Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Social- og indenrigsministeren (Karen Ellemann): Lovforslag nr. L 76 (Forslag til lov om ændring af forældreansvarsloven og lov om social service. Kulturministeren (Bertel Haarder): Lovforslag nr. L 77 (Forslag til lov om kollektiv forvaltning af ophavsret). Justitsministeren (Søren Pind): Lovforslag nr. L 78 (Forslag til lov om ændring af retsplejeloven. Lovforslag nr. L 79 (Forslag til lov om ændring af lov om fuldbyrdelse af straf m.v. Lovforslag nr. L 80 (Forslag til lov om ændring af straffeloven. Titler på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Social- og indenrigsministeren har fremsendt til Folketinget resultatet af folkeafstemningen den 3. december 2015 om omdannelse af retsforbeholdet til en tilvalgsordning. Brevet vil fremgå af folketingstidende.dk. Statsministeriet Udenrigsministeriet Resultatet af folkeafstemningen den 3. december 2015 om omdannelse af retsforbeholdet til en tilvalgsordning. På grundlag af de valgbøger, der er modtaget fra valgbestyrelserne med resultatet af afstemningen i hver af de 92 opstillingskredse i Danmark, har Danmarks Statistik på Social- og Indenrigsministeriets vegne foretaget den endelige opgørelse af resultatet af folkeafstemningen den 3. december 2015 om omdannelse af retsforbeholdet til en tilvalgsordning. Ifølge denne opgørelse fik folkeafstemningen følgende udfald: Gyldige Ja-stemmer 1.375.862 Gyldige Nej-stemmer 1.558.437 Ugyldige stemmer 55.962 I alt afgivne stemmer 2.990.261 I forhold til det samlede antal gyldige stemmer, der er opgjort til 2.934.299, er der afgivet 46,9 procent Ja-stemmer og 53,1 procent Nej-stemmer. Nej-stemmerne udgjorde 37,5 pct. af de stemmeberettigede, som i alt var 4.153.041. Stemmeprocenten, som er antallet af afgivne stemmer i forhold til det samlede antal stemmeberettigede, er opgjort til 72 pct. Antal afgivne ugyldige stemmesedler udgjorde i alt 55.962, hvilket svarer til en ugyldighedsprocent på 1,87 pct. Af de afgivne ugyldige stemmesedler var 48.216 blanke og 7.746 ugyldige af andre grunde. Af de afgivne stemmer var 168.752 brevstemmer. Det svarer til en brevstemmeprocent på 5,64 pct. Resultatet er dags dato endvidere sendt til bekendtgørelse i Statstidende. Med venlig hilsen Karen Ellemann]
Jeg skal meddele, at det af Christian Rabjerg Madsen under nr. 10 opførte spørgsmål til justitsministeren udgår af dagsordenen. Det er spørgsmål nr. S 190. Spørgsmålet overgår til besvarelse ved næste spørgetid, onsdag den 13. januar 2016. Jeg skal endvidere meddele, at det af Pernille Rosenkrantz-Theil under nr. 16 opførte spørgsmål til beskæftigelsesministeren, spørgsmål nr. S 354, udgår af dagsordenen efter ønske fra spørgeren. Spørgsmålet overgår til skriftlig besvarelse. Det første spørgsmål er til finansministeren af hr. Benny Engelbrecht.
Værsgo.
Tak, formand. Jeg læser spørgsmålet op: Mener ministeren, at den indgåede finanslovsaftale overholder skattestoppet, som det er formuleret i regeringsgrundlaget?
Værsgo til finansministeren.
Med finanslovsaftalen er det lykkedes regeringen at lempe en række skatter og afgifter til gavn og glæde for både danske virksomheder og borgerne i Danmark. Vi har f.eks. repareret lidt på den tidligere regerings skattestigninger ved at reducere NO x Vi har forbedret rammevilkårene for overdragelse af en familieejet virksomhed til næste generation i familien eller til en erhvervsdrivende fond. Og vi har lempet beskatningen, når en familie skal ud og købe en bil. Det er vi sådan set glade for er lykkedes. Med finanslovsaftalen har vi også valgt at målrette erhvervsstøtten, således at skattebegunstigelsen af fonde er lidt mindre, end den hidtil har været. Denne målretning af erhvervsstøtten ligger naturligvis inden for rammerne af skattestoppet, så ja til hr. Benny Engelbrecht: Det skattestop, som vi i regeringen før valget sagde at vi ville gennemføre, er præcis det skattestop, vi har gennemført efter valget, ligesom det præcis er det skattestop, som finanslovsaftalen er indgået på baggrund af, og som vi i øvrigt har tænkt os at overholde fremadrettet.
Tak. Så er det hr. Benny Engelbrecht.
Tak til finansministeren for det meget korte svar. Som finansministeren jo selv har regnet ud, går mit spørgsmål især på spørgsmålet om fonde og konsolideringsfradraget, altså der, hvor man fjerner et eksisterende fradrag. Grunden til, at jeg finder det interessant – jeg kan se, at det er jeg ikke ene om; det finder CEPOS og Carlsberg eksempelvis også interessant, fordi de i lighed med mig finder, at det er Der var dengang god tradition for, at det kunne man finde på Skatteministeriets hjemmeside, og det refererede man til som til en anden bibel. Men det, jeg dog har forstået, er, at skattestoppet, som det er defineret i regeringsgrundlaget, tæt skal defineres på samme måde, som det blev i Anders Fogh Rasmussens tid. Det er i hvert fald det, der bl.a. er en udtalelse fra hr. Torsten Schack Pedersen om. Derfor er det naturligvis interessant at kigge lidt på spørgsmålet om fradrag, og jeg har boret lidt i, hvornår man første gang nævner det her om fradrag. Det gør man under den daværende skatteminister, Svend Erik Hovmand. Svend Erik Hovmand sagde dengang, den 10. december 2003, meget tydeligt, at det som udgangspunkt er i strid med skattestoppet at fjerne fradragsmuligheder. Det er altså som udgangspunkt i strid med skattestoppet at fjerne fradragsmuligheder. Men det er jo præcis det, man gør med de erhvervsdrivende fonde, og derfor er det naturligt, at eksempelvis jeg og også CEPOS – kan jeg se – og forskellige andre finder, at dette initiativ, som man foretager i forbindelse med finanslovaftalen, ganske åbenlyst må være i strid med skattestoppet, også selv om man så vælger at kalde det målretning af erhvervsstøtten, for det er jo et fradrag, man fjerner.
Tak. Finansministeren.
Jeg tror lige, at jeg vil korrigere en misforståelse. Vi fjerner jo ikke fradraget. Vi fjerner det, at man ved udlodning har et fradrag på 125 pct. af den udgift, man har, så man nu kun har et fradrag på 100 pct., altså hele den udgift, man har. Til det er der bare at sige, at regeringen konkret har truffet den beslutning, at de såkaldte skatteudgifter – det er jo det, vi taler om, altså særlig lempelige skatteregler for brancher eller grupper af virksomheder – godt kan indskrænkes, hvis pengene går til at nedsætte andre erhvervsrettede skatter og afgifter. Det gælder helt på linje med, at også den direkte erhvervsstøtte kan reduceres. Man kan med andre ord godt målrette erhvervsstøtten. Det ligger i fuld forlængelse af Venstres udmeldinger før valget, herunder f.eks. i forbindelse med Venstres erhvervsudspil fra 2014, hvoraf det fremgår, og jeg citerer: »Enhver reduktion af erhvervsstøtten skal krone-for-krone gå til at lempe skatter og afgifter for virksomhederne.« Citat slut. Ligeledes ligger det naturligvis fuldt ud inden for rammerne af skattestoppet.
Tak. Spørgeren, værsgo.
Men man kunne jo fristes til at spørge: Hvorfor så ikke bare skrive det ind i regeringsgrundlaget i det afsnit, der handler om skatte- og byrdestop, altså ganske enkelt skrive de undtagelser, der er, ind? Det har man jo ellers gjort ret minutiøst; man har skrevet noget ind om EU-regler f.eks., om PSO, om provenuneutral omlægning af bilafgifter, ejendomsværdiskat osv. Det har man omfattet og beskrevet meget, meget klart og tydeligt i regeringsgrundlaget. Man skriver intet sted om, at virksomheder, fonde og andre kan forvente, at der er elementer her, man går ind og rører ved. Så mit spørgsmål er egentlig: Hvorfor dog det?
Ministeren, værsgo.
Jeg vil bare sige, at hvis man følger lidt med, og for Venstres vedkommende er det jo afgørende, hvad vi sagde før valget, og hvad vi gør efter valget – det har vi altid lagt stor vægt på – er det åbenbart for enhver, at den forståelse, der er, af skattestoppet, er, at hvis man reducerer en erhvervsrettet begunstigelse som f.eks. det, at vi reducerer fradraget fra 125 pct. til 100 pct., så skal provenuet ved det krone til krone gå til lempelse af andre erhvervsskatter. Og det har vi jo, som jeg sagde i mit indledende svar, tydeligt gjort – der er en række afgifter for erhvervslivet, der er blevet lempet. Så derfor ligger det fuldt inden for regeringens skattestop.
Tak for det. Og så er der en medspørger: Hr. Jesper Petersen, værsgo.
Tak for det. Som man kan læse i dagens Børsen, er det åbenbart ikke åbenlyst for enhver. Både CEPOS, der jo plejer at stå regeringen nær i sin tankegang, og nogle af de fonde, der er berørt, kan absolut ikke genkende, at der skulle være nogen fornemmelse for skattestop for dem. Jeg synes såmænd, det er udmærket, hvis regeringen har tænkt sig at lave nogle justeringer, så det faktisk bliver muligt at lave nogle omlægninger, men det, man kom med før valget, var en meget firkantet udlægning af skattestoppet – præcis den samme som den, der var under den tidligere regering. Der er det jo, som hr. Benny Engelbrecht henviste til – og det var det også i det notat og den måde, som Svend Erik Hovmand dengang omtalte det på – sådan, at når man ændrede fradrag, ville det være et brud på skattestoppet. Og det har jo med deres skatteforhold at gøre. Jeg har fundet formuleringen fra regeringsgrundlaget frem, og der står: »Kun hvis der er tvingende grunde, f.eks. som følge af uoverensstemmelse med EU-regler, er der mulighed for at indføre eller forhøje en skat eller afgift.« Er sagen ikke, at den eneste tvingende grund her var, at regeringen manglede nogle penge i sin finanslov?
Ministeren, værsgo.
Det, der for os er helt afgørende, er jo, hvad vi lovede før valget, hvad vi sagde før valget, og at vi overholder det efter valget. Her ligger det jo bare soleklart, at det, vi sagde før valget, er denne klare ting: »Enhver reduktion af erhvervsstøtten skal krone-for-krone gå til at lempe skatter og afgifter for virksomhederne.« Det er jo bare opfyldt med det her forslag, vi har gennemført.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Jeg har så gjort mig den ulejlighed også at finde nogle citater af Venstrefolk fra før valget frem. Der er hr. Torsten Schack Pedersen, skatteordfører, der jo understreger, at man skal fortolke skattestoppet på samme måde som det skattestop, der eksisterede i Anders Fogh Rasmussens statsministertid. Det sagde han til Danmarks Radio den 6. oktober sidste år. Og sagen er jo den, at det gør man så ikke. Altså, der er nogle fradrag her, som man griber ind over for, og dermed bryder man skattestoppet, og der vælger man så bare at sige, at det fradrag har man ikke lige, fordi det passer ind i regeringens kram lige nu. Vil regeringen tage initiativ til at lave et egentligt notat som i sin tid, så alle ligesom kan være fuldstændig med på, hvad man egentlig mener med skattestoppet?
Værsgo til ministeren.
Men det har jeg jo redegjort for her. Vi skrev i et oplæg i 2014: »Enhver reduktion af erhvervsstøtten skal krone-for-krone gå til at lempe skatter og afgifter for virksomhederne.« Hvad er det, der er sket her? Vi har reduceret fradraget for fonde fra 125 pct. til 100 pct., og det provenu bruger vi til at lempe en række skatter.
Tak for det. Så er det hr. Benny Engelbrecht. Værsgo.
Jeg bliver nødt til at minde finansministeren om, at Venstre ikke var i regering i 2014, og derfor kan man heller ikke opfatte et dokument fra 2014 som en del af regeringsgrundlaget, og derfor er hr. Jesper Petersens spørgsmål jo fuldstændig relevant: Vil man lave et samlet notat, som man havde i den tidligere regerings tid, altså hr. Anders Fogh Rasmussens regeringstid, som beskriver, hvad der er inden for skattestoppet, og hvad der er uden for skattestoppet? Derefter må jeg jo så også bare sige, at det er usædvanligt at opleve en Venstreregering, der fremsætter et forslag, som jo en til en kunne være fremsat af Enhedslisten, til finansiering af finansloven. Det må selvfølgelig være op til regeringen at gøre noget sådant, men jeg synes, det ville være fint at stå ved det, man rent faktisk gør, nemlig reelt at gøre noget andet end det, som man havde sat erhvervslivet i udsigt.
Ministeren, værsgo.
Det mener jeg faktisk er forkert. Men for lige starte med begyndelsen af spørgsmålet her, vil jeg sige, at for os er det jo afgørende, hvad vi har sagt før et valg, og hvad vi så gør efter et valg. Det er jo ligesom det, der er humlen. Så vil jeg for sidste gang her læse op: »Enhver reduktion af erhvervsstøtten skal krone-for-krone gå til at lempe skatter og afgifter for virksomhederne.« Det er jo præcis, hvad vi gør. Vi reducerer fradraget fra 125 pct. Så med det, vi nu gør her efter valget, lever vi fuldstændig op til, hvad vi har sagt før valget.
Tak for det. Spørgsmålet er sluttet. Der er et nyt spørgsmål til finansministeren af fru Pernille Rosenkrantz-Theil.
Værsgo.
Vil ministeren uddybe sin ordførers holdning – det var i det her tilfælde socialordføreren, skal jeg sige, og det skulle måske have stået mere præcist – om, at det ville være godt, hvis Danmark havde et lønniveau, der minder om det svenske?
Værsgo til ministeren.
Jeg kan forstå, at spørgeren henviser til en debat på P1 om indførelsen af det nye kontanthjælpsloft, som spørgeren, fru Pernille Rosenkrantz-Theil, og Venstres socialordfører, hr. Jan E. Jørgensen, deltog i. Jeg kan forstå, at hr. Jan E. Jørgensen på et tidspunkt i debatten udtaler, og jeg citerer: Men nu er det jo heller ikke dårligt, at det danske arbejdsmarked bliver mere konkurrencedygtigt, altså, det ville jo være godt. Citat slut. Herefter nævner han, at mange svenskere tager arbejde i Danmark, fordi vores lønninger er højere. Jeg synes måske ikke helt, at det er det samme, som at Venstres socialordfører kan tages til indtægt for, at det ville være godt, hvis man i Danmark havde et lønniveau, der minder om det svenske, jævnfør fru Pernille Rosenkrantz-Theils spørgsmål. Men én ting, jeg er helt sikker på, er, at de danske virksomheders konkurrenceevne bl.a. er afhængig af lønningerne og lønudviklingen i Danmark sammenlignet med udviklingen i udlandet. Og det håber jeg selvfølgelig også at fru Pernille Rosenkrantz-Theil er enig i. Dertil vil jeg så sige, at jeg er fuldstændig enig med hr. Jan E. Jørgensen i, at det vel ikke kan være nogen skade, at det danske arbejdsmarked løbende bliver mere konkurrencedygtigt. Det vil den samlede danske samfundsøkonomi jo nyde godt af.
Fru Pernille Rosenkrantz-Theil, værsgo.
Så skal jeg stille et egentlig ret simpelt spørgsmål: Hvad sker der med lønniveauet på det danske arbejdsmarked, når kontanthjælpen sættes ned?
Så er det ministeren. Værsgo.
Altså, nu er det danske arbejdsmarkeds lønninger jo reguleret ved aftaler mellem arbejdsmarkedets parter, og jeg går ud fra, at de overenskomster, som vi arbejder under, fortsætter uændret.
Spørgeren, værsgo.
Tak. Det er jo det nemme svar, kan man sige. Der er lavet sådan en beregning, der viser, at omkring 171.000 mennesker er i krydsfeltet mellem at arbejde ufaglært og samtidig ikke være dækket af overenskomst. Så jeg vil gerne bede finansministeren om at uddybe sit svar, for når man sætter kontanthjælpen ned – det har utallige undersøgelser vist, og det har i øvrigt også været den erfaring, man har gjort sig i Tyskland, til stor skade for den nederste del af arbejdsmarkedet – så er det jo sådan, og det er faktisk et af de få steder, hvor jeg er enig med CEPOS, og det bliver jeg nødt til at få noget kredit for af finansministeren, at der ikke sker dét for den store del af arbejdsmarkedet med det samme, i ét hug, at lønningerne følger med ned, for det sker over tid, men for dem, der arbejder uorganiseret på det danske arbejdsmarked, er der en meget direkte følge af det, at man sætter kontanthjælpen ned. Så jeg vil gerne bede finansministeren uddybe: Når det er sådan, at man politisk træffer beslutning om at sænke kontanthjælpen, hvad sker der så på arbejdsmarkedet, både på kort sigt, men også på lang sigt?
Tak. Ministeren.
Jeg vil bare sige, at det, der er baggrunden for, at vi lægger loft over kontanthjælpen, ikke har noget med det danske arbejdsmarked og vores konkurrencestilling i forhold til udlandet at gøre. Det har noget at gøre med den simple kendsgerning, at vi gerne vil have et system, der gør, at det kan betale sig at tage et arbejde. Og vi står jo med det paradoksproblem i øjeblikket, at der er brancher, hvor det praktisk taget er umuligt at rekruttere dansk arbejdskraft, hotel- og restaurationsbranchen, rengøring, landbrug osv. Og der må vi jo bare sige, at det logiske sådan set vil være, at danske ledige har et økonomisk incitament til at tage et arbejde, og det er det, vi sikrer gennem kontanthjælpsloftet.
Spørgeren, værsgo.
Det ville være en utrolig interessant debat i et helt andet regi og ud fra et helt andet spørgsmål. Det, jeg spørger til, er ikke, hvad regeringens hensigt med det her er. Det spørgsmål har vi debatteret til hudløshed. Det, jeg spørger til, er, hvad konsekvensen for lønmodtagerne er. Jeg spørger ikke, hvad konsekvensen er for kontanthjælpsmodtageren. Det er en interessant debat, men det er en anden debat. Det, jeg spørger til, er, hvad der sker med lønniveauet for danske lønmodtagere på kort sigt og på lang sigt – særlig i den nederste del af vores arbejdsmarked, altså den uorganiserede og ikkeoverenskomstdækkede del af vores arbejdsmarked – som en konsekvens af, at man sætter kontanthjælpen ned.
Ministeren, værsgo.
Der sker forhåbentlig det, at danske lønmodtagere bytter kontanthjælpen ud med et arbejde og tager et af de ledige jobs, der findes. Det ville jo være den lykkelige konsekvens af det her. Og hensigten fra regeringens side er at skabe et økonomisk incitament til, at det kan betale sig at arbejde. Nu har vi lagt loft over kontanthjælpen, og efter nytår tager vi jo fat på den anden del, nemlig at lempe skatten for de laveste indkomster, sådan så der også kommer et økonomisk incitament der. Det er jo sådan set det, der er hele humlen i det lovforslag, der nu er blevet vedtaget.
Tak, og så er spørgsmålet sluttet. Så går vi over til et spørgsmål til kulturministeren, og det er fra hr. Kasper Roug, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Tak for det. Hvad er ministerens holdning til, at der bliver brugt 4,2 mio. kr. offentlige midler fra Public Service Puljen til at stigmatisere et lokalt område såsom Nakskov på baggrund af programmet »På røven i Nakskov«?
Ministeren, værsgo.
Public Service Puljen blev etableret med medieaftalen, der gjaldt fra 2007 til 2010. Den indebærer, at Det Danske Filminstitut kan yde støtte til produktion af dansk tv-drama og tv-dokumentarprogrammer samt produktion af danske public service-tv-programmer, der er målrettet børn og unge. Der kan også ydes støtte til udvikling af programmer. Og puljen er finansieret af licensmidler, som er afsat i medieaftalen. Kriterierne for tildeling af støtte er fastsat efter drøftelse med partierne bag medieaftalerne. Der er 46,75 mio. kr. i puljen i medieaftaleperioden 2015-2018, altså knap 47 mio. kr. om året. De støttede programmer skal i væsentligt omfang leve op til en eller flere af de fastsatte public service-målsætninger for tildeling af støtte. Der lægges afgørende vægt på, at et støttet program i indhold, form og udtryk repræsenterer originalitet, betydning og kvalitet, og de skal være på dansk. Disse kriterier er udtryk for en samlet vurdering og vil ikke alle kunne opfyldes fuldt ud i hvert enkelt projekt. Der kan ikke gives støtte til Danmarks Radio, de regionale TV 2-virksomheder eller ikkekommercielle lokale tv-stationer. Formålet er nemlig at understøtte, at der bliver vist public service-programmer på andre kanaler end DR og de regionale TV 2-virksomheder. Det er Filminstituttet, som vurderer, hvilke programmer der er støtteværdige, det er ikke kulturministeren. Der bliver nu spurgt til et bestemt program, som hedder »På røven i Nakskov«. Det er sendt på TV 2, og Public Service Puljen har støttet det med 785.000 kr. i udviklingsstøtte og 3½ mio. kr. i produktionsstøtte. Filminstituttet har oplyst, at baggrunden for at støtte programmet er at vise – i citationstegn – det Danmark, du ikke kender, ved at give en nuanceret indsigt i samfundsskabt fattigdom og de problemstillinger, der følger deraf. Nakskov er valgt, da det er et af de områder i Danmark med flest fattige indbyggere. Filminstituttet har desuden oplyst, at programmet udover at skabe debat faktisk vandt to væsentlige priser i 2015.
Værsgo til spørgeren.
Tak. Ministeren har jo ved sin tiltrædelse tilkendegivet, at han vil gå i dialog med bl.a. DR og de politiske partier om klager fra private medier over DR's position på internettet. Hvad er så egentlig ministerens holdning til at gå i dialog med TV2, som jo bringer programmet her, og med de politiske partier om klager fra bl.a. Nakskov eller Lolland Kommunes borgmester? Er det ikke vigtigt nok? Skal det være private firmaers klager, der skal komme først, eller skal det komme fra private firmaer, før ministeren kan indgå i en dialog?
Ministeren, værsgo.
Jeg er helt sikker på, at de ansvarlige både i Filminstituttet og på TV 2 har bemærket kritikken af den overskrift, som har provokeret mange, herunder sikkert også spørgeren. Og det er jo den form for reaktion, som så kan føre til, at man tænker sig lidt bedre om næste gang. Men der er en ting, der er helt sikker, og det er, at det ikke er en sag for ministeren. Jeg er ikke skolemester i forhold til hverken Filminstituttet eller til TV 2. Det ville være ulideligt, hvis jeg var, og det ville også være skidt for dansk filmproduktion.
Værsgo til spørgeren.
Det er selvfølgelig rigtigt, at ministeren ikke skal være skolemester. Men nu er ministeren jo, eller staten, kan man sige, medejer eller faktisk ejer af TV 2. Betyder det så, at der ikke er nogen grænse for, hvor stigmatiserende for en landsdel eller et geografisk område et program egentlig kan være, før ejeren eller ministeren vil gribe ind?
Værsgo til ministeren.
Det er da muligt, at man kan opfinde titler på programmer eller programmer med et indhold, som er så anstødeligt, at også jeg vil rynke brynene. Men reglen er jo altså ikke den, at man kan klage til mig, og så kan jeg give producenterne en røffel. Sådan er det heldigvis ikke. Og det er jeg ekstra glad for, fordi det, at jeg ikke kan blande mig, gør jo, at jeg også har mulighed for at have en mening, og det har jeg, og jeg tror da, jeg ville have valgt en anden overskrift, og det tror jeg også producenterne ville. Men jeg kan heldigvis ikke blande mig.
Spørgeren, værsgo.
Men til allersidst her er jeg selvfølgelig også glad for at høre, at ministeren har en holdning – sagt med et glimt i øjet selvfølgelig. Hvad er så ministerens holdning til det? Hvad er ministerens holdning til, at man i det tilfælde her har været med til at udstille et helt lokalområde, altså begå et karaktermord på en hel by, en hel landsdel?
Ministeren, værsgo.
Jeg tror, de ansvarlige godt kan se, at selv om hensigten var at sætte fokus på et fattigdomsproblem, så kom de måske til at gøre ondt værre ved at give det den overskrift. Det tror jeg godt de kan se, uden at de behøver min belæring.
Tak. Spørgsmålet er sluttet Det næste spørgsmål er til transport- og bygningsministeren af hr. Bjarne Laustsen.
Værsgo.
Tak, fru formand. Spørgsmålet lyder: Nu, da regeringen har sløjfet statens tilskud til letbanen i Aalborg med den begrundelse, at den hellere vil støtte en tredje Limfjordsforbindelse, vil ministeren så oplyse, hvor meget staten vil bidrage med og hvornår?
Værsgo til ministeren.
Tak for spørgsmålet. Indledningsvis vil jeg gerne understrege, at regeringen jo ikke trak støtten til Aalborg Letbane, fordi etableringen af en tredje Limfjordsforbindelse står lige for døren. Det er jo sådan, at den tidligere regering har ført en økonomisk politik helt ud til grænserne og har sat gang i mange flere projekter, end der reelt er råd til. Regeringen er derfor nødt til at tilpasse de samlede offentlige investeringer til det økonomiske råderum, der er til stede frem mod 2020. Det betyder, at der er begrænsede muligheder for at igangsætte nye infrastrukturprojekter, og samtidig har regeringen meldt ud, at vores prioriteringsfokus er projekter med et højt samfundsøkonomisk afkast. Det har det foreslåede letbaneprojekt i Aalborg ikke. Når det er sagt, er jeg selvfølgelig fuldt ud opmærksom på det store lokale ønske om at binde Nordjylland tættere sammen på tværs af Limfjorden. I oktober besøgte jeg faktisk selv Aalborg, hvor jeg havde lejlighed til at se infrastrukturprojekter i området og drøfte fremtiden med forskellige lokalpolitikere, og de talte meget varmt for en tredje Limfjordsforbindelse. Som nævnt ligger de offentlige investeringer væsentlig højere, end der er økonomisk råderum til, og derfor skal der altså i de kommende år prioriteres benhårdt mellem de mange gode infrastrukturprojekter, der er undersøgt rundtomkring i landet. Jeg forventer at indkalde partierne i den grønne forligskreds til en status for den rullende planlægning i regi af Infrastrukturfonden, hvor vi bl.a. vil få lejlighed til at drøfte de aktuelle investeringsudfordringer på infrastrukturområdet.
Værsgo, hr. Bjarne Laustsen.
Tak, og tak for besvarelsen af spørgsmålet. Sagen er jo den, at det er lidt underligt, at den eneste af de store universitetsbyer, som regeringen vil straffe, er Aalborg. Man vil fjerne de millioner, som den tidligere socialdemokratisk ledede regering afsatte til formålet. Man har givet både til København og Aarhus og Odense, og det synes Venstre også er en god idé, men når det drejer sig om Aalborg, skal der altså laves en anden fordeling. Jeg kan jo godt huske, da transportministeren var i Nordjylland og fortalte, at man ikke ville støtte letbanen, men at man til gengæld syntes rigtig godt om den tredje Limfjordsforbindelse. Nu er det så sådan, at staten har sparet nogle penge til letbanen, og det er derfor, jeg har fundet anledning til at stille spørgsmål til ministeren i dag: Nu når man har det og man synes meget bedre om det projekt, hvornår er det så, der kommer til at ske noget? Jeg ved jo også, at det er et stort ønske fra de lokalt valgte Venstrefolketingsmedlemmer i Nordjylland. Kan man ikke se, at det ville være nyttigt, fordi kapaciteten på Limfjordsforbindelsen i tunnelen jo faktisk er opbrugt? Derfor skal der noget nyt til, det er alle enige om. Den bedste løsning er en ny tredje Limfjordsforbindelse. Det vil jeg gerne høre om ministeren ikke er enig i.
Værsgo til ministeren.
Jeg vil gerne starte med at sige til spørgeren, at nu tildeler man jo ikke trafikløsninger, efter om det er en by af en vis størrelse eller det er en universitetsby. Der er andre ting, der skal gælde. Og i det her tilfælde er det jo sådan, at Aalborg kommune selv har beregnet, at vi ville blive 3,5 mia. kr. fattigere af at gennemføre projektet. Så er der den tredje Limfjordsforbindelse. Jeg synes stadig væk, det er en god forbindelse, men jeg tror godt, hr. Bjarne Laustsen har været så mange år i Folketinget, at han ved, at det ikke er nogen nem sag. Så var nok også blevet løst i de 3½ år, hans eget parti sad i regering og i øvrigt her til sidst havde transportministerposten.
Værsgo til spørgeren.
Jo, men derfor tog vi også ansvar. Det har været diskuteret under skiftende regeringer i mere end 20 år. Det, der var rigtig vigtigt, og som den socialdemokratiske regering tog på sig, var at lave linjeføringen. Det har været diskuteret rigtig meget, og der har alle været enige om, at det er en ny tredje vestlig Limfjordsforbindelse over Egholm. Så den del er klaret af den tidligere regering. Så er det rigtigt, at vi mangler at få afsat penge. Og det er jo klart, at når den tidligere regering havde afsat omkring 600 mio. kr. til letbanen, som ministerens regering har sløjfet, så ser man jo for sig, at der i bunden af statskassen, i det ene hjørne, ligger nogle penge, som vi kan lave noget rigtig godt for, som også ministeren synes er rigtig godt. Hvornår kommer vi i gang med det?
Tak. Så er det ministeren.
Jamen jeg kan kun sige til spørgeren, at var det bare så vel. Men nu er det jo sådan, at spørgerens egen regering i 3½ år ikke havde blik for noget, der havde med landeveje at gøre, men kun havde blik for f.eks. Togfonden DK, som man brugte 28 mia. kr. på, eller bedre og billigere trafik, som man også brugte milliarder på. Og derfor er jeg bare nødt til sige, at man ikke kan få alt. Så havde man dog bare i tide opdaget, at der skulle have været en større prioritering på vejområdet – og det er jeg faktisk helt enig i at der burde – så havde vi ikke stået med det problem, vi står med nu. Men det gør vi altså.
Spørgeren, værsgo.
Jeg kan konstatere, at den socialdemokratisk ledede regering rent faktisk traf en beslutning om linjeføringen. Til gengæld har ministerens parti aldrig nogen sinde her i Folketinget stillet det forslag, som han i dag klandrer andre for ikke at have stillet, nemlig om statens forpligtelse til at sørge for trafikken over og under Limfjorden. Den nuværende forbindelse er brugt op nu, og vi skal i gang med at træffe en ny beslutning. Uanset hvem der sidder i regering, har Folketinget og staten en forpligtelse til at sørge for, at der er ordentlige trafikforbindelser, også i Nordjylland, og derfor kommer vi ikke uden om at diskutere det. Jeg ved, at der også hos mine kollegaer i den blå blok er stor interesse for at få truffet en beslutning om, hvornår vi kommer i gang med det. Det bliver måske ikke i dag eller i morgen, men jeg håber, ministeren kan sige, at han giver tilsagn om, at det er noget, der skal prioriteres.
Så er det ministeren. Værsgo.
Jeg tror bestemt, at med hensyn til at sikre nogle gode infrastrukturprojekter er det i de bedste hænder under den her regering. Men det nytter bare ikke noget, at spørgeren ikke vil erkende, at har man brugt pengene på nogle andre ting, kan man altså ikke bruge de samme penge en gang til. Derfor er jeg bare nødt til at sige, at hvis vi kan komme igennem med det med, at vi begynder at have mere fokus på vejene, så er det muligt, at det her også kan blive en løsning. Men det må vise sig hen ad vejen.
Jeg kan bare se, at ...). Det går lidt galt i dag, tror jeg. Spørgsmålet er faktisk afsluttet. Jamen så har vi et nyt spørgsmål). Det er godt. Det er også af hr. Bjarne Laustsen, og det er også til transport- og bygningsministeren.
Værsgo.
Tak. Det var derfor, jeg tillod mig at stille to spørgsmål, altså hvis vi kommer i bekneb for tid med det første. Spørgsmålet lyder: Hvornår og hvordan vil ministeren sikre udbygningen af hovedvej A40 mellem Ålbæk og Skagen, som var planlagt af Nordjyllands Amtskommune, men blev stoppet af den borgerlige regerings kommunalreform?
Værsgo til ministeren.
Tak for spørgsmålet. Siden min tiltrædelse som minister har jeg haft en løbende dialog med borgmesteren i Frederikshavn om mulighederne for en udvidelse af A40 mellem Ålbæk og Skagen, og det glæder mig jo at høre fra den kant, at virksomhederne klarer sig godt, for det er jo tilfældet i Skagen, som har et meget velfungerende fiskeri- og erhvervsliv, og jeg har fuld forståelse for de lokale ønsker om en udbygning af A40. Det undrer mig, at spørgeren bebrejder den daværende borgerlige regering, for nu skal vi jo langt tilbage for at finde bebrejdelserne, kan jeg se, for de seneste 4 år – næsten i hvert fald – har Socialdemokratiet jo som regeringsparti således haft mulighed for at sætte en udvidelse af A40 på dagsordenen, men det skete jo ikke. Det er, som om man var mere optaget af at bruge penge på jernbaner end på at løse trængselsudfordringerne på statsvejnettet. Men her, hvor man er kommet i opposition, har man så fået et klarsyn og kan se, at det da skulle have været gjort. Men sådan er det altså bare ikke, for man kan ikke bruge de samme penge to gange. Den nuværende regering har sagt meget klart, at vi ønsker at prioritere vejene, og fra den tidligere regering har vi så overtaget en økonomi, hvor de offentlige finanser er i mindre god stand, end der blev stillet i udsigt før valget. Vi må derfor så prioritere benhårdt mellem de mange infrastrukturprojekter, der allerede er undersøgt rundtomkring i landet. Det er så ikke tilfældet for en udvidelse af A40, hvor der ikke foreligger tilsvarende undersøgelser. Ikke engang det har man kunnet i de 3½ år – altså i det mindste lave forberedende undersøgelser. Så i lyset af, at en lang række beslutningsklare projekter på både vej- og baneområdet er grundigt undersøgt, er der derfor ikke lagt op til, at der på nuværende tidspunkt skal arbejdes videre med en udvidelse af A40. Jeg kunne sige, at man altså ikke bare kan komme og ønske sig noget; man skal også somme tider selv gøre en indsats.
Tak. Spørgeren, værsgo.
Tak. Det er også derfor, jeg står her i dag. Jeg har jo sådan set stillet det her spørgsmål for at få en forhåbentlig meningsfuld dialog med ministeren – så ikke alle de der udenomsting. Jeg har helt konkret fundet, at da den daværende Nordjyllands Amtskommune havde ansvaret for hovedvej A40, satte man to projekter i gang, og der er altså i dag et stykke af vejen, der mangler. Det blev udelukkende stoppet, fordi den daværende borgerlige regering havde travlt med at nedlægge amterne og skabe noget andet – større kommuner osv. Men staten overtog ansvaret for hovedvej A40, og siden er der ikke sket noget som helst. Derfor spørger jeg, om den nuværende regering vil sætte det på dagsordenen. Skagen havn er Danmarks største industrihavn, og det er i øvrigt Sveriges største fiskerihavn, fordi der kommer så meget, heldigvis da, fisk derop, og der skal fisk og fiskemel og alle mulige andre ting derfra. Der er en lang række virksomheder, der også har henvendt sig til ministeren – dem vil jeg gerne bakke op, fordi vi skal have udvikling alle steder i vores samfund. Derfor er det vigtigt, at vores trafik, også vores godstrafik kan køre, for der er ikke andre muligheder, end at det foregår på hjul der. Og derfor er det utrolig vigtigt, at hovedvej A40 bliver udbygget på det sidste manglende stykke, som skyldes den daværende kommunalreform.
Tak. Ministeren.
Jamen jeg tror ikke, at hr. Bjarne Laustsen gør sig nogen forestilling om, hvor glad jeg er for at høre, hvad hr. Bjarne Laustsen siger i dag. Forhåbentlig kommer det nu til at holde hele perioden her, fordi mig bekendt har virksomhederne i Skagen jo længe ønsket en udvidelse af rute 40. Og den tidligere regering havde, som jeg sagde, næsten 4 år til at igangsætte en undersøgelse af en udvidelse – bare en undersøgelse af en udvidelse! I stedet valgte man at fokusere på investeringer i tog og letbaner. Der kunne ikke blive noget som helst til vejene, ikke engang en undersøgelse. Derfor må jeg sige til hr. Bjarne Laustsen: Det er sådan lige på kanten, at man nu mener, at det skal vi så sætte i gang. Og vi har endda ikke engang penge at bruge, fordi de er brugt af spørgerens eget parti, da de sad i regering.
Værsgo til spørgeren.
Bare tre ting til det lille onsdagsspørgsmål: Transportministeren siger, at der er færre penge. Det har vi finansministerens ord for at der ikke er – det passer altså ikke. Dernæst har den nuværende regering valgt at prioritere helt anderledes, den har nedprioriteret nogle ting og opprioriteret noget andet. Det er regeringens ansvar, og det er jo derfor, jeg spørger. Og så har man valgt at prioritere en boligjobordning, der ikke er særlig mange job i, og man har valgt at begynde at samle sammen til skattelettelser. Det har vi hørt statsministeren bekræfte her: de penge, som kommunerne skal spare nu, vil man hellere give i skattelettelser end at sørge for en ordentlig velfærd og en ordentlig infrastruktur. Det er et valg, den nuværende regering har truffet. Det kan man ikke klandre andre for. Det er derfor, jeg gerne vil høre, når vi nu har en transportminister, der skal være med til at bestemme noget af det her i fremtiden: Hvornår kommer udbygningen af den vej?
Ministeren, værsgo.
Jamen det er jo korrekt, at regeringen har truffet en række beslutninger og foretaget prioriteringer, der øger råderummet frem mod 2020. Når det er sagt, vil jeg bare sige, at hvis man ønsker at stille spørgsmål om råderummet frem mod 2020, er det til finansministeren – det er under finansministerens ressort. Tilbage står så, at hvis ikke – og det er jo et godt signal at sende til nordjyderne – spørgerens parti, Socialdemokratiet, da de sad i regering, havde været så optaget af at lave projekter som letbaner og tog, og hvad ved jeg, så var der også blevet penge til vejene. Det blev der desværre ikke. Det var først, da Socialdemokratiet kom i opposition, at det gik op for dem. Og det glæder mig selvfølgelig – hellere sent end aldrig.
Værsgo til spørgeren for sidste spørgsmål.
Jamen det er jo en prioritering. Vi havde prioriteret pengene, som ministeren siger, til letbane, men den her regering vil ikke bruge dem, og vi har hørt i det forrige spørgsmål, at der jo er penge. Der var jo 600 mio. kr., som var afsat. Dem ønsker den nuværende regering ikke at bruge. Og hvis ikke man havde gået og klattet pengene væk, ville de til gengæld kunne bruges som et plaster på såret til nordjyderne, så de trods alt kunne komme i gang med det, som man havde lovet dem tidligere. Så kunne de måske også lægge nogle spor, der ville gøre, at man kunne få en ny tredje, vestlig forbindelse over Limfjorden. Det er jo de ting, man har behov for at få ministeren til at sige noget om. Når man vil bære de gyldne kæder, må man også tage ansvaret på sig og fortælle noget om, hvor det er, vi skal hen.
Ministeren.
Vi tager jo ansvaret på os hver dag, men jeg er bare nødt til endnu en gang at sige til hr. Bjarne Laustsen: Husk nu, at man kan beslutte sig for, at man vil bruge penge, men det har først rigtig vægt den dag, man også har dem i kassen. Og det var det, der var problemet for den forrige regering. De besluttede for meget, de havde bare ikke lige pengene – de var brugt på noget andet.
Tak, spørgsmålet er sluttet. Der er et nyt spørgsmål til transport- og bygningsministeren, og det er af hr. Rasmus Prehn, Socialdemokratiet.
Værsgo.
Tak. Jeg vil læse højt: Mener ministeren, at der skal gøres noget ved reglerne, der har betydet, at flere biler kører med slukkede baglygter, hvilket kan have forårsaget flere trafikuheld?
Ministeren, værsgo.
Tak for spørgsmålet. Jeg vil godt lige starte med at beskrive, hvordan problemet med de slukkede baglygter egentlig er opstået, og derefter vil jeg orientere om, hvordan problemet faktisk også har fundet sin løsning. Det er ret teknisk, men det går nok endda. Det fremgår af færdselslovens § 33, at ved kørsel i lygtetændingstiden i Danmark skal de påbudte lygter, herunder også baglygterne, holdes tændt. Herudover følger der af færdselslovens § 33a et krav om, at køretøjer uden for lygtetændingstiden skal køre med tændt nærlys, tågeforlygter eller særligt kørelys. Det har betydet, at alle person- og varebiler solgt i Danmark blev indstillet til, at nærlyset, og derved også baglygterne, automatisk tændte, når motoren blev startet. I 2008 blev det i EU vedtaget med virkning fra den 7. januar 2011, at alle person- og varebiler skal udstyres med særlige kørelyslygter. De særlige kørelyslygter har en lavere energieffekt end nærlyset, og de særlige kørelyslygter er dermed mere energivenlige end nærlyslygter. Men faktisk blev kravet om særlige kørelyslygter også indført med henblik på at forbedre trafiksikkerheden i EU, for det var nemlig ikke et krav i mange EU-lande, at nærlyset på biler skulle være tændt uden for lygtetændingstiden. De særlige kørelyslygter førte imidlertid et andet problem med sig, eftersom der i det internationale ECE-regulativ nr. 48-04 var et forbud mod, at andre lygter var tændt på køretøjet, når det særlige kørelys var tændt. Dette gjaldt også for baglygterne, og baggrunden herfor var, at bilernes stoplygter ikke var tydelige nok uden for lygtetændingstiden, når der var lys i baglygterne. Dette har påvirket og bevirket, at nye EU-typegodkendte biler efter den 7. februar 2011, hvor kravet om de særlige kørelyslygter trådte i kraft, ikke automatisk tænder for baglygterne, når de særlige kørelyslygter er tændt. Det er altså kravet i ECE-regulativet, der har ført til, at nogle biler kører uden lys i baglygterne uden for lygtetændingstiden. De danske bilister er blevet særligt ramt af dette, eftersom de altid har været vant til, at baglygterne tændte automatisk. Problemstillingen er dog anerkendt både internationalt og af EU, hvilket har ført til en revision af det nævnte ECE-regulativ 48-04.
Tak, og det er spørgeren. Værsgo.
Jeg vil gerne starte med at takke ministeren for den her meget udførlige besvarelse, og jeg stiller jo ikke spørgsmålet, fordi jeg oplever, at der er nogen konflikt imellem ministeren og mig, men mere, fordi jeg er alvorligt bekymret over den situation, vi er havnet i. Det er jo rigtigt, at der, som ministeren giver udtryk for, er blevet fundet en løsning, men som jeg har forstået det, er det en løsning, der først kommer til at træde i kraft om et år eller halvandet, og derfor er der altså en mellemperiode, hvor der stadig væk vil være det her problem. I dag er det sådan, at der er folk, der har købt en ny bil, som sådan set regner med, at den fungerer, ligesom de er vant til, ligesom deres tidligere bil fungerede, så når de sætter sig ind i den og starter den og kører, er der automatisk kørelys på, og der er vi altså i den situation, at der er nogle, der kører ud, og det er måske tidligt om morgenen eller sidst på eftermiddagen, og de har måske små børn bag i bilen, og så har de altså ikke fået tændt for lyset bag på bilen. Man tør jo slet ikke tænke på, hvad der kan ske, hvis der kommer en stor lastbil, hvis fører ikke er opmærksom på den her bil, og den så brager lige op i den. Derfor er jeg selvfølgelig meget bekymret over, at vi i øjeblikket har en situation, hvor der ikke er taget hånd om det her, og derfor er jeg interesseret i at høre ministeren, hvad der yderligere kan gøres. For det, at vi om et år eller halvandet får en regel, der gør, at nye biler får det her udstyr, løser jo ikke det problem, der er lige nu og her, men det løser jo heller problemet med de biler, der allerede er på vejene, som ikke har det udstyr, og hvor folk måske ikke rigtig tænker over det. Og det er jo navnlig i den her tid, hvor det går fra at det måske har været lyst, når man kører, til det bliver bælgravende mørkt, at man glemmer at tænke over det. Så kunne ministeren ikke gøre noget yderligere for at løse det problem, der er nu og her, og også sikre, at man i forhold til de biler, som ikke har det her udstyr, får rettet det op, når det er, at de nye regler træder i kraft?
Ministeren, værsgo.
Jeg skal gerne svare så tydeligt, som jeg kan. Eftersom reglerne om tekniske krav til lygter på motorkøretøjer er reguleret af EU-direktiv 2008/89/EF og FN/ECE-regulativ 48-04 – det er bare, så vi har dem – så kan Danmark ikke indføre andre tekniske krav hertil. Der kan altså ikke indføres krav om tændte baglygter uden for lygtetændingstiden. Problematikken vedrørende manglende lys i baglygter er imidlertid, som jeg sagde, anerkendt i både EU og FN, hvorfor reglerne er blevet revideret, så man nu godt må køre med de særlige kørelyslygter og baglygter tændt på samme tid. Men jeg kan altså ikke gå ind og gøre mere end det her.
Værsgo til spørgeren.
Ja, jeg håber virkelig ikke, at ministeren efterfølgende vil teste mig i, om jeg kan hele det her navn. Det var et meget langt navn, ministeren remsede op her, men det er selvfølgelig meget imponerende at få det hele med, også hvis der skulle være entusiaster, der vil slå det efter. Men er det ikke et problem, at man som dansk minister, der konstaterer et problem, som jo er livsfarligt i trafikken, på grund af de her regler ikke kan gribe ind nu og her? Altså, kan ministeren ikke tage det op en gang til med kollegaerne i EU og spørge: Kan vi ikke få lov at lave noget her og nu?
Ministeren, værsgo.
Jeg er bare nødt til at sige, som jeg også tror, de fleste ved, at de ændringer, der er nu, jo har betydet, at baglygterne godt må være tændt, når de særlige kørelyslygter er tændt. Så i dag kan de fleste nye biler programmeres til automatisk at tænde baglygterne, når de særlige kørelyslygter tænder, og i de tilfælde, hvor det ikke kan lade sig gøre, må føreren huske at tænde baglygterne manuelt. Nu er det jo, som vi også har været inde på, besluttet i EU, at nye person- og varebiler, der er EU-typegodkendt, efter den 30. juli 2016 automatisk skal tænde for nærlyset og baglygterne i mørke eller udsigtbart vejr. Og sagen er jo den, at vi ikke kan gøre noget ved det. Jeg kunne da godt have et ønske om det, men det kan vi ikke.
Spørgeren til det sidste spørgsmål, værsgo.
Jeg tillader mig at tolke ministerens besvarelse her som en opfordring, som vi så i fællesskab kan komme med til alle danske bilister, der kører rundt i biler, hvor baglyset ikke tænder automatisk, om at se at få det programmeret, sådan at det tænder automatisk. Det kan vi i hvert fald blive enige om. Og så vil jeg endnu en gang spørge ministeren, om han ikke kunne tage det op i EU en gang til, så han sagde: Prøv at høre, venner, der er altså nu et år eller halvandet, hvor vi skal gå og vente på de nye regler, kan vi ikke få lov at implementere det, så det bliver et lovkrav fremadrettet? For der er danske trafikanter, som sætter livet på spil i trafikken i øjeblikket. Så kan vi ikke få lov at gøre det? Jeg vil mindeligt opfordre ministeren til at tage det op en gang til.
Værsgo til ministeren.
Jeg kan kun sige til ordføreren, at jeg altid er interesseret i noget, der kan føre trafiksikkerhed med sig, så jeg sender gerne et brev til EU for at sige det til dem. Vi har selvfølgelig fundet de gamle meddelelser frem, hvor de siger, at det ikke er muligt, men jeg synes altid, man kan gøre et ekstra forsøg, så det skal nok ske.
Tak for det. Det næste spørgsmål er til transport- og bygningsministeren af hr. Rasmus Prehn, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Mange tak, og jeg vil endnu en gang læse højt: Hvad er ministerens holdning til, at prisen for vinterdæk kan blive mere end fordoblet som følge af krav om dæktryksmålere på vinterdæk?
Så er det ministeren, værsgo.
Tak for spørgsmålet. Kravet om dæktryksensorer er en del af en EU-forordning om typegodkendelse af biler, som Danmark skal følge. Kravet gælder for alle nye biler, der er indregistreret første gang efter den 1. november 2014. Ifølge Trafik- og Byggestyrelsen er langt de fleste mindre nye biler etableret med dæktryksmåling via sensorerne i bilens ABS-system, og systemet i disse biler er uafhængigt af hjulene på bilen, og det har derfor ingen betydning, om man sætter vinterdæk på bilen. Det er de mindre biler, der sælges flest af i Danmark, så de fleste bilister vil med andre ord slet ikke opleve en ekstra udgift, når de skifter til vinterdæk. De dyreste systemer med separate sensorer i dækkene sidder typisk på de større og dyrere biler, hvor dækøkonomien spiller en mindre betydende rolle for bilejeren. Så alt i alt må jeg sige, at jeg ikke opfatter det som noget stort problem, og det er jo i grunden glædeligt.
Spørgeren, værsgo.
Igen vil jeg sige mange tak for ministerens besvarelse. Jeg skal da også ærligt indrømme, at jeg, efter at jeg har stillet spørgsmålet, er blevet kontaktet af flere forskellige, der arbejder med det her, som har kunnet give mig flere detaljer om det, og det er kun godt. For ministeren har ret i, at den her dæktryksmåler som sådan jo ikke kun vedrører vinterdæk, men er noget, man har generelt. Men når problemet opstår, er det jo, fordi der er en række bilister, der kører rundt med sommerdæk, og som ikke har de her dæktryksmålere på, og når de så kører hen for at sikre sig mod glat føre med vinterdæk, får de at vide, at der er en noget højere pris end det, de havde regnet med. Der kan dr.dk så referere en Peter Heissel fra Røllum ved Aabenraa, som var henne for at få skiftet til vinterdæk, og han er altså chokeret over, at det pludselig er 30 pct. dyrere, end han havde regnet med. Og der er det, at jeg selvfølgelig er interesseret i at høre ministeren, om ikke også han er bekymret over, at vi risikerer, at nogle fravælger vinterdæk, fordi det er så meget dyrere, og om ikke det er en god idé, at bilister husker at skifte til vinterdæk, når det er glat føre, fordi vi jo ved, at det, udover at det kan være et sikkerhedsmæssigt problem at køre på sommerdæk om vinteren, så altså også giver rigtig mange forsinkelser i trafikken? Vi ved, at der er omkring 80 pct. af danske bilister, der vælger at skifte til vinterdæk, men der er altså stadig væk 20 pct., der ikke gør det. Er det ikke en ærgerlig barriere, eller er der noget andet, ministeren forestiller sig at man kan gøre? Jeg er bl.a. bekendt med, man i Sverige håndterer det på en anden måde, for der har man valgt at sige, at vinterdæk sådan set er obligatorisk, og derfor behøver de ikke have samme krav til de her dæktryksmålere, fordi dæktrykket jo så bliver testet automatisk hvert halve år, når man skifter. Kunne det ikke være en lidt mere lavpraktisk måde, som både gør, at det bliver billigere for den enkelte bilist, men som også sikrer, at man sådan set får højnet trafiksikkerheden, fordi de sidste 20 pct., der i dag ikke kører på vinterdæk, rent faktisk kommer til obligatorisk at skulle køre med dem?
Ministeren, værsgo.
Nu vil jeg gerne sikre mig, at vi ikke sender nogle forkerte signaler, for det er faktisk sådan, at når jeg har spurgt eksperterne, har de oplyst over for mig, at man skal huske, at vinterdæk ikke hjælper på det trafiksikkerhedsmæssige – det hjælper på fremkommeligheden, men ikke på det trafiksikkerhedsmæssige. Og faktisk er det ringere at køre med vinterdæk, hvis det ikke er vinterføre, fordi bremselængden er længere. Det har også overrasket mig lidt, at det i grunden ikke var derfor, men det er altså det, eksperterne siger. Det skal man altså bare huske, siger de: Det er altså ikke på grund af trafiksikkerheden, men på grund af fremkommeligheden.
Værsgo til spørgeren.
Tak igen for ministerens besvarelse. Det ekspertudsagn har jeg også læst, bl.a. fra Trafikstyrelsen, som jeg mener er kommet med netop det. Men det er jo sådan, at f.eks. FDM har lavet større undersøgelser, også på rigtig vej. Noget af det, de er blevet kritiseret for tidligere, er, at de kun har testet det på glatføreanlæg og den slags. Men de har testet det her på rigtig vej, og der har de nu fundet frem til, at vinterdæk har en lige så god bremseevne på tør vej, som sommerdæk har, men altså en uovertruffen, meget bedre bremseevne på glat vej. Og det er derfor, det er en god idé at skifte til de her vinterdæk. Men ministeren svarede ikke på det her med, om ikke man i stedet for det her besvær og de her ekstraudgifter så skulle overveje slet og ret at have obligatoriske vinterdæk efter f.eks. tysk eller svensk model.
Tak. Ministeren.
Der er lidt forskel på det. Den tyske model er faktisk sådan, at man ikke har pligt til at køre med vinterdæk, men at man bare har pligt til ikke at køre ud, når man skulle have haft vinterdæk på, altså hvis vejrforholdene er sådan. Så man kan godt lade være med at have vinterdæk på, men så må man heller ikke køre i sin bil. Jeg vil bare sige, at jeg tror, alle skal huske, at vi i Danmark nu næsten er oppe på, at det er 85 pct., der kører med vinterdæk, tror jeg endda. Og jeg tror, man skal huske, at 5.000-6.000 kr. er mange penge for en dansk familie, hvis man skal ud og investere i vinterdæk.
Spørgeren, værsgo.
Netop det med prisen har jo også været årsagen til, at det har været fremme i debatten, at vi så skulle vælge den tyske model frem for den svenske model. For hvis man synes, det er for stor en udgift, så kan man lade være med at bruge sin bil de dage, hvor det virkelig er sneglat. Men kunne ministeren så ikke være åben over for sådan en model, fordi det jo alt andet lige ville få flere til at vælge det til, fordi man har brug for at køre, også når det er glat. Man skal huske på, at udgiften er en, man har én gang, og så slider man jo halvt så meget på dækkene, når man kun bruger dem halvdelen af året. Så det er ikke sådan en løbende udgift, man har hvert eneste år. Der kan selvfølgelig være nogle udgifter i forbindelse med at få skiftet og sådan nogle ting. Men det ville jo øge sikkerheden, og det ville også sikre fremkommeligheden. Skulle vi ikke til at have sådan en regel?
Ministeren, værsgo.
Jamen altså, vi diskuterer noget her, som både spørgeren og jeg, tror jeg, synes kan være en god idé, og så skal man finde modellen. Og da jeg ved, at spørgeren kommer over og besøger mig på fredag i ministeriet, kunne vi jo diskutere det ved den lejlighed. Det har jeg da et åbent forhold til, så lad os tage en drøftelse af det på fredag.
Tak.
Det takker jeg for, og det ser jeg frem til.
Det var desværre slut. Det er helt okay. Det virkede bare, som om jeg fik ordet.) Ja, det er rigtigt, der har været lidt forvirring om det i dag. Så er det næste spørgsmål til udlændinge-, integrations- og boligministeren, og det er fra fru Pernille Schnoor, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Jeg læser op: Hvad er ministerens kommentar til Helsingørs borgmester, Benedikte Kiær, KF, der har udtalt, at flygtninge »skal jo kunne betale huslejen af integrationsydelsen, og så billige boliger findes ikke i det antal, vi skal bruge. Så de fleste starter i midlertidige boliger. Det er ikke godt for integrationen, og det betyder, at vi skubber problemet foran os«?
Ministeren.
Som vi alle ved, står vi midt i en helt ekstraordinær flygtningesituation. Det presser alle lande, det presser også Danmark. Jeg er ganske klar over, at mange kommuner i øjeblikket har vanskeligheder ved at finde boliger til de mange nye flygtninge, der kommer ud i de pågældende kommuner. Som vi alle ved, har regeringen jo fremlagt en række initiativer for at gøre det mindre attraktivt at søge asyl i Danmark, og som noget af det første indførte vi integrationsydelsen, som gør det mindre attraktivt at komme til Danmark i det hele taget. Ydelsen skal også i høj grad tilskynde nyankomne til Danmark til hurtigere at komme ud på arbejdsmarkedet. Efter regeringens opfattelse har niveauet for ydelser betydning for, hvor mange der kommer her til landet. Det er derfor heller ikke vores vurdering, at boligudfordringen kan løses ved højere ydelser, faktisk tværtimod. I forhold til det aktuelle pres på kommunerne må vi se på andre løsninger. Vi er således i fuld gang med at se på kommunernes ramme for at løfte både modtagelses- og integrationsopgaven. Senest har jeg jo netop fremsat et forslag om, at kommunerne kan lade flere flygtninge dele værelse, når der er tale om midlertidig boligplacering. Det er noget, som Socialdemokraterne i øvrigt bakker op om, og det er jeg meget glad for at Socialdemokraterne gør. Kommunerne har mit ord for, at vi lytter til dem. Vi ser på alle de forslag, der kommer, og om der er flere barrierer, der skal fjernes, eller regler, der skal smidiggøres, så kommunerne kan klare den situation, de står i.
Værsgo til spørgeren.
Tak for svaret. Jeg mener, at ministeren forholdt sig til den første del af spørgsmålet, nemlig den her økonomiske udfordring, det er for kommunerne, og også den praktiske udfordring, det er at finde boliger til flygtninge. Den anden del af spørgsmålet handler om, at man sætter flygtninge ind i midlertidige boliger. Det er jo også af praktiske årsager, fordi man ikke kan finde nok boliger, der kan betales inden for integrationsydelsen. Jeg har tjekket nu her i dag i boligforeningerne i Helsingør. Der er f.eks. et boligbyggeri, der hedder Vapnagaard, og den billigste bolig, der er der, koster 2.600 kr. pr. måned, 3.500 kr. inklusive forbrug, og den er på 30 m². Dem er der selvfølgelig ikke særlig mange af. Anerkender ministeren, at kommunerne bruger de her midlertidige løsninger, fordi de ikke har permanente boliger nok, og fordi der ikke er penge inden for integrationsydelsen til at betale de huslejer, der er på de permanente boliger?
Tak. Ministeren.
Nej, det gør jeg faktisk ikke. Jeg tror ikke, vi kommer i den situation, at kommunerne bare kan anvise direkte til en permanent bolig, så jeg anerkender faktisk ikke præmissen.
Spørgeren, værsgo.
Så tanken er ikke, at man fra kommunens side skal anvise en permanent bolig til flygtninge. Skal jeg forstå det sådan, at ministeren mener, at man slet ikke skal anvise permanente boliger til flygtninge? Ministeren talte meget om den symbolværdi, der er i det, og som gør, at der ikke kommer flere til Danmark. Nu taler jeg jo om dem, der er i Danmark. Ministeren). Nej, jeg var ikke lige færdig. Når man bliver anvist en midlertidig bolig, som ministeren siger at kommunerne skal, for de skal åbenbart ikke anvise permanente boliger...
Taletiden er faktisk afsluttet, så spørgeren er nødt til at være færdig Jeg er nødt til at stille et spørgsmål). Nej, det er spørgeren ikke, og man diskuterer ikke med formanden. Værsgo til ministeren.
Det, der er sagen, er, at vi jo ikke kommer i en situation, hvor der står så mange boliger ledige, at man bare kan anvise direkte til en permanent bolig. Det tror jeg heller ikke at spørgeren selv tror på. Det ville være fuldstændig vanvittigt at tænke på, hvor mange boliger der så skulle stå tomme, for at man som flygtning kunne komme direkte til en permanent bolig. Så det, jeg siger, er, at vi ikke kommer uden om en situation, hvor kommunerne kommer til at anvise til midlertidige boliger først, og så finder man så en permanent bolig. I øvrigt har vi lige smidiggjort reglerne om midlertidige boliger – eller vi er jo i gang med det, i øvrigt sammen med Socialdemokraterne – så der kan bo flere på samme værelse, hvis de er af samme køn, og også i længere tid.
Værsgo, så er det spørgeren.
Så vil jeg gerne stille det spørgsmål, jeg ville have stillet før: Anerkender ministeren, at det er vanskeligt at blive integreret, hvis man får anvist en midlertidig bolig, f.eks. i en barakby eller en pavillon eller en skole, som der er lavet lidt om på? Anerkender ministeren, at det kan besværliggøre integrationen – nu hedder det jo integrationsydelse? Så er det noget, ministeren anerkender? Benedikte Kiær siger jo her i det citerede, at vi skubber problemerne med integrationen foran os.
Værsgo til ministeren.
Lad mig helt stilfærdigt sige, at nu er det jo ikke regeringen, der ønsker barakbyer. Det er Socialdemokratiet. Så hvis Socialdemokratiet mener, at det hæmmer integrationen, så tror jeg, at spørgeren skal gå tilbage til sit parti og diskutere det i gruppeværelset. Jeg tror simpelt hen ikke, mine pædagogiske evner rækker til at prøve at kombinere de to synspunkter, der tilsyneladende er hos Socialdemokratiet for tiden.
Tak. Med al respekt for ministeren taler vi om kommunale udgifter ...). Tak! Spørgsmålet er sluttet. Spørgeren er altså nødt til at rette sig efter forretningsordenen som alle andre. Der er et nyt spørgsmål til udlændinge-, integrations- og boligministeren, og det er af hr. Peter Hummelgaard Thomsen, Socialdemokratiet.
Værsgo.
Tak for det. Mener ministeren, at det er rimeligt, at regeringens forslag om lavere sociale ydelser i form af eksempelvis kontanthjælpsloft og integrationsydelse vil betyde flere udsættelser af lejere?
Værsgo til ministeren.
Lad mig indledningsvis gøre det klart, hvad der er baggrunden for, at regeringen ønsker ydelserne sat ned. Og det er faktisk helt enkelt, nemlig at kontanthjælpen er så høj, at det for mange i målgruppen ikke kan betale sig at arbejde. Det er derudover et faktum, at ydelsen er høj sammenlignet med andre lande. Rockwool Fondens nylig offentliggjorte undersøgelse fra september her i år om kontanthjælpen igennem 25 år sammenligner fem OECD-landes kontanthjælpsniveau. Analysen viser, at kontanthjælpsydelserne i Danmark ligger blandt de højeste, mens det svenske niveau ligger blandt de laveste, der er på linje med Tyskland. Den slags sammenligninger er selvfølgelig vanskelige at foretage, men Rockwool Fonden har korrigeret for både boligudgifter og købekraft, og det er altså en af de mere nøjagtige sammenligninger, vi har med at gøre her. Regeringen finder det uholdbart, at det danske kontanthjælpsniveau er førende og da især i forhold til lande som Sverige og Tyskland. Der bliver så spurgt, om det er rimeligt, at regeringens forslag om lavere sociale ydelser vil betyde flere udsættelser af lejere. Jeg vil for min del svare vedrørende den del af udsættelserne af lejere, der angår integrationsydelsen og flygtninge og indvandrere, og jeg må starte med at sige, at jeg simpelt hen ikke mener, at man kan stille det op på den måde, som spørgeren gør. Jeg anerkender ganske enkelt ikke præmissen. At blive udsat fra sit lejemål er selvfølgelig en forfærdelig situation at komme i, især hvis man har børn. Men lad mig en gang for alle slå fast, at målet med de lavere ydelser er, at flere skal være selvforsørgende. Man skal ud på arbejdsmarkedet, så man kan betale sin egen husleje. Derudover er det jo væsentligt at huske på, at der som oftest ikke er tale om en enkelt forklaring på, at lejeren bliver sat ud af sin bolig. Der er typisk tale om et sammenfald af uheldige faktorer, som f.eks. at man har dårligt styr på sin privatøkonomi, psykiske lidelser eller skilsmisse. Så jeg mener faktisk ikke, at man kan stille det op på den måde, spørgeren gør.
Værsgo til spørgeren.
Jamen først og fremmest er det jo ikke nogen hemmelighed, at vi i Socialdemokratiet er uenige med regeringen i præmissen om, at det ikke kan betale sig at arbejde. Virkeligheden er jo, at for den lillebitte gruppe, hvor man matematisk kan opstille et regnestykke om, at det ikke kan betale sig at arbejde, er der rent faktisk 93 pct. af dem, der arbejder alligevel, fordi arbejdet tilfører en masse anden værdi osv. Det var en sidebemærkning. Det andet, jeg så gerne vil spørge om, handler om, at vi jo op igennem 00'erne, da man havde de daværende fattigdomsydelser, så, at udsættelsen af lejere steg og steg, indtil det toppede i 2011, hvorefter det så fra 2011 til 2014 faldt igen, da den daværende S-R-SF-regering afskaffede fattigdomsydelserne. Anerkender ministeren overhovedet, at der er en sammenhæng mellem lavere sociale ydelser og flere udsættelser af lejere?
Tak, så er det ministeren.
Det gør jeg reelt ikke, for jeg mener, at der er flere faktorer, der spiller ind.
Spørgeren, værsgo.
Tak for det. Men hvis der er flere faktorer, der spiller ind, hvilke tiltag mener ministeren så regeringen har taget eller vil tage, som vil afbøde, at flere mennesker vil blive udsat i årene fremover?
Ministeren, værsgo.
Noget af det, som vi ved hjælper, er, hvis man kigger på personen som helhed. Som jeg også nævnte i min første besvarelse, er det ofte et uheldigt sammenfald af flere ting. Det kan f.eks. være, hvis man er blevet skilt, eller hvis man har nogle psykiske problemer, og så selvfølgelig også – det er jo helt indlysende – hvis man har rod i privatøkonomien og har mistet overblikket. Derfor ved vi jo, at det er ret afgørende at man ser på personen og økonomien i en helhed. Og vi ved også, at det ikke nødvendigvis har noget at gøre med, hverken hvilken social ydelse man er på, eller om man rent faktisk er på arbejdsmarkedet. Der er også mennesker på arbejdsmarkedet, der jo meget ulykkeligt bliver udsat af deres boliger, fordi de ikke kan betale deres husleje.
Værsgo til spørgeren.
Jeg tror, vi kan have en lang diskussion om det, for jeg er uenig med ministeren i præmissen. Men det, jeg så gerne vil hen til, er: Hvis regeringen nu ikke anerkender, at der er en sammenhæng, hvilket alle data egentlig viser, mellem hvor høje sociale ydelser man får, og i hvor høj grad man er i stand til at betale sin husleje, er der så slet ikke nogen andre værktøjer i værktøjskassen, som regeringen har tænkt sig at spille ud med, som så kan afbøde det? Mange af de her mennesker er jo i forvejen på kanten af både arbejdsmarkedet og på kanten af alle mulige sociale sammenhænge. Mange af dem kommer måske med ptsd og alt mulig andet i bagagen. Hvad kan man gøre, så man sørger for, at de ikke bliver sendt på gaden som følge af integrationsydelsen, og hvad der ellers måtte være?
Ministeren til afslutning. Værsgo.
Jeg anerkender bare ikke præmissen, og jeg vil igen gerne anføre, at meningen med integrationsydelsen jo er, at man ikke skal være på integrationsydelse i særlig lang tid. Meningen er, at man skal ud på arbejdsmarkedet, og det må dog være målet for os alle sammen. Jeg mener, at det gode ved integrationsydelsen er, at den jo er skruet sammen, så der både er et tydeligt økonomisk incitament til at komme ud på arbejdsmarkedet, men også at der er indlagt en sprogbonus, som er et rigtig godt skub og et skridt på vejen hen imod arbejdsmarkedet. For når man har tilegnet sig dansk på et relativt højt, men dog alligevel opnåeligt niveau, så udløses der en sprogbonus, og det er alt andet lige en fordel, hvis man skal ud og finde sig et job.
Spørgsmålet er afsluttet. Der er et nyt spørgsmål til ministeren for børn, undervisning og ligestilling af fru Pernille Schnoor, Socialdemokratiet. Værsgo.
Værsgo.
Tak. Anerkender ministeren, at regeringens og Dansk Folkepartis kontanthjælpsloft risikerer at medføre, at op mod 33.000 børn vil klare sig markant dårligere i grundskolen?
Tak. Og værsgo til ministeren.
Regeringen ønsker, at flere skal i arbejde og færre skal forsørges af det offentlige. Derfor vil regeringen både med det initiativ, der henvises til, vækstplanen, initiativer på finansloven og med en række andre tiltag skabe flere arbejdspladser til mange af dem, som i dag ikke har et job og ikke er en del af arbejdsfællesskabet. Det skal kunne betale sig at arbejde frem for at modtage offentlige ydelser. Det er forudsætningen for vores fælles velfærd og også for vores børns fremtid. Vi har i Danmark i en lang årrække været for dårlige til at bryde den negative sociale arv. Det skal vi være bedre til, også i folkeskolen. Den faglige fordybelse og lektiehjælp og folkeskolereformens fokus på anvendelses- og praksisorienteret undervisning skal netop give børn fra uddannelsesfremmede hjem en bedre mulighed for at få fodfæste i uddannelsessystemet. Derudover er det meget ofte vigtigere, hvad forældrene gør sammen med deres børn, end hvor mange penge de har til rådighed. Vi ved, at børn klarer sig bedre i skolen, hvis forældrene taler med deres børn fra de er helt små. Vi ved også, det er vigtigt, hvilket læringsmiljø barnet har derhjemme. Det handler bl.a. om at læse sammen med sine børn, lære dem sange og rim og lege med bogstaver. Det har vi også igennem flere programmer arbejdet med ved at understøtte forældre og dermed børn i udsatte hjem. Vi har fra den her regerings side også igangsat en række initiativer, der skal bidrage til at reducere betydningen af negativ social arv. Det drejer sig bl.a. om praksiskonsulenter i dagtilbud, turboforløb målrettet fagligt svage, projekter om en styrket faglighed blandt udsatte børn i folkeskolen og en række andre initiativer. Som jeg indledningsvis nævnte, er det bedste, vi kan gøre, for at undgå at børn og forældre kommer til at stå i en udsat situation, at hjælpe forældrene til at få et arbejde, og det gør regeringen præcis ved at skabe bedre rammer for dansk erhvervsliv og større incitamenter til at tage et arbejde. Så jeg mener på ingen måde, at man kan konkludere, at regeringens initiativer vil betyde, at børn vil klare sig dårligere i folkeskolen, snarere tværtimod, for vi har taget en lang række initiativer, som vil sikre, at børn forhåbentlig kommer til at klare sig bedre i folkeskolen uanset deres faglige og sociale baggrund.
Tak. Så er det spørgeren. Værsgo.
Det glæder mig at høre, at ministeren ligesom os vil arbejde for at bryde den negative sociale arv gennem forskellige indsatser. Faktum er jo bare, at det kun er 70 pct. af socialt udsatte børn, der lige nu får en niende klasses afgangseksamen, og at de børn, der får en eksamen, ligger to karakterpoint lavere end andre børn. Det er jo den situation, vi står i nu. Det, ministeren taler om, er en langsigtet opgave, som skal løses, men lige nu står vi i den situation, at der er 33.000 flere børn, som vil være i den situation at være i en familie, der bliver dårligere økonomisk stillet. Anerkender ministeren, at op mod 33.000 børn vil blive ramt af kontanthjælpsloftet og risikerer at klare sig dårligere i skolen?
Tak. Så er det ministeren.
Jeg ved, at spørgerens partifæller har stillet en række skriftlige spørgsmål til beskæftigelsesministeren. Det er jo beskæftigelsesministerens område. Det, jeg kan forholde mig til, er grundskolen, og der er ikke nogen direkte sammenhæng mellem de initiativer, vi har taget, og så det der. Faktisk har regeringen taget en række initiativer, der skal skabe flere arbejdspladser og netop sørget for, at vi gør endnu mere for de børn, der i dag er i en sårbar situation, fordi deres forældre står uden for arbejdsfællesskabet. Det er både ved økonomisk at motivere forældrene til at komme i arbejde, men også ved at tage en række vækstinitiativer, der vil sikre flere arbejdspladser, så det er muligt for flere at blive en del af arbejdsfællesskabet. Derudover skal vi jo på uddannelsesområdet arbejde målrettet på at bryde den negative sociale arv, og det vil den her regering arbejde med, lige som vi også arbejdede med det, sidste gang vi sad i regering.
Tak. Så er det spørgeren.
Men så kan jeg jo spørge: Hvorfor mener ministeren og regeringen, at det er nødvendigt at indføre det her kontanthjælpsloft, som risikerer at ramme børn, når de fleste kontanthjælpsægtepar med et eller to børn allerede nu har en gevinst på 2.000 kr. om måneden ved at arbejde, hvis risikoen er, at børnene klarer sig dårligere i skolen, fordi de tiltag, ministeren taler om, først vil have virkning senere?
De tiltag, som jeg nævnte før, er nogle tiltag, der vil have virkning fra og med lige om lidt. Det er turboforløb i folkeskolen, praksiskonsulenter ude i dagtilbuddene, en indsats målrettet børn, der kommer fra socialt udsatte familier, og det er nogle indsatser, der bygger videre på nogle af de initiativer, som vi har taget i fællesskab. Så vi vil fra regeringens side arbejde målrettet på at undgå, at den negative sociale arv slår lige så hårdt igennem, som vi har set det i generationer. For det er vigtigt, at vi sikrer alle børn en god opvækst, og det er noget af det, vi skal arbejde med, også i vores daginstitutioner og i vores grundskole.
Tak. Så er det det sidste spørgsmål fra spørgeren.
Anerkender ministeren, at den gruppe, man skal arbejde med, bliver større, og at den kan blive op mod 33.000 børn større end den gruppe, vi arbejder med nu?
Ministeren, værsgo.
Som jeg startede med at sige, er det målet at få flere mennesker i beskæftigelse. Det er det, der er baggrunden for de initiativer, regeringen har taget. Og det at sikre, at flere mennesker bliver en del af arbejdsfællesskabet, vil jo også betyde, at de børn, der i dag vokser op i en familie, hvor forældrene eller den ene forælder står uden for arbejdsmarkedet, forhåbentlig vil vokse op i en familie, hvor forældrene er rollemodeller, fordi de er kommet ud på arbejdsmarkedet. Det er intentionen bag det, og det er det, regeringen arbejder for.
Tak for det. Og så er spørgsmålet sluttet. Der er et nyt spørgsmål til ministeren for børn, undervisning og ligestilling, og det er fra fru Yildiz Akdogan, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Hvilke overvejelser giver det ministeren anledning til, at Danmark fra 2014 til 2015 er gledet ned fra en femteplads til en historisk lav 14.-plads i World Economic Forums ligestillingsindeks?
Tak. Så er det ministeren.
Det er jo, som spørgeren også indikerer, en liste, som omfatter de år, hvor spørgerens eget parti sad i regering, som nu sættes op i World Economic Forums ligestillingsindeks. Jeg kan sige, at den her regering prioriterer et frit samfund med lige muligheder og rettigheder for den enkelte uanset køn, og ligestilling er for mig et meget bredt område, hvor vi skal se på, hvordan begge køn er stillet, uanset om det gælder uddannelse, over- eller underrepræsentation i voldsstatistikkerne, antallet af stilethæle i bestyrelseslokaler eller en række andre ting. Når jeg kigger nærmere på World Economic Forums opgørelse af ligestilling og hvordan de måler ligestilling, så må jeg konstatere, at undersøgelsen giver et meget grovkornet og i visse tilfælde skævt billede af ligestilling mellem mænd og kvinder, herunder ligestilling i Danmark og også ligestilling fra 2014 til 2015, hvor spørgerens eget parti sad i regering. Hvis vi kigger på nogle af de parametre, hvor Danmark har bevæget sig, så ser vi, at det f.eks. er på sundhedsområdet. Centralt for World Economic Forums undersøgelse er, at kvinden skal måle sig med mandens position, og alt skal være mindst 50/50 for at være ligestilling. På sundhedsområdet anslår undersøgelsen, at danske kvinder har 71 sunde leveår, og at danske mænd kun har 69 sunde leveår. Til sammenligning er Rusland rangeret som nr. 1 i den kategori, hvor Danmark altså er rangeret længere nede, og det er det bl.a., fordi Rusland har 66 sunde leveår for kvinder og kun 55 sunde leveår for mænd. Det vil altså sige, at jo flere sunde leveår til kvinder i forhold til mænd, jo mere ligestilling. Det er ikke rigtig den forståelse, jeg og regeringen har af ligestilling, så den konklusion og det, at den er med til at trække Danmark ned i det her indeks, har jeg meget, meget svær ved at forstå, og jeg har i hvert fald svært ved at tilslutte mig det, der ligger bag. Et af de andre punkter, hvor World Economic Forums metode i den her opgørelse betyder, at Danmark bevæger sig nedad fra en femteplads til en 14.-plads, er på området politisk empowerment. Her er Danmark gået tilbage, fordi den tidligere regering i begyndelsen af året foretog en ministerrokade, hvor andelen af kvindelige ministre faldt. Det er jo heller ikke sådan, at jeg vil sætte lighedstegn mellem det og så det, at Danmark skulle have en dårligere ligestilling. Derfor synes jeg egentlig, at det altid er godt at få internationale opgørelser, men det skal jo også helst være opgørelser, som viser et reelt billede af, hvordan det står til med ligestillingen i landet.
Tak for det. Så er det spørgeren. Værsgo.
Tak for det. Jeg bed mærke i, at ministeren var meget ivrig for ligesom hele tiden at referere til, hvad den tidligere regering gjorde eller ikke gjorde. Det er lige før, at det måske er den tidligere regerings skyld, at vi sakker så meget bagud. Det er rigtigt, at tallene har svinget løbende, men aldrig har det stået så grelt til, som det gør nu. Vi er gået ned på en 14.-plads. Så kan man spørge, om indikatorer som uddannelse, økonomi, sundhed, politisk deltagelse er målbare nok til at diskutere ligestilling med. Det kan man selvfølgelig diskutere. Men faktum er, at det er en rapport, som World Economic Forum har lavet på ligestillingsområdet, som viser et meget klart billede af, at de fleste skandinaviske lande topper i topti, og Danmark er det eneste land, der ikke er med på den liste. Det kan man da egentlig som ligestillingsminister, synes jeg, undre sig over. Man kan måske sætte sig ned og spørge, om der er nogle ting, man kan rykke ved, i stedet for hele tiden at referere til, hvad den tidligere regering gjorde eller ikke gjorde. Med de argumenter vil jeg høre: Bekymrer det ikke ministeren bare en lille smule, når man ser på tallene, at vi har rykket os markant inden for både sundhed, økonomiske muligheder og ikke mindst politisk deltagelse? De første fire lande på topti er vores nabolande Island, Finland, Norge og Sverige. Selv Rwanda er på toptilisten. Danmark er ikke engang at finde på den toptiliste. Så jeg vil egentlig godt høre, hvad ministerens svar på det er, ud over at ministeren ønsker, at der skal være ligestilling. Men når man ser på regeringsgrundlaget og søger på ordet ligestilling, så vil man se, at der er en eneste gang, hvor ordet ligestilling indgår, og det er i forbindelse med integration. Ellers eksisterer ordet ligestilling ikke i den her regerings udspil. Så jeg vil bare høre, hvilke visioner ministeren har på det her område.
Ministeren.
Tak. Jeg refererede ikke til, hvad den tidligere regering har gjort af hverken gode eller negative ting. Jeg konstaterede helt stilfærdigt, at de tal, der ligger i World Economic Forum, stammer fra den tid, hvor spørgerens parti sad i regering. En af grundene til, at Danmark er dalet fra en femteplads til en 14.-plads, er, at den tidligere regering lavede en regeringsrokade, som betød, at der var færre kvindelige ministre i regeringen. Det har betydet, at Danmark er raslet temmelig meget ned ad listen. En anden ting, der har haft betydning for Danmarks ændrede placering, er, at vi i Danmark har en mere lige sundhed mellem mænd og kvinder end f.eks. Rusland, der ligger nr. 1 på listen. Begræder jeg det og mener, at det er udtryk for, at vi har dårlig ligestilling i Danmark? Nej, det mener jeg ikke, og derfor skal man jo tage sådan en opgørelse med et gran salt. Jeg står gerne på mål for den ligestillingspolitik, Tak!) den her regering fører, både når det handler om bekæmpelse af vold i nære relationer ... Tak!)
Ministre skal også overholde taletiden. Værsgo.
Tak for det, formand. Igen hørte jeg ikke rigtig ministerens visioner eller svar på, hvad det er, ministeren har tænkt sig at gøre på det her område. Det med vold, er vi enige i, ja. Det er jo ikke noget, der skiller os ad. Det samme gælder i forhold til mange af de andre store udfordringer. Men der er bare det faktum, at vi faktisk har et samfund, hvor vi er forholdsvis ligestillet. Vi bryster os meget af det og slår lande, som værdimæssigt ligger langt fra os, oven i hovedet med, at vi har ligestilling og anerkender kvindernes muligheder for forskellige rettigheder i samfundet. Alligevel sakker vi bagud i forhold til deres mulighed for deltagelse i forhold til at være leder i bestyrelser osv., og jeg ser så, at selv World Economic Forum fremhæver, at Danmark er sakket bagud som et af de få lande sammen med Belgien. Det bliver fremhævet specifikt i rapporten. Det må da bekymre ligestillingsministeren, at der altså er noget at løfte her.
Tak, så er det ministeren.
Det er jo så en opgørelse, der gælder den tid, hvor spørgerens eget parti sad i regering. Så hvis jeg skulle gå med på den her meget forsimplede opgørelse af, om det går skidt eller godt for ligestilling, så skulle jeg jo medgive, at det gik frygteligt under den tidligere regering. Danmark raslede ned fra en 5.-plads til en 14.-plads. Det synes jeg bare er for karikeret, når man går ind og kigger på, hvad grunden er til, at Danmark er gået ned ad på listen. Det er nemlig, at den tidligere statsminister lavede en regeringsrokade, hvor der kom færre kvindelige ministre. De initiativer, vi kommer til at tage på ligestillingsområdet og allerede har taget på ligestillingsområdet, er f.eks. bekæmpelse af menneskehandel, hvor vi i modsætning til den tidligere regering har afsat flere midler til at bekæmpe menneskehandel. I den tidligere regering skar man ned på handlingsplanen. Det er et udtryk for, at vi prioriterer ligestilling. Men prioriteringen af ligestilling giver sig ikke nødvendigvis udslag i en så karikeret opstilling som det, spørgeren lægger op til.
Så er det den sidste runde. Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Jeg må indrømme, at jeg er målløs over, at ministeren ikke en eneste gang har svaret på spørgsmålet om, hvad ministerens visioner er på området. Ministeren gentager bare, at man har afsat penge til at bekæmpe menneskehandel for. Jamen det er jeg da glad for. Jeg vil da også gerne bekæmpe menneskehandel. Men man kommer næppe ligestillingsudfordringerne til livs på den måde. Der er så en ngo-organisation, en neutral organisation, der har siddet analyseret 145 lande. Danmark er et af dem, og lige så snart tallene ikke passer til ens egen linje, synes man, at det er noget vås, og så har man ikke lyst til at forholde sig til det. I stedet for at kritisere rapporten og kilderne skulle ministeren så ikke prøve på at se på alvoren i, at det her også er et spørgsmål om, hvad det har af konsekvenser fremadrettet? For vi er da enige om, at hvis man ikke får brugt hele talentmassen, har det også en betydning i forhold til vores konkurrencedygtighed. Bl.a. formanden for World Economic Forum påpeger, at hvis man ikke udnytter alle talentmasserne, har det en konsekvens i forhold til det pågældende lands muligheder, også for konkurrencevilkår.
Tak for det, og så er det ministeren.
Alle talenter skal bringes i spil. Det går regeringen stærkt ind for. Det er også derfor, at vores ligestillingspolitik handler om, at både mænd og kvinder skal kunne nå deres mål i livet. Det handler om at bekæmpe ulighed i uddannelse og i sundhed og i en række andre ting. Det har regeringen en meget klar politik på for at fremme ligestilling. Det ændrer bare ikke på, at det, som spørgeren refererer til, er en opgørelse, der er lavet, mens spørgerens eget parti sad i regering, og hvori Danmark er raslet ned fra en 5.-plads til en 14.-plads. Spørgeren beder mig forholde mig til, om det ikke er skidt. Men selv om det kunne være fristende at sige, at jo, det gik frygtelig ringe under den tidligere regering, for se, vi er raslet ned fra en 5.-plads til en 14.-plads, så må jeg bare sige, at hvis man går ind i tallene og ser, hvad grunden er til, at Danmark har bevæget sig, så synes jeg måske, at vi skal løfte ligestillingsdebatten til at handle om de reelle ligestillingsudfordringer. Vi har faktisk på sundhedsområdet været gode til at sikre mænds sundhed i Danmark, og vi er generelt gode til også at sikre kvinders indflydelse i både politik og i beslutningsprocesser.
Tak, spørgsmålet er sluttet. Det næste spørgsmål er til skatteministeren, og det er stillet af hr. Jesper Petersen, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Tak for det. Jeg læser spørgsmålet op: Mener ministeren, at det er rimeligt, at Danmark skævvrides mere økonomisk, og at borgerne i kommuner som Haderslev, Kolding, Tønder, Aabenraa og Sønderborg er med til at betale regningen for fastfrysningen af grundskylden i 2016, mens lettelsen ikke kommer borgerne i de samme kommuner til gode?
Værsgo til ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg har fuld forståelse for, at spørgeren er optaget af de her tilfældige kommuner, som alle sammen ligger i Sønderjylland, som jo også er spørgerens bagland, og derfor glæder det mig også at svare. Jeg vil gerne starte med at sige, at boligejerne i de nævnte kommuner heller ikke vil opleve stigninger i grundskylden. Fastfrysningen af grundskylden er jo ikke en problemstilling, der kun gør sig gældende i dele af landet. Fastfrysningen kommer til at ske i alle dele af landet, også for boligejere i Haderslev, Kolding, Tønder, Aabenraa og Sønderborg. Og fastfrysningen hjælper alle de boligejere, som ellers ville stå over for stigninger i grundskyldsbetaling, uanset hvor i landet boligen er beliggende. Men det er selvfølgelig klart, at stigningen har størst effekt i kroner og øre der, hvor der bliver indefrosset flest penge eller ikke skal betales den her grundskyldsstigning. Det er der, hvor der ellers ville have været store stigninger – det er jo bl.a. i hovedstadsområdet og i en række kommuner rundtomkring i landet – præcis på samme vis, som hvis man nu f.eks. lettede topskatten, sådan at de kommuner, hvor man har mange topskatteydere, samlet set ville slippe med mindre skattebetaling end de kommuner, hvor man ikke har nogen topskatteydere. Sådan er vores skattesystem jo skruet sammen, nemlig at når man ændrer på en skattesats eller en skatteprocent eller et fradragsbeløb, rammer det forskelligt i forskellige dele af landet, og det er der ikke noget mærkeligt i.
Tak. Spørgeren.
Skatteministeren forsøger sig med sådan en sådan er det jo-argumentation. Det, jeg er ude efter, er at få diskuteret den her sag, hvor man laver noget, som både er socialt skævt – i og med at det jo er de kommuner, hvor der har været den mest gunstige udvikling økonomisk og i priserne på ejendomme, som får broderparten af den her gevinst – og som også viser sig at være geografisk skævt. Jeg fik i forgårs skatteministerens egne tal for, hvad det betyder for de her kommuner. I Tønder og Aabenraa f.eks. er det 30 kr., en boligejer næste år vil kunne mærke det med, mens det på Frederiksberg er over 3.000 kr. Og det helt grelle kommer, når man ser på, hvad der også følger med det her, nemlig at det jo skal betales. Der er over ½ mia. kr., som ikke kommer i statskassen, fordi man laver den her fastfrysning af grundskylden næste år. Og den regning samler regeringen op bl.a. ved at skære ned på kommunernes bevillinger i de kommende år, ligesom uddannelse, forskning, kontanthjælpsmodtagere og alle mulige andre holder for i den finanslov, hvor det her element indgår. De kommuner, jeg har nævnt her – og faktisk otte kommuner ud af de nederste 25 på den her liste – er beliggende i Syd- og Sønderjylland, som ministeren har ret i at jeg kommer fra. Så otte af de nederste 25 er beliggende i Syd- og Sønderjylland, og der får man altså nogle meget, meget små lettelser. Men borgerne i de samme kommuner er jo med til at samle regningen op, i form af at der vil blive færre penge til at drive deres kommunale velfærd for, og også uddannelsesstederne i deres kommuner bliver presset på deres økonomi i de kommende år som følge af regeringens finanslovsforslag. I stedet for sådan er det jo-argumentationen kunne jeg godt tænke mig, at skatteministeren forholdt sig til det. Altså, er det ikke rigtigt, at det rent økonomisk øger den geografiske skævvridning i landet, når man laver sådan en fastfrysning, der især kommer nogle områder til gavn, hvor udviklingen i forvejen er gunstig, mens regningen skal samles op af alle, også de områder, hvor udviklingen er mindre gunstig rent økonomisk?
Tak. Så er det ministeren.
Jeg kan bekræfte, at når man laver ændringer i skattesystemet, f.eks. fastfryser grundskylden eller ændrer på et fradrag, så rammer det forskelligt, afhængigt af hvem der bor hvor, og hvad de tjener. Og hvis man sænker en procentsats, er skattelettelsen i kroner og øre jo større for dem, der tjener meget, end for dem, der tjener mindre. Og det synes jeg som sådan ikke der er noget uretfærdigt i. Det er jo ikke rigtigt, at der deles penge ud til nogle kommuner, og at regningen så samles op af alle. Sådan kan man ikke gøre finansloven op. Finansloven er også udtryk for besparelser på f.eks. udviklingsbistanden. Det kunne også være det, der var med til at finansiere den her lempelse af grundskylden. Så jeg køber ikke helt spørgerens præmis for spørgsmålet.
Tak. Spørgeren.
Det er muligt, skatteministeren ikke køber den. Men ikke desto mindre er det jo sådan, det forholder sig, nemlig at der i finansloven indgår nogle lettelser, og at der også indgår nogle besparelser og nogle forringelser. Jeg nævnte det ikke før, men det er jo også ældre borgere og kontanthjælpsmodtagere, som kommer til at opleve, at deres boligydelse bliver mindre i de kommende år, og det er endnu et led i finansloven. Også der er man jo med til at samle den regning op, ved at enlige kontanthjælpsmodtagere og ældre borgere i de samme kommuner får en mindre boligydelse og altså på den måde er med til at betale den regning, der opstår, når regeringen vil indføre en markant skattelettelse som den her til boligejerne.
Tak. Ministeren.
Altså, jeg har det principielle udgangspunkt, at pengene har det bedst i borgernes lommer. Men det er jo heller ikke nogen hemmelighed, at regeringen ikke er gået til finanslovsforhandlinger med et ønske om at sænke grundskylden. Det har været et ønske fra Det Konservative Folkeparti, og det er en indrømmelse, de har fået i finanslovsforhandlingerne, lige så vel som spørgerens parti gav indrømmelser til Enhedslisten eller SF, da Socialdemokraterne var i regering. Og sådan er en finanslovsforhandling. Jeg må sige, at jeg synes, det er en udmærket aftale. Det er også en udmærket aftale for Syd- og Sønderjylland. Der er penge i finansloven til udflytning af statslige arbejdspladser og til sundhed. Så den der præmis, som spørgeren lægger ned, med, at det her er penge, man tager fra sønderjyderne og giver til folk i Nordsjælland, er altså ikke rigtig. Men det er fuldstændig rigtigt, at en grundskyldsfastfrysning jo rammer mest gunstigt der, hvor man ellers skulle betale meget i grundskyld.
Spørgeren, værsgo.
Nu prøver skatteministeren så at tørre den af på nogle andre. Altså, nu er det pludselig De Konservatives skyld. Regeringen må da stå ved den finanslov, man har lavet, og ikke sige, at det er noget, der skal tillægges De Konservative. Dem kan man jo ikke kalde ind her. Det er ministeren, der er ansvarlig, og det er ministerens parti, der som regeringsparti laver en finanslov, der indebærer, at der er nogle væsentlige regninger på den kommunale velfærd i de kommende år, også til ældre, kontanthjælpsmodtagere og uddannelsessteder, altså områder, hvor man jo altså også vånder sig noget. Det samme kunne gøre sig gældende for Vesthimmerland og Hjørring, som jeg ved at skatteministeren har personlig berøring med. Og den regning, man er med til at betale, er altså en regning for noget, som bliver til gavn for boligejere i en helt anden ende af landet, hvor udviklingen i forvejen er gunstig. Det er ikke De Konservatives ansvar, det er ministerens ansvar.
Tak. Og ministeren slutter af. Værsgo.
Jamen jeg står fuldt ud på mål for den finanslovsaftale, der er indgået. Jeg forsøgte bare at nuancere det ved at sige, at spørgerens præmis om, at man kan sige, at vi finder nogle penge på et område i finansloven og giver dem til et andet område, ikke er rigtig. Sådan er det jo ikke. Man bliver nødt til at se på det samlet, og hvis man kigger på finansloven samlet, er der altså mange penge til ældreområdet. Der er mange penge til sundhedsområdet, hvilket også gavner i Syd- og Sønderjylland. Der er penge til udflytning af statslige arbejdspladser, hvad der i den grad gavner i Syd- og Sønderjylland. Så er der andre elementer, der gavner mere andre steder. Og hvad grundskylden angår, er det da i de kommuner, hvor der skulle have været de højeste grundskyldsstigninger, at man i kroner og øre får den største lettelse. Men sådan er det jo med skattesystemet, at det rammer forskelligt, afhængigt af hvilken knap man vælger at skrue på. Det er der ikke noget usædvanligt i.
Tak for det. Spørgsmålet er sluttet. Det næste spørgsmål er til uddannelses- og forskningsministeren af fru Mette Reissmann, Socialdemokraterne.
Værsgo.
Tak for det. Jeg læser spørgsmålet op: Hvordan mener ministeren at ændringen af fondsloven vil have konsekvenser for dansk forskning, der i forvejen er udsat for milliardbesparelse som følge af finansloven?
Så er det ministeren. Værsgo.
Tak for det, formand, og tak for spørgsmålet. Lovforslaget blev som bekendt behandlet her i salen i fredags, og skatteministeren lovede netop at se nærmere på de uhensigtsmæssige konsekvenser, som en række fonde og revisionshuse har påpeget. Skatteministeren har helt naturligt forholdt sig til høringssvarene, og han har også allerede meldt klart ud i forbindelse med førstebehandlingen af lovforslaget i fredags, at en afskaffelse af transparensreglen udgår af lovforslaget. Loven kommer således kun til at omhandle konsolideringsfradraget. Samtidig blev det også klart meldt ud, at i aftalen om finansloven for 2016 er der forudsat et provenu på 200 mio. kr. årligt ved denne lovændring, og det holder vi fast ved. Det er der også enighed om blandt partierne bag finansloven. Nu skal der stilles et ændringsforslag til lovforslaget den 14. december, og jeg ved, at Skatteministeriet er i gang med at gennemgå beregningerne, så konsekvensen for fondene bliver kendt. Med et provenu på 200 mio. kr. årligt vil det selvfølgelig have en konsekvens for de uddelinger, som fondene foretager, hvilket skatteministeren også oplyste i fredags. Det være sig inden for uddannelse og forskning, kulturlivet, sociale formål osv. Det er selvfølgelig ærgerligt, hvis det går ud over uddelingerne til forskning, men der har været behov for at finde finansiering af lempelserne i forhold til generationsskifte i virksomheder. Jeg er dog sikker på, at fondene også fremadrettet vil bidrage med betragtelige uddelinger til gavn for det danske samfund.
Fru Mette Reissmann.
Først vil jeg godt bemærke, at det er positivt, at regeringen er begyndt at trække dele af forslaget tilbage. Det har også været tiltrængt. Alligevel må vi konstatere, at situationen bare ikke er god nok, for sagen er jo den, at regeringens ønske om at afskaffe konsolideringsfradraget stadig væk består. Det vil sige, at det summa summarum er sådan, at regeringen fortsat skaber forringelser for forskningen i Danmark. De fondsmidler, som jo normalt ville blive overført fra almennyttige fonde til f.eks. forskning, vil ikke være de samme, som de er i dag. Regeringen giver altså forskningen nogle dobbeltslag. Først svinger man med den ene hånd kniven benhårdt med nogle besparelser på 1,4 mia. kr. til forskning, og samtidig slår man med den anden hånd direkte i mellemgulvet luften ud af fondenes incitament til at give penge til forskning. Det er ikke kun Socialdemokraterne, der er dybt bekymrede over regeringens forslag. Ingeniørforeningen har f.eks. i sit høringssvar gjort opmærksom på, hvordan lovforslaget sammen med besparelserne på finansloven er med til at forringe forskningen på f.eks. erhvervsrettede områder, der netop skal være med til at løse Danmarks udfordringer i fremtiden. 26 fonde er gået sammen i et fælles høringssvar, hvor de advarer mod det store samfundsmæssige tab, som netop kommer til at være en konsekvens, hvilket man fra ministerens side her mener er ærgerligt. Men de kommer til at uddele væsentlig færre midler i fremtiden til forskning, end de hidtil har gjort. Det er jo ikke fondene, det går ud over, minister. Det er derimod dem, der drager fordel af det. Samlet finansierer fondene flere tusinde årsværk på de danske universiteter og hospitaler. Vil ministeren arbejde for, at regeringen dropper planerne om at fjerne konsolideringsfradraget, så forskningen ikke får dobbelt tæsk af regeringen?
Ministeren.
Nej, det vil ministeren ikke. Regeringen har klart signaleret, at vi skal finde 200 mio. kr. at honorere et løfte vedrørende generationsskifte i familieejede virksomheder. Desto større sikkerhed der er for et generationsskifte, des mere langsigtet kan vores virksomheder planlægge, og des bedre kan de skabe overskud og dermed flere penge til samfundet. Det kan både uddannelse og forskning få gavn af. Jeg kan ikke lade være med at trække på smilebåndet ad, at ordføreren gør meget ud af den erhvervsrettede forskning, når jeg tænker på ordførerens rolle i fordelingen af forskningsreserven, hvor ordføreren var utrolig forhippet på at skære i den erhvervsrettede forskning til fordel for den fri forskning. Men det har ordføreren måske glemt.
Spørgeren.
Nu vil jeg bare lige minde ministeren om, at ministeren skærer benhårdt ned på samtlige forskningsområder. Men jeg synes jo, at det er beklageligt, at ministeren og den regering, han er en del af, overhovedet ikke har til hensigt at støtte op om dansk forskning i fremtiden og ej heller være med til at sikre vækst på den måde. Så derfor er det helt naturligt for mig nu at spørge: Anerkender ministeren, at forskningen, der i forvejen netop bliver beskåret med 1,4 mia. kr. i 2016, med ændringen af fondsloven – som foretages af den regering, der sidder ved magten i øjeblikket – får endnu sværere vilkår for at skabe viden og ideer, der skaber grobund for vækst og arbejde i Danmark?
Ministeren.
Jeg beklager, at jeg også i dag må rette på spørgeren, for vi skar ikke ned på alle områder. Vi løftede eksempelvis fødevareforskningen, og det ved spørgeren udmærket godt. Det siger jeg bare af hensyn til historieskrivningen. Jeg anerkender heller ikke spørgerens præmis om, at den her regering ikke har ambitioner på forskningsområdet. Danmark ligger i toppen af OECD-landene og bruger over 1 pct. af BNP, og det er nøjagtig det, vi sagde til danskerne forud for valget at vi ville gøre, akkurat som vi sagde, at vi ville sikre et bedre generationsskifte for familieejede virksomheder. Måske er det en overraskelse for spørgeren, men vi gør faktisk det efter valget, som vi sagde før valget.
Så er det hr. Benny Engelbrecht som medspørger. Værsgo.
Jeg husker talrige debatter fra denne Folketingssal og fra den brede offentlighed, hvor spørgsmål om fonde har været drøftet. Det har ofte været et andet parti end ministerens parti, nemlig Enhedslisten, som har fremført en mulig finansieringsmulighed, som kunne komme fra bemeldte fonde, og derfor må jeg først og fremmest gratulere ministeren med at gennemføre Enhedslistens politik. Tidligere i dag hørte vi finansministeren forsøge at stå på mål for, at dette her jo samtidig er et brud på skattestoppet. Det slap finansministeren ikke så godt fra ved at stå med en fedtet brochure fra Venstres valgkamp. Men det ændrer dog ikke på det grundlæggende faktum, at det, der står tilbage nu, er, at regeringen har brudt skattestoppet. Fondene skal indrette sig efter en fremtid, som endnu er uvis, fordi man ikke kender dette lovforslags konkrete sammenhæng, og derfor er mit spørgsmål ret enkelt: Er ministeren ikke bekymret for, at de fonde, som er meget væsentlige bidragsydere bl.a. til forskningen, nu ikke ved, hvad de har at rette sig efter, og at de derfor ikke kan stole på regeringen?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det er klart, at regeringen lytter til det, fondene sender af signaler. Det er også derfor, at skatteministeren allerede har meddelt, at der kommer til at finde ændringer sted. Når de ændringer er vedtaget, ved fondene nøjagtigt, hvad det er, de har at forholde sig til. Fondene uddeler mere en 8 mia. kr. årligt. Der forsvinder nu 200 mio. kr., så det er jo ikke sådan, at dette land går i stå. Jeg synes, det er ærgerligt, at det kan have en konsekvens for forskningen. Det tror jeg alle vil være enig med mig i. Men før valget sagde vi, at vi havde et ønske om at ændre bl.a. på generationsskiftet, og det står vi også ved efter valget.
Hr. Benny Engelbrecht.
Vil ministeren også tørt konstatere, som ministeren netop har gjort, at det er ærgerligt, at man sådan skalter og valter med skattestoppet? Det kan jeg forstå er noget, som regeringen og ministeren går relativt meget op i, og det er jo så altså utvetydigt blevet brudt her. Det er som bekendt sådan, som tidligere statsminister Anders Fogh Rasmussen ofte sagde, at sådan et skattestop bryder man kun en gang – man kan jo ikke være mere eller mindre gravid. Så spørgsmålet er meget enkelt: Er ministeren ikke bekymret for den præcedens, dette kan skabe?
Ministeren.
Jeg anerkender ikke præmissen om, at vi skalter og valter med skattestoppet. Det, jeg er optaget af, er, at dansk økonomi hænger sammen. Vi fører en ansvarlig økonomisk politik, ikke bare til gavn for familieejede virksomheder, uddannelsessektoren og forskningssektoren, men for alle danskere. Og det her er et eksempel på, at vi tager et ansvar for at honorere de løfter, vi har givet, efter valget.
Så er det fru Mette Reissmann for den sidste runde. Værsgo
Jeg kan bare sige til ministeren, at CEPOS oplyser, at der er tale om et skattestop. Men det kan jo være, at ministeren er uenig med CEPOS i det. Regeringen vælger at skære i forskningen på finansloven, og regeringen vælger jo også nu at skære i forskningen ved at fjerne konsolideringsfradraget. Derfor vil jeg bare lige høre, hvorfor regeringen og ministeren, uagtet at ministeren er ærgerlig over, at det går ud over forskningen, vælger at nedprioritere forskningen på den her måde. Anerkender ministeren ikke, at forskningen er helt afgørende for værdiskabelse og jobvækst i fremtiden?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jo, jeg anerkender bestemt, at forskningen er et vigtigt bidrag til at fremtidssikre samfundet. Men det er der også mange andre elementer, der er, eksempelvis generationsskifte af virksomheder, en stærk beskæftigelsespolitik og et sundhedsvæsen, der gør, at danskerne får en behandling i verdensklasse osv. Alt det skal finansieres. Før valget sagde vi nøjagtig, hvordan vi ville finansiere det, nemlig bl.a. med de midler, som vi nu har prioriteret på finansloven, og derfor er det jo ikke nogen overraskelse for nogen, at vi står ved de løfter, vi har givet før valget. Jo, der er måder at fremtidssikre samfundet på, forskningen er én måde, men der er også andre.
Tak til ministeren og til spørgeren. Dermed er spørgsmål nr. 14 afsluttet. Vi går over til spørgsmål nr. 15, som også er det sidste i dag. Nej, der er et til, jeg beklager. Det er det næstsidste, og det er af hr. Christian Rabjerg Madsen til beskæftigelsesministeren.
Værsgo at læse spørgsmålet op.
Tak for det. Er ministeren enig med Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, der den 29. november i rapporten »De glemte fattige« konkluderer, at regeringens »tiltag vil trække i retning af, at antallet af fattige vil stige i årene fremover«?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Siden 2011 er antallet af kontant- og uddannelseshjælpsmodtagere steget med 20 pct., og antallet af ægtepar på kontanthjælp er steget med 50 pct., og det er på trods af, at vi nu har oplevet 2 år med stigende beskæftigelse. Det er denne udvikling, vi nu vil stoppe. Det handler om, at flere danskere skal i job, og færre skal forsørges af det offentlige. Derfor har regeringen sammen med resten af partierne i blå blok aftalt, at vi nu skal have et kontanthjælpssystem, hvor det kan betale sig at arbejde. Vi har indført et nyt kontanthjælpsloft, en reel rådighedsregel med krav om 225 timers arbejde og en integrationsydelse. Det er tiltag, som tilsammen bidrager til, at vi kan få vendt udviklingen, så flere kommer i job og væk fra offentlig forsørgelse. Vi har sikret, at vi nu kan have et kontanthjælpssystem, hvor det kan betale sig at arbejde, og det har vi gjort på en måde, hvor vi har fundet en balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side at kontanthjælpen skal udgøre et midlertidigt forsørgelsesgrundlag. Det betyder, at et typisk kontanthjælpsægtepar med tre børn fortsat har ca. 15.000 kr. hver måned, når skatten og huslejen er betalt, og det står vi gerne på mål for. Det har efter min mening ikke noget med fattigdom at gøre. Det handler derimod om, at hele Danmark skal have gavn af opsvinget, og at flere kontanthjælpsmodtagere skal i job.
Spørgeren, værsgo.
Tak for det, og tak for den meget faktuelle gennemgang som svar på mit spørgsmål. I forbindelse med at jeg stillede spørgsmålet, blev det fra ministeriets side anført, at man ønskede spørgsmålet stillet til socialministeren i stedet for. Det afviste jeg, og det gjorde jeg, fordi de tiltag, vi her taler om, jo er iværksat af regeringen og beskæftigelsesministeren med henblik på at øge beskæftigelsen. Jeg kunne måske mene, at der var andre tiltag end at gøre folk fattigere, som ville øge beskæftigelsen, men jeg accepterer og anerkender, at en lang række økonomer er af den opfattelse, at hvis man øger menneskers økonomiske incitament til at tage et arbejde, vil flere komme i arbejde. Det anerkender jeg. Men jeg vil samtidig sige, at beregninger fra Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, Beskæftigelsesministeriet og Finansministeriet viser, at der er en meget lille beskæftigelseseffekt af eksempelvis kontanthjælpsloftet. Og det er jo det, man må tage i betragtning, når man skal besvare mit spørgsmål om, hvorvidt man mener, at beskæftigelseseffekten af eksempelvis kontanthjælpsloftet, altså 100 personer, står mål med det antal af fattige, som i hvert fald Arbejderbevægelsens Erhvervsråd mener bliver konsekvensen af de her tiltag. Synes ministeren, at det er fornuftigt at indføre kontanthjælpsloftet med den konsekvens, som det får med øget fattigdom for en lang række mennesker, når beskæftigelseseffekten begrænser sig til 100 personer?
Ministeren.
Ja, vi mener naturligvis, at det er et fornuftigt forslag, vi fremsætter her. Og gør vi, fordi vi sikrer, at der i indkomsten er et lille, men logisk bånd mellem, hvad man har, når man arbejder til overenskomstmæssige mindstelønninger, og hvad man får, når man bliver forsørget af det offentlige på kontanthjælp. Det er ikke noget bredt bånd, men det er et bånd, som sikrer, at det kan betale sig at arbejde, og som sikrer, at man altid har en gevinst ved at tage et job, når man har en arbejdsevne. Og med de rådighedsbeløb, der er tale om, vil jeg ikke anerkende, at vi skaber fattigdom.
Spørgeren.
På baggrund af det svar bliver jeg nødt til at spørge ministeren om noget. Der er en beskæftigelseseffekt af kontanthjælpsloftet, det har jeg også anerkendt, på 100 personer. Så er der alle de andre mennesker, som bliver ramt af kontanthjælpsloftet, men som ikke kommer i arbejde som en konsekvens af kontanthjælpsloftet. Er ministeren overhovedet ikke nervøs for deres levefod? Er ministeren overhovedet ikke den mindste smule urolig for, at de ender i fattigdom, præcis som Arbejderbevægelsens Erhvervsråd påpeger?
Ministeren.
Jo, der er faktisk en række forhold i vores forsørgelsessystem, som bekymrer mig. Og det er bl.a., at det dynamiske arbejdsmarked, vi har udviklet i Danmark – og som også de korttidsledige har glæde af – har de langtidsledige og dem, der fryser fast i kontanthjælpssystemet, ikke glæde af. Vi har i de senere år, som jeg nævnte, fået ophobet alt, alt for mange mennesker, som har ophold med et forsørgelsesgrundlag på kontanthjælp, uden at der bliver gjort noget ved deres situation. Det er ikke i orden. Vi skal gøre, hvad vi kan, for at dem, der har en arbejdsevne, kommer i arbejde, og dem, der er syge, skal hjælpes videre i systemet.
Spørgeren, værsgo.
Jeg anerkender fuldt ud, at vi skal få folk i arbejde, særlig mennesker på kontanthjælp. Der, hvor uenigheden opstår, er jo, når det drejer sig om, hvilke redskaber vi skal bruge, og om vi er villige til at betale den pris, som bl.a. Arbejderbevægelsens Erhvervsråd peger på er forbundet med at indføre kontanthjælpsloftet. Jeg kunne afslutningsvis egentlig godt tænke mig at få ministerens kommentar til, at Red Barnet har kaldt regeringen og Dansk Folkepartis tiltag for skammelige samlet set. Og når de bruger det begreb, henviser de helt præcis til den gruppe, som ender i fattigdom som en konsekvens af tiltagene.
Ministeren.
Jeg synes, at de, der udtaler sig om de her ting – her tænker jeg ikke på spørgeren – skal tænke over, hvad det er for ord, de bruger. Når vi sammenligner en kontanthjælpsfamilie med en anden familie i samme situation, som arbejder til en overenskomstmæssig mindsteløn og betaler fagforeningskontingent og a-kassebidrag, så er det meget, meget marginalt, hvad der er af forskel imellem de to rådighedsbeløb, og der er ikke tale om fattigdom. Arbejdsmarkedets parter i Danmark skaber ikke fattigdom, og det, at vi sikrer dette lille bånd imellem de to indkomsttyper, har intet med fattigdom at gøre.
Dermed er spørgsmålet afsluttet. Så er der spørgsmål nr. 16, som udgår. Så har vi et spørgsmål, nr. 17, af hr. Peter Hummelgaard Thomsen, som først får lov at læse det op, til beskæftigelsesministeren.
Værsgo for oplæsning.
Tak. Hvad er ministerens kommentar til analysen i Politiken den 26. november 2015 af professor Michael Baggesen Klitgaard, der bl.a. siger om regeringens og Dansk Folkepartis kontanthjælpsloft, at »Uanset hvor moderne loftet end måtte være, er det et politisk tiltag, som alt andet lige skaber større økonomisk ulighed«?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Regeringen har sammen med resten af partierne i blå blok aftalt, at vi nu skal have et kontanthjælpsloft, hvor det kan betale sig at arbejde. Det nye kontanthjælpsloft vil sikre, at alle kontanthjælpsmodtagere vil opleve en indkomstfremgang ved at tage et fuldtidsjob til en løn i den lavere ende af lønskalaen, og de allerfleste familietyper vil opnå en mærkbart større gevinst end i dag. Med det nye loft sætter vi nu en overligger for de ydelser, som en kontanthjælpsmodtager kan modtage. Det betyder ikke, at vi sænker selve kontanthjælpen eller de børnerelaterede ydelser. Det vil jeg gerne understrege. Derimod vil loftet have betydning for boligstøtten og den særlige støtte, som kontanthjælpsmodtagere kan modtage. Med aftalen om et kontanthjælpsloft vil en kontanthjælpsfamilie efter de standardiserede familietypeberegninger, vi anvender, have mellem 70 og 90 pct. af indkomsten efter skat set i forhold til et job til en overenskomstmæssig mindsteløn. Gevinsten for et ægtepar med tre børn stiger f.eks. fra i dag 1.400 kr. efter skat til ca. 3.700 kr. efter skat om måneden. Vi har med aftalen fundet en balance mellem på den ene side at sikre, at det altid kan betale sig at arbejde, og på den anden side at kontanthjælpen skal udgøre et rimeligt forsørgelsesgrundlag. Med loftet vil et kontanthjælpsægtepar med tre børn efter de familietypeberegninger, der bliver anvendt, have ca. 15.000 kr. hver måned, når skat og husleje er betalt, og det mener vi er fair. Siden 2011 er antallet af kontanthjælps- og uddannelseshjælpsmodtagere steget med de her 20 pct., og det er for ægtepar steget med ca. 50 pct. Det er sket, på trods af at vi har oplevet flere år med stigende beskæftigelse, og det er den udvikling, vi vil stoppe. Det handler om, at flere danskere skal i job og færre skal forsørges af det offentlige. Et af de største problemer i forhold til at sikre bedre økonomiske muligheder for udsatte, mindre ulighed samt mere velstand og velfærd er jo lige præcis, at for mange mennesker hænger fast i offentlig forsørgelse.
Spørgeren, værsgo.
Altså, ministeren tager jo fejl. For der er rent faktisk, når man ser på det, ikke et stort problem med, at det ikke kan betale sig at arbejde i Danmark. Der er en forsvindende lille gruppe, for hvem det matematisk set ikke kan betale sig at arbejde, og alligevel er der ud af den gruppe 93 pct., der gør det, fordi arbejdet bidrager med så meget mere end kun det økonomiske. Men når man hører ministeren, kan man jo få det indtryk, at det er en stor fordel for alle de her mennesker på kontanthjælp, at man nu går ind og sætter et loft over deres ydelser og skærer i deres ydelser. Men det er jeg ikke sikker på at de selv og deres familier nødvendigvis vil føle. Men når nu beskæftigelseseffekten kun er på 100 personer – hvad den tidligere spørger også fik bekræftet – hvordan hænger det så sammen med, at ministeren får det til at lyde, som om alle de her mennesker, der i dag befinder sig på kontanthjælp, vil vælte ud og finde job alle mulige steder, samtidig med at ministeren heller ikke for alvor svarede på mit spørgsmål, nemlig om man regner med, at det her kommer til at øge den økonomiske ulighed, eller det ikke gør?
Ministeren.
Min vurdering er, at det her vil bidrage til den øgede økonomiske sundhed til glæde for alle mennesker og til glæde for deres børn. Det her er sådan set også en videreførelse af den tidligere regerings spor med henblik på at sikre en højere grad af nærhed imellem de mennesker, der er under offentlig forsørgelse, og arbejdsmarkedet, altså for den del af deres arbejdsevne, som de er i stand til at nyttiggøre og få en almindelig indkomst ud af. Det er det bedste for dem selv, det er det bedste for deres børn, det er det bedste for Danmarks økonomi, og vi kan ikke gøre noget bedre for at hindre økonomisk ulighed, end at børnene får en god chance.
Spørgeren.
Men vi er jo enige om, at det er en ganske lille beskæftigelseseffekt, der kommer ud af at indføre et kontanthjælpsloft, og dermed vil det også gør folk fattigere. For det mindsker jo simpelt hen folks rådighedsbeløb. De har færre penge til fornøjelser, de har færre penge til at sende deres børn på udflugter, de har færre penge til at få hverdagen til at hænge sammen. Så langt er vi enige. At betragte det som noget sundt, når beskæftigelseseffekten alligevel er så lille, er jeg for det første ikke enig i. For det andet: Tror ministeren, at det økonomisk og matematisk set vil øge uligheden, eller vil det ikke?
Ministeren.
Jeg tror ikke på, at dette økonomisk og matematisk set vil øge uligheden. I det omfang at mennesker arbejder mere, i det omfang at de har en arbejdsevne og på den måde kommer tættere på arbejdsmarkedet, så vil det med alle de forventninger, man har, bidrage til, at de både selv bliver en del af det arbejdende fællesskab, og at deres børn tilsvarende får langt større muligheder for at bryde den sociale arv og også modtage uddannelse og blive en del af det arbejdende fællesskab. Og de rådighedsbeløb, vi arbejder med her, har intet med fattigdom at gøre.
Så er det spørgeren til sidste runde.
Alle de ting ville jeg jo sådan set være enig med ministeren i, hvis tilfældet var, at folk gik direkte ud og fik et job. Men det er ministerens eget ministerium jo enig i ikke kommer til at ske, og det, vi så tilbage i 00'erne, da man havde lignende fattigdomsydelser, var, at det fordoblede antallet af fattige børn. Så jeg spørge bare en allersidste gang: Tror ministeren virkelig – og nu er det bare os to, der snakker – at de her tiltag med kontanthjælpsloftet ikke vil komme til at øge den økonomiske ulighed for de mennesker, der ikke går ud og finder et job?
Ministeren.
Nej, jeg tror på, at vi samlet set får en langt bedre økonomi også for disse familier, når de har en klar motivation til at drage nytte af den arbejdsevne, de har. Og igen: Hvis det viser sig, at de ikke har nogen arbejdsevne, så skal de ikke være på kontanthjælp. Så skal de videre og have behandling for deres sygdomme eller over på andre ydelser.
Dermed er spørgsmålet afsluttet, og det gælder også for spørgetiden.
Forhandlingen er åbnet, og det er hr. Mattias Tesfaye som ordfører for Socialdemokraterne. Værsgo.
Tak. Med det her lovforslag foreslås flere ændringer i reglerne for tildeling af statsborgerskab. For det første sikres det med en ændring af § 4 i lov om dobbelt statsborgerskab, at vores nye statsborgeres børn også bliver danske statsborgere, uden at deres forældre skal stilles over for urimelige krav om at opgive deres andet statsborgerskab. Det kan vi uden videre støtte. For det andet fjerner man med en ophævelse af en bestemmelse i loven om indfødsret kravet om, at personer, der er født og opvokset i Danmark, mere eller mindre automatisk får tildelt statsborgerskab. Med hensyn til ophævelsen af den her erklæringsadgang har vi de her kommentarer: Da ministeren i forbindelse med forhandlingerne om nye regler for tildeling af indfødsret foreslog at ophæve erklæringsadgangen for unge, der er født og opvokset i Danmark, var Socialdemokraterne ikke afvisende, men havde også et par forslag til ændringer, som der ikke blev opnået enighed om under forhandlingerne. Det er på den baggrund, at vi går til behandling af lovforslaget. Vi er ikke afvisende over for, at automatikken i tildelingen af statsborgerskab til unge, der er født og opvokset i Danmark, ophæves. Det kan være fornuftigt, at der skal søges om at opnå dansk indfødsret på baggrund af nogle på forhånd fastsatte kriterier, der understøtter sprog, samfundsforståelse, demokrati, selvforsørgelse og loyalitet. Men ligesom folkeskolens afgangsprøve i dansk anses for fornøden dokumentation for sprogkravet, mener vi også, at ansøgere, der er født og opvokset i Danmark, og som har bestået folkeskolens afgangsprøve, skal kunne fritages for at bestå indfødsretsprøven. Vi stiller derfor et ændringsforslag i forbindelse med udvalgsarbejdet, og det håber vi selvfølgelig kan samle bred opbakning i hele Folketinget.
Tak til Socialdemokraternes ordfører. Så er det ordføreren for Dansk Folkeparti, hr. Jens Henrik Thulesen Dahl. Nå, der er et spørgsmål fra fru Lotte Rod til hr. Mattias Tesfaye. Det var ikke kommet ind i systemet, men det tager vi da bare. Fru Lotte Rod, værsgo.
Tak for det. Hvis der ikke er opbakning til Socialdemokraternes ændringsforslag, hvad stemmer Socialdemokraterne så til forslaget?
Ordføreren.
Det kan jeg ikke sige endeligt i dag. Jeg kan bare sige, at vi som udgangspunkt ikke er afvisende over for at ophæve den her erklæringsadgang, men at det også for os har stor betydning, at folk, der har gået i folkeskolen i Danmark og har bestået folkeskolens afgangsprøve, kan få dispensation fra at gå op til indfødsretsprøven. Det er vores udgangspunkt.
Fru Lotte Rod? Der er ikke yderligere spørgsmål. Så siger vi endnu en gang tak til Socialdemokraternes ordfører, og så er det Dansk Folkepartis ordfører, hr. Jens Henrik Thulesen Dahl.
Tak. Med dette lovforslag fjerner man igen muligheden for at få statsborgerskab ved erklæring. Det er vi i Dansk Folkeparti glade for, for vi var de første til at kritisere den tidligere regering, da den også på dette område lempede reglerne. Det var den tidligere regering, der sammen med Enhedslisten indførte en bestemmelse om, at unge, der er født og opvokset i Danmark, kunne få statsborgerskab ved erklæring, enten ved at bestå 9. eller 10. klasse med et gennemsnit på 2, eller når de fyldte 18. år. Det, at man får statsborgerskab ved erklæring, betyder altså, at man kan gå ned på statsforvaltningen og få et statsborgerskab, hvis man enten har et gennemsnit på 2, når man går ud af folkeskolen, eller hvis man er fyldt 18 år. Der vil være en del af disse unge, der bl.a. ikke taler dansk på et tilstrækkelig højt niveau eller måske slet ikke taler et forståeligt dansk. Der er ingen garanti for, at unge mennesker, der er født og opvokset i Danmark, kan tale dansk på et rimeligt niveau, når de fylder 18 år. Derfor er vi også meget tilfredse med, at der nu rettes op, så der stilles krav til, at alle, der skal have dansk statsborgerskab, selvfølgelig lever op til de samme krav. Det vil sige, at de først og fremmest består dansk 3. Det er et rimeligt og nødvendigt krav, at man kan tale dansk på et ordentligt niveau, hvis man skal have dansk statsborgerskab. Lovforslaget indeholder også nogle tilpasninger angående dobbelt statsborgerskab. Det er kompliceret stof, og vi vil stille nogle spørgsmål i forbindelse med udvalgsbehandlingen, men det rokker ikke ved vores støtte til forslaget. Nærværende lovforslag er jo en del af den nye aftale om retningslinjer for indfødsret, som vi indgik med regeringen, de borgerlige partier og Socialdemokratiet i oktober 2015. Vi er glade for, at vi har formået at trække Socialdemokraterne over, og at de er blevet klogere, siden de indgik den gamle aftale med De Radikale, SF og Enhedslisten. Det afgørende for os er, at de personer, som modtager dansk statsborgerskab, er ordentligt integreret i det danske samfund og bl.a. taler et ordentligt dansk. Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Der er en kort bemærkning til fru Lotte Rod, Radikale Venstre. Værsgo.
Kan Dansk Folkepartis støtte ændringsforslaget fra Socialdemokraterne om, at unge, der har gået i 9. klasse, ikke behøver at gå op til indfødsretsprøven?
Ordføreren.
Det vil jeg ikke udtale mig om her. Det, der er helt afgørende for os, er, at dem, der får dansk statsborgerskab, skal kunne et ordentligt dansk, og de skal bestå de prøver, der skal til.
Fru Lotte Rod har ikke yderligere spørgsmål. Dermed tak til Dansk Folkepartis ordfører. Så er det ordføreren for Venstre, hr. Jan E. Jørgensen.
Tak for det. Det lovforslag, som vi behandler nu, vil bringe retstilstanden tilbage til sådan, som det var, sidst Venstre sad i regering, hvor det ikke var tilstrækkeligt at afgive erklæring for at få dansk statsborgerskab, men hvor man bl.a. skulle kunne dokumentere, at man kunne dansk på det krævede niveau, og at man havde en vis viden om det danske samfund. Det har vi så klaret ved at have en indfødsretsprøve, som man så skal bestå. Den forrige regering mente så, det var tilstrækkeligt for at blive dansk statsborger, at man, om jeg så må sige, kunne opholde sig på den fysiske adresse, der hedder Danmark, indtil man fyldte 18 år. Så skulle man helt pr. automatik sikres dansk statsborgerskab, og end ikke et tjek af PET for at se, om der var en sikkerhedsrisiko med den pågældende, mente man altså var nødvendigt. Det bliver nu forhåbentlig rullet tilbage. Hvis det her lovforslag bliver vedtaget, vil det fremover være sådan, at også unge, der er født og opvokset i Danmark, skal leve op til de sædvanlige krav. Det vil for rigtig, rigtig manges vedkommende opleves som fuldstændig overflødigt, og det vil det jo også være. For det er da heldigvis sådan, at langt de fleste, som er født og opvokset i Danmark, også er fuldt integreret, og de vil være i stand til at bestå en danskprøve, og de vil være i stand til at bestå en indfødsretsprøve uden problemer. Og så kunne man sige: Hvorfor så stille krav om prøve? Det er jo, fordi der desværre også er nogle, som, selv om de er født og opvokset i Danmark, ikke har nogen særlig stor viden om eller interesse for Danmark, og i øvrigt heller ikke er særlig dygtige til at mestre det danske sprog. Det kan man godt synes er trist – det synes vi sådan set det er – men ikke desto mindre er det et faktum, vi er nødt til at forholde os til. Og det medfører altså, at vi godt vil sikre os, at dem, vi giver dansk statsborgerskab, også er danskere. For god ordens skyld skal jeg sige, at hvis man har gået i den danske folkeskole og har fået et 2-tal – det, der hed 6 på den gamle karakterskala – så skal man, jeg havde nær sagt selvfølgelig, ikke op til danskprøven, for så har man jo dokumenteret, at man kan dansk. Men for at sikre, at alle dem, vi giver statsborgerskab, også rent faktisk er danskere forstået på den måde, at de har en viden om det danske samfund og taler det sprog, som vi taler i Danmark, synes vi, det er det rigtige at genindføre de regler, der var gældende tidligere, nemlig at man ikke bare kan få statsborgerskab sådan pr. automatik, men at man skal leve op til nogle krav.
Fru Lotte Rod, Det Radikale Venstre. Værsgo.
Kan Venstre støtte Socialdemokraternes ændringsforslag?
Ordføreren.
Det ved jeg ikke. Jeg har først hørt om det her for få minutter siden, så det kan jeg ikke umiddelbart svare ja eller nej til. Altså, umiddelbart vil jeg sige, at lovforslaget jo er, som lovforslaget er fremsat, og det er det, som vi støtter. Men altså, det må vi selvfølgelig have en nærmere drøftelse af under udvalgsbehandlingen.
Fru Lotte Rod har ikke yderligere. Så er det hr. Mattias Tesfaye, Socialdemokraterne, for en kort bemærkning. Han frafalder også. Så siger vi tak til Venstres ordfører, og så er det ordføreren for Enhedslisten, hr. Søren Søndergaard.
Med det her lovforslag tages der endnu et skridt på vejen mod at gøre det sværere for mennesker, der er født i Danmark uden dansk statsborgerskab. Reglerne om statsborgerskab ved erklæring for unge, der er født og opvokset i Danmark, har ikke været i kraft specielt længe, nemlig siden den 1. juli 2014, og først fra den 1. september har reglerne i praksis virket efter hensigten. Indtil da blev der stillet krav om såkaldte løsningsattester, som mange ambassader fra de lande, som unge havde statsborgerskab i, nægtede at udstede. De her regler kom meget sent, selv om de ellers udførligt og detaljeret var beskrevet allerede i regeringsgrundlaget for S-R-SF-regeringen fra oktober 2011, men af en eller anden grund måtte vi vente frem til 2014, før den daværende regering fremsatte lovforslag om de nye regler. Det blev dengang hilst velkommen af den socialdemokratiske justitsminister med ordene – og jeg citerer fra hendes pressemeddelelse: »Regeringen mener, at denne gruppe velintegrerede unge skal have lettere ved at opnå statsborgerskab. Det fremmer integrationen.« Jeg tror lige, jeg gentager det: »Regeringen mener, at denne gruppe velintegrerede unge skal have lettere ved at opnå statsborgerskab. Det fremmer integrationen.« Det lovforslag om dansk statsborgerskab ved erklæring, som vi på den daværende socialdemokratiske regerings initiativ vedtog i juni sidste år, var efter vores opfattelse en tiltrængt lettelse for de mange unge mennesker, som har boet hele livet i Danmark, og hvis tilknytning derfor naturligvis er stærkere end til noget andet land i verden, også selv om de eventuelt ikke har gode sprogkundskaber. Sagt på en anden måde: I Danmark er jeg født, her har jeg hjemme. Efter den ordning, som nu vil komme, vil man afskaffe, at unge, der er opvokset i Danmark, skal henvende sig til socialforvaltningen, betale 1.100 kr. og afgive en erklæring. Og så har de samme borgerrettigheder til at stemme ved folketingsvalg og til rejse på et rødbedefarvet pas, som de fleste andre mennesker i det her samfund nyder godt af. Man kan læse i bemærkningerne til lovforslaget, at det her medfører udgifter på 2,5 mio. kr. årligt til sagsbehandling i Indfødsretskontoret. Nu er det klart, at 2,5 mio. kr. ikke er noget stort beløb, hvis man sammenligner med den samlede finanslov, men det er altså alligevel temmelig mange penge for en ordning, som primært er af symbolsk karakter. Og det er altså vel at mærke et symbol, som vil gøre livet sværere for en stor gruppe unge mennesker, der er født her i landet. Men sender muligvis et tydeligt signal til en eller to eller tre, som der er nogle problemer med, men samtidig sender man et tydeligt signal til alle de andre, nemlig at selv om I er født her, lige som jeg er, betragter vi jer ikke som danske. Jeg synes, man skal prøve at overveje det. Tror nogen tænkende mennesker, at det vil indvirke positivt eller negativt på integrationen i Danmark? Hvis man spørger den tidligere socialdemokratiske justitsminister, var svaret jo fuldstændig klart: Det fremmer integrationen at give det på den gamle måde. Virkeligheden er jo, at langt de fleste mennesker i den her gruppe, vi taler om, alligevel får dansk statsborgerskab. Det sker blot senere, fordi partierne bag indfødsretsaftalen fra oktober er optaget af at sikre, at nogle unge mennesker, der har boet hele deres liv i Danmark, endnu en gang skal dunkes i hovedet med en indfødsretsprøve med mere eller mindre relevante eller irrelevante spørgsmål om Struensee og Slaget ved Dybbøl og med årelange sagsbehandlingstider, der minder dem om, at samfundet ikke anser dem for rigtige danskere. Enhedslisten synes, det er den mest tåbelige måde, nej, det er en meget usmart måde at opføre sig på, hvis man ønsker integration. Hvis man ønsker konflikt og det modsatte af integration, kan det her være ganske fornuftigt. Så Enhedslisten kan ikke støtte lovforslaget.
Tak til Enhedslistens ordfører. Så er der ikke, så vidt jeg kan se, en ordfører for Liberal Alliance til stede. Det betyder, at det er ordføreren for Alternativet, fru Josephine Fock.
Tak for ordet. Jeg ville først og fremmest ønske, at det her lovforslag, som vi nu behandler, var opdelt i to. Første del af lovforslaget har til formål at skærpe kravene til indfødsret gennem en ophævelse af indfødsretslovens § 3 a, således at unge udlændinge, som er født og opvokset i Danmark, fremover vil blive stillet over for at skulle opfylde samme betingelser som udlændinge, der ikke er født og opvokset i Danmark, herunder de til enhver tid gældende betingelser om test af danskkundskaber og kendskab til det danske samfund. I Alternativet er vi helt og aldeles imod den her del af forslaget, som vi i den grad finder modarbejder integrationen og sammenhængskraften i samfundet. Vi ser det som et symbolsk indgreb, som indfører et skadeligt skel imellem dem og os i stedet for at tilstræbe et større vi. Og i den forbindelse vil jeg gerne fremhæve noget fra Rådet for Etniske Minoriteters høringssvar. De skriver – og jeg citerer: »Det strider mod al viden om elementær psykologi, integration dynamikker og børns identitetsprocesser at udelukke børn, der er født og vokset op i Danmark, fra den nationale identitet og det nationale fællesskab, som de ønskes integreret/assimileret i. Vi ved fra forskning i børnehaver og skoler, at børn går meget op i, hvilket land de kommer fra, og at de etniske minoritetsbørn meget hurtigt forstår, at de ikke er danske ligesom de andre børn, og at de dermed er udelukket fra det gode selskab.« Der henvises i øvrigt til en række studier, der viser, at resultatet er – og jeg citerer igen: »... at børnene trækker sig væk og afviser det de ikke kan opnå, og i stedet identificerer sig med deres forældres oprindelseslande og med deres ikke-danskhed.« Jeg kan også fremhæve høringssvaret fra Institut for Menneskerettigheder, som bl.a. fremhæver det paradoksale i, at kravene til børn, der er født og opvokset her i Danmark, med den her lov vil blive strengere end kravene til nordiske børn, som ikke er født i Danmark. Institut for Menneskerettigheder fremhæver, at sådan en forskelsbehandling meget vel kan være på kant med menneskerettighedskonventionens bestemmelser om diskrimination i forbindelse med erhvervelse af statsborgerskab. Når du er født i Danmark, når du er opvokset i Danmark, når du har danske venner og har gået i dansk skole og dansk børnehave, så har du al mulig grund og ret til at føle dig som dansk. Så det er i Alternativets optik en alvorlig symbolsk handling fra det danske samfunds side, at vi møder denne følelse med en form for skepsis og ønske om at teste danskheden. Det kan kun være skadeligt for integrationen og fællesskabsfølelsen, og det er i min optik respektløst over for en gruppe medborgere her i landet. Hertil kommer, at særlig børn af flygtninge og børn af statsløse som følge af dette forslag vil befinde sig i en meget vanskelig situation, da de reelt ikke har mulighed for beskyttelse i et andet land. På den baggrund er bl.a. Dansk Flygtningehjælp bekymret for, om Danmark med vedtagelsen af denne lov lever op til internationale konventionsbestemmelser, der sigter mod at lette flygtninges og i særdeleshed flygtningebørns adgang til statsborgerskab. Så vi kan altså ikke støtte den her del af lovforslaget. Anden del af lovforslaget har derimod til hensigt at ligestille børn af personer, der opnår dobbelt statsborgerskab, med børn af personer, der erhverver dansk indfødsret som følge af naturalisation eller øvrige erklæringsbestemmelser. Det kan vi i Alternativet støtte op om. Det er kun sund fornuft. Samlet set har vi svært ved at støtte op om forslaget ud fra en samlet vurdering, og jeg kunne da godt tænke mig at spørge ministeren, om ministeren kunne overveje at dele forslaget op i to, sådan at i hvert fald den anden del kunne få en rigtig bred opbakning her i Folketinget. Tak for ordet.
Tak til Alternativets ordfører. Så er det ordføreren for Det Radikale Venstre, fru Lotte Rod.
Tak for det. Hvert år behandler vi her i Folketinget to lovforslag om indfødsret til en række mennesker, der er sluppet igennem nåleøjet og har fået statsborgerskab. Der er en række formelle krav, der skal opfyldes, for at man kan få statsborgerskab. Det er krav, som vi også stiller til unge, der er født og opvokset i Danmark, har gået i skole i Danmark, og som er lige så danske som os her i salen i. Det er glædeligt, at regeringen nu har fremsat et lovforslag, der anerkender de børn og unge, der har boet i Danmark hele deres liv og har gjort sig umage for at gøre en indsats. Med lovforslaget demonstrerer regeringen endnu en gang, at reglerne om statsborgerskab godt kan bruges til at fremme integrationen. Vi mener, at kravene til at få dansk statsborgerskab skal være høje, for det at blive dansk statsborger er noget særligt. Hvis der skulle være nogen, der er i tvivl om det, kan jeg anbefale, at man møder op her i huset på statsborgerskabsdagen, hvor man jo har mulighed for at møde de nye statsborgere. Der kan man se, at det lyser ud af dem, hvor godt og vigtigt det er at kunne kalde sig dansk statsborger. Det er helt centralt, at vi anerkender de udlændinge, der tager aktivt del i vores samfund. Det at tildele statsborgerskab er et vigtigt skridt på vejen mod en bedre integration, for vi mener, at det er med til at skabe motivation til at tage del i vores fælles Danmark, og derfor skal vi også bruge det aktivt i det samlede integrationsarbejde. Det er lovforslaget med til. Det at bestå eksamen og komme igennem det danske skolesystem vil fungere som en gulerod. Det er et vigtigt signal at sende, for det er med til at motivere de unge til at gøre en ekstra indsats og belønne dem, der gør det. Vi taler nemlig her om de unge, der rent faktisk gør en indsats for at integrere sig, og det er centralt, at vi anerkender det. Udlændingepolitikken skal give mening, og derfor skal vi ikke ekskludere dem, der gør sig umage og gerne vil. Det siger sig selv. Lovforslaget anerkender netop den, der gør en indsats. Sådan lød det fra talerstolen her for et par år siden, og jeg er helt enig. Det kunne have været mig, der havde sagt det, men det var det faktisk ikke. Jeg har lige holdt mit livs første socialdemokratiske tale. Det var nemlig hovedparten af den daværende socialdemokratiske ordførers tale. Desværre ved jeg ikke helt, hvad Socialdemokraterne i dag mener om det, som for bare 2 år siden sagde sig selv ville fremme integrationen. Hvis man havde ment det, skulle man jo have fået det med i den aftale, man lavede med de blå partier. Måske ser det lidt sort ud med Socialdemokraternes ændringsforslag, når nu det ikke kom med i aftalen med de blå partier, men vi kan jo stadig væk håbe. Det blev ikke afvist fuldstændig, så lad os se, om vi ikke kan arbejde videre med det i udvalget. I Radikale Venstre ønsker vi i hvert fald fortsat at fremme integrationen, og derfor kan vi ikke støtte forslaget, som det ligger.
Tak til Radikale Venstres ordfører. Så er det ordføreren for SF, hr. Jacob Mark.
Tak, og tak for i går til en del af de tilstedeværende. Så er vi har igen. Vi kommer ikke til at bakke det her lovforslag op, og jeg vil gerne starte med at læse et citat, der var på Informations forside for snart en uge siden – det kan også være, det er 2 uger siden: »De føler sig elendige og ladt i stikken af alle: deres forældre, samfundet, skolen. De føler sig glemt, afkoblet, udstødt, og de føler, at ingen vil høre på dem. De føler, at de ikke hører til.« Artiklen kom på baggrund af terrorangrebet i Paris og efter en debat om de her radikaliserede grupper. Det vender jeg tilbage til. Da jeg læste det her lovforslag første gang, forstod jeg det ikke. Først og fremmest var der en del juridiske ord, som man lige skal lære, men jeg forstod simpelt hen ikke intentionen i det, så jeg måtte rådføre mig med nogle af de mennesker, der ligesom har arbejdet med det her tidligere. Det var så fjernt for mig. For hvordan kan man være født og opvokset i Danmark og ikke være dansk statsborger? Det gav ingen mening for mig, det var ikke logisk. Så jeg brugte noget tid på at snakke med mine rådgivere om, hvad intentionen bag det kunne være, og jeg har stadig væk ikke rigtig forstået det. Hvordan kan man forklare det til et ungt menneske eller til et barn? Du er måske godt nok født og opvokset i Danmark ligesom alle os andre, ja, men du er ikke dansker på samme vilkår som os andre. Jeg kan simpelt hen ikke se logikken eller retfærdigheden i det. Vi synes, det skaber et dem og os, og at man bruger dansk statsborgerskab som et middel til at skabe skel mellem nogle mennesker. Vi skal styrke sammenhængskraften ved at komme nogle unge mennesker i møde, som har haft hele deres liv og opvækst i Danmark. Det er i mange tilfælde unge mennesker, som har haft hele deres skolegang i Danmark, og som har deres venner og familie i Danmark, og som måske ikke engang kender andet. Jeg synes, det er stærkt bekymrende, at regeringen ikke vil lytte til bl.a. Børnerådet og Dansk Flygtningehjælp, som kritiserer de foreslåede ændringer. Jeg noterer mig også, at Dansk Flygtningehjælp og Institut for Menneskerettigheder påpeger, at forslaget er problematisk i lyset af de internationale konventioner. Det håber jeg vi kan få belyst nærmere i den proces, der kommer nu. Så vil jeg bare sige, at vi i den seneste tid har set, hvordan nogle unge mennesker ikke kun i Danmark, men også rundtomkring i Europa, bliver draget og fascineret af Islamisk Stats og andre radikaliserende gruppers syge propaganda. Det kan virke dragende på unge mennesker, måske endda på børn, som er rodløse, og som ikke rigtig ved, hvor de hører til. Hvad er min identitet, hvor kommer vi fra, hvem hører vi til? Vi lykkes ikke i ét fællesskab, og de kloge politikere siger, at vi måske ikke engang er en fuldgyldig del af det fællesskab, som Danmark er. Ved at ekskludere unge mennesker hælder man i vores øjne benzin på et bål, som radikaliserede grupper har tændt i den seneste tid. Jeg frygter, lige som man frygter på forsiden af Information, at der vil være endnu flere unge mennesker nu, der vil føle sig ladt i stikken af alle, og som vil føle sig glemt og afkoblet og udstødt og overhørt, og jeg frygter, at de vil føle, de ikke hører til her. Jeg synes ikke, at de unge mennesker, som er født og opvokset i Danmark, er tjent med det her. Jeg synes, de er lige så stor en del af Danmark, som jeg selv er, og så synes jeg sådan set heller ikke, at vi som land er tjent med det her, fordi det på alle måder vil skade integrationen. Angående den del, der handler om dobbelt statsborgerskab, har vi ingen bemærkninger. Så vi bakker ikke det samlede lovforslag op.
Tak til SF's ordfører. Så er det ordføreren for Det Konservative Folkeparti, hr. Anders Johansson. Værsgo.
Tak for det. Jeg skal på vegne af vores integrationsordfører fremføre følgende: Vi Konservative støtter L 53. Formålet med lovforslaget er at sikre, at dansk indfødsret tildeles personer, som reelt er integreret i det danske samfund. Det skal være noget særligt at blive belønnet med dansk statsborgerskab. Det er ikke noget, vi skal forære væk. Man skal være loyal over for vores demokrati. Man skal være aktiv i det danske samfund. Man skal være lovlydig, og så skal man ville Danmark. Vi er enige med regeringen i, at der skal stilles større krav, der sikrer, at kun de personer, som reelt er integreret og har vist vilje til, at de positivt vil Danmark, skal tildeles indfødsret. Det er hensigten med lovforslaget. Vi Konservative mener ikke, at de nuværende krav vedrørende danskkundskaber og kendskab til danske samfundsforhold i tilstrækkelig grad sikrer, at unge udlændinge, som i dag tildeles dansk indfødsret i medfør af indfødsretslovens § 3 a, reelt er integreret i det danske samfund. L 53 indebærer på den baggrund en ophævelse af bestemmelsen i indfødsretslovens § 3 a, således at unge udlændinge, som er født og opvokset Danmark, vil være henvist til at søge dansk indfødsret ved naturalisation. De unge udlændinge vil i den forbindelse blive stillet over for de almindelige betingelser for erhvervelse af dansk indfødsret ved naturalisation, herunder de til enhver tid gældende betingelser om danskkundskaber og kendskab til det danske samfund, som er en forudsætning for at blive optaget på et lovforslag om indfødsrets meddelelse. Alt i alt er det et fornuftigt lovforslag, som vi bakker op om.
Der er en kort bemærkning til fru Lotte Rod. Værsgo.
Nu må ordføreren jo sige, om han kan svare på spørgsmålet eller ej, da det her er på baggrund af en anden ordførers tale. Men jeg er lidt interesseret i at høre, hvad De Konservative tænker om ideen om at undtage de unge, som altså har gået i skole, hele folkeskolen, her i Danmark, og som er gået ud af 9. klasse og har fået 2 i 9. klasses-prøven i dansk. Ville det ikke være en god idé at sige, at de ikke behøver at gå op til en indfødsretsprøve?
Ordføreren.
Nu har jeg ikke været med i sagens behandling, og jeg kommer heller ikke til at være med i sagens behandling fremadrettet. Jeg vil meget gerne bringe spørgsmålet videre til vores integrationsordfører, men jeg vil ikke stå her og give et svar nu.
Fru Lotte Rod ønsker ikke en yderligere bemærkning, og dermed siger vi tak til ordføreren for Det Konservative Folkeparti. Så er det udlændinge-, integrations- og boligministeren. Værsgo.
Først en stor tak til de partier, der i dag har været positive over for lovforslaget. Statsborgerskab er noget særligt. Regeringen mener, at der skal stilles høje krav til de udlændinge, der ønsker et dansk statsborgerskab. Formålet med lovforslaget er derfor først og fremmest at sikre, at dansk statsborgerskab i højere grad tildeles personer, der reelt er integreret i det danske samfund. Efter lovforslaget vil unge udlændinge, der er født og opvokset i Danmark, ikke længere kunne blive danske statsborgere blot ved at afgive en erklæring, hvor der ikke stilles krav om danskkundskaber på et vist niveau eller kendskab til danske samfundsforhold. De unge udlændinge vil herefter på lige fod med andre udlændinge kunne søge om dansk statsborgerskab ved naturalisation, og de skal i den forbindelse selvfølgelig opfylde de almindelige betingelser om f.eks. danskkundskaber og en bestået indfødsretsprøve. Ophævelsen af erklæringsadgangen for unge født og opvokset i Danmark har ikke overraskende tiltrukket sig den primære opmærksomhed, men lovforslaget indeholder også et andet vigtigt tiltag, nemlig at alle børn fremover som udgangspunkt omfattes af deres forældres erklæring om dansk statsborgerskab, uanset hvilke regler erklæringen er afgivet efter. På nuværende tidspunkt er der kun én erklæringsadgang, der omfatter den erklærendes børn. Det drejer sig om erklæringsadgangen for personer, som har været optaget på en lov om indfødsrets meddelelse med krav om løsning for hidtidigt statsborgerskab. Dette er hverken hensigtsmæssigt eller rimeligt. Lovforslaget indebærer derfor, at disse børn fremover vil kunne opnå dansk statsborgerskab sammen med den erklærende forælder. Indtil der bliver rettet op på denne uhensigtsmæssige retstilstand, vil der i en periode være børn, som ikke har mulighed for at få statsborgerskab sammen med deres erklærende forældre. Det er regeringens hensigt, at der for denne gruppe af børn etableres en tidsbegrænset adgang til at indgive en naturalisationsansøgning, som vil blive forelagt Folketingets Indfødsretsudvalg. Indfødsretsudvalget vil i den forbindelse skulle tage stilling til, om der bør meddeles dispensation for betingelser, som ikke måtte være opfyldt. Med disse ord vil jeg gerne takke ordførerne for en god debat, om end det ikke har været så engageret en debat i denne omgang – vi har før haft debatter her i Folketingssalen, som man kan sige har været mere voldsomme. Men det er nok, fordi det er et lovforslag, der er rimelig lige til. Jeg ser frem til den videre behandling af lovforslaget her i Folketingssalen og står selvfølgelig til rådighed, som det sig hør og bør, for de spørgsmål, der måtte være både her og i den videre behandling.
Måske var det ikke ministerens sidste bemærkning, for den fik i hvert fald flere til at tegne sig. Først er det hr. Søren Søndergaard, Enhedslisten. Værsgo.
Jeg synes da ikke, at ministeren skal gå debatløs eller uengageret herfra. Så derfor kunne jeg da godt tænke mig at sige, at i bemærkningerne til lovforslaget lægger man jo meget vægt på, at det er et spørgsmål om, hvorvidt man er integreret, og at det ligesom er det, der skal afprøves. Men den her prøve, som man så skal op til for bl.a. at få afklaret, om man er integreret, kan vel så være lige så relevant for alle andre, altså folk, som har udenlandske forældre, men har fået naturalisation på et tidligere tidspunkt end det, der lægges op til nu. Eller børn eller børnebørn af nogle, der har fået dansk statsborgerskab, eller for den sags skyld danske statsborgere. Altså, integrationen vises vel ved, hvordan man svarer på den test og ikke, hvornår eller hvor man er født, eller hvornår man er kommet, eller hvilke forældre man har. Er det ikke rigtigt forstået?
Ministeren.
Det kunne man antage. Men man kan også anlægge det synspunkt, jeg nu har, at det er, når man indgiver sin ansøgning, og alene dér, man så skal gå til test og andet. Jeg synes faktisk, det er helt rimeligt, at man både skal have kendskab til det samfund, man lever i, men jo selvfølgelig også skal tale sproget på et passende niveau.
Hr. Søren Søndergaard.
Man kan jo sagtens tage det synspunkt, at man skal have kendskab til samfundet, men det gælder vel for alle. Altså, lad os forestille os to personer, der er født på samme hospital, har gået i samme børnehaveklasse, har gået i samme skoleklasse og måske har stået i lære sammen. Så bliver de 18 år, og det bliver overhovedet ikke undersøgt, hvorvidt den ene er integreret, men den anden skal undersøges for, om han er integreret. Hvad er årsagen til, at der skal være den forskel? Er logikken i ministerens synspunkt ikke, at alle skal undersøges for, om de er integreret?
Ministeren.
Forskellen er, at i det tilfælde ville den ene være statsborger fra fødslen og den anden ikke, og når det er noget, man tilvælger – og det ville det jo være i det her tilfælde – jamen så er det også ret og rimeligt, at man som samfund og som land stiller nogle betingelser for det.
Fru Lotte Rod, Det Radikale Venstre. Værsgo.
Jeg har et opklarende spørgsmål til ministeren: Vil ministeren uddybe, hvorfor det koster et par millioner ekstra at rykke sagsbehandlingen ind i ministeriet?
Ministeren.
Det er jo, fordi der er øget sagsbehandling.
Fru Lotte Rod.
En ting er, hvad det her gør, og hvad det sender af signal til de unge, som har gået i dansk skole, men som nu alligevel skal gå op til nogle prøver. En anden ting er jo, hvad det betyder sådan rent administrativt. Normalt plejer Venstre jo at være fortaler for, at vi skal af med bureaukrati, man her fremsætter man altså et forslag, som vil øge bureaukratiet.
Ministeren.
Jeg må ærligt indrømme, at når vi har med statsborgerskab at gøre, vægter jeg det, at der f.eks. er prøver og betingelser for at tildele det, meget, meget højt.
Så er det fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak for det. Jeg hæfter mig jo ved formuleringen af lovforslaget og også ved det, som jeg hørte ministeren gengive korrekt, at unge udlændinge, som er født og opvokset Danmark, fremover vil blive stillet på samme måde som andre udlændinge. Synes ministeren ikke, der er forskel på udlændinge, der kommer til Danmark, og så unge danskere, der er født og vokset op i Danmark?
Ministeren.
Jeg ser jo det her ud fra, kan man sige, et fuldstændig lavpraktisk synspunkt, altså at så længe man ikke er dansk statsborger, er man ikke dansker, og så er man – i og med at man jo ikke er dansk statsborger – udlænding.
Fru Josephine Fock.
Jeg har lyst til at spørge: Er ministeren virkelig af den overbevisning, at det vil fremme integrationen, at vi behandler unge mennesker, som er født og opvokset her i Danmark, som om de ikke var det?
Ministeren.
Jamen som det også blev sagt tidligere – jeg tror faktisk af Dansk Folkepartis ordfører – er der desværre eksempler på, at man, på trods af at man er født og opvokset i Danmark, ikke behersker sproget og ikke har et stort kendskab til danske samfundsforhold. Og når man aktivt tilvælger et statsborgerskab, mener jeg jo, at det er ret og rimeligt, at vi også stiller krav, der er relativt høje. For det er noget specielt at være dansk statsborger. Det at være dansk statsborger, det at tilvælge at blive dansk statsborger, er noget, man skal række ud efter. Det er noget, man skal gøre sig fortjent til.
Dermed siger vi tak til udlændinge-, integrations- og boligministeren. Der er to, som har bedt om ordet til anden runde. Først er det hr. Jan E. Jørgensen, Venstre.
Tak for det. Det er blot for at komme med et lille korrektiv til min tale tidligere. Det er nemlig sådan, at jeg har lovet det ærede medlem af dette høje Ting, hr. Leif Mikkelsen fra Liberal Alliance, at overbringe hilsner til Tinget, men også fortælle, at Liberal Alliance støtter lovforslaget. Det glemte jeg før, og det er jo frygtelig pinligt, så nu er det sagt og skrevet ned i bøgerne, så det står at læse om 100 år.
Tak for det. Så er det hr. Søren Søndergaard, Enhedslisten, til anden runde.
Jeg vil bare sige til Venstres ordfører, hr. Jan E. Jørgensen, at hvis det var den eneste pinlige ting i den her sag, var det måske til at komme over. Jeg vil bare sige noget til bemærkningerne til det lovforslag, der er fremsat her. Nu ved jeg godt, at der jo kan siges mange ting af forskellige ministerier, men i de bemærkninger, der står her, er det klart, at det handler om at undersøge, om folk er integreret i det danske samfund. Det er det, det handler om. Ministeren står så og snakker om det helt særlige ved at være dansk statsborger osv. Men det, der står her i bemærkningerne, handler om at være integreret i det danske samfund. Det, der bare er virkeligheden, er, at langt, langt de fleste mennesker får lov til at være danske statsborgere, uden det nogen sinde bliver undersøgt, om de er integreret i det danske samfund. Det bliver aldrig undersøgt. Det bliver aldrig nogen sinde undersøgt, hvis deres forfædre har fået dansk statsborgerskab – heller ikke selv om de er tredjegenerationsindvandrere og fuldstændig uintegrerede. Men lige præcis den her gruppe, som altså vokser op sammen med Jens eller Hassan, hvis bedsteforældre fik dansk statsborgerskab, skal man undersøge. Det har intet For så burde det være et krav, der blev stillet til alle. Det har kun noget at gøre med en eneste ting, og det er diskrimination. Det er det eneste, det har med at gøre – kun diskrimination.
Der er en kort bemærkning til hr. Søren Søndergaard, og den er fra hr. Jan E. Jørgensen, Venstre. Værsgo.
Der var så endnu en lille pinlighed dér, hvad hr. Søren Søndergaard? Man forlader talerstolen i utide. Jeg forstår det sådan, at Enhedslisten stiller forslag om, at personer, der er født og opvokset i Danmark af forældre, der er danske statsborgere og bedsteforældre, der er danske statsborgere, skal til en eller anden integrationstest. Eller hvad var det ellers, der var budskabet i hele Enhedslistens tale? Det står mig ikke helt klart.
Ordføreren.
Det, der var budskabet i min tale, var sådan set meget simpelt: At folk, der er født i Danmark, folk, der har gået i samme vuggestue, børnehave, børnehaveklasse og skole, folk, der er kommet i lære sammen, selvfølgelig skal behandles på samme måde. Det var sådan set hele pointen i det, og det er elementær logik for partier, som har et udgangspunkt i en lighedsopfattelse. Men det er klart, at hvis man op igennem hele deres liv, i hvert fald hele livet for dem, vi snakker om her, behandler dem forskelligt, fordi man ved, at på et eller andet tidspunkt skal de ud for en eller anden test, og de derfor aldrig nogen sinde bliver opfattet som helt lige så danske som dem, de går sammen med, så er det her et naturligt forslag – altså, hvis man har den opfattelse og er for den ulighed. Men det var bare det, jeg sagde: Det her er et diskriminationsforslag, intet andet.
Hr. Jan E. Jørgensen.
Så der er altså slet ingen forskel på, om ens forældre er danske, om ens forældre taler det danske sprog. For dem, vi har med at gøre her, er jo nogle, hvis forældre ikke er danske statsborgere og dermed ikke taler dansk, ikke har bestået de prøver, der er, osv. Der er slet ingen forskel i Enhedslistens begrebsverden. Blot man er født i Danmark og har været i stand til at opholde sig her i 18 år, så skal man også bare pr. automatik have statsborgerskab, fordi man opholder sig på adressen Danmark, hvad enten man har begået kriminalitet eller terror eller for den sags skyld har vist, at man foragter Danmark og alt, der er dansk. Er det Enhedslistens politik?
Ordføreren.
Jeg stiller mig undrende over, hvorfor Venstres ordfører nu begynder at blande kriminalitet og terror ind i det her. Er det sådan, at folk, der har begået kriminalitet og terror, kan få mulighed for at få dansk statsborgerskab efter nogen af de paragraffer, der har været diskuteret her? Undskyld mig, det er jo det rene udenomssnak. Det har intet med den her diskussion at gøre. Det, der har noget med den her diskussion at gøre, er, at vi snakker om folk, der er født og opvokset i Danmark. De kan have ingen forældre, eller de kan have forældre, der har været her i to generationer eller i ti generationer, det er sådan set ligegyldigt. Folk, der er født og opvokset i Danmark, skal efter Enhedslistens opfattelse behandles på samme måde.
Tak til Enhedslistens ordfører. Dermed er der ikke flere, der har bedt om ordet, og derfor er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Indfødsretsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 10. december 2015, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.