tako imenovani multipleks R2 in na katerem bi lahko sodelovalo tudi 11 lokalnih radijskih postaj posebnega pomena. To je naše dejansko stanje, ki kaže na potencialne zamujene priložnosti. 19 radijskih postaj, predvsem komercialnih, ki so brez statusa posebnega pomena, pa oddaja na tako imenovani platformi R1, ki omogoča nacionalno pokritost in je že polno zasedena. Spoštovani, na evropskem trgu šteje digitalna platforma za napredno tehnologijo. Tej usmeritvi sledijo tudi določbe novele Zakona o medijih, ki jo danes obravnavamo. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zato predlog novele podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli. Izvolite.
Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Predlagani zakon spreminja 77. člen veljavnega Zakona o medijih. Gre za spremembo, ki bo omogočila vstop izdajateljem radijskih programov lokalnega programa posebnega pomena na digitalno platformo. Trenutna določba omenjenega člena je bila napisana že za namene analogne radiodifuzije, saj bi se morali izdajatelji lokalnih programov posebnega pomena v prihodnje ali odpovedati digitalnemu oddajanju ali pa lokalnemu statusu. Področne organizacije že nekaj let pozivajo k odpravi te zakonske anomalije. Tehnologija digitalnega radia omogoča večini prebivalcev v Sloveniji večjo pestrost radijskih programov, saj gre za boljšo pokritost kot pri lovljenju FM frekvenc radijskih postaj. Digitalne postaje namreč ne zasedajo vsaka svoje frekvence, temveč zasedajo kanal v multipleksu. Posledično so slišane na celotnem območju, ki ga multipleks pokriva. Prvo tako omrežje deluje pri nas že od leta 2016. Digitalni radio ima tako več prednosti, med drugimi tudi je tudi boljša kvaliteta zvoka in večja odpornost na motnje, poleg tega pa je prilagojen tudi mobilnemu sprejemu. Če lokalnim radijskim postajam ne bo omogočeno, da se jih spremlja v digitalnem radiodifuznem oddajniku, jih bo poslušalo vedno manj ljudi, posledično pa bodo tudi manj zanimive za oglaševalce. Sprememba zakona jim bo omogočila večjo geografsko pokritost in s tem večjo slišanost, posledično pa bodo pritegnile več oglaševalcev. Lokalne radijske postaje se že dalj časa soočajo s težko finančno situacijo, zaradi katere se mnoge lokalne radijske postaje borijo za preživetje. Akos pri tem opozarja, da bodo, v kolikor zakon ne bo pravočasno sprejet, nekatere izmed njih celo obsojene na propad. Nekaj pomislekov v sklopu obravnave predloga je bilo glede vstopa lokalnih medijev na nacionalni multipleks, saj bi s tem pridobili nacionalno pokritost. Po mnenju Društva novinarjev Slovenije se ob tem pojavlja bojazen, da bo sledilo občutno zmanjšanje lokalnih vsebin in informacij. Da so takšni zadržki odveč, so potrdili na Svetu za radiodifuzijo. Poudarili so, da sta tako Svet za radiodifuzijo kot Akos, pristojna organa, ki sodelujeta pri izvedbi javnih razpisov za podeljevanje pravic v digitalni tehniki. Oba organa predlagane rešitve podpirata. V kolikor anomalija v zakonu ne bo odpravljena, lahko pride do zmanjšanja pluralizma in slabše razvitosti radijskega trga. V Poslanski skupini SAB, socialnih liberalcev, predlagane spremembe ocenjujemo kot pozitivne, saj sledijo razvoju tehnologije in omogočajo 11 lokalnim radijskim postajam, da bodo v koraku s časom. Predlog zakona bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo novelo Zakona o medijih, katere sopredlagatelji smo, podprli. S predlaganim se izenačuje opredelitev radijskih programov s statusom lokalnega programa posebnega pomena v odnosu do programov s statusom regionalnega programa posebnega pomena na način, da bodo lahko lokalni radijski programi v primeru pridobitve pravice razširjanja radijskega programa v digitalni radiodifuzni tehniki začeli z oddajanjem na digitalni platformi. S tem se odpravlja neenaka obravnava v primerjavi z regionalnimi radijskimi postajami, ki so to možnost že pridobile. 77. člen veljavnega Zakona namreč preprečuje imetništvo statusa lokalnega posebnega pomena in možnost oddajanja v digitalni tehniki, saj so ti programi lahko omejeni zgolj na območja z 10 % prebivalcev. V Sloveniji danes obstaja zgolj eno digitalno radijsko omrežje z nacionalnim dosegom, na katerem se oddaja 19 radijskih programov. RTV Slovenija je v okviru svoje službe Oddajniki in zveze lani oktobra vzpostavila tudi drugo omrežje, ki pa pokriva zahod in vzhod Slovenije in na katerem zaenkrat oddajata zgolj dva programa RTV. V kolikor bo ta novela sprejeta, bomo tudi 11 lokalnim radijskim postajam omogočili oddajanje na temu omrežju. Po naši oceni zaradi tehnične zahtevnosti in visokih stroškov vzpostavitve takšnih omrežij ni mogoče pričakovati, da bi RTV poleg omenjenega vzpostavljala še lokalna radijska omrežja, na katerih bi ti radii lahko oddajali svoj program. To, da te možnosti danes nimajo, pomeni, da so v vse bolj digitaliziranem svetu izključeni in bi to posledično lahko privedlo tudi do njihove ukinitve. Poleg tega bo Evropska unija v kratkem celo prepovedala prodajo radijskih sprejemnikov brez digitalnega sprejema. Zato je skrajni čas, da jim omogočimo preskok iz analognega v digitalni svet, kar bo po našem mnenju preprečilo siromašenje radijskega trga in ohranilo njihovo raznolikost. Prehod na digitalno oddajanje pa jim bo omogočil tudi oddajanje na širšem območju, kar pomeni, da bodo lahko pridobili tudi dodatne poslušalce. In z večjim dosegom bodo povečali svojo zanimivost za pridobivanje oglaševalskih sredstev, kar bo vplivalo na njihov nadaljnji obstoj. Zato mediji, ki ostajajo zgolj v analogni obliki, ta boj za oglaševalski kolač vse bolj izgubljajo. Za nas je ključno to, da bomo s tem preprečili škodo, ki bi lahko nastala v medijskem prostoru ter jim s tem dali možnost, da se bodo lažje ohranili ter poslušalcem omogočili poslušanje programov, ki so jih vajeni danes. Kot veste, je tudi Ministrstvo za kulturo podobno rešitev pripravilo v lastnem predlogu zakona, ki je bil v letu 2020 že v javni obravnavi. Nepovezani poslanci smo takrat predlogu Ministrstva za kulturo, ki je bil sicer del paketa širše prenove medijske zakonodaje, ravno zaradi tega, ker je bil del, nasprotovali. Zaradi netransparentnosti in naglici pri pripravi ter predlaganih rešitev smo takrat ocenili, da so predlogi sprememb štirih medijskih zakonov pripravljeni slabo in da prinašajo škodljive posledice, ki bi se odražale v finančnem slabljenju javne RTV Slovenija, zmanjšanju avtonomije Slovenske tiskovne agencije ter ogrožanje delovanja medijev in vzpostavljanje sistema financiranja medijev, ki bi favoriziral medije, ki so povezani z največjo koalicijsko stranko. Na ministrstvo smo zato naslovili številne pripombe, ki so rezultirale v tem, da so predlogi na srečo končali svojo pot prav tam, kjer so jo začeli. Na začetku. Mnenja so bili, kar ponavljamo tudi danes, da trenutna medijska zakonodaja potrebuje temeljito in hkrati celostno prenovo, ki mora slediti sodobnim trendom, a hkrati ponujati zgolj rešitve, ki omogočajo neodvisne in pluralne medije ter s tem raznolikost medijskega trga in javne medijske servise, ki zagotavljajo verodostojne in nepristranske informacije. Takrat smo ministra za kulturo tudi opozorili, da mora Vlada brez odlašanja še posebej pomagati lokalnim in regionalnim medijem, katerih financiranje je bilo zadržano, zagotoviti obljubljena, s pogodbami določena sredstva, sicer bi bili lahko priča njihovemu propadu in siromašenju predvsem lokalne medijske krajine. Pričujoča novela za razliko od omenjenih predlogov ministrstva nima političnega predznaka in tudi ne sledi partikularnim interesom različnih medijskih lastnikov. Poleg tega predlagane rešitve podpirata Svet za radiodifuzijo in Agencija za komunikacijska omrežja in storitve. V Poslanski skupini nepovezanih bomo zaradi tega novelo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani vsi prisotni v dvorani, lep pozdrav! Predlog zakona je dober, saj zagotavlja lokalnim radiem s statusom posebnega pomena, da bodo dobili možnost dostopati do multipleksa in razvoja digitalnega radia. Digitalni radio ponuja neprimerno večje kapacitete za razširjanje na istem območju, poleg tega pa je tovrstno oddajanje v primerjavi z analognim bistveno cenejše. Razvoj tehnologije, predvsem računalniške, je privedel do vsesplošne digitalizacije, ki se ji mora slediti. Vstop na digitalno radijsko platformo je nuja, saj slednje sledi zadnjim tehnološkim rešitvam. Naj naštejem le nekaj prednosti oddajanja radijskega signala v digitalni tehniki: boljša pokritost s signalom, boljša kakovost zvoka, manj motenj in možnost oddajanja digitalnih informacij. Oddajanje na FM frekvencah omogoča manjšo pokritost, medtem ko pa digitalne frekvence omogočajo pokritost veliko večjega področja. Poslušalec bo s to spremembo imel več izbire znotraj enega oddajnega območja. Prav tako bodo po novem novi avtomobili imeli vgrajen le digitalni sprejemnik, kar pomeni, če do te spremembe ne bo prišlo, ljudje v avtomobilih ne bodo mogli več poslušati tistega radia, ki oddaja na analogni frekvenci. Kljub temu vsemu pa se poraja vprašanje, ali je uvedba digitalnega radia sploh še smiselna v dobi razvoja brezžičnega omrežja. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Alenka Jeraj. Izvolite.
Predlog novele Zakona o medijih opredeljuje možnost vstopa izdajateljev radijskih programov lokalnega programa posebnega pomena na digitalno platformo, zato da se izenačijo pogoji za delovanje programov s statusom posebnega pomena in drugimi radijskimi programi. Na ta način se ohranja konkurenca na radijskem trgu. Digitalna radiodifuzija ponuja neprimerno večje kapacitete za razširjanje na istem območju. Razširjanje z DAB+ je v primerjavi s FM bistveno cenejše. Tehnične karakteristike DAB+ narekujejo, da načeloma ni smotrno postavljanje digitalnih omrežjih, ki bi imela manjša območja pokrivanja, primerljiva z raznimi manjšimi analognimi frekvencami. Digitalni radio v standardni obliki DAB+ v Republiki Sloveniji deluje od leta 2016. V letu 2019 se je prvo digitalno radijsko omrežje R1, ki ima nacionalno pokrivanje, zapolnilo, trenutno pa prek njega oddaja 19 predvsem komercialnih radijskih postaj brez statusa posebnega pomena. V digitalni tehniki pa večinoma še ne oddajajo manjši radijski programi, ki tudi v analogni tehniki pokrivajo manjša območja. Tako ima trenutno DAB+ v Sloveniji relativno majhen doseg v smislu števila primernih sprejemnikov oziroma poslušalcev, vendar število le-teh raste. Bistvene spremembe na omenjenem področju prinaša predvsem Direktiva o Evropskem zakoniku o elektronskih komunikacijah, ki jo morajo države članice implementirati, bi jo morale, do konca leta 2020, saj določa prepoved prodaje novih avtomobilov z radijskimi sprejemniki, ki ne bodo omogočali sprejema v DAB+. Spremembe podpira Ministrstvo za kulturo in je ta predlog vključilo tudi v svojo novela Zakona o medijih. Predlog spremembe pa je odziv na dolgoletno opozarjanje Sveta za radiodifuzijo, da je to potrebno storiti, prav tako spremembo podpira Agencija za komunikacijsko omrežje in storitve Republike Slovenije. Sprememba zakona je nujna posledica tehnološkega razvoja. Pomembna je tudi zaradi izvedbe javnega razpisa za podelitev javnih frekvenc za omrežje T-DAB+ multipleks 2, ki bo objavljen 14. 5. in na katerem bi lahko sodelovalo tudi 11 lokalnih radijskih postaj posebnega pomena. Platforma R1 omogoča nacionalno pokritost in je že polno zasedena. Ker je bil zaznan velik interes drugih radijskih postaj in ker je digitalna platforma najnaprednejša, se je agencija odločila za razpis frekvenc novega, dodatnega digitalnega omrežja R2 za številne lokalne in regionalne radijske postaje. Razdeljen je na R2 - vzhod in R2 - zahod, vsak s po 14 razpoložljivimi mesti. Na R2 - vzhod dve mesti že zaseda RTV Slovenija, na ostalih delih ostaja še 11 radijskih postaj posebnega pomena in 9 regionalnih postaj, ki bodo s spremembo zakona dobile priložnost za prehod na digitalno platformo. Izenačitev pogojev za vse slovenske radijske postaje bo odpravila tudi večdesetletne težave pri slišnosti, predvsem FM postaj z Italijo oziroma odpravo motenj s strani italijanskih radijskih postaj. Novelo Zakona o medijih bomo v Poslanski skupini SDS podprli.
Hvala lepa. Samo Bevk bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Socialni demokrati na načelni ravni menimo, da bi morali urediti celostno področje medijske zakonodaje, ne pa posameznih parcialnih rešitev. Socialni demokrati smo v času vodenja kulturnega resorja v prvem letu naše vlade v mandatu 2018–2022 pripravili celovito zakonodajo. Ob tem je potrebno poudariti, da se je zakonodaja pripravila po širokem usklajevanju v sektorju in po sprejemu širšega konsenza. Žal pa je predčasni in meni še danes nerazumni odstop takratnega predsednika Vlade Marjana Šarca, ki ga še danes obžalujem, onemogočil obravnavo medijske zakonodaje v Državnem zboru. Sedaj pa k noveli, ki je danes na mizi. Agencija za komunikacijska omrežja in storitve, s kratico Akos, in svet za radiodifuzijo sta že pred meseci Državnemu zboru poslala poziv, da se predlagana novela obravnava čim prej. Z nadaljnjim odlašanjem sprejema 77. člena Zakona o medijih bi po mnenju obeh inštitucij lahko nastale dolgoročne negativne posledice na slovenskem radijskem trgu. Agencija je v sledenju tehnološkega razvoja na trgu radiodifuzije po zapolnitvi prvega nacionalnega digitalnega radijskega omrežja podelila radijske frekvence za vzpostavitev dodatnega omrežja R2. Omrežje je zgradila javna Radiotelevizija Slovenija, le-ta pa deluje že od oktobra leta 2020. Z namenom čim hitrejšega vstopa preostalih slovenskih radijskih postaj na digitalno platformo je Akos v sodelovanju s Svetoma za radiodifuzijo pripravil javni razpis za podelitev dovoljenj radijskim postajam za oddajanje na tem omrežju. V kolikor 77. člen zakona ne bo pravočasno spremenjen, bo 11 radijskim postajam s statusom lokalnega programa posebnega pomena onemogočeno oddajanje na digitalnem radijskem omrežju. Predvsem pa to pomeni nazadovanje v njihovem razvoju ter posledično njihov neizbežni propad. Digitalna platforma v primerjavi z analogno pomeni boljšo kvaliteto zvoka, večpredstavnostne vsebine, slišnost v tunelih in tako dalje. Najbolj pomembno pa je, da na tem omrežju ni motenj s strani italijanskih radijskih postaj. Navedene motnje so že več desetletij velik in do danes nerazrešen problem. Slovenske radijske postaje so ob italijanski meji slabo slišane, kajti Italija na tem področju ne spoštuje mednarodnih sporazumov. Mislim, da zaradi nekih neupravičenih strahov radijskim in nenazadnje tudi televizijskim lokalnim programom ne smemo onemogočiti razvoja, ki ga ponuja digitalizacija. V Poslanski skupini Socialnih demokratov zakonu ne bomo nasprotovali oziroma bomo za zakon prispevali tudi nekaj glasov za. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 73. izredno sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16.40. (Seja je bila prekinjena ob 16.10 in se je nadaljevala ob 16.40.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora! Obveščam vas, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 1., 2., 4. in 3. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda – druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nalezljivih boleznih v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 5. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 18. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 2. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajema istega predlagatelja k 3. in 4. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 18. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 18. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 3.a členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 17. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 19. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SMC k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 17. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 1., 2., 3., 3.a, 4.in 6. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? [[Ne.]] Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 34. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda – tretja obravnava Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o državni upravi v okviru skrajšanega postopka. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja in ker amandmaji k prehodni in končni določbi niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 16. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je na drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14. 5. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin NSi, SDS in SMC k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 6. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor ob drugi obravnavi sprejel amandma k 3. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o medijih v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 73. izredno sejo zbora.