Mødet er åbnet. Retsudvalget har afgivet: Betænkning og indstilling vedrørende Folketingets Ombudsmands beretning for 2016. 37). Betænkningen og indstillingen vil fremgå af www.folketingstidende.dk. I dag er der følgende anmeldelser: Josephine Fock (ALT), Rune Lund (EL) og Marianne Jelved (RV): Beslutningsforslag nr. B 38 (Forslag til folketingsbeslutning om en skærpet lovgivning og bedre indsats mod psykisk vold). Søren Søndergaard (EL) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 39 (Forslag til folketingsbeslutning om forbud mod giftstoffer i tatoveringsblæk). Eva Flyvholm (EL), Josephine Fock (ALT) og Holger K. Nielsen (SF) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 40 (Forslag til folketingsbeslutning om at trække aktstykke 31 af 16. november 2017 om køb af nye kampfly tilbage fra Finansudvalget). Titler på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor).
Det punkt, som er opført som nr. 16 på dagsordenen, kan kun med Tingets samtykke behandles i dette møde, og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg samtykket som givet. Det er givet.
Ulla Sandbæk (ALT) har søgt om orlov fra den 28. november 2017, jf. forretningsordenens § 41, stk. 3, litra a, medens Pernille Skipper (EL) har søgt om orlov fra den 30. november 2017 og Merete Dea Larsen (DF) har søgt om orlov fra den 1. december 2017, begge jf. forretningsordenens § 41, stk. 4. Hvis ingen gør indsigelse, vil jeg betragte det som vedtaget, at der meddeles orlov som ansøgt, og at stedfortræderne indkaldes som midlertidige medlemmer. Det er vedtaget.
Fra Udvalget til Valgs Prøvelse har jeg modtaget indstilling om, at 1. stedfortræder for Alternativet i Københavns Omegns Storkreds, Anders Stjernholm, godkendes som midlertidigt medlem af Folketinget fra og med den 28. november 2017 i anledning af Ulla Sandbæks orlov. Jeg har endvidere modtaget indstilling om, at 1. stedfortræder for Enhedslisten i Fyns Storkreds, Jesper Kiel, godkendes som midlertidigt medlem af Folketinget fra og med den 30. november 2017 i anledning af Pernille Skippers orlov. Endelig har jeg modtaget indstilling om, at 1. stedfortræder for Dansk Folkeparti i Sjællands Storkreds, Per Nørhave, godkendes som midlertidigt medlem af Folketinget fra og med den 1. december 2017 i anledning af Merete Dea Larsens orlov. Er der nogen, der ønsker ordet? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om udvalgets indstilling. Afstemningen er slut. Udvalgets indstilling er enstemmigt vedtaget med 109 stemmer.
Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de fremsatte forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nr. V 4 af Jens Henrik Thulesen Dahl (DF), Carl Holst (V), Villum Christensen (LA) og Anders Johansson (KF), og der kan stemmes. Afstemningen er slut. For stemte 55 (DF, V, LA og KF), imod stemte 52 (S, EL, ALT, RV og SF), [hverken for eller imod stemte 0]. Forslag til vedtagelse nr. V 4 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nr. V 3 af Stine Brix (EL), Magnus Heunicke (S), Torsten Gejl (ALT), Marianne Jelved (RV) og Kirsten Normann Andersen (SF) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 109 (S, DF, V, EL, LA, ALT, RV, SF og KF), [imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0]. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 74 (S, DF, V, LA, RV, SF og KF), imod stemte 14 (EL og ALT), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. Lovforslaget er enstemmigt vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse. Afstemningen er slut. For stemte 98 (S, DF, V, LA, ALT, RV, SF og KF), imod stemte 9 (EL), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der skal være lidt mere ro, når man går ud af salen. Hallo! Jeg må bede om lidt mere ro. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1-6, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg skal stadig væk bede om mere ro i salen. Der bliver altså stemt, selv om man ikke lige trykker på knappen. Det er alvorlige sager, vi har med at gøre. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1, tiltrådt af udvalget? Det er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Erhvervsministeren har meddelt mig, at han ønsker at tage ændringsforslag nr. 7 og 8 tilbage. Er der nogen, der ønsker at optage ændringsforslagene? De er bortfaldet. Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1 af et mindretal (EL), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg), om, at lovforslaget deles i to lovforslag? Delingen af lovforslaget i to lovforslag er vedtaget. Der stemmes først om det under A nævnte lovforslag. Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 2-4 af et mindretal (EL), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg), eller om ændringsforslag nr. 9 uden for betænkningen af erhvervsministeren? De er vedtaget. Der stemmes herefter om det under B nævnte lovforslag. Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 5 og 6 af et mindretal (EL), tiltrådt af et flertal (det øvrige udvalg)? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslagene går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1-31, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling, og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Og hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1, tiltrådt af udvalget, om ændringsforslag nr. 2 af et mindretal (EL), tiltrådt af et flertal (S, DF, ALT, RV og SF), eller om ændringsforslag nr. 3-7, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Er der nogen, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Det er fru Eva Flyvholm, Enhedslisten, der gerne vil have ordet. Værsgo.
Mange tak. Fra Enhedslistens side støtter vi også de her ændringsforslag, men jeg vil gerne lige tilføje, at vi generelt ønsker at udvide muligheden for at tage uddannelse på dagpenge og også muligheden for at få supplerende dagpenge i forbindelse med uddannelse. Men i det her tilfælde kan vi støtte ændringsforslagene. Tak.
Tak for det. Er der flere, der ønsker at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, er forhandlingen sluttet, og vi går til afstemning.
Ønskes afstemning om ændringsforslag nr. 1-4, tiltrådt af udvalget? De er vedtaget. Jeg foreslår, at lovforslaget går direkte til tredje behandling uden fornyet udvalgsbehandling. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Fru Karin Gaardsted, Socialdemokratiet. Værsgo.
Mange tak. Det er sådan en lidt usædvanlig situation at stå her i dag og skulle tale om et lovforslag, der er fremsat for at forhindre en anden lov i at komme til at virke – det er faktisk sådan, det er. Formålet med lovforslaget er at bevare monopolet på udbud af onlinebingo samt heste- og hundevæddemål i Grønland, indtil det grønlandske selvstyre har haft mulighed for at tage stilling til, om selvstyret ønsker de nævnte spil liberaliseret. Den 1. januar, altså her om godt 1 måned, træder liberaliseringen af udbuddet af onlinebingo og væddemål på heste- og hundevæddeløb og væddemål på kapflyvning med brevduer i Danmark nemlig i kraft. Uden dette lovforslag, som vi står med i dag, ville liberaliseringen også komme til at gælde for Grønland, og det ønsker vi ikke skal ske. Vi ønsker naturligvis, at Grønland selv skal tage stilling til den her problematik. Der er kommet et tilsagn fra naalakkersuisut til, at de på nuværende tidspunkt ønsker, at den nuværende retstilstand skal videreføres. Det støtter vi naturligvis fra Socialdemokratiets side, og jeg skal hilse fra De Radikale og sige, at det gør de også.
Tak for det. Så er det hr. Henrik Brodersen, Dansk Folkeparti.
Tak, fru formand. Regeringen har sammen med Dansk Folkeparti, Socialdemokratiet, Radikale Venstre og Socialistisk Folkeparti her i januar 2017 indgået en aftale om en liberalisering af udbud af onlinebingo, væddemål på heste, hunde og sågar kapflyvning med brevduer. Denne liberalisering træder i kraft for Danmark her den 1. januar 2018 og vil ifølge systematikken i lovgivningen om spil på Grønland også medføre ændringer deroppe. Grønlands Selvstyre har ikke inden den 1. januar 2018 haft mulighed for at tage stilling til, om selvstyret ønsker den her liberalisering. Skatteministeren foreslår med nærværende lovforslag, at udbud af de nævnte spil i Grønland fastholdes som hidtil, indtil Grønlands Selvstyre har haft lejlighed til at tage stilling til, om selvstyret ønsker de nævnte spil liberaliseret. Det synes jeg vi skal give dem tid til at tage stilling til, og derfor kan Dansk Folkeparti støtte forslaget.
Tak til ordføreren. Så er det hr. Marcus Knuth, Venstre.
En vedtagelse af dette lovforslag betyder status quo, således at onlinebingo, heste- og hundevæddeløb samt ej at forglemme kapflyvning med duer fastholdes i et monopol udbudt af Danske Spil, indtil selvstyret har haft lejlighed til at tage stilling til liberaliseringen. Som jeg forstår det, skyldes det, at Grønlands Selvstyre ikke når at gennemføre en beslutningsproces, inden disse spilområder fra den 1. januar 2018 bliver omfattet af den kommende liberalisering, som vi tidligere har vedtaget her i Folketinget. Grønland skal selvfølgelig selv have tid til at beslutte, om liberaliseringen skal foregå på linje med den danske. Når det er sagt, lægger vi selvfølgelig i Venstre ikke skjul på, at vi rent politisk håber, at man også vil bryde monopolet på disse spil. Vi er af den grundlæggende holdning, at et frit og liberalt udbud altid bør stå over monopoler. Men som sagt handler det selvfølgelig også om at respektere Grønlands Selvstyre og at give Grønland mulighed for selv at tage stilling til liberaliseringen, og derfor støtter vi dette lovforslag.
Tak til ordføreren. Så er det hr. Christian Juhl, Enhedslisten.
Tak for det. Vi støtter grønlændernes frie ret til selv at tage beslutte, om de vil skabe ludomaner i Grønland, og i så tilfælde, hvordan de gør det. Jeg kan ikke forestille mig, at der er ret mange heste- eller hundevæddeløb i Grønland eller kapflyvning med brevduer, så mon ikke det her forslag er overskueligt. I hvert fald synes jeg, det er vigtigt, at vi ikke beslutter noget hen over hovedet på det grønlandske parlament. Det er selvfølgelig grønlænderne, der skal beslutte, hvordan de her ting skal fungere. Og jeg har ikke i den her situation nogen holdning til liberalisering eller det modsatte på det her område. Jeg har kun det princip, at hvis vi kan give grønlænderne mulighed for at beslutte noget mere, gør vi det, og derfor støtter vi det her forslag.
Tak for det. Hr. Carsten Bach, Liberal Alliance.
Tak. Umiddelbart virker lovforslaget, vi behandler her, ret udramatisk. Selv Enhedslisten ønsker ikke at tage stilling til liberalisering på den her front. Så det er altså tilsyneladende helt udramatisk. Men i Grønland skal man jo, som vi også har hørt tidligere ordførere sige, først i løbet af foråret tage stilling til et lovforslag om liberalisering af online bingo og hestevæddeløb – helt på samme måde, som vi i Danmark har taget stilling til det. I Liberal Alliance håber vi selvfølgelig, at man i Grønland også ønsker at liberalisere lovgivningen – uden at vi så derudover overhovedet blander os i det. Vi støtter altså lovforslaget, også selv om det jo så rent faktisk betyder en opretholdelse af spillemonopolet i Grønland for nuværende. Tak.
Tak for det. Hr. Nikolaj Amstrup, Alternativet. Værsgo.
Mange tak. Som det er blevet sagt af flere andre ordførere, handler forslaget alene om at opretholde den nuværende retstilstand i forhold til udbudsformen for visse spiltyper – og jeg kan høre, at der er meget vægt på den med brevdueflyvning – indtil selvstyret har mulighed for at tage stilling til, om de ønsker at liberalisere det eller ej, og det støtter vi naturligvis grønlændernes ret til
Tak for det. Det Radikale Venstre er dækket. Hr. Karsten Hønge – er ikke til stede. Hr. Anders Johansson, Det Konservative Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Formålet med lovforslaget er jo, som flere ordførere har været inde på tidligere, at onlinebingo og heste- og hundevæddeløb i Grønland skal fastholdes som monopolspil af Danske Spil, indtil det grønlandske selvstyre selv har haft lejlighed til at tage stilling til, om selvstyret ønsker, at de nævnte spil skal liberaliseres, ligesom de er blevet i Danmark. Det kan vi naturligvis fra Det Konservative Folkeparti bakke op om, så vi støtter lovforslaget.
Tak for det. Fru Aaja Chemnitz Larsen, IA. Værsgo.
Mange tak. Inuit Ataqatigiit i Folketinget har med interesse læst lovforslaget. Vi bemærker, at Folketinget skal behandle lovforslaget, før det behandles i Inatsisartut, Grønlands parlament, og vi stiller os grundlæggende kritisk over for den omvendte rækkefølge, da vi mener, at selvstyreloven skal følges. Hensigten med nærværende lovforslag er at lade Inatsisartut tage stilling til, om man vil ophæve monopolet for udbuddet af onlinebingo, væddemål på heste- og hundevæddeløb samt væddemål på kapflyvning med brevduer. Dette skal man tage stilling til i Inatsisartut under forårssamlingen 2018. Det er beklageligt, at Inatsisartut ikke har haft mulighed for at tage stilling til det tidligere, men vi bemærker også, at Inatsisartut har givet naalakkersuisut, Grønlands regering, bemyndigelse til at komme med en anerkendelse over for regeringen. Dette sker som en del af Grønlands finanslov for 2018, som er blevet godkendt af et flertal i Inatsisartut i sidste uge. Det drejer sig om, at naalakkersuisut bemyndiges til at tilkendegive over for den danske regering, at det nuværende monopol på den række områder, som jeg nævnte tidligere, ønskes videreført indtil videre. Sker dette ikke med nærværende lovforslag inden årets udgang, gælder eksisterende lov fra Danmark, hvilket ikke er hensigtsmæssigt, når det ikke har været drøftet endnu i Inatsisartut. Naalakkersuisut vil således fremlægge et lovforslag til drøftelse i Inatsisartut ved forårssamlingen i 2018, hvor Inatsisartut vil tage stilling til Grønlands officielle holdning til sagen fremadrettet. Med disse bemærkninger godkender vi lovforslaget. Mange tak.
Tak for det. Fru Aleqa Hammond, UFG. Værsgo.
Nu har Grønland jo deres helt anden form for hundevæddeløb, som man ikke kan sammenligne med noget, der er hernede, men vi har vores eget hundeslædevæddeløb, som vi også går meget op i. Men det er så en helt anden sag. Ligesom min kollega fra Grønland sagde, er det sådan, at vi finder det utrolig vigtigt i forbindelse med de lovforslag, der forelægges i Folketinget, og som har med Grønland at gøre, at Inatsisartut først skal fremkomme med deres egen betænkning til et givent lovforslag. Men i denne sammenhæng har naalakkersuisut, den grønlandske regering, ikke har haft tid nok til at kunne forelægge lovforslaget over for Inatsisartut rettidigt, og således har det ikke været muligt for Inatsisartut at behandle forslaget. Det betyder, at Inatsisartut ikke har bemyndiget naalakkersuisut til at fremkomme med deres officielle holdning til lovforslaget over for regeringen her i Danmark, og de siger, at i forbindelse med forårssamlingen 2018 vil Inatsisartut fremkomme med deres holdning til selve lovforslaget. Når det er sagt, synes jeg også, det er utrolig vigtigt, at udvalget, der skal behandle lovforslaget, også gør dem opmærksom på, hvilke konsekvenser det nu måtte få, eftersom Grønland ikke er fremkommet med sin egen officielle holdning endnu. Ellers vil jeg sige, at sådan som det foreligger nu, og som Inatsisartut ytrer sig, støtter jeg forslaget.
Tak til ordføreren. Så er det skatteministeren. Værsgo.
Tak for det. Som de fleste ordførere har været inde på, går forslaget ud på at bevare den nuværende retstilstand på spilområdet i Grønland, og med nærværende lovforslag bevarer vi monopolet på udbuddet af onlinebingo, heste- og hundevæddeløb. Som flere ordførere har været inde på, er det måske ikke det, altså heste- og hundevæddeløb og andre ting, der fylder mest, der er andre aktiviteter, der fylder mere i det grønlandske. Men det er vigtigt for regeringen at give plads til, at Grønlands Selvstyre har mulighed for selv at tage stilling til, om de ovennævnte spil skal liberaliseres, ligesom vi har besluttet at gøre det i Danmark. Det er et lille lovforslag, og for en gangs skyld er det ikke så kompliceret, som det en gang imellem kan være på Skatteministeriets område. Grønlands Selvstyre er enig i den foreslåede ændring, og jeg kan forstå, at der også er bred opbakning til den her i Folketingssalen, så derfor vil jeg takke for de bemærkninger, der er faldet fra ordførerne, og se frem til den videre udvalgsbehandling af forslaget.
Tak for det. Der er ikke nogen, der har bedt om korte bemærkninger, så forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Grønlandsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Jesper Petersen, Socialdemokratiet. Værsgo.
Tak for det. Formålet med lovforslaget her er at udvide virksomhedernes fradragsret for lønudgifter m.v., som virksomhederne har afholdt i forbindelse med etablering eller udvidelse af virksomheden. Udvidelsen af virksomhedernes fradragsret sker på baggrund af to domme fra Højesteret, hvor det blev fastslået, at virksomhederne efter gældende ret ikke har fradrag for løn til medarbejdere, der har beskæftiget sig med etablering af ny virksomhed eller udvidelse af eksisterende virksomhed. Derfor må der så laves om på loven, eftersom der er politisk opbakning til – sådan som jeg kan læse det, i hvert fald – at der faktisk skal være den fradragsret, som virksomhederne også i praksis har benyttet sig af. Det ville altså ramme erhvervslivet på forskellig vis – både dem, der vil etablere sig i Danmark, og dem, der vil udvide deres virksomhed i Danmark og andre steder – hvis man ikke havde fradrag for de her lønomkostninger. Det er blevet påpeget af mange forskellige virksomheder, at det her ville være stort problem, hvis højesteretsdommen faldt ud, som den gjorde, og derfor mener vi, at der er behov for at lave den lovændring, som der nu lægges op til her. Det har faktisk også været en del af det udspil til en vækstreform, som Socialdemokratiet er kommet med, og som har været foreslået flere gange tidligere af vores parti. Så vi har presset på længe, for at det her skulle ske, og jeg synes egentlig, det er ærgerligt, at der skulle gå så længe, inden der kunne skabes den klarhed over for virksomhederne, at det var sådan her, loven fremadrettet skulle være. Men det bliver det altså nu. Det er en prioritering for os at give de bedst mulige betingelser for virksomheder, der ønsker enten at etablere sig eller udvide her i landet. Og på den baggrund stemmer Socialdemokratiet for forslaget.
Tak for det. Og den næste ordfører er hr. Dennis Flydtkjær, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Historikken bag det her lovforslag er jo, at virksomheder tidligere har kunnet fratrække lønudgifter, lige meget om det var for at opkøbe en virksomhed eller det var for at lade sin virksomhed vækste organisk, altså udvide den. Det fungerede egentlig ganske fint, og der var også nogle rimelige regler. Der sker så det, at SKAT vælger at ændre praksis. De vælger at udfordre reglerne, og det ender ud i, at der kommer en højesteretsdom, som slår fast, at man ikke længere kan få fradrag for omkostningerne, hvis det er ved opkøb af en virksomhed. Og det har så medført, at man skulle til at opdele sine lønudgifter og finde ud af, hvor meget man egentlig har brugt på bare at drive virksomheden, og hvor meget man har brugt på f.eks. at opkøbe en virksomhed. Det er ikke nemt at håndtere for en virksomhed, og derfor synes vi jo, det er ganske fornuftigt, at man med det her lovforslag kommer tilbage til den gamle praksis. Eller sagt på en anden måde: Nu får vi rettet op på den situation, som SKAT selv har skabt ved at udfordre reglerne, og det er sådan set ganske udmærket. Det støtter vi fuldt ud, for det skal selvfølgelig være sådan, at man får fradrag for sine omkostninger, lige meget om man udvider organisk eller man gør det via et opkøb. Jeg synes egentlig, at det, der er interessant i det her, ikke så meget er lovforslaget, men mere det principielle i, hvornår man fra SKATs side begynder at udfordre lovgivningen. For det er jo fair nok, hvis man synes, lovgivningen er uklar, men ikke ved, hvordan man skal håndtere det, men i stedet for at man går via domstolene, burde der nok være en praksis, hvor man går via skatteministeren, som så kan vurdere, om det lovgivningsmæssigt er tydeligt nok, og om det fungerer efter hensigten. Og hvis det nu ikke gør det, jamen så kan man jo komme med et lovforslag som det her og tage det på forhånd i stedet for at skabe en stor utryghed i erhvervslivet. Jeg synes egentlig, det ville være en god idé, hvis vi som Skatteudvalg, eventuelt sammen med ministeren, fik diskuteret, hvordan det egentlig skal være, når SKAT skal udfordre praksis. Skal man gå til domstolene, eller skal man gå til en minister og bede om at få det lavet om? For det her er en sag, som er ret tydelig, men det sker sådan set ret jævnligt, at SKAT udfordrer gældende praksis. Det synes jeg egentlig vi skal prøve at se om vi kan håndtere, ved at man i stedet for går til sin minister, og at ministeren så kan gå til Folketinget. Det ville være langt bedre. Men overordnet set støtter vi, at vi nu får løst de problemer, som SKAT selv har skabt. Så Dansk Folkeparti støtter lovforslaget.
Tak til ordføreren. Fru Louise Schack Elholm, Venstre.
Tak for ordet. Som flere andre har sagt, er det, der ligger til grund for det her, at SKAT har ændret praksis, og det har sådan set betydet, at virksomhederne har oplevet, at de er blevet hårdere beskattet. Og det er jo stik imod de ønsker, vi har haft, om at sikre gode vækstvilkår for danske virksomheder, gode muligheder for, at de kan udvikle sig og skabe vækst til Danmark. Så da højesteretdommen faldt og gav SKAT ret i, at de godt må ændre praksis, jamen så måtte vi jo ændre loven, så den stemmer overens med, hvad vi synes er det rigtige. Det er det, vi gør her. Vi fører loven tilbage til det, der har været praksis tidligere, sådan at vi kan videreføre det, vi har gjort tidligere, og ikke skaber unødig meget administration og gør det dyrere at være virksomhed i Danmark. Så det her skal sikre imod, at det bliver dårligere at være virksomhed i Danmark. Vi ønsker derimod, at det bliver bedre at være virksomhed i Danmark. Venstre støtter lovforslaget.
Tak for det. Hr. Rune Lund, Enhedslisten.
Baggrunden for det her lovforslag er jo, at Højesteret i to principielle domme har fastslået, at der ikke er hjemmel i lovgivningen til at fradrage lønudgifter, når man enten etablerer en virksomhed eller udvider sin virksomhed. Og lovforslaget vil gøre op med denne sondring mellem lønudgifter, man kan fradrage, og lønudgifter, man ikke kan fradrage. Der står endvidere i lovforslaget, at man også skal kunne fradrage lønudgifter, hvis man blot undersøger muligheden for f.eks. at udvide sin virksomhed. Det vil sige, at udgifter til blot at sondere terrænet også skal kunne fradrages. Hvorfor er der overhovedet den her skelnen i dag? Jo, det er der jo, fordi der helt naturligt kun kan fradrages udgifter, når der tilsvarende er skattepligtige indtægter. Og grunden til, at Højesteret har truffet denne afgørelse, er netop, at de indtægter, man har i form af udbytter og aktieavancer fra selskaber, som dannes, når man udvider virksomheden – f.eks. ved at lave et datterselskab, som er sambeskattet med moderselskabet – jo i udgangspunktet er skattefri. Og fordi der skal være symmetri i skattelovgivningen, kan man selvfølgelig heller ikke få et fradrag for en skattepligtig indkomst, som ikke er der. Derudover vil man også med lovforslaget give et tilsvarende fradrag for bestyrelseshonorarer. Lovforslagets ambition er klar; der står i bemærkningerne: »Hensigten er ikke alene at udvide fradragsretten i forbindelse med etablering og udvidelse af virksomheden, men generelt at udvide fradragsretten for erhvervsmæssige lønudgifter m.v., der ikke anses for løbende driftsomkostninger, men anlægsudgifter, herunder f.eks. lønudgifter i forbindelse med køb, salg og omstrukturering af virksomheden.« Det er altså, fordi man helt generelt vil give virksomhederne flere fradrag, og det er jo en ærlig sag. Vi i Enhedslisten er bare uenige. Vi synes ikke, at man for 127. gang skal give en skattelettelse til virksomhederne – en skattelettelse, en rabat, der beløber sig til knap ½ mia. kr. Så både i forhold til det rent indholdsmæssige, nemlig at der nu igen er tale om en skatterabat, men også i forhold til det rent skattetekniske, hvor vi er enige i, at der bør være den sondring, som Højesteret jo også har anlagt i to principielle domme, kan Enhedslisten ikke støtte det her forslag.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Hr. René Gade, Alternativet. Værsgo. Nej – det er, fordi der står det andet navn på listen. Der stod faktisk hr. Joachim B. Olsen, men det er hr. Carsten Bach, Liberal Alliance. Værsgo.
Jeg beklager selvfølgelig, at det ikke er blevet rettet i tide. Baggrunden for det her lovforslag er jo, som tidligere ordførere fra bl.a. Dansk Folkeparti og Venstre meget fint har gjort rede for, to højesteretsdomme, som afgjorde, at virksomheder ikke længere kan fradrage lønudgifter til medarbejdere, der arbejder med opkøb af virksomheder, og det har helt naturligt givet anledning til en hel del furore og brok fra erhvervslivets side. Det er selvfølgelig også uhensigtsmæssigt og bøvlet, hvis virksomhederne skal sidde og vurdere, om hver enkelt medarbejders løn er fradragsberettiget eller ej. Udgangspunktet bør selvfølgelig være, at en virksomhed betaler selskabsskat af sit overskud, og de lønkroner, man giver medarbejderne, er altså ikke en del af overskuddet. Lønudgifter i en virksomhed, som bruges på etablering af ny drift eller udvidelse af eksisterende drift, bør betragtes helt på linje med de lønudgifter, man bruger på den almindelige drift, og derfor er det selvfølgelig også klart, at Liberal Alliance støtter lovforslaget.
Tak for det. Så er det hr. René Gade, Alternativet. Værsgo.
På det overordnede plan er vi i Alternativet meget positive over for forslaget. Det bliver bureaukratisk mindre besværligt at starte virksomhed, og det bliver også billigere. Der er dog en slagside, og vi skal i udvalgsarbejdet have fundet ud af, om det, at det nok giver en fordel til de større virksomheder i forhold til de mindre virksomheder, som er lidt skæv, er noget, vi kan stå på mål for. Med de gode ting, der ellers er i lovforslaget, ser det ud til at være fint for os, så vi er positive.
Tak for det. Hr. Andreas Steenberg, Radikale Venstre.
Som jeg forstår lovforslaget, er det hensigten at indføre en lov, der passer med det, man egentlig troede der var lov allerede på nuværende tidspunkt. Højesteret har tilsyneladende afsagt nogle domme, der betyder, at det fradrag, virksomheder kunne få for opstartsudgifter, kan de ikke længere få, fordi loven åbenbart er blevet tolket på en anden måde, end regeringen troede. Derfor er hensigten med lovforslaget at sørge for, at det, virksomhederne har troet, rent faktisk også er gældende. Det synes vi i Radikale Venstre er en god idé. Vi synes, at det er en god idé, at det bliver nemt og også lidt billigere for virksomheder at starte op og udvide, og derfor kan vi støtte lovforslaget. Vi har også spurgt i Skatteministeriet, om der vil være nogle provenumæssige effekter – altså, koster det penge? Med de ord kan vi støtte lovforslaget i Radikale Venstre.
Tak for det. Så er det fru Lisbeth Bech Poulsen, Socialistisk Folkeparti.
Fra SF's side synes vi egentlig, at det er meget fornuftigt, at lønudgifter til udvidelse og etablering af virksomhed bliver fradragsberettigede. Det er jo meget godt, at Højesteret er kommet med to domme, så der er blevet klarhed over, at det, der er foregået indtil videre, faktisk ikke har været lovligt. Men vi støtter altså, at vi får rettet op på det med den her lovændring. Det store problem for os, og der er jeg jo i klar modsætning til min radikale kollega, er, at jeg ikke kan se, at det på nogen måde er gratis. Altså, der står i bemærkningerne til lovforslaget, at det efter tilbageløb vil koste 430 mio. kr. om året. Så står der omtalt en lang række eksempler på dynamiske effekter osv. Det er altså på ingen måde en passus, hvor vi kan se, at det ikke får nogen som helst økonomiske konsekvenser; tværtimod, det er ret mange penge. Udover det kommer kommunerne til at tabe 70 millioner på det her. Det er også en slat penge, og efter gældende praksis bliver kommunerne jo ikke DUT'et, altså de får ikke kompensation for det tab som følge af ændringer i skattelovgivningen, og derfor – nu må skatteministeren gerne høre efter – kunne man jo overveje at sætte selskabsskatten minimalt op for at kompensere for de her øgede udgifter. For det er altså 430 mio. kr. efter tilbageløb; det er 70 mio. kr. for kommunerne; og det ville være en minimal, minimal stigning i selskabsskatten, der skal til for at sikre en mere rimelig lovgivning. Så vi vil meget gerne af indholdsmæssige årsager støtte forslaget, men vi kan ikke give en blankocheck på ½ mia. kr. om året. Så vi bliver nødt til at finde en løsning i forhold til finansieringen af lovforslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Anders Johansson.
Tak for det. Lovforslaget har til formål at ændre ligningsloven, sådan at virksomheder igen kan fradrage lønudgifter til medarbejdere, som arbejder med at udvide virksomhedens forretningsområde, på samme måde som hvis de havde udført arbejde i den almindelige drift. Det kan Det Konservative Folkeparti naturligvis bakke op om. Det er et godt lovforslag, og vi er jo selvfølgelig tilhængere af generelt at gøre det mere attraktivt at drive virksomhed i Danmark, for når det går godt for virksomhederne, jamen så går det også godt for Danmark. Derfor skal vi naturligvis altid være på vagt over for at justere lovgivningen, når der er områder, hvor den er uhensigtsmæssig og sågar måske har incitamenter, som peger i den gale retning. Så har der været nogle højesteretsdomme, som er gået virksomhederne imod, og derfor er det selvfølgelig også helt naturligt, at vi nu kigger på at få rettet op på det, så vi kan få genskabt den praksis, som alle troede var gældende. Derudover har lovforslaget selvfølgelig også noget om helt praktisk administrative byrder, som bliver lettet, idet man undgår at skulle dele arbejdstid op i udvikling og drift, og det er selvfølgelig fornuftigt. Det er en administrativ lettelse, som gør det nemmere at udvikle sine forretningsområder i virksomheden, i modsætning til det, som der var lagt op til efter højesteretsdommene. Så på den baggrund kan vi bakke lovforslaget op.
Tak til ordføreren. Så er det skatteministeren.
Jeg vil gerne starte med at takke for modtagelsen af forslaget. Nu står der her i mit talepapir også »og den spændende debat«, selv om det godt nok står i det, der hedder en kantet parentes. Det kan man ikke ligefrem sige det har været, men der har været en udmærket politisk drøftelse af forslaget, og en del af de bemærkninger, som ordførerne er kommet med, vil jeg lige gentage. I Danmark har vi et sundt og stærkt erhvervsliv, som det er vigtigt at værne om. Regeringen har et ønske om at gøre det lettere at drive virksomhed i Danmark, og vi har fokus på at sikre virksomhederne mere enkle og administrerbare regler, selv om det ikke altid er det, der kommer ud af politiske aftaler. Men det er jo, fordi politik handler om at indgå kompromiser. Vi vil forbedre vilkårene for erhvervslivet, så danske virksomheder kan håndtere de udfordringer og muligheder, de møder i en verden, der i stadig højere grad er under forandring. Bedre vilkår for erhvervslivet er også det, vi har skabt med den aftale, som regeringen har lavet med Dansk Folkeparti og De Radikale på baggrund af regeringens erhvervs- og iværksætterudspil. I forhold til lovforslaget vil jeg sige, at når erhvervslivet påpeger, at gældende regler giver unødigt bøvl og besvær, tager vi det i regeringen seriøst. Det her lovforslag er et eksempel på det. Som nogle ordførere var inde på, er der faldet nogle domme, som har givet anledning til lovforslaget. Forud for fremsættelsen har der været en god proces, hvor vi har lyttet til erhvervslivets bekymringer og behov, og derfor tilkendegav regeringen allerede i foråret, at vi var indstillet på at sikre virksomhedernes fradrag for erhvervsmæssige lønudgifter. Efter Højesterets to principielle domme fra den 30. juni i år om to bankers fradrag for lønudgifter foreslår regeringen med det her lovforslag at sikre virksomhedernes fradragsret for helt almindelige erhvervsmæssige lønudgifter. Det giver også virksomhederne sikkerhed for at vide, hvad der er gældende ret på området. Fremover slipper virksomhederne dermed for den opgave og den betydelige administrative byrde at skulle opdele medarbejderes lønudgifter i en fradragsberettiget del og en ikkefradragsberettiget del, alt efter hvad medarbejderne har beskæftiget sig med i virksomheden. Før de her sager blev rejst af SKAT for mange år siden og med det, der har været og er domspraksis og gældende retstilstand, indtil det her lovforslag ligesom er vedtaget, er det sådan, at hvis du vækster din virksomhed via organisk vækst, så har du fradrag for omkostningerne ved den organiske vækst, men hvis du gør det via opkøb, så har du ikke fradrag. Det er lidt svært og i hvert fald lidt gammeldags i den verden, vi befinder os i, at skelne mellem, om en virksomhed vækster via organisk vækst eller via opkøb. Derfor giver det ikke meget mening at acceptere den retstilstand, der gælder i dag. Hvis man accepterede den, ville der komme ca. 500 mio. kr. mere i statskassen. Det ville svare til en de facto-forøgelse af den betalte selskabsskat, ikke af satsen, men altså af den effektive selskabsskat, som er lavere. Den effektive selskabsskat er jo selskabsskattesatsen fraregnet de fradrag, som virksomheden kan bruge, altså de udgifter, der er fradragsberettiget i selskabsskatten. Derfor er den effektive selskabsskat lavere end den nominelle selskabsskat. Hvis det her lovforslag ikke blev vedtaget, ville den effektive selskabsskat stige. Så er der flere, der har været inde på finansieringen i forslaget. Altså, det er sådan, at fordi vi har været bevidst om de her domme og om, hvad der kunne blive udfaldet af dem, så har regeringen i finansloven ikke budgetteret med de her indtægter. Man har haft en note på finansloven, hvoraf det er fremgået, at det ville give en merindtægt. Det er så den note – eller bemærkning eller anmærkning – på finansloven, man bruger til at finansiere det med. I realiteten er det jo altså som sagt provenuneutralt, men hvis den retstilstand, der gælder i dag, fortsat vil gælde, så kommer der nogle merindtægter ind. Hvis man vedtager lovforslaget, kommer de merindtægter så ikke ind, og det er ligesom det, man skal forholde sig til. Der har regeringen ikke et ønske om at få en merindtægt på 0,5 mia. kr. fra de her virksomheder, ud over at det vil give en væsentlig administrativ byrde at opgøre nogle ting, der i dag måske er svære at opgøre. Jeg er glad for den dialog, der har været med organisationerne undervejs i forløbet, og vi har på baggrund af de modtagne høringssvar valgt at justere lovforslaget på nogle punkter. Bl.a. har vi valgt, at ikrafttrædelsestidspunktet fastsættes til den 1. januar 2018, således at virksomhederne har mulighed for at udarbejde årsrapport i overensstemmelse med de foreslåede lempelige regler. Endvidere fastsættes, at udvidelsen af fradragsretten for erhvervsmæssige lønudgifter også gælder i koncernforhold, hvis selskaberne er sambeskattet. Som afslutning vil jeg kvittere for de bemærkninger, der er faldet. Til SF's ordfører kan jeg sige, at det ikke er regeringens politik at øge selskabsskatten. Det har vi ikke noget ønske om. Vi bakker varmt og helhjertet op om den selskabsskattelettelse, som den tidligere regering gennemførte med støtte fra en række partier. Den skat, der ikke skal betales som selskabsskat, er jo ikke penge, der bliver trukket ud til virksomhedsejerne – så skal de beskattes. Det er penge, der kan blive i virksomhederne og arbejde der, så man kan investere i den teknologi, der også sikrer, at der er jobs til medarbejderne, ikke bare i morgen og i overmorgen, men også for de kommende generationer. Derfor er det ikke vores dagsorden at hæve selskabsskatten, men jeg respekterer naturligvis, at andre partier mener noget andet end regeringen. Så vil jeg gerne svare på de spørgsmål, der måtte være her foranlediget af mit ministerindlæg, og i den udvalgsbehandling, som følger efter forslaget.
Tak. Der er en bemærkning fra fru Lisbeth Bech Poulsen, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Tak. Faktum er jo, at der er faldet to domme, og derfor er retstilstanden, medmindre vi laver den om, at de domme fra Højesteret selvfølgelig skal følges. Og hvis man så tager det som status quo og vi laver det om, jamen så står der jo sort på hvidt i ministerens egne bemærkninger til lovforslaget, at der vil være et mindreprovenu på ½ mia. kr., eller mere præcist 430 mio. kr. efter tilbageløb. Det er jo et mindreprovenu, som man ellers kunne bruge på ældreplejen eller sundhedsvæsenet, eller hvad det nu er. Det synes jeg bare vi skal være ærlige omkring. Hvis vi følger den retstilstand, der er fastslået af Højesteret, så vil der være et merprovenu til velfærd, eller hvad det nu kunne være, på knap ½ mia. kr. Vi kan godt have politiske uenigheder om, om det skal finansieres på en solidarisk måde inden for erhvervslivet eller ej, men det er altså ½ mia. kr., der så ikke kan bruges til ældreplejen, børnepasningen, sundhedsvæsenet. Jeg vil bare spørge ministeren, om ministeren ikke er enig i det.
Værsgo, ministeren.
Den fremstilling er rigtig. Jeg er ikke helt enig i noget af den retorik, fru Lisbeth Bech Poulsen lægger ned over det. Og så har vi jo nogle forskellige udgangspunkter, hvor jeg vil påpege, at hvis vi skal have råd til ældrepleje i fremtiden, skal vi have danske arbejdspladser, og så skal vi have danske virksomheder. Vi skal skabe vækst i den del af økonomien, der ligger uden for det statslige og uden for det offentlige. Det er jo, fordi det er den del af økonomien, der ligger uden for det offentlige og uden for det statslige, som finansierer resten. Og når vi øger selskabsskatten, forringer vi vores virksomheders konkurrenceevne, og selskabsskat er et konkurrenceparameter. Derfor har regeringen ikke et ønske om at øge selskabsskatten. Det er det, der ville ske, hvis man ikke vedtog det her lovforslag. Så ville den effektive selskabsskat blive øget, og fru Lisbeth Bech Poulsen har fuldstændig ret i, at så ville der komme flere penge i statskassen. Nu siger vi så, at der er faldet nogle domme. Det vil de domme føre til, men det vælger vi politisk at annullere. Vi vil ændre retstilstanden og føre den tilbage til det, nogle virksomheder troede den var oprindelig, inden de her sager blev rejst og vundet, i sidste ende i Højesteret.
Fru Lisbeth Bech Poulsen.
Der kan jo være masser af tilfælde, hvor borgere eller virksomheder synes, at noget skal være på en bestemt måde. Sådan er det ikke. Det er jo ikke en måde at lave politik på. Nu er vi så mange partier, at det er rimeligt ligesom at gøre det mere simpelt med den her lovændring. Og så ser vi bare forskelligt på, om man skal bruge ½ mia. kr., som man ellers kunne bruge på nogle andre ting. Men jeg tror ikke, vi kommer videre ad den vej. Så vil jeg gerne stille ministeren et konkret spørgsmål, nemlig om det ikke betyder, at der også vil være et mindreprovenu på 70 mio. kr. for kommunerne, og at kommunerne ikke vil blive DUT'et for de 70 mio. kr.
Værsgo til ministeren.
Der må jeg simpelt hen være ærlig og sige, at den del af lovforslaget lyder det til at fru Lisbeth Bech Poulsen er bedre inde i end mig som minister. Jeg vil hjertens gerne svare på spørgsmålet skriftligt. Det er jo generelt sådan, at kommunerne, hvis de har et DUT-krav, rejser det i de forhandlinger, der er. Og nogle gange anerkender man, at ja, der er et DUT-krav automatisk, og så indgår det i det store regnestykke. Andre gange siger man, at her mener vi faktisk ikke, at der er et DUT-krav. Og hvis lovforslaget er det, som fru Lisbeth Bech Poulsen påpeger, så må den faglige vurdering nødvendigvis være, at kommunerne ikke har et DUT-krav. Så kan man så udfordre det fra kommunal side ved de kommende kommuneforhandlinger. Men jeg svarer gerne skriftligt på spørgsmålet.
Tak for det. Der er ikke flere, der har bedt om ordet. Forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Skatteudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Jesper Petersen, værsgo.
Lovforslaget her skal fritage teatre og daginstitutioner, som er organiseret som selvejende institutioner, fra skattepligt af indkomst, der kommer fra teatervirksomheden eller daginstitutionsvirksomheden. Der foreslås også en lempelse af selvangivelsespligten for visse fonde og foreninger. Indtil nu har der været en – efter vores mening – uhensigtsmæssig forskelsbehandling på selvejende teatre, alt efter om de har modtaget tilskud fra kommunalt hold eller statsligt hold. Det virker ulogisk og er uden formål, at små egnsteatre, der i stort omfang kan klare sig selv, men som ikke har profit for øje, alligevel opkræves skat af et eventuelt overskud. Og det at oparbejde et overskud i et år kan handle om, at man prøver på at skrabe sammen til at kunne lave en større opsætning i et af de følgende år. Selvejende daginstitutioner foreslås også fritaget fra skat af deres overskud med lovforslaget. Det er en betingelse, at daginstitutionen er organiseret netop som en selvejende institution, og at indtægterne kun kan anvendes til institutionens formål og ikke kan tages ud til privat profit eller lignende. Lovforslaget vurderes ikke at have nævneværdige provenukonsekvenser, da SKAT ikke i praksis indtil nu har bedt selvejende daginstitutioner eller teatre om at betale skat af deres overskud. Det kunne de så have udsigt til, hvis man valgte at håndhæve loven på den måde, som den egentlig var, men her får vi den justeret på en – efter vores mening – rimelig facon. Socialdemokratiet vil stemme for lovforslaget, når det kommer til tredje behandling.
Tak for det. Hr. Dennis Flydtkjær, Dansk Folkeparti.
Som nævnt handler det jo om, at selvejende daginstitutioner og teatre i dag bliver beskattet, hvis de har overskud på driften. Eller sådan er reglerne i hvert fald – at de så ikke bliver håndhævet sådan, kan jo være positivt nok. Men det medfører jo, at det kan være svært for f.eks. teatre at spare op gennem årene for at lave en større produktion eller for en selvejende daginstitution, hvor man kan forestille sig, at man måske lægger noget til side hvert år for så måske efter et par år at kunne renovere legepladsen eller lave nogle andre investeringer. Det er selvfølgelig ikke det, der er hensigten med det. Så derfor synes vi, det er fint, at der er det her lovforslag, som fritager selvejende daginstitutioner og teatre fra beskatning, hvor det så bliver afgørende, at vedtægterne selvfølgelig siger, at formålet skulle kunne være f.eks. at drive daginstitutioner og ikke at udlodde til ejere. Så vi synes, at det her giver god mening med de foreslåede regler, og derfor støtter vi det i Dansk Folkeparti.
Tak. Fru Louise Schack Elholm, Venstre.
Tak for ordet. Vi er sådan set heldige i Danmark, at vi har så mange selvejende teatre, selvejende daginstitutioner og alle mulige andre selvejende ting, der gør en hel masse arbejde uden som sådan at have en ejerkreds. Derfor synes vi, at det er rigtig positivt, at vi med det her forslag lægger op til at skattefritage de selvejerteatre og daginstitutioner, private pasningsordninger, fritidshjem og klubber, hvis indtægter udelukkende anvendes til institutionens formål, og at de, hvis de har en skattepligtig indkomst, der ikke overstiger 100.000 kr., så får mulighed for at indlevere en erklæring i stedet for en selvangivelse. Det vil fritage dem for en masse bøvl, kan man sige. Det synes vi er rigtig positivt, og vi håber på, at det her kan være med til at sikre, at vi også fremover har et blomstrende foreningsliv og masser af selvejende institutioner. Så Venstre støtter lovforslaget.
Tak for det. Hr. Rune Lund, Enhedslisten.
Fra Enhedslistens side er vi sådan set positivt indstillet over for den grundlæggende tanke og tilgang i lovforslaget, men vi har også nogle ting, vi gerne vil have afklaret i den videre behandling. Lovforslaget vil give skattefrihed for selvejende teatre og selvejende daginstitutioner samt ændre på de administrative byrder ved at lave en lempeligere erklæringsordning. Det er jo som udgangspunkt noget, vi støtter. Lovforslaget er kun relevant for teatre og daginstitutioner, som ikke trækker penge ud til en ejerkreds, som skal have et afkast, men derimod er organiseret sådan, at pengene bliver geninvesteret i teatret eller daginstitutionen. Så det er jo rigtig fint. Når det så er sagt, har vi noteret os, at der også er et høringssvar fra BUPL, som har en række kritiske kommentarer, i forhold til at lovforslaget er udformet sådan, at et eventuelt overskud eller mindre forbrug fra driften af de selvejende daginstitutioner kan overføres til en fri grundskole, såfremt det er den fri grundskole, som driver en tilhørende daginstitution. Der synes vi, at det er værd lige at kigge mere på det her, altså at den her mulighed for at overføre penge fra daginstitutionen til skolen bør lukkes, sådan at der er klare retningslinjer, sådan at det mindre forbrug eller overskud, alt afhængigt af hvordan man formulerer sig i forbindelse med det, bliver i daginstitutionen og bliver geninvesteret i daginstitutionen, så det ikke bliver brugt som en måde til så at sige at lave en overførsel af midler til skolen på. Så der er i hvert fald nogle steder, hvor vi synes at der er et problem, som vi bliver nødt til at have boret lidt ud i udvalgsbehandlingen.
Der er ikke nogen bemærkninger. Hr. Carsten Bach, værsgo.
Formålet med lovforslag L 105 er at sætte en stopper for SKATs spirende interesse for forskellige selvejende institutioner. Når en selvejende institution genererer et vist overskud, er der ikke tale om et overskud på samme måde, som hvis enhver anden virksomhed havde genereret et overskud. I en virksomhed er der nogle ejere, der tjener på overskuddet, mens der i f.eks. den selvejende børnehave kun er tale om, at den er sat i verden for at tage sig godt af børnene. Når en selvejende børnehave f.eks. sparer op til en ny legeplads eller noget andet, er det jo, for nu at sige det mildt, lidt skørt at ville betragte det som et skattepligtigt overskud. I Liberal Alliance er vi meget glade for, at man nu får taget hånd om den her problemstilling. De selvejende institutioner spiller efter vores opfattelse en meget væsentlig rolle i det danske samfundsliv, og den nuværende situation er uholdbar. Derfor støtter vi selvfølgelig også forslaget.
Tak for det. Hr. René Gade, Alternativet.
Der bliver med forslaget rettet op på nogle uregelmæssigheder, og det synes vi er meget fornuftigt. Vi har noteret os høringssvarene fra Statens Kunstfond og Danmarks Teaterforeninger, og der er nogle ting, i forhold til hvordan mindreprovenuet skal finansieres, og om de frivillige teaterforeninger også skal have mulighed for at få glæde af den her ordning. Det skal vi have kigget på i udvalgsarbejdet. Men rammen er fornuftig, og derfor er vi positive.
Tak for det. Hr. Andreas Steenberg, Radikale Venstre.
Hvis et selvejende teater eller en selvejende daginstitution giver overskud, f.eks. i år, og gerne vil gemme det overskud til næste år eller til om 2 år, betyder loven, som den er i dag, at man vil blive beskattet af det overskud, også selv om man har tænkt sig at bruge pengene på at udvikle sit teater eller sin daginstitution. Lovforslaget her gør det muligt for institutionen og teatret at overføre pengene til de kommende år uden at skulle betale skat af det overskud. Det synes vi er meget god logik, og derfor kan vi i Radikale Venstre støtte lovforslaget.
Tak for det. Fru Lisbeth Bech Poulsen, Socialistisk Folkeparti.
Jeg synes, der er mange gode takter i lovforslaget, som jo i høj grad handler om at komme væk fra det princip om benzinafbrænding i overført betydning, som man ser nogle steder, for at undgå beskatning. Det er jo rigtig ærgerligt. Vi har dog også, ligesom Enhedslisten, bidt mærke i høringssvaret fra BUPL og vil gerne stille nogle spørgsmål i udvalgsbehandlingen til skatteministeren i forhold til hele diskussionen omkring vores skolevæsen, og hvordan de overførsler mellem en institution og de frie skoler kan fungere. Men overordnet set er vi positive, og så mangler vi lige at få afklaret noget omkring de overførsler, der kan finde sted mellem daginstitutioner og frie skoler.
Tak for det. Hr. Anders Johansson, Konservative Folkeparti. Værsgo.
Lovforslaget har til formål at lette nogle administrative byrder og besvær for teatre og daginstitutioner, som er organiseret som selvejende institutioner, samtidig med at gøre det lettere at foretage investeringer hen over flere år. Derudover indeholder lovforslaget nogle små lempelser i kravene til almennyttige foreninger i forhold til selvangivelse. I Det Konservative Folkeparti er vi store tilhængere af at lette byrder og mindske bureaukrati og justere uhensigtsmæssig regulering, og derfor kan vi selvfølgelig bakke lovforslaget op. Vi synes, det giver rigtig god mening at give de selvejende institutioner bedre mulighed for at spare op til større investeringer i f.eks. deres teater eller deres børnehave. Det er jo en forudsætning i lovforslaget, at det kun omhandler selvejende institutioner, som driver institutioner, sådan at de kan investere deres penge mere fornuftigt i Endelig indeholder lovforslaget en administrativ lempelse for små almennyttige foreninger og selvejende institutioner, hvis de har en skattepligtig indkomst på mindre end 100.000 kr. De undgår fremover at skulle indsende selvangivelse. I stedet kan de lave en erklæring. Derved skal de ikke opdele deres skattepligtige indkomster i forskellige indkomstkategorier i en selvangivelse. Det er igen en lempelse for de almennyttige foreninger, og vi er meget tilhængere af, at foreningerne i højere grad kan fokusere på deres foreningsarbejde frem for bureaukrati og administration. Så samlet set kan vi fra konservativ side naturligvis bakke det her rigtig gode lovforslag op.
Tak for det. Så er det skatteministeren. Værsgo.
Tak. Først vil jeg beklage over for formanden. Formanden sendte mig før nogle venlige, men bestemte blikke, og jeg tror, det var, fordi jeg som minister var anledning til lidt uro rundtomkring i salen. Det skal jeg beklage. Der forhandles jo finanslov i øjeblikket, og det er en anledning til – det kan også være en forklaring til tilhørerne – lige at få snakket lidt med alle folk. Men det skal naturligvis ikke gå ud over behandlingen af andre forslag, så det vil jeg være opmærksom på en anden gang. Heldigvis forhandles finansloven jo kun en gang om året. Jeg vil gerne takke for den overordnet set positive modtagelse af lovforslaget og for den debat og drøftelse, der har været. Jeg er glad for, at det ser ud til, at en bred kreds af partier bakker op om lovforslaget. Regeringen ønsker at gøre det lettere at drive selvejende teatre, daginstitutioner, privatinstitutioner og private pasningsordninger, fritidshjem og klubber. Lovforslaget skal bidrage til, at det administrative besvær begrænses for den enkelte institution og forening. De pågældende institutioner og foreninger skal samtidig have mere fleksible muligheder for at anvende et overskud fra det ene år til at investere i kommende år. Faktisk er lovforslaget kommet til på baggrund af nogle henvendelser, jeg har fået som skatteminister, fra en række af de her foreninger, som har gjort opmærksom på, at skattevæsenet – som jeg også tror Liberal Alliances ordfører var inde på – havde fået øjnene op for noget af det, der foregik. Det er ikke ønsket, at skattevæsenet med nidkærhed skal kigge enhver frivillig forening igennem for at se, om der nu er afregnet på 25-øren. Der skal man gå efter de store fisk – der, hvor der er mange penge at hente, og der er andre steder at tage fat på. Men det ændrer jo ikke ved, at loven er, som den er, og det skal man også rette sig efter, når man i SKAT bliver opmærksom på det, og når man som forening bliver opmærksom på det. Det var det spørgsmål, som de pågældende foreninger rejste over for mig – at det var rimeligt nok, men var der så rimelighed i reglerne? Jeg blev hurtigt enig med kulturministeren om, at det mener vi faktisk ikke der er, og det er så blevet til lovforslaget her. Vi ønsker med lovforslaget at give det frivillige foreningsliv og de selvejende institutioner bedre vilkår. Det første led i lovforslaget er skattefritagelsen for producerende teatre. Den skal gælde for selvejende institutioner eller foreninger, hvor indtægterne udelukkende kan anvendes til institutionens formål. Det andet led i lovforslaget er en skattefritagelse for daginstitutioner, privatinstitutioner og pasningsordninger, fritidshjem og klubber. Også her er det en betingelse, at der er tale om selvejende institutioner, hvor indtægterne udelukkende kan anvendes til institutionens formål. Endvidere foreslås det, at almennyttige foreninger og selvejende institutioner, der har en skattepligtig indkomst, der ikke overstiger 100.000 kr., får mulighed for at indgive en erklæring i stedet for en selvangivelse. Det er mit indtryk, at det vil lette dagligdagen for en række af de her foreninger og selvejende institutioner. De slipper for at skulle udarbejde en fuld selvangivelse. Det er meget, meget begrænset, hvilke skatteindtægter der ligger her. Lovforslaget fjerner den usikkerhed, der har været i sekretariaterne og daginstitutionerne, for, at der kan ske en genoptagelse af tidligere indkomstår. Jeg har valgt at sikre, at lempelserne skal gives virkning fra og med indkomståret 2012, så altså med tilbagevirkende begunstigende kraft. Det er så op til den enkelte forening og institution, om man beslutter, at man vil gøre brug af den her mulighed. Jeg vil gerne takke for den opbakning, der har været. Jeg ser frem til den fremtidige udvalgsbehandling.
Tak for det. Der er ikke nogen, der har bedt om flere bemærkninger. Så er forhandlingen sluttet. Så foreslår jeg, at lovforslaget henvises til Skatteudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Mattias Tesfaye, Socialdemokratiet. Værsgo.
Tak. Vi skal i dag diskutere et lovforslag, der vil skabe en mere direkte sammenhæng mellem, hvor mange nye kvoteflygtninge der får opholdstilladelse i Danmark, og hvor mange flygtninge og familiesammenførte der i forvejen har fået tildelt opholdstilladelse. I den sammenhæng tror jeg det vil være nyttigt at løfte blikket en smule og se de aktuelle diskussioner på udlændingeområdet i et lidt større perspektiv. Ligesom rigtig mange andre har jeg nydt Danmarks Radios serie om danmarkshistorien. I de sidste afsnit fremgik det tydeligt, hvordan hver generation har skullet håndtere komplekse udfordringer for samfundet – problemstillinger, som i bagklogskabens lys virker indlysende, men som i datiden medførte voldsomme diskussioner og bitre konflikter i befolkningen og også i den her sal. Det gjaldt forfatningskampen for over 100 år siden, der endte med, at der ikke kunne regeres imod et flertal i Folketinget. Det gjaldt håndteringen af den økonomiske og sociale krise i 1930'erne, som blev håndteret med et bredt og kendt politisk forlig indgået i Kanslergade. Det gjaldt besættelsen og modstandskampen, ligesom det gjaldt Danmarks placering i den kolde krig, opbygningen af velfærdssamfundet, ungdomsoprøret, den fri abort og kampen for ligestilling mellem kønnene. Selv om Danmarks Radios serie forventeligt skabte efterfølgende politisk debat, tror jeg, at de fleste i dag er enige om, at de tidligere generationer trods mange fejltrin undervejs generelt endte med at få skruet et godt samfund sammen, som vi kan nyde godt af i dag. Hvad er så vores generations store opgave? Hvad vil eftertiden mon vurdere os på? Bliver det skolelærernes arbejdstidsaftale eller beregningerne bag landbrugspakken, eller hvem der fik borgmesterposten i Slagelse? Jeg tror det ikke. Min vurdering er, at vores børnebørn vil se tilbage på vores tid og vurdere, hvordan vi håndterede, at hundrede millioner af fattige mennesker ønsker at rykke teltpælene op og bosætte sig et andet sted, mange i Europa. 60 millioner mennesker er decideret på flugt, og heraf er 20 millioner fordrevet fra deres hjemland. Det er ikke en midlertidig og afgrænset tilstand, som det var med de ungarske flygtninge i 1950'erne eller de chilenske og vietnamesiske flygtninge i 1970'erne eller de bosniske flygtninge i 1990'erne. Det her er en langt mere omfattende, tragisk og nærmest permanent situation. Vi vil blive vurderet på, om vi formåede at hjælpe vores medmennesker, men vi vil også blive vurderet på, om vi på samme tid formåede at fastholde det trygge velfærdssamfund, vi fik overdraget fra vores forældre og bedsteforældre. Mister vi den balance, dumper vi fortjent. Da jeg blev født, havde 1 pct. af befolkningen ikkevestlig baggrund ligesom min far. Sidste år blev 22 pct. af alle børn født af kvinder, der er indvandrere eller efterkommere fra ikkevestlige lande. Befolkningen ændrer sig, og det går forholdsvis stærkt. Medborgere med rødder i Pakistan, Syrien eller Somalia er hverken værre eller bedre mennesker end alle os andre, men som lovgivere har vi et ansvar for at vurdere de samlede konsekvenser for samfundet af den her ændring i befolkningssammensætningen. Her kan vi ikke tillade os at fortabe os i vores flinke nabo, der læser jura, og den hårdtarbejdende grønthandler nede på hjørnet. Vi kan ikke være ligeglade med statistik om beskæftigelsesfrekvenser, udgifter til forsørgelse, træk på sundhedsvæsenet, kriminalitet, anbringelsessager og diskrimination. Vi skal være i stand til at sikre praktiserende læger til alle, en ordentlig modtagelse i vores skoler, danskundervisning, boliger, et foreningsliv med overskud til at modtage familierne og alt, hvad det ellers kræver at omplante en familie til det danske samfund. Alt det har vi undervurderet. Det er Socialdemokratiets opfattelse, at vi i mange år har uddelt for mange nye opholdstilladelser, og at det har slidt på solidariteten i vores samfund. Vi er derfor glade for, at der er en stigende politisk opmærksomhed på, at samfundets kapacitet ikke er uendelig. Vi skal kunne følge med, så vi skal løse flere problemer, end vi skaber, for ellers skaber vi bare flere kultursammenstød, flere udsatte boligområder og større økonomiske udfordringer. Til den mere konkrete diskussion om kvoteflygtninge vil jeg sige, at Socialdemokratiet har den grundlæggende holdning, at Danmark skal modtage kvoteflygtninge. Derfor er det også fornuftigt, at lovforslaget pålægger regeringen at budgettere med modtagelse af kvoteflygtninge. Socialdemokratiets klare holdning er også, at Danmark som udgangspunkt skal genbosætte 500 kvoteflygtninge, hvilket ikke fremgår tydeligt nok af regeringens forslag. Baggrunden for, at Socialdemokratiet alligevel støtter det midlertidige stop for modtagelse af kvoteflygtninge, der er nu, er, at Danmark i de seneste år har taget imod et ekstraordinært stort antal spontane asylansøgere og familiesammenførte. Med det her lovforslag vil det konkrete antal blive fastsat efter en vurdering af den øvrige asyltilstrømning, familiesammenføringer og integrationen generelt. Det skaber en fornuftig sammenhæng mellem samfundets kapacitet og vores humanitære forpligtelser. For Socialdemokratiet er begge hensyn vigtige. Det vil desuden være fornuftigt, om vurderingen af kvoten ikke kun skal fastsættes snævert af regeringen, men sker efter forudgående drøftelser med Kommunernes Landsforening, som sidder med størstedelen af integrationsansvaret i praksis. Endelig vil det efter vores mening være fornuftigt, at den lille gruppe af de svageste flygtninge – dem med behandlingskrævende sygdomme – altid kan modtages af Danmark, uanset hvordan det går med integrationen. Her må der kunne findes en løsning, som ikke nødvendigvis skal være den samme som for den store gruppe af kvoteflygtninge. Med de ord kan vi støtte forslaget.
Der er et par bemærkninger. Fru Johanne Schmidt-Nielsen, Enhedslisten. Værsgo.
Tak for det. I forvejen er det jo sådan, at hvis en regering mener, at Danmark ikke bør tage imod kvoteflygtninge, kan man gå ned i Folketingssalen og forsøge at få opbakning til en lovændring. Med det her lovforslag bliver det jo så den til enhver tid siddende minister, som så alene får kompetence til at træffe den beslutning. Det vil sige, at man fjerner magt fra Folketinget til ministeren. Jeg synes jo, at det er en meget stor beslutning, hvis Danmark beslutter sig for, at nu vil vi ikke længere tage kvoteflygtninge. Hvorfor dog give ministeren og regeringen kompetence til at beslutte det alene? Hvorfor ikke sige, som det er i dag, at det at træffe så stor en beslutning skal der da være flertal for, og det skal ned i Folketingssalen, det skal diskuteres åbent?
Værsgo.
Vores nuværende udlændinge- og integrationsminister har jo besluttet, at vi ikke skal tage kvoteflygtninge f.eks. her i 2017. Det er jo ikke noget, vi har siddet og diskuteret i forbindelse med et lovforslag eller stemt om. Det er jo en beslutning, som ministeren har bemyndigelse til at træffe. Men hvis det var sådan, at et flertal af det nuværende Folketing havde lyst til at modtage f.eks., lad os sige, 500 kvoteflygtninge, er det jo bare at lægge et beslutningsforslag frem. Sådan vil det jo altid være.
Værsgo, fru Johanne Schmidt-Nielsen.
I dag er det sådan, at hvis ministeren mener, at man ikke skal tage imod kvoteflygtninge, kan man inden for en 3-årig periode rykke rundt og sige, at så er det ikke i år, vi udskyder det. Med det her lovforslag – det er jo ligesom det, lovforslaget handler om – er det ikke kun inden for den 3-årige periode, man kan rykke rundt som minister, nej, så får ministeren kompetence til at beslutte, at vi ikke skal tage kvoteflygtninge. Nu kan ministeren bare udskyde det lidt. Det er jo en ret væsentlig forskel, og jeg forstår simpelt hen ikke, hvorfor man skulle fjerne den beslutning fra Folketinget og dermed også fra offentligheden, altså at man står her åbent og fortæller, hvorfor vi træffer den her beslutning, og så lægge den hen til ministeren.
Ordføreren.
For det første vil jeg sige, at den aftale, der er, med FN's flygtningeorganisation, som i gamle dage hed 500 om året, og som nu hedder 1.500 over en 3-årig periode, jo ikke er støbt i beton. Den kan jo altid ændres. Det vil der altid være et politisk flertal der er interesseret i. Det har været sådan i går, og sådan vil det også være i morgen, hvis vi vedtager det her lovforslag, nemlig at det først og sidst er Folketinget, der kommer til at beslutte, hvor mange kvoteflygtninge der skal tages.
Tak for det. Så er det hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti.
Jeg synes, at hr. Mattias Tesfaye har nogle gode pointer. Bl.a. nævner han det økonomiske pres, som det danske samfund er kommet under, og som grunder sig i den tilstrømning, der har været, og den tilstrømning, der er. Men hvis det er hovedargumentet for at støtte ministerens lovforslag, hvorfor tager man så ikke fat på det område, der handler om dem, der kommer flest af i Danmark, nemlig dem, der kommer spontant og søger om at få asyl? Så er det jo et asylstop, vi skal ud i, for i det store billede batter 500 FN-kvoteflygtninge om året jo ikke specielt meget. Det er det ene spørgsmål. Det andet spørgsmål er, om ikke den socialdemokratiske ordfører er bekymret for den undtagelse, der er i lovforslaget, hvorefter ministeren får mulighed for at kunne tage flere end 500 FN-kvoteflygtninge. Det kan måske være, at man vedtager, at det kan være fornuftigt, at vi tager 5.000 kvoteflygtninge på 1 år, den mulighed er der jo med lovforslaget.
Ordføreren.
Til det første om asylstop: Det, som er vores ambition, og det er jo nok på lidt længere sigt, er at sige, at hvis du skal have en opholdstilladelse i Europa, skal du ikke have siddet i en gummibåd, skal du ikke have søgt hertil spontant. Så hvis vi kunne vende bådene i Middelhavet, så der ville foregå en asylsagsbehandling på den anden side af kysten, så vi kun ville tage kvoteflygtninge, synes jeg, at vi skulle tage mange flere kvoteflygtninge, end vi tager nu, men det er bare ikke lige den situation, vi står i dags dato. Så bare at vedtage et asylstop ved den danske grænse tror jeg ikke er den rigtige løsning. Så synes jeg, det er sjovt, at Dansk Folkepartis ordfører egentlig argumenterer på samme måde som Enhedslistens ordfører, der frygter, at en minister, og det skulle så nok være en anden minister, beslutter sig for bare at hæve kvoten. Og til Dansk Folkepartis ordfører vil jeg sige det samme, som jeg vil sige til Enhedslistens ordfører, nemlig at alle ministre selvfølgelig skal holde sig inden for lovgivningen, men jo også skal sørge for at have et flertal af Folketinget med sig. Man kan jo ikke bare regere imod et flertal i Folketinget, uanset i hvilken retning det er.
Værsgo, hr. Martin Henriksen.
Hvad angår et asylstop, kan Danmark jo godt inden for FN's flygtningekonvention vedtage at afvise asylansøgere ved den dansk-tyske grænse, og det vil jo klart være det mest effektive. Det er jo noget, der vil rykke noget med hensyn til at begrænse eller stoppe tilstrømningen til Danmark. Så det kan man jo sagtens vedtage, og jeg er sikker på, at det også vil have en effekt, når det rygtes blandt asylansøgere og migranter, at der er et asylstop i Danmark. Så det kunne Socialdemokratiet jo overveje. I forhold til det andet vil jeg gerne spørge igen, om ikke Socialdemokratiet er bekymret for det loft på 500. Ja, der står i lovforslaget, at der er et loft på 500, men det loft kan jo fraviges, så den til enhver tid siddende minister kan vælge at fravige det loft og måske tage imod 5.000 eller 10.000 på 1 år. Det er der jo sådan set ikke nogen begrænsning for i lovforslaget. Er det ikke bekymrende?
Værsgo til ordføreren.
Jeg har tillid til, at den danske befolkning vil sammensætte et Folketing, der vil sikre, at vi ikke kommer i den situation, hvor vi enten ender med nul kvoteflygtninge permanent eller med 10.000, som Dansk Folkepartis ordfører nu siger. Jeg har tillid til, at vi vil have et Folketing, der kan bakke en regering op, og det vil sige en minister, som vil sørge for, at vi tager et rimeligt antal kvoteflygtninge, så vi rammer den balance, jeg talte om i min ordførertale, nemlig balancen mellem vores humanitære forpligtelser på den ene side og ansvaret for et velfærdssamfund, der hænger sammen, på den anden side. Til det med asylstop vil jeg sige, at det er rigtigt, at det kan lade sig gøre inden for konventionerne, men det kan ikke lade sig gøre inden for Schengen, og jeg tror, at vi skal være glade for, at der findes nogle EU-regler, som er med til at regulere det her område; alt andet ville ikke være i Danmarks interesse.
Værsgo til hr. Holger K. Nielsen, Socialistisk Folkeparti.
Jeg synes, hr. Mattias Tesfaye holdt en tale, der havde en række udmærkede pointer. Jeg synes bare ikke, han kom ind til, hvad sagen faktisk handler om, og det er jo, at den her regering vil have et stop for kvoteflygtninge. Det er jo det, det her handler om, og det kan jeg forstå at Socialdemokratiet vil stemme for. Gør det ikke indtryk på hr. Mattias Tesfaye, at Danmark træder ud af den her ordning? Det her har jo også lidt at gøre med, hvordan man vurderer FN og hele muligheden for, at man får et internationalt samarbejde på hele flygtningeområdet, og Socialdemokratiet har haft en meget stolt tradition for, at det var vigtigt at støtte FN i den her slags sager. Man kan sige 500 fra eller til, og at det ikke er det, der får læsset til at vælte, men det kan jo få en afsmittende effekt, så andre lande gør det samme, og det vil sige, at den der helt grundlæggende internationale solidaritet, som det her jo også er en del af, vil forvitre. Gør det ikke indtryk på Socialdemokratiet?
Værsgo, hr. Mattias Tesfaye.
Tak for spørgsmålet. For det første vil jeg sige, at jeg ikke synes, det er rimeligt at sige, at det her lovforslag handler om, at der skal vedtages et stop for kvoteflygtninge, for det er ikke det, det handler om. Det handler om at skrive noget ind i loven, som ikke står der i dag, altså en model for, hvordan en minister skal vurdere hvor mange kvoteflygtninge der skal tages. Det er selvfølgelig klart, at en minister afspejler et flertal af Folketinget – ellers ville regeringen jo ikke kunne blive siddende – og at der da vil være forskel på, hvem der er minister på det her område, ligesom der vil være det på alle mulige andre områder. Nu har vi haft en minister, som i 2 år har syntes, at det skal være en 0-kvote, og det har vi valgt at bakke op, fordi vi synes, det er en ekstraordinær situation. Men det har også været vigtigt for os at sige helt fra starten, at vi faktisk synes, at FN's kvoteflygtningesystem med genbosætning er noget af det bedste, der findes i en mørk og trist verden i det internationale asylsystem, og derfor har det også været vigtigt for os at understrege, at vi fortsat ønsker at være en del af FN's kvoteflygtningesystem. Frygter vi eller gør det indtryk på os, at det vil kunne få en afsmittende effekt? Hvis det fik en afsmittende effekt, i den forstand at andre uden for den her sal troede, at vi så sad her og besluttede os for, at vi aldrig ville modtage kvoteflygtninge, så ja. Men det er jo ikke det, vi vedtager. Vi vedtager en model for, skal tages hvor mange Jeg tror også, det er vigtigt ...
Hr. Holger K. Nielsen, værsgo.
Det kan jo ikke adskilles fra hinanden, og det ved vi alle sammen godt. Vi ved jo alle sammen godt, hvad det her handler om. Det er, at på trods af at tilstrømningen af flygtninge faktisk er faldet ganske betragteligt, mener vi ikke længere i det her rige land at vi har råd til at udøve den meget minimale solidaritet, der ligger i at tage 500 kvoteflygtninge. Det er jo det, det her handler om, vil jeg sige til hr. Mattias Tesfaye, og det er det, som Socialdemokratiet bakker op i det her. Jeg synes stadig væk, at det er uforståeligt med den socialdemokratiske historik i det her og med det socialdemokratiske engagement i FN og internationalt samarbejde. Så det undrer mig virkelig meget.
Hr. Mattias Tesfaye.
Hvad det her lovforslag handler om, er vel det, der står i lovforslaget, og ikke hvad hr. Holger K. Nielsen tolker at det handler om. Det danske samfund har igennem de sidste 10 år i gennemsnit modtaget 5.000 flygtninge og familiesammenførte hvert år – hvert år. Det er flygtninge, der ikke har det værre eller mere skidt end de fleste af de kvoteflygtninge, vi tager, som jo bliver udvalgt efter et integrationspotentiale. Så jeg synes ikke, vi har noget at skamme os over. I årene op til at flygtningene gik på motorvejene, tog EU samlet set mellem 4.000 og 8.000 kvoteflygtninge – hele EU. Danmark tog 500 hvert år, altså omkring 10 pct. af det samlede antal kvoteflygtninge, der bliver fordelt i EU. Jeg mener, at det er vigtigt, at Folketinget – og det gælder både højre og venstre side af Folketingssalen – ikke får bildt danskerne ind, at vi har noget at skamme os over. Vi har ikke noget at skamme os over. Vi er det land i verden, der bruger femteflest penge på udviklingsbistand, vi tager 5.000 flygtninge om året og er et af de lande, der tager flest ...
Vi skal overholde taletiden, tak. Fru Josephine Fock, Alternativet. Værsgo.
Tak til ordføreren, tak for talen. Jeg synes, at det er en trist dag i dag, det må jeg sige. Jeg er rigtig ked af, at Socialdemokratiet bakker op om det her lovforslag. Jeg hører i virkeligheden også i ordførerens tale, at der er en forståelse for, at systemet med kvoteflygtninge er en positiv ting, fordi vi lige præcis på den måde forhindrer folk i at skulle foretage den her flugt og drukne i Middelhavet. Så jeg hører egentlig mange positive ting i ordførerens tale. Det, som jeg hæfter mig ved, er, at ordføreren siger – sådan forstod jeg det – at Socialdemokratiet synes, at det kunne være positivt at tage imod særligt udsatte i en del af kvoteordningen. Så vil jeg høre, om Socialdemokratiet så vil stille et ændringsforslag til det her lovforslag, sådan at hvis der er helt særligt udsatte, kan man tage imod dem, også i år og i de kommende år.
Tak. Hr. Mattias Tesfaye.
Jamen det er jo i dag sådan, og det vil også være sådan i fremtiden, at det er en minister, der har bemyndigelse til at vurdere, hvem der skal tages af kvoteflygtninge. Min ordførertale i dag – og jeg vil også understrege i vores betænkningsbidrag, at vi synes, at de særlig behandlingskrævende skal være uden for de her overvejelser, dem skal vi altid tage – er dermed også en tilkendegivelse fra Socialdemokratiet om, at hvis vi kommer i regering, vil de her mennesker, de særligt behandlingskrævende, altså de svageste kvoteflygtninge, uanset hvad få adgang til Danmark i nogenlunde den størrelsesorden, som de har haft det før. Så med hensyn til det om, hvorvidt vi går ind for, at flere i virkeligheden skal komme her via kvoten og færre skal komme her spontant: Ja, det synes vi. Det er også derfor, at vi f.eks. har bakket op om den aftale, som EU har lavet med Tyrkiet, som vel er det vigtigste skridt i retning af at få vendt bådene og få sikret, at det ikke er den spontane asylstrøm, der fortsætter med at være den primære og altoverskyggende vej ind i Europa. Men det har nogle gange knebet lidt med at få resten af Folketingssalen med på nogle af de lidt sværere beslutninger, der faktisk ville kunne få asylsystemet i en mere positiv retning.
Fru Josephine Fock.
Jamen det er der, hvor kæden hopper fuldstændig af for mig, for så forstår jeg ikke, at Socialdemokratiet kan bakke op om at sige nej til kvoteflygtninge nu og her, for det er præcis det system, der virker, men det er jo så en diskussion, vi kan have. Men i forhold til det at give betænkningsbidrag ved vi jo alle sammen, at det her lovforslag er, fordi ministeren ønsker at begrænse antallet af kvoteflygtninge. Det har ministeren ikke lagt skjul på. Det har hun ikke lagt skjul på sidste år, altså at hun ønsker at sætte det system i stå. Det er jo så det, Socialdemokratiet er med til at bakke op. Hvordan kan det være, at Socialdemokratiet ikke vil være med til at lave et ændringsforslag om den særlig udsatte gruppe, som er særlig behandlingskrævende, til det her lovforslag?
Tak. Hr. Mattias Tesfaye.
Jeg vil bare sige, når Alternativets ordfører siger, at vi alle sammen ved, at det her lovforslag handler om, at ministeren vil have ret til ikke at tage kvoteflygtninge, at ministeren jo allerede har den ret. Det er jo derfor, at vi ikke tager kvoteflygtninge. Det er ikke det her lovforslag, der gør, om man kan tage en nulkvote eller ej. Det her lovforslag skriver i udlændingeloven, hvordan den model skal skrues sammen, og efter hvilke kriterier en sådan vurdering skal foretages, og hvis man læser godt efter, vil man også kunne se, at det er rimelig upræcist formuleret, hvordan man skal vægte erhvervsfrekvens og uddannelsesforhold osv. osv.
Tak for det. Så er der endnu en bemærkning. Fru Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre. Værsgo.
Jeg tager ordet, fordi jeg synes, at ordføreren er på vej ud på et skråplan. Det er jo ikke rigtigt, at ministeren i dag bare kan beslutte, at Danmark ikke skal tage kvoteflygtninge igen. Vi har en aftale om, at Danmark skal tage 500 om året inden for en 3-årig periode. Det gælder jo. Det kan ministeren i dag ikke løbe fra, men det er det, det her lovforslag giver mulighed for. Så kan ministeren løbe fra den aftale, som vi har i FN. Ministeren kan beslutte, at den ikke gælder længere, hvis ministeren synes det. Det er det, lovforslaget handler om. Kan ordføreren ikke bekræfte, at vi i dag har en aftale om, at Danmark skal tage 500 kvoteflygtninge om året inden for en 3-årig periode, og at det ændrer sig med dette lovforslag?
Ordføreren.
Nu er det ikke det danske Folketing, der har lavet en aftale med FN. Det er jo den danske regering, der har lavet en aftale, og den danske regering laver de aftaler, den danske regering vil. Nu har den aftale så ligget i mange år mellem skiftende regeringer om, at det skulle være 500. Jeg tror, det var indtil 1998. Det blev så lavet om til en 3-årig periode med 1.500. Men det er jo ikke noget, der bliver ændret med det her lovforslag.
Spørgeren.
Jamen så var ministeren jo ikke nødt til at ændre loven. Ministeren ændrer jo netop loven, så hun får mandat til at beslutte, om Danmark skal modtage kvoteflygtninge eller ej. Hvis ministeren i dag blot kunne stoppe det og selv bestemme, hvor mange Danmark skulle modtage, og hvornår vi skulle modtage dem, så var ministeren ikke nødt til at ændre loven. Det er jo præcis det, lovforslaget handler om.
Ordføreren.
Ja, og det er det, jeg siger i min ordførertale vi ikke har nogen problemer med. Og det er jo det, jeg kan forstå at både Enhedslisten, Radikale og også Dansk Folkeparti har problemer med, fordi det kommer til at afhænge af en politisk beslutning i regeringen med opbakning fra Folketinget, om der skal skrues op eller ned for den. Det er også derfor, at jeg understregede i min ordførertale, at vores udgangspunkt for de diskussioner altid vil være 500 kvoteflygtninge om året, hvilket Danmark har taget i mange, mange år.
Tak til ordføreren. Vi går videre i rækken. Så er det hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Jeg vil sige, at det er godt, at ministeren har Socialdemokratiet at læne sig op ad i asylpolitikken, i hvert fald i denne sag. Jeg er ikke sikker på, at Dansk Folkeparti kan være behjælpelig. Men tak for ordet. Når man læser lovforslaget, står der jo sådan set en masse fornuftige ting, såsom at Danmark skal kunne følge med i forhold til integration, udlændinges danskkundskaber, social kontrol af kvinder og udfordringerne i ghettoområderne osv. Det lyder sådan set ganske fint. Men når jeg dykker ned i substansen, bliver jeg en anelse bekymret, for ikke at sige meget bekymret. For er regeringen ved at afvikle en ordning, som vi kender, og som vi har styr på, til fordel for en ny ordning, som reelt giver fremtidige regeringer og denne regering mulighed for at beslutte, at Danmark pludselig skal tage imod store antal kvoteflygtninge? Sådan som jeg læser lovforslaget, vil den til enhver tid siddende minister kunne hæve kvoten uden om Folketinget. Faktisk kan man argumentere for, at dette lovforslag ophæver den nuværende praksis og dermed ophæver det nuværende loft på 1.500 kvoteflygtninge fordelt over en 3-årig periode. Vi har jo sådan set et loft i dag, men lovforslaget lægger op til, at loftet kan fjernes eller hæves til et ukendt antal kvoteflygtninge. Det vil i så fald være en konkret fortolkning og vurdering af, hvad der skal til, for at ministeren kan fjerne eller hæve loftet. I udgangspunktet må man forstå, at det vil kræve en særlig situation, altså at fjerne eller hæve loftet, men jeg tror ikke, at der er tvivl om, at den til enhver tid siddende minister får mere magt til at beslutte antallet af kvoteflygtninge både over og under det nuværende loft, hvilket alt andet lige må betyde, at en tilfældig minister vil kunne fjerne loftet og beslutte at tage et meget stort antal kvoteflygtninge på et enkelt år. Som jeg læser lovforslaget, vil ministeren eksempelvis kunne indgå en EU-aftale om at tage et større antal kvoteflygtninge, hvis det drejer sig om at løse en konkret og særlig situation, som der står i lovforslaget, men hvad betyder det præcis? Det kan betyde mange ting. Denne del af lovforslaget kan fortolkes på mange forskellige måder, og det er mildest talt ikke hensigtsmæssigt, når vi taler om dansk suverænitet, dansk asylpolitik og muligheden for, at Folketinget kan styre tilstrømningen til Danmark. Lovforslaget virker ikke gennemtænkt, eller også er det netop gennemtænkt, for det åbner op for, at en minister kan tilpasse dansk asylpolitik til EU's ambitioner om at etablere en overnational og fælles asylpolitik, som også på sigt skal omfatte Danmark. I bedste fald er lovforslaget uklart og tvetydigt, i værste fald er lovforslaget første skridt på vej hen imod et EU-kvotesystem, hvor Danmark forpligter sig på at tage flygtninge fra lejre i eksempelvis Nordafrika, fordi der åbnes op for, at man kan søge asyl fra tredjeverdenslande. Et sådant system vil kunne bidrage til en helt ny form for tilstrømning til Danmark – en tilstrømning, som vi ikke kan styre, for så længe Danmark er med i FN's flygtningekonvention, kan vi ikke uden videre afvise asylansøgere eller flygtninge fra tredjeverdenslande, hvis først vi åbner for det, heller ikke hvis det kun er i et enkelt år eller to. Der står i lovforslaget, at ministeren kan fravige loftet på 500 kvoteflygtninge om året, hvis formålet er at begrænse flygtningestrømmen, men papir er taknemligt. Hvis der i en international aftale står, at formålet med aftalen er at begrænse flygtningestrømmen til Danmark eller til Europa, kan ministeren hæve kvoten til mere end 500. En regering vil således kunne hæve kvoten til 5.000, 10.000 eller 15.000 på et enkelt år med henvisning til en international aftale, hvilket af indlysende grunde er uholdbart. Sådanne beslutninger bør gå gennem Folketinget. Der er mange forskellige fortolkninger af lovforslaget – jeg har hørt tre-fire stykker – men man må forstå, at den til enhver tid siddende minister kan beslutte at hæve den årlige kvote til et ukendt antal kvoteflygtninge, hvis der samlet set eksempelvis kommer færre flygtninge til Europa. Men at der samlet set kommer færre flygtninge til Europa, er jo ikke ensbetydende med, at der kommer færre flygtninge til Danmark. Jeg vil gerne understrege, at dette er hjerteblod for Dansk Folkeparti, og det undrer os, at regeringen tager så let på noget, der er så alvorligt. Det undrer os dybt, at regeringen kan fremsætte et lovforslag, som er så uklart på et område, som er så vigtigt for Danmark. Vi hælder til at stemme nej. Der skal nogle meget klare garantier til i forbindelse med udvalgsbehandlingen, før vi eventuelt måtte ændre det til et ja. Så vil jeg også minde ministeren om, at det er uklogt af en borgerlig regering at begynde at føre asylpolitik uden sit parlamentariske grundlag, Dansk Folkeparti. Det skal være bemærkningerne.
Tak. Der er en kort bemærkning fra hr. Marcus Knuth, Venstre. Værsgo.
Mange tak. Kan ordføreren ikke bekræfte, at den her regering allerede har sat modtagelsen af kvoteflygtninge i bero, og at vi i samarbejde med Dansk Folkeparti har gennemført en meget, meget lang række stramninger, der har ét formål, som er at reducere antallet af asylansøgere i Danmark, hvorfor det jo så er en lidt absurd tankegang at begynde at frygte, at regeringen eller ministeren gennemfører det her lovforslag for at gøre noget som helst andet end netop at reducere den integrationsbyrde, som vi har?
Ordføreren.
Jo, jeg kan bekræfte, at vi har vedtaget mange gode stramninger i fællesskab, men jeg kan jo også huske, at statsministeren på et tidspunkt sagde, at vi skulle tage imod 1.000 kvoteflygtninge fra EU – så vidt jeg husker, var det 1.000 – fordi den tyske kansler Merkel mente, at det var en god idé. Det blev så heldigvis ikke til noget – og det var vi også imod fra Dansk Folkepartis side. Men det er jo sådan nogle ting, som det her lovforslag set med vores øjne lukker op for, og det synes vi er bekymrende. Vi synes, det er bekymrende, og i Dansk Folkeparti kan vi ikke forstå det, for hvis ønsket er, at den til enhver tid siddende minister skal kunne beslutte, om man tager 0 eller 100 og så op til 500 i løbet af et år, så er det fint nok, men hvis det er det, man mener, hvorfor skal der så være en undtagelse i lovforslaget, som giver mulighed for, at man kan tage flere i løbet af et år?
Hvis man ønsker to spørgsmål, skal man lige trykke sig ind – det er meget hjælpsomt. Værsgo til spørgeren.
Men jeg er sikker på, at ordføreren har læst teksten. Der står, at den her særlige situation kun er i forbindelse med f.eks. en international aftale indgået med det formål at begrænse flygtningestrømmen til Danmark. Det er jo så ikke noget, man bare gør for at øge flygtningestrømmen, det skal være en helt særlig situation som led i at begrænse flygtningestrømmen. Og dermed kan jeg ikke rigtig forstå ordførerens bekymring.
Ordføreren.
Jo, men hr. Marcus Knuth ved jo lige så godt som jeg, at en gang imellem skriver man noget i en aftale, og så er det ikke altid, at det bliver gennemført. Det sker jo med jævne mellemrum herinde på Christiansborg. Og det kan der være mange forskellige forklaringer på – at tingene ikke bliver gennemført. Nogle gange skal man også følge lidt op på det, før det bliver gennemført i virkelighedens verden. Og derfor er det ikke nok, at man laver en international aftale med nogle andre lande eller med EU, hvor man så har en ambition om at begrænse antallet af flygtninge til Europa. Det kan da godt være, at man begrænser antallet af flygtninge til Europa, men det er jo ikke ensbetydende med, at man nødvendigvis begrænser antallet af flygtninge til Danmark. Hvis man ønsker en praksis, der er sådan, at den til enhver tid siddende minister kan beslutte, om man skal tage mellem 0 og 500, så kan man lave et lovforslag, hvor det står klart og tydeligt, altså at ministeren til enhver tid kan beslutte et antal op til 500, og vil man over de 500, bør man komme og spørge Folketinget en gang til.
Tak til ordføreren. Så er det netop hr. Marcus Knuth, Venstre.
Mange tak, hr. formand. I Venstre er vi glade for, at vi i en lang årrække har været med til at tage et ansvar for en stor del af verdens flygtninge. Det er der brug for, og det er selvfølgelig noget, vi skal blive ved med, men for os handler det ikke om, om vi vil hjælpe verdens flygtninge, fordi svaret på det er et rungende ja. Det handler om, at vi gerne selv vil være med til at bestemme, hvordan vi hjælper verdens flygtninge, for vi har nu engang også et ansvar for vores egne medborgere og for vores eget samfund, og der mener jeg som politiker, at mit største ansvar – og det gælder alle politikere her – er at værne om Danmark. Med det mener jeg, at man skal passe på med at hente så mange flygtninge hertil, at sammenhængskraften braser sammen, således at det Danmark, som vi har brugt lang tid på at opbygge, ja, siden tidernes morgen, bliver belastet unødvendigt eller risikerer ikke at kunne hænge sammen. Det ville ganske enkelt være uansvarligt. Lovforslaget her lægger op til en højere grad af fleksibilitet i forhold til den situation, der er nu, når det kommer til fastsættelse af det antal flygtninge, der årligt skal genbosættes. Det gør det, ved at vi indfører en ny kvoteordning, hvor udlændinge- og integrationsministeren beslutter, hvor mange udlændinge der kan genbosættes i Danmark. Det mener vi er en ganske fornuftig ændring. Det gør det muligt i højere grad at tage hensyn til sammenhængskraften i vores samfund. Ministeren kan nemlig tage hensyn til den sociale og økonomiske kapacitet i samfundet, inden kvoteantallet bliver fastlagt. Med andre ord skal ministeren bl.a. tage hensyn til, hvor godt integreret de udlændinge, der allerede bor i Danmark, er. I Venstre mener vi, at det bl.a. er defineret af, at man er kommet i arbejde, at man kan det danske sprog osv. Det er ganske nødvendige hensyn at tage, således at vi kan sikre et trygt samfund, hvor vi kan genkende vores egen kultur, og et land, der hænger sammen. Lovforslaget skal ses i lyset af de seneste års store udsving i antallet af spontanasylansøgere. Det har lagt et betydeligt pres på vores myndigheder og vores samfund, og selv om antallet er faldet markant – markant – skal vi huske på, at mange af dem, der er kommet hertil i de foregående år, fortsat lægger pres på vores sociale og økonomiske kapacitet, og selv om antallet, der er kommet hertil, er faldet markant, ligger antallet af spontanasylansøgere jo stadig væk nogenlunde fire eller fem gange over det niveau af kvoteflygtninge, som vi ellers ville have taget. En vigtig ting at tilføje er også, at det ikke kun er ved at tage kvoteflygtninge, vi kan bidrage med at hjælpe verdens flygtninge. Og lad mig ligesom ordføreren for Socialdemokratiet understrege, at vi støtter op om kvotesystemet. Det forudsætter bare, at der er styr på integrationen og tilstrømningen af spontanasylansøgere. Men i Venstre mener vi også, at vores hjælp til flygtninge skal ske ved en styrket nærområdeindsats; det skal vi gøre, og det lægger vi fortsat vægt på. Med den nye fleksibilitet, som det her lovforslag giver, sikrer vi, at vi i højere grad kan ramme den rigtige balance, altså at balancen fortsat er mellem at være et land, der tager medansvar for verdens flygtninge, men også et land, der tager ansvar for vores egne borgere og det samfund, som vi lever i. Derfor støtter Venstre lovforslaget.
Foreløbig tak til Venstres ordfører. Det affødte en række spørgsmål. Den første er hr. Christian Langballe, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Når jeg tager ordet, er det egentlig, fordi jeg mener, at det her altså ærlig talt er lidt et blålys af en diskussion – fup og fidus. Altså, det her betyder jo ingenting, i forhold til hvis nu forslaget drejede sig om spontanflygtninge og vi så at sige kunne lave et totalt asylstop; så ville det være en anden diskussion. Nu diskuterer vi op til 500 kvoteflygtninge. Nu går vi så i gang med den her diskussion, som jo dybest set ingenting betyder, men når det så er sagt, er jeg da også temmelig skeptisk over for, at man vil fjerne loftet på de 500 – så kan det bare hæves, og det kan ministeren gøre suverænt uden om Folketinget. Det synes jeg da er en rigtig dårlig idé. Jeg kan ikke se, at det her er en stramning. Altså, dybest set er det vel egentlig en lempelse, fordi loftet fjernes.
Ordføreren.
Altså, det ser jeg mildest talt som drilleri fra ordførerens side. Vi har jo allerede klokkeklart vist, hvad vores hensigt er, igennem de sidste, ja, 2½ år i et meget, meget nært samarbejde med Dansk Folkeparti. Hvis det var sådan, at vi ønskede at hæve antallet af kvoteflygtninge, så havde vi jo nok ikke sat kvotesystemet i bero allerede. Det her gør, at vi ikke skal ned i Folketingssalen igen og igen for at behandle, hvorvidt vi vil tage kvoteflygtninge eller ej, men at det er op til ministeren. Og ministeren har jo allerede sat antallet af kvoteflygtninge i bero. Så den der, ja, bekymring for, at det her lovforslag skulle være det modsatte, ser jeg altså mere som drilleri – altså, prøv at kigge på virkeligheden.
Spørgeren.
Altså, når man laver en lovgivning, mener jeg faktisk, at det er afgørende, at man er præcis. Når man så indfører sådan en elastik, er det alt andet lige da ikke et udtryk for en stramning, men snarere for en lempelse. Og så igen: Det her forslag foregiver at ville en masse, og så er det jo bagateller set i forhold til det store billede. Altså, hvis ordføreren kunne love mig, og hvis regeringen kunne love mig, at der bliver fremsat forslag om, at vi kan lave et asylstop, hvis det er det, der skal til, så synes jeg, vi er inde i en helt anden diskussion, hvor vi meget gerne vil bakke op.
Ordføreren.
Nu begynder jeg at frygte – jeg ved godt, det ikke er tilfældet, men ordføreren får det til at lyde sådan – at ordføreren ikke har været til stede og stemt for de rigtig, rigtig mange stramninger, der har bidraget meget kraftigt til, at vi har et historisk stort fald i antallet af spontanasylansøgere. Ordføreren får det til at lyde, som om det her er den eneste stramning, vi kommer med på udlændingeområdet. Det er jo helt absurd. Det her skal ses som led i en lang række tiltag, der er kommet. I forhold til bekymringen om, at vi i en særlig situation kan ændre det her, så står der jo klokkeklart i teksten, at det kun kan ske i forbindelse med en international aftale indgået med det formål at begrænse
Så er det hr. Martin Henriksen. Værsgo.
Ja, og så skal man læse lidt videre i sætningen. Der står nemlig også, at hvis det er af strategiske hensyn, kan det være muligt at genbosætte folk fra tredjeverdenslande. Og det kan jo fortolkes på forskellige måder. Og igen vil jeg sige, at man sagtens kan lave en international aftale mellem Danmark og EU eller mellem Danmark og andre lande, hvor der så står i aftalen, at formålet er at begrænse tilstrømningen. Men at noget står på et stykke papir, er ikke ensbetydende med, at det bliver ført ud i virkelighedens verden. Altså, det er det bare ikke. Sådan er det jo ofte herinde. Med jævne mellemrum er det i hvert fald sådan herinde på Christiansborg, at man skal følge lidt op på de politiske beslutninger. Jeg ved ikke, om hr. Marcus Knuth kan huske, da statsministeren på et tidspunkt sagde – jeg tror, det var ment som en håndsrækning til den tyske kansler Angela Merkel – at Danmark skulle tage imod 1.000 ekstra kvoteflygtninge. Nu bliver det jo meget nemmere, hvis det er, at statsministeren eller andre i regeringen eller i kommende regeringer får en sådan fiks idé på et andet tidspunkt for at være venlig over for tyskerne, eller hvad ved jeg. Altså, kan hr. Marcus Knuth garantere, at statsministeren ikke en anden gang lige pludselig får lyst til at sige, at Danmark kan tage imod 1.000 ekstra kvoteflygtninge?
Ordføreren.
Prøv at høre her: Det her lovforslag har til formål at få styr på tilstrømningen. Og det er jo netop derfor, vi har sat kvotesystemet i bero. Og hvis jeg husker korrekt, mener jeg faktisk, at jeg har siddet i en debat sammen med ordføreren helt tilbage for næsten 2½ år siden på TV 2 News – og jeg tager det fra min hukommelse, så det er så godt, som det kan blive – hvor ordføreren selv sagde, at hvis vi fik styr på tilstrømningen af spontane asylansøgere, ville ordførerens parti være villig til at se på antallet af kvoteflygtninge. Det er jo det, man kan sige der indirekte sker her. Hvis det er sådan, at vi virkelig kan lave en aftale, hvor vi får rigtig, rigtig godt styr på antallet af spontane asylansøgere, og de ikke kommer i noget større antal, kunne det f.eks. ske som en del af en aftale, hvor man så kigger på antallet af kvoteflygtninge. Men det vil jo alene være som en del af en aftale, der begrænser tilstrømningen overordnet.
Hr. Martin Henriksen.
Der er mange forskellige fortolkninger af det her lovforslag, men en af fortolkningerne er, at man kan lave en aftale, som handler om at begrænse tilstrømningen til Europa. Men at tilstrømningen til Europa bliver begrænset, er ikke ensbetydende med, at den også bliver begrænset til Danmark. Den sammenhæng er der jo ikke nødvendigvis. Så igen vil jeg bare sige, at papir jo kan være meget taknemligt; man kan skrive alt muligt ind i aftaler, men hvis det ikke bliver gennemført i virkelighedens verden, kan man ikke bruge det til noget som helst. Hvis det er, at regeringen ønsker at stoppe for de spontane asylansøgere og så efterfølgende have en diskussion om, hvorvidt man så skal tage 500 FN-kvoteflygtninge om året, er det jo en lidt mærkelig måde, man griber det an på. Så burde vi jo sådan set starte med at behandle et forslag i Folketingssalen, som er et asylstop i forhold til de spontane asylansøgere. Men det gør man jo ikke. Så vil jeg bare bede hr. Marcus Knuth om at svare på mit spørgsmål. Jeg ved ikke, om hr. Marcus Knuth kan huske, at statsministeren på et tidspunkt sagde, at Danmark ville tage imod 1.000 ekstra kvoteflygtninge for at være venlig over for den tyske regering. Med det her lovforslag bliver det jo nemmere for den til enhver tid siddende regering lige pludselig at beslutte, at vi tager imod 1.000 ekstra på et år, hvis det er, at man laver en aftale om det. Kan hr. Marcus Knuth garantere, at statsministeren ikke lige pludselig lover, at Danmark på et år skal tage imod 1.000 ekstra kvoteflygtninge? For det bliver der jo mulighed for med det her lovforslag, fordi der er en undtagelse fra loftet på de 500.
Ordføreren.
Med al respekt synes jeg helt ærligt, at ordføreren viser en mangel på forståelse for det meget, meget nære samarbejde, vi har haft med Dansk Folkeparti igennem de sidste 2½ år. Vi har lavet opstramning efter opstramning med et eneste formål, nemlig at reducere antallet af asylansøgere, således at vi kan få styr på integrationen her i Danmark. Det er jo soleklart, hvad det her lovforslag går ud på. Det er endnu et led i det at få et mere smidigt system, således at der kommer styr på integrationen i Danmark. Og at kalde det noget andet synes jeg simpelt hen ikke er fair. Det, der står i teksten, er klokkeklart, at man kan lave én undtagelse. Flere undtagelser vil kræve en lovændring, og det ved ordføreren også godt. Men man vil kunne lave en enkelt undtagelse, hvis det er et led i at begrænse flygtningestrømmen. Så stiller ordføreren et direkte spørgsmål vedrørende statsministeren. Jamen statsministeren kunne da også med det nuværende system – uden om det her – gå ud og lave internationale aftaler, som Folketinget kunne bakke op om, hvis der var flertal for det. Så det er jo ene og alene spekulation og udtryk for mangel på tillid fra ordførerens parti, som vi ellers har et rigtig, rigtig godt samarbejde med.
Så går vi til hr. Holger K. Nielsen som den næste spørger. Værsgo.
Jeg må tilstå, at jeg er enig med ordføreren i den fortolkning, han giver af det her – for lige at intervenere i den diskussion. Et hovedargument hos Venstre er, at vi har for mange problemer her i Danmark, at vi skal tage vare på vores egne statsborgere, og at det kan vi ikke gøre, hvis der kommer 500 ekstra kvoteflygtninge. Det må være sådan, det skal forstås. Men det er jo ikke kun Danmark, der har et problem med flygtningetilstrømning. Det er et problem i en lang række europæiske lande, som for adskilliges vedkommende står i en vanskeligere situation, end Danmark gør. De har ikke sagt stop for kvoteflygtninge. De er stadig væk bevidste om, at det faktisk er et system, som man er nødt til at holde fast i, hvis ellers det internationale flygtningesystem skal hænge sammen. Det var også derfor, Poul Hartling, Venstres gamle formand, i sin tid var hovedmand i at få det her gennemført. Og derfor vil jeg godt høre, om der slet ikke er nogen overvejelser hos Venstre om, at det ikke hænger sammen, når man vedvarende siger, at man vil have stoppet for de her 500 kvoteflygtninge, fordi vi er nødt til det af hensyn til Danmarks interne problemer.
Ordføreren.
Jamen som jeg sagde i begyndelsen af min tale: Venstre går soleklart ind for godt at ville hjælpe flygtninge. Spørgsmålet er ikke om, spørgsmålet er hvordan. Og der mener vi nu engang, at med den situation, vi står over for, med så mange, der kommer hertil spontant, er tiden ikke inde til oveni at tage kvoteflygtninge. Derudover gjorde jeg det også klart, håber jeg, at vi støtter kvotesystemet, at kvotesystemet er den rigtige måde at tage flygtninge på. Men det kræver nu engang, at der ikke kommer folk ind både ad hoveddøren og ad bagdøren samtidig. Så når vi har styr på integrationen, og når vi har styr på antallet af spontane asylansøgere, der kommer hertil, jamen så vil vi selvfølgelig gerne åbne op for kvoteflygtninge igen. Det kræver nu engang bare nogle forudsætninger, således at vi kan bevare sammenhængskraften i det danske samfund.
Spørgeren.
Jamen det der passer jo ikke. Altså, sagen er den, at Venstre også har besluttet at trække tæppet væk under kvoteflygtningesystemet. Og til det med, at vi skal kunne holde styr på det danske samfund: Jamen vi er jo et af de rigeste samfund i verden, et af de mest velordnede samfund i verden. Det har statsministeren sagt adskillige gange at vi er, og det er der sådan set også meget om. Der er problemer, ja. Men det er jo ikke større problemer, end at vi godt kan håndtere 500 af de fattigste flygtninge i verden i det her land. Det er derfor, at det med, at man støtter op om systemet med kvoteflygtninge, er rent hykleri, når det bliver sagt på den måde, for det gør man jo ikke. Så ville man ikke trække tæppet væk under den her ordning med det stop, som man gennemfører her.
Ordføreren.
Det er ganske rigtigt, at Danmark er et af de rigeste lande i verden, og jeg ville ønske, det var så nemt, at vi bare kunne betale os til en velfungerende integration. Så nemt er det desværre bare ikke. Hvis SF's ordfører tager en tur ud i Mjølnerparken eller nogle af de andre ghettoer, vi har her i Danmark, vil ordføreren meget hurtigt se, at vi over de sidste mange år har haft voksende og voksende integrationsproblemer. Og hvis vi, som et rigt land, kunne løse dem med nogle penge, ville det være frygtelig, frygtelig vidunderligt, men så nemt er det bare ikke. Integration kan man ikke løse med penge. Integration kræver, at antallet, der kommer hertil, er på et niveau, hvor vi rent faktisk kan følge med.
Så er det fru Josephine Fock, Alternativet. Værsgo.
Tak, og tak til ordføreren. Jeg hæftede mig ved, at ordføreren sagde i sin tale, at vi også skal gøre rigtig meget for at hjælpe i nærområderne. Er det ikke præcis det, vi også er med til at trække tæppet væk under i øjeblikket, netop at hjælpe i nærområderne, fordi vi nu ikke aflaster dem med at tage imod flygtninge lige præcis fra nærområderne? For vi skal jo gøre begge dele, hvis vi skal hjælpe i nærområderne. Vi skal både hjælpe økonomisk, men vi er også nødt til at aflaste nærområderne i forhold til at tage nogle af dem, der er hårdest belastet, her til Danmark. Så jeg vil gerne høre ordførerens refleksioner over, hvad det egentlig betyder at hjælpe i nærområderne.
Ordføreren.
Jeg er sikker på, at Alternativets ordfører har et rimelig godt billede af, hvad den danske udviklingsbistand går ud på i områder som Jordan, Libanon, Syrien, Tyrkiet osv. Jeg har selv arbejdet med vores Syrienprogram, og jeg vil nødig stå her og bruge en masse tid på at opremse, hvordan det system hænger sammen. Jeg er sikker på, at ordføreren godt kender det. Men vores prioritet er nu engang at hjælpe i nærområderne – der kan vi få rigtig, rigtig meget for de udviklingspenge, vi har – versus at hive endnu flere flygtninge til Danmark og forværre den integration, som allerede er en rigelig stor byrde. Og der mener jeg nu engang at man også skal vægte det danske samfunds sammenhængskraft.
Spørgeren, værsgo.
Tak. Jo, men det er jo ikke »versus«. Nu siger ordføreren, at vi skal hjælpe i nærområderne – med økonomisk bistand, som jeg forstår det – versus det at tage kvoteflygtninge. Det er jo ikke det, det handler om. Det handler om både-og. FN har opgjort, at der er 1,9 millioner flygtninge, som har brug for at blive genbosat, og der er foreløbig 45.000 mennesker, der er blevet genbosat. Hvorfor er det, at Danmark ikke har råd til at tage de her 1.500, som vi så skylder fra de seneste 3 år? Og jeg vil gerne igen have ordførerens kommentarer til, at det ikke er »versus«. Hvorfor kan vi ikke gøre både-og?
Ordføreren.
Jamen jeg tror, jeg gjorde det meget klart i mit svar til hr. Holger K. Nielsen før, at det jo ikke har noget at gøre med at have råd. Hvis det her var et spørgsmål om, hvorvidt vi havde råd til det økonomisk, så ville det være en meget, meget nem beslutning, men så simpelt er det ikke. Vi har set stigende integrationsproblemer med folk, der kommer hertil fra især ikkevestlige lande, over de sidste mange årtier. Integrationsproblemerne er blevet større og større; det må ordføreren da også selv anerkende. Og løsningen på de integrationsproblemer, som bekymrer – som jeg forstår det, i hvert fald fra de henvendelser, jeg får – flere og flere danskere mere og mere, er ikke at tage endnu flere flygtninge hertil. Jo, vi vil gerne hjælpe flygtninge, men det vil vi så gøre ude i nærområderne.
Så kan vi sige tak til Venstres ordfører. Så er det Enhedslisten, og det er fru Johanne Schmidt-Nielsen. Værsgo.
Tak. Jeg synes jo, at i dag er en trist dag. Det synes jeg, fordi FN's kvoteflygtningesystem er et godt system og ikke mindst et vigtigt system. Det er en måde at sikre beskyttelse til nogle af de mennesker, som ikke har råd til at betale menneskesmuglere, og det er en måde at sikre beskyttelse af nogle af de mennesker, for hvem flugten simpelt hen er for farlig. Vi ved alle sammen godt, at det er markant farligere for kvinder at flygte end for mænd. Vi ved alle sammen godt, at en barnekrop kan overleve kortere tid i Middelhavets vand end en voksenkrop. Vi ved alle sammen, at risikoen for ældre mennesker ved at flygte er markant større end f.eks. for en fysisk stærk ung mand. FN's kvoteflygtningesystem er en måde at komme uden om de menneskesmuglere, som samtlige partier siger de vil bekæmpe, og FN's kvoteflygtningesystem er en måde at aflaste de nærområder, som samtlige partier siger de vil støtte. Det er simpelt hen, fordi det at hive nogle flygtninge ud, som måske er i særlig fare i nærområdet, frigiver ressourcer. Det er det kvoteflygtningesystem, vi bevæger os længere væk fra med det her lovforslag. Fra 1979 til 2015 har vi efter aftale med FN påtaget os at tage nogle af de kvoteflygtninge, som FN forsøger at få genbosat, og fra 1989 til 2015 har det drejet sig om ca. 500 kvoteflygtninge om året. Allerede i 2016 besluttede regeringen jo at suspendere modtagelsen af kvoteflygtninge, og det skete, på trods af at man på det tidspunkt kunne se, at flygtningeantallet faktisk allerede da faldt markant. Siden da er antallet af flygtninge, der spontant kommer til Danmark, jo faldet endnu mere. Ministeren har selv kaldt det historisk så få flygtninge, der faktisk lige nu kommer til Danmark. At 500 kvoteflygtninge skulle være et uoverstigeligt problem for så ressourcestærkt et land som Danmark, er meget, meget svært at forstå. Og Danmark er da også det eneste land – det eneste land – som har valgt at reagere på den her historiske flygtningekrise ved at sige: Vi vil ikke have nogen; vi vil ikke være med til at løfte. Ministeren har jo allerede i dag mulighed for at suspendere modtagelsen af kvoteflygtninge. Det har ministeren også vist med sin beslutning i 2016 og 2017. Det her lovforslag lægger så endnu mere magt over til ministeren. Ministeren får nu magt til at vurdere, at Danmark simpelt hen skal stoppe helt med at tage kvoteflygtninge, og det skøn skal altså foretages på baggrund af det, der i lovbemærkningerne kaldes en række forskellige faktorer i samfundet. De der faktorer er sådan noget vingummi. De er fuldstændig umålelige. Det handler om, hvor mange flygtninge og indvandrere der er i arbejde og i uddannelse, og hvor mange der er på integrationsydelse. Det handler også om, hvor hurtige og dygtige flygtninge og indvandrere er til at lære dansk, og hvor mange der overtræder loven – altså umålelige kriterier. Det er i hvert fald ikke lykkedes mig indtil videre at få nogle klare svar på, hvornår man så igen skulle være klar til at tage kvoteflygtninge. Med andre ord får ministeren den beslutningsret, frem for at det er noget, som besluttes i Folketinget. FN og altså UNHCR, som er den FN-organisation, der arbejder med det her område, er jo sat i verden for at forsøge at håndtere den fortvivlende flygtningesituation, som verden står i. FN har brug for ansvarlige samarbejdspartnere, og FN har brug for at kunne langtidsplanlægge. Den klub melder Danmark sig ud af med det her lovforslag. Det her lovforslag gør FN's vigtige, vigtige arbejde sværere. Vi kan kun håbe, at der ikke er andre lande, der lader sig inspirere af Danmark på det her område. Høringssvarene er entydige. En lang række organisationer og institutioner opfordrer jo entydigt regeringen til at droppe det her lovforslag og igen begynde at give beskyttelse til kvoteflygtninge. Der er simpelt hen internationalt brug for det modsatte af, hvad Danmark og regeringen gør. Der er brug for, at flere lande løfter et ansvar. Vi er i Enhedslisten helt på linje med kritikerne, og jeg vil opfordre Folketinget til at stemme nej til det her lovforslag, ligesom jeg vil opfordre ministeren til så hurtigt som overhovedet muligt at beslutte sig for igen at give beskyttelse til FN's kvoteflygtninge. Det er som sagt en måde at aflaste nærområderne på og en måde at sikre bare en lille smule retfærdighed i den uretfærdige verden, vi jo lever i. Det er nemlig en måde at sikre, at nogle af de mennesker, som ikke selv har mulighed for at flygte, faktisk kan få beskyttelse.
Tak til fru Johanne Schmidt-Nielsen. Så er det fru Laura Lindahl, Liberal Alliance. Værsgo.
Tak. Når vi modtager flygtninge, er det helt forventeligt, at der er en regning, der skal betales de første år. Det koster økonomisk at brødføde folk, at give dem tag over hovedet og behandle deres asylsager. Når folk kommer fra egne, som er så forskellige fra Danmark, undgår man heller ikke, at der sker nogle kultursammenstød, indtil en vis integration har fundet sted. I Danmark venter vi, hvad angår rigtig mange, stadig på, at den integration finder sted. Man ser, at anden generation af indvandrere er endnu mere overrepræsenteret i kriminalstatistikken end første, at anden generation har nogenlunde samme efterslæb i forhold til PISA-resultater som deres forældre, og at beskæftigelsesgabet fortsat er alt for stort. Antallet af indvandrere til Danmark fra visse tredjelande har haft et alt for stort omfang. Vi har i Danmark ikke formået at løfte integrationsopgaven. Prisen for det er stor og bliver betalt økonomisk, socialt og kulturelt. På den korte bane er der for mig at se kun én vej. Vi skal modtage langt færre og have et benhårdt fokus på en langt bedre integration i Danmark. Liberal Alliance har selv foreslået, at man skulle tage flere kvoteflygtninge, fordi man blandt kvoteflygtningene finder nogle af de mest udsatte. Så det giver god mening at fokusere kræfterne her. Men så længe vi har en situation, hvor vi ingen kontrol har over den spontane asylstrøm, er det ikke muligt at prioritere kvoteflygtninge højest. Det overordnede billede er, at Danmark har modtaget flere, end vi har kunnet integrere, og vi har derfor ikke kapacitet til at tage nogle af de allermest udsatte – desværre. Derfor støtter vi det her lovforslag.
Det gav anledning til enkelt spørgsmål fra hr. Holger K. Nielsen, SF. Værsgo.
Tak. Det, som er hovedargumentet fra ordførerens side, er, at integrationen først skal være på plads. Hvis den er på plads, kan vi godt tage flere kvoteflygtninge. Men vil ordføreren ikke medgive, at det sådan set er regeringens ansvar at sørge for, at integrationen forbedres, og at det i den forbindelse faktisk er et problem, at den nuværende minister på området jo ikke prioriterer integrationen, men i første række prioriterer at udsende signaler om, at man har en barsk udlændingepolitik, og at man laver lagkageudskæringer, når der kommer færre til Danmark, og jeg ved ikke hvad? Man laver alle mulige stunts, om jeg så må sige, som ligesom skal give en markering af, at her har vi en, som er tough og hård på det her område, hvorimod hun ikke interesserer sig for integrationen. Kunne det så ikke være en idé, at Liberal Alliance, som jo nu er kommet i regering, tog det emne op internt i regeringen og sagde til integrationsministeren: Kære ven, du er altså også minister for integration og ikke bare for stunts, der skal give regeringen og dig selv et eller andet barsk image?
Ordføreren.
Jeg synes ikke, det er rigtigt, at ministeren ikke har fokus på integrationen. Vi kan f.eks. kigge på igu-forløbet, som jo netop er iværksat, og som er godt i gang derude, og som vi kan se er en succes. Vi kan se, at flere og flere benytter sig af igu-forløbet, og vi kan se, at det rent faktisk virker. Vi kan se, at flygtninge kommer i jobs, og beskæftigelse er efter min overbevisning lige præcis den allerbedste vej til integration. Der er altså taget nogle rigtig gode initiativer, så jeg er simpelt hen ikke enig i den præmis, at den her minister ikke skulle interessere sig for integrationen. Det bliver prioriteret, og vi kan se, at det faktisk også virker.
Værsgo til hr. Holger K. Nielsen.
Nu bliver der pludselig talt om, at integrationen går godt, og at der bliver skabt jobs osv. Jeg er en smule forvirret, det må jeg godt nok sige. Altså, hovedargumentet imod kvoteflygtninge var jo, at der ikke var nogen integration. Så siger jeg, at så er der et problem, som denne regering må løse, og det har den ikke gjort godt nok, siden der et problem, der gør, at vi ikke kan tage kvoteflygtninge. Derfor spørger jeg så, om det ikke ville være en idé, at Liberal Alliance tog det her spørgsmål op internt i regeringen og ligesom fortalte kollegaerne, at nu må der komme mere damp på hele integrationsindsatsen, og at ministeren ikke bare skal være minister for forskellige stunts.
Ordføreren.
Prøv at høre her: Integrationen er jo ikke et spørgsmål om at kigge de sidste 2 år tilbage. Vi taler om, at integrationen i Danmark har slået fejl de sidste 30 år. Så der er forskellige regeringer, som ikke har løftet det ansvar, der skulle løftes. Det er ikke et ansvar, man kan placere i den nuværende regering. Det er et delt ansvar, og jeg synes sådan set, at vi skal påtage os det ansvar og sige: Det har vi bare ikke gjort godt nok. Når vi kan se, at anden generation i højere grad er repræsenteret i kriminalstatistikken end første generation, når de har et efterslæb i forhold til uddannelse – de bliver ikke bedre, de bliver ikke dygtigere – så har vi et problem, og det er vi bare nødt til at tage bestik af. Ja, så er der nu taget nogle initiativer, som betyder, at det går en lille smule i den rigtige retning, men det betyder overhovedet ikke, at vi er i nærheden af at være der, hvor vi synes det giver mening at tage imod flere flygtninge. Der er vi bare ikke, men der er taget nogle små skridt i den rigtige retning, og det er jeg glad for.
Den næste spørger er fru Johanne Schmidt-Nielsen, Enhedslisten. Værsgo.
Nogle gange, når man træffer en beslutning, skal man lige sådan overveje: Tænk, hvis der var andre, der gjorde det samme som mig. Hvis der var andre, der gjorde det samme som mig, ville det så være godt eller skidt? Danmark er jo p.t. det eneste land, som har besluttet sig for at stoppe med at tage kvoteflygtninge. Mener Liberal Alliance, at det vil være godt, eller at det vil være skidt, hvis flere lande gør som Danmark, nemlig stopper med at tage kvoteflygtninge?
Ordføreren.
Jeg forstår det sådan set godt, hvis der er flere lande, som vil prøve at kontrollere den situation, de står i. Jeg synes sådan set grundlæggende, at kvotesystemet er godt. Jeg synes sådan set, det er et rigtig godt system, og vi har også i Liberal Alliance foreslået, at vi skulle tage flere kvoteflygtninge under den forudsætning, at vi får styr på de spontane. Jeg håber da på, at det her sender et signal ud i verden om, at man skal finde gode europæiske løsninger netop på den spontane asylstrøm, for det er da det, der er det største problem.
Spørgeren.
Men hvis det største problem for fru Laura Lindahl er de spontane asylansøgere – hvis det er Liberal Alliances hovedargument for at stemme for det her lovforslag og hovedargument for, at Danmark ikke skal tage kvoteflygtninge – så er der da slet ikke noget, der hænger sammen. For den regering, Liberal Alliance selv sidder i, har en minister, som praler af, at historisk få flygtninge kommer til Danmark. Altså, I kan jo ikke både prale af, at historisk få spontane flygtninge kommer til Danmark, og så sige, at fordi så mange spontane flygtninge kommer, kan vi ikke tage kvoteflygtninge. Kan ordføreren ikke se, at det ikke hænger sammen?
Ordføreren.
Nej, for det her handler om, at der nu er blevet taget nogle initiativer, som har fået nedbragt antallet af spontane asylansøgere de seneste par år. Men det betyder jo ikke, hvis vi ser tilbage, at vi er lykkedes med at få integreret alle de mennesker, som er kommet tidligere. Den opgave er vi bare ikke lykkedes med. Hvis vi var lykkedes med det, havde det set anderledes ud. Så er det rigtigt, at vi har nedbragt antallet – jeg ved ikke, om vi har nedbragt det til et passende niveau nu – til et historisk lavt antal, og det er rigtig godt. Men vi har et efterslæb fra alle de år, hvor antallet var højere, og det er vi bare ikke kommet i mål med. Når jeg kigger ud, er jeg ikke tilfreds med den integration, der er derude, og derfor synes jeg ikke, vi kan være bekendt at tage flere ind.
Den næste spørger er hr. Christian Langballe, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak. Jeg vil godt lige anholde en sætning, som ordføreren kom med, og det var, at det går bedre med hensyn til integrationen. Altså, ud af de syrere, der er kommet hertil bl.a. i 2015 – det her store indtag, der kom i 2015 – er der 18 pct. af mændene, der er kommet i arbejde, og 3 pct. af kvinderne, totalt set 12 pct. Det er jo lavere end blandt somalierne, så vidt jeg er orienteret. Jeg synes ikke, det går fantastisk godt. Jeg synes ærlig talt, at alt det her med kvoteflygtninge er lidt af et blålys, for det, det i virkeligheden drejer sig om, hvis vi skal have løst det her problem, er jo, at der bliver sat turbo på hjemsendelserne. Det er det helt afgørende. Alt det andet kan vi så også diskutere, men jeg synes altså, at det er et marginalt problem, vi diskuterer nu, i forhold til spontanflygtninge. Kunne vi lave et asylstop for spontanflygtninge og så sende folk tilbage, ville der faktisk ske noget.
Ordføreren.
Nej, når jeg siger, at der er bedre integration, skal man jo tage med, at udgangspunktet er utrolig lavt. Det er ikke, fordi jeg synes, at integrationen går godt nu. Det var bare et argument for at sige, at vi ikke er i den situation, hvor vi bare lader stå til. Man forsøger at gøre nogle ting. Igu var et eksempel, og der er kommuner, der begynder at levere på det og vise bedre resultater. Det er ikke, fordi det er prangende resultater, men dog bedre. Det var sådan set pointen. Så er vi jo fuldstændig enige med Dansk Folkeparti i, at man skal kigge på hjemsendelser. Det er da klart, synes vi, at vi ikke har været gode nok til at kigge på de mennesker, som tydeligvis ikke trives i det danske samfund. De har måske brug for en hjælpende hånd til at komme tilbage til deres hjemland, hvor de selv ville få et bedre liv.
Spørgeren.
Jamen jeg synes bare, at vi bruger noget tid på det, og det kan godt være, at regeringen virker, som om den virkelig får strammet op, men jeg synes bare på mange måder, at det er et blålys. For jeg er sådan set også enig med hr. Martin Henriksen i, at kvoteflygtninge særskilt jo ikke ville være noget problem, hvis ikke der havde været det kolossale indtag af spontanflygtninge, og det er så det problem, vi står med nu. Der er altså virkelig, virkelig store problemer. Jeg vil så også anfægte hele den påstand om, at velfærdsstaten, lige meget hvor rig den er, bare skal rykke i nogle håndtag og dreje på nogle knapper og vips, så er alle integrerede. Det er jo simpelt hen en påstand, som overhovedet ikke kan dokumenteres, når vi ser på den lange række af integrationsplaner, vi har haft gennem historien. Det er fup og fidus.
Ordføreren.
Ja, der er rigtig mange af de kommunale integrationsprojekter, som på ingen måde har givet noget som helst, og som har været fuldstændig spild af skattekroner. Jeg er også enig med ordføreren i, at naturligvis ville det mest effektfulde være et asylstop, og det ved hr. Christian Langballe godt at Liberal Alliance mener. Vi ville rigtig gerne lave et asylstop i morgen.
Næste spørger er fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak. Den sidste bemærkning, som ordføreren kom med, leder meget godt hen til mit spørgsmål: Anerkender ordføreren ikke, at vi også har et internationalt ansvar og en international forpligtelse til at være med til at løse verdens udfordringer, herunder flygtningeproblematikken? Som fru Laura Lindahl selv sagde fra talerstolen, anerkender man egentlig kvotesystemet som et godt system. Så hvordan har Liberal Alliance det med at vende ryggen til det internationale kvotesystem her i dag?
Ordføreren.
Jamen isoleret set har jeg det ikke supergodt med det, men set i lyset af den situation, vi står i, så mener jeg, at det er det rigtige at gøre. Men isoleret set synes jeg, at kvotesystemet er godt. Hvis vi ikke havde spontanasylansøgere, synes jeg sagtens vi kunne tage kvoteflygtninge, og jeg synes sådan set også, at vi kunne tage mere end 500 årligt. Men set i lyset af at vi får mange spontanasylansøgere og har fået det, så mener jeg, det her er den rigtige beslutning. Men det betyder jo ikke, at det er en nem beslutning.
Spørgeren.
Tak. Så læser jeg lige op her af nogle tal, jeg i hvert fald har: I de første 8 måneder af 2017 er det kun 2.000 spontanflygtninge, som har fået asyl i Danmark, og anerkendelsesprocenten for flygtninge er faldet fra 85 til 33, således at der er mange færre, der visiteres til kommunerne. Vi ved jo, at vi har ca. 300, der rejser ind, hver måned. Det er historisk lavt, og det antal, der får asyl, er altså også historisk lavt. Så hvad skal der til, før Liberal Alliance vil stå ved sit internationale ansvar?
Ordføreren.
Jamen der skal det til, at vi skal se, at de mennesker, som er kommet hertil, ikke er overrepræsenteret i vores kriminalstatistikker, at de fagligt får lige så meget ud af folkeskolen og er på niveau med deres etnisk danske klassekammerater. Vi skal simpelt hen se, at de ikke i overvejende grad er på kontanthjælp; vi skal se, at de ligger på linje med etniske danskere. Det er dér, vi skal hen.
Tak til Liberal Alliances ordfører. Og så er det fru Josephine Fock, Alternativets ordfører, der tager den lange vej til talerstolen nu.
Tak for det. Som det så tydeligt er fremgået af de seneste ordførertaler, står vi her for at behandle regeringens forslag om en ny kvoteordning. Og det, som regeringen vil, er, at man vil ændre udlændingeloven, så det er den til enhver tid siddende udlændinge- og integrationsminister, der bestemmer, om vi skal tage kvoteflygtninge eller ej. Jeg kan starte med at sige, at vi i Alternativet ikke bakker op om forslaget. Og det gør vi ikke, fordi en vedtagelse af det her forslag reelt betyder, at vi som land træder ud af den nuværende kvoteordning. For lovforslaget betyder, at vi ikke længere skal tage de 500 kvoteflygtninge, som vi har taget hvert år siden 1989. Og det er et antal, som vi i forvejen mener er beskedent. Med andre ord vil man, som vi ser det, afskaffe Danmarks internationale forpligtelser og vende det internationale samfund ryggen. Kvoteordningen er jo en frivillig ordning, og det vil sige, at vi ikke juridisk er forpligtet til at tage kvoteflygtninge. Men i Alternativet mener vi helt klart, at vi som land har et moralsk medansvar for at tage kvoteflygtninge. Og det vil sige, at det er et ansvar, vi tager, for at hjælpe nogle af verdens mest udsatte mennesker. Kvoteflygtninge er mennesker på flugt fra krig og konflikt, forfølgelse og overgreb – det er det, det handler om – og det er mennesker, som har et akut behov for beskyttelse. At tage kvoteflygtninge har hidtil været et valg, som vi har truffet, fordi det har været et anstændigt valg, og fordi vi i Danmark har en tradition for at gå forrest og hjælpe, hvor vi kan komme til det, også på internationalt plan med fælles internationale løsninger og fælles humanitær hjælp. FN's kvotesystem bygger netop på internationalt samarbejde og er et udtryk for international solidaritet. Det er en solidaritet med de lande, som huser størstedelen af verdens flygtninge. Og det er solidaritet med de mennesker, som har brug for akut beskyttelse og genhusning. Det midlertidige stop for kvoteflygtninge, som et flertal i Folketinget allerede har vedtaget, og det her lovforslag, som vi er på vej til at vedtage med det flertal, der er i Folketinget, signalerer over for vores nabolande og det internationale samfund, at vi ikke mere vil være med i det internationale samarbejde om at modtage flygtninge. Og det er stik imod de meldinger, som Danmark tidligere er kommet med internationalt. På FN-topmødet i New York sidste år var der bred opbakning til at styrke og udvide kvoteordningen, og der var bred enighed om, at der var behov for globale løsninger. Det var en enighed, som blev udmøntet i New York-deklarationen med lige præcis opbakning fra Danmark. Den forpligtede os til at styrke arbejdet for genhusning af flygtninge og give opbakning til de lande, som huser mange flygtninge i dag. Og hvordan forsvarer vi så som land, at vi indfører en bestemmelse, som er direkte i strid med den aftale? Hvis vi som et rigt og stabilt land løber fra vores internationale aftaler, legitimerer vi jo andre lande i at gøre det samme, og det vil som konsekvens få det internationale kvotefordelingssystem til at bryde sammen. Regeringen har meldt ud, at man ønsker at sætte en stopper for menneskesmuglere. Jamen hvorfor er det så, at vi er i færd med at afskaffe det eneste system, som man positivt ved er et effektivt redskab til at bekæmpe netop menneskesmuglere? Regeringens argument for både lovforslaget og det midlertidige stop for kvoteflygtninge, som man allerede har vedtaget, er, at vi har integrationsudfordringer i Danmark. Dermed er vi jo rigtig godt i gang med at blande indenrigspolitiske forhold sammen med udenrigspolitiske beslutninger, og det gør man altså ved at indføre et hensyn, som intet har at gøre med, at en bestemt gruppe mennesker har et særligt behov for beskyttelse. Vi står lige nu med et historisk højt antal flygtninge på verdensplan. Der har aldrig nogen sinde før været et større behov for en international fordelingsordning, der bygger på globalt ansvar og solidaritet med verdens svageste, end lige præcis nu. Og det er lige præcis det, FN's kvoteordning er til for. Derfor vil jeg gerne slutte af med på vegne af Alternativet at opfordre regeringen til at trække forslaget tilbage og genoptage Danmarks optag af kvoteflygtninge. Lad os i stedet for udvise mod til at gå med i forreste række for at beskytte og hjælpe mennesker på flugt fra krig, konflikt og krænkelser af de mest fundamentale menneskerettigheder. Lad os udvise mod til at gå forrest i kampen for at styrke det internationale samarbejde, og lad os ikke kun være det bedste land i for
Tak til ordføreren. Der er en enkelt kort bemærkning. Hr. Marcus Knuth, Venstre. Værsgo.
Tak. Vi deler jo holdningen om, at kvoteflygtningssystemet er den rigtige måde at tage flygtninge på. Men det forudsætter jo, at der er styr på integrationen i Danmark. Kunne ordføreren sætte nogle ord på, hvordan ordføreren selv synes det går med integrationen i Danmark – har vi over de sidste år haft stigende udfordringer med integrationen, eller har vi haft faldende udfordringer med integrationen?
Ordføreren.
Jeg synes jo, at det går langt bedre med integrationen, bl.a. på baggrund af den trepartsaftale, som vi også har været med til at bakke op om, i forhold til hvis man ser på, hvor mange der er kommet ud på arbejdsmarkedet. Jeg husker tallet som ca. 37 pct. Det vil jeg ikke hænges hundrede procent op på, men det er i hvert fald over en tredjedel af de flygtninge, der er kommet inden for de seneste 5 år, der er kommet ud på arbejdsmarkedet. Og det synes jeg er et rigtig, rigtig positivt signal.
Spørgeren.
Jeg er jo enig i, at vi har været rigtig gode fra regeringens side, i modsætning til den tidligere røde regering, til at få flere flygtninge i arbejde. Det er stadig væk kun et lille skridt på vejen, men nu taler vi om den samlede integrationsindsats. Set over de sidste par år har der så været større problemer eller færre problemer? Og i mine øjne er integrationsproblemerne udelukkende blevet større og større de sidste år, netop fordi vi har modtaget så mange flygtninge. Og det er jo netop vores argumentation for, at det ikke er det rigtige tidspunkt at tage kvoteflygtninge.
Ordføreren.
Altså, jeg synes jo, at ordføreren fra Venstre dermed ser bort fra de fakta, vi har. Vi har bl.a. også tal fra hele uddannelsessystemet, hvor vi lige præcis kan se, at både i forhold til de unge kvinder, men nu også de unge mænd, som har en anden etnisk herkomst end dansk, e der en langt, langt højere fordeling i forhold til at tage både en basisuddannelse eller en faglig uddannelse og også en længerevarende uddannelse. Så jeg synes faktisk ikke, at ordføreren tager det samlede billede med i betragtning – eller jeg har svært ved at forstå, at ordføreren har den holdning, hvis han gør det.
Tak til ordføreren. Den næste i rækken er fru Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre. Værsgo.
Vi diskuterer i dag, som det er fremgået, her i Folketingssalen, om det i fremtiden skal være op til den til enhver tid siddende minister at bestemme, om og i givet fald hvor mange kvoteflygtninge Danmark skal modtage gennem FN's kvoteflygtningesystem, og i sikker og magtfuldkommen forvisning om, at de altid vil dele posten mellem sig, er regeringen og Socialdemokratiet blevet enige med hinanden om, at det er en god idé. I øjeblikket tager Danmark som bekendt 0 kvoteflygtninge, altså ikke en eneste, og Danmark er det eneste land i FN, der har indført et stop for kvoteflygtninge, ifølge FN's Flygtningehøjkommissariat. Danmark er altså det eneste land, der højt og tydeligt siger til de andre: Os kan I ikke regne med. Det er faktisk det allerværste ved det her lovforslag. Forstå mig ret: For de 500 kvoteflygtninge, der nu ikke kan komme til Danmark, men måske i stedet må blive i overfyldte flygtningelejre i Libanon, i Jordan, i Kenya eller andre steder, gør det selvfølgelig en konkret forskel. For kvoteflygtninge er som bekendt de mest udsatte af flygtningene; det er dem, FN udvælger, fordi de har meget svært ved at klare sig i en flygtningelejr. Men som fru Mette Frederiksen trodsigt sagde på Radikale Venstres nytårsstævne i starten af i år: Det gør nok ikke en forskel for nr. 501, om Danmark tager 500 kvoteflygtninge, vel? Nej, hvis nr. 501 – som jo ikke er et nummer, men et menneske – må blive i lejren, så gør det ikke en forskel for netop hende. Men hvis hun bliver hjulpet af et andet land, som også tager sin andel af kvoteflygtningene, så gør det netop en meget stor forskel, både for hende, men jo i lige så høj grad også for det land, som vi aflaster, fordi det land i forvejen tager et kæmpe ansvar for nabolandets flygtninge. Det er sådan set det samarbejde og de fælles aftaler, det her lovforslag gør op med. Når Danmark ikke er et land, man kan regne med, så kan vi heller ikke med nogen som helst form for legitimitet forvente af andre lande, at vi kan regne med dem, og når man indtager den position, er man jo i sidste ende villig til at lade hele samarbejdet falde fra hinanden. Vi smider arven fra Poul Hartling på møddingen – Poul Hartling, den tidligere danske udenrigsminister og statsminister fra Venstre, der siden blev FN's flygtningehøjkommissær, og som i 1981 på vegne af FN modtog Nobels Fredspris netop for etableringen af kvoteflygtningeordningen. Vi siger farvel til den internationale solidaritet, som finder sit mest ultimative udtryk netop i forpligtende aftaler i FN. En række andre europæiske lande trækker heldigvis i den modsatte retning nu og tager imod flere kvoteflygtninge. Tak skal I have. Det er vejen frem, for vi løser ingen problemer hver for sig. Vi får ikke et tryggere, et stærkere og et bedre Danmark ved at overlade ansvaret til andre. Vi har brug for mere internationalt samarbejde, ikke mindre. Og ja, Danmark skal modtage de 500 kvoteflygtninge, vi har forpligtet os til i FN, fordi vi kan, men allermest fordi vi ønsker, at alle andre skal påtage sig det samme ansvar. Radikale Venstre er naturligvis imod dette lovforslag.
Tak til den radikale ordfører. Så er det hr. Holger K. Nielsen, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Et hovedargument hos regeringspartierne og deres parlamentariske grundlag for, at vi ikke kan modtage de her 500 kvoteflygtninge, er, at vi har nogle meget, meget store integrationsproblemer her i Danmark, at vi har meget store sociale problemer, og at vi er nødt til først at håndtere de vanskeligheder, vi har her i Danmark. Jo, der er problemer. Det er der med integrationen, bl.a. fordi det ikke bliver prioriteret af den nuværende minister, selv om hun også er minister for integration. Det er klart, at det ikke er hele forklaringen, men det er faktisk en væsentlig del af det. Der er også sociale problemer, vi skal tage os af i forhold til de borgere, der bor i landet i forvejen. Men spørgsmålet er, og det er det, jeg synes man i partiet Venstre bør overveje, hvilket også blev påpeget af fru Sofie Carsten Nielsen, om prisen ikke er for høj. Venstre har jo en stolt tradition på det her område gennem Poul Hartling, der var flygtningehøjkommissær og faktisk var fadder til den her ordning og var meget stolt af, at han blev fadder til ordningen, og meget stolt af, at Danmark havde den fremtrædende rolle i FN's flygtningepolitik. Er det de 500 kvoteflygtninge, vi skal tage, som betyder, at vi ikke kan klare integrationen, at vi ikke kan klare vores sociale problemer, at det danske samfund ikke kan hænge sammen? Det ved vi jo godt at det ikke er. Det ved vi jo udmærket godt at det ikke er. Det er jo ikke det, som er spørgsmålet. Det er også derfor, som det også er påpeget, at en lang række andre lande, som har lige så store problemer som Danmark – lige så store problemer! Norge, hvis integrationsminister vist er slyngveninde med den danske, skruer jo ikke ned for antallet af kvoteflygtninge, fordi det er så stor en del af i hvert fald den norske tradition, at man vil være solidarisk internationalt, og at man prioriterer FN-systemet så højt, at man ikke vil betale den pris. Det er netop det, som for mig at se er hovedproblematikken i det her. Det er da rigtigt, som det er blevet sagt: Hvad betyder 500 fra eller til i flygtningelejrene? Nej, vi ved da godt, at det jo ikke er det, som får det til at falde sammen. Men omvendt er det heller ikke det, der får det danske samfund til at hænge sammen. Problemet er, hvis det smitter, hvis det påvirker andre lande til at gøre det samme, og det er jo det, som er vanskeligheden nu. I en række lande er der samme diskussion, som vi også har i Danmark. Det er klart, at hele flygtningesituationen er en af de store diskussioner i en lang række lande. Det er en stor udfordring i en række europæiske lande, og så kan det jo være meget, meget fristende at henvise til Danmark og sige: Okay, Danmark har stoppet med at tage kvoteflygtninge; burde vi ikke gøre det samme, hvis vi skal løse vores problemer? Og pludselig breder det sig som ringe i vandet, og så falder det her system fra hinanden. Det er en høj pris at betale, og det synes jeg også at Venstre med den tradition, Venstre har på det område, burde tænke over.
Der er spørgsmål netop fra Venstres hr. Marcus Knuth. Værsgo.
Lad mig begynde med at sige, at jeg og vi selvfølgelig er meget, meget stolte af vores tidligere politikere, herunder Poul Hartling, men jeg vil da mene, at det er meget, meget naivt at sige, at vi skal holde fast i en fortid, hvor udfordringerne var nogle helt, helt andre. Så lad mig bare spørge ordføreren direkte: Anerkender ordføreren, at vi har massive – som i massive – integrationsproblemer i det danske samfund på nuværende tidspunkt?
Ordføreren.
Jamen det erkender jeg da. Der er meget store problemer. Jeg tror, at det på visse områder går bedre end tidligere, men der er store udfordringer – det er der da – med ghettoisering, med kulturelle spændinger, religiøse spændinger osv. Det er der da. Men det, jeg bare siger, er, at du jo ikke får flygtningeproblematikken begravet ved så bare at vende ryggen til det og sige, at vi udelukkende skal beskæftige os med de danske problemer. Og min pointe er, at de 500 kvoteflygtninge jo ikke ville gøre det umuligt at løse integrationsproblemerne, hvis ellers man ville tage dem alvorligt – hvad man jo ikke vil i den nuværende regering, hvor man hellere vil føre symbolpolitik og lave forskellige stunts, så man kan få en eller anden profil, der ser hård ud, i forhold til vælgerne. Det er det, det handler om, ikke integration. Hvis man tog det alvorligt, er jeg ikke i tvivl om, at man godt kunne håndtere det her.
Spørgeren.
Der mener jeg jo, at det er vores ansvar som politikere i første omgang at værne om Danmark og værne om det danske samfund. Og hvis det er sådan, at ordføreren erkender, at vi har store integrationsproblemer, så synes jeg, det er direkte uansvarligt at sige, at de integrationsproblemer løser vi ved at tage endnu flere mennesker hertil fra en fremmed kultur, som også vil have svært ved at integrere sig. Det var mere en kommentar end et spørgsmål.
Ordføreren.
Jamen ifølge forretningsordenen kan man også godt have kommentarer, det behøver ikke være spørgsmål. Hvad angår det at værne om Danmark, synes jeg jo, at det er der, hvor det går helt galt for Venstre. Altså, en Poul Hartling var da fuldstændig klar over, at det at værne om Danmark også er et spørgsmål om, at vi forpligter os i FN. Det bedste værn for et lille land er at have et internationalt samarbejde, og det er jo derfor, at Danmark, oprindelig i hvert fald, har støttet FN så kraftigt. Men med den nuværende generation af politikere i f.eks. Venstre har man tilsyneladende ikke særlig meget forståelse for det.
Med det siger vi tak til SF's ordfører. Så er det den konservative ordfører, og det er hr. Naser Khader. Værsgo.
Tak. Jeg vil gerne gentage en historie. Jeg har fortalt den tidligere her fra talerstolen. Her for ca. 3 år siden var jeg i Libanon, i Beirut, og mødte en syrisk kvinde, der stod og solgte cigaretter, kleenex, tyggegummi på gaden for at overleve. Hun var flygtet til nabolandet Libanon sammen med sine tre døtre. Hun stod og solgte de her ting for at overleve. Egentlig kunne jeg godt tænke mig, at hun var kommet til Danmark med sine tre døtre, som var veluddannede og veloplyste. Men de har ikke den mulighed for at komme til Danmark som andre. De har simpelt hen ikke råd til det. Den måde, man kommer til Danmark og får asyl på, er hamrende usolidarisk. Det er folk, der har forbindelser, det er folk, der har pengene. Det er i snittet mellem 10.000 og 20.000 dollar pr. person. Jeg synes ikke, at det er fair over for dem, der ikke har de penge. Derfor mener jeg, at vi bør lave det helt om, lave en ny asylreform, sige nej til dem, der kommer selv, for på den måde stopper vi menneskesmuglernes aktivitet. Man kan i dag tjene flere penge ved at smugle mennesker end stoffer. Menneskesmugling er ved at blive overtaget af de islamistiske bevægelser, og på den måde er vi med til indirekte at finansiere de islamistiske bevægelser ved at acceptere, at dem, der kommer hertil, kommer ved hjælp af menneskesmuglerne. Ud over det risikerer de at blive udsat for seksuelle overgreb. De risikerer at drukne i Middelhavet, de risikerer at blive udnyttet, så jeg mener, at vi bør arbejde i retning af et asylstop. Vi stopper for folk, der kommer hertil selv, til gengæld skal vi hente folk fra flygtningelejrene. Derfor er vi grundlæggende tilhængere af kvotesystemet. Der henter man folk fra lejrene, man henter familier, så der ikke er behov for familiesammenføringer bagefter, og så ved man, at det er folk, som virkelig har behov. Og vi vil gerne forhøje kvotetallet, den dag vi stopper for spontane asylansøgere. Men når vi synes, at det er godt med kvoteflygtninge, hvorfor støtter vi så lovforslaget? Det gør vi, fordi vores velfærdssamfund er udfordret på økonomi, integration og den sociale og økonomiske sammenhængskraft. Vi har faktisk givet asyl til mange, mange flere end et land som USA, der er mange gange større end os. Det er vigtigt, at vi igen skal have styr på den udfordring, og det er så op til folkestyret at bestemme, hvem og hvor mange vi har plads til at modtage. I Det Konservative Folkeparti mener vi sådan set, at kvoteflygtningeordningen er en god måde at fordele og beskytte flygtninge på. Det skal være den måde, vi gør det på fremover – den eneste måde, vi gør det på – og antallet skal forhøjes. Men det skal først ske, den dag vi laver et asylstop. Lige nu har vi brug for et pusterum. Det er derfor, at regeringen i september indførte et stop for kvoteflygtninge. Lovforslaget i dag gør det klart, at det først og fremmest er op til regeringen at vurdere, hvor mange kvoteflygtninge vi kan tage, alt efter hvad udviklingen tilsiger. Når vi i Europa og Danmark har fået styr på vores ydre grænser og stoppet antallet af spontane asylansøgere, kan vi igen tage imod flere kvoteflygtninge. Der er nemlig en øvre grænse for, hvor mange vi kan klare, og derfor støtter vi forslaget.
Der er en kort bemærkning fra hr. Christian Langballe. Værsgo.
Det er sådan set bare for ligesom at genoptage den diskussion, vi har haft her i Folketinget. Jeg er sådan set enig med ordføreren i, at et asylstop for spontanflygtninge vel burde være det, vi stod og diskuterede her i dag. Det ville jo være fantastisk, hvis vi kunne nå frem til det. Jeg mener faktisk, det er nødvendigt, også historisk betragtet, hvis ikke Danmark skal lide ubodelig skade. Det, jeg godt vil anholde, er den her bemyndigelse, som man giver ministeren, til at tage dem ind i elastikmål, altså det kan være 500, det kan være 1.000, det kan være 2.000. Jeg synes bare ikke, at det er godt nok, at man har indført en kattelem i et lovforslag, som så giver ministeren bemyndigelse til egentlig bare at udvide grænsen, hvis man lige laver en aftale, f.eks. hvis den danske minister laver en aftale med den tyske minister og Berlin, ikke? Så kan vi lige tage nogle ekstra, hvis der opstod den situation, som der gjorde tidligere, altså simpelt hen bare give den gas, hvad angår det at udvide antallet. Det synes jeg simpelt hen er den forkerte vej at gå i den nuværende situation.
Ordføreren.
Det mener jeg ikke at vi giver ministeren bemyndigelse til. Jeg nægter at tro på, at det kommer til at ske, at man bare lige kommer hjem fra EU og siger, at nu skal vi forhøje kvoten. Det, vi giver bemyndigelse til, er, at ministeren har den mulighed i meget, meget særlige og ekstraordinære situationer. Det er ligesom med det, vi oplevede under presset i september 2015, hvor vi gav plads for den mulighed. Men det er ikke ensbetydende med, at muligheden bliver udnyttet, og derfor stoler jeg meget på, at det ikke kommer til at ske.
Hr. Christian Langballe.
Det er jo lige præcis det eksempel fra 2015, vi tager, hvor der kom over 20.000 flygtninge, og samtidig åbnede statsministeren op for, at vi kunne tage 1.000 ekstra kvoteflygtninge. Det var da helt galimatias i den situation, vi stod i. Og det er den situation, jeg gerne vil undgå, og det er derfor, jeg tror, at vi faktisk får en diskussion hernede i Folketingssalen, uden at det bare bliver en bemyndigelse for den enkelte minister til at hæve grænsen eller flytte den op eller ned.
Ordføreren.
Sådan som jeg husker det, sagde statsministeren: Det gør vi, vi tager imod 1.000, hvis de andre lande – de østeuropæiske lande, der nægtede at tage en fordeling – tager imod deres andel. Men det er jo ikke sket. Vi har ikke taget imod de 1.000, som der blev sagt. Derfor siger jeg, at det kun kommer til at ske i ekstraordinære situationer, og den mulighed synes jeg det er okay at ministeren har der.
Vi siger tak til den konservative ordfører. Så er vi færdige med ordførerrækken, og jeg giver ordet til udlændinge- og integrationsministeren. Værsgo.
Tak til ordføreren. Vi har været langt omkring allerede, kan man sige, i diskussionen her. Danmark har jo en lang tradition for at påtage sig et medansvar for nogle af verdens flygtninge, og det skal vi blive ved med. Det skal bl.a. ske ved en styrket nærområdeindsats, men jo også ved at tage kvoteflygtninge. Det er således regeringens opfattelse, at Danmark fortsat skal genbosætte flygtninge og dermed også fremadrettet støtte den globale genbosætningsindsats, som jo gælder en del af verdens flygtninge. Men vi skal ikke tage så mange flygtninge, at det truer sammenhængskraften i vores samfund, og der er ingen tvivl om, at antallet af nytilkomne flygtninge i de senere år har stillet vores samfund over for en række udfordringer i forhold til bl.a. integrationen. Vi har et ansvar for, at Danmark hænger sammen – hænger sammen økonomisk, socialt og kulturelt. I den forbindelse er det afgørende, at antallet af flygtninge, der årligt genbosættes i Danmark, kan fastsættes med den størst mulige fleksibilitet. Lovforslaget lægger derfor op til, at der indføres en ny kvoteordning – en ordning, hvor udlændinge- og integrationsministeren på baggrund af en samlet afvejning af den sociale og økonomiske kapacitet beslutter, hvor mange udlændinge der skal genbosættes i Danmark. Efter lovforslaget kan den til enhver tid siddende minister beslutte, at op til 500 kvoteflygtninge årligt skal genbosættes i Danmark. I en helt særlig situation vil det årlige antal kvoteflygtninge dog kunne overstige 500 personer. Men det er kun i helt særlige tilfælde, hvor der bliver indgået en international aftale med det formål at begrænse flygtningestrømmen til Danmark eller Europa. Ved vurderingen af, om der er tilstrækkelig social og økonomisk kapacitet i samfundet til at genbosætte flygtninge, skal der efter lovforslaget lægges vægt på bl.a. antallet af spontane asylansøgere, der er kommet til Danmark de foregående år, og også antallet af opholdstilladelser meddelt til udlændinge i de foregående år, altså primært hvor mange der har fået asyl, og hvor mange der efterfølgende er blevet familiesammenført. Herudover skal der også lægges vægt på, hvordan de udlændinge, der allerede befinder sig i Danmark, rent faktisk klarer sig. Er de i arbejde? Kan de sproget? Med andre ord: Er de en del af den helt almindelige danske hverdag? Med lovforslaget sikrer vi muligheden for, at vi kan skabe den rette balance mellem antallet af flygtninge, som Danmark samlet set modtager, og vores evne til at integrere dem, der er her. For antallet af flygtninge og familiesammenførte har en betydning for, om integrationen kan lykkes. Og en vellykket integration er afgørende for, om Danmark fortsat kan være et godt og trygt samfund, der hænger sammen, både økonomisk, men også socialt og kulturelt. Her til slut vil jeg gerne takke de ordførere, som har givet opbakning til lovforslaget, som det ligger her i dag. Og så kan jeg jo høre, at vi også får en diskussion indtil tredje behandling, og det er selvfølgelig helt fint, og jeg skal svare på alle de spørgsmål, der måtte være.
Der kommer i hvert fald et par stykker her. Hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Hvis regeringen har den opfattelse, at den til enhver tid siddende minister skal kunne tage mellem 0 og op til 500 kvoteflygtninge på et år, hvorfor skal der så være en undtagelse, hvor ministeren får mulighed for at – må man forstå – fravige hovedreglen og tage imod endnu flere kvoteflygtninge?
Ministeren.
Det skal der i den helt særlige situation, hvor man indgår en eller en form for international aftale for generelt at begrænse tilstrømningen til Danmark og til Europa. Vi kan se det med EU-Tyrkiet-aftalen – det er en aftale, der jo har begrænset tilstrømningen til Europa. Og hvis vi nu kommer i en situation, hvor man på internationalt plan får indgået en aftale om at få lukket af, så det kun eller primært er kvoteflygtninge, der kommer hertil, så kan vi jo godt gå ind og regulere på antallet og i den situation tage nogle flere. Men det skal være en helt, helt særlig situation, og det er ikke noget med, at den til enhver tid siddende statsminister lige kan rejse til Berlin og aftale et eller andet med tyskerne – sådan er det ikke. Det er et langt større perspektiv, vi taler om.
Hr. Martin Henriksen.
Jeg synes, det er interessant, at ministeren nævner EU-Tyrkiet-aftalen, for den har jo ikke lukket af for tilstrømningen, for nu at bruge ministerens egne ord. Der kommer jo stadig væk masser af asylansøgere og migranter ind i Europa. Så det er jo et eksempel på en aftale, som man har lavet, og jeg må forstå, at hvis man laver tilsvarende aftaler, vil det, at man laver sådan en aftale, kunne bruges som argument for, at man som minister vil kunne sige: Så tager vi imod mere end 500 FN-kvoteflygtninge. Jeg vil da være meget utryg ved det, hvis denne minister eller en anden minister kan henvise til EU-Tyrkiet-aftalen og sige, at man på baggrund af den aftale, som havde som formål at begrænse tilstrømningen, så kan tage imod flere FN-kvoteflygtninge. Det vil jo reelt betyde, at man i ministeriet kan nå frem til, at vi i dag har en helt særlig situation, og at ministeren eller en anden minister så vil kunne beslutte, at vi skal tage imod flere FN-kvoteflygtninge. Så skal man forstå svaret sådan, at vi faktisk allerede i dag har en helt særlig situation? For vi har jo en aftale – EU-Tyrkiet-aftalen – som var ministerens eksempel. Det synes jeg altså desværre bekræfter mig i, at der er grund til at være lidt bekymret for det her lovforslag.
Ministeren.
Jeg tror nok, jeg sagde noget i retning af, det skulle være a la en EU-Tyrket-aftale, der lukker af. Og man må sige, at EU-Tyrkiet-aftalen jo rent faktisk har begrænset tilstrømningen drastisk. Men nej, det er ikke sådan, at vi allerede i dag har en eller anden særlig situation, der gør, at man skal tage over 500 kvoteflygtninge. Nu trøster jeg mig lidt ved, at jeg kan høre, at hr. Martin Henriksen, hver gang han nævner ministeren, også siger: eller en anden minister end den, der er der nu. Det trøster jeg mig ved, for jeg antager, at det er, fordi hr. Martin Henriksen har en vis tillid til, at det ikke vil ske, sådan som det ser ud nu.
Den næste spørger er hr. Christian Langballe, Dansk Folkeparti.
Jeg vil egentlig bare fortsætte der, hvor vi slap, og hvor jeg synes det interessante er. Altså, jeg har sådan lidt svært ved det her, for det kan godt være, at man fra regeringens side mener, det her er meget væsentligt, men jeg synes egentlig bare, diskussionen er ført på en forkert måde. For det afgørende er jo at få et asylstop med hensyn til spontanflygtninge. Det er det helt afgørende. Og de af ordførerne, jeg har hørt, og som jeg plejer at være enig med, giver mig ret i det, i hvert fald til dels. Og så synes jeg jo sådan set, at det godt kunne være, at muligheden så var der for faktisk at lave et asylstop. Altså, hvis vi nu havde lavet den her ordning med spontanflygtninge, havde det jo været en god ordning. Jeg synes bare, at den her bemyndigelse til inden for kvotesystemet sådan ligesom at kunne forhøje antallet i særlige tilfælde, som jo så er noget, ministeren selv kan definere, er problematisk.
Ministeren.
I den perfekte verden ville det jo rent faktisk være sådan, at der var lukket af, så man kun havde kvoteflygtninge. Det tror jeg ville være den bedste af alle verdener – bortset fra den verden, selvfølgelig, hvor der ikke er flygtninge, men det forekommer nok ikke. For så ville man jo netop kunne styre det, og det tror jeg i virkeligheden vi alle sammen ønsker. Men indtil da lever vi jo i den virkelige verden, som den nu er, og der er det så sådan, at man kan tage op til 500 kvoteflygtninge. Og det er det, der ligger i det her forslag.
Hr. Christian Langballe.
Jo, og når vi så endelig har den her diskussion, er det bare, vi spørger om, hvorfor den her bemyndigelse overhovedet er der. For det lader til, at der er en minister, der gerne sådan vil kunne gå ud en gang imellem og være stor i slaget og sige, at så tager vi lige lidt ekstra – det kan være 1.000, det kan være 1.500, det kan være 2.000, det kan være 5.000, det kan være 10.000 – tallet er jo sådan set ubegrænset i virkeligheden. Og det er derfor, at vi, når vi nu har den her diskussion hernede, bare prøver at finde ud af, hvorfor den bemyndigelse er med, og om der ikke er nogen grænse. Altså, jeg synes, det svæver lidt i det uvisse.
Ministeren.
Årsagen er jo, som det også er blevet sagt ikke alene af mig, men også af andre ordførere, at vi kan komme i en situation, hvor man f.eks. kunne indgå en eller anden form for international aftale, der gør, at man får lukket af. Så er det jo sådan set helt reelt at sige, at hvis der ellers ikke kommer nogen til Danmark nu, vil man kunne tage x antal kvoteflygtninge i stedet for. Det synes jeg sådan set er meget reelt, og derfor synes jeg egentlig også, det er helt rigtigt at skrive det ind i den her aftale. Og det er det eneste, der ligger i det her. For jeg mindes simpelt hen ikke, at jeg ellers er blevet beskyldt for at skulle føre sådan en eller anden form for lempelig udlændingepolitik. Og nu kan jeg se, at venstrefløjen har markeret i hobetal, og jeg tror måske, at diskussionen nu vil føre os lidt over i en anden lejr.
I hobetal ved jeg nu ikke om der er tale om. Det er foreløbig kun en enkelt, jeg har indtegnet her, og det er fru Johanne Schmidt-Nielsen.
Ja, det er så mig, som ministeren omtaler som i hobetal. Jeg har faktisk et lidt teknisk spørgsmål, for der var sådan lidt forvirring, da hr. Mattias Tesfaye var på talerstolen. Jeg vil bare gerne have ministeren til at bekræfte, at en minister i dag ikke har mulighed for at lave et egentligt kvoteflygtningestop, fordi ministeren kun, om jeg så må sige, har kompetence til at rykke rundt på kvoteflygtningene inden for en 3-årig periode, og at hvis man vil give en minister kompetence til helt at stoppe med at tage kvoteflygtninge eller at lave et stop, som er 4-årigt, 5-årigt, 6-årigt eller 7-årigt, og fortsæt selv rækken, så kræver det den her lovændring. Det vil sige, at det, som det her lovforslag går ud på, er, at man altså kan sige, at det ikke er nok at rykke rundt på de 500 årlige kvoteflygtninge inden for en 3-årig periode, men at ministeren nu får mulighed for helt at stoppe med at tage kvoteflygtninge. Og grunden til, at vi vedtager lovforslaget, har ikke noget at gøre med aftaler med FN, men at vi er nødt til at ændre dansk lov for at give ministeren den kompetence.
Ministeren.
Vedrørende hobetal kan man i hvert fald konstatere, at fru Johanne Schmidt-Nielsen snart bliver til flere, om man så må sige. Og tillykke med det. Men når det er sagt, er det jo rigtigt, at hvis ikke det her lovforslag lå her, og hvis ikke vi vedtager det her lovforslag, så skal vi tage de kvoteflygtninge, som vi egentlig i sin tid havde meldt ind at vi ville tage. Det ville være konsekvensen. Hvis det her lovforslag falder, kommer man til at tage den andel af kvoteflygtninge, som vi tidligere havde meldt ind, så det vil sige de der godt 490 og så de 500, som der sådan set står skrevet for i år. Så det er korrekt.
Spørgeren.
Tak for den præcisering. Og dermed kan vi jo altså også konkludere, at den siddende regering ikke ville kunne beslutte sig for at stoppe med at tage kvoteflygtninge, hvis ikke Socialdemokratiet bakkede op om det her lovforslag, for jeg kan forstå, at Dansk Folkeparti er kritiske. Så det vil sige, at den eneste måde, ministeren og regeringen kan sørge for, at Danmark tager nul kvoteflygtninge på, er, ved at Socialdemokratiet stemmer for det lovforslag, vi førstebehandler i dag.
Ministeren.
Hvis ikke det her lovforslag bliver stemt igennem, vil man skulle tage kvoteflygtninge.
Næste spørger er fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak for det. Jeg har også et spørgsmål. Ministeren var tidligere i dag ude på Ritzau, hvor hun, som jeg i hvert fald læste det, udtalte, at man, hvis man ønsker at øge kvoten – forudsat det her lovforslag bliver vedtaget – skal i Folketinget, mens det at sige nej er en ensidig beslutning fra ministerens side. Men det er ikke det, der ligger i lovforslaget nu, er det ikke korrekt? Det, der ligger i lovforslaget nu, er, at ministeren får beføjelse til både at skrue ned og skrue op, om man så må sige?
Ministeren.
Det, der ligger i lovforslaget her, er, at den til enhver tid siddende minister kan melde ind op til de 500. Skal man over 500, skal der en helt særlig, ekstraordinær situation til, og det kan f.eks. være, at der bliver indgået en eller anden form for international aftale, der vil stoppe eller begrænse tilstrømningen til Danmark og til Europa.
Spørgeren.
Tak. Det vil sige, at det stadig væk er en ensidig ministerbeslutning, altså både det at skrue op og skrue ned? Jeg er med på det, som ministeren siger, nemlig at der skal en særlig, ekstraordinær situation til, men det vil stadig være en ensidig ministerbeslutning, og det betyder altså, at man ikke skal i Folketingssalen for at kunne skrue op, om man så må sige?
Ministeren.
Ja!
Med dette meget korte og sikkert præcise svar, som bestemt fremmer hastigheden her, og da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Udlændinge- og Integrationsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Den første taler er hr. Mattias Tesfaye, Socialdemokratiet. Værsgo.
Den socialdemokratiske og radikale regering indgik for 3-4 år siden en aftale med Liberal Alliance, Venstre, SF, Det Konservative Folkeparti og Dansk Folkeparti om ændringer i reglerne for rekrutteringen af international arbejdskraft. I den forbindelse besluttede vi at lave en ny 3-årig forsøgsordning for udenlandske iværksættere. Vi vil meget gerne have udlændinge med gode ideer til at komme til Danmark og realisere dem. Det kan styrke den danske økonomi og sikre arbejdspladser til både høj og lav. Vi er derfor meget glade for, at vi i dag kan se, at ordningen har været en succes. Vi er også glade for, at regeringen er indstillet på at fortsætte ordningen og udvide den en lille smule, for ellers ville den lukke til nytår, og det ville være ærgerligt. Socialdemokratiet er tilhænger af en stram udlændingepolitik, og vi har derfor deltaget i en række stramninger af udlændingeloven – faktisk siden 1986. De mange stramninger medfører også en risiko for, at Danmark bliver for lukket mod vores omverden, og det ville være skadeligt. Derfor er det vigtigt for os, at vi konstant sikrer os, at det fortsat er muligt for udlændinge at komme til landet og bidrage til vores fællesskab, og den her ordning er en blandt flere, som sikrer det. Det fremgår af lovforslaget, at den nuværende regering ønsker at øge loftet for, hvor mange personer der kan gå sammen om en ansøgning, således at tre personer kan benytte startupordningen. I samme ombæring foreslås det at øge kvoten fra 50 til 75 årligt. Herudover er der foreslået en række andre mindre justeringer af lovgivningen. Vi synes, at det alt sammen virker fornuftigt.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger, så vi går videre til hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti.
Tak for det. I 2014 indgik en række partier en aftale om udenlandsk arbejdskraft. Aftalen er sådan set blevet opsagt i forbindelse med det seneste folketingsvalg, og siden hen har et flertal i Folketinget vedtaget en række ændringer, som efter vores opfattelse på fornuftig vis har strammet reglerne i forhold til udenlandsk arbejdskraft. I aftalen indgik som noget nyt et forslag om at indføre en 3-årig forsøgsordning, »Start-up Denmark«, som det så fint hedder, for udenlandske iværksættere, der vil starte selvstændig erhvervsvirksomhed i Danmark. Der blev fastsat en kvote, så der i forsøgsperioden maksimalt kan komme 50 iværksættere ind på ordningen årligt – og i tråd med det tidligere lovforslag foreslår regeringen sjovt nok at hæve endnu en kvote her. Startupordningen trådte i kraft den 1. januar 2015 og udløber her i slutningen af året. For Dansk Folkepartis skyld kunne ordningen sådan set godt stoppe her. Vi har ikke ændret holdning. Vi var også skeptiske, da forslaget første gang kom på bordet, og kompromiset blev så, at man satte en kvote eller et loft ind for ordningen, og at man så lod den køre i 3 år. Vi ser fortsat ikke noget behov for ordningen. Vi var skeptiske dengang, og det er vi fortsat. Derfor blev partierne så også enige om, at der skulle være det loft, og at ordningen skulle være midlertidig. Jeg synes, det er svært at argumentere for, at ordningen i stor stil har bidraget til dansk økonomi. Man kan sige, at ordningen tværtimod bidrager til myten om, at Danmark nærmest ville gå i stå, hvis det ikke var for den udenlandske arbejdskraft. Startupordningen er i dag underlagt en kvote, hvorefter maksimalt 50 udlændinge kan komme ind på den. Og som det fremgår af lovforslaget, er kvoten ikke engang blevet opbrugt i de snart 3 år, som ordningen har eksisteret, hvorfor der jo ikke er behov for at udvide kvoten. Under alle omstændigheder kan Dansk Folkeparti ikke se behovet for at videreføre ordningen, og vi kan ikke se behovet for at udvide den, så flere kan komme ind på den. Derfor er det vores udgangspunkt, at vi stemmer imod, og jeg opfordrer regeringen til at overveje, hvordan vi kan gøre mere for danske iværksættere i stedet for det her, som vel mest kan karakteriseres som noget pjat.
Tak til ordføreren. Vi går videre i ordførerrækken til hr. Marcus Knuth, Venstre.
Regeringen ønsker, at Danmark fortsat skal være et foregangsland inden for innovation. Det er især vigtigt i en lille økonomi som vores, at vi formår at tiltrække dygtige internationale iværksættere, som kan skabe succesfulde virksomheder og dermed bidrage til vækst og arbejdspladser i Danmark. Her er startupordningen et rigtig vigtigt redskab, da den potentielt kan bringe både vækst, viden om nye markeder og et internationalt netværk, som også vil gavne det danske iværksættermiljø. Den første periode med startupordningen har vist, at den administrativt er en velfungerende ordning. De justeringer, som regeringen ønsker at lave, er baseret på bl.a. erfaringen fra Styrelsen for International Rekruttering og Integration. Først og fremmest har det vist sig, at antallet på maksimalt to personer, der kan søge opholdstilladelse ved samme forretningsplan, er en barriere for at tiltrække nogle af de bedste. Venstre foreslår derfor at hæve loftet til tre personer, da især techvirksomheder typisk består af tre-fire personer. En udvidelse fra to til tre personer kan potentielt presse den årlige fastlagte kvote på maksimalt 50 udlændinge, så derfor foreslår vi at hæve kvoten til 75. Styrelsens rapport viser også, at gyldighedsperioden for de godkendte forretningsplaner er for kort til, at udlændinge, der ønsker opholdstilladelse, kan nå at etablere sig. Derfor ønsker regeringen at støtte de dygtige og innovative udlændinge, som får godkendt deres forretningsplan. Det gør vi bl.a. ved at give godkendte ansøgere yderligere 3 måneder til at planlægge deres etablering i Danmark. Til slut foreslår regeringen en præcisering af udlændingeloven, således at sekretariatet ved Erhvervsstyrelsen kan afvise mangelfulde forretningsplaner under screeningen, og så udlændinge ved en afvisning ikke kan klage til en anden myndighed. Det forslag skal ses i lyset af de nogle gange meget mangelfulde ansøgninger, som Erhvervsstyrelsen screener. Screeningen har til formål at sikre, at konsulenterne i ekspertpanelet kun bruger deres tid på realistiske og seriøse forretningsideer med udviklingspotentiale. Her skal jeg lige til sidst huske at tilføje, at en afvisning som følge af en screening selvfølgelig ikke udelukker, at man kan søge påny. De justeringer, lovforslaget kommer med til startupordningen, vil sikre, at Danmark fortsat kan tiltrække innovative og kvalificerede udlændinge, som er vigtige for vores økonomi. Derfor støtter Venstre lovforslaget.
Der er lige en kort bemærkning til hr. Martin Henriksen.
Tak. Jeg kan jo i lovforslaget læse mig til, at det er utrolig vigtigt, at vi kører videre med den her ordning, fordi den har bidraget til dansk økonomi og dansk vækst. Det kan man jo altid sige at ting har bidraget til. Jeg ved ikke, om hr. Marcus Knuth kunne redegøre for, hvordan den her ordning har bidraget til dansk økonomi og til dansk vækst. Hvor mange arbejdspladser er der blevet genereret ved hjælp af den her ordning, hvor danskere er kommet ud på arbejdsmarkedet og har fået noget at tage sig til? Det må der være nogle tal for, når nu man fra regeringens side skriver i lovforslaget, at den her ordning bidrager til dansk økonomi og vækst i Danmark.
Ordføreren.
I Venstre er vi meget, meget soleklare omkring, at alt, hvad der bidrager til vores økonomi, er positivt, og at folk, der kommer hertil for at arbejde og bidrage, er noget positivt, også selv om det er udlændinge, og også selv om det ikke lige er, hvad Dansk Folkeparti godt kunne ønske sig. I Danmark har vi et meget, meget stort og meget, meget aktivt iværksættermiljø, og det iværksættermiljø har jo altså et tæt, tæt samarbejde med andre iværksættere fra hele verden. Så det, at vi kan være bedre til at tiltrække iværksættere, der kommer hertil, arbejder med danske iværksættere og bidrager til vores økonomi, ser jeg altså udelukkende som en positiv ting.
Spørgeren.
Jeg har aldrig rigtig forstået det her med, at bare folk kan få et arbejde, så kan de komme til Danmark. Det der synspunkt har jeg aldrig rigtig forstået, for så er der jo godt nok mange mennesker, der kan komme til Danmark. Der er jo mange mennesker ude i den store verden, som kan finde ud af at arbejde, og gudskelov for det. Men jeg kunne bare godt tænke mig at vide, når nu man skriver i lovforslaget, at det har bidraget til dansk økonomi og vækst osv., hvordan det så præcis er, det har bidraget. For man har en ordning, hvormed man henter folk til Danmark, og de kan komme med nogle kriterier for og nogle forslag til, hvordan de vil starte en virksomhed op i Danmark, og da man etablerede den, var det med den begrundelse, at det var vigtigt, og at det kunne generere vækst og skabe arbejdspladser i det danske samfund. Nu skriver man så i lovforslaget, at det bidrager positivt til dansk økonomi, og så synes jeg, det kunne være relevant at få tallene på bordet. Hvordan har den her ordning f.eks. bidraget til at skabe arbejdspladser i Danmark, vel at mærke til folk, der bor her i forvejen, altså danskere?
Ordføreren.
Lad mig i første omgang lige præcisere i forhold til det med, at alle, der kommer hertil, får arbejde. Vi stiller selvfølgelig nogle meget, meget høje krav til, præcis hvad det er for et arbejde, man kommer hertil for at bidrage med, og det afhænger af, hvilken del af verden man kommer fra. Så selvfølgelig stiller vi nogle krav. Det er jo ikke sådan, at alle bare kan komme hertil og tage et hvilket som helst arbejde. Derudover vil jeg sige for at svare direkte på spørgsmålet, at vi ser, at der er en efterspørgsel efter det her. Det vil sige, at der er iværksættere, der kommer hertil og bidrager, og det ser jeg i sig selv som positivt. Samtidig strammer vi jo op på ordningen ved at sige, at de mangelfulde ansøgninger, som vi har set, simpelt hen nemmere kan føre til et afslag nu, dvs. til, at personerne ikke kommer hertil.
Tak til ordføreren. Der er ikke flere korte bemærkninger. Og vi går videre til hr. Pelle Dragsted, Enhedslisten.
I Enhedslisten kan vi ikke umiddelbart støtte det fremsatte lovforslag. Det er ikke, fordi vi har noget som helst imod, at der kommer udenlandske iværksættere til Danmark, men fordi vi simpelt hen ikke finder, at der i det fremsatte lovforslag eller i baggrundsmaterialet er foretaget noget, der bare ligner en seriøs evaluering af den her ordning for de seneste år. Og derfor ligger vi sådan set meget på linje med de kritiske bemærkninger, som er kommet i høringssvarene fra de faglige organisationer, særlig fra LO og HK. Der er en lang række spørgsmål, der ganske enkelt ikke er besvaret. Har den her ordning ført til, at vi har fået flere innovative virksomheder, som har bidraget positivt til beskæftigelsen i Danmark, sådan som den tidligere spørger var inde på? Hvor mange af de her forretningsplaner er overhovedet blevet effektueret ved etableringen af en virksomhed? Hvor mange af disse virksomheder har overlevet, og hvor mange er gået ned? I den udstrækning, der er blevet etableret virksomheder, har der så været nogen negative konsekvenser, f.eks. i forhold til lønforhold, herboende iværksætteres muligheder og investeringsmuligheder? Har der været andre afledte negative effekter af det her? Hvordan ser det ud med arbejdsmiljøet i de virksomheder, der er etableret inden for ordningen? Sådan nogle spørgsmål synes jeg det er rimeligt at bede om at få besvaret, før man gør en forsøgsordning permanent. Altså, ideen med en forsøgsordning er vel, at man forsøger noget og så efterfølgende undersøger, om forsøget har haft de effekter, som man håbede det ville have. Og det har man ikke gjort i tilstrækkelig grad i det her tilfælde. Der er jo flere andre ordførere, der har været inde på – og det vil vi sikkert også høre i den videre debat – at det er vigtigt at sikre, at der kan komme folk med gode ideer til Danmark, kvalificeret arbejdskraft, innovation osv. Og det kan man næppe være uenig i, men derfor er det jo alligevel rimeligt nok at spørge sig selv og få lavet nogle analyser af: Hvad er det egentlig, der er behov for? I hvilke brancher? I hvilket omfang? Og det er simpelt hen det, der mangler i det her forslag. Det er jo også sådan, at vi allerede har den fri bevægelighed af arbejdskraft i EU- og EØS-lande, som sikrer fri etableringsret for virksomhederne fra de lande, og der taler vi jo, kan man sige, om et opland på hundredvis af millioner af mennesker. Jeg synes også, det hører med til den her diskussion, at vi desværre har set en lidt bekymrende udvikling, synes jeg, i forhold til konkurs og virksomhedsophør blandt f.eks. iværksættervirksomhederne. Rigtig, rigtig mange er lukkede med rigtig, rigtig store omkostninger for samfundet til følge. Det er jo noget, der er blevet drøftet de seneste uger, fordi nogle journalister har kigget på det. Og der kan man jo godt spørge sig selv: Er vejen så at åbne op for etableringen af endnu flere af den type projekter? Men igen: Hvis det var sådan, at der lå et klart beslutningsgrundlag, og hvis det var sådan, at der lå en klar evaluering af, hvordan det her har virket de seneste år, så kunne det sådan set sagtens være, at vi ville stille os positivt over for det. Men vi synes ærlig talt, det er lidt useriøst, at man ikke har evalueret, hvad der egentlig er kommet ud af det, og hvad det eventuelt kan have haft af både positive og negative konsekvenser. Så derfor er vi som udgangspunkt skeptiske over for forslaget.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger, så vi går videre til fru Laura Lindahl, Liberal Alliance.
Forslaget her skal videreføre startupordningen og lave nogle mindre ændringer af den. Ordningen giver mulighed for, at udenlandske iværksættere kan komme til Danmark og forsøge at starte deres virksomhed her. Hvis man vil have adgang til ordningen, kræver det i dag, at ens forretningsplaner er godkendt af udlændingemyndighederne, og det ændrer man med det her forslag. Udlændingemyndighederne har af gode grunde ingen særlige kompetencer til at skulle vurdere nye forretningsideer. Derfor synes vi, det giver meget god mening at nedsætte et ekspertpanel til dette. Generelt er vi positive over for, at man har mulighed for at komme hertil og starte virksomhed. Det er godt for Danmark, hvis der kommer folk hertil, som kan bidrage med at skabe vækst og beskæftigelse, men man skal selvfølgelig også være på vagt over for, at der kan komme nogle hertil, som ikke kan bidrage. Men i forhold til den del er vi ret fortrøstningsfulde, da kriterierne for at blive en del af ordningen jo som bekendt er, at man kommer med en levedygtig idé. Samtidig er ordningen begrænset til relativt få personer. Derfor kan vi støtte forslaget.
Tak for det, tak til ordføreren. Vi går videre til fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak for det. Det er regeringens lovforslag om at videreføre »Start-up Denmark«-ordningen, vi står her for at behandle i dag. Man vil gerne videreføre den treårige forsøgsordning »Start-up Denmark«, og samtidig vil man foretage nogle justeringer på baggrund af hidtidige erfaringer. Jeg vil indlede med at sige, at Alternativet bakker op om forslaget. »Start-up Denmark«-ordningens formål er jo at gøre Danmark til et mere attraktivt land for innovative internationale iværksættere, som kan skabe nye virksomheder og dermed bidrage til vækst og arbejdspladser i Danmark. Vi er i Alternativet positive over for tiltag, som gør det nemmere for internationale innovative iværksættere at starte virksomhed i Danmark. Vi kunne godt savne sådan en reel evaluering og undersøgelse af, om ordningen så lever helt op til det formål, den skal, ikke mindst for at sikre, at de justeringer, som man nu foretager i det her lovforslag, er tilstrækkelige – også for at man kunne undersøge, om vi kunne gøre endnu mere for at tiltrække internationale iværksættere. Vi vil jo gerne have, at Danmark er rigtig ambitiøse på det her område, fordi vi gerne vil have, at Danmark er et foregangsland for iværksætteri og social opfindsomhed og bæredygtighed. Vi synes, at fremtidens Danmark skal være langt mere entreprenant og driftigt og kreativt, end det er i dag, og derfor er det vigtigt, at vi kan tiltrække internationale iværksættere. Med de ord skal jeg bakke op om forslaget.
Tak til ordføreren. Vi går videre til fru Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre.
Tak for det. Også i Radikale Venstre bakker vi varmt op om det her lovforslag. Og til dem, der går meget op i lister, vil jeg sige, at det må noteres som en lempelse. Det synes vi er rigtig godt. Det er en fortsættelse af SR-regeringens rekrutteringsstrategi, som vi havde et bredt flertal for – og dengang indeholdt det Dansk Folkeparti, men jeg må notere mig, at det er de ikke så optagede af længere. Men vi er rigtig glade for, at den her ordning fortsætter. Det skal vi have meget mere af, altså mulighed for at rekruttere de allerdygtigste. Det er der jo ikke så meget af, tværtimod, i øjeblikket, så lad os glæde os over de få lyspunkter, der er. Det er det her lovforslag et af.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Holger K. Nielsen, SF.
Vi var jo med i aftalen om startupordningen i sin tid. Og som udgangspunkt er vi positive over for den her ordning. Men det er da rigtigt nok, som det er blevet sagt og også fremgår eksempelvis af høringssvar fra LO, at man måske er nødt til at have lidt større klarhed over, om det har virket efter hensigten. Hvor meget større klarhed man kan få, skal jeg ikke kunne sige her, men jeg synes i hvert fald, at der er grund til, at vi får en diskussion med regeringen om det i udvalgsbehandlingen efter førstebehandlingen her, så den i hvert fald bliver i stand til at argumentere lidt bedre for, at det giver mening at fortsætte den her ordning. Som sagt er vi som udgangspunkt positive, men vi vil godt have lidt flere facts på bordet.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Naser Khader, Det Konservative Folkeparti.
Vi er fuldstændig enige med regeringen i, at Danmark skal være åben for udenlandske iværksættere. Vækst, innovation og udvikling sker i vekselvirkning mellem lande med forskellige vidensområder og kvaliteter. Skulle en kyndig startupper fra Silicon Valley få en idé til at gøre brug af Danmarks rene vand, stabile og grønne elforsyning eller høje grad af digitalisering, skal vores udlændingesystem selvfølgelig give plads til det. Ordningen har allerede kørt i en periode. Det er selvfølgelig ikke muligt allerede at vurdere, om det har været en succes i forhold til det lange perspektiv, men ordningen fungerer administrativt, og formålet er fornuftigt. Denne ordning skal vi videreføre, så vi får mest mulig kvalificeret arbejdskraft til Danmark. Vi i Det Konservative Folkeparti støtter derfor lovforslaget.
Tak til ordføreren. Så er det ministeren – udlændinge- og integrationsministeren.
Tak for modtagelsen af det her lovforslag. Regeringen ønsker, at Danmark skal være et åbent land for udenlandske iværksættere, som ønsker at starte virksomhed i Danmark, og med indførelsen af startupordningen tilbage i 2015 fik vi en helt ny type opholdsordning for udenlandske iværksættere. Tidligere var det udlændingemyndighederne, der skulle vurdere, om Danmark havde en særlig erhvervsinteresse i, at en virksomhed blev etableret, men det har udlændingemyndighederne ingen særlige forudsætninger for at kunne vurdere. Derfor lavede et stort flertal her i Folketinget ordningen om, så det nu i stedet er et ekspertpanel med erfaring i at vurdere forretningsplaner og rådgive iværksættervirksomheder, der skal sige ja eller nej til en forretningsidé. Det er en ny og langt bedre måde at behandle sagerne på. Regeringen ønsker at videreføre ordningen, så Danmark fortsat kan tiltrække dygtige, innovative udenlandske iværksættere. Målet er selvfølgelig, at der bliver skabt nye succesfulde virksomheder, som kan bidrage til vækst og arbejdspladser i Danmark. Det administrative setup er velfungerende. Om det langsigtede mål om nye succesfulde virksomheder bliver opfyldt, er jo stadig lidt for tidligt at sige, som også flere har været inde på her, fordi ordningen stadig væk er ny. Når vi har flere erfaringer over en længere tidsperiode, vil vi selvfølgelig kunne følge op på de mere langsigtede effekter, jo bl.a. bidraget til vækst og beskæftigelse i Danmark. Men foreløbig vil jeg sige tak for den opbakning, forslaget indtil videre har nydt her i Folketinget.
Og vi siger tak til ministeren. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Udlændinge- og Integrationsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Mattias Tesfaye, Socialdemokratiet.
Med det her lovforslag vil myndighederne få mulighed for at nægte udstedelse af rejselegitimation til udlændinge i de tilfælde, hvor ansøgeren flere gange inden for de seneste år har fået udstedt legitimation med den begrundelse, at det er mistet. Det er en grundlæggende god regel i flygtningekonventionen, at staterne har pligt til at udstede rejselegitimation til udlændinge, hvis de ikke selv kan skaffe sig pas fra deres hjemland. Det har hjulpet rigtig mange gennem årene. Men vi må også erkende, at der desværre er tilfælde, hvor udlændinge igen og igen beder om at få udstedt ny rejselegitimation fra de danske myndigheder. Socialdemokratiet har tidligere spurgt ind til handel med identitetspapirer, og vi har ønsket, at der bliver strammet op på området, så vi på den ene side fastholder, at mennesker har krav på legitimation, og på den anden side undgår svindel og handel med den slags dokumenter. Med det konkrete forslag skal en udlænding kunne nægtes rejselegitimation, hvis personen to gange inden for de seneste 5 år har fået udstedt nye dokumenter med den begrundelse, at de tidligere er bortkommet. Det kan vi godt støtte. Med lovforslaget lægges der desuden op til at genindføre straf, hvis man nægter at bidrage med oplysninger, der kan skabe et bedre grundlag for myndighederne at vurdere en sag på udlændingeområdet på. Jeg må indrømme, at jeg allerede troede, at der kunne straffes i sådan nogle sager, hvis ikke man bidrog til at få opklaret dem bedre. Vi har derfor ingen problemer med at støtte den her del af lovforslaget heller. Det virker fornuftigt. Med de ord ser vi frem til udvalgsbehandlingen.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti.
Tak for det. Jeg kan starte med at slå fast, at Dansk Folkeparti støtter lovforslaget. Der er efter vores opfattelse et stigende behov for at føre kontrol med de dokumenter, som udlændinge bruger til at rejse ind og ud af Danmark. De gældende regler gør det vanskeligt for myndighederne at bekæmpe misbrug af udlændinges rejsedokumenter, hvor en udlænding f.eks. sælger sin rejselegitimation til andre, så de kan benytte den i stedet for den person, som dokumenterne egentlig var tiltænkt. Lovforslaget har til formål at sikre, at udlændingemyndighederne kan nægte at udstede rejsedokumentation til udlændinge i tilfælde, hvor der er mistanke om misbrug, fordi ansøgerne inden for de seneste år har fået udstedt ny dokumentation en række gange, bl.a. med den begrundelse, som typisk bliver givet, at den er bortkommet. Vi synes, lovforslaget er sund fornuft, og det støtter vi naturligvis. Dog vil vi i udvalgsbehandlingen spørge ind til rækkevidden af lovforslaget, herunder om der er behov for at udvide myndighedernes muligheder for at inddrage udlændinges rejsedokumenter i en række tilfælde. Men med disse bemærkninger stemmer vi for.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Marcus Knuth, Venstre.
Som jeg tror jeg har sagt heroppefra mange gange før, mener vi i Venstre, at det er strengt nødvendigt, at der er styr på, hvilke udlændinge der rejser ind og ud af vores land. Har vi ikke det, udgør det en potentiel sikkerhedsrisiko. Derfor skal vi politikere give myndighederne de nødvendige redskaber, så de kan fastlægge udlændinges identitet. Et sådant redskab finder vi i det her lovforslag. Formålet er at styrke kontrolindsatsen på udlændingeområdet ved at give hjemmel til at nægte at udstede rejsedokumenter til flygtninge og fremmedpas til udlændinge, hvis der er mistanke om misbrug. Den her mistanke er ikke bare grebet ud af den blå luft, den stammer fra politiet og fra udlændingemyndighederne. Misbruget kan f.eks. være i form af udlån eller salg af identitets- og rejselegitimation med henblik på, at andre personer skal benytte dem. Mistanken opstår typisk, når en udlændings rejselegitimation flere gange bare sådan forsvinder inden for kort tid. Myndighederne vurderer altså helt klart, at der finder misbrug sted. Problemet er, at der i øjeblikket ikke er særlig meget, de kan gøre ved det. De kan kun nægte at udstede rejsedokumenter, hvis det vurderes nødvendigt af sikkerhedsmæssige grunde eller af hensyn til statens omdømme. I Venstre er vi enige i den foreslåede ændring, hvor en ansøger kan nægtes at få udstedt rejselegitimation, hvis den pågældende inden for en periode på 5 år har fået udstedt ny rejselegitimation to eller flere gange af den årsag, at den er bortkommet. Dog vil vi påpege, at det selvfølgelig er en balancegang, for det er en indskrænkelse af den personlige frihed, hvis man nægtes rejselegitimation og dermed ikke har mulighed for at bevæge sig. Men når det er sagt, har vi tillid til myndighedernes vurdering. Derudover tages der hensyn til de såkaldt særlige omstændigheder, der kan begrunde, at man ikke kan nægte en ny udstedelse, f.eks. hvis udlændinge kan bevise, at passet rent faktisk er bortkommet på ikkemistænkelig vis. Lovforslaget indeholder også en række andre punkter, men dem har vi i Venstre ikke nogen bemærkninger til. For os er det vigtigste, at det her lovforslag giver myndighederne et redskab, hvor man ved mistanke kan nægte at udstede ny rejselegitimation til udlændinge, hvis der er mistanke om misbrug. Det styrker vores sikkerhed og kontrol, og det kan have en præventiv effekt, således at færre forhåbentlig forsøger at misbruge udstedelsen af rejselegitimation. Derfor bakker Venstre op om forslaget.
Tak for det. Tak til ordføreren. Vi går videre til fru Johanne Schmidt-Nielsen, Enhedslisten.
Det her forslag har, som de foregående ordførere også har redegjort for, til formål at bekæmpe misbrug i forbindelse med udstedelse af fremmedpas. Konkret vil regeringen indføre en regel om, at hvis en person to gange inden for de seneste 5 år har fået udstedt et nyt fremmedpas, fordi det gamle er blevet væk, så kan personen ikke i de følgende 5 år få et nyt fremmedpas. Og konsekvenserne for den enkelte er helt åbenlyst ganske vidtrækkende, og som udgangspunkt vil personen herefter i 5 år være afskåret fra at rejse ud af Danmark. I Enhedslisten er vi helt enige i, at misbrug af id-dokumenter skal bekæmpes. Omvendt er retssikkerheden vigtig, og man kan jo altså ikke afvise, at en ærlig person, som ikke har snydt nogen og ikke har planer om at snyde nogen, kan være så uheldig at miste et fremmedpas og også at miste et fremmedpas to gange. At en person to gange har meldt sit fremmedpas som bortkommet, er jo altså ikke bevis for, at han eller hun har gjort sig skyldig i misbrug. Et andet element i lovforslaget er, at der indføres en mulighed for at spærre et fremmedpas eller et konventionspas, hvis myndighederne konstaterer, at personen også har et nationalitetspas. Og et tredje element er, at man vil gøre det strafbart at nægte at bidrage med oplysninger om en anden persons udlændingesag. For alle disse elementer gælder jo, at man må afveje, om bekæmpelsen af misbrug er så vigtig, at man vil acceptere, at konsekvenserne også kan ramme nogle mennesker, som ikke har haft til hensigt at begå misbrug. I Enhedslisten har vi ikke gjort endeligt op, hvordan vi vil stille os til lovforslaget, og vi har på nuværende tidspunkt nogle spørgsmål, som vi vil stille under udvalgsbehandlingen, bl.a. til omfanget af misbrug.
Tak til ordføreren. Og vi går videre til fru Laura Lindahl, Liberal Alliance.
Tak for det. De foregående ordførere har jo redegjort rigtig fint for det her lovforslag, og jeg vil egentlig bare tilføje, at Liberal Alliance tilslutter sig lovforslaget.
Tak til ordføreren. Vi går videre til fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak for det. Vi står her i dag for at behandle regeringens forslag om at indføre øget kontrol i forbindelse med udstedelsen af rejselegitimation til udlændinge, og med det her forslag vil man bl.a. indføre en række bestemmelser, som giver Udlændingestyrelsen hjemmel til at nægte udstedelse af rejselegitimation til udlændinge, og det vil man gøre i de tilfælde, hvor der er mistanke om misbrug, og hvor tvingende hensyn til statens sikkerhed, den offentlige orden eller statens omdømme gør sig gældende, og så vil man genindføre straffesanktioner for tredjepersoner, som ikke bidrager med oplysninger til brug for behandlingen af asylsager, såfremt de har oplysninger i den pågældende sag. I Alternativet er vi helt enige i, at det er vigtigt at forebygge og bekæmpe misbrug af dansk udstedt rejselegitimation, og det gælder både for indehavere af dansk pas og for indehavere af konventionspas eller fremmedpas. Omvendt er det også utrolig vigtigt at sikre den fri bevægelighed, og det, der sker med det her lovforslaget, er, at man vil give udlændingemyndighederne hjemmel til at nægte at udstede rejselegitimation til udlændinge, hvis der er tale om misbrug. Hvornår er der så tale om misbrug? Sådan som det fremgår af bemærkningerne, er der grundlag for mistanke om misbrug, hvis man har ansøgt om rejselegitimation to gange inden for en periode på 5 år med den begrundelse, at ens rejselegitimation er bortkommet, medmindre ansøgeren kan godtgøre, at rejselegitimationen faktisk er bortkommet. Dermed flytter man jo bevisbyrden fra myndigheden til den, der søger om ny legitimation, og det er, sådan som jeg opfatter lovforslaget, nok, til at Udlændingestyrelsen kan nægte at udstede ny rejselegitimation. Der er også lagt op til en karensperiode på 5 år, og det er jo lang tid, altså, man kan ikke afvise, at ikke alle mister deres legitimation af ond vilje, om man så må sige. Så i Alternativet har vi heller ikke gjort op, hvad vores stillingtagen er. Vi har også en række spørgsmål, vi gerne vil stille til ministeren, bl.a. om, hvad der konkret ligger i tvingende hensyn til statens sikkerhed og den offentlige orden, og hvorvidt det skal fortolkes. Så vi ser frem til udvalgsbehandlingen.
Tak til ordføreren. Og vi går videre til fru Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre.
Tak for det. Det her lovforslag skærper kontrollen med rejselegitimation for udlændinge i Danmark. Og det bakker vi i udgangspunktet op om i Radikale Venstre. Vi ved, at menneskesmuglerne på det groveste udnytter mennesker for at skaffe falske legitimationspapirer, de kan sælge. Og det ønsker vi at bekæmpe. Men vi har en række udeståender, som vi skal have svar på. Hvad menes der f.eks. mere præcist med, at myndighederne kan nægte at udstede pas af hensyn til statens omdømme? Det er noget, Institut for Menneskerettigheder også anfører i deres høringssvar. Jeg er simpelt hen i tvivl; taler vi her om det lidt mere opdaterede begreb forholdet til andre lande? Jeg ved, at begreberne bruges forskelligt, og at noget er lidt ældre end andet. Institut for Menneskerettigheder spørger også i deres høringssvar til, hvordan vidnefritagelsesreglerne i retsplejeloven hænger sammen med lovforslaget. Det håber jeg at ministeren måske kan redegøre for. Og ellers stiller jeg det selvfølgelig som spørgsmål i udvalgsbehandlingen. Altså, kan reglerne f.eks. betyde, at det ikke er muligt at gennemtvinge den straffesanktion, som lovforslaget lægger op til? Flere af høringssvarene efterspørger også nogle lidt mere præcise og konstaterbare kriterier for, hvornår der er tale om misbrug. Og det vil jeg også meget gerne se. Klare kriterier er vigtige, når vi har at gøre med så indgribende et lovforslag som dette, hvor man vil tage identitetspapirer fra folk. Helt grundlæggende mangler jeg også en lidt mere klar redegørelse for, hvorfor det er, at de eksisterende regler ikke er tilstrækkelige til at bekæmpe misbrug af rejselegitimation. Det kan meget, meget vel være, at det er sådan, og så vil vi gerne støtte det her, men jeg synes bare ikke, jeg kan finde den tydelige argumentation, og jeg synes, den bør være tydelig i så alvorlige sager. Så vi er positivt afventende. Men bare lige til sidst vil jeg nævne, at fru Josephine Fock jo stillede det spørgsmål, om det så bliver op til vedkommende, som er under mistanke, ligesom at dokumentere, hvordan man har mistet sine identitetspapirer. Og der vil jeg blot håbe, at ministeren vil bekræfte, at det jo skal være flygtningekonventionens paragraffer, der gælder her, altså at det er af hensyn til statens sikkerhed, hvis man inddrager legitimationspapirer. Der skal være alvorlige grunde til det, og ikke blot det, at de er bortkommet.
Tak til ordføreren. Og vi går videre til hr. Holger K. Nielsen, SF.
Vi er enige i den præmis, der ligger for det her lovforslag, nemlig at det er et problem med falske pas og falske legitimationspapirer, og at staten derfor stilles over for nogle udfordringer, altså hvordan det kan håndteres, og at det derfor også er rimeligt at diskutere, hvordan man kan få nogle mere effektive kontrolmekanismer i forhold til det. Det er så også derfor, at vi som udgangspunkt er positive over for det her lovforslag. Der er nogle retssikkerhedsmæssige problemstillinger, nogle definitionsmæssige uklarheder – måske – i lovforslaget, som også er påpeget i forskellige af de høringssvar, som er kommet, og som vi skal have afklaret. Så vi vil afvente med vores endelige stillingtagen, til det her lovforslag har været behandlet i udvalget.
Tak til ordføreren. Så går vi videre til hr. Naser Khader, Det Konservative Folkeparti.
Vi skal passe på Danmark, og vi ønsker kontrol med, hvem der krydser vores grænser. Derfor skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at hindre misbrug af pas. Som det er i dag, er det muligt at videresælge sit pas til brug for andre. Der er et hul i lovgivningen, og det skal så vidt muligt lukkes. Derfor støtter vi ministerens forslag om, at udlændingemyndighederne i fremtiden skal kunne nægte at udstede særlig rejselegitimation til udlændinge i tilfælde, hvor der er mistanke om misbrug af pas. Vi støtter også ministerens forslag om, at det skal være muligt at spærre danskudstedte pas, hvis en udlænding både er i besiddelse af et dansk pas samt et nationalt pas og vedkommende ikke ønsker at deponere sit ene pas hos Udlændingestyrelsen. Alt i alt er det fornuftige forslag imod pasmisbrug, og det støtter vi selvfølgelig.
Tak til ordføreren. Og så er det udlændinge- og integrationsministeren.
Tak for det. Og tak for modtagelsen af lovforslaget her. Formålet med lovforslaget er jo helt enkelt at bekæmpe misbrug af pas, hvilket flere også har været inde på, dvs. pas, der udstedes til udlændinge, og dermed styrke kontrolindsatsen på udlændingeområdet. De danske pas, som i dag udstedes til udlændinge, er teknisk avancerede og relativt vanskelige at forfalske, og det er selvfølgelig den positive del af det her, men samtidig ser vi både her i Danmark, men også i andre europæiske lande en stigning i det, der kaldes lookalikemisbrug, dvs. misbrug, hvor et pas benyttes af en anden person end passets retmæssige ejer – typisk ved at den pågældende låner eller simpelt hen sælger passet til en anden. Og det betyder, at personer med tilknytning til f.eks. organiseret kriminalitet eller terrororganisationer kan rejse ind og ud af landet forholdsvis enkelt, og uden at vi nødvendigvis kender deres rette identitet. Derfor skal vi gøre alt, hvad vi kan, for at bekæmpe dette misbrug og for at styrke kontrolindsatsen på udlændingeområdet. Det er i dag forholdsvis let for en udlænding i Danmark at få udstedt et nyt pas, og samtidig er der ikke nogen øvre grænse for, hvor mange gange en udlænding kan få udstedt et nyt pas, hvis f.eks. det tidligere udstedte pas er bortkommet. Og det går ganske enkelt ikke. Vi har et stort behov for at vide, hvem der krydser vores grænser, og vi har et behov for at kende identiteten på de udlændinge, der allerede opholder sig her i Danmark. Kender vi ikke identiteten på udlændinge, vil det potentielt kunne udgøre en sikkerhedsrisiko. Med lovforslaget, som vi behandler i dag, foreslår regeringen at tilvejebringe hjemmel til, at udlændingemyndighederne kan nægte at udstede særlig rejselegitimation til udlændinge i tilfælde, hvor der er mistanke om misbrug. Mistanken om misbrug kan som nævnt f.eks. foreligge, hvis udlændingen inden for de seneste år har fået udstedt ny rejselegitimation flere gange med den begrundelse, at rejselegitimationen er blevet væk. Lovforslaget betyder også, at det vil være muligt at spærre et dansk udstedt pas i Det Centrale Pasregister, hvis udlændingen både har et dansk udstedt pas og et nationalt udstedt pas og udlændingen ikke ønsker at deponere det ene pas hos Udlændingestyrelsen. Med lovforslaget begrænser vi antallet af pas, der er i omløb, og dermed muligheden for misbrug. Jeg er dog ikke så naiv, at jeg tror, at vi med det her lovforslag kan komme al form for misbrug af pas til livs, men det er et nødvendigt og vigtigt skridt i den rigtige retning. Lad mig så også nævne, at regeringen med lovforslaget ønsker at genindføre straf for overtrædelse af den oplysningspligt, der kan pålægges en person, som skønnes at kunne bidrage med oplysninger til en andens udlændingesag. For regeringen er det afgørende, at udlændingemyndighederne har alle nødvendige instrumenter til rådighed for at sikre, at sagerne bliver oplyst fyldestgørende. Oftest vil oplysninger fra andre personer end udlændingen selv være af afgørende betydning i udlændingesager, og derfor er det også vigtigt, at vi får oplyst udlændingesagerne til fulde. Med genindførelsen af straf sendes der et klart signal om, at udlændingemyndighederne skal meddeles de oplysninger, som er nødvendige til brug for sagens behandling, uanset om oplysningerne hidrører fra den person, sagen vedrører, eller andre personer end udlændingen selv. Generelt vil jeg sige, at jeg mener, at det selvfølgelig er helt ret og rimeligt, at der er en konsekvens, hvis man ikke efterlever de påbud, som myndighederne har givet. Til sidst er der sådan set bare igen at takke for den modtagelse, som lovforslaget her har fået. Og jeg forstår, at der kommer en række spørgsmål under udvalgsbehandlingen.
Tak til ministeren. Da der ikke flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Udlændinge- og Integrationsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Mattias Tesfaye, Socialdemokratiet.
Vi skal i dag behandle et lovforslag, der vil justere, hvordan der fordeles flygtninge mellem kommunerne, forhindre utilsigtede virkninger i forbindelse med boligplacering samt bringe vores lov om danskuddannelse i overensstemmelse med EU-retten. Jeg vil godt starte med at sige, at Socialdemokratiet kan støtte forslagene. For os er det en meget vigtig og afgørende hjørnesten i dansk udlændingepolitik, at nyankomne flygtninge fordeles til kommuner, alt efter hvor der i forvejen bor flest med udenlandsk baggrund. Hvis integrationen skal lykkes bedre, er det meget vigtigt, at hele landet tager sin del af ansvaret. På Københavns Vestegn er der kommuner, der ikke har modtaget nyankomne flygtninge i snart 20 år – jeg bor selv i en af dem – mens andre kommuner som f.eks. Rudersdal eller Ringkøbing-Skjern har modtaget flygtninge de seneste mange år. Vi har også altid støttet, at kommunerne frivilligt først skal have mulighed for at forhandle det kommende års fordelingskvote, før ministeriet eventuelt træder til med et diktat. Med de udsving, der har været i indrejsetallene, har der været unødigt store administrative opgaver med modtagelsen af de nyankomne i kommunerne. Vi er derfor glade for, at det er lykkedes at blive enig med Kommunernes Landsforening om en forenklet procedure, således at forhandlingen om regionskvoterne droppes, ligesom at ændringer i landstallet ikke udløser nye kommunale forhandlingsrunder, men blot vil betyde en relativ reduktion eller forøgelse af det allerede aftalte antal, som kommunen skal modtage det kommende år. Det andet element i lovforslaget, der skal sikre, at familiesammenførte ikke søger asyl med henblik på at komme foran i boligkøen, virker selvfølgelig også fornuftigt, men jeg må indrømme, at jeg er i tvivl om, hvorvidt det her overhovedet er et større problem. Men i det omfang at nogle forsøger at snyde sig foran i boligkøen, er det selvfølgelig åbenlyst, at vi skal have stoppet det. Endelig indeholder lovforslaget også en ny bestemmelse om, at danske statsborgere, der starter danskuddannelse, skal være omfattet af de samme regler om bl.a. økonomisk depositum, som gælder for udlændinge, der er kommet hertil for at arbejde eller studere. På den måde bliver udlændinge ikke diskrimineret i forhold til sociale ydelser, og dermed er lovgivningen ikke i strid med EU-retten. De danske statsborgere, der vil blive påvirket af det her, kan f.eks. være grønlændere, færinger eller folk, der er født i udlandet at danske forældre. Socialdemokratiet kan støtte lovforslaget i sin helhed.
Der er en kort bemærkning fra fru Johanne Schmidt-Nielsen.
Hvis en mindreårig er kommet til Danmark uledsaget og så efterfølgende får familiesammenført forældrene, er der i dag i loven en mulighed for, at de familiesammenførte forældre kan skifte status og dermed få mulighed for at få en selvstændig bolig. Hvis jeg forstår det her lovforslag rigtigt – jeg vil stille nogle spørgsmål til det – er det sådan, at den mulighed, der i dag eksisterer i loven, forsvinder. Det synes jeg vil være et ret stort problem. For hvis en mindreårig kommer hertil og forældrene efterfølgende hentes hertil, er det jo sådan set rimeligt nok, at man finder en bolig, som passer til den familie. Hvis jeg har forstået lovforslaget rigtigt og det forholder sig sådan, kan socialdemokraterne så ikke se, at det er et problem at fjerne den mulighed?
Ordføreren.
Jeg vil starte med at sige, at det også fremgår af lovforslaget, at der selvfølgelig er en undtagelsesbestemmelse. Når jeg har læst lovforslaget, har det faktisk ikke så meget været med sådan et eksempel i tankerne. Jeg må indrømme, at mine tanker mere gik i retning af de historier, der har været ude fra Tårnby. Jeg tror nok, der var et konkret eksempel på en familie eller en person, som var kommet hertil som familiesammenført, som så havde søgt asyl og var hoppet foran i en boligkøb, og det skabte selvfølgelig lidt diskussion. Det skabte også efterfølgende diskussion, om det nu var et reelt eksempel. Det er derfor, jeg har prøvet at finde ud af i forbindelse med forberedelsen af det her lovforslag, om der egentlig er et større problem, eller om vi reagerer på en enkeltsag ude i Tårnby, som der måske alligevel ikke var så meget i. Men jeg glæder mig da også til at se svaret på Enhedslistens spørgsmål.
Fru Johanne Schmidt-Nielsen.
Hvis det er korrekt forstået, at forældre, som familiesammenføres med et barn, der er kommet til Danmark uledsaget og har fået asyl, med det her lovforslag mister den mulighed, der i dag er i loven, for, at de kan få en bolig, som passer til familiens størrelse, på trods af at de er familiesammenført og altså ikke har fået asyl i første omgang, vil Socialdemokratiet så være med til at stille et ændringsforslag?
Ordføreren.
Jeg vil lige starte med at se svaret fra ministeren på, om det nu er korrekt forstået, før jeg forholder mig til det. Men jeg vil sige helt generelt, at det jo ikke er sådan, at de bare ikke kan få en bolig. Det betyder bare, at de skal indgå i de almindelige regler, der er i vores samfund, som også gælder for alle andre borgere, som står i en situation, hvor de mangler en bolig og skal henvende sig på kommunen. Det her er jo en diskussion om, hvorvidt den særlige privilegerede adgang til en bolig, som nogle grupper har, også skal gælde for de her familiesammenførte eller for den her specifikke gruppe, som måske søger familiesammenføring af hensyn til lettere at kunne få en bolig. Så lad os nu lige starte med at læse det svar.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Martin Henriksen, Dansk Folkeparti.
Tak for det, formand. Forslaget indebærer, at en udlænding, der skifter opholdsgrundlag til flygtning, altså en udlænding, som allerede er her, selv fremadrettet må skaffe en bolig på lige fod med andre boligsøgende, og det kan Dansk Folkeparti naturligvis støtte, al den stund at vi tidligere har efterlyst, at man fik rettet op på lovgivningen på det her område; den er efter vores opfattelse åbenlyst urimelig. Vi opfordrer også ministeren til at afskaffe retskravet på en bolig for alle såkaldte flygtninge og ikke kun for en mindre gruppe, som er det, man lægger op til med det her. Men det ændrer ikke noget ved, at lovforslaget er et skridt i den rigtige retning. Forslaget indebærer også, at en udlænding, der f.eks. på grund af begået kriminalitet har mistet eller er blevet nægtet forlængelse af sin opholdstilladelse og herefter på ny meddeles opholdstilladelse som flygtning, selv må skaffe sig en bolig på lige fod med andre boligsøgende personer, og det er jo indlysende rigtigt, men det undrer mig, at regeringen mener, at kriminelle udlændinge i det her tilfælde skal have lov til at opholde sig i Danmark; det kunne man sådan set også godt overveje at gøre op med. Men det er naturligvis godt, at det offentlige ikke længere skal anvise boliger til kriminelle, men hvorfor skal vi overhovedet tillade, at de bor her? Det kan godt være svært at forstå. Lovforslaget indeholder også en række ændringer i forhold til fordelingen af såkaldte flygtninge til de enkelte regioner og kommuner, og umiddelbart har vi ingen problemer med ændringerne, da de dybest set er ligegyldige i forhold til at begrænse tilstrømningen til Danmark. Allerhelst så Dansk Folkeparti, at flygtninge bliver på asylcentrene, indtil de kan hjemsendes, og det er vores udgangspunkt, at flygtninge ikke skal integreres, men at de skal vende tilbage til deres hjemland. Med hensyn til ændringerne af reglerne for grønlændere, færinger og udenlandsdanskere, der ønsker danskundervisning, vil vi i udvalgsbehandlingen stille en række spørgsmål for at få skabt klarhed over, præcis hvad ændringerne dækker. Men der er tale om en række ganske rimelige opstramninger, opstramninger, som Dansk Folkeparti også tidligere selv har efterlyst, og derfor regner jeg bestemt med, at vi stemmer for forslaget.
Tak til ordføreren. Vi går videre til hr. Marcus Knuth, Venstre.
Vi har jo sådan set allerede været inde på det vigtigste i det her lovforslag, men bare lige for at understrege: Det altoverskyggende, vigtigste punkt for mig i det her lovforslag er, at man ikke skal kunne shoppe rundt i opholdsgrundlag, når man allerede er kommet til Danmark. Forslaget indebærer nemlig, at en udlænding, der skifter opholdsgrundlag til f.eks. asylansøger, og som ikke allerede har en bolig, fremover selv må skaffe sig en bolig på lige fod med andre boligsøgende. Ordføreren fra Socialdemokratiet var lidt inde på det, men vi har jo det her eksempel fra Tårnby Kommune, der fint illustrerer, hvad det her lovforslag ønsker at forhindre. Her oplevede kommunen, at en uledsaget flygtning kom til Danmark og efterfølgende fik sin familie til Danmark gennem familiesammenføring. Da familien kom hertil – det vil sige, at de havde fået ophold i Danmark, de var i sikkerhed – skiftede de alle status fra familiesammenførte til asylansøgere. Og dermed opnåede de en række fordele, såsom at kommunen skal stille en permanent bolig til rådighed for dem foran andre i boligkøen. Og det er jo et klokkeklart misbrug af lovgivningen på et område og et klokkeklart misbrug af mennesker, som er kommet hertil for at få vores beskyttelse, og som derefter går ud og misbruger vores system. Derfor bakker vi i Venstre selvfølgelig op om, at der skal sættes en stopper for det her. Så var ordføreren fra Socialdemokratiet lidt inde på, hvor mange mennesker det drejer sig om. Det er jo ikke bare den her ene familie i Tårnby Kommune; ifølge de tal, jeg har, er det op mod 20 pct. af dem, der søger asyl i Danmark, som allerede har et opholdsgrundlag i Danmark. Det vil sige, at man er kommet til Danmark og man er i sikkerhed, og alligevel er det op mod 20 pct., der ønsker at skifte opholdsgrundlag. Det synes jeg jo er ret absurd. Derudover letter lovforslaget den administrative byrde for kommunerne. Det giver større forudsigelighed for kommunerne i visiteringen af flygtningene, og kommunerne får bedre mulighed for selv at planlægge modtagelsen af nye flygtninge. Så Venstre ser alt i alt det hele som en klar forbedring på området, og derfor bakker vi op om lovforslaget.
Tak til ordføreren. Og så er det fru Johanne Schmidt-Nielsen, Enhedlisten.
Lige indledningsvis en bemærkning til hr. Marcus Knuths tale. Nu handler det her lovforslag jo ikke om at forbyde mennesker at skifte opholdsgrundlag, altså om at forbyde mennesker, som er kommet hertil som familiesammenførte, at få en status som f.eks. enlige flygtninge og få asyl selv – og heldigvis for det. Jeg kan forstå, at hr. Marcus Knuth er meget fornærmet eller forarget over, at der er nogle, der gør det. Jeg er vældig glad for, at f.eks. kvinder, der kommer hertil som familiesammenførte til en mand, som har fået asyl i Danmark, har mulighed for at få et selvstændigt opholdsgrundlag ved at få asyl. For ved at de får det selvstændige opholdsgrundlag, har de f.eks. mulighed for at forlade deres mand uden at blive smidt ud af Danmark. Hvis de kun er her i kraft af en familiesammenføring, vil de blive smidt ud af Danmark, når de bliver skilt fra deres mand. Jeg synes, at man så tit hører bl.a. hr. Marcus Knuth tale om rettigheder i forhold til kvinder med f.eks. flygtningebaggrund. Man er fuldstændig blind for netop de kvinder, hvis man, som hr. Marcus Knuth lige gjorde, siger, at det er et problem, at de sikrer sig et selvstændigt opholdsgrundlag. Det selvstændige opholdsgrundlag betyder, at de ikke er et hundrede procent afhængige af deres mænd. Men det er ikke det, som det her lovforslag handler om. For Enhedslisten er det vigtigste og afgørende element i det her forslag de foreslåede nye regler om boligplacering af flygtninge. Og anledningen er tilsyneladende en sag, der kom frem i BT i februar i år, hvor ministeren kaldte det, og jeg citerer, »krævementalitet, griskhed og mangel på taknemmelighed« at familien til en 9-årig syrisk pige i Tårnby benyttede sig af muligheden for at opnå flygtningestatus, efter at de havde fået familiesammenføring til Danmark. Og med den flygtningestatus fik de altså ret til at få anvist en familiebolig og kunne flytte fra den lejlighed, hvor de midlertidigt havde fået husly hos nogle slægtninge, og hvor de boede ti personer sammen på alt for lidt plads. Udgangspunktet i Danmark i dag er, at familiesammenførte skal flytte ind hos den person, de er familiesammenført med. Men i ganske særlige tilfælde – f.eks. når forældre og søskende til en mindreårig flygtning bliver familiesammenført til Danmark – mener jeg helt klart, at det bør være myndighedernes opgave at finde en bolig til familien. Det skriver Dansk Flygtningehjælp i øvrigt også i deres høringssvar, og det er vi helt enige med dem i. Det virker, som om der er lidt uklarhed om det, men som vi forstår lovforslaget, forsvinder den mulighed, hvis det her lovforslag bliver vedtaget. I bemærkningerne til lovforslaget står der, at lovændringen vil have begrænset praktisk betydning, fordi der er tale om et fåtal af sager. Jeg skulle hilse og sige, at jeg bestemt ikke mener, at det er et problem eller et udtryk for griskhed, når familien til den 9-årige pige ændrer status fra familiesammenført til flygtning og dermed får mulighed for at få en bolig. Det mener jeg da er helt oplagt, altså at sikre dem en passende bolig. Det er ikke griskhed, og jeg mener heller ikke, det er misbrug. Det er fornuftigt, at den mulighed eksisterer. To andre elementer i lovforslaget er mindre problematiske. Regionsforhandlinger om fordeling af flygtninge i kommunerne finder ikke sted i praksis, og derfor er der heller ikke noget problem med at afskaffe dem. At danske statsborgere fremover skal betale depositum, hvis de deltager i danskuddannelse, ser vi i udgangspunktet ikke de store problemer i. Vi skal dog have afklaret, om det kan have nogle uheldige konsekvenser for danske statsborgere fra Grønland og Færøerne, som benytter sig af danskuddannelsestilbud i Danmark og har brug for danskuddannelsestilbud i Danmark. Så det vil vi også stille spørgsmål til i lovbehandlingen. Til allersidst vil jeg sige, at jeg synes, det er en uskik at lave sådan nogle lovforslag som det her, hvor man blander alt muligt sammen, altså at vi står og diskuterer et lovforslag, som både handler om danskuddannelse og om boligplacering. For de to ting har ikke noget med hinanden at gøre, og det bliver en sjusket lovbehandling, når jeg f.eks. skal stå her og på 5 minutter udlægge vores holdning til så forskellige elementer. Jeg synes, det er ærgerligt, at vi bliver ved med at se de her bunkelovforslag. Det skaber simpelt hen dårlig kvalitet i lovbehandlingen.
Men det skal klares på 5 minutter. Der er også en kort bemærkning fra hr. Marcus Knuth.
Mange tak. Og jeg beklager, hvis jeg ikke var klar nok i min ordførertale. Det, jeg synes er et problem, er, når folk skifter opholdsgrundlag med det formål at få flere goder, som de ellers ikke ville have haft ret til. Så lad mig spørge ordføreren direkte. Lad os sige, at ordføreren var i en uheldig situation og stod i en kommune og manglede en bolig. Hvordan ville ordføreren så selv have det med, at der kommer personer hertil, som får beskyttelse, ophold og alt det, som Danmark tilbyder dem som familiesammenførte, og de så pludselig springer ordføreren over i boligkøen ved bare at skifte opholdsstatus?
Ordføreren.
Jeg kan godt forstå, at der er danske borgere, som er dybt frustrerede over, at de ikke kan få en bolig. Det kan jeg godt forstå, og det viser for mig at se, at vi i den grad mangler adgang til billige boliger, som mennesker kan betale. Vi ved jo, at det særlig gælder for dem, der er ramt af regeringens kontanthjælpsloft og dens øvrige reformer, som har betydet meget for de danske borgere, der har meget, meget svært ved at finde en bolig, de kan betale. Det er særlig dem, der står i de her problemer, og jeg kan godt forstå, at de bliver frustreret. Og jeg synes samtidig, det er klogt, at når der kommer flygtninge til Danmark, siger vi ikke til dem, at de skal bo på gaden. Vi siger: Vi hjælper jer selvfølgelig med at skaffe en bolig. For søren hvor ville der opstå endnu større integrationsproblemer, hvis vi ikke hjalp mennesker med at finde en bolig, når de kommer hertil fra f.eks. Syrien. Og i dag giver lovgivningen mulighed for, at hvis et barn kommer hertil alene uden far og mor, så kan far og mor komme hertil, og så kan de skifte opholdsgrundlag fra familiesammenført til flygtningestatus og derved få mulighed for at få en bolig, som passer til den familie. Det er da fornuftigt.
Hr. Marcus Knuth.
Det vil sige, at ordføreren synes, det er helt i orden, at man kan springe boligkøen for danskere over. Altså, der er jo tale om mennesker, der ikke står på gaden. De her mennesker, som kommer hertil som familiesammenførte, har jo altså tag over hovedet. Vi taler om en anden form for mere sådan permanent bolig. Men det vil altså sige, at ordføreren synes, det er helt okay, at man ved at skifte opholdsstatus således kan springe danskerne over i køen.
Ordføreren.
Altså, flygtninge kan generelt springe danskere over i køen forstået på den måde, at hvis du kommer hertil som flygtning, er de danske myndigheder og kommunerne forpligtet til at finde et sted at bo til dig. Og jeg kan som sagt godt forstå, at man som dansker kan blive frustreret over det. Men jeg synes, det er klogt, at vi ikke lader flygtninge bo på gaden. Til gengæld synes jeg ikke, det er særlig klogt, at regeringen laver reformer som f.eks. kontanthjælpsloftet, som betyder, at en masse danske borgere altså får endnu sværere ved at finde et sted, som er til at betale, og hvor de kan bo.
Så er det hr. Mattias Tesfaye.
Jeg har taget ordet, fordi jeg synes, det kan fremstå sådan i debatten, at så kan de her mennesker ikke få noget sted at bo. Det, vi diskuterer, er, om de skal have anvist en bolig efter integrationslovens regler eller efter de almindelige boligsociale kriterier, der ligger i alle danske kommuner, og som alle borgere i landet er underlagt, hvis de mangler en bolig. Der vil alle familier, uanset hvor de kommer fra, så blive vægtet efter de samme hensyn og ud fra de samme kriterier, uanset om de er flygtninge, eller de har boet her i mange generationer. Jeg tror, det er vigtigt for opbakningen til vores flygtningepolitik i det her land, at vi ikke ender i en situation, hvor nogle mennesker kan skifte opholdsgrundlag med det formål at hoppe foran i boligkøen. Så jeg vil bare spørge Enhedslisten, om det egentlig ikke er meget rimeligt, at de, hvis der er en 9-årig pige, der får sine forældre til Danmark, og de bor et sted, og de har et tag over hovedet, i det omfang, de skal bruge en passende bolig, så må stille sig op i den samme kø og vejes på den samme vægt som alle andre, henvende sig på rådhuset ligesom alle andre. Og så må man vurdere, om de har behov for en bolig, og hvor hurtigt de har behov for en bolig – ligesom det gælder for alle andre mennesker.
Ordføreren.
Altså, som jeg forstår sagen med den 9-årige pige, som blev kaldt grisk – jeg må sige, at det er helt vildt, at en minister kan finde på at kalde en 9-årig pige for grisk – så boede den familie hos nogle slægtninge. Det vil sige, at de boede ti mennesker på meget lidt plads. Det synes jeg ikke er klogt. Det tror jeg er et ualmindelig dårligt udgangspunkt for integration. Jeg synes, det er vigtigt, at vi får skabt god integration, og det er meget vigtigt, at der bliver sat ind meget hurtigt. Derfor synes jeg også, det er klogt, at der i lovgivningen er en mulighed for, at man kan skifte opholdsgrundlag og dermed få adgang til en passende bolig. Og som jeg forstår det her lovforslag, er det den mulighed, der forsvinder. Den mulighed eksisterer i dag, altså bl.a. når et mindreårigt barn er kommet hertil alene, og det så får far og mor familiesammenført. Jeg må sige, at jeg synes, det er klogt, at den familie ikke bor hos nogle slægtninge, ti mennesker i en lejlighed, men at de får deres egen bolig.
Tak. Hr. Mattias Tesfaye ønsker ordet igen. Værsgo.
Jeg glemmer det her med, at man skal trykke sig ind igen. Jeg har ikke kaldt nogen grisk eller noget. Jeg siger bare, at hvis en familie bor ni mennesker eller ti mennesker sammen i en lejlighed og de møder op nede på rådhuset og siger, at vi bor ni eller ti mennesker sammen i en lejlighed, så vil de jo blive vægtet på samme måde som en familie, der har boet her i mange generationer, og som siger, at vi bor ni eller ti mennesker sammen i en lejlighed. Jeg forstår bare ikke, hvorfor den her specifikke familie så skal foran i køen. Og er det ikke vores ansvar som lovgivere at sikre, at borgere ikke bliver forskelsbehandlet? Det er jo det, som den eksisterende lovgivning desværre åbner mulighed for, og er det ikke netop det, som det her lovforslag prøver at tage hensyn til?
Ordføreren.
Vi har en lovgivning, som man kan sige forskelsbehandler. Vi har nemlig en lovgivning, som betyder, at hvis du får asyl i Danmark, skal kommunen finde en bolig til dig. Der er jo ikke en lovgivning, som betyder, at kommunen skal finde en bolig til alle andre mennesker. Der er en lovgivning, som sikrer, at hvis du har fået asyl i Danmark, så skal kommunen finde en bolig til dig. Grunden til, at vi har den lovgivning, er jo, at vi siger, at hvis du kommer fra f.eks. Syrien, så er det ualmindelig svært at finde en bolig selv, og derfor har man altså som flygtninge den ret. Jeg tror i øvrigt, at det er rigtig, rigtig klogt for os alle sammen, for jeg tror, det er et rigtig godt udgangspunkt for en integration, at man med det samme får et sted at bo. Vi har så også en lovgivning, som betyder, at hvis du er kommet som uledsaget barn og får dine forældre familiesammenført, kan du skifte status, og så kan de også få en bolig. Jeg synes, det er klogt, at de ikke på noget tidspunkt kommer til at bo ti i en lejlighed, men at de får deres egen bolig.
Tak til ordføreren. Der er ikke flere korte bemærkninger. Vi går videre til fru Laura Lindahl, Liberal Alliance.
Med det her forslag justerer man dels reglerne for fordelingen af flygtninge mellem kommunerne, dels reglerne for boligplacering. Hvad angår fordelingen mellem kommunerne, har mange kommuner oplevet processen som administrativt tung, og derfor har man sammen med KL fundet frem til et enklere og mere smidigt system. Det er rigtig fornuftigt. I forhold til boligplaceringen lægges der i forslaget op til, at man ikke skal boligplaceres, hvis man skifter opholdsgrundlag. Kommer man f.eks. til Danmark som familiesammenført, skal det offentlige ikke anvise en bolig. Med forslaget vil det så heller ikke være tilfældet, hvis den familiesammenførte efterfølgende søger om og meddeles asyl, og det synes vi i Liberal Alliance sådan set er fair nok. Derfor støtter vi forslaget.
Tak til ordføreren. Vi går videre til fru Josephine Fock, Alternativet.
Tak for det. Det lovforslag, vi nu står med her, L 97, handler om ændring af både integrationsloven og lov om danskuddannelse til voksne udlændinge m.fl. Lovforslaget indeholder en række ændringer af integrationsloven, idet man vil justere kvotefordelingsreglerne og ændre boligplaceringsordningen, og jeg tager først boligplaceringsordningen. Man vil gøre det klart i loven, at hvis en udlænding skifter opholdsgrundlag ... Nej. Undskyld! Jeg vil gerne først lige tage den første del af lovforslaget, som omhandler justering af kvotefordelingsreglerne, og sige, at den del synes vi lyder fornuftigt. Det med at afskaffe regionsforhandlingerne i forbindelse med flygtningefordelingen synes vi er positivt, ligesom vi synes, det er positivt, at man vil ændre udsvingningsrammen for landstallet, og den del har vi ingen bemærkninger til. Det er rigtig positivt. Så kommer vi til boligplaceringsordningen. Man vil gøre det klart i loven, at hvis en udlænding skifter opholdsgrundlag, skal vedkommende ikke have mulighed for at få anvist bolig efter integrationslovens regler om boligplacering. Den del af lovforslaget synes vi faktisk er rigtig problematisk. Det er sådan i dag, at hvis en udlænding flytter fra en kommune til en anden, overtager den nye kommune integrationsansvaret, og udlændingen kan fortsætte sit integrationsprogram i tilflytningskommunen, men tilflytningskommunen er ikke forpligtet til at anvise bolig; integrationsloven tager ikke stilling til, om der skal anvises bolig, såfremt tilflytteren ikke har fået anvist permanent bolig i fraflytterkommunen. Det nye, der ligger i det her lovforslag, er, at man får frataget den mulighed. Det, som fremgår af Dansk Flygtningehjælps høringssvar – og det er nok det, jeg gerne vil problematisere her i min tale – er, at det er meget svært for flygtninge at finde fast bolig, da der er et begrænset antal boliger. Det kræver et netværk, boliger er ofte dyre, og integrationsydelsen er meget lav. Samtidig viser års erfaring ifølge Dansk Flygtningehjælp, at muligheden for at etablere sig i fast bolig er vigtigt for flygtningefamiliers integrationsproces. Derfor er vi meget kritiske over for den del af lovforslaget. Den sidste del af lovforslaget om danskundervisningen synes vi også er problematisk, for så vidt angår danske statsborgere fra Grønland og Færøerne. Vi er selvfølgelig enige i, at man skal overholde EU-lovgivningen, sådan som det også fremgår af lovforslaget, men vi tænker, om man i virkeligheden ikke kunne vende det hele om, således at alle bliver sidestillet uden at skulle betale, i og med at det er en fordel, at alle lærer dansk hurtigst muligt. Så vi er kritiske, og vi er ærgerlige over, at der er så mange elementer i det her lovforslag, der er rodet sammen. Vi vil gerne have forslaget skilt, og vi vil prøve at foreslå i udvalget, om man skal skille den første del fra det øvrige. Så vi er afventende i forhold til udvalgsbehandlingen.
Der er en kort bemærkning til hr. Mattias Tesfaye.
Tak. Jamen jeg vil bare følge op på et af de spørgsmål, som jeg også stillede til Enhedslistens ordfører. Nu siger Alternativets ordfører, at det er svært at finde en bolig, og det giver jeg jo hende ret i. Her i hovedstadsområdet står der jo ingen almene boliger tomme, og der er masser af folk, der mangler en bolig, som bor hos bekendte eller i midlertidig privat udlejning eller andet. Jeg tror godt, at folk har forståelse for, at nyankomne flygtninge, der får asyl, skal have en særlig ret til at få anvist en bolig af kommunen. Men jeg tror, at der er mange mennesker, der har lidt svært ved at forstå, at man – hvis man har et sted at bo og er blevet familiesammenført med nogle, der bor her, og har tag over hovedet, selv om man måske bor mange mennesker sammen – skal have en særlig ret til at hoppe alle andre mennesker over i boligkøen og få anvist en almen bolig af kommunen. Altså, føler Alternativet ikke også et ansvar for at sikre, at de urimeligheder, som nogle danskere oplever at der er i asylpolitikken, bliver ryddet af vejen, så vi får et retfærdigt boligfordelingssystem? For jeg synes ikke, at det er retfærdigt, når jeg læser, at en familie – selv om de bor mange under samme tag, og selv om det ikke er fordelagtigt – skal have mulighed for at hoppe boligkøen over.
Ordføreren.
Det er et dilemma; det anerkender jeg fuldstændig. Og jeg synes jo, at det er et rimeligt spørgsmål at stille. Det, som jeg synes at man skal tage med i betragtning, når man så forsøger at svare på spørgsmålet, er jo, at vi ved, at der er særlige udfordringer, når man kommer hertil som fuldstændig ny borger i Danmark, når man ikke har de samme netværk, når man ikke har de samme tilgange til Danmark i forhold til at skaffe sig en bolig. Og vi ved, at det er meget, meget gavnligt for integrationen, at man kommer ud og bor i en kommune, og at man ikke bor ti mennesker sammen i en bolig. Og derfor synes jeg, at det er vigtigt, at man har en mulighed for at anvise de her flygtninge boliger, også hvis de skifter status.
Hr. Mattias Tesfaye.
Jeg vil give Alternativets ordfører ret i, at det kan være svært at finde en bolig for den her gruppe mennesker. Men det er det jo også for mange, der er på meget lave sociale ydelser, og for folk, der er fraskilte og gerne vil bo i nærheden af deres børn. Der er masser af mennesker, der har meget svært ved at finde en almen bolig. Jeg tror ikke, det her handler om særlig mange mennesker; jeg tror, det handler om ret få mennesker. Men det gør det ikke mindre vigtigt, vil jeg sige, at vi får en lovgivning, som ikke opleves som meget uretfærdig. Jeg tror, det er vigtigt, at vi får ryddet de her småsten af vejen, for ellers risikerer vi, at de her meget få eksempler hele tiden ender i aviserne, og at folk sidder og tænker: Hvad er det egentlig, der foregår i det her land? Det kan jeg godt forstå at de tænker, og derfor synes jeg, at det ville være fornemt, hvis også Alternativet kunne bakke op om at få justeret lovgivningen, så vi ikke ser de her urimeligheder.
Ordføreren, værsgo.
Jeg ser det nok på en lidt anden måde, for jeg er jo helt enig i, at der også er mange danskere, der har svært ved at finde en bolig. Det anerkender jeg jo fuldstændig. Og det synes jeg også er problematisk, og jeg kan sagtens forstå, hvis de mennesker i virkeligheden tænker: Hvorfor er der nogle, der har mulighed for at få anvist en bolig? Men igen skal vi huske os selv på, tror jeg, at hvis vi skal kunne integrere de her mennesker – og det er jo det, vi alle sammen gerne vil – er det også vigtigt, at vi giver dem mulighed for at blive integreret.
Tak til ordføreren. Der er ikke flere korte bemærkninger, så vi går videre i rækken til fru Sofie Carsten Nielsen, Radikale Venstre.
Tak for det. Jeg synes egentlig, det er en udmærket debat, vi har, som handler om det helt konkrete, kernen i det her, som også er det, Socialdemokratiets ordfører både selv fremførte og spurgte til. Der er meget få eksempler – vi kan faktisk ikke komme på andet end det ene eksempel, hvor ministeren desværre kaldte en 9-årig pige for grisk. Det er sådan en ærgerlig optakt til det her. Og som Socialdemokratiets ordfører, egentlig meget rammende synes jeg, siger – eller også siger jeg det i hvert fald på egne vegne, for nu skal jeg ikke lægge ord i munden på nogen – handler det i meget høj grad om, at vi ikke får en debat, hvor vi skyder flygtninge i skoene, over en kam, at de ønsker at udnytte huller i lovgivningen eller snyde i boligkøen, altså, at det ikke bliver det, som er rammen for debatten. For vi ser ikke kommuner, der råber op om, at der er problemer med flygtninge, der snyder i boligkøen. Det er jo ikke det, vi ser derude. Så for mig og Radikale Venstre handler det egentlig meget grundlæggende om: Er det her sund fornuft? Er det et problem, vi løser? Laver vi en lovgivning, der gør en reel forskel? Hvem hjælper vi? Hvad er det, vi skal gøre op med? Er det bare for at kunne vise en symbolsk slagkraft, eller gør det en reel forskel? Jeg er selv grundlæggende i tvivl. Det gør jo en reel forskel, hvis vi får aflivet myten om, at flygtninge er sådan nogle, der nasser og snyder. Det ville være utrolig rart. Men mon ikke der er andre, der fortsat vil bære brænde til det bål? Vi er i Radikale Venstre åbne over for konklusionen i det her lovforslag. Jeg kan se argumenter både for og imod, og jeg synes, jeg har opridset nogle af dem her. Og andre ordførere har opridset en lang række andre argumenter. Hvis vi kan løse det spørgsmål, som Enhedslistens ordfører stillede til hr. Mattias Tesfaye, nemlig om, at der i særlige situationer må være mulighed for undtagelser, hvor det giver mening, hvor det er sund fornuft, at man får anvist en bolig, fordi vi ellers lægger sten i vejen for integrationen, for, at flygtninge kommer i arbejde, for de udfordringer, som vi godt ved vi står med, og hvor kommunerne godt selv kan finde ud af det – og det ville jeg egentlig have ønsket i højere grad var en mulighed – så vil vi gerne stemme for. Så det håber jeg at vi kan få svar på. Jeg synes, det er uklart, om det er muligt at træffe de foranstaltninger, der giver mening for den enkelte kommune, som forhåbentlig gerne vil hjælpe med til at få så mange borgere som muligt, også flygtninge, i arbejde – og det kræver jo indimellem, at man faktisk flytter. Så det vil vi stille spørgsmål til. Og ellers er vi afventende positive, også i forhold til de to andre dele, hvor vi siger, i lighed med andre ordførere, at der jo faktisk er tre lovforslag i det her lovforslag, som ikke rigtig har noget med hinanden at gøre. Og det ville være rart at kunne skille tingene ad. Vi bakker op om fleksibiliteten i fordelingen, som også Kommunernes Landsforening bakker op om, og vi kan også sagtens se i forhold til målretningen af lov om danskuddannelse, at det giver mening, og vil ligesom Enhedslistens ordfører gerne høre svaret på, hvad det betyder for grønlandske og færøske statsborgere, som har brug for danskuddannelse. Men det går jeg ud fra kan afklares i udvalgsbehandlingen.
Tak til ordføreren. Den næste ordfører er Holger K. Nielsen, SF.
Det er rigtigt, som det har været påpeget, at det her jo er et eksempel på et lovforslag, hvor man bunker forskellige punkter sammen. Det er noget, der praktiseres meget. Det er altid en uskik. Jeg har selv været med i en regering og har været skatteminister og vil ikke afvise, at det også skete på det tidspunkt, men det skal alligevel siges hver gang, at det er en uskik, når man har så mange forskellige elementer. Vi er positive over for en del af det her lovforslag som udgangspunkt. Debatten handler jo meget om de der boligsociale problemstillinger, som har været påpeget, og muligheden for at skifte opholdsgrundlag, og hvad det giver af vanskeligheder. Jeg kan forstå, at det baserer sig på én sag, som har været oppe. Det er måske alligevel svagt at bruge det som udgangspunkt for at ændre lovgivningen. Jeg tror også, at man skal passe på med ligesom at tage som udgangspunkt, at når man ændrer opholdsgrundlag, så er det for at spekulere i sin boligsituation. Men vi er villige til at se på det. Jeg er fuldstændig enig med dem, der siger, at det da ikke er rimeligt, at man, hvis man spekulerer i det, så kan få den fordel, som ligger i det, men jo også, at hele det her problem med boligkø og boligsociale problemstillinger ligger i, at der er mangel på billige boliger. Derfor kan man sige, at retligt – og det påpeges jo også i nogle af høringssvarene – burde det her kunne løses i den almindelige boligsociale indsats i kommunen. Det kan det også mange steder, helt sikkert. Derfor kan man også spørge sig selv, hvor stort det reelle problem er, og i det omfang, at der er et reelt problem, må man jo løse det gennem den boligpolitik, der bliver ført i kommunerne. Men vi er heller ikke helt afklaret med hensyn til, hvad vi siger, og hvad vi stemmer ved tredjebehandlingen. Vi synes, der er udmærkede ting i det her lovforslag, og der er ting, som vi er lidt skeptiske over for, så vi afventer også.
Tak til ordføreren. Og så går vi videre til hr. Naser Khader, Konservative Folkeparti.
Der har de senere år været store udsving i antallet af flygtninge, der er kommet til Danmark, og det store udsving har givet kommunerne store udfordringer, især i forhold til boligplacering. Derfor skal vi forhindre ophobning af mange flygtninge i bestemte områder. Det er skidt, hvis områderne udvikler sig til ghettoområder. Det er vigtigt, at vi har en enkel og smidig proces, når flygtninge skal visiteres til kommunerne, for det er jo kommunerne, der står med den daglige integrationsopgave, i hvert fald de første 3 år. Derfor er det rigtig positivt, at ministeren har lyttet til kommunerne i dette spørgsmål. Vi ser med positive øjne på regeringens forslag om at forenkle reglerne. Det var den første del af forslaget. Anden del handler om at hindre misbrug af reglerne, når man skifter opholdsgrundlag, dvs. når personer har skiftet opholdsgrundlag fra familiesammenført til flygtning for at kunne opnå at få tildelt en bolig. Med dette lovforslag forsøger vi at sætte en stopper for det. Så alt i alt et fornuftigt forslag, som vi støtter i Det Konservative Folkeparti. Tak.
Tak til ordføreren. Så er det udlændinge- og integrationsministeren.
Tak for det. I Danmark har vi jo et kvotesystem, der sikrer, at nye flygtninge fordeles til hele landet. Det bidrager til, at integrationsopgaven deles imellem kommunerne, og at vi forebygger koncentrationen af flygtninge i bestemte områder med risiko for dannelse af parallelsamfund. Med det system, vi har i dag, bakker kommunerne op om integrationsopgaven, og det skal vi selvfølgelig værne om. Vi har derfor også lyttet til kommunernes ønsker om forenklinger af reglerne om boligplacering, så processen bliver enklere og systemet bedre kan håndtere større udsving i flygtningetilstrømningen. Og så sikrer vi med lovforslaget et opgør med de urimelige regler, hvor en kommune i dag skal ud og finde en bolig til en udlænding, fordi den pågældende skifter opholdsgrundlag. I de seneste år har vi oplevet først en markant stigning og dernæst et markant fald i antallet af flygtninge, der skal visiteres til kommunerne. Det har betydet op til flere justeringer i tallene for, hvor mange flygtninge kommunerne skulle modtage. Den nuværende proces er både tidkrævende og også administrativt tung. Vi har derfor i dialog med Kommunernes Landsforening set på, hvordan vi fremadrettet kan sikre en mere smidig boligplacering i løbet af året, så der bedre kan tages højde for, at tallene kan gå op og ned. Det gør vi så nu med det her lovforslag. Lovforslaget indeholder også nogle vigtige opstramninger af adgangen til at få en bolig. Danmark påtager sig et stort ansvar for at modtage flygtninge og sikre, at de på bedst mulig måde integreres i det danske samfund. I det ligger også, at vi tilbyder nogle gode vilkår i form af hjælp til at lære dansk og komme i arbejde, gratis skole til børnene og adgang til et godt sundhedssystem, og endelig tilbyder vi også flygtninge en bolig. Det er forhold, som vi kan være stolte over. Men vi skal også passe på, at vi ikke er direkte tossegode, så systemet udnyttes, ud over hvad det var tænkt til. Det har aldrig været meningen, at forpligtelsen til at anvise en bolig også skulle gælde familiesammenførte, og det har heller aldrig nogen sinde været meningen, at man ved skift af opholdsgrundlag fra familiesammenført til flygtning skal kunne opnå en bedre ret til at få en bolig. Familiesammenførte må forventes at tage ophold hos den, som de er familiesammenført med. Er boligen så ikke egnet til det, ja, så må de familiesammenførte på linje med alle andre gøre en indsats for selv at skaffe en bolig. Det gælder også, hvis en familiesammenført efterfølgende opnår asyl. Lovgivningen åbner i dag op for, at familiesammenførte og andre udlændinge, der allerede har en opholdstilladelse her i landet, i særlige tilfælde kan opnå en bedre ret til en bolig ved skift fra at være familiesammenført til flygtning. Den mulighed fjerner vi nu, så asylsystemet ikke udnyttes til at få utilsigtede fordele i forhold til at få en bolig. Man skal ikke kunne spekulere i sit opholdsgrundlag. Derfor strammer vi nu personkredsen for, hvem der skal boligplaceres, og hvem der skal anvises en bolig efter integrationsloven. Med dette lovforslag gør vi det klart for alle, at udlændinge, der allerede har opnået ophold her i landet, ikke opnår nogen særlig adgang til en bolig ved at søge asyl. Med lovforslaget gør vi det også klart, at kommunernes pligt til at anvise en flygtning en bolig ikke gælder, hvis man flytter fra den kommune, som man først er fordelt til. Så groft sagt kan vi sige, at vi giver reglerne om boligplacering en makeover og lukker de smuthuller, der har været i forhold til særlige regler om boliger, der gælder for nye flygtninge. Grundlæggende er jeg godt tilfreds med, at vi nu får forenklet flygtningefordelingsordningen og strammet personkredsen for boliganvisning efter integrationsloven, så det ikke betaler sig at skifte opholdsgrundlag til flygtning med henblik på at få en bolig. Med det er der jo kun at sige, at jeg selvfølgelig står til rådighed for de spørgsmål, der måtte være enten nu eller under udvalgsbehandlingen.
Det venter til udvalgsbehandlingen, så vi siger tak til ministeren. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Udlændinge- og Integrationsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Til dette valg er anmeldt følgende valggrupper: en gruppe på 91 medlemmer: Dansk Folkeparti, Venstre, Liberal Alliance, Det Konservative Folkeparti og Aleqa Hammond en gruppe på 88 medlemmer: Socialdemokratiet, Enhedslisten, Alternativet, Radikale Venstre, Socialistisk Folkeparti, Inuit Ataqatigiit, Tjóðveldi og Javnaðarflokkurin. Grupperne har udpeget følgende medlemmer og stedfortrædere: Til medlemmer: Bent Bøgsted (DF) Susanne Eilersen (DF) Jacob Jensen (V) Hans Andersen (V) Karen J. Klint (S) Finn Sørensen (EL) Josephine Fock (ALT) Morten Østergaard (RV) Til stedfortrædere: Jeppe Jakobsen (DF) Marlene Harpsøe (DF) Torsten Schack Pedersen (V) Søren Gade (V) Troels Ravn (S) Henning Hyllested (EL) René Gade (ALT) Sofie Carsten Nielsen (RV) Meddelelse om, hvem der er valgt i henhold til gruppernes indstilling, vil fremgå af www.folketingstidende.dk. De pågældende er herefter valgt.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, onsdag den 29. november 2017, kl. 13.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.