Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 28. seje Državnega zbora. Obveščen sem, se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: gospa Ljudmila Novak, gospa Iva Dimic, gospa Suzana Lep Šimenko, gospa Anja Bah Žibert od 11. ure dalje, mag. Julijana Bizjak Mlakar, dr. Milan Brglez od 12. do 14. ure, gospod Tomaž Lisec, gospod Jernej Vrtovec od 16. ure dalje, Matjaž Hanžek, gospod Uroš Prikl, gospod Tomaž Gantar do 16. ure, gospod Franc Breznik, dr. Bojan Dobovšek od 14. ure dalje, gospod Jan Škoberne, Miha Kordiš in gospod Bojan Podkrajšek. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OBVEZNEM TESTIRANJU FUNKCIONARJEV NA PREPOVEDANE DROGE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Danijelu Krivicu. Gospodu Krivcu, pardon, se opravičujem. Mir v dvorani!
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! V Poslanski skupni Slovenske demokratske stranke smo po letu 2011 v zakonodajni postopek ponovno vložili Predlog zakona o obveznem testiranju funkcionarjev na prepovedane droge. Do danes se na tem področju ni nič spremenilo. Zakon takrat in tudi danes ni vložen zaradi funkcionarjev, temveč zaradi javnosti, ki ima pravico izvedeti z uporabo objektivnih in učinkovitih zakonitih varovalk oziroma preverjanj, ali najvišji nosilci državne oblasti delujejo pod vplivom prepovedanih substanc. Za funkcionarje, ki nimamo ničesar skrivati, obvezno testiranje ne predstavlja nobenih težav. Javnost pa bo razbremenjena špekulacij oziroma manipulacij, če njihovi predstavniki dejansko uživajo prepovedane droge. Kot predlagatelji pričakujemo, da bomo tisti poslanci, ki se testiranj ne bojimo, predlog zakona tudi podprli in v nadaljevanju postopka predlagali dopolnitve in izboljšave ter tudi morebiti razširili krog funkcionarjev za obvezno in redno testiranje na prepovedane droge. V predlogu, ki je pred nami, predlagamo sledeče rešitve, ki so sicer v zakonu podrobno razdelane, navajam pa bistvene. Funkcionar se mora vsaj enkrat v koledarskem letu svojega mandata udeležiti testiranja na prisotnost prepovedanih drog. Testiranje funkcionarjev na prisotnost drog v organizmu izvede Inštitut za sodno medicino v osmih intervalih v koledarskem letu. Testiranje se mora izvajati v skladu s splošnimi, mednarodno veljavnimi merili zagotavljanja kakovosti meritev in nadzora kakovosti in v skladu z zahtevami sodnomedicinske znanosti. Komisija za testiranje funkcionarjev na prepovedane droge šteje štiri člane, ki jih vsako leto imenuje predstojnik Inštituta za sodno medicino. Sestavljena je iz predstavnika Inštituta za sodno medicino, dveh predstavnikov novinarjev in predstavnika državnih organov. Po določitvi števila funkcionarjev s strani predstojnika Inštituta za sodno medicino v vsakem posamičnem organu se za izbor funkcionarjev za vsak interval testiranja opravi žreb. S tem se zagotovi objektivnost in nepredvidljivost testiranja funkcionarjev. Če naključno izbrani funkcionar zavrne testiranje ali ne pristopi k testiranju na podlagi vabila, se domneva, da je izvid na prisotnost prepovedane droge pozitiven. Če je test pozitiven, funkcionar sam krije stroške testiranja. Predstojnik Inštituta za sodno medicino ob vsakokratnem testiranju naključno izbranih funkcionarjev izdela pisno poročilo v roku 14 dni od izvedbe vsakokratnega testiranja. Z mnenjem Vlade Republike Slovenije, ki zakonu nasprotuje, se ne moremo strinjati, ker ne navaja nikakršnih tehtnih argumentov. Vlada se v svojem mnenju večinoma sklicuje na pravico do zasebnosti funkcionarjev, pri čemer je Ustavno sodišče večkrat povedlo, da imamo funkcionarji bistveno manjšo pravico do zasebnosti kot ostali državljani, ki pa so lahko po zakonu na delovnem mestu vedno podvrženi testiranju na prepovedane substance. Mnenje Vlade je torej povsem kontradiktorno; po eni strani se sklicuje na zasebnost, po drugi strani pa trdi, da je testiranje za funkcionarje na prepovedane substance že urejeno v Zakonu o varnosti in zdravju pri delu, pri čemer pa se sklicuje na zakonske rešitve, ki niso primerljive z našim predlogom. Po sedanji ureditvi se lahko test za vse zaposlene opravi le, če gre za delo pod vplivom prepovedanih substanc na delovnem mestu in če se tako odloči predstojnik; kar bi za funkcionarje pomenilo dvoje. Prvič, postopek ni transparenten in objektiven, saj je povsem neupravičeno pričakovati, da bi predsednik Vlade ali minister za osebe, ki jih je sam imenoval, zahteval test na prepovedane substance ali pa da bi predsednik Državnega zbora sam arbitrarno izbiral poslance. In drugič, po sedanji ureditvi je mogoče zahtevati testiranje na prepovedane substance le, če je delavec pod njihovim vplivom na delovnem mestu; ureditev pa ne omogoča ugotavljanja uživanja prepovedanih drog v daljšem časovnem obdobju, tudi izven delovnega mesta, ko lahko uporaba drog vpliva na odločitve, ki jih funkcionar sprejema v okviru opravljanja funkcij. Predlog zakona je pred nami v prvi obravnavi in se v nadaljevanju še vedno lahko dopolni z drugačnimi in tudi boljšimi rešitvami, če bo večinska volja poslank in poslancev, da se opravlja objektivno in transparentno testiranje na prepovedane droge poslank in poslancev ter tudi drugih funkcionarjev. Jaz verjamem, da bomo ta predlog zakona skupaj podprli.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za zdravje gospe Nini Pirnat.
Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije pri sprejemanju vseh svojih odločitev zasleduje cilj, ki smo si ga zastavili v Nacionalnem programu Slovenije na področju drog za obdobje 2014–2020, in sicer zmanjšati in omejiti škodo, ki jo za posameznika, družino in družbo predstavlja raba prepovedanih drog. Predlog zakona o obveznem testiranju funkcionarjev na prepovedane droge, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, ni primeren za nadaljnjo obravnavo, saj pretirano posega v zasebnost posameznika; hkrati pa ne rešuje celovite problematike vseh psihoaktivnih snovi, ki lahko vplivajo ali bi lahko vplivale na strokovno, vestno, nepristransko in kakovostno opravljanje nalog funkcionarjev. Določbe predloga zakona so pomanjkljive, saj predlaganih rešitev ne določajo celovito. Predlog zakona na primer določa obveznost strokovnega pregleda, a ne definira, kaj natančno naj bi tak strokovni pregled obsegal. Prav tako ne določa nalog komisije za testiranje funkcionarjev, vprašljiva pa je tudi njena sestava, saj na primer ni pojasnjeno, zakaj so med njenimi člani novinarji. Sporna je tudi javna objava rezultatov testiranja na spletnih straneh Inštituta za sodno medicino in drugih spletnih straneh, saj namen in učinki take objave niso ustrezno pojasnjeni. Vlada Republike Slovenije se sicer strinja s predlagateljem, da je posedovanje in zloraba prepovedanih drog ter tudi katerokoli drugo kršenje zakonodaje v neskladju z moralnimi in etičnimi zavezami, ki jih funkcionar sprejme z nastopom funkcije; vendar se nikakor ne moremo strinjati z obrazložitvijo predlagatelja, da se s predlaganim zakonom zagotavlja transparentnost delovanja funkcionarjev. Preventivno delovanje na področju prepovedanih drog. Menimo, da je področje prepovedanih drog pri nas že urejeno ustrezno in celovito. Kot je bilo povedano, že veljavni zakon o varnosti in zdravju pri delu delodajalcem omogoča, da z namenom varnosti in zdravja pri delu vseh zaposlenih v primeru ogroženosti tudi zaradi vpliva prepovedanih substanc, tako alkohola kot drog, ukrepa, kadar obstaja sum na bolezni odvisnosti, ki lahko vplivajo na delovno zmožnost delavca, lahko delodajalec delavca pošlje na usmerjen preventivni zdravstveni pregled. Za urejanje pravic funkcionarjev v času trajanja mandata se smiselno uporabljajo predpisi, ki veljajo za osebe v delovnem razmerju, če s posebnimi predpisi ni posebej določeno drugače. Zato menimo, da bi lahko že danes v okviru veljavnih predpisov, ki na splošno urejajo varnost in zdravje pri delu, funkcionarja, pri katerem obstaja sum na bolezni odvisnosti, ki bi lahko vplivale na delovno zmožnost, ustrezno in strokovno obravnavali.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani zbor! To stališče sem doma interno naslovil štaubcuker – stališče Poslanske skupine Združena levica. Ni smešno. Čuš, snegec, kokainska afera je povod ponovne vložitve šest let starega zakona SDS. Ob branju obrazložitve pomisliš, da je mogoče vendarle nekaj na tem. Posumiš, da je avtor pisal zakon pod vplivom psihotropnih snovi ali ga popravljal. Zakaj? Ne vem, kako bi sicer prišel do ugotovitve, da BDP pada, če pa statistika jasno kaže, da BDP raste že četrto leto; in če gledamo po četrtletjih, že 13 zaporednih četrtletij. Dvomim, da je prištevna oseba zapisala, citiram, »gejevsko-kokainska prepredenost« v predlog zakona. Šalo na stran. SDS sistematično uporablja konstrukte za širjenje sovraštva do vseh, ki ne mislijo 300-procentno tako kot oni – do gejev, priseljencev, beguncev, drugih ranljivih skupin, visokošolskih učiteljev, umetnikov, kulturnikov, učiteljev, na sploh vseh v javnem sektorju, tudi zasebnem, Mariborčank in Mariborčanov, če niso njihovi podporniki. Spomnimo se le zadnje vlade gospoda Janše in dogodkov v Mariboru. Drugega očitno niti ne poznajo. SDS uporablja najstarejši trik oblasti – pozornost ljudi preusmeriti od realnih problemov in resničnih krivcev k grešnim kozlom. Aktualen grešni kozel trenutno so begunci. Ta hip jih je pri nas nastanjenih 272. Ta množica naj bi po novem bila kriva za revščino v Sloveniji. Ljudje božji, Slovenija je dosegla rekordno stopnjo brezposelnosti leta 2013. Rekordno stopnjo revščine leta 2014. Begunska kriza nas je dosegla jeseni leta 2015. Dobro jutro, SDS! Prav tako ni res, da so socialni prejemki in pokojnine pri nas nizki zaradi beguncev. Varstvene dodatke in državne pokojnine je porezala Pahorjeva vlada že skoraj davnega leta 2010. Zgoraj so starejše občanke in mogoče slabše slišijo. Vse naslednje vlade so rezale in zamrzovale socialne prejemke. Tega niso delali, da bi denar namenile beguncem, ker jih sploh takrat še ni bilo. To so počele zato, da so ljudje prisiljeni delati za razne Marof Trade, čistilne servise in podobne izkoriščevalske delodajalce, ki jih naše vlade niso nikoli zares preganjale. Še ustrezne inšpekcijske službe niso v zadostni meri pošiljale v take sužnjelastniške oblike vašega kapitalizma. Zakaj to govorim? Ker je ta zakon samo še en način odvračanja pozornosti od realnih in ključnih problemov. Novost je le, da gre za svarilo vsem, ki bi sledili Čušu in gospodu Lahu. Mi že imamo zakonodajo, na podlagi katere lahko preverimo, ali nek funkcionar opravlja delo pod vplivom prepovedanih drog ali alkoholiziran. Bodimo realni, poslanci se ne odločajo tako, kot se odločajo, ker bi bili pijani ali zadrogirani. Odločamo se na podlagi svojih prepričanj, nasvetov baze, informacij iz lokalnega okolja, posvetovanj s številnimi deležniki, razprav v stranki, nekateri žal tudi na osnovi uspešnih škodljivih lobiranj za to družbo in državo. Trenutna koalicija je v Državnem zboru sprejela ogromno škodljivih odločitev, pospešila je privatizacijo, podaljšala zamrznitev pokojnin, dame in gospodje, ter socialnih prejemkov, liberalizirala cene bencina, privatizirala je celo pogrebno in pokopališko dejavnost. Na odgovorne položaje v SDH in državne organe je ali bi imenovala ljudi, ki jim državljani ne bi zaupali vodenja espeja – z vsem dolžnim spoštovanjem do vseh, ki imajo espe, prisilno ali neprisilno –, a te odločitve niso bile odvisne od psihofizičnega stanja kateregakoli posamičnega poslanca ali poslanke. Vse je bilo zavestno in skladno s kolektivnimi odločitvami koalicijskih strank in včasih tudi s kravjimi kupčijami, kot pred kratkim z delom opozicije. Na koncu predlagatelju ostane le še moralni argument, da je uporaba prepovedanih drog neetična in da je to podlaga za testiranje funkcionarjev. Tudi to je le na pol res. V Združeni levici funkcionar, ki uživa indijsko konopljo, ni nič bolj nemoralen kot nekdo, ki uživa alkohol. Zato tudi zahtevamo, da se konoplja legalizira. Ampak pustimo to podrobnost ob strani in ostanimo pri bistvu. Če bi bilo predlagateljem res do etičnosti, bi predpisali testiranje za vse funkcionarje, na primer tudi za sodnike, saj imajo polna usta, kako že rečete, krivosodja; in za direktorje javnih podjetij, župane in druge nosilce javnih funkcij. Na to diskriminacijo nesorazmernosti so bili opozorjeni že leta 2011. Če bi imeli resne namene, bi to v novem predlogu zakona popravili; in še celo vrsto zadev, kar je povedala državna sekretarka. Spoštovani državljanke in državljani, rešitev za realne probleme v tej državi ni v testiranju poslancev. Rešitev je v tem, da z oblastnih funkcij odstranimo tiste politike in njihove politike, ki namerno in pri polni zavesti delujejo v nasprotju z našim skupnim interesom in v nasprotju z Ustavo Republike Slovenije; kar zlasti pomeni, da moramo iti ob drugem tudi trezni na volitve. In če zaključim s prijateljem Sergejem, gre za dilemo »kozja govna i klikeri«. Takšnega zakona v Združeni levici seveda ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Kolegice in kolegi, lep dober dan! V Novi Sloveniji bomo podprli tak zakon. Sicer je že res, da se lahko po že obstoječi zakonodaji tudi funkcionarji testirajo, ampak veste, nobenega funkcionarja ne glede na rezultat, ne glede na vse, to testiranje ne zavezuje, da mora potem odstopiti ali pa mora zapustiti svojo funkcijo. Je pa tukaj res potem ta javni linč tisti, ki doseže lahko svoj namen. Tudi v tem oziru vidimo ta zakon kot pomemben argument. Namen zakona je urediti obveznost testiranja za funkcionarke in funkcionarje na prisotnost prepovedanih drog v organizmu, organizacijo, postopek testiranja in objavo poročila o ugotovitvah tega testiranja. Tudi sam se strinjam, da bi moral ta zakon v nadaljevanju imeti še določene postopke bolj opredeljene. Funkcionarji po tem zakonu so poslanci Državnega zbora, predsednik republike, predsednik vlade, ministri in državni sekretarji; medtem, ko je po mnenju Nove Slovenije pomanjkljivost zakona v tem, da zakon tudi ne predvideva obveznost testiranja za vse funkcionarke in funkcionarje, med katerimi so lahko tudi občinski svetniki, občinske svetnice, sodniki. Seveda bi s tem tudi narasel strošek. Vložitev tega predloga zakona je dejansko povezana z okoliščinami, kjer naj bi bil ravno občinski svetnik stranke predlagatelja domnevno vpleten v uživanje prepovedanih drog. Ob obravnavi Predloga resolucije o Nacionalnem programu na področju prepovedanih drog 2014–2020 s ciljem zmanjšanja in omejitve škode, ki jo za posameznika, družino in družbo predstavlja raba prepovedanih drog, smo krščanski demokrati že v preteklosti opozarjali, da je ta prekomerna in premalo konkretna. Zatiskati si oči, da droge niso tudi del vsakdana pripadnikov tako imenovanih elit visoke družbe, bi bilo danes dejansko nespametno. Res pa je tudi, da doslej kljub namigovanjem po doslej znanih podatkih ni bilo dokazano uživanje droge še nobenemu funkcionarju; kar pa ne pomeni, da droge niso prisotne tudi med nami. V sosednji Italiji so pred pretvezo izvedli na primer poizkus na prisotnost prepovedanih drog med poslanci, kjer so odkrili zaskrbljujoče podatke, da je bila pri večini izbranih prisotnost potrjena. Ker gre na eni strani za občutljive podatke, za katere ima javnost vsekakor interes in ki po drugi strani pomenijo hkrati tudi izrazit poseg v posameznika, so določene varovalke, ki pa jih predlog zakona vgrajuje, vsekakor potrebne. Torej na eni strani lahko tehtamo med svobodo, zasebnostjo posameznika in na drugi strani med interesom javnosti; kajti prav je, da javnost ve, kdo jemlje droge, kdo pa ne. Predlog zakona je še eden v nizu tistih, s katerim bi prepovedali škodljivo delovanje določenih substanc, v tem primeru torej prepovedanih drog; in proti takšnemu zakonu dejansko ne moreš biti, zaradi tega ga pač v Novi Sloveniji podpiramo.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Razprava o problematiki drog je še kako pomembna za Slovenijo, kajti droge povzročajo številne posledice, škodo; predvsem pa med mladimi. Razpravljati je treba tudi o drugih zadevah, droge so samo en segment. Kaj pa zdravila, ki imajo podobne ali enake učinke? Cel kup zdravil je na črnem trgu, ki jih lahko uporabljajo tudi funkcionarji; in seveda problem snovi za doping. Zakaj evforični ljudje včasih? Zakaj nastopi v parlamentu tako evforični. Različne vrste drog. Zakonodajo, ki ureja tovrstno problematiko, že imamo. Problem pa je izvajanje tovrstne zakonodaje. In vloga predstojnikov pri tovrstnih postopkih. Zakoni tega ne bodo rešili v celoti, vedno bodo možnosti pritožb. Možnosti, kaj je šlo narobe, in postopkovne napake, zato menim, da je pri funkcionarjih ključna politična odgovornost. Funkcionarji imajo tako imenovani sistem obrnjenega dokaznega bremena in morajo sami dokazati pred svojimi volivci, pred javnostjo, da ne uporabljajo drog. In lahko vsak funkcionar takoj s tistim, ki ga je pozval in ima indice na tovrstno problematiko, gre na odvzem določenih substanc in da kri, las ali urin ter se potem testira skupaj s tistim, ki meni, da je pod vplivom teh substanc. Razprava o tovrstni problematiki je primerna in predlogi zakonov so primerni, da o tem razpravljamo. Imamo pa odprte številne probleme, kdo so sploh funkcionarji in za koga bo to veljalo; kakšne vrste testov bomo opravili in katera institucija bo imela verodostojnost za tovrstne teste. Poleg tega pa tudi to, kdo bo vse to plačal, na čigav strošek bo to šlo, kakšne so finančne posledice tega zakona. Funkcionarji z vzorom dajo družbi smer, kaj je prav in kaj ni prav; posebej pa še mladim. Glede problematike drog in vsega, kar je vezano na droge, je bistveno to, da damo vzor mladim in da preprečimo razširjenost drog med mladimi. Poleg tega pa je še en problem, kje funkcionarji dobijo drogo. In navezanost na kriminalno dejavnost, ki to drogo dobavlja. In potem prihaja do odvisnosti, ne samo odvisnosti od drog, ampak odvisnosti od tistega, ki ti droge dobavi. Zato so razprave o tovrstni problematiki pomembne. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospa Erika Dekleva.
Spoštovani poslanke, poslanci, predstavnica Vlade in vsi ostali! Zagotovo ni naključje, da se s predlogom zakona, ki bi uvedel obvezno testiranje funkcionarjev na prepovedane druge, srečujemo prav v času, ko ima predlagatelj, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, nemir in nestabilnost v lastnih vrstah. Lahko bi špekulirali, da gre za kaznovalno politiko Slovenske demokratske stranke ali negativno kampanjo, ki se jo vsi še kako dobro spominjamo iz nekaterih drugih časov. Leta 2011 je Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke vložila identičen zakon in že takrat je bilo jasno, da je zakon zgolj populistično orodje v danes vse bolj vročih parlamentarnih razpravah. Vendar pa se v Poslanski skupini Stranke modernega centra ne oziramo na preteklost, ampak nas zanima izključno, kaj lahko storimo za boljši jutri. Zato smo ta predlog tudi preučili z vso dolžno skrbnostjo in ugotovili, da je predlog zakona pomanjkljiv, slabo pripravljen, površen, predvsem pa bi bil v primeru sprejetja povsem neuporaben. Zaradi takšnega zakona, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, ne bo noben državljan Slovenije boljše živel; bo pa v družbo ponovno plasiran nemir, nesigurnost in nezaupanje državljanov, kar hromi družbo in onemogoča pomembne spremembe. Tudi takšnih negativnih kampanj smo s strani predlagatelja že vajeni. Zdaj pa k vsebini, ki se nam zdi sporna že v oziru na sam cilj predlagatelja. Ta namreč navaja, da je sprejetje takšnih rešitev potrebno zaradi odgovorne politike in preglednosti delovanja javnih funkcionarjev ter s tem povezane odgovornosti do državljank in državljanov. Uvedli bi torej obvezno preverjanje na prisotnost prepovedanih drog, vendar bi to storili samo za zelo ozek krog funkcionarjev. Za to ozek krog funkcionarjev pa že v obstoječi ureditvi veljajo enaki predpisi, ki veljajo za vse osebe v delovnem razmerju, torej tudi določbe, ki se nanašajo na varnost in zdravje pri delu. Prav tako menimo, da odgovorno ravnanje izvira iz posameznika samega. Poslanke in poslanci smo neposredno izvoljeni na podlagi zaupanja volivcev in v predstavniški demokraciji že imamo institut, ki onemogoča zlorabo položaja. Reče se mu – splošne neposredne volitve, kar pomeni, da to zaupanje volivcev v predstavnike ljudstva ni samoumevno, ampak je v intervalnih obdobjih dano na ponovno preizkušnjo. Zaupanje pa se pokaže v rezultatu vsakokratnih volitev. Enako sporno kot uživanje drog na delovnem mestu in vsakem, ne samo na mestu funkcionarja, ocenjujemo, da je tudi uživanje alkohola in drugih psihoaktivnih snovi, ki niso nujno prepovedane, pa prav tako pomembno vplivajo na psihofizične sposobnosti posameznika. Po drugi strani pa vemo, da so določene metode testiranja na nedovoljene droge metodološko manj zanesljive od drugih. Testiranje na droge zato lahko v določenih primerih, zlasti v primerih urinskih testov, poda tudi netočne rezultate, kar bi v primeru objave takšnega zmotnega rezultata pomenilo nesorazmeren poseg v posameznika. Zloraba drog, prepovedanih in dovoljenih, je velik problem praktično v vseh razvitih družbah. Gre za škodljive odločitve posameznika, ki s tem škoduje sebi in v nemalo primerih tudi drugim. Vsakdo, še posebej pa poslanke in poslanci ter drugi predstavniki najvišjih funkcij v državi, bi si morali prizadevati, da po svojih močeh, še zlasti pa s svojim zglednim ravnanjem prispevamo k preprečevanju uživanja vseh škodljivih substanc in odpravljanju posledic takšnih in drugačnih odvisnosti. Prepričani smo, da s takšnim predlogom zakona k temu niti malo ne pripomoremo. Zato v Poslanski skupini Stranke modernega centra menimo, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo; predlagatelju pa priporočamo, da v primerih, ko ne zmore obvladovati svojih lastnih vrst, najde primernejše vzvode in z brezpredmetnim predlogom ne bremeni državnega ustroja ter ne trati časa in energije, ki bi ga v državnem zboru lahko uporabili za državljanom pomembnejše vsebine. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospa Nada Brinovšek.
Moram reči, da je prav zanimivo poslušati vaše stališče. V Slovenski demokratski stranki smo Predlog zakona o obveznem testiranjem funkcionarjev na prepovedane droge prvič vložili v Državni zbor leta 2010 in prav tako je bil žal tudi zavrnjen. Sprejetje zakona o obveznem testiranju funkcionarjev na prepovedane droge je po našem mnenju v javnem interesu in zagotavlja redni preventivni nadzor funkcionarjev v državi na njihovo odpornost proti drogam. Po našem mnenju gre za odgovornost do državljank in državljanov ter gre za odgovornost do naše Slovenije. Državljanke in državljani so neposredno upravičeni, da so seznanjeni o tem, ali so slovenski politiki, kot so predsednik republike, poslanci Državnega zbora, predsednik Vlade, ministri in državni sekretarji, torej tisti, ki imajo mandat, da odločajo tudi o usodi državljanov, tako rekoč čisti ali pa morda odločajo pod nekim vplivom prepovedanih substanc. Obstaja resen razlog, zakaj so prepovedane droge sploh prepovedane. Dejstvo je, da uživalec drog postane zasvojen ter s tem tudi nesposoben kritičnega razmišljanja in adekvatnih odločitev. Pri uživalcu postane droga primarni interes. Vsa druga vprašanja zanj postanejo drugotnega pomena. Uživalec zanemarja ne le sebe in svojo družino, ampak vse, za katere in za kar je odgovoren. Tudi celotno državo seveda, če hočete, če mu je dano, da v njenem imenu in za njen račun sprejema neke pomembne odločitve. Ob vložitvi zakona smo v Slovenski demokratski stranki slišali očitke, da gre pri zakonu za kršenje zasebnosti. Slišali smo še tudi druge očitke, tudi danes v stališčih. Ampak naše mnenje je, da ne gre za kršenje zasebnosti. Zakaj preganjamo potem korupcijo med politiki? Ker je v njo seveda ujet funkcionar, nosilec oblasti, ki sprejema neke odločitve, ki so v interesu podkupovalca; ne pa v interesu države. Zato je premoženje politikov nadzorovano in ta nadzor se nikoli ne smatra za protiustaven. Tudi policijsko testiranje vinjenosti za volanom se ne smatra za protiustavno kršenje zasebnosti. Policija, ki med vožnjo zaloti voznika, ki vozi pod vplivom drog, ima ne samo pravico do ukrepa, ampak mora ukrepati, ker drogirana oseba ogroža najprej sebe in tudi druge. Velja še poudariti, da Zakon o varnosti in zdravju pri delu v 51. členu, ki govori o prepovedi dela pod vplivom alkohola, drog in drugih substanc, navaja, da delavec ne sme delati ali biti na delovnem mestu pod vplivom alkohola, drog ali drugih prepovedanih substanc. To navaja prvi odstavek 51. člena. V četrtem odstavku pa zakon navaja, da mora delodajalec odstraniti z dela ali delovnega mesta delavca, ki je delal ali pa je bil na delovnem mestu v nasprotju z določili tega člena. Tudi piloti so vsako leto obvezno testirani na droge, ker je od njihovega ravnanja in njihove pravilne presoje okoliščin odvisna usoda mnogih ljudi. Droga je, kot se zdi, tudi med politiki čedalje bolj razširjena. Zato je vredna naše razprave in da se vzpostavijo neki preventivni ukrepi, če je to seveda sploh mogoče in če boste za to izrazili tudi vašo voljo. Po predlaganem zakonu, ki ga obravnavamo danes v prvi obravnavi, bi rada poudarila – v prvi obravnavi, bi bili po tem predlogu poslanci Državnega zbora, predsednik republike, predsednik Vlade, ministri in državni sekretarji enkrat letno testirani na prepovedane droge. To je prva obravnava in definitivno lahko dodamo še sodno vejo oblasti zraven v naslednjih obravnavah. V zakonu se nekako predvideva, da bi se izbor funkcionarjev določil z žrebom, kar bi določila posebna komisija, testiranje pa bi izvajal Inštitut za sodno medicino. Rezultati bi bili dostopni javnosti, pozitiven izid pa ne bi sprožal oziroma povzročil nobenih kazenskih sankcij, razen moralno. Poudarjam – razen moralno. Gre za preventivni ukrep za moralni pritisk na funkcionarja, da pri sprejemanju pomembnih odločitev ohrani treznost, da ne pride do sprejemanja odločitev v okviru njegovih tako imenovanih fantastičnih dni. Evforično zmanjševanje kritičnosti, ki je eden najpomembnejših učinkov nevroleptikov, pa je preveč nevarno, da bi ob vse večji uporabi droge med politiki smeli ostati ravnodušni. Vsaj v tem državnem zboru ne. Z nastopom politične funkcije vsak posameznik postane izpostavljen zanimanju javnosti, kar ima za posledico tudi oženje kroga njegove oziroma naše zasebnosti. Tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije je pri odločanju v okviru sovpadanja javnega in zasebnega že poudarilo, da mora posameznik z vstopom v prostor družbenega dogajanja prevzeti nase tudi tveganje, da bo njegovo ravnanje predmet diskusije in presoje v okviru opisa njegove vloge v dogajanju, pri katerem prihaja v stik s številnimi ljudmi. V zvezi z vprašanjem prisotnosti prepovedanih drog med političnimi funkcionarji velja izpostaviti nekaj primerov iz mednarodne prakse. V Italiji je bilo organizirano prostovoljno testiranje, ki ga je organiziral poslanec Carlo Giovanardi. Slednji je tudi še enkrat novembra 2009 kot sekretar na predsedstvu vlade organiziral še eno prostovoljno testiranje na podlagi vzorca las in urina. Na Hrvaškem so se leta 2009 pred lokalnimi volitvami za testiranje odločili kandidati Istrskega demokratskega zbora. Dalje, v Republiki Avstriji je eden izmed političnih funkcionarjev in podpredsednik svobodnjaške stranke jeseni 2009 opravil test na prepovedane droge z odvzemom vzorca las ob prisotnosti notarja. V tem primeru so mu za 9 mesecev nazaj naredili analizo vsebnosti substanc v njegovem telesu. Teh primerov je seveda še več, nekaj opisanih je tudi v našem gradivu za današnjo sejo. Dejstvo je, da moramo biti politični funkcionarji vzgled našim državljanom in državljankam. In ta zakon ureja eno od pomembnih področij, ki lahko zelo omejuje politične funkcionarje pri njihovih odločitvah, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in bomo ta zakon podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Franc Jurša.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav državni sekretarki z Ministrstva za zdravje. Pozdrav velja tudi vam, spoštovani poslanke in poslanci. Lepo pozdravljam tudi vse ostale, ki so v dvorani. Najprej bi mogoče želel opozoriti na termin, v katerem ste, spoštovani poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke, vložili ta zakon. Moram reči, da niste tu imeli najbolj srečne roke. Veste, zaradi česa to mislim. Druga stvar, ki bi jo rad izpostavil, da vam ne bom jemal časa s to obrazložitvijo, ne mislim samo vas, ampak vse kolegice in kolege, kajti mi smo stališče do tega povedali pred leti. Lahko vsi pogledate magnetogram in bistveno se ne bo spremenilo. Bom pa nekaj zadev povedal ravno v zvezi s tem, kar je povezano s terminom vlaganja tega zakona. Ta zakon dviga veliko prahu; in to dobesedno. Kot kaže, so v stranki, ki predlaga ta zakon, razočarani nad svojimi mladimi člani in so se odločili, da v postopek dajo ravno zakon za obvezno testiranje funkcionarjev na prepovedane droge. Razumemo, da bi naši poslanski kolegi radi naredili red v svojih vrstah. Ne razumemo pa, zakaj želijo v to zgodbo pritegniti še vse nas ostale, ki smo tukaj in tudi na drugih javnih dolžnostih. Verjemite mi, da v naši poslanski skupini, ki je v povprečju malo starejša, zagotovo nimamo težav z obveznim testiranjem na prepovedane droge. Če je treba podržati glavo in odrezati lase, pokličite frizerja in naj meni to takoj tukaj naredi. Jaz sem pripravljen to testiranje osebno iz svojega lastnega žepa plačati. Zakaj, se bo vprašal marsikdo, saj gre za všečen predlog. In prav zato, ker gre za populističen predlog, za preusmerjanje pozornosti, vložen pa je bil s točno določenim namenom, ki je politična diskreditacija, enako kot že pred šestimi leti. Kot je zapisala že Vlada, se za urejanje pravic funkcionarjev v času trajanja mandata smiselno uporabljajo tudi predpisi, ki veljajo za osebe v delovnem razmerju. Torej se lahko tudi funkcionarja, pri katerem obstaja sum na odvisnost, takoj napoti na pregled in se ugotovi njegovo stanje. Na koncu svoje kratke predstavitve stališča bom rekel, da v naši poslanski skupini tega predloga ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi ter ostali! Po vseh teh stališčih, ki smo jih slišali, kaj še sploh dodati. Ampak dovolite mi, da se ob tem predlogu ozrem v leto 2011. France Cukjati je takrat v imenu predlagatelja ob tovrstnem predlogu primerjal uporabo drog in korupcijo med politiki. Trdil je, da ima javnost pravico vedeti, ali je ali ni javni funkcionar pri svojem ravnanju pod nezaželenim škodljivim vplivom; ali pa gre za koruptivno podkupovanje s strani kapitalskih ali političnih lobijev; ali pa za zmanjšano kritičnost, ki jo povzroča učinek droge. Menil je, da korupcijo preganjajo zato, ker je v njo ujet nosilec oblasti, ki sprejema odločitve, ki so v interesu podkupovalca in ne v interesu države. S tem se mi v poslanski skupini strinjamo. Vprašanje, ki se nam poraja, pa je, kako to, da kljub takemu zavedanju neke stranke, med njimi še posebej SDS, ki da toliko na transparentnost, KPK-ju pa ne prijavlja vseh svojih stikov. Le zakaj?! Ampak to danes ni tema. Današnja tema niso droge, današnja tema je discipliniranje. Predlagatelja pri tem predlogu vodi zgolj eno – maščevanje svojemu bivšemu poslancu; in pri tem uporablja vsa sredstva. Tudi ta predlog je del te akcije. Bilo bi pa zanimivo vedeti, ali je tovrstne zahteve naslovila tudi na svoje člane, predvsem tiste, ki smo jih videli na posnetkih. SDS predlaga, da bi bili poslanci Državnega zbora, predsednik republike, predsednik Vlade, ministri in državni sekretarji enkrat letno testirani na prepovedane droge. Tu gre za vprašanje, kje so še drugi funkcionarji. Izbor funkcionarjev bi z žrebom določila posebna komisija, v kateri bi, čisto mimogrede, interes javnosti zastopala dva novinarja, testiranje pa bi izvajal Inštitut za sodno medicino. Rezultati bi bili dostopni javnosti, pozitiven izid pa ne bi sprožal nobenih kazenskih sankcij. Čemu bi torej služil zakon?! Po njihovem mnenju gre za preventivni ukrep in za moralni pritisk na funkcionarja. V poslanski skupini pa menimo, da predlagatelji v tem predlogu vidijo zgolj eno – priložnost za diskreditiranje. Marsikdo se je ob obravnavi tega predloga pred šestimi leti spontano vprašal, ali ne bi najprej testirali avtorja tega predloga. Nekateri so želeli angažirati tudi psihološko stroko. Tako kot takrat se tudi danes v Poslanski skupini Socialnih demokratov sprašujemo, ali predlog res pomeni zagotavljanje transparentnosti delovanja funkcionarjev in preventivno delovanje na področju prepovedanih drog ter zmanjševanje njihove uporabe. Zakaj potem vedno znova pozabljate tudi na zlorabo alkohola? Naša ocena ostaja enaka, ta zakonski predlog je eden izmed najslabših v zgodovini slovenskega parlamentarizma, ki ne more biti v ponos nikomur. Kakršenkoli razlog že imajo, res je, zakone – slabe ali dobre, škodljive ali ne – je legitimno predlagati. Enako legitimno pa je tudi takšne predloge zavrniti. In to bomo danes, enako kot pri predlogu pred šestimi leti, naredili v Poslanski skupini Socialnih demokratov. Vaša praksa obračunavanja z neistomislečimi, ki niti ne rabijo biti vaši nasprotniki v pravem pomenu besede, ima dolgo brado. Vaš modus operandi je jasen. Različni poskusi manipulacije in demagogije niso opazni zgolj v enem primeru. Predlog ne zdrži niti resne vsebinske presoje. Tak predlog dodatno niža že tako načet ugled nosilcev javnih funkcij. S takšnimi in podobnimi ravnanji gojite zgolj vedno večji odpor ljudi do politike, jih po nepotrebnem dodatno vznemirjate in ustvarjate vtis, da je vse narobe in slabo. Socialni demokrati se z ugotovitvami strinjamo, da je predlog žaljiv za vse nosilce javnih funkcij, ki so navedene v tem dokumentu. Po mnenju predlagateljev so to očitno tiste funkcije, kjer njihovi nosilci ne bi imeli ali si ne zaslužijo z ustavo varovanih človekovih pravic, ki so zagotavljene vsakomur – nedotakljivost človekove telesne in duševne celovitosti, njihove zasebnosti ter osebnostnih pravic. Zaradi vsega naštetega Poslanska skupina Socialnih demokratov predloga zakona ne bo podprla. Verjamemo pa, da je v tej sestavi parlamenta večina poslancev treznih in brez vpliva prepovedanih substanc in da bo še enkrat več ta predlog ostal zgolj predlog, zaradi katerega smo tratili čas. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev k predlogu zakona. Najprej dobi besedo predstavnik predlagatelja gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Hvala za vaše razprave, ampak najprej naj povem, da nikakor nismo hoteli biti žaljivi. Tudi predlog, ki se prinese v Državni zbor, ki ima podlago v poslovniku in v vseh pravilih, ki jih je treba spoštovati, ne more biti v nobenem primeru žaljiv za nikogar. Tega enostavno od kolegice pač ne morem kupiti. Nobenega namena ni, da bi bil predlog zakona žaljiv. V razpravah je bilo izpostavljenih kar nekaj dilem. Gospa z ministrstva je rekla, da bi bilo treba definirati postopek. Postopek je zelo jasno definiran, ker se naslanja na sodnomedicinsko stroko. Oni predpišejo postopke; tudi zato, ker se droge v obdobju spreminjajo, pojavljajo se nove in postopki ter testiranja se lahko spreminjajo. To je stvar stroke, zato je tudi tako opredeljeno. Novinarji, rekli ste, zakaj novinarji. Kadarkoli se pojavi problem z neko verodostojnostjo, je to tudi zadeva, ki jo javnost spremlja. Spomnite se raznoraznih pritiskov pri informacijah o tem, da so poslanci plagiatorji in podobne stvari. Tudi takrat ni bilo nobenega instrumenta, ki bi te ljudi zavaroval; edina rešitev je pač, da grejo v postopek preverbe svoje diplome. V tem primeru je enako. Če bi tak test obstajal, kot ga mi s predlogom zakona predvidevamo, bi vse te dileme, ki se lahko sprožijo namerno ali pa nenamerno s strani medijev ali neke druge javnosti, bile odpravljene. Javna objava na spletni strani. Že v uvodu in v predstavitvi smo opozorili, da smo funkcionarji pač javne osebe in zato je javnost tudi zainteresirana, da se o takih stvareh izve. Zakaj? Ravno zato, da se odpravi neka dilema in nek sum, da se mogoče na nekega poslanca tudi zaradi neke uporabe drog, lahko izven delovnega časa, če to tako želite, vpliva. Lahko v tistem obdobju, ko smo na parlamentarnih počitnicah, nekdo uporablja droge ali neka druga prepovedana sredstva in skozi to pade pod nek vpliv neke inštitucije ali nekega dobavitelja. Pa se to ne bo videlo v procesu, ko bo v službi oziroma ko bo sedel v parlamentu ali ko bo na svoji odgovorni službi v primeru nekega drugega funkcionarja. Zadeve so bolj kompleksne, kot jih vi želite predstaviti. In zadeva v tej luči do zdaj ni urejena celovito. Zakon o varnosti in zdravju pri delu ves čas govori samo o tem, ko se zazna nek sum oziroma ko nekdo nekoga opredeli, da je pod nekim vplivom ali alkohola ali drog. Takrat ima predstojnik neko možnost po nekem postopku to zadevo izpeljati. Izognemo se pa vsemu tistemu, kar je izven delovnega časa. Vemo, da se pri drogah to lahko zelo elegantno dogaja. V tem primeru je nekdo lahko odvisen ne samo od drog, ampak tudi od pritiska neke skupine, ki izvaja ta pritisk izven delovnega časa, lahko med vikendi, ob nekih drugih časih. Ta zakon tega ne ureja. Vlada tudi piše, da gre za prekomerno poseganje v zasebnost funkcionarjev. Na eni strani govorite, da je to že urejeno, da že prekomerno posegamo v pravice nekega funkcionarja. Po drugi strani pa sami trdite, da s tem zakonom prekomerno posegamo v neke pravice. Se pravi, da ste sami s sabo kontradiktorni. Vsi ste govorili, da je zakon pomanjkljiv. Jaz sem že v uvodni predstaviti povedal, da je zakon v prvem branju, tega ne pozabiti, da je dobronamerno predlagan, da se neke stvari uredijo, da se dodajo mogoče še neki postopki, predvsem pa da se lahko dodajo tudi drugi funkcionarji. Mi s tem nimamo nobenih težav. Omenili ste sodnike, župane. Dvomim pa, da bi bili občinski svetniki podvrženi, kajti tudi iz poročanja KPK-ju so bili v nadaljevanju izvzeti, če se boste spomnili vsaj tisti, ki ste bili kdaj svetniki. Tudi občinski svetniki ne poročajo več KPK. Nabor funkcionarjev je stvar nadaljnje obravnave in postopka, če je želja, da se to tudi izvede. Gospod Dobovšek je lepo ugotovil, da odvisnost od drog in vse, kar je s tem povezano, prinaša posledice ne samo za konkretno osebo, ampak lahko tudi za neko širše področje; ravno skozi ta dodaten vpliv, ki se skozi neko finančno odvisnost lahko pri nekem posamezniku dejansko tudi pojavi. Jasno je, da so dobavitelji, ko nekoga spravijo v odvisnost, tudi zelo finančno vezani na tako osebo. In kot sem rekel, ni nujno, da se to dogaja v času službe, ko bi nek predstojnik lahko to na nek način ugotavljal. V Stranki modernega centra ste rekli, da je sporen cilj. Cilj je, da se vsi odgovorno obnašamo. In če je neka preventiva vpeljana, je to samo dodaten argument in dodatna varovalka za transparentnost in neko odgovornost. Tudi za športnike velja, da se lahko kadarkoli testirajo, ampak navkljub temu obstajajo tudi nenapovedani testi. Tudi ko ste omenjali alkohol, na cesti vas ustavijo, pa tudi ne parlamentirate, ali boste naredili alkotest. Vsi ste se naslanjali tudi na to, zakaj nismo predlagali še preverjanje in problematike uživanja alkohola. V Stranki modernega centra se morate zmeniti, na eni strani problematizirate zadevo, na drugi strani govorite o nekem zakonu, ki ga bomo obravnavali, ki zadevo tudi pospešuje oziroma daje še večjo možnost točenju alkohola. Vsaj v stališčih bodite do neke mere konsistentni, ko govorite o tem. Gospod Dobovšek je rekel, da je zloraba drog velik problem v modernih družbah in da podatki iz ostalih parlamentov kažejo na to, da ni to tako zanemarljiva težava. Upam da bo neka podpora k temu. V stališčih je bilo omenjeno, da ta zakon ne bo nič prispeval k nekemu izboljšanju na tem področju. Res ne vem, na osnovi česa lahko to ugotavljate. Tudi sam postopek, ki je predviden, je zelo transparenten, ker ne določa vnaprej, kdo mora v določenem trenutku na neko testiranje. In mislim, da so s tega vidika vsi v enakopravnem položaju, za razliko od tega, če se sklicujemo na obstoječi zakon, ki govori o tem, da nadrejeni nekoga pošlje. V tem primeru gre lahko tudi za mobing ali šikaniranje posameznika. In res si ne želim, da bi moral naš predsednik Državnega zbora nekoga pošiljati na testiranje. Če že pridemo do neke zadeve, je pa naš zakon bolj odgovorno predvidel to naključno testiranje posameznih funkcionarjev. Gospod Jurša je rekel, da ni pravi termin. Termin je vedno pravi za obravnavo v državnem zboru, saj se zakon predlaga takrat, ko se neko stvar poskuša reševati. Če smo to leta 2011 predlagali in zdaj ponovno predlagamo, jaz v tem ne vidim nič slabega. Bi pa pričakoval, da bi v koaliciji, ki je imela polna usta tega, da je ta zakon nepotreben in da krademo čas v tem parlamentu, res prišli vi s kakšnim predlogom nekih konkretnih zakonov; kajti na določenih področjih v celem mandatu nismo obravnavali nobenega zakona, razen takrat, ko je treba interventno rešiti kakšno kmetijsko zemljišče. Kolegica iz Socialnih demokratov je rekla, da KPK-ju ne prijavljamo stikov. Jaz ti lahko zagotovim, da kadarkoli imamo lobiste ali pa vsaj jaz osebno prijavljam stike, tako da ne vem, zakaj je to letelo name. Tudi ne gre za maščevanje bivšemu članu, bivši član se je testiral, on je čist, zaradi njegovega problema ni bil vložen ta zakon. To bo on sam pojasnil, če bo hotel, ne gre za nobeno maščevanje, kajti ta zakon obravnava vse funkcionarje enakopravno, ne obravnava gospoda Čuša posebej. Ne gre za nobeno maščevanje in diskreditiranje posameznika, ampak gre za to, da se vzpostavi nek sistem, ki bo enakopravno obravnaval vse potencialne funkcionarje, zdajšnje in tudi tiste, ki se v nadaljevanju pojavijo na takšnih funkcijah.
Besedo ima dr. Franc Trček. Pripravita naj se gospa Marinka Levičar in gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo. Ta tema daje ogromno iztočnic za besedičenje in duhovičenje, ampak ne bom padel v to past. Vprašajmo se, kaj je naše osnovno poslanstvo. Tukaj smo poslanke in poslanci. Kaj je naše osnovno poslanstvo? Ga bom izrazil v jeziku, da ga bodo razumeli mladi, če že nimamo mladinskih politikov. Naše osnovno poslanstvo je, da skozi zakonodajne postopke, skozi strategije, skozi vizije, skozi imenovanja odgovornih ljudi na odgovorne funkcije, cvetober strokovnjakov in strokovnjakinj, kar jih imamo, vzpostavimo pogoje, da se bomo zadevali z življenjem. Pika. To je naše osnovno poslanstvo tukaj. Ali so droge problem? So. Ali ta zakon rešuje, se spopada z njimi na primeren način? Ne. Ali so problem tudi družbeno dovoljene droge, kar je v Sloveniji vsekakor alkohol? Da. Vsaka stranka lahko predlaga tukaj skoraj karkoli. Jaz lahko predlagam, da bomo telice božali. Ali je stranka, ki predlaga ta zakon, članica EPP? Je. Ali vsi resni evropski mediji pišejo, kako ima gospod Juncker probleme z alkoholizmom? Ima. Ali ste kaj ukrepali? Niste. Pač, eni bi pregledovali mednožja, drugi bi pregledovali kaj drugega. Verjetno bo Reporter objavil, da sem se ostrigel zaradi tega, ker me je strah. Ostrigel sem se zaradi tega, ker me je žena nagnala, ker grem z delegacijo Interparlamentarne unije v Dako naslednji teden. Jaz se tudi včasih vprašam, ali je pilot v letalu. V tem državnem zboru, v tej koaliciji, tudi v SDS, takrat ko se njihov pilot celo blagovoli prilimati v državni zbor. Jaz tudi če bi se hotel fiksati, se ne morem, ker zaradi teh kretenizmov v tem državnem zboru sem v začetku junija padel skupaj. Imam alergijo, tri četrt tega, kar je v menzi, ki nam jo vsi očitajo, tudi ne smem jesti, lahko spijem deci belega, malo pivo in tukaj se neha. Največje napake so, ko ljudje, odrasli iz sebe sklepajo na celo populacijo. Kadarkoli sem bil kritičen do koalicije, je nek njen poslanec, pa ne bom rekel kateri, na čiku vedno mojim strokovkam govoril, ali danes Trčku tableta ni prijela, ali mu niste dali tablet; dokler ga naša Lara ni tako nazijala. Če imate vi problem s kokainom in s podmladkom, rešite ga. Če ima neka stranka problem s tem, da ne zmaga na volitvah pa njen doživljenjski vodja demolira pisarno, je to vaš problem. To ni moj problem, to ni problem Združene levice, to ni problem te Slovenije. In če to počne neka stranka, ki je 30 let v parlamentu, če seštejemo ves denar, ki so ga ljudje te države dali za vas, pa ga obrestujemo, je že to en velik proračun kakšne srednje velike mestne občine. Sram vas bodi, sram vas bodi, sram vas bodi, bom citiral vidno članico te stranke. Peter Vilfan je bil ujet, je napihal, je imel znotraj dovoljene meje, so mu delali krvni test, je imel 0,00; je odstopil. Lep primer, kako se to naredi. Bom zaključil s tem, da Peter Vilfan in jaz te zakonodaje ne potrebujeva. Odgovornost državljank in državljanov ter tudi partij in tudi koalicije pa je, kakšne ljudi postavlja na neke pozicije; pa smo imeli lepo vajo glede tega pred kratkim glede ustavnih sodnikov. Jaz pa upam, da ljudje ne bodo več zadeti, da bodo take ljudi v Državni zbor izvolili. Iz te sestave Državnega zbora nas je mogoče 15, ki si zaslužimo, da smo v naslednji sestavi Državnega zbora, pa štejem vse stranke, tudi koga iz vaše. Mi je nerodno, da ste Danijela potunkali v to, ker ga zelo cenim.
Besedo ima najprej predstavnica Vlade, državna sekretarka na Ministrstvu za zdravje gospa Nina Pirnat.
Hvala lepa. Kot sem že poudarila, se s predlaganim zakonom zgolj parcialno rešuje problematiko uporabe določenih psihoaktivnih snovi, prav gotovo pa ne predlaga neke celovite rešitve, ki bi dejansko zmanjšala ali pa preprečila uporabo vseh psihoaktivnih snovi, vključno z alkoholom, med funkcionarji. Želim pa pojasniti in še enkrat poudariti nedorečene postopke. Tisti, ki tukaj malo poznajo medicino, zelo dobro vedo, da je od načina testiranja in tudi od vrste droge odvisno, koliko časa po zaužitju lahko drogo sploh še zaznamo. Včasih se sledi droge lahko zaznajo le nekaj ur po zaužitju, pri določenih drogah pa je recimo iz vzorca las možno razbrati prisotnost drog tudi po več mesecih ali celo letih po zaužitju. Torej droge, ki jih zaznamo iz vzorca las nekaj let, ali pa v urinu samo nekaj trenutkov, nekaj ur, pa niso ene in iste; so pa vse droge. Iz predloga zakona tudi ni razvidno, kako bi potem rezultat testiranja na prepovedane droge obravnavali, ki potrjuje uporabo drog v preteklosti, ko posameznik še ni deloval kot funkcionar. Obstaja velika možnost zlorabe tovrstnih podatkov, ki ima v primeru funkcionarjev lahko nesorazmerno velike posledice, kar sem pa že poudarila.
Besedo ima gospa Marinka Levičar. Pripravita naj se gospa Anja Bah Žibert in gospod Jani Möderndorfer.
Hvala, predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! V bistvu nimam povedati nič novega, ker so moji kolegi, ki se ne strinjajo s tem zakonom, in tudi državna sekretarka gospa Nina Pirnat zelo lepo tudi povedala, kaj to pomeni s strokovnega vidika. Povedala bom samo nekaj bistvenih stvari, za katere se mi zdi, da jih je treba poudariti znova in znova. Ta zakon se meni zdi popoln nesmisel. In tudi to bom ponovila, kar so tudi že povedali moji kolegi, če imajo problem z drogami v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, naj ga rešijo, saj so vse možnosti za to, da ga rešijo. Jaz sem prepričana, da v naši poslanski skupini in sploh med politiki Desusa tega problema nimamo, zato me tudi čudi, ko je kolegica gospa Nada Brinovšek rekla, da je v Sloveniji vse večja uporaba drog med politiki. Jaz vem za podatek, da je vse večja uporaba drog na splošno, med populacijo, ampak kje njej zdaj ta podatek, da je med politiki vse večja, jaz ne vem. Jaz mislim, da je to pljuvanje v lastno skledo, če mene vprašate. Ne vem, naj mi obrazloži morda kasneje, ko se bo še kdo prijavil k razpravi. Mislim, da bi bilo veliko bolj koristno, če bi se danes pogovarjali sploh o škodljivosti drog in vseh prepovedanih substanc, tudi o alkoholu. Ker poraba alkohola pa res tudi narašča, zlasti med mladimi, da bi se pogovarjali o tem, kakšne preventivne ukrepe bomo sprejeli poleg zakonskih, da bi dobili učinek, kot si ga vsi želimo, na našo mladino in na starejšo, na zrelo populacijo, ki ima posledice zaradi uporabe teh drog in alkohola. Tudi glede stroškov tega testiranja, bi bili gotovo visoki. Kakšni pa bi bili učinki? Samo moralne sankcije. Koliko pa damo na te moralne sankcije?! Jaz ne vem. Ne vem, kako to sprejemajo tudi naši volivci in kakšen bi bil potem učinek teh moralnih sankcij, če so sploh možne. Mogoče moralna obremenitev, ne vem, kaj so s tem mislili. Skratka, ta zakon je res tudi zame popoln nesmisel, zato ga ne bom podprla. Hvala za pozornost.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Pripravita naj se gospod Jani Möderndorfer in mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Seveda je napad najboljša obramba. To je takrat, ko pač hočeš usmeriti pozornost od tistega, kar konkretno piše v nekem predlogu, in tistega, kar naj bi ta predlog prinesel oziroma odnesel. Lahko zadeve obračate kakorkoli, lahko iščete vzroke predloga zakona v zarotah, v težavah [[…]]
Mir v dvorani, prosim.
[[…]]v preobračanju pozornosti, ampak dejstvo ostaja. Ali se želimo testirati takrat, ko bomo poklicani na to; ne takrat, ko bo nekdo po 14 dnevih ali petih letih rekel, zdaj se grem pa jaz testirati. Ne, ne; ko bo nekdo pač poklical, bo pokazal žreb, gremo ali ne gremo. Samo to je bistvo tega zakona. Vse ostalo je balast. Vse ostalo je balast in izigravanje tega, kar pa bi se lahko zgodilo, če bi do sprejetja tega zakona prišlo. Res je, v Slovenski demokratski stranki smo tak predlog že pred leti predlagali. Prepričani smo, da tudi zaradi različnih pojavov v javnosti, velikokrat gre tudi za obsodbe posameznikov, ki ne pijejo vode, lahko pa; je to pravzaprav razbremenilni zakon za nas. To je razbremenilni zakon za vse nas, kajti potem ne bo nobenih zapisov – ali je ta, ali je oni, ali je bil tam, ali počne to; ampak je zadeva zaključena. Zakaj pa za funkcionarje? Ker v tej državi imamo nek drug status. Zagotovo ta zakon ni napisan za nas v tem smislu, kot je bilo rečeno, mislim, da je rekel prej kolega Trček – jaz tega ne rabim, gospod Vilfan tega ne rabi. Ne, to rabijo državljanke in državljani. Oni morajo vedeti, kdo so njihovi funkcionarji in ali morebiti ti funkcionarji počnejo stvari, ki so lahko plod nekih tveganj, nekih izseljevanj, pritiskov in zato tudi nespametnih ali napačnih odločitev. Tukaj pa smo lahko že pri zakonodaji, tukaj pa smo lahko že pri opravljanju posameznih funkcij. Dovolite, da vseeno odgovorim nekaterim v razpravi. Spoštovana državna sekretarka, vi ste se tako precizno lotili tega zakona v prvem branju, vsak stavek vas moti, medtem ko pa je na Ministrstvu za zdravje pa na področju zdravja celo razsulo. Tukaj se pa na neke pike in vejice postavljate, čeprav se natančno ve, da je povsem jasno, na kakšen način bi prišlo do preverjanja. Govorili smo tudi o tem, da je problem varovanja osebnih podatkov in da je tu treba biti previden. Ampak državljanke in državljani imajo tudi vpoglede v naše bančne račune, saj vsako premoženjsko stanje moramo letno podajati, pa je to tudi osebni podatek. Ampak tako pač je, odločili smo se za takšne funkcije v državi. Mislim, da testiranje na prepovedane droge tudi koristilo; jaz ne bom tako kot kolegica Dekleva, ki ne loči škodljivih substanc in prepovedanih drog, kajti vsako zdravilo ima škodljivo substanco, govorimo pa o prepovedanih drogah. Vemo in res je, da živimo v času razpada vrednot, vsesplošnega, da je povečanje uporabe drog na vseh področjih, na vseh nivojih. Morda pa bi bilo prav, da se to začne ravno pri nas. Skrb poslanke Dekleva, da gre za probleme iz vrst SDS, je zato povsem odveč. Mi smo tisti, ki predlagamo ta zakon. Mi si želimo žreba. Mi s tem nimamo nobenih težav. Očitno jih pa iščejo nekateri drugi tam, kjer jih ni. Omenjali ste neke malverzacije in povezave z našim bivšim poslanskim kolegom. Poglejte, to je njegov problem. Na to bo on odgovoril, kaj je počel pred petimi leti, pa če testi danes pomenijo odgovor na to vprašanje. To ni sedaj naš problem. Naš problem je, ali želimo zadevo urediti transparentno in na način, da bo vsak od nas lahko enkrat na vrsti, če ne bo skrajšanega mandata, kar zadnje leta doživljamo, ali pa ne. Veste, kaj je pa najhujše? Najbolj žalostna je pa bila razprava kolegice Bojane Muršič. Govorila je o tem, da je zakon ne samo nesprejemljiv, uporabljala je izraze, da gre za zadeve naše stranke, da gre za probleme iz naših vrst. In to reče poslanka, spoštovani, ki po mojem prepričanju, to je moje osebno prepričanje, tu več ne bi smela sedeti, ker je goljufala, ker je okradla javne finance. Seveda je odstopila kot podpredsednica Državnega zbora, ampak poslanka je pa še naprej. In sedaj ona razlaga, da je naš zakon nekaj nesprejemljivega, poniževalnega za državo. Kaj pa je lahko bolj poniževalno kot to, da te najdejo pri goljufiji, pa še vedno sprejemaš v Državnem zboru zakone? In celo zakone, ki naj bi preprečevali goljufijo. Potem naprej. To prihaja ravno tako iz SD, ki imajo urad za enake možnosti. Imajo Ministrstvo za delo, družino in enake možnosti. Pa naj spomnim, to pa je bilo konkretno, spoštovana gospa Muršič, da je iz mednarodne internacionale prišlo, kaj se je dogajalo z vašim predsednikom podmladka in z dekleti na tistem taboru. Pa vodite ministrstvo, pa imate urad. Če ne drugega, vsaj vi ne bi tega stališča brali, bi bilo bolj higienično. Res bi bilo bolj higienično. Tudi če gre za 200 evrov, 100 evrov, za bele majčke, rdeče majčke, dejstvo je, mislim, da ste zadnji, ki lahko govorite, da je ta zakon poniževanje za državljane. In to vam sedaj še enkrat povem, ko ste se vrnili. Zame je poniževalno to, da sva kolegici, z nekom, ki je bil zasačen pri goljufiji. Kaj hočemo s tem zakonom? Kot sem povedala, čisto preprosto. Smo za to ali nismo za to, da pred državljani, ne za nas, jaz ne bom tega naredila na primer za kolego Horvata ali pa za kolego Janija Möderndorferja, ampak za volivke in volivce, da pokažemo, ali smo pripravljeni na to, da se testiramo. Ne takrat, ko se nam zdi, ne po nekem obdobju, ampak takrat, ko bo tako določil nek žreb in ko bo za to ustanovljena posebna komisija. Ne iskati razlogov in problemov v Slovenski demokratski stranki. Slovenska demokratska stranka je trdna stranka, je na tem parketu leta in leta. Nam nekih problemov, da bi se moral gospod Trček z našo izvolitvijo ali z našim delovanjem posebej ukvarjati, ni treba. Imajo v svojih vrstah veliko težav, glede na to, da niti kongresa ne morejo izpeljati, brez da skoraj ne posreduje policija. Spoštovani, vse ostalo je balast, je odmik od problema. Problem pa je v porastu drog. Droge pomenijo tveganje za posameznika, za skupino, v kateri deluje, in družbo v celoti. Če vam je v interesu, da državljanom pokažemo, da je to tveganje in skrb odveč, potem boste zakon podprli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer. Pripravita naj se mag. Bojana Muršič in gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa, predsednik. Jaz sem vedno razočaran, kadar govorimo o stvareh in se prej ne dogovorimo o abecedi, o čem v resnici govorimo. Ker na koncu tisti, ki posluša in spremlja takšno sejo ali pa takšno razpravo, dobi nekako zmešane občutke, bodisi da govorimo o stvareh, ki jih ne poznamo, bodisi da si izmišljujemo sproti, malo po želji; ali pa imamo nek drugi, tretji scenarij, za katerega on niti ne ve, ampak na koncu ne zve kaj dosti. Ve pa, da se to dogaja v Državnem zboru. Ko SDS predlaga kakšen zakon, jaz najprej vtipkam, kdaj je že podoben zakon bil, in si vedno pogledam tekst, da vidim, kako in ob kakšnem namenu je bila kakšna stvar zapisana. Pri tem zakonu seveda smo takoj na začetku vsi najprej pomislili, da gre za problem, ki so ga imeli s svojim bivšim članom kolegom Čušem, in so morali nekako zapreti zgodbo; predvsem pa se oprati pred javnostjo, češ da oni imajo odnos do drog v svoji stranki razčiščen do konca. Še več, oni celo nekaj predlagajo, za kar že vnaprej vedo, da ne bo sprejeto, ker itak pol stvari notri ni zakonitih, da pa bo stvar čista, jasna, naredijo tako, da v parlamentarnem postopku grejo najprej na prvo obravnavo, kjer sploh ni potrebno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki bi se že jasno opredelila in zelo jasno povedala, kje so sive sence in strani tega zakona. Če bi pogledali osnovni zakon, ki je enkrat že bil v parlamentu, bi lahko videli, da je dobesedno prepisan od tod. To razburjanje gospoda Trčka, ki ni vedel, ali so bili pod vplivom substanc, ko so pisali, ker so notri stvari, ki veljajo za neko drugo obdobje, namreč vedno slabši BDP in tako naprej. To je bilo iz leta 2011, ko vsi vemo, kaj se je takrat dogajalo oziroma še eno leto poprej. Dogajalo se je to, da so imeli problem s takratno notranjo ministrico Kresalovo in so jo naterali tako daleč, da je šla in, to je moje osebno mnenje, celo pristala na najbolj neumen korak. To pa je, da se je šla testirat. Za potrebe javnosti je dala testirati lase, da bi dokazala, da res ni odvisnica od drog. To je konstantno za stranko, ki zelo rada popljuva in nameče neke polresnice ter te prisili, da se potem braniš pred javnostjo tako ali drugače, na vse možne kriplje, da ohraniš svoje dobro ime. Ministrici Kresalovi niti z zakonom niso mogli dokazati, so pa nekaj drugega naredili. Če boste natančno prebrali zakon, boste videli, da dobesedno prepisujejo tekst na začetku obrazložitve. In pridejo do Aleksandra Lucuja na drugi strani in potem ta pasus od takratne ministrice Kresalove spustijo, ga vržejo ven in nadaljujejo s splošno debato o tem, kako so droge nevarne, kar pa je zopet prepisan tekst iz prvotnega zakona. Kaj hočem povedati? Niso so niti toliko potrudili, da bi izboljšali svoj prvotni predlog zakona, niti tega niso naredili. Okej, pač, te manire poznamo, je pa za slovensko javnost to nujno treba povedati, da bomo razumeli, o čem v resnici razpravljamo. Eden od glavnih razlogov, ki jih navajajo, zakaj so ta zakon vložili, je, in rečejo naglas, zaradi javnosti. In to ves čas ponavljajo tudi v svojih razpravah, češ da ima javnost pravico vedeti marsikaj o funkcionarjih. V tem primeru imajo predvsem v mislih tiste, ki sedijo nasproti njih, kajti za sebe so prepričani, da so čista, zdrava, elegantna, pametna, moderna, nova stranka, v smislu novosti, ki jih prinašajo v naš prostor. Da se bomo lažje pogovarjali o tem zakonu, je treba razbliniti določene stvari. Kaj je v resnici sploh droga oziroma kaj je v našem pravnem redu res dovoljeno in kaj so človekove pravice? Uživanje mamil in psihotropnih substanc zakonsko ni prepovedano, in to oni dobro vedo, ni prepovedano. Je pa nekaj drugega prepovedano. »Glede na temeljno človekovo pravico do zasebnosti, tega zakon tudi ne more prepovedati. Ljudje lahko z lastnimi življenji operiramo svobodno, dokler ne posegamo v zasebnost drugih, škodujemo družbi kot celoti in državi. Daljše in nekontrolirano jemanje vse večjih količin prepovedanih drog, zloraba lahko pripelje do hudih zdravstvenih okvar, socialnih problemov (npr. nezmožnost produktivnega dela, posledično brezposelnost), kriminala idr.« To je citirano z Ministrstva za notranje zadeve, objavljeno v Biltenu 1/1998, na strani 22, da bomo vedeli, od kod črpam ta dejstva. Danes je bilo večkrat povedano, da policija marsikaj lahko testira. Oprostite, nesorazmeren poseg v človekovo pravico je tudi to, da bi testirali nekaj, s čimer se ti ne strinjaš; kajti zakon je, kar se tega tiče, jasen. Pa pojdimo po vrsti. Policaj zaustavi voznika in ima občutek, po njegovi lastni presoji, da bi znal biti pod vplivom psihoaktivnih snovi, alkohola ali česarkoli. Seveda odredi svoj nadzor, to je testiranje, ki pa ga, glejte zlomka, voznik odkloni. In ima vso pravico ga odkloniti. Nato ga odpelje in pospremi do zdravstvenega osebja oziroma konkretno zdravnika, ki po pregledu in po postopku, ki je vnaprej jasno določen, odredi odvzem krvi. In glej ga zlomka, pacient to odkloni. Ne boste verjeli, policija je zraven in ničesar ne more narediti. In zdravnik odloči, da bo pa vzel urin. In taisti voznik se odloči, da to odkloni. In kaj preostane zdravniku? Da na podlagi svojega strokovnega znanja ocenil, da na podlagi psihofizičnega stanja obstaja sum, da je pod vplivom nekih substanc. Vse to zapiše v obrazec, pošlje na sodno medicino in, glej ga zlomka, na sodni medicini nimajo s čim ugotavljati, ali je res tako ali ne; ampak se zanašajo na neko besedo zdravnika, ki je pač ocenil to, kar je lahko. In zdaj vi to želite preverjati v nekem trenutnem hipu pri funkcionarju znotraj tega postopka. Kako bo postopek izgledal, bo pa že določil tisti, ki se na to spozna. Vas lepo vprašam, kje pa je pravno varstvo? Kaj pa, če izvid ne bo pravilen? Na kaj se bo ta, ki bo testiran, v tem primeru lahko skliceval? Ne, kar objavit bomo šli, potem pa naj on išče pravico, kjer jo hoče, ker je že popackan. Skratka, toliko odprtih in nejasnih stvari, kot je v vašem zakonu, je več kot jasno, da takšen zakon ne more biti zrel za resno debato, ki bi jo opravili v tem državnem zboru. Definicija funkcionar, imate resne probleme, kaj je funkcionar. Zdajle vmes ste malo pripeljali tudi sodnike, da tudi sodniki so funkcionarji in bi se jih dalo pregledovati. Vi sami v zakonu pa zelo jasno definirate, kdo v tem primeru je funkcionar, in zapišete: »Po tem zakonu so funkcionarji poslanci Državnega zbora, predsednik republike, predsednik Vlade, ministri in državni sekretarji.« Pika. Nobenega sodnika več ne vidim naprej in zdaj ponavljate eno neizmerno neresnico, da se po tem da obravnavati tudi sodnike. Ne da se jih. Recite sodniku, da je funkcionar. Ja, funkcionar je po smislu sodne veje oblasti, da opravlja funkcijo sodnika, v tem smislu, ne pa kot funkcionar. V nadaljevanju sami ves čas uporabljate besedno zvezo politični funkcionar. Torej je več kot jasno, da sodnik ni v tem krogu, zato nehajte prodajati in prepričevati ljudi, da bo to veljalo tudi za sodnike. In tudi če bi, je že za politične funkcionarje narobe, kaj šele za sodnike. Ker to bi vam pa res ustrezalo, ker vi bi pa vsakega sodnika še malo na testiranje poslali. Naslednja stvar, ki se mi zdi zelo pomembna, je še, ko pravite, ustreznost zakona. Povedali ste, da niste do nikogar žaljivi. Oprostite, vam se je v mladosti nekaj moralo zgoditi z geji. Ali imate kakšno neprijetno izkušnjo, ker nonstop pripeljete ta gejevski lobi. Ne vem, kje ste si ga izmislili; in ga pripeljete celo v zakon in ste prepričani, da je to gejevsko-kokainska naveza. Jaz ne vem, kje ste to dobili, nimate niti za to dokazov, ampak verjetno imate pa v življenju slabe izkušnje, predvidevam, ne vem, izmišljujem si, ker v resnici drugega indica ali pa razlage ne morem imeti. Potem govorite, so podatki, ki jih dajemo za pregled premoženja funkcionarjev, javni. To ni res. Javni so samo, če jih vi razkrijete. Drugače jih mora KPK skrbno varovati in niso javni in ne govorite, da so javni. Da pa vi pred volitvami sami poveste, kakšen imate avto, koliko imate denarja na računu in tako naprej, ste se vi odločili in poveste javnosti, zakaj je temu tako. Zraven vas bom opozoril še na eno stvar. Vi pravite, da bi bilo fino, če testiramo vse funkcionarje in objavljamo potem to na spletni strani. Za božjo voljo, zakaj nam niste vzor?! Zakaj tega sami ne počnete že zdaj v politični stranki? Zakaj se sami ne testirate pa objavite na svoji spletni strani SDS, da niste pod vplivom droge? Ta nesorazmernost je res neverjetna, ki jo imate samo takrat, kadar jo predlagate, za katero, mimogrede, veste, da ne bo nikoli sprejeta. Vendar v obrambo in zaščito za to, da boste pokazali, da ste vi pod definicijo tisti dobri, pravi pravičniki, imate pač svoj EPP-vložek na ta način, da predlagate takšen zakon. Tisto, kar se mi zdi še pomembno, da omenim, je to, včeraj je vlada sprejela uredbo in je rastlino konopljo uvrstila v drugo skupino, kar pomeni, da jo lahko uporabljajo ljudje za potrebe zdravljenja, odvisno, če so za karkoli kaj bolni. Gre za kontrolirano metodo, ki je, da vam ne razlagam podrobno, zelo jasno opisana. Vendar če bi slučajno po tem vašem predlogu nekdo bil testiran, bi na ta način morali razkriti tudi še en drug podatek, ker bi se ugotovilo, da uživa konopljo, in sicer da je tudi bolan. Ali je res pravica vsakega državljana, da ve, zaradi česa se jaz zdravim, vi, vsi mi?! To je razkrivanje in prekomeren poseg v osebne podatke posameznika. Zato se mi zdi to skrajno neresno in nepremišljen predlog, ki ga sami predlagate. Zraven tega navajate, da je Ustavno sodišče o tem že odločalo. Jaz imam pred sabo dve odločbi Ustavnega sodišča, ki govorita o posegu funkcionarjev oziroma tistih, ki opravljajo javno funkcijo. V obeh primerih, kjer je odločalo in zavrglo pritožbo zato, ker je ocenilo, da je pri funkcionarjih večja dovoljena možnost za razkrivanje nekih določenih dejstev, nikjer ne govorijo o uživanju drog; ampak govorijo o podatkih na objavi na RTV za določene članke. Vi pa ste to pomešali kot hruške in jabolka ter govorite, da je o tem odločalo Ustavno sodišče. Citirajte mi odločbo, številko, kje je točno to omenjeno in se bomo naprej pogovarjali. Zraven pa omenjate še države, kjer to je, in naštejete tri države, kjer gre za tako imenovano prostovoljno testiranje, pa še tam ni jasno opredeljeno; in eno državo, Kanado, kjer pa v svoji obrazložitvi niti z eno besedo ne omenjate, kako ta postopek teče. In sami veste, da bi bili svojevrstna prva država, ki bi uvedla takšno testiranje, govorim o demokratičnih državah, ne o kakšnih drugih državah, kjer človeka vklenejo pa ga kar testirajo na vse živo, da bi to temu res bilo tako. Cilj je samo en, kako pripeljati do točke, da imate vi čim večji izplen in da vedno v nadaljevanju lahko trdite znamenit in lep stavek: Mi smo predlagali, ampak Državni zbor je bil proti. On je bil proti. Drugače mi bi, ampak oni nočejo. Oni se branijo, oni se nečesa bojijo. Oprostite, zraven tega pa ne poveste ene bistvene stvari, da predlagate neustavno, nezakonito in skrajno neumno stvar. Skrajno neumno stvar, ker posegate v stvari, za katere, zgleda, nimate pojma ali pa se res delate bedaka do konca in do skrajnosti. To je nerazumno početje. Zaključil bom z eno stvarjo: ko hočete oprati svojo krivdo, pač enostavno daste blato na ventilator in pošpricate po celem prostoru, da pada po vseh; in s tem se zamegli, kdo je v resnici res kriv. Mene zanima ob tem vprašanju, ker je pred mano govorila kolegica Bah, me zanima, ko smo izvedeli za ta dogodek okoli kolega Čuša in tako naprej. Meni je žal, kolega Čuš, da moram to omenjati, ampak sproducirali so oni, saj če boš pa želel, boš pa sam to povedal. Ampak zakaj kolegica Bah, ko jo je kolega Čuš seznanil z dogodkom, ki je podlaga za to, da se danes o tem pogovarjamo, ni takoj prijavila na policijo. Kje je zdaj ta iskrenost?! Zakaj tega sama ni naredila. Zakaj tega ni naredila? Jaz se to ves čas sprašujem. Tukaj ostaja senca dvoma, s katero pa naj se ukvarja Slovenska demokratska stranka, jaz se zagotovo ne bom. In tudi več ne mislim poslušati te nore, trapaste, neosnovane in nekredibilne razprave. Hvala.
Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Kolega Jani, saj ni treba poslušati in se ukvarjati z nami. Zakon je predlagan, res se malo čudim tvojemu nepoznavanju postopka. Vemo, da je to v prvi obravnavi; ampak ne gre se čuditi, ti si večni mladi poslanec, ker se pač prekladaš ves čas in očitno ne razumeš postopkov. Sem bil pa presenečen, ker veliko veš o tej zadevi in boš zelo koristen v nadaljevanju postopka, ko bo treba zakon v tistih detajlih izboljševati. Sam veš, da je možno v prvi obravnavi marsikaj nastaviti in se kasneje dopolnjuje, tudi glede posameznih funkcionarjev in tako naprej. Tukaj ni težave. Odzval pa se bom tudi na predstavnico Desusa, ki je veliko govorila o tem, da bi bilo bolj koristno se pogovarjati o alkoholu. Se strinjam, mislim, da bo kolega Jani v prihodnje prinesel na parlamentarno omizje tudi predlog o tem, kako pospešiti prodajo alkohola na določenih prireditvah. Takrat se bomo lahko tudi o tem veliko več pogovarjali. Vesel pa sem, da zelo dobro pozna tudi tematiko drog in da bo koristen v nadaljevanju razprave.
Replika, gospod Jani Möderndorfer.
Kolega Danijel, narobe si me razumel. V tistem delu, ko razlagaš, kako poznam postopke in glede na to, da vem, kaj bo v nadaljevanju. Tukaj si me narobe razumel. Jaz sem prepričan, da mi tega nadaljevanja ne bomo imeli. In to sem zelo jasno povedal. Nadaljevanja ne bo, ker se bo danes to zaključilo. Sem pa omenil, da razumem vašo politično spretnost, zakaj ste pripeljali, ko bi lahko [[…]], kajti običajno gre poslanski zakon po skrajšanem postopku in bi šli na odbor. Ker če bi prišli na odbor, bi morala Zakonodajno-pravna služba pripraviti mnenje in stališče do samega zakona, ki bi vam ta zakon na teh osnovah in na teh podlagah, ki jih imate, dobesedno raztrgala. In v resnici sem vas pohvalil, da gre za politično spretnost, ne obračati mojih besed. Razumem in dopuščam pa dejstvo, da si me pa narobe razumel. Hvala lepa za obrazložitev.
Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Danijel Krivec.
Hvala za to dodatno obrazložitev. Mi smo zakon predlagali po normalnem postopku, ker kadarkoli predlagamo smiselne zakone, ki rešujejo konkretne zadeve, in takrat pridemo v postopek tudi v smislu skrajšanih in nujnih postopkov, se običajno znotraj postopka ugotovi, da Zakonodajno-pravna služba niti nima toliko pripomb, na kar vi zdaj opozarjate, ampak da koalicija takih postopkov pač ne spusti skozi. Zato je bolj pametno, da gremo z normalnim postopkom, kar je v demokraciji običajno, in da vi kot poznavalci zadeve v nadaljevanju pripomorete k temu, da je zakon boljši.
Besedo ima mag. Bojana Muršič. Pripravita naj se gospod Andrej Čuš in gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Meni je žal, da se prej nisem javila s proceduralnim predlogom, kajti mi danes govorimo o drogah, o testiranju na droge, ne pa o osebnih primerih. Ker sem bila v tistem trenutku odsotna, moram reči, da sem od vas, spoštovani predsednik, pričakovala, da boste zaščitili mojo integriteto, kajti kolegica Bah me je dejansko izpostavila, celo obsodila. Čeprav ti postopki potekajo, tožilstvo dela svoje. In da potem kolegica Bah ve več kot mi tukaj in kot kaže, je sodnica, tožnica in ne vem kaj še vse ostalega. Tukaj sem resnično pričakovala, da me boste zaščitili. Ampak ker danes govorimo o drogah, bi se osredotočila na droge, čeprav nisem želela govoriti. Menim, da so droge res velik problem. Mislim, da bi morali kar nekaj preventivnih akcij narediti oziroma tudi v Državnem zboru na Odboru za zdravstvo o tem razpravljati, da bi mlade ozavestili, da v bistvu to ni dobro. Ampak ne morem reči, da samo o drogah, tudi alkohol je velik problem, zato bi bilo zelo smiselno, da širše spregovorimo o tem. Res je, da mora vsak pri sebi razčistiti, s kakšnimi nedovoljenimi substancami pač ima opravka, in potem tudi prevzeti svojo odgovornost. Prav tako jaz nimam s tem nobenih težav, da gremo na testiranje za droge, alkohol ali karkoli. Nimam nobenega problema. Vendar ta zakon, ki je predlagan, ki je identičen tistemu iz leta 2011, seveda z obrazložitvijo v uvodnem delu, ki je malce spremenjena glede na vse stvari, na dejansko problematiko, ki jo imamo sedaj. Nekaj sprememb ima potem v prehodnih in končnih določbah. Mislim, da res ni pravilen in bi bil potreben resne preveritve. Tudi če bi priromal v Zakonodajno-pravno službo, kot sem že v stališču poslanske skupine omenila, je le-ta opredeljen zgolj na posamezne skupine funkcionarjev. Ta bi moral zajemati tudi funkcionarje na lokalni ravni in mislim, da so tukaj velike težave. Mislim, da mora resnično vsaka stranka in vsak posameznik naprej pri sebi razčistiti o svojih stvareh oziroma o težavah, s katerimi se sooča, in šele potem predlagati zakon, ki bi veljal za vse. Se pa še enkrat ne želim izogniti kakršnemukoli testiranju, če to pripomore k objektivnemu, transparentnemu, razmišljujočemu razmišljanju oziroma sprejemanju zakonodaje, tudi tu ni nobenega problema. Da bi pa zdaj zaradi takšnega zakona, o katerem danes govorimo, preusmerjali pozornost iz tistih stvari, ki so res problematične; mi imamo dolge čakalne dobe v zdravstvu in mislim, da je to ključni problem. Zato bi bilo bistveno bolj pomembno, da bi se osredotočili na te ključne probleme, ki so dandanes v družbi. Pa ne samo dolge čakalne dobe, tu imamo upokojence, ki životarijo iz dneva v dan, tudi mlade, ki nimajo služb, o teh problemih bi se bilo zelo pametno in smiselno pogovarjati ter sprejemati primerne zakone. Hvala lepa.
Preden gremo naprej, ker mi je bilo očitano. Ugotovil sem, da ste razpravljavka in se znate braniti sami in ste se branili sami. Zadeve pa ta trenutek letijo tudi na osebni ravni in je to zelo težko preprečiti. In dokler imate možnost, da se branite, res mislim, da se najprej sami ubranite, potem pa gremo naprej oziroma vas bom branil tisti trenutek, če ne boste imeli več časa; kot običajno počnem tudi pri drugih funkcionarjih, če je treba. Zdaj ima besedo gospod Andrej Čuš. Pripravita naj se gospod Marijan Pojbič in gospa Eva Irgl.
Hvala za besedo. Na začetku razprave o tem predlogu zakona bi se obregnil ob kar nekaj razpravljavcev koalicijskih poslanskih skupin, ko so govorili, koliko imamo tudi drugih težav v Sloveniji, o katerih bi lahko danes razpravljali. Pri tem ste velikokrat omenili tudi položaj mladih, brezposelnost mladih. Jaz bi vas vprašal, predstavnike vseh treh poslanskih skupin koalicije, kje ste pa bili včeraj, ko se je razpravljalo o predlogu priporočila o vključitvi mladih v Ekonomsko-socialni svet. Kot predlagatelj tega priporočila sem pričakoval pestro in široko razpravo ter tudi podporo temu predlogu, pa smo nekako na koncu ugotovili, da je iz koalicije razpravljala peščica poslank in poslancev, ki bi jih lahko prešteli na prste ene roke. Če smo že danes obrnili ploščo od včeraj, nastavimo si ogledalo in bodimo dosledni in to, kar govorimo, tudi delajmo. Kar se tiče tega predloga, bom tako povedal, če bi bili neka razvita, sodobna demokracija, kjer bi neke vrednote nekaj veljale, potem takih predlogov zakonov ne bi potrebovali. Se pa strinjam s tem načelom, ker se že v skladu z veljavno zakonodajo lahko na delovnem mestu testira marsikoga, da bi to veljalo tudi za funkcionarje; pa ne samo za politike, pri tem bi morali upoštevati vse. Kar se tiče tega posnetka in poskusa diskreditacije ali pa moje politične likvidacije. S tem se zdaj ukvarjajo pristojni organi. V končni fazi je ta oseba, ki je ta video objavila na Twitterju, zlorabila neko osebo in tudi vzela njeno identiteto ter potem to objavila na Twitterju. Ta oseba, katere slika je bila tudi ukradena, je to prijavila policiji, mislim, da na Policijsko upravo v Ljubljani. Zdaj se bo s tem ukvarjala policija in tudi drugi organi. Kar se tega tiče, sem prepričan, da se bo videlo, kdo je za tem osebno stal. Jaz pa [[…]], kaj naj povem, jaz sem o tem povedal že v medijih in nasploh vsepovsod dovolj. Ko sem nastopal v medijih, ko so nekateri poslanci pozivali, da se odzovem na testiranje, sem to takoj naredil. Pred sabo imam tudi kopijo poročila, to sem naredil 13. februarja na Inštitutu za sodno medicino. Je zelo preprost postopek, stane sicer 50 evrov, ampak mislim, da je to malenkost v primerjavi s tem, kakšno plačo imamo in kakšne vrednote s tem promoviramo. Mogoče bi rekel samo, ker sem povedal že v medijih dovolj, da načeloma predlog podpiram, ga je pa treba dodelati in izboljšati v sklopu zakonodajnega postopka, če bo za to tudi zadostna podpora. Bi pa se na koncu tudi zahvalil vsem državljankam in državljanom, ki so mi pri poskusu te diskreditacije pisali pisma podpore in mi stali ob strani. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Marijan Pojbič. Pripravita naj se gospa Eva Irgl in gospod Jože Tanko.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Uvodoma moram povedati, da zakon podpiram, ki smo ga pripravili v Slovenski demokratski stranki. Sam nimam nobenih težav se dati testirati, sicer imam bolj kratke lase, ampak tudi če jih rabijo tri, štiri ali pet, ni nobenega problema. Čeprav imam malo las na glavi, jih je še vedno dovolj, da bi lahko testiranje izpeljali. Pa tudi to moram povedati, da bi si testiranje absolutno v vsakem primeru sam plačal, tako da ne bi šel niti cent na državni proračun ali pa na stroške naših davkoplačevalk in davkoplačevalcev. Me pa zelo moti, danes je ta razprava tekla daleč od tistega, kar je zapisano v tem predlogu zakona. Največ smo poslušali o tem, kako smo v Slovenski demokratski stranki nerodni, nesposobni, ne znamo nič, vse, kar delamo, delamo samo za to, da bi delali na pridobivanju glasov in tako dalje. Med drugim je bilo rečeno, da imamo kot predlagatelj, torej v Slovenski demokratski stranki, problem v lastnih vrstah, ne moremo obvladati stanja v svojih vrstah, v Slovenski demokratski stranki smo razočarani nad svojim podmladkom, radi bi naredili red v svojih vrstah in tako dalje. Spoštovani kolegice in kolegi! Vse stranke, ki sedite v tem državnem zboru, zdajle bom pa uporabil tęrmin koalicija plus Združena levica, sem prepričan, da imate 999 % več problemov v lastnih vrstah, kot pa jih imamo v Slovenski demokratski stranki. 999 % več problemov. V Slovenski demokratski stranki s podmladkom nimamo nobenih težav. Nobenih težav. In dejstvo je, da ta zakon nikakor ni bil spisan in namenjen temu, da bi danes obravnaval v tem državnem zboru kateregakoli poslanca posameznika. Izključno je bil spisan zato, da bi resnično tisti, ki smo ogledalo in moramo biti in morali bi biti ogledalo slovenskemu ljudstvu, naredimo to in dokažemo, da smo prvi med prvimi. Mene osebno je zelo težko prepričati, ker imam pač pogled, kar se tiče mamil, absolutno ničelno toleranco do mamil, kakršnihkoli. Moram reči, da osebno imam do tega problem – do dilerjev in tudi do tistih, ki ta nedovoljena mamila jemljejo, jih uporabljajo. Zakaj? Poglejte, kaj se dogaja s temi ljudmi. Ostajajo na ulicah, umirajo na ulicah. Poglejte si malo, to je svetovni problem. Mamila so svetovni problem, ne samo svetovni, tudi slovenski, izjemno velik! Ampak mi si tukaj zatiskamo oči. Mi si tukaj zatiskamo oči in sploh ne pogledamo problemu v oči, ki je izjemno velik. Malo si poglejte, kaj se dogaja med mladimi, malo pojdite pred šole. Pojdite pogledat, koliko igel, koliko vsega leži okrog, in to v okolici osnovnih šol, da ne govorim v srednjih šolah, da ne govorim še naprej. In če mi ne bomo tukaj ogledalo v Državnem zboru, predstavniki svojega ljudstva, logično, da se potem mladi in tudi starejši odzivajo tako, kot se odzivajo. Pričakujejo od nas ogledalo. In še enkrat, ta zakon ni spisan zato, da bi želel kogarkoli diskreditirati, ampak je spisan izključno zato, da postavimo ogledalo slovenskim državljankam in državljanom. Mi kot najvišja zakonodajna veja oblasti. In če iz tega izhajamo, potem so vse te diskusije in ti nedopustni in skrajno nesramni in žaljivi napadi na Slovensko demokratsko stranko absolutno neutemeljeni, brez vsakega argumenta. In to pa je bil danes poskus diskreditacije Slovenske demokratske stranke, to pa je bil nesramni poskus [[..]]In to tistih ljudi, ki imajo verjetno v sebi velike težave sami s seboj. Tisti, ki so že pet strank zamenjali in solijo pamet Slovenski demokratski stranki, ki se je praktično obdržala v slovenskem političnem prostoru od samostojne Slovenije do danes; ki je edina politična stranka, ki se je od takrat do danes obdržala v slovenskem političnem prostoru. Se pravi, da dela dobro, dela kvalitetno, dela odgovorno, zato dobi glasove na vsakih volitvah. Instant stranke, ki pridejo enkrat v parlament, potem jih pa ni več; lepo vas prosim. Ne morete vi Slovensko demokratsko stranko primerjati s tistimi strankami, ker nam niti do malega prsta na nogi ne pridejo. Slovenski državljanke in državljani so dali glas Slovenski demokratski stranki zato, ker ji verjamejo in zaupajo; čeprav je ta, bom rekel, levičarska falanga poskušala z vsemi sredstvi preprečiti, da bi Slovenska demokratska stranka prevzela vodenje te države, tudi ko so zaprli našega predsednika Janeza Janšo. In kaj se je zgodilo s to svinjarijo na Ustavnem sodišču?! Vse tiste, ki ste tako ali drugače pri tem sodelovali, vas je lahko sram in nikoli več ne recite, da v Slovenski demokratski stranki neke stvari delamo slabo, neodgovorno in tako dalje. V Slovenski demokratski stranki vemo, če smo ta predlog zakona vložili, smo ga vložili z namenom, o katerem sem danes uvodoma govoril. Mislim in pričakujem, da bo tudi zaradi tega razloga ta predmetni zakon na prvi obravnavi tudi potrjen oziroma bo šel v drugo obravnavo, kjer ga je možno dograditi in dodelati, ter vse tiste stvari, ki so v zakonu nedodelane, tako spremeniti in tako pripraviti, da bo sprejemljiv tudi ustavno, zakonsko in vse tisto, kar je pač potrebno. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Eva Irgl. Pripravita naj se gospod Jože Tanko in gospa Nada Brinovšek.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! O zakonu, ki ga imamo danes pred seboj, ni treba ravno na dolgo in široko razpravljati in razpredati, kajti namen zakona je jasen in je nedvoumen. Gre za obvezno in gre za naključno testiranje funkcionarjev na prepovedane droge. Delodajalec v zasebnem in tudi v javnem sektorju lahko kadarkoli od zaposlenega zahteva testiranje na prepovedane droge; tudi če nima nikakršnega indica o tem, da je nekdo pod vplivom prepovedanih drog. Če ga pa ima, pa še toliko bolj. Tudi zaradi tega je to pomembno, ker včasih se lahko kar tako počez oblati ime posameznika, pa nima pravzaprav nič s tem in je to povsem neupravičeno. Le funkcionarji v izvršilni veji oblasti in v zakonodaji veji oblasti ter predsednik države pa smo izvzeti iz takšnih naključnih testiranj na prepovedane droge. Že prej se je v razpravi in tudi v stališčih razvila po mojem mnenju čisto upravičena debata in razmislek o tem, da bi bilo treba verjetno v to testiranje zajeti tudi pravosodno vejo oblasti, ampak mislim, da se to lahko še vse popravi med proceduralnim postopkom v Državnem zboru. Spoštovani kolegice in kolegi, opravljamo, vsaj po mojem mnenju, zelo zahtevno delo, ki je tudi zelo odgovorno; in volivci imajo pravico vedeti oziroma bi morali imeti vpogled v to, ali funkcionar svoje delo opravlja pod vplivom prepovedanih drog, saj je treba vedeti, da pod takšnim stanjem se lahko zgodijo tudi zanimive odločitve, zlasti, tukaj pa opozarjam, če gre za tako pomembni funkciji, kot sta funkcija predsednika Vlade in predsednika države. Predsednik države je tisti, ki postavlja in tudi navzven mora skrbeti za interese lastne države. Kaj pa če je takšna oseba pod vplivom prepovedanih drog, ko odloča o tako pomembnih vprašanjih? Recimo o arbitražnem postopku. Kaj če je takšna oseba pod vplivom drog? Kako lahko potem vemo, da so takšne odločitve recimo nastale pod treznim stanjem ali pod kakšnim drugim?! In enako velja tudi za predsednika Vlade in enako velja tudi za poslanke in poslance Državnega zbora. Zakon torej, kot so že kolegi povedali, natančno določa način in postopek testiranja, definira tudi posledice, če se posameznik, ko je naključno izbran, ne odloči oziroma ne gre na testiranje oziroma to zavrne. V zakonu je jasno določeno tudi to, da je treba te teste na koncu tudi objaviti. Tukaj moram biti poštena in tudi pravična, jaz osebno se zavedam, da gre lahko tukaj tudi za poseg v zasebnost, v človekovo nedotakljivost; vendar pa menim, da glede na to, da delodajalci v zasebnem sektorju in tudi v javnem sektorju lahko kadarkoli zahtevajo pregled svojega zaposlenega glede testiranja na prepovedane droge, je v primeru funkcionarja pravica transparentnosti in preglednosti nad pravico do zasebnosti. Mislim, da bi morali v tem smislu razmišljati, zakaj je potrebno, da se tudi na tak način pristopi do funkcionarjev in njihove preglednosti. Sama sem pred leti imela odmevno akcijo z naslovom Življenje je lepo, s športom proti drogi. Sama sem športnica, pretekla sem kar nekaj polmaratonov, zdaj sicer že malo manj tečem, ampak še vedno. Takrat se mi je zdelo prav, da se opozori mlade, kako pomembno je videti, kaj prinesejo droge oziroma kakšne pasti so lahko droge; in da je bolj pomembno, da se poseže po športu kot po drogah. Jaz osebno bom ta zakon, ki predvideva obvezno in tudi naključno testiranje funkcionarjev na prepovedane droge, podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko, pripravi naj se gospod Marko Ferluga. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Lahko rečemo, nič novega. Kar zadeva pristop vlade, kar zadeva pristop koalicije, se zgodba takrat, ko vložimo karkoli v zakonodajni postopek, ponovi – necelovito, neprimerno, pomanjkljivo, nesistemsko, neustavno in tako naprej. To govori vlada, to ponavljajo za njo koalicijski poslanci. Kaj od tega dejansko stoji in kaj od tega dejansko drži, se da ugotoviti samo, če bomo zakon spustili v nadaljnjo obravnavo. Takrat bo možnost, da bomo dobili mnenje Zakonodajno-pravne službe, ta bo ugotovila oziroma priporočila, kje je treba kakšne izboljšave v zakonu narediti, kaj je treba dopolniti. Tudi vlada bo lahko pripravila kakšen svoj amandma, če se bo pač potrudila. Če bo zakon s temi dopolnitvami sprejet, pa je potem možna samo še ustavna presoja. Ustavno sodišče bo odločilo, ali je zakon ustaven ali ne. Tega ni moč povzeti iz razprave Janija Möderndorferja ali kateregakoli drugega poslanca v tem državnem zboru. Poslanci nismo osebe, ki presojamo že vnaprej, ali gre za ustavnost predloga ali neustavnost. Prepustimo. In če ima koalicija dovolj samozavesti, da bi potrdila te izjave, ki jih tu govorite, potem omogočite naslednji korak. In potem, ko boste zakon dopolnili, še naslednjega, da ga boste sprejeli. In če ne boste zadovoljni, ga dajte testirati na Ustavno sodišče. To so koraki. Takšne pavšalne ocene kar naprej, da se nekaj ne da, da ni primerno, je neodgovorno, je nekorektno in tudi na nek način ponižujoče. Vsi tisti iz koalicije, ki ste razpravljali o tem našem zakonu, o tem, da je neprimeren, samo vprašam se, kako ste mogli dati podpise za novelo zakona o omejevanju porabe alkohola, kjer so notri izrecne določbe o tem, da se možnost uporabe alkohola širi. To, kar ste predlagali Jani Möderndorfer kot prvopodpisani in še 29 poslancev SMC, govori točno o tem. Šest, sedem poslancev ni podpisalo. Ampak ta zakon govori izključno o razširitvi možnosti porabe alkohola tudi tam, kjer je bilo zdaj prepovedano. To je to. Nobenega ni zmotilo, tudi tiste poslanke ne, ki je govorila v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra in je tudi med podpisniki te novele zakona, o kateri se zdaj govori. Osebe, ki podpišejo predlog, ki je v diametralnem nasprotju z naslovom zakona, nas zdaj podučujejo, ali smo naredili nekaj prav ali narobe, ali smo pripravili predlog, ki je celovit ali ne. To je škandalozno, da si kaj takega kdorkoli privošči. Zanima me – ker očitno bo ta zakon o razširitvi možnosti porabe alkohola sprejet, glede na število podpisov, načelno podporo najbrž tudi tistih, ki tega niso podpisali –, kaj bomo potem. Nekateri zdravniki tega niso podpisali, logično. Ampak pričakoval pa bi, da bi nekateri zdravniki javno podprli naš predlog zakona, ki ni škodljiv, ki izboljšuje stanje v političnem delu družbe, če drugje ne, v funkcionarskem delu družbe. To je preventivni zakon. In me kar stisne, ko predstavnica ministrstva tu tako vehementno govori, kaj vse je s tem zakonom narobe; kot da ste vi sistematični zagovornik uporabe drog v javnem življenju. Če vašo zgodbo obrnem, kar ste povedali tukaj, ste potem tisti, ki ščitite, ki zagovarjate uporabo drog v javnem življenju; za vse nas, ki smo tukaj, in še za tiste, ki jih ta zakon zajema, pa tudi tiste, ki bi jih morda še moral zajeti. To človek težko razume, da nek tak predlog zakona, ki zagotovo pomeni izboljšavo na določenem področju, ki je lahko problem ali pa tudi že je problem, tudi v tem delu, na katerega se nanaša, da ni posluha v koaliciji za tak predlog. To človek težko razume. Po eni strani ste zagovorniki razširitve uporabe ene vrste droge, po drugi strani pa preprečujete, da bi drugo vrsto droge sploh zamejili ali dopustili. Zaradi mene je lahko sistemska kontrola, redna letna, lahko trimesečna, me to nič ne moti, lahko je pa tudi slučajna, recimo na osnovi stratificiranega ali pa kakšnega drugega vzorčenja. Mene nič ne moti. Očitno je problem v tem delu prisoten in zato se koalicija z vsemi štirimi otepa in tudi uporablja strahotne izraze, kar zadeva ustavnost, zakonitost, človekove pravice ali ne. Če moraš izpolnjevati določen pogoj za delovno mesto, opraviti zdravniški pregled, predhodno ali redno sistemsko, to ni kršitev človekove pravice. Ta zakon, če bi s tem uvedli nadzor oziroma testiranje funkcionarjev na prepovedane droge, to ne pomeni nobene kršitve človekove pravice. To je odgovornost delodajalca, da ima sposobno vojsko v vsakem trenutku tam, kjer jo rabi, na vladi, v državnem zboru ali kjerkoli drugje. Nedavno smo imeli tu primer nekega funkcionarja, ki sedi za tisto vladno mizo, kjer ni hotel nihče nič videti. Nekateri, ki so bili dovolj blizu, so zapisali, da zaudarja po alkoholu ali še čem drugem. Nihče ni hotel nič videti. Vsi funkcionarji Državnega zbora, ki sedijo za zadnjo mizo, ki so vodili sejo, niso nič videli, nič neobičajnega opazili. Niso nič odredili. Na tak način ščititi in deliti Državni zbor ali pa funkcionarje na naše in vaše, je neodgovorno. Je tudi nekorektno. Pri nekom se takoj najde opomin za nek vzklik, ki ga bo dal med sejo ali ko bo pozdravil ljudi na balkonu; za druge, ki tu telovadijo in motovilijo, ki ne morejo niti kontrolirano govoriti, tako so na tak ali drugačen način zadeti, pa se ne vidi nobene napake pri njem. Govorim o ministru Klemenčiču, da ne bo nesporazuma. In ko odpreš temo tudi recimo na Kolegiju predsednika Državnega zbora, se stori vse, da se ta zadeva minimalizira. To je problem. In če niste sposobni že v Državnem zboru zagotoviti kontrole funkcionarjev, ki prihajajo v Državni zbor, potem se dela naloge ne opravlja. Jaz se ne vtikam v to, na kakšen način se je to zgodilo in zakaj, ampak to je škandalozno. To, kar je počel minister Klemenčič v tem mandatu, je samo eno od njegovih čudnih ravnanj, ki jih je naredil kot minister v Državnem zboru. Bili so primeri, ko so govorili za prejšnje mandate, da so tudi nekateri drugi ministri imeli težave s substancami, da so bili hospitalizirani, pa so opravljali pomembne funkcije, tudi ni nikogar zmotilo. Takrat smo tudi predlagali zakon, da bi se naredil nek korekten nadzor nad funkcionarji. In ne razumem, v čem je problem. Kot da imamo funkcionarji neko elitno pravico, da lahko na delovno mesto pridemo drogirani, nažgani ali kako drugače zadeti. Imamo to pravico? Nimamo te pravice. Če je nimamo, potem ta zakon za nikogar ne bi smel biti problem, da ga podpre ali da ga sprejmemo. Glede pomislekov na vsebino zakona, ki ste jih izražali vsi, ki ste sledili mnenju Vlade. Naloga kogarkoli v tem državnem zboru je, da v obravnavi, v kateri smo, poda svoje mnenje, stališče in tudi predloge izboljšav. Predloge izboljšav. Vlada ni prišla v Državni zbor z drugim stališčem, kot a priori proti. In tisti, ki ste razpravljali v imenu koalicije pri stališčih poslanskih skupin ali ko ste imeli razprave, ste se tudi odzvali a priori proti; ne da bi predlog zakona analizirali, ugotovili, rekli: Tole bomo dopolnili, tole je premalo dodelano in tako naprej. Cilj te faze postopka je natanko to, da se po razpravi ugotovi, ali se da zakon dopolniti v takem besedilu, ki je predloženo, ali ga je treba na druge temelje postaviti in ga dodelati. Če hočemo to izvedeti, potem mora pristopiti do zakonskih predlogov, ki jih predlagamo v Slovenski demokratski stranki, vlada proaktivno, ne obrambno, ne defenzivno, ne ponižujoče; ampak proaktivno, z neko ambicijo, da nekaj v postopku pripomore k izboljšavam. Isto velja tudi za koalicijo. Vsi se na nek način ukvarjate s primerom Čuš. Karkoli je že bilo. Če bo tekel kakšen drug postopek, se bo že ugotovilo. Ampak to vprašanje je ostalo odprto že pet ali šest let, od takrat, ko smo to prvič vložili. Toliko časa je odprto, toliko časa se ga nihče ni spet lotil, najbrž so kakšni globoki razlogi v vladni koaliciji, da se tega ne lotevate; in tudi globoki razlogi, da tega predloga ne podprete. Najbrž isti kot za vse druge predloge, ki smo jih vložili v zakonodajni postopek. Vedno je zadnji odstavek tisti, ki pove – nesistemsko, necelovito. Pri zakonu, ki ga je vložil Jani Möderndorfer, tega ne boste ugotovili, da je nesistemski, necelovit, zdravju škodljiv, da ogroža mlade, da spodbuja mlade k pitju na športnih prireditvah. Tega tisti, ki so podpisali zakon, verjetno niso ugotovili. Pri tem zakonu, ki pa neke stvari omejuje, pa je zdaj problem, ki ga je treba zaustaviti. To se pravi, da o tem se v tej državi ne sme govoriti, tabu tema. Tabu tema so droge med funkcionarji. Mislim, da je treba ta zakon spustiti v nadaljnjo obravnavo, omogočiti, da se tudi na odboru odpre razprava, da se vključi tudi druga strokovna in civilna javnost, tudi druga civilna javnost, in da se poskuša ugotoviti izboljšave, kje se da zakon izboljšati, najti boljše rešitve in zadevo pripeljati do obravnave na naslednji plenarni seji v Državnem zboru. Taki odklonilni pristopi ne prispevajo k nobeni izboljšavi v tej družbi. Moja človekova pravica pač je zamejena z drugimi človekovimi pravicami in tukaj ne vidim popolnoma nobene težave, da tega ne bi naredili. Pa še nekaj. Prej je bilo tudi rečeno, da bi se marsikdo raje ukvarjal s kakšno drugo temo kot s to, ki je zdajle na dnevnem redu. Zdravstveno reformo čakamo dve leti. Ta zakon je del zdravstvenega sistema, del problemov v zdravstvu, je del problemov v zdravstvu. Tudi tisti zakon, ki ga predlaga Jani Möderndorfer kot prvopodpisani, o razširitvi porabe alkohola je del problemov v zdravstvu. Ni pa druge zakonodaje, ki jo ministrstvo obljublja že od ne vem kdaj. Ko je bila interpelacija ministrice za zdravje novembra ali decembra meseca, ste prišli z nekim datumom, da boste predložili zdravstveno reformo. Kaj ste storili v tem času na koaliciji? Kaj je storila vlada, gospa državna sekretarka? Ali ste sploh karkoli resnega predložili in predstavili slovenski javnosti, razen to, kar gre na nek način mimo postopkov in usklajevanj, s katerimi nihče ni zadovoljen. Niti en rok, ki ga je dala ministrica, in niti en rok, ki sta ga dala skupaj ministrica za zdravje in predsednik Vlade, ne drži. Nič od tega ni narejenega. Nič od tega ni narejenega. Nasprotno; tisti, ki predlagamo, da bi se na področju zdravstva, zdravstvenega varstva, zdravstvene zaščite kaj naredilo, smo problematizirani, smo diskreditirani. Tisti, ki pa predlagajo neke izboljšave na področju pitja alkohola, bodo pa verjetno pohvaljeni. Ne vem. Čudno peljete v tem mandatu to zdravstvo in vse, kar je povezano s tem. Naš predlog zakona ni v nobenem nasprotju z zdravstveno etiko ali z zdravstvenimi standardi ali pa s cilji zdravstva. Ta zakon ni v nobenem nasprotju s tem. Nasprotno, podpira vse te stvari. Čisto vse stvari, ki so povezane z negativnimi posledicami drog, so zajete s tem zakonom, čeprav je samo za funkcionarski del narejen, minimalizira. Niti ene od teh ne širi, ne pospešuje; in to za Ministrstvo za zdravje ni dovolj. Ko bo ministrstvo pripravilo enkrat zakon, ko bo dejansko naredilo kakšen pozitiven korak v smeri izboljšave zdravstvenega sistema, ga bomo zagotovo podprli. Samo, prvič, tak zakon je treba pripraviti. Za tak zakon se je treba potruditi in zmotivirati tudi kakšen drug del stroke, javnega življenja, civilne družbe in tako naprej. Na tak način, kot se pa to počne, pa najbrž ne bomo v življenju zlepa ugledali kakšne pozitivne spremembe. Pa tudi o kakšni drugi stvari bi se dalo razpravljati, tudi danes, samo treba je dati točko na dnevni red. Ministrstvo rešuje probleme zdravstvene reforme tako, da vsako leto črta pet zakonov iz normativnega programa, ki jih ne bo predložilo. To je zdravstvena reforma. Naredijo najprej spisek, govorim na pamet, 20 zakonov in 25 aktov, ne naredi se nič, naslednje leto je teh samo še 15, tretje leto pa samo še 9. To je zdravstvena reforma, ki smo ji priča v tem mandatu. Nič drugače te stvari ne potekajo. Če ne verjamete, ne govorim sedaj, da so številke točne, ampak tako se to dogaja, točno tako. In če ne bo hitro mandata konec, boste uresničili vse iz normativnega programa prvega leta, ki ste ga dali, s tem da boste vse zakone črtali in jih ne boste dali na spisek. To je pristop – brisanje evidenc; kot pri nezaposlenih, premikanje iz evidence v evidenco, brisanje, sprememba imena, statusov in tako naprej. Temu smo priča. Da ne zavlačujem, predlagam vam, da še enkrat dobro razmislite, da podprete naš predlog zakona in da se potem na odboru preko mnenj Zakonodajno-pravne službe, preko mnenj drugih, ki bodo vabljeni na sejo, zadeve dopolnijo. Računamo na pozitiven pristop vlade in tudi pozitiven pristop koalicije; da damo enkrat od sebe nekaj, kar bo na nek način splošno sprejeto, bo stalo in bo majhen prispevek tistemu, česar vlada ne naredi, to se pravi k zdravstveni reformi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka gospa Nina Pirnat.
Najlepša hvala. Na začetku čisto na kratko o nekaterih zadevah, ki so bile za Ministrstvo za zdravje izjemno pomembne. Z analizo celotnega zdravstvenega sistema v Sloveniji, ki je bila prvič pripravljena celovito vzporedno, je nastajala in bila tudi v tem državnem zboru sprejeta Resolucija o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2016–2025, katere ciljne ukrepe in dokumente sedaj tudi pripravljamo, sprejemamo oziroma ste jih že sprejeli. Posebno pozornost ves čas namenjamo javnemu zdravju. Ravnokar je bil sprejet zakon o omejevanju tobačnih izdelkov, ki ga je sprejel ta parlament in je eden izmed najbolj naprednih zakonov, ki jih imamo. Moramo vedeti, da tudi s tem zakonom omejujejo tisto, o čemer se danes pogovarjamo, to je uporabo škodljive snovi, ki povzroča odvisnost. To pomeni, da ministrstvo ravno prepovedanim substancam in škodljivim snovem, ki povzročajo odvisnost, posveča veliko pozornosti. Ko ste ravnokar omenili, zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je 19. marca končal z javno razpravo. Trenutno poteka intenzivno usklajevanje oziroma pogajanja s socialnimi partnerji iz Ekonomskega-socialnega sveta, kjer se posamezna poglavja kritično presojajo, ocenjujejo in dopolnjujejo. In vsa mnenja iz javne razprave, ki so prišla, se od člena do člena gledajo in tudi usklajujejo, da bomo dobili res dober sistemski zakon po več kot 24 letih. Poleg tega je javno razpravo končal tudi zakon o pacientovih pravicah, ki gre v medresorsko usklajevanje. Predstavljena in izdelana so bila stališča o zakonu o kakovosti in varnosti, ampak to ni danes predmet razprave. Poudarjam samo zato, ker je bilo to omenjeno. Glede zakona, ki je pa pred nami, sem vam že natančno pojasnila, kakšne so medicinsko-tehnične težave izvajanja testiranja, tolmačenja izvidov. Prej je bilo rečeno, zakaj smo se tako podrobno spustili v to; nismo se podrobno. Čutila sem dolžnost, da to pojasnim, ker sem zdravnik, ker sem javna zdravstvenica in ker to pač poznam. Prav je, da javnost razume, o čem se pogovarjamo, kaj testiramo in kako težko oziroma kako neprimerno ali pa celo zavajajoče bi se lahko tolmačili rezultati. Zgolj s svoje medicinske stroke sem to komentirala. Nadalje, glede možne presoje ustavnosti. Zakonodaja in politika na področju prepovedanih drog je v Sloveniji urejena skladno s tremi konvencijami Organizacije združenih narodov na področju drog in z drugimi mednarodnimi pravnimi akti, ki so zavezujoči za vse države članice in skladni z usmeritvami Sveta Evrope in Evropske unije. Konvencije Organizacije združenih narodov na področju drog ne urejajo testiranja na prepovedane droge v posameznih oziroma specifičnih skupinah prebivalstva. Tega ne določajo niti akti Sveta Evrope niti akcijski načrt Evropske unije na tem področju. Izhajajoč iz ustavno varovanega načela varstva pravic zasebnosti in osebnostnih pravic, o tem govori 35. člen Ustave Republike Slovenije, pa se ta pravica nanaša tudi na nedotakljivost telesne in duševne celovitosti ter posameznikove zasebnosti v okviru osebnostnih pravic. In na podlagi določbe Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin je zagotovljeno celovito varstvo osebnostnih pravic. V poseg na področju varovanja pravic zasebnosti sodijo tudi prisilni odvzem krvi, prisilno cepljenje, ki se ga nikoli ne izvede tako, da bi človeka prijeli in ga cepili, ter tudi zdravniški posegi nasploh, zaradi česar bi bila lahko predlagana ureditev, ki jo predlagate v tem zakonu, pri presoji ustavnosti določb sporna, če bi posameznik odklonil zdravniški preizkus na prisotnost prepovedanih drog v organizmu. V primeru odklonitve testiranja bi, kot pravite, namreč veljalo, da je rezultat posameznika pozitiven, kar bi lahko ovrgel spet samo z novim testiranjem. Tukaj imamo neko negacijo negacije, ki jo je praktično nemogoče tolmačiti; poleg tega bi bilo v skladu z evropskimi pravili in z našo ustavo, določenimi pravili, lahko to sporno. Zaradi tega smo opozorili tako detajlno na težave, ki jih ta zakon ima.
Hvala lepa. Replika, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Pričakujem od ministrstva pozitiven pristop. Jaz se ne strinjam s tem, da vi kot zastopnik Vlade operirate z nekimi pogojniki – bi lahko, bi lahko, bi lahko. Naredimo, trudite se, pripravite amandmaje, pa bomo to naredili tako, da je tako lahko. Jaz se ne strinjam s takim pristopom, ko se državni uradnik kateregakoli ranga ali funkcionar potrudi samo toliko, da pove, česa se ne da narediti, da ne bo naredil. Od vlade se pričakuje obraten pristop, da angažira vso svojo stroko, znanje, ki ga ima, in da naredi zadevo ne »bi lahko«, negativni vpliv; ampak naredi, da bo pozitivno. Pri vseh naših zakonih, ki jih vložimo v zakonodajni postopek, je točno to, kar vi govorite – bi lahko povzročilo, negativno in neustavno in tako naprej. Zakaj to počnete? Če zdaj zakon sprejmemo, imate do naslednje obravnave mesec in pol časa, da preučite vse stvari in naredite rešitve. Če nekaj manjka pri nas, boste to popravili. Če ste zdravnik, boste definirali postopek. Saj vas je kar nekaj v tisti stavbi na Štefanovi, pa tudi še malo širše imate Inštitut za varovanje zdravja in tako naprej. Vse to lahko naredite, če se vam da, če se vam zljubi. Ampak najlažje je priti sem, v štirih, petih urah, ko točka traja, si vzeti nekaj časa in govoriti, česa se ne da. Zato pa smo tam, kjer smo, na vseh področjih. Prej ste govorili o zakonu o omejevanju porabe tobačnih izdelkov. Saj ta zakon, ki smo ga mi predlagali, je v bistvu podoben. Posega na neko področje, ki ga je treba nujno urediti. Če se z zakonom uredi, da moramo tisti, ki kandidiramo, ki opravljamo javne funkcije, opravljati zdravstvene preglede, potem jih bomo pač naredili. Saj moram tudi vsake toliko časa sistematskega narediti, pa to ni kršenje človekove pravice. In niste nič rekli, da bi lahko kaj škodilo komu. To sodi v to kategorijo obveznih pregledov, ki se bodo lahko izvajali po slučajnostnem izboru, lahko po žrebu. In vaša naloga je, da to, kar ste zaznali kot morebitno pomanjkljivost, odpravite, predlagate izboljšave in bomo v zakonodajnem postopku to vse upoštevali. Tak a priori negativističen pristop pa je škodljiv, ne samo pri današnji točki, ne samo pri zdravstvenih temah, ampak tudi pri vseh dosedanjih temah v tem mandatu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga. Nato bomo prešli v sklepni del, v katerem bosta dobila ponovno besedo predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Izvolite, gospod Ferluga.
Hvala za besedo. Pozdrav državni sekretarki! Vemo, kaj je bil povod tega zakona. Se sprašujem, zakaj zdaj in ne prej. Ampak če uporabim vojaško terminologijo, gre za neko obrambno reakcijo zamegljevanja, da se nekako omili ta afera, iz katere sta prišla ta skrb in ta zakon. Če govorimo samo o Državnem zboru, mislim, da tudi droge niso toliko problem, kot je tudi alkohol; in še kaj drugega bi se dalo najti. To je zelo medijsko všečno, veliko je leporečenja, veliko se govori, v bistvu pa je vprašanje, ali je to res iskreno. Ne vem, če to vodi v nek smisel. Zakaj to govorim? Ker tisti, ki so do zdaj konzumirali droge in alkohol, bodo to še naprej počeli in mislim, da se vsi zavedamo, tudi če postavimo te zakone, tisti, ki jih misli kršiti, jih bo tako in tako kršil. Se pa absolutno strinjam, da moramo biti mi kot poslanci za zgled, pa ne samo v tem zakonu, tudi v vseh ostalih zakonih. Če govorimo o teh zadevah, kako je treba zakonodajno stvari opredeliti ali pa ne. Jaz imam izsek iz zakona o varnosti pri delu, Uradni list 43/11, kjer v 51. členu določa, citiram: »Delavec ne sme delati ali biti na delovnem mestu pod vplivom alkohola, drog ali drugih prepovedanih substanc. Druga točka: Delavec ne sme delati ali biti pod vplivom zdravil, ki lahko vplivajo na psihofizične sposobnosti, na tistih delovnih mestih, na katerih je zaradi večje nevarnosti za nezgode pri delu tako določeno z izjavo o varnosti z oceno tveganja. Tretja točka: Delodajalec ugotavlja stanje iz prvega odstavka tega člena po postopku in na način, določen z internih aktom delodajalca. In četrta točka: Delodajalec mora odstraniti z dela, delovnega mesta in iz delovnega procesa delavca, ki je delal ali je bil na delovnem mestu v nasprotju z določili prvega in drugega odstavka tega člena.« Iz navedenega izhaja, da je odgovornost delodajalca, da z namenom zagotavljanja varnosti pri delu in tudi pri zaposlenih ukrepa v primeru ogroženosti in tudi v primeru suma na alkohol in droge. Smisel zakonodaje je po mojem ta, da ne delamo zakona zaradi zakona, ampak da imamo te zakone, ki so in jih poskušamo izboljšati v tej smeri, da se jih izvaja in da se naredi neka boljša kontrola. Če povem svoje mnenje glede tega predloga, vidim velik očiščevalni piar Slovenske demokratske stranke. In ko bomo to razpravo zamejili, se je morda najbolje obrniti na nek slogan. Že prej je poslanka gospa Irgl povedala nek slogan, jaz imam pa še boljšega in mislim, da se bova tudi z gospodom Pojbičem strinjala – Najboljša droga je žoga. Raje sodelujmo na kakšnih dobrodelnih nogometnih in humanitarnih prireditvah in bomo naredili veliko dobrega. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del razprave. Besedo ima predstavnica Vlade, državna sekretarka gospa Nina Pirnat, če želi.
Povedala bi samo to, s čimer sem začela. Mi pri vseh svojih odločitvah, kar se tiče rabe prepovedanih drog, zasledujemo cilje iz Nacionalnega programa na področju drog za to obdobje, in sicer zmanjšati in omejiti škodo, ki jo za posameznika, družbo in družino predstavlja raba prepovedanih drog. Iz tega potem izhaja tudi akcijski načrt, ki ureja posamezna področja na način, ko se to da urediti in ko vodi k ciljem. Vse argumente, zakaj menimo, da je zakon neizvedljiv, med drugim tudi to, kot je bilo prej izpostavljeno, droge, ki se izloči v nekaj urah, pač ni mogoče testirati po nekaj dneh, ker bi na ta način morali spremeniti delovanje človeškega telesa. To je samo konkreten primer, odgovor na vaše prejšnje trditve. Menim, da sem vse povedala v uvodu, in še enkrat poudarjam, da Vlada predlogu zakona nasprotuje.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Ta zaključek predstavnice ministrstva je napotoval na to, da je zakon dober, da gre v smeri ciljev, ki jih vi zagovarjate v vaši resoluciji, samo da način glede testiranja mogoče ni pravi. Že v uvodni predstavitvi in tudi skozi razprave je bilo razvidno, da nekega hudega nasprotovanja tudi v koaliciji ni. Izgovori so bolj na to, kako bomo to izvajali, ali se da to izvajati in tako naprej. Verjetno, če se potrudimo in zakon izboljšamo v naslednjih fazah, je vsako stvar možno izvajati. In tudi to, o čemer se nazadnje govorili, o tem, da se nekatere droge takoj izločijo in jih ni možno testirati. Saj ne govorimo, da je možno vse testirati, gre za nek korak v pravo smeri, da se vzpostavi nek sistem, ki omogoča preverjanje in tudi testiranje. Kot sem rekel, v vseh razpravah ni bilo zaslediti nekega nasprotovanja tej materiji oziroma temu zakonu, zato pričakujem, da bomo pri glasovanju tudi ta zakon podprli v prvi obravnavi, kajti gre konkretno za prvo obravnavo. Vse možnosti imamo v nadaljevanju, da ta zakon dopolnimo tudi z vsemi temi pomisleki, ki ste jih predstavili. Vsekakor je pa to korak v pravo smer, kar smo razumeli tudi iz obrazložitve državne sekretarke, ki je govorila o resoluciji, ki zagovarja to, da se omeji uporabo drog. In ta zakon ni namenjen ničemur drugemu kot temu, da se s takim pristopom omeji uporabo drog, predvsem pa možnost vplivanja na funkcionarje, ki te droge uporabljajo. Zato hvala še enkrat za vse razprave in hvala tudi za podporo pri glasovanju.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci ste dobili besedo. Časa še nismo porabili, zato na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 8. točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O RAZVOJNI PODPORI POMURSKI REGIJI V OBDOBJU 2010–2017. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožefom Horvatom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina desetih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožefom Horvatom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Jožefu Horvatu.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka gospa Eva Štravs Podlogar s sodelavci; dragi kolegice in kolegi! Naj na začetku razprave o tem predlogu zakona predstavim nekaj številk, ki jih za pomursko regijo kažejo nekateri ekonomski kazalci. V letu 2016 je registrirana stopnja brezposelnosti v pomurski regiji znašala 17,4 %, v slovenskem povprečju pa je bila stopnja brezposelnosti 11,2 %. To pomeni, da Pomurje, žal, zaostaja 55,3 % za slovenskim povprečjem. Leta 2016 je povprečna neto plača v pomurski regiji znašala 939,81 evrov, v slovenskem povprečju pa je neto plača znašala 1.030,16 evrov. Pomurska regija zaostaja po neto plači v letu 2016 za 8,8 %, na primer za osrednjeslovensko regijo pa za 16 %. V letu 2015 je BDP na prebivalca v Sloveniji znašal skoraj 18 tisoč 700 evrov, v pomurski regiji pa le 12 tisoč 437 evrov, kar pomeni, da pomurska regija po BDP zaostaja za 33,5 %, kar pomeni za eno tretjino. V zadnjih letih BDP na prebivalca v pomurski regiji raste, še vedno pa ostaja delež krepko pod slovenskim povprečjem. Podatki o stanju v pomurski regiji so do določene mere spodbudni. To gre gotovo pripisati tudi učinkom Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji. Vendar pa je jasno, da so opisani kazalci še vedno na podpovprečni ravni in da je za nadaljnje izboljšanje stanja nujno dokončanje ukrepov, ki jih določa zakon. Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015 je Državni zbor sprejel oktobra 2009. Uporabljati se je začel 1. januarja 2010. Novela zakona, sprejeta oktobra 2015, torej v času te vlade, te koalicije in te sestave Državnega zbora, je izvajanje zakona podaljšala do konca letošnjega leta, leta 2017. V skladu z Zakonom o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015 je vrednost celotnega Programa spodbujanja konkurenčnosti Pomurske regije določena v višini 33 milijonov evrov. Do konca leta 2015 je bilo za aktivnosti iz programa izplačanih nekaj manj kot 23 milijonov evrov. Po zakonu bi torej morala biti v letu 2016 in 2017 realizirana sredstva v višini dobrih 10 milijonov evrov. V proračunu za leto 2016 je bilo za izvajanje zakona načrtovanih okoli 4,8 milijona evrov, v rebalansu proračuna za leto 2017 pa okoli 4,2 milijona evrov. Zaradi pozne potrditve spremembe Programa spodbujanja konkurenčnosti Pomurske regije pa je bila predvidena realizacija izplačil za leto 2016 le v višini okoli 2,6 milijona evrov. Danes razpolagamo s točno realizacijo iz tega programa za leto 2016, to je 2 milijona 576 tisoč 448 evrov. To pomeni, da bi morala biti za korektno izvedbo zakona načrtovana sredstva v rebalansu proračuna za leto 2017 za približno 3,4 milijona evrov višja. Ker tega problema znotraj proračunskega okvira za leto 2017 ni več mogoče popraviti, v Novi Sloveniji predlagamo enostavno in učinkovito rešitev, to je podaljšanje veljavnosti zakona za eno leto in porabo preostalih sredstev v letu 2018. Vlada je včeraj podprla naš predlog zakona oziroma predlaga podaljšanje za dve leti. Za nas, predlagatelje, in za Pomurje je to sprejemljivo. V Novi Sloveniji pričakujemo, da bomo pri obravnavi tega zakona vsi poslanci upoštevali dejstvo, da je za dosledno spoštovanje Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji edina možnost sprejetje tega predloga zakona in s tem podaljšanje izvajanja tako imenovanega pomurskega zakona za eno oziroma dve leti. Gospe in gospodje, drage kolegice in kolegi! Ko v Državnem zboru sprejemamo zakone, ni pomembno, kdo je predlagatelj, kdo je zakon spisal, kdo je prvopodpisani. To je projekt, če hočete, Kluba pomurskih poslancev, seveda pa je to projekt Državnega zbora, vseh nas 90; in pričakujem vašo podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, hvala za besedo! Vlada Republike Slovenije je preučila možnost, da predlagano novelo Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2017 sprejmemo in z njo podaljšamo izvajanje zakona o razvojni podpori Pomurski regiji. Vlada se je odločila, da predlagano novelo zakona podpre, vendar, kot že rečeno, predlaga podaljšanje zakona za dve leti. V Pomurju je zaslediti spodbudne rezultate. Višja stopnja brezposelnosti kot 17 % je bila konec lanskega leta namreč le še v upravnih enotah Lendava in Murska Sobota. Spodbudnejše rezultate gre gotovo pripisati tudi učinkom Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji. Na tem območju se izvaja Program spodbujanja konkurenčnosti Pomurske regije v skupni vrednosti 33 milijonov evrov. Za celovito izvedbo tega programa in glede na predvideno letošnjo realizacijo ocenjujemo, da bi morali v prihodnjih dveh letih nameniti še 3,5 milijona evrov. Glede na dosedanje izkušnje proračunskih zmožnosti in omejeno absorpcijsko sposobnost regije namreč predlagamo, da se zakon podaljša za dve leti. Vsebinsko gledano, je bil najvišji del sredstev v okviru programa namenjen spodbujanju začetnih investicij podjetij in ustvarjanju novih delovnih mest. Doslej je bilo izvedenih 8 javnih razpisov in podpisanih 225 pogodb, s katerimi je predvideno v projektih v izvajanju 867 delovnih mest. Vzporedno s programom pa so se izvajali še sledeči ukrepi. V okviru ukrepa 2 – Spodbude za zaposlovanje je do konca leta 2015 109 delodajalcev prejelo povračilo prispevkov in ti so zaposlili 427 brezposelnih oseb, davčno olajšavo za zaposlovanje pa je prejelo 225 davčnih zavezancev. V okviru ukrepa 3 – Davčna olajšava za investiranje je davčno olajšavo do konca leta 2015 prejelo tisoč 858 davčnih zavezancev. V okviru ukrepa 4 – Prednostna obravnava projektov iz Pomurske regije se je izvedlo več projektov: projekt vzpostavitve medpodjetniškega izobraževalnega centra v višini preko 2 milijonov evrov. Rezultat je obnovljen in sodobno opremljen objekt za izobraževanje in usposabljanje, projekt je bil zaključen februarja 2015. V okviru vzpostavitve regijskega gospodarskega središča je bilo do konca leta 2015 izplačanih preko 20 milijonov evrov za tri projekte razvojnih centrov slovenskega gospodarstva. V okviru vlaganj v prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva ter živilskopredelovalne industrije in diverzifikacije v nekmetijske dejavnosti je bilo na vseh ukrepih štirih osi Programa razvoja podeželja 2007–2013 vlagateljem iz Pomurske regije izplačanih 171 milijonov 600 evrov oziroma kar 15 % vseh izplačanih sredstev. Ministrstvo za okolje in prostor je skupaj s 27 občinami zaključilo izvedbo projekta vodooskrba Pomurja v skupni višini 138,5 milijonov evrov. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije želi poudariti, da si v okviru omejenih proračunskih možnosti prizadeva za dosledno izvajanje zakona in programa. Na nekaterih področjih je v pomurski regiji zaznati postopno izboljšanje splošne gospodarske slike in tudi pri brezposelnosti; vendar pa ne v tolikšnem obsegu, da ne bi bilo potrebno, da se zakon izvede v celoti. Ker bi bilo s podaljšanjem izvajanja zakona mogoče doseči vse cilje zakona, se Vlada Republike Slovenije strinja s predlogom za podaljšanje zakona, s tem da predlagamo podaljšanje za dve leti, torej do konca leta 2019. Skupni obseg sredstev, ki se z zakonom namenjajo razvojni podpori pomurski regiji, se s predlagano spremembo ne spreminja. Glede na dosedanjo realizacijo in oceno porabljenih sredstev v letu 2017 se predvideva, da bi bilo za polno realizacijo sredstev po zakonu treba z državnima proračunoma 2018 in 2019 zagotoviti sredstva v višini 3 milijone 490 tisoč 824 evrov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Matej Tonin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Drage poslanke, dragi poslanci, dober dan! Raven razvitosti pomurske regije se v zadnjih letih, gotovo tudi po zaslugi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji, nekoliko izboljšuje. Pri primerjavi kazalnikov, kot so na primer stopnja brezposelnosti, višina plač in bruto domači proizvod, pa regija še vedno precej zaostaja za slovenskim povprečjem. Prav zato smo v Novi Sloveniji predlagali, da se veljavnost Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji podaljša, da se bodo lahko izvedli vsi predvideni ukrepi. Žal vlada tudi ob pripravi ter sprejemanju proračunskih dokumentov o vprašanju prihodnosti financiranja razvojne podpore pomurski regiji ni veliko razmišljala. Krščanski demokrati smo že ob sprejemanju rebalansa proračuna za leto 2017 vložili amandma, ki je sredstva za izvajanje Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji uskladil z določbo istega zakona, po kateri je vrednost celotnega programa določena v višini 33 milijonov evrov. Žal smo bili pri tem neuslišani. Ker je vladna koalicija v zadnjem času na vprašanje razvojne podpore pomurski regiji nekoliko pozabila, smo v Novi Sloveniji za nastali zaplet pripravili enostavno in učinkovito rešitev: predlagamo podaljšanje obdobja izvajanja Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji še za eno leto, to je do 31. decembra 2018. V tem času pa bo treba za razvoj Pomurja v skladu z zakonom zagotoviti še okrog 3,4 milijona evrov. Predlog zakona, ki ga predlagamo, nalaga vladi tudi dolžnost, da zaradi nujnosti uskladitve z določbami tega zakona spremeni Program spodbujanja konkurenčnosti Pomurske regije v treh mesecih po uveljavitvi zakona. Vlada je že v predlogu novele zakona v letu 2015 zavzela stališče, iz katerega je jasno razvidna njena podpora dosedanjemu upoštevanju zakona in dokončanju ukrepov, kot jih ta zakon tudi predvideva. Tudi zadnja izjava za javnost Vlade Republike Slovenije je vsebini zakonskega predloga Nove Slovenije naklonjena, kar je vsekakor spodbudno. Prav zato krščanski demokrati pričakujemo, da bo vladna koalicija naš predlog podprla. V Novi Sloveniji smo v nadaljevanju obravnave tega predloga zakona pripravljeni sprejeti tudi dopolnila. Po nekaterih napovedih je bilo predlagano dopolnilo, da se veljavnost tega zakona ne podaljša zgolj za eno leto, ampak za dve leti, kar v Poslanski skupini Nove Slovenije vsekakor podpiramo. S predlogom tega zakona v Novi Sloveniji zagotavljamo dosledno spoštovanje zakonodaje, kar bo obenem prineslo nadaljnjo krepitev razvoja pomurske regije, povečanje njene produktivnosti, povečanje števila delovnih mest, zmanjšanje brezposelnosti ter utrditev temeljev za napredovanje regije tudi v prihodnosti. Kot napovedano, v Novi Sloveniji bomo predlog zakona, ki smo ga vložili, podprli.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani predsedujoči, državna sekretarka z ekipo, dragi poslanci in poslanke, vsem skupaj en lep pozdrav! Že kar nekajkrat je bila pomurska regija na dnevnem redu v Državnem zboru. Mislim, da to pove nekaj, da ta regija ni zastonj večkrat omenjena. Omenjena je na žalost zaradi tega, ker bistveno razvojno zaostaja za slovenskim povprečjem; in to vsekakor ni prav. In ta zakon o razvojni podpori Pomurski regiji je že prispeval k temu, da se te razvojne razlike zmanjšujejo; in upam, da se bodo s podaljšanjem ti pozitivni trendi še dodatno pospešili. In prav zaradi tega v Poslanski skupini nepovezanih poslancev absolutno podpiramo in tudi pozdravljamo modro odločitev ministrstva za gospodarstvo, da so izkazali interes in voljo, da se zakon podaljša ne samo za eno leto, ampak za dve leti. Menim, da je to zelo dobro, ker ni treba hiteti s temi spodbudami in da se lahko pripravijo takšni programi, ki bodo dejansko produktivno prispevali k povečanju konkurenčnosti regije. Postavlja pa se mi vprašanje, glede na to, da smo tudi v prejšnjem obdobju imeli sprejet zakon o razvojni podpori, vendar se je potem to zgodilo, da kljub zakonski osnovi niso bila v proračunu zagotovljena sredstva, ki jih je zakon dodeljeval pomurski regiji. Upam, da v današnjem primeru, ko se bo tu ta zakon ponovno podaljšal, da se bo ta zakon tudi upošteval v celoti pri sestavljanju in sprejemanju proračuna ter da vlada in vsi skupaj pokažemo, da znamo in vemo upoštevati zakone, ki jih sprejema Državni zbor. Temu primerno se bodo tudi potem zagotovila denarna sredstva za črpanje razvojnih projektov v regiji. Ne smemo pozabiti, da se ta regija otepa z velikimi socialnimi napetostmi, ki so nastale po propadu velikih poslovnih sistemov in so bili v družbeni lasti. Kasneje je to vlogo prevzela država, nekaj je prešlo v državno last. Z napačnim kadrovanjem se ti poslovni sistemi niso prilagodili novim razmeram, tržnim razmeram, gospodarskim razmeram. Temu je sledil propad, sesutje. Sesulo se je praktično celotno gospodarstvo, malodane. In v tem šoku, ki je zelo globok, se je znašla regija v hudih stiskah, na kar kažejo vse makroekonomske analize. Čeprav se je zagotovo precej izboljšalo stanje, regija še vedno na žalost konstantno zaostaja za slovenskim povprečjem. Bruto družbeni produkt na državni ravni znaša 18 tisoč 693 evrov na prebivalca, v regiji 12 tisoč 437 evrov. To je velikanska razlika. Če pogledamo, dosega nekje indeks 66,5; kar kaže na to, da ta regija še zdaleč ni gospodarsko tako močna, da bi lahko zagotavljala primerno življenje vsem prebivalcem. Na to kažejo tudi podatki o stopnji registrirane brezposelnosti. Dovolite mi, da postrežem z najnovejšimi zadnjimi dosegljivimi podatki za mesec januar letošnjega leta. V Sloveniji je stopnja znašala 11,2 %, v regiji 18,2. Tu se zrcali to stanje, ki na nek način rezultira tudi v socialni napetosti, kar je po eni strani razumljivo, po drugi strani je žalostno, da se je prav Avstrija znašla kot blažilec teh socialnih napetosti, namesto da bi že pred leti pospešili okrevanje celotnega gospodarstva v regiji. Na žalost bi na tem mestu želel opozoriti, da bo morala država tudi bolj poskrbeti za tisto industrijsko infrastrukturo, ki danes propada in bi se zelo na hitro lahko aktivirala. Temu jaz kratko malo rečem neizkoriščene razvojne možnosti, neizkoriščeni lokalni razvojni potenciali, za katere bi se dejansko splačalo razmisliti in se potruditi, da pridejo v funkcijo in da začnejo dajati ekonomske koristi. Danes na žalost propadajo. Če se bo to nadaljevalo, bodo popolnoma propadli. Temu primerno s propadom in z neaktiviranjem teh razvojnih potencialov smo izgubili veliko kritične mase znanja na področju kemije, tekstilne industrije, živilskopredelovalne industrije in se že danes kažejo težave, da se bomo pri ponovnem zagonu morali soočiti z izgubljenimi generacijami, ker ni bilo možnosti prenosa znanja. To je lahko izredno velik problem. Kot sem že povedal, jaz upam, da se bo tokrat tudi v državnem proračunu upošteval zakon in po teh načrtih vlade, da se bo v letu 2018 znašlo v proračunu okoli 1,6 milijona evrov in v letu 2019 1,9 milijona evrov; skupaj približno 3,5 milijona evrov. Če se bo to upoštevalo, vsekakor vidim, da je en dober prispevek, pošten prispevek za razvoj in prihodnost regije. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Dr. László Göncz bo predstavil stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka z ekipo, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini smo tudi prepričani, da je predlog spremembe Zakona o razvojni podpori Pomurske regije v obdobju 2010–2017 pravilna poteza predlagatelja glede na stanje, kot je že bilo povedano, da žal v državnem proračunu niso bila zagotovljena vsa z zakonom predvidena namenska sredstva za realizacijo načrtovanih projektov. Naj že uvodoma povem, da bova predlog zakona tudi midva podprla. Zavedam se, da je več razlogov in vzrokov, ki so pogojevali zamudo v zvezi z izvajanjem za pomursko regijo zelo pomembnega zakona. Sam se v okviru današnje točke dnevnega reda ne bom spuščal v ocenjevanje in analizo odgovornosti za zamudo, ker to danes ni namen razprave. Dejstvo je, da so bile v preteklost prisotne težave in nedoslednosti, ki so prejudicirale zamudo pri izvajanju tako imenovanega pomurskega zakona. Ključno pa je, da se sredstva, ki so bila zakonsko zagotovljena za najbolj vzhodno slovensko regijo, kljub vsemu izkoristijo v dobrobit razvoja Pomurja oziroma območja, kateremu so bila namenjena. Osnovni namen zakona je fokusiran na ustvarjanje delovnih mest ter stabiliziranje gospodarstva v regiji. Podaljšanje izvajanja zakona je edino racionalno dejanje v prid nadaljevanja približevanja Pomurja slovenskemu povprečju. Menim, da polemika o tem, zakaj so tovrstni zakoni potrebni, tudi danes ni aktualna. Strinjamo se sicer z mnenjem, da bi bilo zaželeno, da v celotni državi zaživi sistemsko urejanje regionalnega razvoja Slovenije, ki je sicer v zakonu o skladnejšem regionalnem razvoju okvirno določeno; vendar moramo priznati, da izvajanje še vedno zelo šepa. Že večkrat smo omenili, da se tudi v drugih državah, celo v razvitem severnoevropskem in skandinavskem prostoru, lotevajo interventnih ukrepov, ko je to potrebno zaradi težav ali konstantno negativnih kazalcev določene regije. Pomembno je poudariti, da so se temeljni kazalniki produktivnosti Pomurja, predvsem pa stanje na področju zaposlovanja, v zadnjem obdobju nekoliko izboljšali, kar je vsekakor treba pripisati tudi učinkom zakona, o podaljšanju katerega danes razpravljamo. Dejstvo je, da je žal še vedno velik razkorak med Pomurjem in državnim povprečjem, da o osrednjeslovenski regiji ne govorimo. Žal je tudi res, da podoben zaostanek beležijo še nekatere periferne regije v Sloveniji, zato vsi z upravičenostjo pričakujemo dejanske učinke zakona o skladnejšem regionalnem razvoju. Danes je že bilo večkrat povedano, da se je stopnja nezaposlenosti na območju Pomurja sicer nekoliko popravila in danes znaša 18,2 %, ampak moramo pa vedeti, da se v občini Lendava ta številka še vedno giblje okoli 20 %. Na ostalem predelu tako imenovanega narodnostno mešanega območja v Prekmurju ter na Goričkem nasploh pa je stanje še slabše. Zaradi tega z omenjenega predela dnevno migrira več tisoč ljudi v Avstrijo ali pa se je tja žal že odselilo. Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji iz načrtovanega programa zagotavlja skupaj 33 milijonov evrov za Pomurje oziroma za območje, za katero je predvideno; ker vemo, da so še tri občine z tako imenovanega ormoškega predela. Predlagatelji so na osnovi podatkov, ki izvirajo iz vladnih poročil, pripravili konkreten in pregleden prikaz stanja glede uporabe razpoložljivih sredstev ter navedli tudi težave, ki so se pojavljale v okviru posameznih programskih sklopov. Zato se sam ne bom sedaj spuščal v ponavljanje tega, ker je v tem trenutku dosti bolj pomembno to, da je včeraj tudi vladatudi uradno spoznala potrebo po podaljšanju in dokončanju realizacije zakona, kar je treba pozdraviti. Čeprav bo obdobje podaljšanja na osnovi omenjenega sklepa Vlade daljše, kot je predvideno v predlogu zakona, je odločitev o podpori pravilna, z vidika Pomurske regije pa predvsem dobrodošla. Ampak kot je bilo danes že tudi poudarjeno, naj na koncu še povem, da je sprejetje tega zakona vsekakor zgolj prvi, seveda ključni korak glede celovite realizacije zakona o Pomurski regiji. ker bo po sprejetju tega zakona treba v skladu s predlogom vlade za obe proračunski leti, to je za leti 2018 in 2019 dopolniti proračune. Danes bova torej podprla predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anita Koleša bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka s sodelavcema, spoštovane kolegice in kolegi! Država se je na krizo v Pomurju, ki je svoj vrhunec dosegla leta 2009, odzvala s sprejetjem Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015. Odločila se je za integriran in ciljno usmerjen pristop, s katerim je želela gospodarsko dimenzionirati regijo in doseči njeno dolgoročno razvojno prestrukturiranje, kar je bil osnovni cilj zakona. Po začetnih težavah se je z aktivno vključitvijo regionalne razvojne agencije izvajanje zakona bistveno izboljšalo. Kljub vsemu pa je situacija še vedno zaskrbljujoča. V regiji je še vedno visoka stopnja brezposelnosti, ki se je nekoliko znižala šele v letu 2016. Vse to kaže, da so posledice gospodarske krize zaradi ekonomske šibkosti v regiji še močno prisotne.Bistvenega pomena za regijo in državo je, da se z zakonom že zagotovljene pravice koriščenja razvojnih spodbud do konca izkoristijo. Le tako lahko zakon doseže cilj in upraviči namen, ki je bil spoznan in potrjen s strani naše vlade že v letu 2015. Ob sprejemanju zakona v mesecu novembru 2009 je bilo predvidenih skupaj 33 milijonov evrov za razvoj Pomurja. Ker sredstva do sedaj še niso porabljena v celoti, je treba ponovno ustrezno podaljšati veljavnost zakona, ki je zaključeval obdobje črpanja s koncem leta 2017. V Poslanski skupini SMC pozdravljamo pobudo poslancev Pomurja za podaljšanje veljavnosti Predloga zakona o spremembi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji. Za polno realizacijo sredstev bo treba zagotoviti še slabih 3 milijone 500 tisoč evrov. Ob tem ugotavljamo, da se na eni strani soočamo z mnenjem predlagatelja, ki trdi, da je absorpcijska sposobnost pomurskega gospodarstva velika, medtem ko se resorno ministrstvo s tem v celoti ne strinja. Zato bomo poslanci SMC predlagali, da se obdobje izvajanja zakona podaljša za dve leti in se skupni obseg potrebnih sredstev zagotovi v naslednjih dveh letih. Hkrati pa je v obrazložitvi najti tezo, da gre vzroke neizkoriščenih sredstev iskati v nesmiselnih razpisnih zahtevah in togosti birokracije. Ta ugotovitev nas sicer nekoliko čudi, saj se ukrepi zakona izvajajo že sedmo leto, o poročanju o izvajanju zakona do leta 2015 pa so navedeni zelo uspešno pripravljeni in tudi izvedeni projekti. Seveda pa se strinjamo, da, če gre vzroke iskati tudi v birokratskih ovirah, jih je nujno odpraviti. Upam, da bomo v nadaljevanju obravnave tega predloga zakona skupaj ugotovili, da je sedanji predlog podaljšanja dobra priložnost za realizacijo načrtovanih projektov, s katerimi se bo zmanjševala gospodarska in družbena zaostalost Pomurja. V Poslanski skupini Stranke modernega centra se zavedamo pomembnosti izpolnjevanja zakonskih obveznosti do Pomurske regije. Zakon so kot dober prepoznali tako v regiji kot v Vladi, zato ga seveda podpiramo tudi mi. Za uresničitev cilja o skladnem regionalnem razvoju Slovenije pa bo treba v prihodnosti več pozornosti posvetiti področju učinkovitosti dodeljenih in porabljenih sredstev. Zastavljeni cilji, krepitev razvoja, povečanje produktivnosti, povečanja števila delovnih mest, zmanjšanje brezposelnosti ter utrditev temeljev za vsestransko napredovanje regije niso odvisni zgolj od predlaganega zakona. Če pa bo to k realizaciji navedenih ciljev pripomoglo, so aktivnosti naših pomurskih poslancev, ki so združili moči za pobudo o podaljšanju veljavnosti zakona, v vseh pogledih dobrodošle. Kot rečeno, predlog zakona bomo podprli, ob tem pa se nadejamo, da pomurski gospodarstveniki, kmetje, obrtniki in podjetniki skupaj z občinami v Pomurju v največji možni meri izkoristijo razvojne spodbude in druge prednosti ter zakonske ugodnosti. Z amandmajem, ki ga bomo vložili skupaj s koalicijskimi partnerji pa bo verjetnost načrtovane porabe sredstev še večja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani! Minili sta dve leti od obravnave Zakona o spremembah Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji, s predlogom, da se podaljša obdobje izvajanja zakona za dve leti, in sicer do konca leta 2017. Do podaljšanja je tudi prišlo. Predlagatelj zakona je takrat ocenil, da bo v podaljšanem obdobju lažje dosegel cilje zakona kot tudi zagotovil potrebna sredstva za izvedbo programa spodbujanja konkurenčnosti v letu 2016 in letu 2017. Takrat je predlagatelj predlagal podaljšanje obdobja izvajanja zakona za še eno leto, in sicer do konca leta 2018. Ko pogledamo zadnje aktualne podatke, vidimo, da se situacija v Pomurski regiji v vmesnem času žal ni izboljšala. Povprečna stopnja registrirane brezposelnosti je v Pomurju v letu 2016 znašala 17,4 %. Za primerjavo, v Sloveniji je bila povprečna stopnja brezposelnosti v istem obdobju 11,2 %. Žal se brezposelnost v Pomurski regiji kljub angažiranju ne zmanjšuje. Podobne razlike v slovenskem povprečju so tako glede višine povprečne plače kot tudi pri bruto domačem proizvodu na prebivalca. Zavedamo pa se dejstva, da bi lahko bilo, če ne bi bilo Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji, še slabše. Pa spomnimo, zakaj je do sprejetja zakona prišlo. Pomurski zakon je bil sprejet leta 2009 z namenom uvedbe dodatnih ukrepov za spodbujanje razvojne Pomurske regije, ustvarjanje novih in ohranjanje obstoječih delovnih mest, kot tudi z namenom vzpostavljanja razvojne infrastrukture ter odprave posledic gospodarske in finančne krize v Pomurski regiji. Osnovni cilj zakona je bil in ostaja zmanjšanje brezposelnosti oziroma ustvarjanje novih delovnih mest. Kot že predlagatelji spremembe zakona sami ugotavljajo, instrumenti, ki so predmet tega zakona, vsaj do danes še niso rešili osrednje težave, to je velika brezposelnost v regiji. To potrjujejo tudi številke, ki kažejo, da število brezposelnih ostaja na ravni 18 %, kar je le malenkost nižje, kot je bilo v obdobju sprejetja zakona konec leta 2009. V Slovenski demokratski stranki smo zakon v času sprejetja leta 2009 podprli. Smo pa že takrat opozorili na številne pomisleke, ki so se, če na rezultate zakona pogledamo danes, izkazali za upravičene. Naj izpostavim najpomembnejše. Nasprotovali smo vzpostavitvi vladne projektne pisarne, saj bi ta del lahko prevzela regionalna razvojna agencija, ki ji je bila z vzpostavitvijo projektnepisarne izkazana nezaupnica. Prav tako smo takrat ocenili, da bo šlo za podvajanje nalog na strani razvojne agencije in projektne pisarne, kar zagotovo ni racionalno. V nadaljevanju, ko je vodenje vladne projektne pisarne prevzel kar takratni državni sekretar iz Kabineta predsednika Vlada Andrej Horvat, je bilo jasno, zakaj je bila vzpostavitev projektne pisarne potrebna. Kasneje je zaradi konflikta interesov, suma korupcije ter nepravilnosti pri izvajanju pomurskega zakona kot državni sekretar tudi odstopil. V Slovenski demokratski stranki smo menili, da ni potrebe, da je vzpostavitev regijskega gospodarskega središča predmet tega zakona, čemur v prid kažejo tudi rezultati na tem ukrepu. Nasprotovali smo tudi vzpostavitvi medpodjetniškega izobraževalnega centra, saj bi vse naloge lahko koordinirala in upravljala razvojna agencija v sodelovanju z interesnimi združenji in izobraževalnimi institucijami. S tem bi dali večjo vlogo obstoječemu sistemu izobraževalnih institucij in razvojni agenciji ter potrebne aktivnosti na tem področju racionalizirali. Glede projekta vodooskrbe smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke izpostavili, da je bil ta projekt že pred sprejetjem tega zakona v državnem programu. Kljub temu je vlaganje v infrastrukturo za oskrbo s pitno vodo postal eden izmed ukrepov, kjer vemo, da je obstajal sum goljufije pri gradnji, vezan na neupravičeno obračunavanje dela ter materiala ter strah pred vračanjem evropskih sredstev. Žal se je tudi velikokrat denar, ki bi naj šel za razvoj Pomurske regije in za zmanjšanje števila brezposelnosti, trošil za projektne naloge in študije vrednotenja, ki so bile dodeljene zunanjemu izvajalcu, čemur smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nasprotovali že ob sprejetju tega zakona. Slovenija je vse preveč centralizirana. Posledice te centralizacije se kažejo v neenakomernem razvoju regij. V Slovenski demokratski stranki se zavzemamo za enakomeren razvoj celotne Slovenije in podpiramo vsak ukrep, ki gre v smeri zmanjšanja razlik med regijami. Prav zaradi tega bomo predlagano spremembo podaljšanja roka izvedbe Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v prvi obravnavi podprli.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav predstavnikom Vlade, kakor tudi vam, spoštovane poslanke in poslanci! Naj takoj na začetku povem, da ne bom leporečil. Bom zelo kratek in poskusil bom biti tudi jedrnat in pač povedal tisto, kar nas v poslanski skupini skrbi oziroma tisto, kar mislimo, da se v zvezi s tem zakonom tudi mora storiti. Enostavno in preprosto. Mene veseli skrb poslancev, ki so vložili ta zakon, in prav je, da skrbijo za najslabše razviti del Slovenije. A vseeno moram takoj na začetku povedati, da smo komaj zakorakali v leto 2017 in da smo imeli še kar nekaj časa, da lahko ta predlog spremembe dopolnitve zakona tudi vložimo oziroma da ga vloži Vlada. Moram povedati predstavnikom Nove Slovenije, vodji poslanske skupine, da Vlada ni pozabila na Pomurje in da se s to tezo enostavno in preprosto ne morem strinjati. Moram priznati, da ne glede na vsebino, gre za zelo všečen predlog in všečno politično potezo. Počasi se pač načenja resna politična tema – naslednje leto se bodo pač zgodile volitve in temu primerno pač poslanci in poslanke delamo oziroma delajo. Bolj kot za nabiranje političnih točk pa nas v naši poslanski skupini in stranki zanima sama vsebina tega zakona. Podaljšanje izvajanja zakona pomeni dodatno izboljšanje socialnih in ekonomskih pogojev Pomurcev, Prekmurcev in Prlekov, in to je edino, za kar mora politika v vsakem primeru stopiti skupaj in ta predlog tudi sprejeti. Dejstvo je, da se statistični kazalniki regije nekoliko izboljšujejo. Ni res, da se ne izboljšujejo, ampak se izboljšujejo, vendar so še daleč za slovenskim povprečjem in daleč za najbolj razvitimi regijami v naši državi. Perspektiva leži v gospodarskem napredku, zato je vredno izkoristiti preostali del finančnih sredstev v celoti. Ne bom govoril, ali je ta absorpcijska moč pomurskega, prleškega, prekmurskega gospodarstva bila takšna, da bi lahko to že do zdaj počrpali. Verjetno je bila. Razlogov, zakaj se to ni zgodilo, ne bom tukaj načenjal, želim pa si, da se za program, za katerega je bilo namenjenih 33 milijonov, v celoti počrpa. Ne bom govoril o drugem delu zakona, ki je bil tudi zelo pomemben, čeravno včasih v tej dvorani slišimo okrog Pomurskega vodovoda tudi slabe besede. Pri vsakem projektu je nekaj slabosti in pri tem projektu verjetno tudi, ampak tudi dobrih učinkov, saj je ogromno Pomurcev dobilo tudi zdravo pitno vodo v svojo gospodinjstvo. Pohvalimo se lahko s pomembnimi projekti kot je oskrba s pitno vodo, kot sem jo že omenil, nova delovna mesta, investicije, spodbude, promocija itd. Vse to je prispevalo k temu, da je pomursko gospodarstvo doseglo viden napredek na področju izvoza in viden napredek prihodkov s področja izvoza. Turizem je potencial v pomurskem prostoru, kmetijstvo, negotovo oziroma siguren potencial. In z v roko v roki ti dve panogi tudi temu prostoru dajeta možnost za razvoj in seveda za blaginjo ljudi, ki v tem prostoru živijo. Poslanke in poslanci naše poslanske skupine bomo stoodstotno podprli ta predlog zakona, seveda tudi z amandmajem, ki smo ga skupaj, poudarjam, skupaj v koaliciji tudi vložili, da to traja do leta 2019. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka z ekipo, kolegice in kolegi! Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji je bil sprejet v letu 2009 v obdobju socialdemokratske vlade. Sprejet je bil po izbruhu gospodarske krize, ki je prizadela celotno državo, najbolj pa je udarila prav po Pomurju. Tako imenovani pomurski razvojni zakon je bil prvi sistemski razvojni okvir za pomoč regiji, ki jo je kriza močno prizadela. Namen zakona je bil ne le zagotoviti Pomurju javni razvojni denar, temveč tudi povečati sposobnost regije, da ga pridobi in učinkovito porabi. Zato je posebno pozornost posvetil pripravi kakovostnih projektov k spodbujanju razvoja podjetništva in podjetij ter predvsem zagotavljanju hitrejšega odpiranja novih delovnih mest. Prav varna in trajna delovna mesta so bila in so še tisto, kar ljudje v Pomurski regiji najbolj potrebujejo. Poleg razvojnih sredstev je zakon spodbujal tudi projekte socialnega podjetništva. S programom posebnih davčnih olajšav za zaposlovanje in investiranje v regiji je pripomogel k izboljšanju podobe regije v očeh vlagateljev ter k njihovemu privabljanju. To so glavni razlogi za sprejetje zakona o razvojni podpori Pomurja. Zakon je predvidel poseben program spodbujanja konkurenčnosti za 5-letno obdobje med letoma 2010–2015 ter zanj namenil 33 milijonov evrov. V sklopu tega so bile vključene tudi spodbude za zaposlovanje ter olajšave za investiranje, pa tudi prednostna obravnava programov in projektov iz Pomurja pri kandidiranju za evropska in državna razvojna sredstva ter vzpostavitev regijskega razvojnega središča. Realizacija programa do konca leta 2015 je bila 57,6 %. Od 33 milijonov, ki so bili na voljo, jih je bilo porabljenih dobrih 22. Delno zato, ker vsa sredstva niso bila pravočasno na voljo, delno pa zaradi pomanjkanja kakovostnih projektov, ki ne bi pomenili le realizacije oziroma porabe razpoložljivih sredstev, temveč takšnih, ki bi po investiciji pomenili tudi trajno korist za ljudi v Pomurju. Ker cilji še niso bili doseženi in ker vsa sredstva še niso bila porabljena, je Državni zbor leta 2015 podaljšal veljavnost zakona še za dve leti, torej do konca letošnjega lega. V teh dveh letih je bil narejen velik napredek, saj je ostalo neporabljenih le še okvirno 3,5 milijona evrov, ki jih proračun za leto 2017 ne vsebuje. Pogled nazaj pokaže, da je bila taka odločitev pravilna. Temeljni kazalniki se izboljšujejo in tudi brezposelnost je začela upadati. Zaznati je postopno izboljševanje splošne gospodarske slike, a brezposelnost ostaja nad 17 % in nad slovenskim povprečjem. Posledice gospodarske krize so zaradi ekonomske šibkosti in slabšega začetnega položaja v Pomurju še vedno močno prisotne. Nekateri ukrepi so imeli takojšen učinek, drugi pa so bili bolj dolgoročne narave. Zakon zagotovo ni bil popoln, vsekakor pa ni bil neuspešen. S pomočjo zakona so se ustvarila nova delovna mesta, zgradila se je razvojna infrastruktura, ki je promovirala regijo kot dobro mesto za zaposlovanje in investiranje. Aktivirali so se talenti v socialnem podjetništvu in razvoj kmetijstva. Še več. Ta zakon je postal vzor tudi za ukrepe na drugih problemskih območjih z visoko brezposelnostjo. To je v Pokolpju, Zasavju in območja Maribora. Strinjamo se, da morajo sredstva, ki jih je zakon zagotovil, dobiti priložnost, da se jih smotrno porabi. Na koriščenje razvojnega denarja namreč vpliva dvoje. Na eni strani količina denarja in pogoji, pod katerimi ga je mogoče porabiti, in sposobnost regije, ljudi, podjetij in lokalnih skupnosti, da pripravijo kakovostne projekte, ki bodo nato samostojno zaživeli in tudi preživeli. Zato samo zagotovitev denarja in časa v proračunskih predpisih ni dovolj. Poskrbeti je treba tudi za projekte, s katerimi bo mogoče ne le porabiti denar, temveč ga porabiti tako, da bo investicija še dolgo prinašala koristi ljudem v regiji. Ne gre samo za oceno realizacije, gre za vprašanje, ali bomo denar uporabili pametno in smotrno ali pa se bo porabil samo za to, da se ga porabi in zgodbo zaključi. Poleg načela zakonitosti, da je treba z zakonom predvidena sredstva dejansko zagotoviti, je treba upoštevati tudi sposobnost njihovega črpanja. Zato je smotrno in pametno, da se veljavnost zakona podaljša, tako kot predlagamo, za dve leti. Na ta način bo mogoče zagotoviti financiranje dobrih projektov, hkrati pa ne bodo potrebne spremembe proračunskih dokumentov. Tako bodo razvojna sredstva na voljo, mogoče pa bo pripraviti dobre projekte, s katerimi regija postaja privlačnejša in ponuja več gospodarskih priložnosti, v katerih bodo ljudje iz pomurske regije našli delo. Eden od njih je tudi dokončna postavitev Expo paviljona ob Soboškem jezeru, ki se bo s tem spremenilo v prvovrstno turistično lokacijo. Zato bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona v prvi obravnavi soglasno podprli. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav izvršilni veji oblasti in peščici preostalih. Zdaj poslušam to, imam neko napisano stališče in razmišljam, ali naj ga sploh berem, ker vsi pravite, naj bom kratek. Ampak ne bom kratek. Celo profesionalno življenje se ukvarjam z lokalnim in regionalnim razvojem. Če seštejem drugo polovico dodiplomskega študija, ko sem se vključil v delo Centra za prostorsko sociologijo pod vodstvom akademika Mlinarja, če seštejem nekaj mesecev manj kot 20 let kot prostorski sociolog, če seštejem ta tri leta tukaj, smo tam nekje na četrtini stoletja. O čem se mi tukaj pogovarjamo? Mi bomo nekaj raztegnili v 10 let skoraj. Je tako? Tam nekje. Leta 2010 se je že malo financiralo. V desetih letih je slovenskih proračunov tam nekje za 90 milijard. BDP 380 milijard. Mi se pogovarjamo o 35 milijonih oziroma še malo manj. 33 milijonih in še nekaj. Sosednja država Madžarska bo gradila nogometno akademijo v Lendavi, financirala bo z 2 milijonoma v štartu narodno skupnost, kar me veseli, da ne bom narobe razumljen, in še kaj. Dobro jutro Slovenija! Zdaj pa bom vseeno malo prebral stališče, potem bom pa še kar nekaj dodal. V Združeni levici bomo seveda predlog podaljšanja veljavnosti zakona podprli. Ne sicer nekritično, ker je lokalni in regionalni razvoj ena od najšibkejših točk celotne slovenske politike. Strokovc mi je tukaj napisal, da zadnjih 25 let, v bistvu že od kdaj obstaja Slovenija, v bistvu že od konca 80. let. Pa ni strokovc krivec, kriv sem jaz, ki laufam cel dan na sto opravil. Razvojna neenakost je seveda ogromen in vedno večji problem. Jaz sem gospoda Cerarja spraševal s tega mesta tam v prvi četrtini mandata, ampak mi je bilo takoj jasno, da sploh ne razume, kaj ga hočem vprašati oziroma mu niti niso primerno odgovora napisali tisti, ki bi morali. Statistike nekaj kažejo, ampak statistike žal ne pokažejo vsega. Tudi s tem sem se ukvarjal prvo polovico kariere, ogromno ste že vsi pred mano povedali, ker smo pri tej točki Poslanska skupina Združena levica je zadnja na vrsti za podajanje stališč in bom povedal le nekaj statistik glede Pomurske regije. O stopnji brezposelnosti ste govorili, 8 % gospodinjstev prejema redno materialno pomoč dobrodelnih organizacij, regija ima 33 študentov na tisoč prebivalcev, kar je precej pod povprečjem, ima tudi najnižji delež višje, visoko izobraženih. V povprečju pa je to tudi najstarejša regija, ki odpira tudi celo vrsto drugih vprašanj, o katerih bi se morali pogovarjati, začenši z dolgotrajno oskrbo. Nehajmo se slepiti, da je na podeželju in na vasi ne bomo potrebovali. Kakšen je odgovor? Odgovor je celostni regionalni razvoj in vključujoča participativna družba v vseh delih Slovenije. Jaz pogosto govorim o prvi, drugi, tretji Sloveniji, pa tudi znotraj nekih razvitih regij imate neke nerazvite ali manj razvite dele. Žal, lahko bi šli že gledat ljubljansko urbano regijo. Vlada Mira Cerarja in nekaj ministrstev, ki se morajo več s tem ukvarjati in bi bilo mogoče celo dobro, da bi jih v nekem naslednjem mandatu združili, MGRT s SVRK, MOP z Ministrstvom za infrastrukturo [[…]]Kot sem že večkrat rekel, mi potrebujemo tri mandate resno ločeno ministrstvo za reformo lokalne samouprave in regionalnega razvoja. Zadnja oseba, ki je bila delegirana za to, je bila gospa Zlata Ploštajner. In od takrat je že kar nekaj let ali že desetletje nazaj. To kaže na dejstvo, da se to v bistvu podcenjuje. Podcenjuje se v vseh vladah, že pred to vlado in ta vlada tudi ni nič boljša. Politika tako imenovanega regionalnega razvoja, ki jo jaz kot strokovnjak za to področje ne morem tako imenovati, temelji potem na nekih parcialnih pristopih. Kaj zdaj to pomeni v praksi? V praksi pomeni, da gredo ti drobci državnega denarja prek regionalnih razvojnih agencij, tudi o tem sem spraševal ministrstvo, in vlado, ki bi jih bilo treba takšne, kot so, definitivno razformirati, je kakšna dobra, večina so pa same sebi dejansko namen in ne odigravajo te vloge intermediatorja, se prelevijo v nek zasebni žep s premalo nadzora in premalo transparentnosti. Lep primer tega je razvojna agencija Mura, ko se dela promocija Pomurja prek nekega akrobatskega pilota, povezanega s to agencijo, kar bi se mogoče lahko prek Spirita delalo. Pa še tukaj je vprašanje, a je to ustrezna promocija ali ne. Da je slika še slabša, ta vlada poskrbi tudi za to, da niti teh parcialnih ukrepov z neko zadostno kontrolo, nadzorom ne izvajamo. Ne le premalo sredstev za Pomursko regijo, treba je primerjati tudi sredstva in realizacijo za ostale tri razvojno ogrožene regije, uradno Pokolpje, Podravje, Zasavje. Temu je treba dodati vse ostale razvojno ogrožene periferizirane lokalne skupnosti oziroma občini in potem mi pridemo nekako po teritoriju na dve tretjini Slovenije. V prvi obravnavi bomo zakon podprli, iz klopi bom pa povedal še nekaj več. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima predlagatelj, gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Zdaj pa še s tega mesta, sedeža številka 90. Najprej bi se rad zahvalil Vladi Republike Slovenije, ki je na včerajšnji seji sprejela odločitev, da podpre to novelo Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji in naredi ta zakon celo še boljši. Ne Vlada, ampak Vlada predlaga in sem vesel, da nas je predstavnica SMC popeljala že v drugo obravnavo in sem vesel, da je koalicija napovedala ustrezen amandma. Predlagatelji to podpiramo, Klub pomurskih poslancev to podpira, Pomurje to podpira. Zahvaljujem se vsem poslanskim skupinam. Če bi bil Borut Pahor, bi rekel, kakšen fantastičen dan. Ampak tega nisem povedal brez razloga. Gre za statistično regijo Pomurje, ki ima 27 občin plus še 3 občine: Ormož, Sveti Tomaž in Središče ob Dravi, približno je to nekje okrog 130 tisoč prebivalcev, približno pravim. Zahvaljujem se tudi dr. Francu Trčku, ki je postregel še z nekimi dodatnimi podatki, seveda je to področje njegovega znanstvenoraziskovalnega dela in bo v razpravi gotovo tudi v drugi obravnavi še zelo koristen. Kar osebno mene oziroma predlagatelje nekako zelo skrbi, je, če pogledamo še en statistični podatek, ki ga danes mislim da še nihče ni omenjal. In to je: Pomurje, statistična regija, 27 občin, naravni prirast leta 2015 minus 350. Ampak zdaj govorimo o enem dokaj ozkem segmentu in spet kolega Trček je govoril o milijardah iz proračuna, bruto družbeni produkt, desetletje, vse to je res, ampak očitno smo Prekmurci in Prleki zadovoljni tudi z drobtinicami in za njih hvaležni, čeprav 33 milijonov evrov za program izključno spodbujanja konkurenčnosti pomurskega gospodarstva oziroma, bolj točno, gospodarstva teh 30 občin, ki jih ta zakon obsega, niso drobtinice. Gotov je res, da je ta zakon, osebno sem se največ fokusiral prav na program spodbujanja konkurenčnosti, da je prinesel neke pozitivne učinke. To je gotovo. Gotovo pa je tudi to, da se tiučinki ne dajo eksaktno meriti. Torej ne moremo eksaktno povedati, kakšno bi bilo stanje danes, če tega zakona ne bi imeli. Pomurci smo zadovoljni, da smo leta 2009 dobili ta zakon in učinki se kažejo. Tu gre tudi za sekundarne učinke. Gre za to, da ko domači in tuji investitorji vidijo, da pa se le nekaj dogaja, da je potem to tudi ena dobra klima, da investitorji sploh pridejo. Vesel sem, da je eden od tujih investitorjev že spet napovedal na območju Lendave novo investicijo, od prejšnje še nista minili dve leti. Napovedal je novo investicijo dobrih 40 milijonov evrov. Verjamem, da na Vladi ta odločitev ni bila sama po sebi umevna, da ni bila trivialna. Sam si predstavljam in si razlagam in želim podkrepiti to trditev s tem, da se vsi zavedamo, vsi, ne samo Vlada, da imamo v Sloveniji kar nekaj problemskih območij, statističnih regij, če hočete. Zakaj so problemske ali problematične kar se tiče razvoja? Gotovo zaradi tega, kar se tudi vsi strinjamo, da enostavno v teh 25 letih kar imamo svojo državo, nismo znali učinkovito realizirati skladnega regionalnega razvoja. Res je, Slovenija se vse preveč centralizira. Tudi zaradi tega ker so mnoge funkcije iz perifernih regij prišle v Ljubljano. Primer, mi smo nekoč v Pomurju imeli Ljubljansko banko, Pomursko banko, delniško družbo, ta se je potem ukinila in vsa strateška odločanja so se prenesla na Trg republike v Ljubljano. Podobno ali pa enako tudi Zavarovalnica Triglav. Ta je imela fantastičen tržni delež v statistični regiji Pomurje, mislim na območno enoto Zavarovalnice Triglav Murska Sobota. Vse strateške odločitve so se prenesle v Ljubljano. Gotovo je to, lahko reče kdo, skladno z racionalizacijo poslovanja in tako naprej, k temu težijo pač vse gospodarske družbe. Mogoče še nekaj številk. Proračun Republike Slovenije je v letih 2016 in 2017, za ti dve leti, ponavljam, je Državni zbor sprejel podaljšal zakona v letu 2015, in proračun je v letu 2016 zagotovil 4 milijone 848 tisoč 33 evrov, za letošnje leto pa 4 milijone 153 tisoč 751, skupaj 9 milijonov tisoč 784 evrov. Razpis za ti dve leti, bil je dvoletni razpis, pa je bil v višini najprej 6 milijonov, potem pa še dodatnih 300 tisoč. Torej za dve leti 6 milijonov 300 tisoč. Nisem zdaj kritičen do tega, gotovo so neki razlogi, zakaj se niso razpisala vsa sredstva, torej 9 milijonov za ti dve leti. Kar se tiče pa realizacije za leto 2016, zdaj imamo že natančne podatke, za leto 2016 so bila izplačila v višini 2 milijona 576 tisoč 448, razpisa je bilo pa za 3 milijone. Jaz se ne bom, ker poslanec se ne sme vtikati v razpisne pogoje, kdo je dobil, kdo ni dobil in tako dalje, to so vedno zelo težke teme. Čeprav se tisti, ki iz razpisa izpadejo, iz takšnih in takšnih razlogov, se nekako čutijo oškodovane, izigrane, žalostne in tako naprej. Ampak tukaj so zelo stroga pravila, pa morda niti ne pravila skrbnika tega zakona, torej Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, morda bolj Ministrstva za finance. So pa seveda neke nelogičnosti, ki jih mi pomurski poslanci tudi poznamo. Recimo, da neko podjetje gre v relativno veliko investicijo nekaj 100 tisoč evrov, proizvaja na primer tudi regale za knjižnice, trgovine in take zadeve in potem kot strošek te investicije navede tudi regale v skladišču. To so bili mišljeni regali za neke kovinske profile, za surovine, ki pa morajo imeti nosilnost nekaj ton. Ampak to podjetje dela, proizvaja regale za knjižnice in trgovine, torej niso zahtevane obremenitve nekaj ton. In potem jih menda skrbnik vrže ven, pa pravi: »Poslušajte, vi si sami naredite te regale za skladišče, za te težke kovinske profile z nosilnostjo nekaj ton.« Ampak to je ena podrobnost, ki danes sploh ni pomembna. Danes je pomembno to, kolegice in kolegi, spoštovana Vlada, da vsi pravzaprav razumemo potrebo Pomurja in tej regiji je pač treba pomagati. In če imamo ta zakon, gre samo in samo zato, da se ta zakon dosledno spoštuje in dosledno izvede. V prvotnem besedilu zakona iz leta 2009 je bilo zapisano: program spodbujanja konkurenčnosti 33 milijonov evrov, in to verjamem, da se bo zdaj do konca leta 2019 tudi realiziralo. Pustimo zdaj inflacijo, če je ali ni in tako dalje v tej podrobnosti ne grem. Tudi ne grem v te podrobnosti ali je zdaj to všečen zakon ali je bil prehitro vložen. Glejte, Nova Slovenija ne potrebuje nobenih titul, bog ne daj. Tukaj je to projekt, če hočete res ponavljam, Kluba pomurskih poslancev. Verjamem in vem, da je vsak v svoji poslanski skupini poskušal kolege prepričati. Pod črto pa je to tako kot vsak zakon projekt Državnega zbora. Na koncu bo Državni zbor tisti, ki bo zakon sprejel ali pa ga zavrnil. In vesel sem, da temu zakonu oziroma nam vsem dobro kaže. Za enkrat hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Lah, pripravi naj se gospa Marija Bačič. Izvolite, gospod Lah.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi, jaz bi se tudi bolj navezal na razpravo kolega Trčka. Pa naj malo pogledam nazaj v tisto leto 2009, v tisto leto Pahorjeve vlade, kjer smo ogromno govorili tukaj v parlamentu o skladnem regionalnem razvoju. Kar naprej. Sprejeli smo ta zakon o pomoči Pomurski regiji, potem je prišlo Pokolpje, Podravje pa še nekaj mislim, da je bilo poskusov. Kar bi bilo seveda potrebno. Imeli pa smo regionalne razvojne agencije po statističnih regijah, ki naj bi delile oziroma uravnavale te pomoči glede na projekte, ki jih pripravijo občine. Na svetu regije naredijo prioritete teh izvedbenih načrtov in se na ta način nekako razdelijo te državne pomoči oziroma takrat tudi neke evropske pomoči. Še v prejšnji finančni perspektivi je bilo okoli 650 milijonov evrov na voljo in ta denar je bil razdeljen po regionalnih razvojnih agencijah. Financirali so se predvsem infrastrukturni projekti, le-ti so imeli prednost, predvsem prišel je tudi kakšen dom starejših občanov, pa kakšna šola, vrtec, ampak največ je bilo to porabljeno za infrastrukturo. V novi finančni perspektivi pa tega denarja več ni. Desetina tega, kar je bilo prej. In res je, regionalne razvojne agencije so v večini primerov same sebi namen, ne opravljajo tistih funkcij, ki bi jih morale. Jaz sem večkrat poudajal, ko sem bil še župan, da bi morala tudi kohezijske projekte na nek način peljati in voditi ekipa na razvojni regiji, da bi se morala ojačati, da bi bila res neka predhodnica pokrajin, če jih že nimamo, kar je verjetno velika škoda pri koriščenju teh sredstev oziroma pri vodenju teh kohezijskih medobčinskih projektov. Tako da zdaj mislim, nimamo niti prave slike, kaj se na regijah počne. Nekaj se pomaga podjetnikom, iščejo po razpisih neka sredstva, da preživijo, ni pa pravega efekta. Vemo pa, da ogromno še potrebujemo na področju infrastrukturnih projektov, kot je vodooskrba, odvajanje in čiščenje odpadnih voda. Pa tudi pri ravnanju z odpadki smo še slabi. Res je, da tudi država na teh področjih nima trdne politike, da nima zastavljenih ciljev ali pa nekih izvedbenih programov, kako naj bi to izgledalo v Sloveniji. Za vodooskrbo je jasno, za odvajanje, čiščenje odpadnih voda in za ravnanje z odpadki pa je bolj malo jasno. Tudi stroka na posameznih ministrstvih oziroma to je eno ministrstvo, mislim, da precej šepa, da ne vemo, kaj bi radi in kdaj naj bi to uredili. Kar se tiče tega zakona, jaz podpiram to, tudi Vlada podpira, da se ta denar izkoristi in da se izpelje projekt do konca, da se to podaljša še za dve leti, čeprav smo predlagatelji predlagali za eno leto, Vlada za dve, kar ni slabo, je boljše. Vprašanje pa je, če so pravi efekti. V teh letih bi se lahko tudi temeljita analiza naredila, ali so bili najboljši efekti res pri teh projektih, ali je bil denar prav usmerjen ali bi bilo treba kaj modificirati, kaj pripraviti, kaj popraviti, ker se časi spreminjajo. Zdaj bi rekel pa še nekaj o tem, da ne vidimo drugih regij, ki so potrebne pomoči. Iz Pomurja ali Prekmurja ima veliko delavcev službe v Avstriji, ki je blizu. Tam so višje plače kot pri nas, tudi mogoče so delovni pogoji boljši. Imamo pa jugovzhodno regijo, ki je gospodarsko najbolj razvita, tudi danes sem slišal, da so v vseh kategorijah najboljša podjetja po zaposlovanju od najmanjših do največjih na Dolenjskem, v tej regiji, kar me zelo veseli. Imamo pa eno subregijo prek Gorjancev, kjer pa ljudje ne morejo v sosednjo državo v službo, ker so pogoji še slabši, kot so pri nas. Večina se jih vozi sicer v Novo mesto, ampak kaj malo naredimo za to regijo. Tam kmetijstvo propada, enostavno propada zelo hitro, Če se pa že sami lotevajo turizma, imajo pa en kup administrativnih in birokratskih ovir priti do nekih dovoljenj. Če jih želijo, jih državna birokracija bolj ovira, kot pa pomaga. Mogoče pa kdaj ne potrebujemo samo denarja. Rabimo pogledati na podeželje, kaj pravzaprav potrebujejo, ali strokovno pomoč ali odpravo administrativnihovir, birokratskih. To ljudje pogrešajo. Mi se venomer izgovarjamo, da ni denarja, samo toliko ga imamo. Ali imamo voljo? Ali imamo znanje? Ljudje to pogrešajo. Ko gremo po terenu, ko se z njimi pogovarjamo, tisti mladi, ki se zaženejo, še nekaj želijo ustvariti, takoj naletijo na zid v obliki birokracije, in jih mine pa si rajši poiščejo neko službo zunaj, gredo s trebuhom za kruhom. Jaz bi bolj apeliral na to. Če smo že takrat toliko govorili o tem skladnem regionalnem razvoju, pa ga dajmo po toliko letih ponovno pogledati, prerešetati in pripraviti za celo Slovenijo. Razvojne razlike se samo večajo, ne pa manjšajo, kar smo želeli že takrat storiti. S prvimi evropski sredstvi je bila ta želja, da se razvojne razlike med pokrajinami zmanjšajo. Tudi pri nas na Dolenjskem imamo osrednjo Dolenjsko gospodarsko zelo razvito, celo primanjkuje delovne sile. Kot vidimo, v tovarni Revoz ne dobijo dovolj delavcev, žalostno je, da večina mladih pade na zdravniškem izpitu, kar je katastrofalno, zaradi predvsem nedovoljenih substanc, ker pregled pokaže za kar nekaj časa nazaj. Vozijo se tudi že iz Posavja na Dolenjsko, v Novo mesto v službo. Pa se nekaj časa vozijo, potem pa ugotovijo, da za takšno plačo, kot jo imajo, je boljše biti doma pa dobiti socialno pomoč in se bolj kvalitetno živi brez službe. Podprimo ta zakon, med tem časom pa naj tudi pristojno ministrstvo pogleda, kaj je treba storiti še kje drugje. Pa mogoče ne samo z denarjem, ampak s pravo organiziranostjo, s pravimi ukrepi, ki ne pomenijo samo denar. Jaz sem prepričan, da veliko ljudi, ki so zadolženi tudi za skladni regionalni razvoj, ima kar slabe rezultate, da ni pravega efekta pri takšnem delu, kot obstaja, da je treba reorganizirati, kot je kolega Trček rekel, predvsem je treba pogledati, kaj je z regionalnimi razvojnimi agencijami. Mislim, da je bila velika škoda narejena takrat, ko smo šli svet regije spreminjat v razvojni svet, kjer smo poleg županov notri dali še sindikate, podjetnike in ne vem kaj še vse. Denar za te projekte pa zagotavljajo samo občine, nihče drug. Mislim, da je ta regionalni razvojni svet izgubil neko ostrino, ki jo je prej imel svet regije, ko so se župani med sabo lahko dogovorili. Mislim pa, da bi bil velik napredek, če bi se lahko dogovorili za pokrajine, tudi na področju prostorskega načrtovanja, načrtovanja industrijskih, obrtnih con in tako naprej. Ker vsaka najmanjša občina ne more imeti vsega. Če bi imeli pokrajine, pa bi se na pokrajini lažje dogovorili, kot se zdaj. Lahko bi imeli tudi pokrajinske prostorske načrte predvsem na področju infrastrukture. Zdaj imamo, mislim da okrog 400 začetih projektov na državnih cestah, v načrtu razvojnih programov Ministrstva za infrastrukturo, kjer so projekti samo začeti, imajo svojega skrbnika, projektanta in konec. Določeni ljudje so določeni za te projekte, potem se je pa ustavilo, ker nihče ne zna povedati, če bo v naslednjem desetletju realizran projekt. Vleče se iz leta v leto in vsaka nova vlada nekaj doda, da je všečna volivcem. Tukaj je treba narediti red, ker ponekod so industrijske cone, pa nimajo zagotovljene električne energije, ne vedo, kdaj bo do njih prišla cesta, nimajo prave vodooskrbe, kar mora občina zagotavljati in tako naprej. En kup je stvari, ki bi se dale s pravo voljo, s pravim pristopom premakniti. Tako da zdaj podprimo ta zakon, sprejmimo, da se to konča, med tem časom pa upam, da bo ministrstvo razmislilo tudi o težavah in kako jih reševati na drugih območjih, ki so ravno tako pereča.
Besedo ima gospod Jožef Horvat, predstavnik predlagatelja. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Kolega Zvone, ki je odličen poznavalec lokalne samouprave, me je spomnil na eno zadevo, ko je govoril o razvojnih regijah. Kolegice in kolegi, jaz imam tukaj prijetno dolžnost, da predstavim sklep Sveta Pomurske razvojne regije, ki je bil sprejet 13. marca letos na 68. redni seji Sveta Pomurske razvojne regije. Ta je pod točko Predstavitev stanja za dogovor za razvoj regije obravnaval podaljšanje Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2017 in je sprejel naslednji sklep: »Svet Pomurske razvojne regije poziva Vlado Republike Slovenije in Državni zbor Republike Slovenije, da podaljšata Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2017 in tako zagotovita uresničenje programa spodbujanja konkurenčnosti Pomurske regije v obdobju 2010–2017 v zakonsko predpisani višini 33 milijonov evrov.« Jaz sam se seveda tudi strinjam, da prej ali slej se bo morala neka koalicija oziroma Državni zbor, katerakoli sestava, ampak čim prej ukvarjati s tem, da naredimo regionalizacijo te države oziroma da vpeljemo drugi nivo lokalne samouprave. Ali bomo temu rekli pokrajine ali bomo temu rekli dežele slovenske, slovenske dežele. K temu me ne nazadnje in ne nepomembno zelo pogosto spodbuja časti vredni poslanec prvega sklica, takrat Skupščine, in si res želim, da bom enkrat to dočakal, da bomo vpeljali v Sloveniji dežele oziroma pokrajine, kakor se bo pač Državni zbor odločil. To bo potem bistveno olajšalo tudi iskanje vprašanja skladnega regionalnega razvoja naše države. Dovolite mi, da vam posredujem in postrežem s podatki izplačil po letih za program spodbujanja konkurenčnosti. Torej program 33 milijonov in kakšna je bila realizacija plačil. Navajal bom zaokrožene številke. Leto 2010, torej prvo leto izvajanja Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji, 3,8 milijona. Leto 2011 3,6 milijona. Leto 2012 4,4 milijona. Leto 2013 2,9 milijona. Izplačila leta 2014 4,2 milijona. Izplačila leta 2015 3,8 milijona. Izplačila leta 2016 2 milijona 576 tisoč, to je pravzaprav najmanj v vseh teh letih. Do vključno 31. 12. 2016 je bilo z naslova programa spodbujanja konkurenčnosti realiziranih 25 milijonov 355 tisoč 424. Do 33 milijonov torej ostane 7 milijonov 644 tisoč. Torej 7 milijonov 644 tisoč za leta 2017, 2018 in 2019, če bo takšen zakon sprejet, kot ga je predlagala Vlada, torej podaljšanje do vključno leta 2019. Seveda se tukaj takoj pojavljajo tudi vprašanja ob predpostavki, da absorpcijska sposobnost pomurskega gospodarstva obstaja. Jaz se veliko pogovarjam s Pomursko gospodarsko zbornico in drugimi inštitucijami. Nekateri ste razpravljali ali pa nakazali, da je absorpcijska sposobnost v Pomurju slaba. Ne. Absorpcijska sposobnost pomurskega gospodarstva je dovolj močna, sploh pa da lahko teh 7,6 milijona v treh letih počrpamo Tukaj me zdaj zanima, če ima Vlada ta trenutek že kakšen odgovor, kakšni bodo razpisi. Ali bodo morda razpisi kar triletni, objavljeni letos za vseh teh 7,6 milijonov, ali pa bodo morda zaradi morebitnih različnih vsebin, dvoletni, enoletni ali kakorkoli pač. Verjamem, da najbrž je danes preuranjeno v teh scenarijih govoriti. Ne nazadnje je treba, kar smo v zakon tudi zapisali, za to obdobje narediti tudi nek operativni program, je treba natančno določiti, seveda v sozvočju s Pomursko regijo, zakaj se bodo konkretno ta sredstva uporabila, da bodo seveda najbolj učinkovito uporabljena. Hvala lepa zaenkrat.
Besedo ima gospa Marija Bačič, pripravita naj se dr. Franc Trček in mag. Matej Tonin. Gospa Bačič, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat, vsi lepo pozdravljeni. Veseli me, da iz razprave in iz stališč pravzaprav lahko zaznamo podporo k podaljšanju tega našega pomurskega zakona. Vsi vemo, zakaj pravzaprav je bil ta zakon leta 2009 sprejet. Takrat se je v Pomurju dogajalo marsikaj. Velika podjetja, kot so Mura, Pomurka so propadla in smo takrat rekli, da je v Pomurju nastala socialna bomba. Saj vemo, da je v Muri bilo zaposlenih v dobrih časih 4 tisoč ljudi in potem 2 tisoč ljudi in v Pomurki ravno tako. Lahko se zahvalimo takratni vladi gospoda Boruta Pahorja, da so zaznali težavo in kako rešiti Pomurje, ki je takrat bilo tudi v izredno velikem razvojnem zaostanku. Res, kritike so, da je nastal ta pomurski zakon. In veste, ko nastaja novi pomurski zakon, ki je bil takrat res prvi, zelo dober, so z njim nastali tudi porodni krči, porodne težave v začetku in jaz tega ne bi jemala za tako strašno kritiko. Ampak danes lahko govorimo o tem, da je bil zakon potreben in da so učinki vidni pri razvoju gospodarstva, pri razvoju kmetijstva, predvsem pri zelo uspešnih socialnih podjetjih, ki jih do takrat še ni bilo, in bi bilo prav, da bi to tudi priznali Pomurju. Res pa je, da se še vedno srečujemo z izredno veliko brezposelnostjo, ki je še vedno nad povprečjem v Sloveniji, in sicer 17,5 ali 18 %. Povedali ste tudi, da imamo srečo, da smo tam nekje v bližini Avstrije, da naši ljudje hodijo čez in si tam služijo kruh. Mislim, da to ni naš namen. Naš namen je, da bi bilo čim več ustreznih delovnih mest v našem Pomurju. Ker je bilo že veliko povedanega za vsa podjetja, bi se jaz zdaj mogoče ozrla bolj na promocijo turizma. Tukaj še nismo izčrpali vseh potencialov, ki jih naše Pomurje pravzaprav nudi. Verjetno vas velika večina pozna razgledni stolp Vinarium v Lendavi, kako uspešen je ta projekt. Lahko govorimo o sto tisočih turistov, ki so obiskali ta stolp. Pri nas v Murski Soboti pa lahko govorimo sedaj že o paviljonu EXPO, na katerega pravzaprav izredno veliko stavimo. To se pravi, to so vrata v Pomurje. Računamo, da se bo s tem projektom povečala promocija našega Pomurja, kjer se bodo bistvo lahko promovirala naša prijaznost, kulinarika, terme, tudi socialna podjetja, da bodo ljudje, turisti, ko bodo prišli, dejansko lahko spoznali potencial našega lepega Pomurja, naše neokrnjene dežele, da bo tudi naše gospodarstvo lahko potem tudi na podlagi črpanja oziroma na podlagi turistov nekoliko gospodarsko napredovalo, da ne bomo govorili po tem zakonu, se pravi 2019, da nismo izkoristili vseh možnosti. Res pa je tudi, kot ste že vsi povedali, da je na nas, da je na naših gospodarstvenikih, da pripravimo dobre projekte, da bo potem Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo imelo možnost, da te projekte podpre, da se ta sredstva do konca trajanja našega zakona torej tudi izčrpajo. Pomurski poslanci, vsi skupaj, kot smo že večkrat povedali, vztrajamo, da se ta sredstva, 33 milijonov, počrpajo do konca tega obdobja, da se bodo pripravili projektni projekti in da bo investicija za daljši čas prinašala tudi korist ljudem v naši regiji. Vsekakor je smotrno in pametno, da se veljavnost zakona podaljša, zato bom tudi sama in tudi naša poslanska skupina bo to podaljšanje zakona sprejela. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček, pripravita naj se mag. Matej Tonin in gospa Andreja Potočnik. Izvolite, dr. Trček.
Hvala za besedo. Si bom vzel kar čas. Dobro, jaz poslušam to, kar tukaj danes razlagamo, smo počasi v četrtem letu tega mandata in razumem tudi to predvolilnost. Malo za šalo, veliko bolj zares, sem malo žalosten, da me pomurski poslanci niso povabili zraven. Jaz imam taščo iz Dobrovnika, moja draga ima bratranca, sestrične tam, redno sem in v Prekmurju in na Goričkem, živel sem in v Prlekiji in v Murski Soboti nek krajši čas, tako da lahko rečem, da zadevo zelo dobro poznam. Kaj me žalost?, Nisem tiste številke kar tako omenjal. Mi se pogovarjamo dejansko, Joško me bo popravil, sem narovoslovno-matematični tehnik, ampak dolgo je bilo že tega, pa recimo, da je proračun 9,1 milijarde, tam nekje od 3,6 odstotka 1 odstotka proračuna, ki smo ga raztegnili na 10 let. Približno. Da ljudje dobijo občutek, in to je zdaj problem, o katerem moramo mi na veliko in dolgo debatirati. Moja najmlajša hčerka bi začela zavijati z očmi, kaj šele starejši. Dejstvo je, kot sem že rekel, mi se nikoli s tem resno nismo ukvarjali. Mi smo imeli nek relativno spontan razvoj, bolj decentralizirano Slovenijo v 80. letih, kot jo imamo sedaj. Potem so se nam zgodile te občine, ki so seveda odigrale neko pozitivno vlogo, infrastrukturno, da jih ne bomo samo šimfali, zdaj pa na neki ravni razvoja ta razdrobljenost postaja problem. V ponedeljek je bila tukaj neka slavnostna seja, sem ob devetih zjutraj imel eno krasno diplomsko nalogo, kolegice Fridau, Angleži na Goričkem, ki so prišli pa so šli, in smo se večino časa pogovarjali o Prekmurju, ko rečemo nekako po domače. In žalosti tudi to, da če bi se šli narcizem malih razlik, kar se rada gre ta koalicija, bi lahko rekli, ja počakajte, saj vi Prekmurci ali Pomurci ste vsaj nekaj dobili. Moji iz Bele krajine pa Maribor pa gor pa dol [[…]]Pa ne bom šel na ta nivo. To je spet nek velik problem, neka velika težava. Bom nekaj citiral. Citat: »Bela krajina in Pokolpje sta neto plačnika v državni proračun. V državno blagajno plačata več, kot iz nje dobita. S tem sponzorirata bogatejše dele države, kar je izjema v EU. Zadnja večja državna investicija v Beli krajini se je zgodila še v Avstro-Ogrski – prihod železnice leta 1914.« Črničev Peter, kot mu rečemo po domače, Razvojno informacijski center Bele krajine. Pero je malo mlajši od mene, stara Jugoslavija je delala predpripravo železnice iz Črnomlja, linija ob Kolpi proti Reki, prišla je vojna in to takrat ni bilo izvedeno. Gotovo bi bilo na vseh teh ministrstvih, ki sem jih omenil, mogoče koga treba predstaviti, odstaviti, ampak jaz verjamem, da ljudje pregorevajo od dela in v tem pregorevanju in v tem »zazujfanju«, če se tako izrazim, mogoče niti nimajo časa stopiti sedem korakov nazaj, pa pogledati, kje nam nek sistem v celoti šepa. Jaz sem, izhajajoč iz nekih mojih profesionalnih izkušenj, skozi neka poslanska vprašanja poskušal to malo tipati, pa sem hitro dojel, da verjetno v tem mandatu ne bo šlo na bolje. Zato tudi resno govorim, ker iz profesionalne deformacije analiziram reforme lokalne samouprave regionalnega razvoja, ampak, veste, mi smo taki slabi učenci. Mi samo pol nosa dvignemo čez plot, ko gledamo čez. Imamo nekaj poslancev iz SMC, ki zelo govorijo o lesno predelovalni verigi, pa dajmo razvijati, pa tako naprej. Gospod Židan je zdaj vzel gozdarstvo čez, pa imamo težave in probleme, mi številnimi gozdarji to nekako sporočajo. Imamo ta neka notranja kupčkanja in si krademo prihodnost vsi skupaj, in Za otroke gre, bi rekel SDS, in ne znamo gledati čez planke. Avstrijci so tako imenovani proHolz vpenjali regionalno. ProHolz je izhajal iz tega, da ljudje na podeželju ne bodo revni. Še dandanes imajo kakšne žage, s katerimi se mi ne moremo primerjati po obsegu, ki so tam na nuli ali malo v minusu, ampak ima ta žaga, kot bi vi rekli v vašem jeziku, izrazit multiplikator. Če se malo dotaknem regij. Že večkrat sem rekel to, da je to verjetno edina zadeva, pri kateri se strinjam z RKC. Kolikor škofij, kolikor nadškofij, toliko regij, mogoče še ena manj, pa ne bom rekel katera, da me ne bo kdo kregal. Ampak seveda ne na vrat na nos. To bi bilo zelo nujno, in to je projekt, ki zahteva v zreli demokraciji dva mandata, v Sloveniji pa bi bil srečen, če to izpeljemo v treh mandatih, če bi se predpriprave lotili v tem mandatu in če bo v naslednjem mandatu v koaliciji kdo kaj vedel o regionalnem razvoju. Pa pri tem ne mislim nujno sebe, slabo pa ne bi bilo. Ne strinjam se popolnoma s kolegom Lahom, pa se glede teh zadev z ogromno zadevami strinjava. On je prišel z županske funkcije, ki je trenutno najtežja funkcija v Sloveniji, z ranga srednje občine gor definitivno, jaz z neke druge. Da je svet razvojnih regij, seveda je lažje, dokler so bili samo župani. To je zdaj malo bolj zakomplicirana zadeva, ampak to je nek osnutek regionalnega parlamenta, ki je bolj podoben državnemu svetu. Tam je nekako to težje in mi se tudi moramo začeti naučiti pogovarjati med seboj. Res je, da imamo ogromno centralizacijo. Mi skoraj nekih resnih izpostav državnosti izven Ljubljane skorajda nimamo. Imamo to Pošto v Mariboru, ki je bila del te kupčije, ki se je zdaj zgodila, nekaj malega v Ribnici, poštni kaselc Darsa v Celju. Ali sem na kaj pozabil? To je skoraj to. Meni je nek človek, pa ga ne bom imenoval, ki ima čez pomorstvo v Sloveniji, dejansko povedal, jaz vidim iz stanovanja vse, kar se dogaja z našim pomorstvom, pa se moram iz Kopra pripeljati v Ljubljano, da to vidim uradno. Zakaj je to pomembno? Mogoče se vam zdi to kot hec. Pa ni! S tem gredo tudi delovna mesta. Češka republika ima tretjo vejo oblasti, neke ključne akterje v Brnu. Madžari so nekaj ministrstev iz Budimpešte kam drugam premaknili. Če ob številkah gledamo še malo vsebine, pa sem že na odborih večkrat težil in glede tega razvojnega programa in kakšnega drugega, to je neko področje, ki ga ima rad poslanec na sedežu številka 90, pa tudi na diplomi smo se o tem pogovarjali, zlasti šepa ta mali podjetniški del. Vedno se reče, da Združeni levici ni za podjetništvo. Daleč od tega. Sem eden redkih, ki resno bere proračun na obeh straneh. Ko sem napisal nek resni podjetniški ali pa gospodarski del programa Združene levice in sem ga želel v Dnevniku objaviti, ker so me oni prosili za to, pa sem na seji na odboru kritiziral DZS, mi niso objavili, ampak so objavili Trček turistično o turizmu. Čeprav je Trček ustvarjal delovna mesta v turizmu malo drugače, kot gospod lastnik tega časopisa in DZS. Ampak če se vrnem. Zelo šepa ta del v realizaciji Pomurskega zakona. Danes je imel neki intervju o stanju v agroživilskem sektorju nek gospod, ki v regiji to zelo obvlada in je svetovalec Svet kapitala in je govoril točno to, kar jaz govorim. Zakaj imajo v Italiji kooperative? Zakaj je Jager primer uspešnega regionalnega trgovca, nekdo drugi ne? Zakaj so eni rekli, s Todorovičem ne bomo poslovali? In tako naprej. Gledam avstrijsko stran čez. Imamo znanko, kar sem že večkrat povedal, ki dela na njihovi kmetijsko-gospodarski zbornici, katere naloga je, da ima 100–120 družinskih kmetij pod sabo in najmanj dvakrat na mesec se mora oglasiti pri njih in resno delajo in razmišljajo zgolj o finančni konstrukciji, koktajl dejavnosti, ki bo omogočal preživetje. Kje smo mi od tega? Svetlobna leta. Pa ni to, ne vem, raketo na Mars izstreliti. Grem se pogovarjat, pa ne bom imenoval, na drugi del Slovenije, iz katerega je prišla nadomestna poslanka SMC, pa mi razlagajo, češ, tisti naš kmetijski svetovalec v bistvu niti ne obvlada področja, tistega drugega moram čakati, če mi pride ob neki banalni zadevi. Brkinska slivovka je dobra. Kako se pravilno slive obrežejo. In še in še. Če bi bil zdaj v neki stranki, ki ima 90 minut časa, bi govoril 90 minut. Mi nimamo neke resne razvojne politike. Mi nimamo gospodarske politike. Strategija pametne specializacije je za jokati se ali za smejati. O viziji niti ne bom govoril. Nimamo mladinske politike, nimamo stanovanjske politike, nimamo politike dolgoročne oskrbe starostnikov tudi na podeželju, nimamo industrijske politike. In zdaj bi lahko to nizal še ne vem koliko časa. In potem se pogovarjamo dve tretjini časa o nekih, ne morem drugega reči, bučkah zakona. Polovica tega, kar ta državni zbor v tem sklicu obravnava, sploh ne bi smela biti naša tema, ker bi morala že vlada odreagirati kot vlada. Saj mi nikoli ne pridemo do nekih resnih razvojnih debat. Že to, da je ta točka dnevnega reda zadnja točka dnevnega reda redne marčevske seje, govori dosti o tem. Mladi so prišli gor, jih pozdravljam, kršim poslovnik. Zdi se mi, da niso iz Združene levice, tako kot jih vi partijsko pripeljete. In potem eni pravijo, ja, e-volitve bi pa nekaj rešile, bo pa več mladih volilo. Pa če resno pogledajo, zakaj bi nas pa volili? Kdo se pa v tej državi ukvarja s kom izpod 40 let? Pa ni to zdaj populizem. To je res. Revizijsko poročilo Računskega sodišča pred kratkim, mladinskih politik ta država v bistvu nima. Potem imamo še te neke drobne kregarije županov med seboj. Mi se vedemo tako, kot da se potok ustavi na občinski meji pa barvo zamenja. Tam, ko bo župan Združene levice, bo rdeč, tam, kjer bo župan Nove Slovenije, mi bo Matej povedal, kakšne barve bo, če malo karikiram. In to so dejansko problemi, ki so pa povezani ne s tem, na kakšnih mamilih je kdo, kot je bila predhodna točka dnevnega reda, ker tudi postaja na podeželju to problem. Droge, ja, res je, ob alkoholu kot tradicionalnem problemu. Ampak ali mi poiščemo neke kompetentne ljudi? Pa bom zaključil z diplomo, ker sem že začel. Pogovarjali smo se, kako naj moja sedaj diplomirana študentka v Pomurju, v Prekmurju preživi. Ukvarja se z bonsaji. Za dober bonsaj moraš iti v gozd pa pobrati. Ali te bo tisti sosed potem stepel ali kaj takšnega. Če bi bil malo hudičev advokat, bi vprašal, kako ji boste omogočili preživetje in neko majhno, drobno podjetništvo. Mi definitivno potrebujemo ministrstvo, ki sem ga omenil. Osebno mislim, da definitivno potrebujemo združevanja nekih ministrstev. MGRT in SVRK bi morala biti skupaj, infrastruktura z okoljem in prostorom tudi skupaj, če bi bili malo bolj resni še kmetijsko ministrstvo zraven. Ampak seveda na vseh teh ministrstvih potrebujemo 300 vodotesnih ljudi, ki se ne bodo prodali tako ali drugače. Brez tega bodo razlike samo še naraščale. In Slovenija tudi problema rodnosti ne bo rešila. Hvala.
Besedo ima gospod Jožef Horvat, predstavnik predlagatelja.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Dr. Franc Trček, sem prav vesel, da ste omenjali Dobrovnik. Ne boste verjeli, ta seja sveta Pomurske razvojne regije je bila prav v Dobrovniku. Gospod Drofenik je bil tam in mi je priča. Mi smo mislili tam tudi na vas in na vaše kolege, poslanko in poslance znotraj Poslanske skupine Združene levice, ker smo misli na vseh 90, ko smo mislili o podpori. In hvala vam za to podporo. Res je, ta razprava, ki bo sicer še nekaj časa, upam, trajala, če jo sedaj finančno ovrednotimo, o čem govorimo. Ja, govorimo o 3,7 promila državnega proračuna odhodkovne strani. Ali pa, če sem bolj točen, če govorimo o 3,5 milijona približno, kar bi naj še počrpali v letošnjem in v naslednjih dveh letih, potem seveda govorimo o 0,37 promila državnega proračuna. Ampak to sedaj ni pomembno. Pomurci smo očitno tako narejeni, da smo, ponavljam, zadovoljni tudi z drobtinicami. Vsi skupaj pa moramo ustvarjati tudi pozitivno klimo. Jaz vas povabim zraven in sem vesel, da ste imeli diplomsko nalogo, da ste bili mentor, kolikor sem razumel, na temo Angleži prišli – Angleži odišli iz Prekmurja. Ena takšnih raziskovalnih nalog je gotovo, tudi ta, zelo resno mislim, Pomurje, demografija 2015, naravni prirast minus 350. Kaj narediti, da bomo ta predznak obrnili? To so zelo resne zadeve. Gotovo ne samo s tem zakonom, ampak gotovo je tukaj še množica ukrepov, kako preprečiti, da se nam regije na periferiji praznijo. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Matej Tonin, pripravita naj se gospa Andreja Potočnik in mag. Bojana Muršič.
Naj uvodoma rečem, hvala bogu, da ima Pomurje Jožefa Horvata. V naši poslanski skupini smo včasih že kar malo zasičeni z vsemi predlogi in pobudami, ki jih naš poslanec Jožef Horvat niza in daje vse v korist Pomurja. Kar je seveda spodbudno. Danes obravnavamo predlog zakona o razvojni podpori Pomurju. Najverjetneje bi se v tej dvorani strinjal še kdo pa velika večina, da bi najverjetneje potrebovali še poseben zakon in program za razvojno pomoč Beli krajini, Koroški, Kozjanskemu, Posočju in še bi lahko našteval. Ampak jaz nisem zagovornik tega. Jaz mislim, da je to pokazatelj, da nekaj s to državo ni v redu, če potrebujemo za posamezne dele Slovenije posebne zakone. Menim, da bi v okviru sistemske zakonodaje morale biti stvari rešene že na način, da ne potrebujemo posebnih zakonov, ki spodbujajo določene posamezne dele države. Danes bi lahko rekli, če nekoliko širše vzamemo, da govorimo o skladnem regionalnem razvoju, danes govorimo o tem, kako bomo razvijali vse konce in kraje Slovenije, da bodo mladi ostajali doma, da bodo ti mladi, ki nas danes spremljajo na balkonu, imeli priložnost, da delajo v Sloveniji, da si v Sloveniji najdejo službo in tudi dostojno živijo. O tem bi morala danes teči debata. In pri teh zadevah je ključno, da dve podtemi lahko v okviru tega pomurskega zakona in pa skladnega regionalnega razvoja razvijemo. Eno je vprašanje infrastrukture in drugo je vprašanje občin. Kar se tiče same infrastrukture, če si želimo, da se bo Slovenija skladno regionalno razvijala, potem je nujno treba razviti tudi infrastrukturo. Naj se sliši še tako smešno, ampak za začetek so osnova vseh povezav ceste, železnice. Če nekdo iz Posočja ali pa s Koroške potrebuje skoraj polovico dneva, da pride v Ljubljano, si je težko predstavljati neke resne poslovne priložnosti in možnosti. Če ta država in ta vlada misli resno s skladnim regionalnim razvojem, potem je vsekakor treba najprej nasloviti vprašanje infrastrukture, začeti graditi ceste, začeti graditi železnice. Brez tega ne bo nič. Na to lahko dodamo še kakšno drugo infrastrukturo stvar, kot je dostop do svetovnega spleta, do interneta. Če imate danes še vedno posamezne vasi in zaselke v Sloveniji, kjer si nekega dostojnega interneta ne morejo privoščiti, potem je jasno, da je težko pričakovati, da bodo v teh koncih mladi ostajali, tam živeli in poskušali uresničiti svoje ideje in vizije. Pri teh infrastrukturnih zadevah, ki so širšega, državnega pomena, kot so tretja razvojna os, četrta razvojna os, drugi tir in gradnja drugih odsekov cest, je tukaj najbolj poklicana država in konkretno vlada. Seveda vsi skupaj smo pa zadolženi za to, da ustvarimo čim boljše pogoje, da se bo v državni proračun nateklo čim več denarja, da se bodo vse te stvari lahko tudi financirale. Druga podtema, na katero sem rekel, da bom prešel, je pa vprašanje slovenskih občin. Slovenske občine, mislim, da so v vsej dosedanji zgodovini, kljub temu da jih je veliko, da so zelo razdrobljene, ampak če potegnete črto in realno ocenite vso to zgodovino delovanja občin, lahko ugotovite, da so občine ključno prispevale k skladnejšemu regionalnemu razvoju. Če Slovenija ne bi imela vseh teh občin, vam garantiram, da bi bile razlike med posameznimi deli Slovenije mnogo večje. Če se danes zapeljete čez določene majhne kraje in če te podobe primerjate s slikami izpred 20, 25 let, lahko ugotovite, da so razlike očitne, da se je vendarle zgodil nek napredek. In vsega tega napredka zagotovo ne bi bilo brez občin. Jaz in tudi moja poslanska skupina ocenjujemo, da so prav občine gonilo razvoja in spodbujanja skladnega regionalnega razvoja. Vsekakor pa v sedanji vladni koaliciji tudi ni čutiti neke velike podpore slovenskim občinam. Zlasti župani iz majhnih slovenskih občin nas opozarjajo, da je financiranje občin neprimerno in da nimajo denarja za kakšne resne investicije, za kakšne resne infrastrukturne projekte, ampak zgolj še za njihovo delovanje. Morda je pa to tudi strategija vlade in dela vladne koalicije, da na takšen način, če že tisti Virantov poskus, da bi z zakonom zmanjšali število občin, ni uspel, se bo to zadevo poskušalo doseči po drugi poti. To pa je enostavno z zmanjšanjem finančnih sredstev za občine. Ko občine ne bodo imele denarja, da bi karkoli konkretnega postorile, ampak zgolj še za tiste najosnovnejše stvari, ki jih morajo plačati, od vrtcev, delovanja uprave, potem bo tudi interes oziroma volja ljudi za te male občine bo mnogo manjša. Ampak jaz bi bil zelo žalosten, če bi na tak način ukinjali te občine. Kot sem dejal, številni deli Slovenije bi si zaslužili podoben zakon, kot je zakon o razvojni podpori Pomurski regiji. Rekel sem, od Bele krajine, Koroške, Posočja, Kozjanskega, da ne naštevam naprej, številni. Ampak še enkrat, trdim, da pristop s tovrstnimi zakoni se mi ne zdi v redu in da bi morali na sistemski ravni zadeve urediti tako, da bi ti posamezni deli Slovenije lahko normalno preživeli brez nekih posebnih podpor. Ravno tako če potegnem vzporednico s tistim slavnim zakonom o spodbujanju investicij v Mariboru za Magno, meni se zdi žalostno, da imamo tako zbirokratiziran sistem, da je za neko investicijo treba sprejemati nek poseben zakon. Isto je za pomoč posameznim delom Slovenije. Če želimo, da se bodo slovenske regije oziroma različne občine dobro razvijale oziroma če si resnično želimo skladnega regionalnega razvoja, potem moramo izboljšati dve zadevi. Eno sem že omenil in sem o njej debatiral, to je infrastruktura, ki je ključni predpogoj in nujnost za vsakršen skladen regionalni razvoj, in drugo je izboljšati poslovno okolje. Poslovno okolje v tem smislu, da bodo ljudje lahko realizirali svoje ideje, da se bo njihova vizija lahko realizirala prek podjetniške pobude, da bodo posamezniki lahko tudi živeli. In ko se pogovarjamo o poslovnem okolju, to spet ni moja ali pa ugotovitev naše poslanske skupine, ampak to kažejo mednarodne primerjalne študije, da smo v Sloveniji nekonkurenčni, kar se tiče same obdavčitve plač. Obdavčitev plač v Sloveniji je previsoka. To je en vidik. Drug vidik pa je pretirana zbirokratiziranost naše administracije. Tukaj bi se s poslancem Trčkom strinjal, ko je govoril o tem, katera ministrstva bi morali združiti. Jaz se v tem delu z njim strinjam. Jaz prihajam iz poslovne cone Komenda in tam se dogaja, da dve ministrstvi isti zakon tolmačita popolnoma različno. In ne morejo uresničiti oziroma uporabiti določenega dela poslovne cone. To kroži v začaranem krogu. Če bi mi odpravili birokratske ovire, če bi poenostavili administracijo, potem bi marsikaj v tej državi šlo na bolje. Jaz mislim, da še posebej za skladen regionalni razvoj je ključno umeščanje v prostor. Tukaj so pri nas v Sloveniji stvari resnično neverjetno zakomplicirane, da se občine in tudi posamezna podjetja lahko več kot 10 let trudijo za to, da bi nek objekt, neko proizvodno halo umestili v prostor. In najbrž si vsi skupaj lahko zgolj približno predstavljamo, koliko gre to energije, denarja, ki bi ga bilo mnogo bolj pametno investirati v druge, bolj potrebne zadeve, kot pa da gredo ure in ure na desetine tisoče evrov inše kaj v to, da se poskuša v prostor nekaj umestiti. Šele ko bomo te zadeve izboljšali, ko bomo izboljšali infrastrukturo po državi, ko bomo izboljšali poslovno okolje, zmanjšali obdavčitev plač in ko bomo debirokratizirali naš administrativni aparat, takrat mislim, da bodo ustvarjeni pogoji, da tovrstnih zakonov, ki jih danes obravnavamo, ne bo treba več sprejemati. Do takrat pa se bodo najverjetneje še naprej dogajale raznorazne gasilske akcije, kjer bomo enkrat sprejeli takšen zakon, drugič bomo sprejeli drugačnega, vidite pa, da kakšnih bistvenih sprememb ali napredka ni. Vsekakor v sedanji konstelaciji in v sedanjih okoliščinah je pozitivno, da imamo Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji, ampak poleg tega, da sem dejal, da je žalostno, da ga sploh moramo imeti, je druga stvar, ki je tudi tragična, da že kar nekaj let veljavnost tega zakona podaljšujemo. Kar govori zgolj v prid temu, da očitno tudi z doseganjem ciljev, ki so bili zastavljeni v zakonu, nekaj ni v redu in da je treba te postopke pospešiti, da se bodo lahko orodja, ki jih daje zakon kot možnost za uporabo, čim bolje in čim bolj koristno uporabili. Upam in si želim, da bi se Slovenija čim bolj enakomerno razvijala in da bi naši ljudje lahko živeli v krajih, v katerih so rojeni.
Besedo ima gospa Andreja Potočnik, pripravita naj se gospod Andrej Čuš in gospod Marko Ferluga. Izvolite, imate besedo.
Predsedujoči, hvala za dano besedo. Naj na začetku omenim, da tudi sama podpiram to pobudo NSi, pri kateri se je kasneje obrazložilo, da je to pobuda vseh pomurskih poslancev. To pobudo podpiram skupaj s svojima kolegoma gospodom Kavčičem in gospodom Radičem, ki sta ravno danes skupaj na terenu z ministrom in si ogledujejo en del te infrastrukture, o kateri je ravno prej govoril tudi gospod Tonin. Včasih sem malo začudena, sem sicer nova poslanka v tem sklicu, ko se pogovarjamo, da imamo veliko administrativnih in birokratskih ovir in mi to razlaga poslanec iz poslanske skupine, ki je že bila v vladi. Občutek imam, kot da smo mi tukaj, nova vlada, vlada dr. Mira Cerarja poskrbeli, da imamo ogromno birokracije in administrativnih ovir. Sprašujem se, kaj ste počeli 25 let, da je prišlo do teh administrativnih ovir. Teh administrativnih ovir ni možno spremeniti čez noč, tudi jih ni možno spremeniti kar tako v dveh letih. Ljudje, ki ste bili prej v vladah, kritizirate, kako si želite, da ne bi bilo več teh administrativnih ovir. Tukaj jaz očitno nekaj ne razumem najboljše. Se strinjam, najboljše bi bilo, da bi imeli nek sistemski zakon, ki ga sicer imamo, ampak za to slabše razvito območje so se v letu 2010 odločili, da bodo sprejeli poseben zakon, zakon, ki omogoča boljše poslovno okolje. To, o čemer je govoril gospod Tonin malo pred mano: spodbude za zaposlovanje, davčne olajšave za investiranje, spodbujanje konkurenčnosti. Sprašujem pa se tudi jaz, zakaj ne gredo številke tako na bolje, kot bi si vsi želeli. Vesela sem, ko poslušam projekte, ki jih večina Slovencev pozna: razgledni stolp, paviljon EXPO, Vrata v Pomurje. To so absolutno priložnosti, ki pa jih morajo izkoristiti ljudje, ki tam živijo. Noben zakon, noben zakon, ponavljam, ne bo v pomoč, če ljudje, ki tam živijo, ne bodo imeli dovolj vizije, kreativnosti in ideje, da si želijo to spremeniti. Verjamem, da je na tistem območju dovolj volje, kreativnosti in vizije, da bo življenje v Pomurju boljše. Omenjeno je bilo tudi, da bo treba graditi več cest, več železnic. Zopet se sprašujem, kaj smo pa počeli 25 let. Samo zdaj moramo graditi železnice in ceste?! Naj vas spomnim, cesta do meje Gruškovje, modernizacija železnice Hodoš, naša vlada ni pozabila na to, kot se želi mogoče predstaviti, da na tem nič ne delamo. Če ste prebrali mnenje Vlade, je tudi sama Vlada imela razmislek, da ne bi podaljšala tega zakona, ampak da bi v okviru sistemskega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja pripravila določene ukrepe. Ampak se je odločila, ker številke še vedno niso dovolj dobre, da bo podprla predlog, da se ta zakon podaljša za dve leti. Koalicija sicer še fizično pravnoformalno ne more vložiti amandmaja, napovedujemo, da bo koalicija vložila predlog za podaljšanje do leta 2019. Ja, in ni vedno dovolj samo denar. To mislim, da večkrat poudarjamo in ugotavljamo. Potrebna je tudi podpora, želja, in ne vem, ugotavljali smo ravno prej, ko so bile ustanovljene določene pisarne na tem območju, da spet ni bilo najbolj v redu. Jaz osebno mislim, da ni najbolj pametno, da se morajo vedno vsi ljudje voziti v center Slovenije, v Ljubljano, ampak da morajo biti storitve bolj približane ljudem tam, od koder pač prihajajo. Ampak pustimo to, to je še stvar debate. Moram pa omeniti investicijo Magna, ker še vedno trdim in trdno ostajam na tem stališču, da bo ta poseben zakon Magna koristil tudi Pomurju. Verjamem, da se bo marsikateri domačin od tam peljal v Hoče - Slivnico in dobil kruh še vedno na slovenskem prostoru. Se pa zavedam, da to ni idealna rešitev, zato verjamem in pričakujem, da bo Ministrstvo za gospodarstvo pripravilo sistemski zakon, ki bo te anomalije, se pravi posameznih zakonov v bistvu izničil oziroma bo omogočil, da imamo strateške investicije, tako tuje kot domače. Tako bo omogočena vsem regijam in vsem državljankam in državljanov Slovenije enaka možnost pridobivanja investicij. Osebno sem prepričana, da je vlada dr. Mira Cerarja naredila velik preskok po teh kriznih časih za investicije, seveda pa to ni razlog, da se moramo sedaj ustaviti. Hvala.
Imamo še tri prijavljene razpravljavce. Najprej dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Jožefu Horvatu. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz bi se rad zahvalil za podporo spoštovani kolegici Andreji Potočnik. Njena razprava je zelo pomembna. Ona je predsednica Odbora za gospodarstvo in vem, da jo tudi minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek zelo rešpektira. To sem ugotovil iz najinega osebnega pogovora, ko sem ga prosil za razmislek in za podporo našemu zakonu. Absolutno se strinjam z vami, kolegica Andreja, da vsaj čisto krščanskodemokratsko je tako, da mi našo krščanskodemokratsko politiko politiko baziramo na osebni odgovornosti. Najprej sem sam odgovoren in sam moram razvijati svoje potenciale, intelektualne, podjetniške itn. Sam sem odgovoren za svojo eksistenco, sam sem odgovoren za svojo družino itd. Ne moremo se iti take politike, da bi rekli, »ej država, glej, tukaj je moj prazen krožnik, zdaj pa vrzi prvi meni, drugi meni« itd. Sam moram skrbeti zase in za svoje najbližje, in to je ključno. Seveda so, kot ste pravilno ugotovili, podjetniki v tej Pomurski regiji in v Ormožu in Občini Središče ob Dravi in Občini Sveti Tomaž ljudje, ki imajo podjetniške potenciale.To so do danes dokazali. Zdaj se želijo širiti in je fino, ker je pač okolje takšno, kot smo že danes velikokrat rekli, da če že imamo zakon, da jim potem tudi pomagamo. Da morda preko razpisa dobijo nekaj 10 tisoč evrov, da kupijo na primer laserski rezalnik kovin in podobno. Seveda infrastruktura, ja. Jaz se spomnim, ko sem v mandatu 2004–2008, takrat smo prvič konstituirali Klub pomurskih poslancev. Bil sem med šestimi pomurskimi poslanci edini koalicijski. Si predstavljate kakšno breme? Bili so okrog mene zelo spoštovani, kot se reče, stari mački, politiki in so mi kar dajali naloge, Jože to, Jože to, Jože to. Takrat smo govorili veliko o pomurski avtocesti. Dr. Bajuk, hvala mu, je zaprl finančno konstrukcijo za avtocesto, ne samo za pomursko, še kakšno drugo. Za modernizacijo proge Pragersko–Hodoš 460 milijonov. Vesel sem bil, da sem se lani skupaj s premierjem v istem vagonu vozil na otvoritvi te prenovljene proge. Torej so neki napredki, nihče ne reče, da nismo nič naredili. Gotovo pa smo v teh 25 letih za Slovenijo, za posamezno regijo tudi kaj opustili. In dobro je, da zdaj to detektiramo, kaj je tisto, kar bi morali narediti, pa nismo. Najprej moramo to detektirati in potem moramo te pomanjkljivosti tudi odpraviti. Jaz verjamem, tudi današnja klima je tukaj zelo dobra, verjamem, da imamo vsi skupaj to iskreno željo, da to naredimo. Ne samo za Pomurje, za Slovenijo. Hvala.
Kot že rečeno, bom prebral tri zadnje razpravljavce, ki so prijavljeni v tem rednem delu. Kot prvi bo razpravljal gospod Marko Ferluga, pripravita naj se gospod Janko Veber in gospod Franc Jurša. Gospod Ferluga, imate besedo, izvolite.
Hvala za besedo. Pozdrav državni sekretarki in ekipi! Jaz bi pa tole debato o zakonu o razvojni podpori Pomurski regiji začel mogoče na nek drug način. Absolutno se strinjam, ga podpiram, tukaj ni problema. Jaz bi osvetlil to z enega drugega aspekta. Jaz sem si izpisal štiri, pet točk, ki mogoče niso bile v razpravi tako detajlno osvetljene, pa bi bilo dobro tudi o tej zadevi mogoče z enega drugega aspekta se malo bolj pogovoriti. Kot prva točka, ki se je meni nekako pokazala pri vseh teh zadevah, je absorpcijska možnost pomurskega gospodarstva, ali je prevelika ali je premajhna. Tukaj mogoče obstajajo neki razlogi za to nenehno drobljenje in podaljševanje za črpanje teh sredstev. Recimo. Kot druga točka, ta točka je po mojem pri evropskih črpanjih in pri ostalih, bom rekel regije, ki so mogoče malo zaostale, so slabi projekti ali pa projekti, ki nekako ne izpolnjujejo tistih bistvenih pogojev. Mogoče je tu ta bistvena težava, da prihaja do teh nevzdržnih projektov in da v bistvu ni neke moči generiranja nekih delovnih sredstev. Naslednje vprašanje, ki se pri teh zadevah spet izpostavlja in tudi kaže, je, da se brezposelnost v regiji bistveno ni spreminjala ali pa ni nihala. Še ena od takih zadev, ki je zelo zanimiva pa velja razmisliti tudi o njej, da so ne samo preko tega zakona, ampak preko drugih spodbud, ki so bile dane tudi tej regiji preko drugih vzvodov, bila počrpana tudi dodatna znatna sredstva. Iz tega lahko izpeljemo sklep, da prav vsi ti vloženi milijoni v Pomursko regijo, niso prinesli najboljših rezultatov, se pravi, da je tukaj še neka možnost optimizacije in neke večje učinkovitosti. To pa govorim tudi zato, ker že v predhodnih razpravah je bilo govora o tem, da je to bil tudi nek socialni korektiv. Jaz mislim, da socialni korektiv je mogoče za neko kratkoročno obdobje smiseln, ampak treba se je osredotočiti na neke dolgoročne časovne determinante. Smisel recimo zakona o skladnem regionalnem razvoju in vseh ostalih je to, da dolgoročno prispevajo k zmanjšanju brezposelnosti in obenem ustvarjajo kvalitetna delovna mesta. Bog daj, z višjo dodano vrednostjo. Ampak saj pravim, to je en proces. Same naložbe v stroje ali v sredstva sicer ustvarjajo delovna mesta, ampak kaj potem, ko se stroji kupujejo v tujini. In potem imamo še drugo vprašanje, če trga za te izdelke in storitve, ki so proizvedeni, ne najdejo oziroma ga ni. Se pravi gre vse v zrak. Če povzamem, dejansko ni dovolj samo to, da znamo črpati ta sredstva. Moramo se jih naučiti boljše izkoristiti, optimizirati, imeti dobre projekte. Projekte, ki omogočajo zaposlovanje in imajo neko dolgoročno kontinuiteto. Na hitro počrpati, dobiti ta sredstva in potem ugasniti podjetja, jaz mislim, da to ni smisel tega. Smisel je, da regija zaživi, da začne črpati to tako kot srce, ko črpa kri, ki kroži po telesu, in potem lahko vse pore dobijo te multiplikativne učinke, ki jih tista regija, konkretno Pomurska, potem ustvarja. In nekaj dobrih podjetij je, nekaj dobrih praks je, upam, da bodo tudi ostali sledili temu. Gre pa za to da se ta sredstva resnično učinkovito izrabljajo in uporabljajo. In absolutno smo za podporo Pomurski regiji. Hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber. Pripravi naj se gospod Franc Jurša. Izvolite gospod Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! V okviru razprav, ki se nanašajo na zakon o razvojni podpori Pomurski regiji, bi najprej izpostavil izjemno pomembno vlogo zakona, kajti pred tem so morale manj razvite regije pravzaprav tekmovati z razvitejšimi, kako bodo uspešne na razpisih, koliko sredstev bodo pridobile. In seveda ob dejstvu, da imajo razvitejše regije več sredstev in več možnosti za črpanje sredstev, so se v Sloveniji razlike povečevale med manj razvitimi regijami in bogatejšimi. Veliko je k temu pripomogla tudi gospodarska in finančna kriza. Tukaj lahko povem, da je prvič v zgodovini samostojne Slovenije socialdemokratska vlada, ki je bila takrat, odreagirala na način, da je prišlo do oblikovanja posebnega zakona o Pomurski regiji ravno iz razloga, da se zagotovijo sredstva, ki jih bo črpala lahko samo ta regija in v katere pravzaprav drugi ne morejo posegati. Ta odločitev je bila resnično zgodovinska v pogledu zagotavljanja skladnega regionalnega razvoja. Temu so seveda sledili potem predlogi zakonov tudi za ostala problemska območja, vendar prišlo je do dogovora, da sprejmemo t. i. krovni zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, kjer lahko Vlada sama odreagirala, ko nekje nastopi brezposelnost nad 17 %. S tem bi lahko ukrepi postali še odzivnejši, še hitrejši, tako da ni treba posebej prihajati v Državni zbor za sprejetje posebnega zakona. Ta zakon dejansko pomeni prelomnico v tem pogledu in tudi sam skladen regionalni razvoj je potem omogočil, da je bil preoblikovan recimo Program Pokolpje, ki vključuje Kočevsko in Belo krajino in tudi dogodki z Yaskawo kažejo na to, da so ugodnosti in ugodnejši pogoji, ki jih nudijo tako ta zakon za Pomursko regijo kot tudi program Pokolpje tisti, ki privabijo investitorje. Če pogledamo tudi zakon o razvojni podpori Pomurske regije, kjer je zelo jasno zapisano, da se lahko spodbude uporabljajo za vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra, regijskega gospodarskega središča, dvig konkurenčnosti kmetijstva, živilsko predelovalne industrije, vlaganje v infrastrukturo, geotermalno energijo, trajnostno in konkurenčno kmetijstvo, turizem. Vse to so programi, ki zagotovo narekujejo, da je treba veljavnost zakona podaljšati in tudi omogočiti, da se na vseh teh področjih izpelje čim več programov. Sredstva, ki bodo za to na razpolago, sem prepričan, bodo tudi v tem podaljšanem obdobju še kako spodbudila tako vse akterje v sami regiji kot tudi zunaj nje, da poskušajo izkoristiti to priložnost. Hvala.
Besedo ima gospod Franc Jurša.
Hvala. Še enkrat vsem skupaj lep pozdrav! Glede na to, da sem po vsej verjetnosti eden izmed zadnjih razpravljavcev, je na to temo bilo že ogromno povedanega. Že v samem začetku, ko smo poslanske skupine brale stališča, je bilo jasno izraženo, da bo večinska podpora tej dopolnitvi zakona o pomurskem razvoju, če ga tako imenujem, tudi sprejeta. Jaz bi vseeno rad nekaj povedal. Pomisleki, ki so bili v preteklosti, so bili predvsem na to, da se bo preveč sredstev počrpalo za pripravo nekih projektov. In prav je, da se je ta bojazen tudi izrazila. Ampak vseeno bi rad povedal, da je večina teh sredstev bila namenjena spodbujanju začetnih investicij v podjetja, celo 91,20 %, potem spodbujanje razvoja človeških virov 1,9 %, socialnemu podjetništvu 0,4 % sredstev, promociji regije 3,1 % in pripravi projektov 3,2 %. Tako da za večino sredstev lahko z gotovostjo trdimo, da je šla v pravo smer in da je s tem število zaposlenih bistveno večje, kot je bilo pred sprejetjem tega zakona. Istočasno lahko rečemo, da se je Pomurska regija na nek način vseeno razvijala in zmanjševala zaostanek. Kljub temu so nekateri kazalniki jasni, da tudi v tem obdobju za nekaterimi regijami, osrednjo regijo in še nekaterimi drugimi regijami, vseeno še zaostajamo in da se ta razlika še povečuje. Pa potem sam sebi, pa tudi vam, spoštovane kolegice in kolegi, postavljam vprašanje: Kaj pa bi bilo, če tega zakona ne bi bilo? Zaostajali bi še bistveno bolj. Tudi jaz moram reči, da sem vseeno na nek način ponosen, da smo takrat leta 2010 sprejeli ta zakon in da sem v tisti ekipi poslank in poslancev iz Pomurske regije tudi aktivno in tvorno sodeloval, da smo uspeli prepričati tudi takratno socialdemokratsko vlado, kot je rekel moj predhodnik Janko Veber, je to velik rezultat tudi za pomurski prostor. In hvala vsem tistim, ki se tudi danes trudite, da bi vseeno pomagali najmanj razviti regiji v državi. Govorilo se je tudi nekaj glede zaposlenosti, kakšno nezaposlenost imamo v tem trenutku in kakšno nezaposlenost smo imeli v preteklosti. Veste, največji udarec Pomurju je bila izguba Mure in je bila izguba Pomurke. Ampak, veste, kaj je bil največji problem? Največji problem je bil v tem, da je Mura počasi umirala. S tem je na nek način dejansko delala še bistveno večje težave, kot bi jih imeli, če bi v nekem trenutku se to zgodilo in bi ljudi potem usmerjali v druge poklice. Je pa res, da je te sposobnosti, ki so jih imele šivilje, zelo težko uporabiti v nekih drugih poklicih. Ampak kar precej teh ljudi se je znašlo in na nek način tudi bližina Avstrije je pripomogla, da so se lahko ljudje tam zaposlovali. V tem trenutku imamo na območju Upravne enote Murska Sobota in na področju Upravne enote Lendava še vedno veliko nezaposlenost, in to nad 17 %. Nekaj manj, pa nebistveno, pa je tudi nezaposlenost v Upravni enoti Ljutomer in Gornja Radgona ter seveda Ormož, ki ne spada v prostor Pomurja ali pa, če hočete, Prekmurja in Prlekije, ampak je bil takrat priključen temu zakonu, ker tudi tam so se dogajale, moram reči, zelo težke zadeve in tudi v tem trenutku se v Ormožu dogajajo nekatere stvari in tam precej ljudi izgublja službo. Bruto družbeni proizvod je dejansko v Pomurju tudi rasel, če primerjam leti 2014 in 2015 je kar narasel, moram pa reči, da vseeno še vedno zaostaja v primerjavi z osrednjo Slovenijo. Imamo povprečje leta 2013 69 %, leta 2014 68 % in leta 2015 66,5 %. Zato je tisto vprašanje, ki sem ga malo prej zastavil, zelo pomembno, če ne bi bilo te podpore, kaj bi se potem v Pomurju dandanes dogajalo. Ko govorimo o tem zakonu, ne morem mimo pomurskega vodovoda. Veste, prva pogodba o izgradnji pomurskega vodovoda vseh pomurskih občin razen ljutomerske, iz katere jaz prihajam, je bila podpisana leta 2005. Od leta 2005 pa do leta 2010 se ni zgodilo na projektu nič. Pa jaz ne bom zdaj govoril, kdo je bil krivec. Ampak takrat smo tudi poslanci s pomurske regije pa tudi s področja Ormoža ugotovili, da je treba to stvar napisati v zakon. Sam zakon finančno to nič ni obremenjevalo, ker veste, kako se je ta projekt financiral. Iz kohezijskih sredstev, sredstev države, s takšnega in drugačnega naslova države in delno tudi iz občinskih proračunov. Po sprejetju tega zakona pa se je začela odvijati tudi ta investicija. 120 tisoč gospodinjstev je dobilo zdravo pitno vodo v svoja gospodinjstva. So bile narejene napake na tem projektu, treba jih je bilo odpraviti in jih je treba odpraviti in pregledati, ali je vse teklo v skladu z normami, ki jih tukaj predpisujemo, nekje pa se izvajajo. To morajo biti čiste zadeve, kot radi Prleki rečemo, pa Prekmurci, kot čisto vino. In če so, to morajo organi raziskati in ugotoviti, če so kakšne napake, ker to se v nekaterih razpravah posameznih poslancev večkrat potencira. Ker se je v Pomurju gradilo, da so se izvajala gradbena dela na področju pomurskega vodovoda, moram reči, da je kar precej ljudi dobilo v tistem obdobju tudi zaposlitev, kajti izvajale so to več ali manj slovenske firme in ljudje so na tak način imeli tudi ustrezno službo in tudi ustrezno plačo. Še enkrat, to sem že malo prej tudi povedal v imenu poslanske skupine, v naši poslanski skupini bomo ta predlog sprejeli, kljub temu da bi si poslanci Pomurja prisotnost pri pripravi tega bolj želeli.
Hvala lepa vsem razpravljavcem. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik predlagatelja gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala vsem, drage kolegice in kolegi, za podporo temu pomurskemu zakonu. Hvala še enkrat Vladi. Še enkrat, verjamem, da odločitev na Vladi ni bila sama po sebi umevna, da ni bila trivialna, da je gotovo bilo treba argumentirati, zakaj ja temu zakonu. Jaz še enkrat pravim, to je projekt Državnega zbora, to je projekt pomurskih poslancev, pravzaprav za noben zakon ni pomembno, kdo ga je vložil, kdo ga je podpisal, vsaj jaz pri tem ne izpostavljam nikogar, kdo je avtor. Vsi smo tukaj tisti, ki odločimo na koncu, in upam, da bomo v tem duhu, kot danes veje iz te razprave, tudi odločili. Res je, v Pomurju se nam je zgodila Mura. Mura je bil nekoč največji evropski konfekcionar. V najboljših letih je Mura imela 6 tisoč 250 zaposlenih. Pred tem je padla Pomurka oziroma SOZD ABC Pomurka in tako dalje in tako dalje. Gotovo ne vse na podlagi in zaradi napačnih poslovnih odločitev. Gotovo ne! Tukaj se najbolj vidi, da je udarila globalizacija, ki pa pač terja svoje žrtve. Če pogledamo zdaj še številke, če pogledamo število zaposlenih v letu pred krizo, v letu 2008 – podatke sem pridobil pred dvema dnevoma od pristojnih služb v Murski soboti in se jim zahvaljujem, v letu 2008, samostojni podjetniki in gospodarske družbe v statistični regiji Pomurje, še enkrat, naj mi tukaj ne zamerijo Ormož pa Sveti Tomaž in Središče ob Dravi – je bilo v Pomurju bilo zaposlenih 23 tisoč 623 ljudi. Gremo na naslednje leto, ko je udarila kriza, ko je padla Mura, leto 2009, število zaposlenih pa samo 19 tisoč 364. To je 4 tisoč 268 manj kot v preteklem letu. Se pravi, v tem letu smo izgubili 4 tisoč 268 delovnih mest. Tu je bila ta katastrofa, ta huda rana. Ja, gotovo je bila to tudi motivacija, o kateri je govoril Franc Jurša, da je Vlada oktobra 2009 sprejela zakon, ki je začel veljati s prvim januarjem 2010, in tukaj že vidimo rahel dvig števila zaposlenih, za približno 240. Pridemo na 19 tisoč 600. In potem leta 2011 dvig na 19 tisoč 794. Leta 2012 beležimo padec 18 tisoč 813. Leta 2013 spet padec, 18 tisoč 432 zaposlenih. Leta 2014 dosežemo dno – 17 tisoč 247 in 2015 je spet dvig 17 tisoč 905. Torej je ta zakon učinkoval in sem tudi vesel, da ni šlo preveč denarja v papirje, v razne elaborate in tako naprej. Se spomnim tistih razprav, mene sicer ni bilo takrat zraven, leta 2009, da naj se po nepotrebnem ne financirajo razni razvojni elaborati, ampak naj se gre z denarjem v konkretne projekte, ki bodo direktno učinkovali na povečanje števila zaposlenih. Kolega Marko Ferluga je zelo strukturiral svojo razpravo, kar se tiče absorpcijske sposobnosti pomurskega gospodarstva. Tu sem nekako zaznal, da imamo različne poglede ali pa različne informacije. Jaz kolegici Andreji Potočnik, ko bo sklicevala sejo odbora, ki ga vodi, predlagam, da povabi tudi Pomursko gospodarsko zbornico, ki je gotovo najbolj kompetentni organ, da nam bo povedala, kako je z absorpcijsko sposobnostjo tega denarja iz tega programa spodbujanja konkurenčnosti. Poslanci ne moremo in ne smemo vplivati na razpise, na vsebino razpisov. Tu se morajo ministrstvo pa tudi Pomurje, institucije v Pomurju nekako dogovoriti, kako bo ta denar najoptimalneje porabljen. Včasih poslušam pripombe, zakaj ni denarja za novogradnje nekih proizvodnih prostorov, včasih poslušam pripombe, zakaj ni denarja v razpisih za nakup že obstoječih praznih objektov, ker bi se lahko razvila proizvodnja. Teh je veliko, preveč praznih prostorov in tako dalje. Kar se tiče števila zaposlenih, o čemer je tudi kolega Ferluga govoril, pa sem prej predstavil številke pristojne službe, ki spremlja število brezposelnih v naši regiji. Torej, najlepša hvala vsem.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ugotavljam, da ne, zato zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 28. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.50, torej čez pol ure, 15.50. Hvala lepa za enkrat.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 8., 12., 14., 17., 1. in 18. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o obveznem testiranju funkcionarjev na prepovedane droge. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o obveznem testiranju funkcionarjev na prepovedane droge je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. V Poslanski skupini bomo ta zakon, ki smo ga vložili, tudi podprli. Skozi današnjo razpravo je bilo jasno razvidno, da nihče na neki vsebinski ravni temu zakonu ne nasprotuje. Veliko razprav se je dotikalo posameznih izvedb v samem zakonu, kar je možno v nadaljevanju postopka tudi dopolniti in izboljšati. S tega vidika je jasno, da gre za prvo obravnavo in v prvi obravnavi je bil jasno izražen nek namen, da zakon vseeno lahko podprete. Gre za to, da se uredi obvezno testiranje funkcionarjev na prepovedane droge, kajti dosedanja zakonodaja tega ne omogoča. To smo skozi razpravo dopoldne tudi jasno ugotovili. Če je med nami kot funkcionarji neko zavedanje, da so droge problem, kar je bilo skozi razprave tudi razvidno, in da je odvisnost tako od drog kot kasneje od dobavitelja v smislu poslabšanja nekih zdravstvenih kriterijev in tudi finančne odvisnosti, ki potencialno lahko vpliva na odločanje nekaterih funkcionarjev v postopkih, če smo to jasno ugotavljali, je tudi pomembno, da to skozi zakon lahko odpravljamo. Testiranje, ki ga mi predlagamo s tem predlogom zakona, vse te anomalije lahko odpravi. Kot sem rekel, če je volja, boste v nadaljevanju to prvo obravnavo podprli, spustili zakon v naslednje faze, takrat pa je možnost, da se vse te pripombe, ki so bile izražene in ki na nek način lahko izboljšajo zakon in samo izvajanje, tudi vgradijo. Kot sem že dopoldan rekel, hvala za podporo zakonu.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 47. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2017. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o razvojni podpri Pomurski regiji v obdobju 2010–2017 je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije –krščanskih demokratov, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, predlagateljev te novele zakona, se želim najprej zahvaliti vsem vam, vsem parlamentarnim strankam, ki ste v razpravi izrazili razumevanje za razvojno problematiko 27 pomurskih občin, občine Ormož, občine Sveti Tomaž in občine Središče ob Dravi. Zahvaljujem se vsem za izraženo podporo. Seveda se zahvaljujem tudi za izraženo podporo kolegov dr. László Göncza in Roberta Bettellija in seveda se zahvaljujem, da je včeraj Vlada na svoji seji sprejela odločitev, da je treba ta zakon o razvojni podpori Pomurski regiji podaljšati. Mi predlagatelji in tudi Klub pomurskih poslancev sprejemamo namero Vlade, da podaljša zakon ne samo na leto 2018, ampak tudi na leto 2019. To podpiramo in seveda bo Poslanska skupina Nove Slovenije ta sklep, pozitivni sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, podprla. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, nihče pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za gospodarstvo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za razpis posvetovalnega referenduma o omejitvi priseljevanja in zavrnitvi kvotnega sistema dodeljevanja ilegalnih migrantov po Evropski uniji. Odločamo o naslednjem predlogu sklepa: Razpiše se posvetovalni referendum o omejitvi priseljevanja in zavrnitvi kvotnega sistema dodeljevanja ilegalnih migrantov po Evropski uniji. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 47. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE POTRDITEV URADNO PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONA O TUJCIH, ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI IN ZAKONA O ZAČASNI ZAŠČITI RAZSELJENIH OSEB. Uradno prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o tujcih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Bom zelo kratek. V bistvu bom obrazložil glasove za vse tri prečiščena besedila. Seveda gre za neko formalnost, za stvar, ki se naredi ob spremembah v zakonu, ampak v Združeni levici bomo glasovali proti tem prečiščenim besedilom iz enega preprostega razloga. Gre za protest nad, bom rekel, sramotno zakonodajo. Vsi ti trije zakoni niso nič drugega kot nedopustno in lahko bi rekli vsaj v določeni meri nehumano omejevanje pravic ljudi, na splošno ljudi, ki bežijo pred vojnami. S tega razloga bomo v znak protesta ta prečiščena besedila zavrnili.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo! Bom še krajši. Brez nekega tujca in begunca mi dandanes ne bi tukaj sedeli in govorili v tem jeziku z vsemi napakami. Jaz kot Belokranjec dvojina, rodilnik in tako naprej. Ta tujec je Primož Trubar in v spomin na njega bom glasoval proti. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 5. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o mednarodni zaščiti. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 4. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o začasni zaščiti razseljenih oseb. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti 4. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega rega. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to so Vprašanja poslank in poslancev. Pregled predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric, ministrov in generalne sekretarke Vlade z dne 21. 3. 2017 je objavljeno na e-klopi. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jerneja Vrtovca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje gospoda Jerneja Vrtovca v zvezi s kadrovanjem v državnih podjetjih in družbah, odgovornih za upravljanje državnega premoženja. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 42. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom dr. Bojana Dobovška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanja dr. Bojana Dobovška v zvezi kadrovanjem v igralniški družbi Hit. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti pa 39. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenjaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenjaka v zvezi s stanjem na področju ilegalnih migracij v času od 2015 do danes. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Poslanska skupina bo ta predlog sklepa podprla. Moram pa reči, da je vprašanje, ki ga predlagamo kot točko dnevnega reda, še toliko bolj aktualno. Turški predsednik je več ali manj jasno napovedal, da je vprašanje časa, kdaj bo začel spuščati ilegalne migrante v Evropo. Najnovejše informacije pravijo celo to, da bo naslednji teden odločilen pri tem, kajti Grčija se je pripravila na vrnitev dveh kontingentov ilegalnih migrantov nazaj v Turčijo in vprašanje je, ali jih bodo tam sprejeli ali ne. Vprašanje je prav tako aktualno zlasti iz temeljnega razloga, ker čedalje bolj prihajajo na dan tudi dokumenti, ki jih sklepa ta vlada zlasti v pogodbah, recimo tista tam v Ankaranu ali še kje drugje, tista v Mariboru, tista v Velenju. Vsi ti podatki kažejo na to, da vlada dobesedno, ampak dobesedno priviligira položaj teh ljudi. Naštete pogodbe kažejo na to, da, ne vem, imajo 5 obrokov dnevno, da mora biti določena kalorična vrednost, da mora biti določena sestava in ne vem kaj vse. Da ne govorimo o nabavah za potrebe migrantov, steklokeramične plošče, potem televizorji LCD, kondomi, kot sem vam zadnjič povedal, ki ste jih nabavili. Vse to kaže na to, da Vlada Republike Slovenije na eni strani ni pripravljena poskrbeti za tiste ljudi, ki so državljani Republike Slovenije in ki živijo v revščini. Sami vemo, koliko jih je. 40 let dela za tekočim trakom prinese 440 evrov pokojnine. Tisoč 963 evrov pa je mesečni strošek za enega prosilca za azil. Vsi ti podatki so seveda alarmantni podatki. Jaz sem nekatere od teh podatkov predstavil včeraj tudi komisarju, ki je grozil tam iz Evrope, ko smo sprejemali zakon o tujcih. Preprosto sem dobil vtis, da ni več prepričam sam v tisto, kar piše in govori tukaj in nam sporoča v Slovenijo. Vprašanje je aktualno, vprašanje je pomembno tudi z varnostnega vidika, če želite. Politika vlade na tem področju, kaj bo, če pride do masovnega prihajanja, kot je bilo konec leta 2015 in v začetku leta 2016, tudi to vprašanje je odprto, kajti jaz mislim, da nismo pripravljeni na zaprtje meje, tako kot bi morali biti, in pa vse aktualnosti, ki sem jih naštel, z na nek način privilegiranim položajem napram slovenskim državljanom, vse to po našem mnenju zahteva razpravo v tem državnem zboru. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Hvala lepa. Jaz se nisem mislila oglasiti, ampak ko spet slišim toliko neresničnih navedb, pa le moram povedati, tudi jaz sem bila včeraj na tem sestanku s komisarjem za človekove pravice. Nikakor se ni strinjal z vašimi navedbami. Tisoč 963 evrov je zelo manipulativna številka. Poudaril je, da so to ljudje, ki nimajo socialne mreže, nimajo doma, nimajo ničesar in so v precej slabšem položaju kot najbolj reven državljan Slovenije. Zato je treba njih jemati z več sočutja in predvsem nam je položil na srce, naj jih jemljemo kot investicijo, kajti hitreje kot se bodo ti ljudje integrirali v okolje, hitreje bodo plačevali davke. Vsi, ki smo bili prisotni, smo to slišali. Tudi v časopisu smo danes brali, da ni najbolj zadovoljen z našim odnosom do beguncev. Ravno tako je bilo včeraj v tej dvorani zelo veliko sovražnega govora, ki ga komisar nikakor ne odobrava. Jaz absolutno ne morem pristati na takšno retoriko ustrahovanja ljudi in nekih spontanih demonstracij proti nastanitvenim centrom. Naša človeška dolžnost je, da smo solidarni, sočutni. V času, ko pa res 300 tisoč Slovencev živi pod pragom revščine, ni tako težko vplivati na njihova čustva, predvsem s takšnimi podatki, ki absolutno ne držijo. Tako da v imenu razuma, solidarnosti in sočutja bomo v Združeni levici absolutno glasovali proti temu.
Še dva sta se prijavila za obrazložitev v lastnem imenu. Potem pa se boste prijavili. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Nisem se mislil oglašati tudi jaz, ampak zbodlo me je že včeraj ali v bistvu predvčerajšnjim, ko smo govorili, za otroke gre, pa o vrtcih, beseda – otrok investicija. Zdaj me je zbodla beseda –begunec investicija. Zame je človek dosti kaj drugega kot zgolj investicija. Ta država ob celi vrsti politik, kar sem našteval na zadnji točki dnevnega reda te seje pred kratkim, potrebuje tudi resno imigrantsko politiko. Potrebuje pa ne le Slovenija, ampak tudi Evropska unija neko drugo in drugačno politično ekonomijo, ki bo na človeka gledala še na kaj drugega, kot zgolj na investicijo, in če se dotaknem še ene predhodne točke dnevnega reda, potrebuje manj alkoholikov na ključnih odločevalskih pozicijah. Zakaj pa bom glasoval proti, sem pa 7 ur razlagal na odboru, ko smo debatirali o Zakonu o tujcih. Hvala za besedo.
Obrazložitev v lastnem imenu gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam nisem imel namena razpravljati, zato se tudi nisem prijavil na predstavitev oziroma obrazložitev, ko sem predlagal Predlog razpisa posvetovalnega referenduma o zavrnitvi migrantskih kvot, ampak na to se pa vseeno moram odzvati. Jaz mislim, da razprava, ki je včeraj potekala na seji Državnega zbora, je bila v nekih okvirih strpne razprave, ki je bazirala predvsem na dejstvih in stališčih, ki jih ima lahko vsaka politična stranka, kot jih predstavlja sama zase. Tudi sam bom povedal, da sem se kot predlagatelj tega referenduma skušal in trudil, da razprava ostane na nivoju in mislim, da se vsi prisotni strinjamo, da je ostala. Seveda pa mi imamo kar nekaj poslank in poslancev, ki pa večkrat gredo izven okvira. Jaz po navadi ekstremiste prepoznam tako, da druge ljudi označujejo za ekstremiste. Tudi v tej razpravi gospe Tomić sem prepoznal nekaj podobnega. Je pa tako, poslanci moramo vedno to, kar govorimo tudi delati. Ko se je v Sloveniji dajalo pobude za sprejem migrantov ali beguncev, kakorkoli želite, se predstavniki Združene levice niso javili, da bodo sprejeli kakšnega. Ko so se poslanci Združene levice drli pred parlamentom: poslance na minimalce, so se drli, ampak ko pa so ta prag prestopili, pa je bilo vse tiho. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Žan Mahnič. Najprej sem dal besedo za to, potem pa dobiš postopkovno. [[oglašanje iz dvorane]] Prej si se javil? Okej. Postopkovno, Luka Mesec.
Hvala. Jaz ne vem, kakšno zvezo je imelo vse to skupaj z obrazložitvijo poslanskega glasu. Vas pa pozivam predsednik, da prejšnjega razpravljavca, ne vem, zakaj ga niste sami, tako kot zdaj naslednje opozorite, da obrazlaganje glasov ni prostor za polemiko, kakršno smo slišali zdaj. Posebej ne za neprimerno polemiko.
Vse, kar je bilo danes v tem parlamentu na točki obrazložitve glasu, je bila takšna ali drugačna polemika z nečim. [[oglašanje iz dvorane]] Ali naredimo desetminutno pavzo, da se umirimo? Lahko naredimo desetminutno pavzo, da se umirimo. Jaz nimam nobenega problema s tem. Lahko nadaljujemo s postopkovnimi. Pa bomo imeli malo pavze. Pa bomo kasneje glasovali do konca. Želite to? Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Prosim, da se mi upravičite, ker jaz v današnjih obrazložitvah svojega glasu nisem z nobenim polemiziral. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Žan Mahnič.
Hvala, predsednik. Kolegice in kolegi, sam bom predlog za razpravo, ki ga je podal dr. Vinko Gorenak, podprl. Podprl ga bom pa predvsem zato, ker je dejansko v vprašanju, ki ga je v ponedeljek postavil predsedniku Vlade, navajal dejstva. Navajal je dejstva iz razpisa, ki ga je objavila Vlada. Vse to, kar je naštel, drži. In drži tudi številka tisoč 963 evrov za enega migranta oziroma prosilca za azil. To je številka, ki jo je predstavilo Računsko sodišče. Oni pač imajo podatke in jaz tem podatkom, ki so, zaupam. Menim, da je o tem treba opraviti razpravo v Državnem zboru.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Tisoč 963 evrov na mesec na vsakega ilegalnega migranta je ogromen znesek, gospe in gospodje. To je znesek, ki je večji od tistega, s katerim mora preživeti cel mesec celotna slovenska družina. In govoriti, da je to nekaj, kar je pravzaprav minimalno, kar je razumno, s tem se ne morem strinjati. Gospe in gospodje, samo dva meseca nazaj, smo lahko brali, kako je nekdo umrl zaradi podhladitve, ker ni imel denarja za kurjavo. Vprašajte po bolnicah, koliko je bilo primerov podhladitev, ker je tako huda zima presenetila ljudi, potem pa v finančni stiski cele družine niso mogle kupiti goriva za gretje v tako kratkem času. Lahko ste na tisti teden, ko ste razpisali stanovanja za migrante, prebrali o tem, kako so deložirali iz stanovanja mamo samohranilko in kako so rubili nekomu, ki je obolel za levkemijo. In po poročilu, ki je bilo na internetu uradno, ga lahko poiščete, je bilo videti, da so mu celo rubili medicinske aparate. Kako je to mogoče, si jaz sploh ne predstavljam. To je nečloveško! In gospe in gospodje, v tistem znesku tisoč 963 evrov v resnici ni zajetih 170 tisoč evrov, ki jih dajejo, da ne bom en drug izraz rekel, z Vlade za nevladne organizacije za pravno svetovanje migrantom. Če še to upoštevati, stane mesečno vsak migrant v resnici krepkih tisoč 980 evrov slovenske davkoplačevalce. In dokler so taki socialni primeri, o katerih sem govoril, ki sem jih zdaj tukaj predstavil, ki jih lahko preverite z dokumenti na internetu, je to nečloveško, je to lažni humanizem v škodo Slovenk, Slovencev, lastnih državljank in državljanov, v škodo slovenskega naroda. In to ni človeško. Zato bom seveda glasoval za.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Vinko Gorenak.
Tudi ta intervencija ne bi bila potrebna, če bi vi ne dopustili polemiko gospe Tomićeve z menoj, ki je nisem jaz začel, kot veste. Včeraj sva bila oba na enem sestanku s komisarjem, pa sva verjetno oba slišala nekaj drugega. Poleg tistega, kar ste vi govorili, je seveda govoril tudi o tem v kontekstu Zakona o tujcih, da pač mora napisati pismo za vsako državo. Kar je logično, glede na njegovo funkcijo. Saj drugače pa tako ali tako plače ne bi zaslužil. To je ena zadeva. Me je bilo pa sram, veste, včeraj tam pred komisarjem, ker ste dr. Jakliča predstavili kot kriminalca. Ja, gospodje iz Združene levice, kot kriminalca ste ga predstavili. In nerodno mi je bilo. To je ena zadeva. Drugič pa polemizirate z menoj, da nisem navajal točne podatke in da so podatki zavajajoči. Tisoč 963 evrov je na 40. strani poročila Računskega sodišča, druga vrstica od zgoraj dol na levi strani. In pred tem piše še nekaj drugega. Piše: »najmanj tisoč 963«. Ostale stvari, televizorji, pralni stroji in tiste stvari, imate v javnem razpisu, saj to piše, kaj pa je to takšnega. Če znate brati, lahko to preberete. Naj pa zaključim takole: tisoč 963 evrov. Zadnjič sem govoril z nekom, ki je rekel: »Odpravljam se v penzion. Veš, dobil bom daleč najvišjo penzijo, ki jo ta država uradno priznava.« Ko sem pogledal dokumente, je tam pisalo: tisoč 755 evrov. Tisoč 755 evrov je najvišji penzion v državi Sloveniji. Višjega ne morete dobiti. Za ilegalnega migranta damo pa tisoč 963. Koliko ljudi pa živi pod pragom revščine, veste. Koliko ljudi dobi manj kot 400 evrov penziona, pa tudi veste. Ali manj kot 660 evrov. Ne se sprenevedati. Številke so točne. Jaz bom predlog podprl. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 44. (Za je glasovalo 15.)(Proti 44.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Žana Mahniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Erjavca na poslansko vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z odnosi med ZDA in Republiko Slovenijo. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 46. (Za je glasovalo 18.)(Proti 46.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Andreja Čuša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost, šport dr. Maje Makovec Brenčič na poslansko vprašanje gospoda Andreja Čuša v zvezi s položajem mladih. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 44. (Za je glasovalo 18.)(Proti 44.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Žana Mahniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za obrambo gospe Andreja Katič na poslansko vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi s stanjem v Slovenski vojski. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, predsednik. Stanje v Slovenski vojski je iz dneva v dan slabše. Ministrica za obrambo gospa Andreja Katič pa ne naredi nič, da bi se stanje izboljšalo. Tako smo bili zopet priča negativni oceni za bojno pripravljenost, za izvajanje temeljne naloge po 37. členu Zakona o obrambi, to je oborožen boj v primeru napada na državo. Namesto tega se ministrica ukvarja sama s seboj, ministrstvo se ukvarja samo s seboj. Ministrstvo je tarča različnih lobijev znotraj stranke SD, tako da je delo praktično onemogočeno. Poslanci dobivamo v parlament dokumente, ki nekako opredeljujejo nadaljnjo pot obrambnega sistema, ki so med seboj povsem neusklajeni. Dobivamo dokumente, kjer piše, da bo treba do leta 2025 zagotoviti milijardo 200 evrov za vzpostavitev dveh srednjih bataljonskih bojnih skupin, hkrati pa dobimo na istem dokumentu sklep Vlade, da se bo za obrambo vsako leto namenilo 20 do 30 milijonov evrov več. Skratka, ne vemo, kam pluje naš obrambni sistem oziroma po drugi strani dobro vemo: direktno v prepad. Po enem letu, ko smo imeli lansko leto razpravo v Državnem zboreu na temo stanja v Slovenski vojski, kjer je svoje stališče predstavil tudi poveljnik obrambnih sil predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor, in se v tem letu ni naredilo čisto nič, je čas, da poslanke in poslanci zopet opravimo razpravo o tej pereči problematiki. Zato bomo v SDS to zahtevo podprli.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 17 poslancev, proti pa jih je bilo 45. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihe Kordiša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Maje Makovec Brenčič na poslansko vprašanje gospoda Mihe Kordiša v zvezi s financiranjem obveznega izobraževanja v zasebnih šolah. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 15 poslancev, proti pa jih je bilo 42. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Širclja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Erjavca na poslansko vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi s prihodnostjo Evropske unije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 17 poslancev, proti pa jih je bilo 45. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča na poslansko vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi z izgradnjo drugega tira in prometno strategijo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa. Spoštovani, Vlada snuje drugi železniški tir od Kopra do Divače že več kot 20 let. Gre za en tir. Leta 2010 je bila vrednost tega projekta 600 milijonov, leta 2015 milijardo 400. Še enkrat poudarjam, gre za en tir. Takrat se je skupina domačih strokovnjakov lotila nove, inovativne variante, kjer gre za dva tira, gre za investicijo, ki bi bila zgrajena v pol manj časa in za pol manj denarja. Ko je bila predstavljena ta varianta, se je kar naenkrat začelo muditi. Na hitro je bil predlagan zakon o financiranju. Čeprav bi se ta varianta zgradila v pol manj časa, je glavni izgovor ministra, da bomo zopet 10 let umeščali v prostor. Mislim, da ima Slovenija premalo denarja tudi za druge projekte, da bi ga kar tako metali stran, da bi se lotevali 20 let stare ideje in gradili 8 let za milijardo 400 ali pa še bistveno več. V nadaljevanju, ker gre samo za en tir, pa čez čas zgradili še en tir, ki je nujno potreben, ker v nedogled prevoz po tem starem tiru ne bo šel. Se pravi, da si je nekdo »naštimal«, kako bo naslednjih 15 let zapravljal državni denar za 30 kilometrov železniškega tira, medtem ko moramo rekonstruirati vso železnico prek cele Slovenije, če se hočemo pridružiti tem evropskim koridorjem in tudi kriterijem TEN-T. Zato mislim, da je prav, da o tem opravimo razpravo, da se obe varianti primerjata. Mislim, da se lahko v dveh letih umesti tudi nova varianta v prostor, če se zanjo odločimo, in se pripravijo vsi projekti , pa bo še vedno prej zgrajena kot ta prva, Vladina, in za manj denarja. Samo volja mora biti pa spoštovati moramo tudi domačo stroko, ki se dokazuje drugje po svetu, tudi tehnična, ne samo druga. Zato mislim, da smo v času, ko moramo njim prisluhniti in projekt malo bolj pogledati in upoštevati oba predloga. Vlada naj predstavi svojega, za milijardo ali milijardo 400, s kup neznank, ker gre 20 kilometrov tunelov po kraškem terenu in je lahko še kakšna Postojnska jama vmes, pa bo še dražje in se bo še več časa gradilo. V drugi varianti gre pa samo za 4,1 kilometer tunela. Glasoval bom za, da se opravi razprava.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 40. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Anžeta Logarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kulturo Antona Peršaka na poslansko vprašanje dr. Anžeta Logarja v zvezi z avtonomijo javnega zavoda Slovenska filharmonija. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Anže Logar.
Hvala. Ministra za kulturo sem vprašal v zvezi z njegovim križarskim pohodom na enega od najuspešnejših javnih zavodov v Sloveniji, Slovensko filharmonijo, ki je v letu 2016 imela presežek prihodkov nad odhodki v višini več kot 200 tisoč evrov, pa kljub temu se je v nekem sporu, ki je trenutno pred sodiščem, aktivno postavil na stran sindikatov in sprejel tudi retoriko sindikatov, češ, da je tega direktorja treba kazensko umakniti s čela tega javnega zavoda. Spomnimo se, kako je ta minister prišel na čelo ministrstva. Ko je prejšnja ministrica Julijana Bizjak Mlakar, upoštevajoč strokovne kriterije, zavrnila financiranje petih rudarjev iz Idrije, je po nalogu ne vem koga očitno morala oditi. Ko je prišel ta minister na čelo ministrstva, je hitro podpisal financiranje tistih rudarjev in si očitno zagotovil imuniteto na tem ministrstvu, da lahko danes prosto po lastni presoji v imenu sindikatov kadrira po javnih zavodih. Namesto da bi počakal kot minister, ki je odgovoren za predstojnike javnih zavodov, da se sprti stranki morda pogodita pred sodiščem, se je še enkrat postavil na stran stavkajočih sindikatov in sprejel spremenjen akt, za katerega so celo predstojniki gledališke dejavnosti dejali, da je to v bistvu nek neuspešen, slab akt samoupravljanja in da vrača upravljanje javnih zavodov v preteklost. Zato mislim, da je nujno glede na nespodobno ravnanje ministra za kulturo, ki je tudi v nasprotju z vašo pogodbo o delu v mandatu 2014–2018, ki izrecno izpostavlja avtonomnost javnih zavodov, da se opravi tukaj razprava že tudi zato, ker je minister sam priznal, da se je lotil kadrovskih čist samo na tem javnem zavodu in da na drugih javnih zavodih očitno ne bo uveljavljal svojih pooblastil. Zato verjamem, da je treba opraviti to javno razpravo in bo Slovenska demokratska stranka glasovala za ta predlog javne razprave.
Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 45. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Jelke Godec bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Jelke Godec v zvezi s finančno izgubo Univerzitetnega kliničnega centra Ljubljana. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 45. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke gospe Anje Bah Žibert bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje gospe Anje Bah Žibert v zvezi z doplačevanjem razlike do minimalne plače. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 40. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Andreja Čuša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška ter ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje v zvezi s problematiko odpuščanja zaposlenih v podjetju Safilo Ormož. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 40. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Breznika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Erjavca na poslansko vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z rezultati dela slovenske predstavnice pri Organizaciji združenih narodov za področje Svetovne trgovinske organizacije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 43. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Julijane Bizjak Mlakar bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje, gospe Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje mag. Julijane Bizjak Mlakar v zvezi z ukinitvijo dvoživkarskega sistema zdravnikov ter finančno kadrovsko okrepitvijo javnih zdravstvenih domov in bolnišnic. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 37. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Violete Tomić bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje gospe Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z realizacijo sklepa Odbora za zdravstvo ter spremembo uredbe o razvrstitvi prepovedanih drog. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Violeta Tomić.
Spoštovane kolegice in kolegi! Vemo, da se več kot polovica bolnikov z rakom zdravi s konopljo. Ti ljudje so prepuščeni črnemu trgu in so stigmatizirani. Ve se, da se težko določajo odmerki in pravilne vsebnosti. Tako se je na nas tudi obrnila Zdravniška zbornica in smo uskladili predlog s SMC, Desusom, Nepovezanimi, Združeno levico in tako naprej. Tako smo Ministrstvu za zdravje 7. 10. 2016 naložili, naj v 60 dneh uredi vse potrebno, da bodo bolniki lahko legalno na recept dobivali ta zdravila in naj prestavi rastlino iz prve skupine najbolj prepovedanih drog. V petih mesecih se ni zgodilo prav nič in včeraj se je spremenila uredba in konoplja je prestavljena iz prve skupine. Lahko se bodo dobili vršički, iz katerih ni iztisnjena smola, v lekarnah. Kar pa me skrbi, je naslednja stvar. To bo uvoz. Spet bo uvoz Bedrocan, multinacionalka bo to proizvajala in ne glede na to, da po navedbah izraelsko-avstralske firme Medical Grade Cannabis ima Slovenija najboljšo lego za pridelavo medicinske konoplje, bomo spet odvisni od uvoza. Zato me zanima in želim izvedeti, zakaj se ne upoštevata tudi dva druga sklepa, ki sta bila enoglasno sprejeta na tem odboru, to je, da se zagotovijo ustrezne pravne podlage in sprememba pravilnika, da se bo v Sloveniji lahko pridelovala in predelovala konoplja za medicinske namene, saj, kot rečeno, imamo za to zelo dobre pogoje. Sklepi odborov naj bi bili nekako realizirani in škoda je, da ministrstvo potrebuje pet mesecev, da bi realiziralo en sklep, druga dva pa ostajata nerealizirana. Zato seveda predlagamo o tem javno razpravo. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 38. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 38.]] Ugotavlja, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Franca Breznika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologija gospoda Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z rezultati gospodarske diplomacije. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 19, proti 42. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 18. točke dnevnega reda, to so Mandatno-volilne zadeve. Prehajamo na obravnavo Predloga o ugotovitvi prenehanja mandata članov in imenovanju članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga, d. d. V okviru te točke so upoštevana obvestila predsednika nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga o prenehanju mandata dveh članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga ter predlog Vlade. V zvezi s predlogom Vlade o imenovanju dveh članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga ugotavljam, da sta kandidata za člana nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga gospod Željko Puljić in gospod Franc Žmavc 23. marca 2017 odstopila od kandidature, zato ni več formalnih pogojev za njegovo obravnavo. Njuni odstopni izjavi ste prejeli in sta objavljeni na e-klopi. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno delo, ki je zboru pisno poročala in Državnemu zboru predložila predloga seznanitev sklepov o prenehanju mandata dveh članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga in predloga sklepov o imenovanju dveh članov nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Zbor predlogov sklepov o imenovanju glede na odstop od kandidature s strani obeh predlaganih kandidatov ne bo obravnaval in o njih ne bo odločal. Ob upoštevanju obvestil predsednika nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga ter predloga Vlade Mandatno-volilna komisija Državnemu zboru predlaga, da se na podlagi prvega odstavka 40. člena Zakona o Slovenskem državnem holdingu in 112. členu Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjima sklepoma: Prvič: Državni zbor ugotavlja, da je dr. Dragu Ferfolji zaradi smrti prenehal mandat Slovenskega državnega holdinga, d. d. Drugič: Državni zbor ugotavlja, da je Lidija Glavina 22. 2. 2017 podala odstopno izjavo z mesta članice nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga, d. d., zaradi imenovanja za predsednico uprave Slovenskega državnega holdinga, d. d., zato ji je prenehal mandat članice nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga, d. d. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 28. sejo Državnega zbora.