Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Molim vas radi utvrđivanja tačnog broja poslanika prisutnih u sali da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna, u ovom trenutku, 144 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju Borisav Kovačević i Aco Petrović. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres o 2. tački dnevnog reda – PREDLOGU ODLUKE O PROGRAMU ZVANIČNE STATISTIKE U PERIODU OD 2021. DO 2025. GODINE Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Siniša Mali, ministar finansija, Irena Vujović, ministar zaštite životne sredine, Tatjana Matić, ministar trgovine, turizma i telekomunikacija, dr Miladin Kovačević, direktor Republičkog zavoda za statistiku, Miroslav Janković, pomoćnik direktora Republičkog zavoda za statistiku, i Nataša Cvetković, šef Odseka u Republičkom zavodu za statistiku. Primili ste Predlog odluke o Programu zvanične statistike. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine. Ujedno, želim da pozdravim ministarku Matić i da je zamolim da da uvodno izlaganje.
Uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani poslanici, pred vama se danas nalazi Program zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine, kojim se utvrđuje institucionalni i programski okvir za prikupljanje, proizvodnju i diseminaciju podataka i informacija u sistemu zvanične statistike. Sistem zvanične statistike pored Republičkog zavoda za statistiku, kao glavnog proizvođača i koordinatora sistema, čine i NBS, Ministarstvo finansija i ostali odgovorni proizvođači zvanične statistike navedeni u ovom programu. Na ovom petogodišnjem programu zasnivaju se godišnji planovi zvanične statistike koje usvaja Vlada Republike Srbije. Sastavni delovi programa su – strategija razvoja zvanične statistike u Republici Srbiji, potom pregled očekivanih rezultata zvanične statistike po oblastima i na kraju pregled najznačajnijih infrastrukturnih i razvojnih aktivnosti. Osnovni cilj ovo programa je završetak potpune harmonizacije zvanične statistike sa međunarodnim statističkim standardima, pre svega sa standardima evropskog statističkog sistema i EU. Sadašnji visok stepen usaglašenosti naše zvanične statistike je postignut realizacijom prethodnog petogodišnjeg programa koji je, između ostalog, i potvrđen otvaranjem Poglavlja 18 – statistika na međuvladinoj konferencije EU i Republike Srbije, koja se održala 10. decembra 2018. godine, kao i Izveštajem Pir rivju misije koja je organizovana od strane Eurostata u decembru 2017. godine. Takođe, u Izveštaju Evropske komisije o napretku Republike Srbije u procesu evropskih integracija u periodu 2020. godine, prepoznat je napredak statistike u okviru Poglavlja 18 uz zaključak da je značajno poboljšana kompilacija makroekonomske statistike u skladu sa Evropskim sistemom računa ESA 2010, kao i da je nastavljen rad na daljem poboljšanju dostavljanja statističkih podataka Eurostatu. U izveštaju je naglašeno da je potrebno da Republički zavod za statistiku zadrži visoko obrazovane i stručne kadrove i da angažuje nove u cilju ispunjenja predviđenih obaveza. Ostali ciljevi razvoja zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine su, pre svega, unapređenje kvaliteta rezultata zvanične statistike uz obezbeđivanje visokog stepena međunarodne uporedivosti, potom obezbeđivanje nezavisnosti zvanične statistike i unapređenje koordinacije unutar sistem zvanične statistike, zatim razvoj sistema podrške o odlučivanju - decision making support i drugih modernih informacionih rešenja koja su prilagođena potrebama različitih vrsta korisnika. I na kraju predviđeno je i obezbeđivanje odgovarajućih resursa za funkcionisanje i za razvoj zvanične statistike. Pored toga, rekla bih još nešto i o prioritetnim razvojnim aktivnostima programa koje su definisane u sledećim oblastima zvanične statistike. Pod jedan, demografija i društvena statistika, uključujući sprovođenje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2021. godini. Pod dva, ekonomske statistike, uključujući i jačanje kvaliteta makroekonomskih pokazatelja, pre svega poboljšanje kompilacije nacionalnih računa u skladu sa Evropskim sistemom računa ESA 2010, što se potencira u Izveštaju Evropske komisije, i unapređenje pokazatelja strukturnih i kratkoročnih poslovnih statistika, a sve u svrhu vođenja i praćenja rezultata ekonomske politike. Pod tri, sektorske statistike, kao što je statistika poljoprivrede, energetike, saobraćaja, turizma, nauke i tehnologije. Pod četiri, statistika životne sredine i statistike koje obuhvataju više oblasti – regionalne statistike, geografske, informacioni sistemi, indikatori održivog razvoja i statistika polova. Kada govorimo o infrastrukturnim i razvojnim aktivnostima, tzv. horizontalnim aktivnostima one će obuhvatiti, pre svega, dalju harmonizaciju metodologije zvanične statistike, unapređenje zakonodavnog okvira, poboljšanje koordinacije statističkog sistema uspostavljanjem nacionalnog koordinacionog odbora, odgovornih proizvođača zvanične statistike, razvoj i primenu integralnog sistema upravljanja kvalitetom, gde smo već napredovali imajući u vidu međunarodni kontekst, dalji razvoj softverskog paketa za integrisanu obradu podataka ECT u potpunosti razvijenog u Republičkom zavodu za statistiku i realizaciju projekata u okviru evropskih integracija i međunarodne statističke saradnje koja je od izuzetnog značaja za nas. Realizacija programa treba da zadovolji uvećane potrebe za podacima zvanične statistike i da upotrebom novih izvora podataka i savremenih tehnoloških rešenja dovede do unapređenja efikasnosti procesa proizvodnje i diseminacije rezultata zvanične statistike. Harmonizacija statističkih podataka, standarda, metodologija i statističke prakse obezbediće najviši kvalitet rezultata zvanične statistike i njihovu potpunu međunarodnu uporedivost. Žiža dodatnih aktivnosti prema Izveštaju Evropske komisije biće sprovođenje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova u 2021. godini i dalji rad na harmonizaciji, poboljšanju kompilacije nacionalnih računa, makroekonomske statistike u skladu sa Evropskim sistemom računa ESA 2010. Za kraj, nadamo se da ćemo imati konstruktivnu raspravu i nadam se da ćete u danu za glasanje podržati predloženi program. Za početak vam se zahvaljujem.
Hvala. Reč ima izvestilac Odbora Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedniče, poštovana ministarka, kolege poslanici, mi smo na Odboru za finansije imali prilike sa direktorom Zavoda za statistiku, gospodinom Miladinom Kovačevićem zaista da detaljno razgovaramo o ovom programu. Ono što smo imali prilike da čujemo je da je u stvari ovo jedan rezultat i nadogradnja čitavog sistema unapređenja kvaliteta kad je u pitanju zvanična statistika. Ciljevi koji treba da se postignu u narednih četiri godine su u stvari deo koji se odnosi i na harmonizaciju, znači primenu direktiva EU, na primenu metodologije koja je karakteristična za zemlje EU i na deo koji se odnosi na uporedivost podataka. Zašto ovo govorimo? Mnoga politička pitanja koja smo mi imali prilike ovde da čujemo i to dok su sedeli još predstavnici Đilasove stranke, onda Vuka Jeremića, ja ću podsetiti kolege koje su bile i tada poslanici u Skupštini Srbije, dobili smo spočitavanja da se statistika u Republici Srbiji šteluje, odnosno da se ona prilagođava određenim političkim trenucima, što se pokazalo onog trenutka kad smo mi počeli da primenjujemo evropske direktive pre šest godina da naravno ta teza pada u vodu. Zašto ovo govorimo? Znači, harmonizacija direktiva EU i mogućnost upoređivanja podataka treba da postoji metodologija ista kao što važi za jednu Nemačku, Italiju, Francusku, tako će da važi i za Srbiju i za BiH i za Makedoniju, odnosno za sve zemlje zapadnog Balkana. Nas zaista raduje što je prepoznato u tom najtežem periodu za Srbiju, kad je sprovodila ekonomske reforme i fiskalnu konsolidaciju na tadašnjem mestu premijera je bio gospodin Vučić, što je u stvari prepoznao da ovako nešto je trebalo paralelno raditi upravo sa celim ovim reformskim procesom. Zato što, da bi vam neko priznao rezultate morate da imate pod istim načinom posmatranja podatke i Srbije, ali i članica zemalja EU. Ako vas posmatraju na isti način i stavljaju pod lupu i onda vam tek priznaju rezultate to znači da ste zaista uradili dobar posao za svoju državu pod istim onim uslovima kako su i svi drugi radili onog trenutka kada su se stvorili politički uslovi. Srbija je tada pokazala i gospodin Vučić zajedno sa SNS da smo sposobni da ovako nešto uradimo. Statistika nam je samo jedan svedok koji pokazuje u stvari koliki smo mi težak put prošli od 2014. godine do danas da bi imali ovako dobre rezultate. Naravno, potreba investitora da dođu ovde da investiraju je upravo rezultat toga. Oni gledaju rezultate, oni gledaju statistiku, a EU, Eurostat kaže – u redu je, Zavod za statistiku radi prema našim standardima. Kada dobiju takve rezultate onda investitori se odlučuju da investiraju, ovde otvaraju nova radna mesta što za nas kao državu predstavlja jedan ekonomski rast i razvoj. Prema tome, ovaj današnji plan i program je u saglasnosti sa planom i programom Srbija 20-25, u stvari naša želja da napredujemo i ekonomski i politički i u svakom smislu, a naša platforma za to je u stvari program zvanične statistike. Tako da, mislim da smo na Odboru zaista svesrdno prihvatili ovakav Predlog plana. Hvala.
Hvala. Pošto smo ovo iscrpeli, idemo sada na predsednike, odnosno ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa. Reč ima potpredsednik Narodne skupštine i narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministrice, poštovani predstavnici Zavoda za statistiku, narodni poslanici, dame i gospodo, mi, narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja dajemo podršku predloženoj odluci, jer je jasno da je uložen veoma značajan trud u njenom sačinjavanju i van svake sumnje da će ova odluka o Programu zvanične statistike za naznačeni period unaprediti celokupno statističko polje, ali je isto tako ovo prilika da progovorimo uopšte o značaju statistike, Zavoda za statistiku i unapređenje celokupne statistike u našoj zemlji. Statistika je osnov, nezaobilazni temelj kvalitetne nauke, kvalitetne politike i opšte kvalitetnog života. Dakle, to je osnov za utvrđivanje viših nivoa istine. Statistika je zapravo, možemo slobodno kazati neka vrsta osnovne ili temeljne istine. Dakle, imati istinite i prave podatke o onome što nas zanima je osnov da biste izvodili bilo kakve zaključke i ukoliko vam je stalo da vam zaključci i ono što u konačnom želite da do njega dođete, budu tačni i istiniti, onda je statistika zapravo osnovni podatak od koga kreće proces izvođenja određenih zaključaka zapravo, osnovni materijal bez koga nije moguće zamisliti taj proces i bez koga nije moguće doći do pravih zaključaka i pravih postavki. Nije slučaj da imamo tu etimološku ili jezičku srodnost između pojma statistika, pojma status, pojma status, pojma „stejt“ – država. Zapravo sve ovo i „stejt“ – država i svi statusi koji postoje su bazirani na statistici. Dakle, svi sistemi su bazirani na statistici i ne postoji sistem bez statistike, a ne postoji dobar sistem bez dobre i tačne statistike. Zbog toga, ovo ma koliko izgledala proceduralna tema radi se o jednoj odluci koja se periodično donosi. Nije dobro ili ne bi smeli mi narodni poslanici da dopustimo da prosto ova tema prođe kroz parlament i da to bude još jedan dan ili još jedna tačka dnevnog reda ili još jedna odluka koju smo zapravo usvojili. Ako malo pogledamo iskustva drugih sada, vrlo je jasno da osnov razvijenih zemalja, pre svega na zapadu, ukoliko razmatrate uzroke ili temelje te razvijenosti, ono što će vam najpre zapasti za vaš pogled jeste upravo uređena statistika, upravo istinitost podataka na osnovu kojih se dalje planiraju i programiraju svi razvojni procesi. Dakle, to je ono što na prvi pogled razdvaja razvijene od nerazvijenih zajednica, razvijene od nerazvijenih država, uređenost uopšte, ali osnovna uređenost ili osnov uređenosti je zapravo uređenost statistike. Smisao države inače jeste da uvodi red, da održava red i da unapređuje red, međutim ne postoji, nema nikakve šanse da bilo koji sistem ma koliko bio sposoban uspe u bilo kom pravcu uređivanja ili nema šanse da postigne iole respektabilan stepen urednosti, bez urednosti, uređenosti statistike. Dakle, to je nešto što je osnov, to je nešto što bi trebalo svi mi, pre svega narodni poslanici, ali i svi ostali činovnici i funkcioneri države da znamo i da prosto osvežavamo svest i sećanje o značaju same statistike. Što se tiče istorijskih iskustava, dakle, ako pogledamo poznate imperije, dok su god imale kvalitetnu statistiku one su postojale. Onog trenutka kada su imperije počele da gube uredno statistike to je bio prvi znak da pucaju šavovi. Naravno, pošto imperije, kao što ne nastaju brzo i ne propadaju brzo, treba nekoliko decenija da prođe najmanje, ali je to bio prvi znak nepovratnog propadanja. Vi imate, recimo, jedno od srednje svežih iskustava, Osmanska imperija koja je imala razne svoje poluge moći, ali tzv. sidžili, odnosno njihova statistika je bila jedna od najuređenijih, pogotovo u špici vrhunca njihove moći, znači u 16. i 17. veku i danas u arhivima dostupnim od Istanbula preko Skoplja, pa čak i nešto u našim arhivima ovde, možete da nađete od perfektne statistike toga doba, i što je zapravo bio temelj svih drugih planova i programa razvoja. Dakle, to je ono što zapravo ukazuje na neophodnost našeg odnosa sa najvišim stepenom ozbiljnosti u pogledu statistike. Sada, imate ono što je druga strana. Taj naš, da kažem, balkanski mentalitet, to je sada nešto što nam nije baš jača strana kada je u pitanju statistika. Mi Balkanci imamo svoje prednosti, ali ko god ima prednosti ima i nedostatke. U tom našem kulturološkom mentalitetu, mi smo po nekoj prirodi individualci, i naravno, za formiranje takvog mentaliteta postoje istorijski, psihološki, socijalni i razni drugi razlozi, ali je to jedna činjenica. Mi smo individualci zbog činjenice da smo ovde jako mnogo stoleća bili pod raznim okupacijama, pod uticajima raznih stranih struktura i vlasti, razvijao se taj, da kažemo, pobunjenički mentalitet, a pobunjenički mentalitet, to je hajdučko komitaški mentalitet, on ne voli statistiku, on ne voli da zabeleži, zato što ne valja ostaviti tragove koliko ste tamo hajdučija napravili ili napali itd. Onda se razvio kroz stoleća taj naš mentalitet da ne volimo da zapisujemo, ne volimo da imamo tragove zato što radimo i tu svakako smo, između ostalog, nasledili taj nedostatak i to je ono na čemu treba raditi. Svakako, da se to treba nadoknaditi i to se može nadoknađivati kvalitetnom organizacijom svih struktura koje se tiču statistike. Istina, Zavod za statistiku jeste stožerna organizacija, ali ne može sam Zavod za statistiku biti odgovoran za statistiku. Dakle, ukoliko mi ne isforsiramo svest i kulturu o statistici, dakle, u svim segmentima društva, u pogledu zvaničnog sistema države, pre svega, ali i mimo toga, kod građana, kod privrede, privatnog sektora, javnog sektora itd, dakle, ukoliko ne postavimo sebi zadatak i to važan, kulturan, civilizacijski zadatak da polako taj mentalitet menjamo, jer smisao znanja kod čoveka jeste da ono što je dobro kod sebe ili kod svoje zajednice, afirmišemo dalje, a ono što ne valja da popravljamo. To je smisao kultivisanja, to je smisao daljeg unapređenja kulture i civilizacije svake zajednice. Dakle, potrebno je pored onog što se radi administrativno, kroz recimo, ovakve programe, kroz odluke, kroz ovde naše zakonodavstvo, potrebno je značajnije uložiti truda u javnoj komunikaciji preko medija, potom i preko obrazovanja, da se istakne značaj statistike, jer to je i kulturološka dimenzija, ona nije samo administrativna dimenzija i za nju je za promenu ili unapređenje nečega kroz mentalitet, potrebno je to raditi od ranih godina detinjstva, kroz vaspitanje. Dakle, to je pitanje discipline, pitanje urednosti, pitanje uređenosti. Tako da, je moja sugestija da se zapravo značajnije i na tom polju posvetimo kako bi zapravo imali kvalitetnije mentalno-kulturološke efekte. Sada, ono što takođe jeste neka vrsta otežavajuće okolnosti jeste da smo mi zapravo, sve ovo što je zemlja proživljavala proteklih tri decenije i ono što se zove kolokvijalno već toliko i otrcano kao tranzicija, koja nikad da se završi, svakako da mi imamo u celokupnom sistemu određene anomalije, nedostatke, koji su došli iz tog razloga, jer kada se dešavaju ratovi, kada se dešava raspad države, kada se sve to dešava to je kao veliki zemljotres, to je kao velika nepogoda koja vas zadesi i to se uvek odrazi negativno na razne sistemske aspekte, naravno i na ovaj sistemski aspekt. Sada, postoji tu verovatno određene anomalije koje su se desile u sistemu odgovornosti, u sistemu discipline itd, ali postoje i neke stvari koje su se desile konkretno u pogledu neprofesionalnog odnosa prema podacima. Mi smo ranije imali, i sad možda imamo, neke politike koje bi htele da kroje statistiku, nije to samo ovde kod nas prisutno. Sve ekstremne politike one bi htele da utiču na statistiku. Bilo da utiču realno da promene brojeve u stvarnosti raznim mehanizmima, nažalost bili smo svedoci šta ekstremno radikalne politike donose od sukoba, ratova, zločina do toga da se promene podaci kroz razne administrativne uticaje. Znači, to nažalost postoji i ne možemo kazati da smo se potpuno toga oslobodili, a pogotovo nisam siguran da smo se oslobodili posledica raznih uticaja i pokušaja te vrste. Jer, možemo i sada naći konkretne pokazatelje za to da se za nešto iznose podaci, a konkretno, recimo, ako živite na određenom prostoru vi ćete videti da su ti podaci u raskoraku. Zato ovaj program, ali verovatno ćemo ubrzo usvajati i Zakon o popisu, o čemu će biti šire reči, sada se o tome neću previše izjašnjavati, ali ukazujem samo na značaj da prosto pored ovih potreba koje sam istakao imamo i potrebu da verovatno proverimo određene podatke koje je neko u određenim okolnostima, iz određenih razloga, pod određenim političkim ili drugim pritiscima i uticajima krivotvorio. Mi moramo to ispraviti. Ne možemo kazati, država ima svoj kontinuitet odgovornosti i ne može se reći – to je ova vlast, prethodna itd. Ne, izvinite, sve što jedna vlast uradi, to ma koliko bilo pogrešno, sledeća vlast može to da kritikuje, ali ona to mora da ispravi. Ona mora da popravi, zašto? Zato što ono što je činjeno u ime države, da li je to Tadićeva ili Koštuničina ili ne znam čija vlast, to više nije važno. Dakle, to se mora ispraviti. Odgovornosti su uvek na sistemu koji dolazi da zapravo određene nepravilnosti iznosi. Ovo ne govorim bez razloga. Zato što imam konkretno iskustvo i to tako važni iskustvo nečega što se desilo 2007. godine, a vezano je za Zavod za statistiku i vezano je za probleme sa kojima se suočila Islamska zajednica. Poznato je da je tada izvršena neka vrsta agresije na Islamsku zajednicu gde se, nakon što je Islamska zajednica funkcionisala desetlećima, odnosno otkako je u toj formi osnovana nakon odlaska Osmanskog carstva, desilo se da je određena politička struktura ili određene političke strukture, tada nažalost i vladajuće, odlučile da prave neku novu, neku svoju Islamsku zajednicu. Sve što se radi veštačko, znači tradicionalna Islamska zajednica, kao i tradicionalna Srpska pravoslavna crkva ili katolička i svaka druga, ne možete napraviti tradicionalno novo. Sve što pokušate u tim formulacijama, u tim okvirima praviti sa ambicijom da bude tradicionalno je zapravo kvazi tradicionalno, kvazi duhovno, kvazi versko, na koncu sektaško. Dakle, tada se desila ta agresija na Islamsku zajednicu i ona je zapravo bila podržana sa pozicije te vlasti, vlasti koju je tada vodio Vojislav Koštunica i zapravo ova prva stvar ili ključna stvar koja se desila u pogledu administrativnog nasilja zapravo se desila preko Zavoda za statistiku. Znači, vi ste imali celi sistem, celu kompoziciju Islamske zajednice koja je imala i u Zavodu za statistiku registrovane sve svoje pravne subjekte od centralnih organa Mešihata, preko nižih organa meržujsa, preko svojih obrazovnih i drugih organizacija, institucija i ustanova, one su imale svoju registraciju u Zavodu za statistiku. I šta se desi? Preko noći, po nekom nalogu, bez pravnog osnova, suprotno zakonu, apsolutno krivično delo, desi se da neko izvrši agresiju i da prosto prepravi, bez ikakve procedure, na određenim adresama, na istim adresama koje su do tada bile vezane za određene tradicionalno postojeće organe, da zapravo prepravi i da falsifikuje strukturu novokomponovane, zapravo jedne paraverske tvorevine koja je tada bila izum te političke strukture i određenih lokalnih političkih struktura i zapravo od tada mi imamo teške probleme zbog svega toga. Ja sada, posle ovoliko godina, sumnjam da je moguće, mada nije ni to nemoguće, istražiti ko je za to kriv. To jeste bitno, ali mi je manje bitno. Međutim, bitne su istine i bitno je da se otklone nepravde. To su stvari koje imaju svoje teške posledice do dana današnjeg. Znate vi dobro, najmanja stvar u pogledu nepravde kada se uradi bilo kome ona ima posledice, a kamoli kada se nešto tiče duhovnosti. Vi ste svedoci, nije teško biti pravedan. Nije teško znati šta je ispravno a šta nije. Aksioma u formulisanju pravičnosti jeste – ono što ne želiš sebi, ne radi drugome. Mi smo svedoci pokušaja ataka na Srpsku pravoslavnu crkvu, pokušaja prepravljanja određenih statusnih stvari, ne ulazeći sada ja kao Musliman da se o tome izjašnjavam, ali kao posmatrač i ono što se dešavalo prošle godine u Crnoj Gori, a ticalo se imovinskih pitanja, pa onda razni pokušaji od ranije itd. Dakle, videli ste koliko je pravoslavno stanovništvo bilo na to senzibilno. E, pa, zamislite kako je bilo i nama, pripadnicima islamske zajednice. Ako ste senzibilni kao većinska crkva, kao većinski narod, koji ima sve mehanizme da zaštiti svoju crkvu i zaštićena je, neka je, i treba da bude zaštićena, ali po Ustavu ove zemlje sve crkve i verske zajednice su ravnopravne. To im garantuje Ustav i drugi zakoni, kao i Zakon o crkvama i verskim zajednicama. Dakle, tog trenutka jedna vlast je zloupotrebila državu, zloupotrebila državni aparat i prekršila i to ustavno načelo i te određene zakonske odredbe. Hvala bogu, kada je došla ova vlast, promenjen je odnos, i to sam više puta isticao, promenjen je odnos u pogledu toga da više nije nastavljeno sa insistiranjem tih nepravičnih postupaka prema islamskoj zajednici. Ali ovo što nije promenjeno i na čemu želim da insistiram jeste – zapravo, nije se pristupilo otklanjanju posledica tog nasilja koje je nastalo između 2007. godine i 2012. godine. To je pet godina administrativnog državnog nasilja. Da podsetim, tada je, po nalogu te vlasti, policija ulazila u džamije, u čizmama, dobro znate da je to skrnavljenje, u džamije se ne ulazi u obući jer se tamo ljudi mole bogu spuštajući čelo na tlo, spuštajući čelo na prostirku, tada je policija u Sjenici, Tutinu, Prijepolju, Novom Pazaru, ulazila, bila zloupotrebljena, ulazila u džamije, skrnavila te objekte, kako bi jednog imama koji nije po volji te vlasti izbacili i postavili drugoga. Šta sad neko očekuje? Da to zaboravimo? Pa, ne može se to zaboraviti. To se prvo ne sme zaboraviti zbog same lekcije, da se nikada više ne ponovi, a drugo, da bi se to prevazišlo, neophodno je otkloniti takve efekte. Onda se čudite zašto ljudi Bošnjaci, Muslimani u Sandžaku nemaju poverenja u sistem? Evo, jutros gledam na jednoj televiziji, „Prva“, namerno ću je pomenuti, uključuje se sektaški imam da tumači propise o vakcini. I onda se čudite zašto neće da se vakcinišu. Pa ne veruju. Zašto? Zato što im se svakodnevno krši poverenje, zato što im se dovode sektaši da im tumače propise, pa onda ljudi kažu – jel tako, e, pa nećemo. Time imamo katastrofe. Time imamo onda sistemske poremećaje. Ne možemo tako. Poverenje je poljuljano. Moramo ga popravljati, ali ne možemo dalje dozvoljavati da se to poverenje ugrožava. Zato ima podršku Zavod za statistiku i našu saradnju da otklonimo određene nedostatke iz prošlosti i da zapravo imamo Zavod za statistiku i celokupnu statistiku, kao što na početku rekoh, kao osnov za istinu, a istina je osnov za pravdu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeći je gospodin Branimir Jovanović.
Hvala, predsedavajući. Poštovana ministarko, poštovani direktore Republičkog zavoda za statistiku, koleginice i kolege, kada govorimo o Programu zvanične statistike za period od 2021. do 2025. godine, izdvojio bih dva cilja. Prvi je unapređenje kvaliteta proizvedenih rezultata zvanične statistike u odnosu na period od pre pet godina, a drugi cilj je usaglašavanje ove oblasti sa međunarodnim statističkim standardima. Kada govorimo o kvalitetu i obimu proizvedenih rezultata zvanične statistike moram da istaknem da je jedan od zahteva, odnosno najvažnijih zadataka zvanične statistike da pruži realnu sliku društvenih i ekonomskih tokova u državi i da to bude jedna pouzdana osnova za donošenje odluka na svim državnim nivoima. Statistika je podjednako značajna i za sve organe državne uprave, za sve državne institucije, ali je značajna i za preduzeća, za preduzetnike i za svakog građanina koji ima interes u ovoj oblasti. Na osnovu nepristrasnih i pouzdanih podataka koje treba da nam pruži statistika, koji su pritom uporedivi, mi kao društvo možemo videti u kojoj oblasti ostvarujemo napredak, ali isto tako možemo videti koje oblasti su naša slaba tačka i na osnovu toga možemo da identifikujemo probleme konkretne koji se javljaju i na osnovu toga možemo da uđemo u rešavanje tih problema i da ih unapredimo. I ministarka trgovine u svom radu sigurno je svesna značaja statistike, i kada govorimo o spoljnotrgovinskoj razmeni, uvozu, izvozu, kada govorimo o potrošačkoj korpi i koliko ti podaci usmeravaju rad Ministarstva i koliko su značajni da se upravo fokusiraju na određene oblasti koje je potrebno unaprediti, jer sve te podatke opet kvalitetnim radom pruža Republički zavod za statistiku. Mi smo, da podsetim, i na osnovu tih zvaničnih statističkih podataka koji se odnose i na demografiju upalili alarm i država je donela konkretne mere da reši probleme iz ove oblasti koji se tiču nepovoljnog odnosa nataliteta i mortaliteta, kao i lošeg odnosa koji se tiče migracija. Mislim da će nam ti statistički podaci u nekom budućem vremenu, za nekoliko godina biti dobar alat da podvučemo crtu i da vidimo koliko su te mere zaista doprinele da se problem reši u praksi i da usmere dalji rad u ovoj oblasti. U vremenu u kome živimo dešavaju se dinamične promene u našem okruženju i mi smo prinuđeni prosto svakoga dana da pratimo te promene, da ih analiziramo i da na osnovu toga izvodimo konkretne zaključke. U tom izvođenju zaključaka, u ovim uslovima gde je jedno turbulentno okruženje, gde kada govorimo o privredi je oštra konkurencija, upravo nam ti statistički podaci mnogo pomažu, a rekao sam već da moraju da budu pouzdani, da donosimo kvalitetne odluke. Sve više smo skloni tome da u svakoj nekoj privrednoj aktivnosti moramo da se oslonimo na statističke podatke. Nekada je važilo pravilo da je za pokretanje biznisa prvi uslov posedovanje preduzetničkog duha. Danas važi pravilo da je prvi uslov da se uradi jedna kvalitetna analiza tržišta, a to su upravo statistički podaci. Možda je Mark Tven još pre vek i po dobro predvideo kada je i tada rekao da će jednoga dana statistika biti potrebna svakom građaninu onoliko koliko je potrebno da zna da čita i da piše. Sumeri su pre pet hiljada godina razumeli značaj statistike. Oni su je koristili u svrhu naplate poreza. U Srbiji je statistika zvanično počela da se primenjuje 1862. godine, kada je knez Mihailo doneo akt kojim se tadašnje ministarstvo finansija obavezalo da vodi statističke podatke i od tada Srbija ima zvaničnu državnu statistiku. Danas kada govorimo o Programu zvanične statistike, mi govorimo o harmonizaciji statističkih istraživanja i metodologiji izrade rezultata sa međunarodnim statističkim standardima, konkretno sa standardima Evropskog statističkog sistema, odnosno Evropske unije. Ovo je jedan dobar pokazatelj da mi kao društvo prihvatamo praksu Evropske unije, da prihvatamo te standarde da bismo unapredili naš pravni okvir, da bismo unapredili naš kvalitet života. Dobro je što to radimo na ovakav način, jer time pokazujemo da to radimo zbog nas, a ne zbog toga da bismo zadovoljili bilo koga, odnosno da bismo ispunili očekivanja bilo koga u Evropskoj uniji. Za ovu godinu je planirano da bude realizovan popis stanovništva. On je odložen, trebalo je da bude u aprilu, odložen je za oktobar mesec, opravdano zbog nepovoljne epidemiološke situacije. Moram da istaknem da je upravo popis stanovništva jedan od najpopularnijih statističkih akcija i najpoznatija u narodu, kao takva je prepoznata i ima zahtevnu i kompleksnu organizaciju i sigurno je najskuplja statistička akcija koja se sprovodi i kod nas. Republički zavod za statistiku znam da već sprovodi pripremne radnje i 2019. godine sproveden je probni popis stanovništva. On je završen uspešno i predstavlja uvod u ovu jednu veliku akciju. Upravo taj probni popis stanovništva je bio jedan dobar poligon da se testiraju sva metodološka, organizaciona, aplikativna rešenja da se oprobaju novi instrumenti, novi obrasci. U tom probnom popisu je u tri velika grada u Beogradu, Novom Sadu i Nišu, u tri naša najveća grada, primenjen jedan novi metod, to je metod samopopisivanja. Građani su imali priliku, naravno oni koji su to želeli da sami popune podatke koji se odnose i koji su korisni za popis stanovništva, putem interneta. Probni popis je uveo još jednu novinu, a ona podrazumeva da popisivači na terenu imaju laptop, da koriste elektronske obrasce i da na licu mesta direktno unose podatke koji su neophodni, a sa druge strane takav proces omogućava Republičkom zavodu za statistiku da u realnom vremenu prati rad popisivača na terenu, da rezultate obrađuje i objavljuje daleko brže nego što je to bio slučaj inače. Na taj način će hrpa onih papira i formulara papirnih, i popunjavanje hemijskom olovkom otići u prošlost. Još jedan popis koji je poslužio za testiranje metodologije i novih aplikacija za unos i slanje podataka jeste i probni popis poljoprivrede koji je takođe uspešno završen i on je realizovan u okviru nekog probnog dela za popis poljoprivrede koja ako se ne varam odložen za 2022. godinu. Prethodni popis poljoprivrede obavljen je 2012. godine, a podsetiću da je pre toga obavljen takav jedan popis pre skora pola veka. Možemo samo da zamislimo kakav je propust tu načinjen i kada se uporede podaci i kada se uradi analiza između ta dva perioda koliko su u međuvremenu promenila slika agrara, a da mi toga nismo bili svesni, bar ne zvanično po statističkim podacima. Sprovođenjem popisa poljoprivrede mi obezbeđujemo kontinuitet strukturnih podataka u ovoj oblasti. Jedan od ciljeva popisa poljoprivrede jeste da se dobiju sveobuhvatne informacije i da se na osnovu tih informacija donose važne odluke u ovoj oblasti, da se sagledaju potencijali poljoprivrede i da se opet ukaže na neke propuste i kako da unapredimo te probleme. Na ovaj način mi smo saznali i tačan broj poljoprivrednih gazdinstava. Saznali smo i na taj način odredili kriterijume koji se koriste kao subvencije za poljoprivredu. Kada govorim o statistici, ne bih naravno ni sve da svedem na statistiku. Nije u životu sve statistika i ne mogu statistički podaci da nam tačno ukažu kako živimo, ne možemo koristiti ni onu metaforu, kako da kažem, ako nama je jedna ruka u vatri, a druga ruka u ledu da mi imamo optimalnu temperaturu. Naravno, statistički podaci govore nešto drugo. Oni treba da posluže kao jedan instrument, da unapredimo kvalitet života i da unapredimo životni standard građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je gospodin Vojislav Vujić.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Gospođo ministarka, gospodine Kovačeviću sa saradnicima, Jedinstvena Srbija, stranka kojoj ja pripadam se uvek zalaže za transparentnost, a osnov transparentnosti su tačne informacije i to je ono što mi kao narodni poslanici, ono što Vlada i što svi državni organi od vas očekuju. U odnosu na te informacije, na te inpute koje vi dajete i Vladi i ministarstvima i javnim preduzećima, onda je lako praviti smernice i planove za budućnost. Zavod za statistiku, to jest ne Zavod za statistiku nego neki prvi akt o statistici je u Srbiju doneo još 1862. godine Mihajlo Obrenović. Vi ste od 1945. godine zvanično osnovani i tada ste počeli da radite i ono što je od tada, pa i do dan danas praksa, da su u zavodu uvek radili odlični kadrovi, najbolji studenti sa fakulteta koji su direktno ili indirektno vezani za osnov vašeg delovanja su nalazili radno mesto u zavodu. Ono što sada mogu da zaključim iz nekih odbora na kojima ste vi bili, da imate problem u smislu nedostatka takvih kadrova, da vam fali još ljudi. One koje imate su naravno dobri ali da vam fali još ljudi. I imamo problem koji se dešava u kompletnom javnom sistemu, a to je da dobre kompanije prepoznaju dobre studente, dobre kadrove i lobiraju ih za svoje potrebe još pre nego što i zasnuju negde radni odnos, one sa velikim iskustvom, naravno, vrbuju da pređu kod njih. Država treba da nađe način kako sa tim da se izbori. Ono što mislim da lakše možemo da pomognemo i lakše da uradimo kada je u pitanju vaš zavod su prostorije, jer imam informaciju da je vrlo skučen prostor u kome radite i koliko sam razumeo da je to prepoznato i da će u svakom slučaju da se nađe rešenje u skorije vreme i za to. Današnji program koji je na dnevnom radu je u stvari jedna praksa i ovo radimo na svakih pet godina. Mi usvajamo ovaj program i ono što je do sada bila, hajde da kažem, neka već viđena praksa, to je ta metodologija. Izveštaji koji se rade su usklađeni sa ostalim zavodima za statistiku na nivou drugih zemalja. Zato je bitno da imamo ključne podatke da možemo da se uporedimo sa svim tim drugim zemljama. Vi ste najzvaničniji onako, prosto rečeno, bilans stanja i uspeha jedne zemlje zato što se bukvalno vaš delokrug rada odnosi na sve, od ekonomije, demografije, hajde da kažem najprostije, svih rezultata koji su bilo gde javno iskazani. Danas je informacija najbitnija i najskuplja stvar na svetu. Znači, u vremenu modernih tehnologija ko ima dobru informaciju imam mogućnost da bude brži i bolji od konkurencije. Ali kao i u politici nije bitno šta vam se priča i kakve vam se informacije saopštavaju uvek je bitno ko ih prenosi i ko ih priča. Vi ste referentna ustanova, uvek ste davali tačne podatke i to je jedna snaga koju Srbija ima u vremenu kada sam već rekao da su informacije vrlo bitne i značajne. Najbitniji deo posla koji vi radite, bar po nekoj mojoj skromnoj proceni je popis stanovništva. Ove godine kasnite opravdano zbog ove pandemije koja nas je zadesila i kako je kolega malo pre rekao, naravno i ministarka je to rekla, u oktobru se kreće sa tim poslom, ako sve bude kako treba i svi verujemo da ćemo nekako i da se izborimo sa ovom pandemijom i da dođemo do tog podatka koji nam je vrlo bitan. Osporava se neki put, a mislim da može da se dođe do takvih informacija u medijima, mogu da se osporavaju informacije koje nam vi dajete. Sada znate šta? Ja a i svi ostali građani znamo da vi baratate sa činjenicama, vi nemate neke izmišljene podatke nego stanje kakvo je na terenu, vi prenosite u određene programe i onda je sve stvar matematike. Da li se nekome sviđaju takvi rezultati ili se ne sviđaju to na kraju krajeva nije ni bitno, bitno je da su oni tačni. Za stranku kojoj pripadam JS je vrlo bitan ovaj popis stanovništva zato što on oslikava demografsku situaciju onakvu kakva jeste. Mi kao stranka smo porodicu uvek isticali na prvo mesto i demografija je najosnovniji pokazatelj da li Srbija ide u dobrom pravcu ili ne ide u dobrom pravcu. Da li postoji mehanizam kako protiv toga možemo da se borimo, pre svega priča na lokalnom nivou, na globalnom država je preduzela sve što je do nje ali uvek mora da postoji neki input sa lokala. Jagodina, ne zato što je predsednik stranke Dragan Marković Palma iz Jagodine nego uvek uzimam kao dobar primer upravo zbog statističkih podataka. Ono što možemo da vidimo da je svake godine u tom gradu upisano jedno odeljenje đaka prvaka više. Lično mislim da je to najveća pobeda politike u ovom savremenom vremenu u kome se nalazimo, obzirom da znamo da je svuda u okruženju i Evropi trend opadanja broja stanovništva, a ne samo zbog selidba ljudi, kako kažu, „trbuhom za kruhom“, nego upravo zbog te slike gde više ljudi umire u odnosu na broj dece koje se rađaju. Ako je Jagodina mogla da nađe jedan mehanizam i način kako to da promeni onda trebamo svi da preslikavamo i da kopiramo te programe, pre svega, socijalnog karaktera koji tu sliku menjaju. Ono što je bino za ovaj demografsku politiku, ja koliko sam sada uspeo to da pročitam, je da prvi put vrlo detaljno pristupate statistici o nasilju nad ženama i naravno svim osetljivim grupama, to su neki evropski trendovi, svetski trendovi, apsolutno to podržavamo, nasilje nad ženama smo uvek osuđivali kako Dragan Marković Palma kaže, takve postupke ne da osuđujemo nego tražimo i najstrožije kazne upravo za one koji primenjuju silu nad ženama. Vrlo je bitno da se u Srbiji isto vrlo jasno vidi, sve je manje razlika u prihodima između muškaraca i žena, to je bilo u jednom trenutku nepremostivi jaz, ali evo, zadnjih nekoliko godina kroz vaše podatke, pre svega i Zavoda za statistiku, vidimo da je ta razlika drastično manja. Ono što pokazuje slika našeg parlamenta je da sve više koleginice imamo u ovom parlamentu i da smo možda među prvima u Evropi ako ne grešim, tu smo negde među prvih pet, što je svakako pohvalno. Kada pričamo o vašim podacima najbitnija stvar za srpskog poljoprivrednika je upravo podatak koji vi možete da mu date. To je možda neka veza između vas i Ministarstva poljoprivrede koja vrlo lako može da pomogne seljaku da zna u kom pravcu da investira šta da seje, šta da sadi, oni koji se bave stočnom proizvodnjom da imaju informaciju šta je to što je trenutni deficit. Preko vas vrlo lako možemo da dođemo, mislim sad kad pričam, vrlo lako možemo da dođemo, možemo da dođemo mi koji smo, hajde da kažem, nekako u informacijama i lako baratamo sa njima, ali treba da se nađe mehanizam i način kako da se dođe do tog seljaka, gospodina seljaka, kako kaže predsednik moje stranke, do gospodina seljaka i da njemu olakšamo put upravo onim stvarima o kojima sam malopre pričao, da on dobije smernicu u kom pravcu treba da investira šta je to što treba da radi, jer našem seljaku niko ne treba da kaže sa stručne strane kako se šta radi, nego samo treba da ga uputi šta je to što će biti deficit na našem tržištu, da mu se osigura cena i onda sigurno nema problema za našu poljoprivredu. Isto se to odnosi na privredu i na kraju krajeva na sve ostale grane. Da ne dužim puto, ja vam potvrđujem da će poslanička grupa JS da podrži ovo što je danas na dnevnom redu, ali isto tako moram da kažem, da, mi trebamo da se usklađujemo sa EU, mi trebamo da se usklađujemo sa UN i to je najmanji problem, svakako mi to ne izbegavamo, ali ono što je najbitnije i ono za šta ste vi osnovani još te 1862. godine, kada se prvi taj akt projavio da morate da da dajete informacije nama, znači, našem parlamentu, našoj privredi i našim građanima, uz dužno poštovanje svih ostalih velikih međunarodnih institucija sa kojima se usklađujete, vama i dalje treba da bude ta vodilja da ste vi ovde, pre svega, zbog građana Srbije. Hvala vam puno.
Zahvaljujem, kolega. Sledeća po spisku je potpredsednica Narodne skupštine, Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi potpredsedniče, ministarko, ostali gosti, dame i gospodo narodni poslanici, za poslaničku grupu SVM rasprava o Predlogu odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine, znači u suštini raspravu o modernizaciji i evropeizaciji, jer statistika kao što smo to čuli i u prethodnim izlaganjima i prema nama je važan korak u izgradnji institucija modernog društva i to je uvek značilo usaglašavanje zvanične statistike sa međunarodnim statističkim standardima i obezbeđivanje, što je izuzetno značajno uporedivih pokazatelja, kako bismo znali u kom smeru mi to treba da idemo, šta treba da radimo kako bismo unapredili, na primer, obrazovni nivo, životni standard građana poštovanje, zaštitu ljudskih i manjinskih prava itd. Razvoj statistike znači prihvatanje dobre statističke prakse drugih zemalja, prilagođavanje standardima EU, konkretno Evropskog statističkog sistema i naravno, predstavlja izuzetno važan deo aktivnosti u okviru procesa pristupanja EU. Kao što smo to čuli u uvodnom izlaganju uvažene ministarke, statistika je jedna od oblasti u okviru u kojima se vode pregovori sa EU, u okviru pregovaračkog Poglavlja 18. To je jedno od 18 poglavlja koje je otvoreno. To poglavlje, kao što smo čuli je otvoreno na međuvladinoj konferenciji, još 2018. godine, 10. decembra, ali nije ni privremeno zatvoreno. Ako pogledamo poslednji Izveštaj Evropske komisije, konkretno, koji je objavljen 6. oktobra prošle godine, Evropska komisija kada ocenjuje ovu oblast kaže da je Srbija umereno pripremljena u ovoj oblasti. Preporuke koje se tiču naših konkretnih obaveza, zato što nam uvek Evropska komisija pokazuje šta bi trebali da uradimo još po ovom polju, oni kažu da treba da donesemo novi Zakon o statistici u cilju povećanja nezavisnosti upravo Republičkog zavoda za statistiku, naravno, da se nastave pripreme za popis stanovništva domaćinstava i stanova 2021. godine, i da se poboljša izrada makroekonomskih statističkih podataka u skladu sa spomenutim Evropskim sistemom računa. Ono za šta smo pohvaljeni, zaključak, konstatacija je da je nastavljen rad na poboljšanju dostavljanja statističkih podataka Evrostatu i u Izveštaju je posebno naglašeno, o tome je govorila i ministarka i govoriće i moje uvažena koleginica od vremena naše poslaničke grupe, značajno je da Republički zavod za statistiku zadrži visokoobrazovane, stručne radnike, da angažuje nove radnike, a sve u cilju ispunjenja obaveza koje nam predviđa zakonodavstvo EU. Razvoj zvanične statistike povezan je sa procesom pristupanja EU, odnosno sa kriterijumom sposobnosti preuzimanja obaveza iz članstva u EU, kao i sa praćenjem pokazatelja ispunjavanja ekonomskih kriterijuma za članstvo u pregovorima u okviru tog procesa. Pored toga, obaveze naše zvanične statistike proizilaze iz odnosa sa drugim međunarodnim organizacijama, nisu vezani isključivo za EU, već i za druge, kao što su UN i razne organizacije UN, ako mogu tako da kažem, MMF, Svetska banka, i tako dalje. Osnovna misija zvanične statistike je, i o tome smo razgovarali, što je nekako logično, obezbeđivanje relevantnih nepristrasnih, pouzdanih, pravovremenih i međunarodno uporedivih pokazatelja rezultata i informacija zvanične statistike, koordinacija odgovornih proizvođača zvanične statistike, koordinacija odgovornih proizvođača zvanične statistike je aktivno učešće u međunarodnoj statističkoj saradnji omogućavaju da ovi objavljeni rezultati zvanične statistike zadovolje potrebe, naravno, ono što je možda najbitnije, donosioca odluka, istraživača i drugih korisnika i da dati rezultati, zapravo, budu osnov za praćenje i usmeravanje politika oblasti ekonomije i društva, kao i politika povezanih sa procesom pridruživanja Republike Srbije EU. Osnovni strateški cilj u oblasti demografije i društvenih statistika je, naravno, sprovođenje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. Narodna skupština Republike Srbije je 3. februara 2020. godine, donela Zakon o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova kojim je predviđeno, kao što smo to čuli, sprovođenje ovog popisa ove godine od 01. do 30 aprila, međutim, svesni toga, doneta odluka Vlade, mi smo dobili izmene i dopune ovog Zakona o kojim ćemo raspravljati verovatno za dve nedelje. Ovaj popis, za sada, je odložen, ali videćemo, u zavisnosti od situacije da li će se desiti u oktobru ove godine i iz istih razloga je odložen i popis poljoprivrede za sledeću 2022. godinu. Za nas u poslaničkoj grupi SVM oblast demografije i društvenih statistika je od posebnog značaja i zato bih u nastavku vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, zapravo, govorila o našem zajedničkom radu koji vodi ka istom cilju. S jedne strane, osnovni cilj u oblasti demografije, društvenih statistika je naravno sprovođenje tog popisa stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. S druge strane, za nas kao predstavnike mađarske nacionalne manjine, znači za SVM sprovođenje popisa predstavlja pravno uređenu situaciju u kojoj se može ostvariti sloboda izražavanja nacionalne pripadnosti i potvrditi jezički identitet. Za nas su izuzetno značajni rezultati popisa stanovništva, pošto, s jedne strane, na njih gledamo kao na uslov uživanja pojedinih prava i sloboda u zajednici, jer su podaci dobijeni popisom važni za sprovođenje zakona i drugih pravnih akata, pre svega u oblasti ostvarivanja prava nacionalnih manjina. Statistički podaci su važni za procenu rezultata određenih politika i predstavljaju putokaz, kao što sam spomenula, u kom pravcu će ići, kako menjati i prilagoditi politike nekim realnim potrebama. Na primer, Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, zovemo ga krovni zakon o nacionalnim manjinama, propisuje mere za obezbeđenje pune i efektivne ravnopravnosti između pripadnika nacionalnih manjina i pripadnika većine, a Zakon o državnoj upravi konkretno prepoznaje afirmativne mere, mere tzv. pozitivne diskriminacije i propisuje da se organi državne uprave staraju o sprovođenju posebnih mera upravo radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe, lica koja su suštinski u nejednakom položaju u odnosu na većinu ili sa ostalim građanima. Odredbe spomenutog, tzv. krovnog zakona o nacionalni manjinama, dakle, Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, prepoznaju pravnu relevantnost tri parametra – nacionalni sastav stanovništva, tzv. odgovarajuću zastupljenost nacionalnih manjina u javnim službama i poznavanje jezika koje se govori na području delovanja organa ili službi. Logički proizilazi iz ovog da je neophodan, nužan preduslov za primenu ovih normi postojanje upravo statističkih podataka o nacionalnoj strukturi stanovništva na području nadležnog organa ili službe o nacionalnoj strukturi zaposlenih u tom organu ili službi, kao i podataka o jezičkim kompetencijama, poznavanju jezika na kojem su završili osnovno ili srednje obrazovanje zaposleni u nadležnom organu ili službi. Naravno da vođenje nacionalno senzibilisanih statistika, odnosno obrada podataka o nacionalnoj pripadnosti uopšte nije jednostavan posao, pre svega ako se uzme u obzir da je izjašnjavanje o nacionalnoj pripadnosti naravno slobodno, kao i da se obrada podatka otežava činjenica da im se priznaje status posebno osetljivih podataka. Ustav Republike Srbije proklamuje da je izražavanje nacionalne pripadnosti slobodno i kaže da niko zapravo nije dužan da se izjašnjava o svojoj nacionalnoj pripadnosti. Poštujući upravo ova ustavna načela o slobodi izražavanja nacionalne pripadnosti, poslanici SVM su još 2009. godine, kada smo u to vreme, naime pre popisa 2011. godine, raspravljali o Predlogu zakona o popisu stanovništva domaćinstava i stanova 2011. godine, podneli amandman koji je tada prihvaćen, kojim smo predložili da u popisnom obrascu za pitanje o nacionalnoj pripadnosti, maternjem jeziku, predvideli da odgovor bude, zapravo, odgovor otvorenog tipa. Zašto smo tada 2009. godine insistirali i zašto i dalje insistiramo ili smatramo da je značajno da ovaj odgovor bude otvorenog tipa, da se na taj način građani izjašnjavaju o svojoj nacionalnoj pripadnosti? Upravo da bi izražavanje nacionalne pripadnosti i dalje bilo slobodno. To pravo po svoj prirodi i sadržini spada u jednu od sloboda ispoljavanja ličnosti, ali Ustav ovu slobodu ne jemči izričito i isključivo kao individualno, znači ne kao individualno pravo pojedinca. Naprotiv, po svojoj prirodi ova ustavna sloboda se može uživati u zajednici, a pripadnost zajednici implicira i kolektivnu dimenziju ovog prava, što je izuzetno značajno da naš Ustav prepoznaje i kolektivna prava. Zalaganje za odgovore otvorenog tipa na pitanja koja se tiču nacionalne pripadnosti su, ako govorimo o međunarodnim preporukama i međunarodnim standardima, u skladu i sa međunarodnim preporukama za sprovođenje popisa od 2010. godine, kojima je predviđeno da informacije o etnicitetu uvek treba da budu bazirane, zasnovane na potpuno slobodnom samodeklarisanju lica koje je obuhvaćeno tim popisom da o etničkoj, odnosno nacionalnoj pripadnosti treba da postoji mogućnost odgovora otvorenog tipa i da popisivači treba da se suzdrže od bilo kakvog sugerisanja lica na odgovor na to pitanje. U kontekstu obrade podataka, kao što sam spomenula, o nacionalnoj pripadnosti sukobljavaju se zapravo dva zahteva. Prvi zahtev je o poštovanju privatnosti i zaštite podataka o ličnosti. Drugi zahtev je zahtev za dobijanje postojanja objektivnih parametara na osnovu kojih se procenjuje ostvarivanje prava pripadnika nacionalnih manjina i njihova potpuna uključenost u društvo. Uključivanjem pitanja o nacionalnoj pripadnosti u popis stanovništva omogućava praćenje nacionalne strukture stanovništva, što je izuzetno bitno za kreiranje manjinske politike, ali i polazno merilo za kasniju procenu, kao što sam malopre spomenula, za odgovarajuću ili ravnomernu zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u organima javne vlasti, javne službe, javne uprave. Postoji i dobro je, mi to svakako podržavamo, što postoji svest o potrebi većeg uključivanja pripadnika nacionalnih manjina, tako da je još davne 2006. godine tadašnja Vlada Republike Srbije donela tada samo zaključak, ali opet je to bio značajan korak, o merama za povećanje učešća pripadnika nacionalnih manjina u organima državne uprave. Konačno, u proteklih nekoliko godina jako puno stvari je urađeno po ovom pitanju. Između ostalog, propisana je zakonska odredba da se u registar zaposlenih unosi podatak o nacionalnoj pripadnosti, što je, između ostalog, naravno, i rezultat zalaganja poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara i ovo je jedan od daljih, sledećih signala o jačanju svesti o potrebi zaista intenzivnijeg bavljenja problemom nedovoljne zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u organima javne uprave. Dalje, prema odredbama Zakona o državnim službenicima o vođenju računa o nacionalnom sastavu stanovništva i odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina postoji obaveza da nacionalni sastav prilikom zapošljavanja u državnim organima u najvećoj mogućoj meri oslikava strukturu stanovništva. Kao što je poznato, jedan od uslova koji se pomno prati u procesu pristupanja EU su upravo i manjinska prava. Ta oblast je detaljno razrađena u izuzetno značajnom Poglavlju 23, koje je jedno od tzv. fundamentalnih blokirajućih poglavlja, ali ova pitanja su još detaljnije uređena i u posebno tzv. manjinskom akcionom planu. Konkretno, ovo pitanje u Poglavlju 8 manjinskog akcionog plana, odgovarajuća zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u javnom sektoru i javnim preduzećima. U oblasti osnovnih prava malopre spomenuti Izveštaj Evropske komisije od 6. oktobra 2020. godine ponavlja višegodišnju ocenu, kao da se ona prepisuje iz godine u godinu, da je u Srbiji uspostavljen zakonski institucionalni okvir za poštovanje temeljnih prava, ali da je potrebno obezbediti njegovo dosledno i efikasno sprovođenje, da treba ojačati institucije za zaštitu ljudskih prava i garantovati njihovu nezavisnost i da su, uprkos zakonskoj obavezi da se etnički sastav stanovništva mora uzeti u obzir, nacionalne manjine i dalje podzastupljene u javnoj administgraciji. Kritika o podzastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u javnoj upravi se pojavljuje ne samo u Izveštaju Evropske komisije, već i u još nekim izveštajima. Navešću svega nekoliko. Na primer, u svom mišljenju o drugom izveštaju Srbije iz 2009. godine, Savetodavni komitet za Okvirnu konvenciju za zaštitu nacionalnih manjina, sada govorim o Savetu Evrope, ukazuje da u izveštaju nisu pružene sveobuhvatne informacije o primeni usvojenih mera i njihovom efektu na zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u organima državne uprave, kao i da ne postoje centralizovani podaci o zastupljenosti nacionalnih manjina u javnoj upravi. Znači, to je stari izveštaj. Od tada je dosta toga urađeno i zbog toga je izuzetno značajan malopre spomenuti registar. Iz tog razloga, Savetodavni komitet je preporučio da vlasti u Srbiji preduzmu mere za prikupljanje podataka o zastupljenosti nacionalnih manjina na svim nivoima javne uprave, uz poštovanje međunarodnih standarda o zaštiti podataka o ličnosti, kao i da se preduzmu energične mere u vezi s podzastupljenosti nacionalnih manjina u javnoj upravi. Iz sledećeg mišljenja Savetodavnog komiteta o Trećem izveštaju Srbije, pet godina kasnije, iz 2014. godine, kao jedno od pitanja za hitnu akciju ističe se i preduzimanje odlučnih mera u vezi sa podzastupljenošću nacionalnih manjina u javnoj upravi, naročito na državnom nivou i nastavak napora da se stvori multietnička policija. U Rezoluciji Saveta ministara Saveta Evrope iz sledeće 2015. godine o primeni Okvirne konvencije Saveta Evrope od strane Republike Srbije, kao jedan od problema ističe se da su nacionalne manjine i dalje znatno podzastupljene u organima državne uprave i javnim preduzećima. Ako pogledamo regionalna iskustva po ovim pitanjima u pogledu prikupljanja podataka u vezi sa etničkim i kulturnim karakteristikama stanovništva, zemlje regiona zapravo prikupljaju ove podatke, ako pričamo o širem regionu, izuzev Slovenije, uz ostavljanje mogućnosti slobode izjašnjavanja pojedinaca po tom pitanju. U Albaniji, na primer, za razliku od popisa iz 2011. godine, kada su ova pitanja bila otvorenog tipa, na sledećem popisu koji se očekuje, ova pitanja iliti mogućnost odgovora će biti poluotvorenog tipa. Ispitanici će imati ponuđene odgovore, pri čemu će u slučaju etno-kulturnih grupa biti navedene grupe samo definisane njihovim aktuelnim zakonom o manjinama, ostavljajući takođe mogućnost navođenja slučaja da ispitanik, na primer, ne pronalazi sebe u tim ponuđenim odgovorima. U Bosni i Hercegovini, u skladu sa odredbama zakona, lica obuhvaćena popisom nisu u obavezi da se izjašnjavaju o nacionalnoj, etničkoj i verskoj pripadnosti, iako obrazac sadrži pitanja o tome. Dakle, ne moraju. Važna preporuka koja se tiče etno-kulturalnih karakteristika je da države sa kulturološki različitim stanovništvom mogu prikupiti informacije o etničkom identitetu ili sastavu stanovništva, o maternjem jeziku, znanju i korišćenju jezika, kao i o verskim zajednicama i veroispovesti. Naravno, etnička pripadnost ima subjektivnu dimenziju i zato informacija o etničkoj pripadnosti treba da bude rezultat slobodnog samoizjašnjavanja ispitanika. Upitnici, stoga mi i dalje stojimo na tom stanovištu, treba da sadrže otvorena pitanja, pitanja otvorenog tipa, a kao što sam malopre spomenula, popisivači da se zaista suzdržavaju od sugerisanja bilo kakvih odgovora. Svakako, preporučuje se da se prilikom izrade popisnih pitanja, definicija, načina klasifikacije, sprovođenja popisa među manjinskim stanovništvom, konsultuju predstavnici etničkih, jezičkih, verskih zajednica, kako bi se osigurala transparentnost, koja je izuzetno značajna, tačno razumevanje pitanja i potpuno učešće stanovništva. Da sumiram. Pitanja oko popisa stanovništva, uvođenje etničkih popisnih kategorija je od nesumnjivog političkog i društvenog značaja. Biti popisan, klasifikovan i brojčano predstavljen kao pripadnik nacionalne manjine na zvaničnom državnom popisu znači biti priznat, ali znači i iskazivanje identiteta i pripadnosti političkoj zajednici. Da se vratim, pošto sam se trudila zaista da povežem pitanje popisa sa statistikom o kojoj danas pričamo, raduje nas što imamo vremena i da raspravljamo ovako detaljno o ovim značajnim temama, jer kada smo 2015. godine imali isto pitanje, nismo se toliko detaljno bavili time, ali apelujemo da još više ubrzamo naše aktivnosti, koliko god su moguće, kako bi ovo otvoreno poglavlje, gde smo zaista dobro pripremljeni, uskoro i bar privremeno zatvorili i učinili neke korake napred. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, pre svega uvaženi građani Srbije, rekla je moja koleginica Kovač jednu važnu rečenicu na kraju, a to je da smo se 2015. godine, nažalost, manje bavili ovim važnim pitanjem, ne zato što smo ga u to vreme smatrali nevažnim, nego zato što je prosto bilo manje vremena u odnosu na danas. Donošenjem Petogodišnjeg programa zvanične statistike, sa Strategijom razvoja za period 2021-2025. godine, koji nam je danas na dnevnom redu, pre svega, obezbeđujemo jedan pravni okvir za proizvodnju neophodnih podataka za praćenje i merenje rezultata svih aktivnosti u našem društvu u narednom petogodišnjem periodu. Uz podršku EU, Republika Srbija ulaže značajne napore u pravcu usklađivanja našeg statističkog sistema sa međunarodnim standardima, pre svega sa standardima Evropskog statističkog sistema i EU, sa njihovim metodologijama i procedurama, a prihvaćeni su i primeri dobre statističke prakse drugih zemalja kako bi statistički podaci iz Srbije mogli biti uporedivi sa statistikama evropskih zemalja. Uporedivošću svih relevantnih statistika, Srbija postaje deo evropskog statističkog prostora i to je jako važno. Program zvanične statistike je baziran na ključnom zadatku - da pruži realnu sliku društvenih i ekonomskih kretanja u zemlji i da obezbedi pouzdanu osnovu za analizu i donošenje odluka na raznim nivoima društva, od državne uprave i drugih institucija, preko poslovnih subjekata, sve do zainteresovanih građana. Program sadrži i pregled očekivanih rezultata zvanične statistike po oblastima sa podacima o njihovoj periodičnosti i planiranim aktivnostima, uključujući i planirane aktivnosti na uvođenju novih pokazatelja kojima se obezbeđuje usaglašavanje i primena međunarodnih standarda u oblastima gde to do sada nije urađeno, kao i pregled najznačajnijih infrastrukturalnih i razvojnih aktivnosti. Važnost usvajanja jednog ovakvog petogodišnjeg programa statistike jeste i u činjenici, i o tome su moje kolege govorile, da će se krajem ove godine, tačnije u oktobru 2021. godine, svi se nadamo da ćemo prevazići ovaj težak momenat kada je u pitanju pandemija, održati redovan desetogodišnji popis, koji će biti najrelevantniji izvor statističkih podataka za Republiku Srbiju. Značajna je činjenica i to što ovaj program statistike usvajamo u godini održavanja popisa, jer se ovim petogodišnjim programom statistike planira izrada i dugoročnih projekcija stanovništva Republike Srbije za period 2021. do 2051. godine, upravo na osnovu rezultata popisa stanovništva koji će se desiti 2021. godine. Statistika je jedini merni pokazatelj kretanja stanovništva, ali svake promene u onim oblastima za koje se prosto zvanična statistika vodi. Da podsetimo na osnovnu misiju zvanične statistike, to je obezbeđivanje relevantnih, nepristrasnih, pouzdanih, pravovremenih i međunarodno uporedivih pokazatelja rezultata i informacija zvanične statistike. U tome jeste ključna važnost statistike, čija je uloga u planiranju društvenog razvoja nažalost često umanjivana ili se izražava nepoverenje prema statističkim podacima i metodologiji dobijanja statističkih podataka. Oni umeju često i da ne budu pozitivni. Oni upozoravaju, nekada i destimulišu, ali svako odgovorno društvo mora da se suoči sa pojavama i problemima, trendovima, pa i brojkama. Statistika ne samo da registruje i upoređuje podatke, statistika pogotovo vodi računa o podacima dobijenim u popisu stanovništva predstavlja zapravo osnov za projektovanje mnogih sektorskih strategija. Prema tome, statistički podaci su tu da nas upozore, da pojačaju strateške državne mere i aktivnosti, da bi se trendovi najpre promenili u pozitivnom smeru. Već smo čuli da sistem zvanične statistike Republike Srbije čini Republički zavod za statistiku kao glavni koordinator sistema, ali su tu i brojni sektorski proizvođači statistike, kao što su NBS, Gradska uprava Grada Beograda za teritoriju Grada Beograda, Ministarstvo finansija, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, MUP, Republički fond za PIO, Republički fond za zdravstveno osiguranje, Institut za javno zdravlje Srbije, Republički geodetski zavod, Nacionalna služba za zapošljavanje, Agencija za zaštitu životne sredine, Narodna biblioteka Srbije i drugi koji su navedeni u ovom programu. Ja ću se ovom prilikom osvrnuti na statističke podatke koji se tiču demografije i drugih podataka o stanovništvu Srbije, jer je struktura i kretanje stanovništva zaista stub svih drugih razvojnih procesa u državi. Jedno od najbolnijih pitanja jeste svakako starosna struktura stanovništva. Prema statistici za 2019. godinu Srbija ima preko 20% starijih od 65 godina sa prognozom da će do 2041. godine ovaj procenat biti preko 25%, što govori da je naše stanovništvo u dubokom procesu starenja. Ova statistika upozorava i na to da imamo i ozbiljnu depopulaciju, odnosno da se smanjuje broj novorođenih. Samo u prethodnoj 2020. godini broj novorođenih bio je za 2,8% manji u odnosu na prethodnu godinu, a broj umrlih u Republici Srbiji bio je 13,9% veći u odnosu na 2019. godinu. Ova statistika upozorava na potrebu da se što pre implementiraju rešenja iz Strategije podsticanja rađanja, koju je upravo iz tih razloga Vlada i usvojila 2018. godine. Međutim, ne možemo govoriti o statistici za 2020. godinu, a da ne konstatujemo da je pandemija ostavila brojne društvene posledice, pa su verovatno pokazatelji malo i strašniji zbog toga. Tokom prošle godine, prirodno je, manje smo se i venčavali, manje je beba rođeno, morali smo i obrazovni sistem da nekako prilagodimo novonastaloj situaciji. Zato je ta 2020. godina, možda, nerelevantna za upoređivanje podataka, ali u svakom slučaju se ne sme zanemariti čak ni taj uticaj pandemije na sve sektore života, pa i na populacionu politiku u dobroj meri. Osim toga uticalo je i na to da se ljudi promene, prilagode, promene prioritete. Došlo je do drastičnog smanjenja broja sklopljenih brakova, samo u glavnom gradu je bilo 3.000 manje parova u odnosu na prethodnu godinu u kojoj su izgovorili svoje sudbonosno da. Ovo, nažalost, možda i nije samo posledica korona virusa. Godinama unazad u Srbiji je sve manji broj sklopljenih brakova. Prosečan broj godina mladenaca sve je veći. Za muškarce je negde 35, a za žene 32 godine, ako ja imam precizan podatak. Osim toga što mladi u Srbiji sve kasnije stupaju u brak, statistika pokazuje i još jedan negativan trend, a to su razvodi. Zabrinjavajući su podaci koji ukazuju na to da imamo 290 ili nešto malo više hiljada samohranih majki, najviše na teritoriji Beograda, i skoro 77.000 samohranih očeva, a čak je 600.000 porodica bez dece. Bez obzira na sve to što je stanovništvo u Srbiji u konstantnom procesu starenja, ova statistika bi mogla da se dovede u vezu sa pandemijom korona virusa sa kojom se ceo svet suočava više od godinu dana. Istraživanja pokazuju da veliki procenat mladih, skoro 60% njih u Srbiji između 25 i 34 godine, i dalje živi sa roditeljima. To je nažalost daleko veći broj od većine država članica EU, ali nekako i sastavni deo našeg mentaliteta. Čini mi se da tu ne možemo uradimo mnogo kao država, pre svega se moramo negde promeniti u biti, što je teško kada smo mi u pitanju. Uradila je Vlada Republike Srbije mnogo da stimuliše mlade ljude i da se venčavaju i da se odvoje od svojih roditelja, pa smo na kraju imali i odluke o toj stambenoj politici koju bi možda mogli još malo da prilagodimo mladima i njihovim potrebama i da im nekako omogućimo da se što ranije osamostaljuju i formiraju svoje porodice. Dakle, svi podaci o kojima sam govorila rezultat su zvanične statistike i prikupljeni od zakonom utvrđenih izvora ili proizvođača, kako se to kaže u ovoj Odluci o zvaničnoj statistici, i uvek je sreća kada imate mogućnost da saopštite dobre rezultate. O tome će govoriti moj kolega Đorđe Milićević u nastavku plenuma. Ja se nisam bavila onim ekonomskim pokazateljima koji su daleko bolji od ovih demografskih. Ali, prosto, moramo sebi dozvoliti luksuz da prepoznamo i ono što su nedostaci kako bismo ih inače prevazišli i unapredili. Želela bih da na kraju istaknem činjenicu da je nezavisnost temeljni princip na kome se zasniva položaj zvanične statistike, odnosno nacionalne statističke institucije, a to je Republički zavod za statistiku koji predstavlja odgovornog stručnog nosioca, organizatora i koordinatora celokupnog sistema, koji integriše, ukršta, upoređuje i objavljuje podatke zvanične statistike. Podržavajući program zvanične statistike sa strategijom za naredni petogodišnji period, svakako podržavamo i aktivnost vas kao Republičkog zavoda za statistiku, bez koga ne bismo raspolagali sa ovoliko zvaničnih i važnih podataka, koje svakodnevno koristimo i koji nam kao državi omogućavaju da unapređujemo, menjamo, razvijamo i strateški planiramo sve segmente razvoja društva. Međutim, postoji još jedna statistika koja, na žalost, nije lepa, ali ja je se moram setiti. Na današnji dan, 17. marta 2004. godine, mi beležimo i jedan strašan istorijski bilans. Sedamnaest je godina od martovskog pogroma tokom kog su Albanci imali nedvosmislenu ideju, nameru i umalo je nisu sproveli do kraja u delo, a to je da sa KiM proteraju sve što je srpsko. Zašto kažem da je i ovo, osim što je pitanje nacionalnog interesa, nažalost i statistika? Zato što imamo precizan podatak da je toga dana 4.000 Srba moralo da napusti svoje domove, da je poginulo osam Srba i 11 Albanaca, da je povređeno više od 1.000 ljudi, a među njima i desetine pripadnika međunarodnih snaga, jer ono što ću naglasiti jeste da se ceo pogrom dogodio u prisustvu međunarodnih snaga i bio toliko kvalitetno organizovan ili se oni prosto nisu snašli ili prosto nisu imali potrebu da se snađu. Zapaljeno je ili je teško oštećeno oko 1.000 srpskih kuća, 10 srpskih škola, domovi zdravlja, pošte i druge institucije države Srbije. Za samo 48 sati zapaljeni su manastiri Bogorodica Ljeviška i Devič kod Srbice, Prizrenska bogoslovija i hram Svetog Đorđa, crkva Hrista Spasa i konak manastira Svetih arhangela kod Prizrena, miniran je i manastir Sveti Kozma i Damjan u Zočištu. U južnoj Kosovskoj Mitrovici zapaljena je crkva Svetog Save, u Prištini crkva Svetog Nikole, a u Podujevu su okupljeni Albanci polomili krst sa kupole crkve Svetog Andreja Prvozvanog. Sećate se tog snimka koji je bio jeziv. U dva dana oskrnavljeno je ili potpuno uništeno 35 crkava i manastira, nestalo je ili oštećeno više od 10.000 vrednih fresaka, ikona, putira i mnogih drugih crkvenih relikvija. Srbi su proterani iz Kosova Polja, Obilića, Plemetine, Lipljana, Uroševca, Đakovice, Gnjilana, a po drugi put iz svojih domova proterani su i Srbi iz Bijelog Polja kod Peći koji su se tamo vratili kao povratnici, a sve u prisustvu 38.000 vojnika KFOR-a i 8.000 pripadnika policije. Ovo su statistički podaci kojih danas moramo da se setimo, ali da bih bila pravedna prema sebi i prema svima koji me slušaju, taj 17. mart je u Beogradu probudio gnev i proteste raseljenih Srba koji su mogli i znali šta će se tačno dogoditi svim sunarodnicima koji su ostali da žive na teritoriji južne srpske pokrajine. I to je zloupotrebljeno i dugujemo izvinjenje, čak i posle 17 godina, Bajrakli džamiji, muftiji Jusufspahiću koji nikada nije bio neko ko je bio zagovornik bilo čega što je protiv Srba i srpskog, a tada je Bajrakli džamija od strane jedne grupice, na kraju su rekli, nekih navijača, nažalost zapaljena sa ne mnogo oštećena, zahvaljujući brzoj reakciji. Međutim, celoj muslimanskoj zajednici dugujemo da se setimo i toga, jer to je onaj naš krst koji smo poneli toga dana. Zašto sve ovo govorim? Zato što bismo ponekad, kada se bavimo politikanstvom u ovoj sali, a imali smo tu situaciju juče, morali da budemo makar pošteni prema sebi i prema onim ljudima koje zastupamo, pa kada pokušamo da budemo nekako fini, nekako patriote u odnosu na pripadnike drugih nacionalnih zajednica, onda se setimo i svega onoga za šta smo odgovorni. Nije to bio moj motiv da danas reagujem na 17. mart. Ovo je moja moralna obaveza i verujem da svi mislite isto što i ja, samo me je prosto zapalo da po redosledu ja o tome mogu da govorim prva, a u nadi da nikada više nećemo imati statističke podatke koje će pamtiti naša istorija, a da su ovog tipa. Napominjem da su na bazi iskrivljenih podataka, zbog toga je važno da se time bavimo, čak probali da sve te crkve, pa i jedan dobar deo ovih koje su porušili i zapalili, uvedu u svoje vlasništvo i prikažu se pred Evropom kao neko ko bi trebao da uđe u UNESKO. Sva je sreća da je jedan takav pokušaj osujećen. Sve ovo pričam zbog činjenice da nam to mora biti opomena za sva buduća vremena, jer bojim se da preko puta imamo ljude koji ne prezaju ni od čega, koji nemaju nikakav problem da bilo šta iskrive u svoju korist. Zato je važno i sve to što će se dogoditi kada je u pitanju popis stanovništva, ali i svi statistički podaci kojima se bavite i koje obrađujete na dnevnom nivou. Ceneći važnost pre svega zvanične statistike bez dileme će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati Predlog odluke koji se pred nama nalazi. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Marini Raguš. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, pred nama je danas neretko zapostavljena oblast, ali najčešće jedna od najznačajnijih oblasti. Mi u 21. veku imamo problem da razumemo šta su podaci, šta je suverenost nad podacima, pogotovo kada govorimo i o onome što ovaj petogodišnji program predviđa, kao što je uvođenje inovativnih tehnologija, softvera za obradu podataka i pretpostavljam, odnosno verujem i veštačke inteligencija koja će se baviti obradom statističkih podataka. S obzirom da sam videla ko su sve proizvođači i šta će se sve od podataka nalaziti u raznim bazama, i sama sam kroz naučno-istraživačke projekte imala sa i prikupljanjem i unošenjem i obradom podataka i na kraju pokušajem dobijanja rezultata sa izvesnim mogućnostima grešaka za koje svaki statističar mora da ih predvidi. Neretko će inženjeri da vam kažu, i matematičari – mašina ne može da greši, softver ne greši, greši samo čovek. Moj prvi susret sa statističkom obradom podataka bio je u okviru SPS-a, radilo se jedno društveno istraživanje. Naravno, da biste uradili društveno istraživanje u SPS-u treba vam tim anketara koji će ići na teren, prikupljati te podatke, pratiti šifarnik i ubacivati podatke i vrlo precizno ubacivati podatke u svoje ankete. Meni je neretko bio problem da razumem, kad bih dobijala te podatke na unos, kako ćemo doći do određenih rezultate i koji će postotak greške da bude na kraju upravo iz razloga što iako imate kontrolora koji provera sve te podatke vi na terenu ne možete da znate sa kakvim predrasudama anketar ulazi u istraživanje javnog mnjenja, na koji način ih beleži u anketu, sa kakvim predrasudama onaj ko unosi podatke u softver ulazi, da li poštuje metodološke procedure. Ono što je meni najveća noćna mora redovno bila – kakve ćemo mi rezultate istraživanja da dobijemo, pogotovo što svako društveno istraživanje naravno da utiče na osnovu kreiranja javnih podataka i onda smo u problemu. Sa druge strane, do skora sam učestvovala u drugom međunarodnom naučno-istraživačkom projektu koji se bavio suštinski analizom sadržaja, naravno na osnovu međunarodne prihvaćene metodologije i korišćenjem softvera koji su međunarodno priznati. To nisu naši softveri, nego međunarodno priznati softveri. Trebalo je uneti 10.000 strana, što teksta, što fotografija, da ne pričamo o audio-vizuelnim zapisima. Shvatili smo da nam za to treba otprilike narednih 10 ili 15 godina sa ogromnim timovima da bismo mogli da dođemo do vrlo preciznih zaključaka. Ovo, dame i gospodo poslanici, s namerom govorim i vama da shvatite koliko su procesu vrlo složeni, vrlo odgovorni i konačno proizvode rezultate koji će uticati na naš svakodnevni život. Zato što vi kad pravite bazu, glavnu bazu podataka iz koje ćete posle vući, da li po određenim kriterijumima ili praviti druge baze podataka, vi faktički usitnjavate proces kako biste što preciznije, ja sad pokušavam da budem najjednostavnija da bi građani Srbije koji ovo prate razumeli, da bi dobili što precizniji mogući rezultat sa najmanjim procentom greške. Statistika je neverovatna nauka koja može da izgleda na najrazličitiji način, ali u tom procesu ne učestvuju samo statističari, a neretko njih držimo za odgovorne za krajnje rezultate. Ono što se ovde očekuje i jeste, to me puno raduje, da u ovom petogodišnjem programu vidim da ste posebnu pažnju obratili na kadrovsku strukturu, na tehnološke i inovativne tehnologije. Znam da je u Srbiji problem sa iskusnim statističarima koji mogu da odgovore tako zahtevnim projektima kao što je državna statistika, pogotovo Republički zavod za statistiku, koji je naša referentna ustanova. Vrlo mi je jasno da se radi o procesu usaglašavanja naših metodologija sa metodologijama EU. Konačno, ne možemo da budemo uparivi ni uporedivi ukoliko koristimo sasvim drugačije metodološke pristupe, to je potpuno jasno. Ono što bi trebalo da bude na kraju i što bih volela da čujem od vas tokom današnje rasprave, a meni je uvek veliki izazov obzirom da smo ovde pokrenuli jedan proces javnih slušanja koji se bavi digitalizacijom u Srbiji, jeste upravo suverenost nad podacima, čuvanje tih podataka i naravno na koji način će ti podaci biti dostupni svima. Evo jedna paralela šta je statistika i kako može da se zloupotrebi. Uoči raspada bivše Jugoslavije, evo preda mnom se nalaze samo delovi materijala, istini za volju neki od tih materijala su i ušli u taj naučno istraživački projekat o kome sam govorila, samo kao kontekstualizacija rada na kome smo radili, svaka obaveštajna služba, pogotovo velikih sila posle izvesnog perioda ima zakonsku obavezu da obelodani mnoge podatke. Tako i Centralna obaveštajna agencija SAD. Odete lepo u njihovu virtuelnu biblioteku i na ključne reči pronađete puno toga. Ne sve, naravno, jer su neki procesi i dalje u toku. To isto rade sve ostale sile, da li je reč o Velikoj Britaniji na teritoriji Evrope. Moram vam reći da su baze podataka uglavnom otvorene, vrlo dobro sistematizovane, ali ono što je meni tokom rada na ovom projektu upalo u vizir jeste da smo statistički uoči samog raspada mi kao tadašnja bivša Jugoslavija bili najbliži članstvu Evropskoj zajednici, po svim statističkim pokazateljima. Dakle, i što se tiče političkog sistema i što se tiče ekonomskog sistema, dakle, mi smo bili viđeni u članstvu Evropske zajednice i to zamislite '88, '89. godina. Suzan Vudvard, evo njenu knjigu takođe imam ovde i to je bila jedna od reference za kontekstualizaciju tog projekta, koja je napisala knjigu „Balkanska tragedija“ je jedna od retkih žena, inače je bila profesor na Jejlu, koja je statističke podatke koristila na pravi način. Oni su neumitni kada ih pogledate. Sve što se tražilo tada od nas mi smo ispunili. Privreda je bila decentralizovana, nivo ljudskih prava na najvišem mogućem nivou. Sve što je Evropa tražila od nas, mi smo ostvarili i onda za čudo svima desio se krvavi raspad Jugoslavije koja je viđena da bude članica tadašnje Evropske zajednice. Po svim statističkim pokazateljima. Jedna od retkih čestitih žena, intelektualki koja je te pokazatelje koristila u svojoj knjizi „Balkanska tragedija“, haos i raspad posle hladnog rata bila je gospođa Suzan Vudvard. Retko gde sam naišla na objektivno korišćenje statističkih podataka koji se nalaze i u izveštajima CIA iz tih godina. Dakle, ovde je samo pregled od 1971. godine pa nadalje. Kako su se kretali trendovi na teritoriji bivše Jugoslavije i mi smo išli ka Evropskoj zajednici. Onda se desilo nešto sasvim drugo, upali smo u spoljno političku kaljugu zato što se pripremao mastrikt 1992. godine je i potpisan. Došlo je do velike nesloge na evropskom tlu između velikih partnera poput Francuske i Nemačke, mastrikt se pripremao naravno i tokom svega onoga što se dešavalo kod nas. Mi smo, dobrim delom, i tokom tih krvavih ratova, tada kao viđena članica evropske zajednice, vraćeni skoro bili na nivo razvoja od pre sedamdesetih godina. To je takođe statistički saldo, i posle krvavih građanskih ratova. Šta hoću da kažem, ono što je meni ovde najznačajnije i gde će poslanički klub SPAS-a dati punu podršku za ovakvu vrstu kvalitetnih programa, ali samo sa jednim umišljajem onako kako ovoj zemlji pripada, i da pokažemo da imamo kadrove, i svoje softvere, svoje algoritme. Dakle, tu vidim tu digitalnu suverenost. Bogu hvala, imamo svoj Data centar u Kragujevcu, koji će u perspektivi biti i mozak Srbije odakle će se vući mnogi podaci, i da možemo da uđemo u red visokorazvijenih zemalja u oblasti koja je danas jedina relevantna, odnosno da budemo u redu najrazvijenijih zemalja u sajber prostoru, u digitalnim trendovima, u digitalnoj revoluciji. Budućnost je stigla, a mi imamo sve kapacitete to da uradimo. Srpski patriotski savez, nadam se da nisam prekoračila vaše strpljenje, velika je ovo tema, značajna je tema, podržaće svaki program koji podrazumeva ovo, sa jednom napomenom da mi uredimo svoju zemlju po svim relevantnim i kvalitetnim standardima, a o svemu ostalo odlučuju neki drugi momenti, neke druge kaljuge koje se nalaze van okvira naše zemlje. Još jedna mala napomena, nemojte da mislite kada se kaže u poslednje vreme, to smo imali priliku da čujemo predsednika Srbije, da je ideja kad Srbija podigne glavu, da se što više spusti, da ne izađe iz proseka regiona. Nemojte da pomislite da to nije istina, to je uvek bio naš usud i to je uvek bila naša istina. Ali, ono što je jako važno jeste da se ne bavimo time ko će kako nas da doživljava, da razumemo zašto pritisci i da uradimo sve da ojačamo kapacitete za vreme koje je stiglo i koje može da nas prestigne na način da tehnologije visoke koje sada ne možemo ni da zamislimo, oblikuju nas, a ne mi njih. Šta je ovde suština, i tu je velika uloga Republičkog zavoda za statistiku, ja bih njima opredelila ogromna sredstva, ovde jeste suština da mi pripremimo naše kapacitete orijentisane ka krajnjem korisniku, da razumemo da sve ovo što radimo, prikupljamo, obrađujemo i analiziramo, treba da bude podređeno interesu građana, a ne tehnologiji i nekih pritisaka spolja. Jedino tako mi možemo, faktički, da ispratimo i uđemo u revoluciju koja je već, zauvek izmenila svet. Ta digitalna revolucija, četvrta industrijska revolucija, i o tome sada treba da se razmišlja, izmenila je svet na načine kakve ne možemo da sagledamo trenutno zbog Kovida. U post kovid periodu, a neki istoričari, nisam istoričar, njihovo mišljenje uvažavam, ovo vreme porede sa vremenom iz tridesetih, neki drugi sa vremenom koje je mnogo gore od tridesetih, ali svakako, svi se slažu samo u jednom, svet neće biti isti. Ono na čemu mi moramo da poradimo, a evo i sledeće nedelje nad dolazi određeni dnevni red koji će biti vrlo zanimljiv u smislu širokopojasnog interneta za naše ruralne predele, jeste da razumemo koliko je objektivna statistika, ma koliko nas vređala, vrlo značajna za kreiranje politike, samo kako bi unapredili život, standard i predvidivu budućnost, svakog pojedinačnog građanina Srbije, bez obzira na nacionalnu, versku, ili bilo kakvu drugu posebnost. Na tome će biti velika odgovornost, ne samo ovog saziva, ali i ovog saziva videćete po zakonskim predlozima koji će ovde dolaziti, već i svakog narednog zato što ova industrijska revolucija donosi izazove o kojima moramo sada da razmišljamo. Završiću samo ovim, predikcije za gubitak posla, za nemogućnost odgovora na nova radna mesta zato što smo digitalno, funkcionalno nepismeni, ja sada ne smeme ni da ih izgovorim, ali ako sada već u bankarskom sektoru jedan softver zamenjuje tri nivoa u kojima su zaposleni neki ljudi, jedan softver, da li možete da pretpostavite koliko ljudi u perspektivi može da ostane bez posla, a mi to treba da amortizujemo na mudre načine. Ja se izvinjavam ako sam vam uzela malo više strpljenja i pažnje. Svu podršku imate. Ovo je vaša kuća. Dajte da iz svih uglova vidimo svaki mogući potencijalni problem i da damo sve od sebe da vam pomognemo. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem, koleginici Marini. Sledeći je narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je jako važno što Narodna skupština donosi jedan ovakav, odnosno daje saglasnost na Predlog oduke o programu zvanične statistike Republici Srbiji od 2021. do 2025. godine. U suštini, nekom laiku ovo ne izgleda možda mnogo ni važno, ni značajno, ali smatram da se tiče i te kako ozbiljnih politika koje Vlada Republike Srbije treba da sprovodi u narednom periodu koji se odnosi na ovaj statistički period. Ono što mi najviše smeta, a smetalo mi je i kada smo donosili ovaj zakon kojim se to reguliše, jesu pojedini izrazi. Znate, ja sam ipak narodni poslanik, samo narodni poslanik, predstavnik građana Srbije i mislim da je vreme da počnemo da ispravljamo određene, ne znam zbog čega, pravljene greške u našem zakonodavnom procesu, jer nekim izrazima zaista nema mesta u našim zakonima. To je počeo Božidar Đelić da unosi u Zakon o budžetskom sistemu, kasnije vidim ponovo, samo je sa francuskog prešao na latinski. Mislim da u srpskom jeziku svakako ima lepših reči nego što je to reč diseminacija – objavljivanje podataka. Čemu to? Promenimo zakon, bar u ovom delu prvom prilikom. Sramota je kvariti kroz zakone čistotu srpskog jezika. Uvek ću se zalagati da u Narodnoj skupštini govorimo srpskim jezikom, barem mi koji predstavljamo pripadnike srpskog naroda. To je naš službeni jezik. Svaka čast, pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da govore na svom maternjem jeziku, ja to pitanje ne postavljam i uvek ću ih u tome podržavati. Zašto je ova oblast jako važna? Zato što kroz rezultate koje objavljuje i prikuplja naš Republički zavod za statistiku Vlada Republike Srbije ima određene informacije i može da preduzima određene mere, da one loše statističke pokazatelje otklanja kroz sprovođenje tih mera. Ja bih tu posebno, mada nema oblasti društvenog, ekonomskog, pa i političkog života koja nije bitna i koju ne obrađuje Republički zavod za statistiku, ali ja bih najviše govorio o onim ekonomskim parametrima. To su popis stanovništva, domaćinstva i stanova 2021. godine. Neko će da kaže da je to čisto statistički podata. Nije, jer taj podatak govori o ekonomskom potencijalu, koliki je ekonomski potencijal Srbije i koliko je do sada iskorišćen. Takođe, statistika migracija jako bitna zato što se Vlada Republike Srbije zalaže za ravnomeran regionalni razvoj i ni jedna ozbiljna država ne voli velike migracije iz jednog dela u drugi, a kamoli kada gubi svoje građane koji odlaze na privremeni, a kasnije se ispostavi nešto duži rad u inostranstvo. Kroz ove statističke podatke možemo da utvrdimo koji su razlozi tih migracija i ako su nepoželjne, možemo da odredimo i mere, da zaustavimo ili usporimo te migracije koje se dešavaju, da ne bismo kao 50-ih i 60-ih godina imali jednu ubrzanu industrijalizaciju Srbije pod Komunističkom partijom Jugoslavije, pa sada zbog te ubrzane industrijalizacije na prvom mestu nam se sela gase a na drugom mestu se smanjuje natalitet. Eto, jedna greška koja je napravljena pre 60 godina, sada se vide posledice. Statistika zaposlenosti, nezaposlenosti. To je, čini mi se, nekako jedan od podataka koji je najviše napadan u prošlosti, verodostojnost tog podatka. A verodostojnost se ogledala u onome i najlakše je bilo to, pa setite se samo i Fiskalni savet je napadao rezultate koje je objavljivao Republički zavod za statistiku, napadali su to na „Biznis forumu na Kopaoniku“, sa sledećom temom – Rast zaposlenosti koji se nije desio u odnosu na BDP, ili tako nešto, gde su na ozbiljan način, sa naučne tačke, osnivač „Ces Mekona“ to je ona firma što je upropastila srpske firme u privatizaciji i Pavla, deda Pavla, kako ga zovu, koji su upropastili, osporavali su rezultate koje je imala Vlada Aleksandra Vučića. Najlakše je to proveriti sa podatkom koji je objavljivao Republički zavod za statistiku – koliki su prihodi u budžetu Republike Srbije od povećanog broja zaposlenih – lako proverljiv, lako dostupan, ali, eto, naš Fiskalni savet je rešio da se bavi politikom. Naravno, statistika zarade i troškova rada je takođe često osporavana, a opet se vidi kroz prihode u budžet Republike Srbije. Sve je to jako bitno i svi ovi podaci koje prikuplja naš Republički zavod za statistiku opredeljuju politiku koju će da vodi Vlada Republike Srbije u svakoj oblasti. Naravno, u ovom trenutku aktuelni statistički podatak je i koliko se u svetu vakcinisalo protiv virusa korone, aktuelan je statistički podatak da je Srbija među prvih pet-šest zemalja u svetu po broju vakcinisanih i da je to svakako zasluga jedne politike koju je vodio Aleksandar Vučić, prvo kao predsednik Vlade Republike Srbije a kasnije kao predsednik Republike Srbije. Sad upravo dolazimo na ono što sam hteo u ovom delu izlaganja da istaknem, a to je, mada su mnogi statistički podaci objavljivani, ja predlažem Republičkom zavodu za statistiku da obavi jedno istraživanje, jer kao što se ne sprovodi statistika, mislim, u realnom vremenu da, ali da otkrijemo sve posledice negativnih statističkih podataka u zemlji, potrebno je da prvo utvrdimo uzroke i kako su se uzroci odrazili na te negativne statističke podatke. Evo jedan statistički podatak koji je objavila Narodna banka Srbije – da je u periodu od 2008. godine do 2012. godine prodato pet i po milijardi evra deviznih rezervi. Takođe, u tom periodu, od 2008. do 2012. godine, evro je skočio sa 78 dinara na 119,80. Isto tako, imamo podatak da je u tom periodu blizu 400 hiljada ljudi ostalo bez posla. Da li je za to odgovorna svetska ekonomska kriza koja je nastupila 2008. godine ili je odgovorna politika koju je sprovodila tadašnja Vlada? Onda sve te podatke da uporedimo sa podacima od 2014, 2016, 2020. i 2021. godine, da bismo utvrdili koje su to negativne posledice i šta je sve morala da uradi prvo Vlada Aleksandra Vučića, kasnije Ane Brnabić, i predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, da bi ove negativne posledice bile otklonjene. I ono što je najvažnije, pričam samo o deviznim rezervama, novac je takođe iznošen iz menjačkih poslova, još nekih drugih, kasnije ću o tome, jer se tu takođe pojavljuje jedan statistički podatak a taj statistički podatak se odnosi na to kakve je Srbija podizala kredite u tom periodu, po kojoj kamatnoj stopi i neka nekome ne padne napamet da ozbiljno razmatra mogućnost da je do tih ekonomskih poremećaja zaista došlo u trenutku svetske ekonomske krize, zato što je svetska ekonomska kriza mala beba sa ekonomskom krizom koju je izazvao kovid, a mi u tom periodu, pod mnogo težim okolnostima, nemamo negativne trendove, ili ih imamo u nekim prihvatljivim granicama. Zašto svi ovi podaci? Ovih dana je aktuelna tema oko toga kako jedan od predstavnika bivšeg režima Dragan Đilas ima sredstva na računima po čitavom svetu. Zbog statističkih podataka, ja bih voleo da vidim koliko je to na nezakonit način izneto iz Republike Srbije deviznih sredstava, u kojim zemljama su plasirana, da bi eventualno država mogla da pokrene neke postupke, odgovorne privede pravdi i postavi odštetni zahtev za jednu pljačku koja se desila i koja iznosi čak i nekoliko milijardi evra. Evo o čemu se tu radi. Svetska ekonomska kriza iz 2008. godine bila je samo izgovor, da neko još više strpa novac u džep. To je najveći problem koji je Srbija imala 2008. do 2012. godine. To je taj period kada je Dragan Đilas najviše novca uzimao. Međutim, Dragan Đilas je dobijao sredstva koja su dinarska, jer je radio ovde u Srbiji, nije mogao da krade po svetu nego samo u Srbiji gde je bio na vlasti. Da bi došao do deviznih sredstava koja su njemu bezbedna, a pri tom da ne plati porez prvo je osnivao firme po čitavom svetu i kao osnivač svojih firmi, recimo na Mauricijusu, ispostavljao je fakturu za uvoz robe i usluga u Srbiju preduzeću koje je uzimalo novac od RTS-a. Na osnovu te profakture od poslovnih banaka je otkupljivao sredstva, plaćao robe i usluge koje nikada neće da se dese i na taj način iznosio novac iz Srbije. Pojavljuje se sada jedan drugi problem, u tom trenutku to je krivično delo, pa su se mangupi koje je predvodio Dragan Đilas zajedno sa njim setili da izmene Zakon o deviznom poslovanju i da to više ne bude krivično delo. Kada smo promenili taj zakon na određen način smo ozvaničili to što je radi Đilas i taj zakon je promenjen, čini mi se, krajem 2010. godine, početkom 2011. godine. Šta imate dalje kao posledicu? Sad svako to može da radi i svi su radili. Ne mogu da zamerim stranim, recimo, bankama što su ta devizna sredstva iznosili jer nisu one krive što im je Dragan Đilas to omogućio preko svojih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kriv je Dragan Đilas. A koje imamo posledice? Samo jedan deo sam spomenuo, a to je blizu 400.000 ljudi koji su ostali bez posla, strahovita razlika u kursu u odnosu nacionalne valute u odnosu na evro i pet i po milijardi prodatih deviznih rezervi. Imamo tu još jednu stvar, kako je tajkun koristeći to što je tada bivši režim bio na vlasti sve to prilagođavao sebi, a to je, vidite… ako je vlasnik pravnog lica osnivač i vlasnik, prihodi koje ostvaruje pravno lice nisu predmet rada Agencije za borbu protiv korupcije. Ne mogu. Jer, ne možemo da povežemo osnivača sa pravnim licem. Pravno lice je neki subjekt samo za sebe. To je ono što Mišković nije znao pa je otišao u zatvor, jer on je rekao - Delta to sam ja, Srbija to sam ja i mogu da radim šta god hoću. E, zato, bato, ideš u zatvor. Kako izgleda taj put novca? Mauricijus je samo jedan mali primer svega toga. Kada Dajrekt medija uplati taj novac toj firmi koja je takođe Đilasova na Mauricijusu i ne izvrši se uvoz robe i usluga to država po tadašnjim zakonima vodi kao devizni kredit koji je plasirao neko naše privredno društvo prema inostranstvu. Ali, za godinu dana to potraživanje zastareva i Dajrekt medija otpisuje to svoje potraživanje kao nenaplativo, umanjuje osnovicu za oporezivanje prihoda, a novac se već nalazi u poreskim rajevima. Zašto se zovu poreski rajevi? Zato što uz vrlo male poreske stope dolazite do gotovog novca. Niko nije branio Draganu Đilasu da novac podigne u Srbiji. Imao je dva osnova. Jedan je kroz lični dohodak, drugi je kao dividenda, ali i na jedno i na drugo mora da se plati porez, a na Mauricijusu ne mora. Prevario je građane Srbije tako što je trgovao sa sekundama na nacionalnom javnom emiteru. Taj javni emiter je finansiran iz budžeta Republike Srbije. Zaradio je stotine miliona evra, plasirao po poreskim rajevima i napravio sve da ti podaci ne budu dostupni našoj Agenciji za borbu protiv korupcije zato što je prilagođavao zakonsku regulativu da ne bude predmet rada same Agencije za borbu protiv korupcije. Kad sve te podatke saberemo, onda možemo da vidimo da je taj isti Dragan Đilas zbog sebe, zbog Miškovića i još po nekih tajkuna menjao zakone koji su upropastili nacionalnu ekonomiju, koji su naše građane doveli, maltene do ivice ekonomskog opstanka. Kada gledamo podatke koje objavljuje naš Republički zavod za statistiku, zbog te pljačke mene interesuje koliko mi zaista imamo domaćinstava u Srbiji, koliko je naših građana napustilo Srbiju, zbog nakazne politike koju je vodio bivši režim na čelu sa Draganom Đilasom, koliko je naših mladih napustilo Srbiju u periodu od 2009. do 2012. godine i kako je to, sada unazad 2020. i 2021. godine, jesmo li uspeli da usporimo te migracije van Srbije, zato što je jednom mangupu bilo malo što je ukrao 100 miliona evra, nego je rešio 600, kao da ih jede, kao da nema kome da ostavi i da ih raznese po celom svetu? Šta će biti sa nama u Srbiji? Mi ćemo biti privatna imovina ili dok se ne iselimo iz Srbije ili ne postanemo roblje Dragana Đilasa, Miškovića i ostalih. Zato mislim da je oblast statistike jako važna, jer to će biti svakako, možda ne i danas, nije ni bitno, ali da imamo neki trag istorijski koji će biti za osudu svega onoga što je bivši režim radio u Srbiji.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku, ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe, Aleksandar Vučić – Za našu decu. Poštovani narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Pošto po prijavama nema više ovlašćenih predstavnika prelazimo na listu prijavljenih govornika. Reč ima prof. dr Jahija Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Jedan od ključnih temelja uređenja bilo kakvog društva jeste statistički podatak. Statistički podatak je baza, osnova za shvatanje svih onih procesa u prošlosti, za razumevanje sadašnjosti i kreiranje budućnosti. To je primarni izvor koji nas brutalno suočava sa stvarnošću i koji od nas kao konzumenata te stvarnosti zahteva da ostavimo sve iluzije, emocionalnost, zablude, želje, htenja po strani i da razumemo suštinu stvari. To je isto kao kada pacijent ode da uradi kod lekara skrining krvne slike ili biohemije, pa se suoči sa vlastitim analizama svog tela ili biohemije, pa se suoči sa vlastitim analizama svog tela i vidi gde su problemi koji datiraju iz njegovog neodgovornog ponašanja u prošlosti, što je posledica sadašnjeg stanja i onda, zahvaljujući tim analizama koje dobije mora planirati vlastiti odnos prema životu, stvarnosti i okruženju ukoliko želi da ima budućnost. Zapravo, ti statistički podaci koji prikuplja ovaj Zavod jesu takvi da nam ukazuju na prošlost, da nam daju realnu sliku naše sadašnjosti i pripremaju nas za ono što je neophodno uraditi u budućnosti kako bismo prevazišli sve ono što jeste bila naša slabost, greška namerna - nenamerna, i koja je dovela do onog stanja u kome se danas nalazimo. Mi danas znamo puno toga o prošlosti što se sukobljava sa našim emocionalnim stanjima, sa mitološkim shvatanjima i percepcijama, upravo zahvaljujući brutalnosti i istinitosti statističkih podataka. Zato je veoma važno da imamo prave statističke podatke koji su usmereni na to da prikažu realno stanje našeg društva, naše države, kako bi nam to bili pokazatelji prema kojima ćemo kreirati i naše korake, ili mapu puta u budućnosti. Ono što je veoma važno i što smo danas nekoliko puta čuli za donošenje ovog plana, jeste prestojeći popis stanovništva, upravo prateći statistiku prethodnih popisa sa pozicije pripadnika manjinskih naroda u ovoj državi, možemo tačno videti kako se i u kom periodu narod, manjinska zajednica osećala i kako je imala sigurnosti ili nije imala sigurnost. Recimo, kao pripadnik bošnjačkog naroda, koliko pratim i analiziram sve potpise u prošlosti u dvadesetom veku, mogu tačno analizirati kako se koji režim odnosio prema pripadnicima mog naroda, jer je to uvek dovodilo do toga da je taj narod ili pravio veliki broj migracija iz ove države, ili je živio u blagostanju. Nažalost, dvadeseti vek je pokazao da smo bili sudionici mnogobrojnih migracija, iseljavanja stanovništva i ne samo pripadnika moje nacionalne zajednice, već svih nacionalnih zajednica u ovoj državi, pa i većeg dela većinskog srpskog naroda, što je pokazatelj toga da se mora promeniti što šta kako bismo doprineli tome da se ovde sve ono što jesu različitosti nas i što je glavna snaga ovog društva i ove države, objedini i da se kreira ona politika koja će dovesti do toga da se svi narodi u ovoj državi osećaju toliko snažni i važni da u potpunosti sve svoje kapacitete usmere prema rešavanju ovih problema i kreiranju zajedničke budućnosti. Zato je Stranka pravde i pomirenja napravila dogovor sa Srpskom naprednom strankom, jer smo ubeđeni da su to pokazetelji, da su prepoznata ona akutna stanja koja su neophodna da se zaustave sve one radnje ili one loše politike koje su dovodile do odliva stanovništva. Za nas je glavni ili akutni problem problem infrastrukture naših krajeva, Sandžaka konkretno, i to je prepoznato i verujemo da će ti strateški projekti dovesti do toga da sve ono što jeste prethodnih desetleća, namerno ili nenamerno, zbog neke različite politike ili političkog ubeđenja urađeno loše po mnoge delove države Srbije, pa naročito ove ruralne, naročito ove rubne, kao što je Sandžački deo, popravi i da već budući popisi stanovništva pokažu da je ova politika i da se ovi dogovori koje smo mi kao pripadnici manjinski naroda pravili sa pripadnicima i politikama većinskih naroda doveli do toga da se svi narodi u ovoj državi podjednako razvijaju i da svi imaju podjednaku šansu da uvek na ovom prostoru dobiju sigurnost, bezbednost i priliku da ekonomski i svakako drugačije napreduju. Zato je ovaj prestojeći popis iznimno važan da pokaže, da ukaže i da ohrabri sve pripadnike svih nacionalnih zajednica da se slobodno, transparentno izjasne o svom verskom opredeljenju, o svom nacionalnom opredeljenju, o svom jeziku i pismu s obzirom da imamo takav zakonski okvir koji to omogućava i koji je ponajbolji u suštinskom smislu u Evropi kada su u pitanju zakoni koje je ova Skupština donosila u prethodnom periodu i koje će donositi, ali da je sada vreme da se to implementira i na terenu. Prvi korak tome jeste da se svi na popisima, koji su pripadnici svih različitih i manjinskih naroda, doslovno i transparentno izjasne o svom verskom, nacionalnom i svakom drugom opredeljenju, jer verujemo da je to intencija ove države koja je sastavljena od različitih vrednosti, kulturološki i civilizacijski. Na tom putu treba graditi ozdravljenje i na tom putu treba graditi zdravo društvo koje će biti primer ne samo ovoj regiji, već celoj Evropi, kako se i na koji način izgrađuje zdravo tkivo, kako se i na koji način odstranjuju maligna oboljenja i kako se i na koji način regeneriše sve ono što su destruktivne snage u prošlosti uništavale i kako stvari ostavljamo, jedno veliko, važno, istorijsko nasleđe našim budućim generacijama, bez obzira da li oni pripadaju srpskom, bošnjačkom, mađarskom, albanskom, romskom ili bilo kome drugome narodu. Hvala.
Zahvaljujem se. Zbog značaja teme inače nisam želela da vas prekidam, ali molim vas, narodni poslanici, svi ste svesni koliko vremena je predviđeno za poslaničku grupu. Zahvaljujem se narodnom poslaniku Jahji Fehratović. Sledeća je narodna poslanica Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, ministarko sa saradnicima, pored toga što statistički podaci umeju da budu vrlo zanimljivi, dok se čitaju i analiziraju svakako su odličan alat u svakodnevnom poslu ne samo donosilaca odluka. Pomoć su u sagledavanju prošlosti, razumevanju sadašnjosti, ali i proceni i predviđanju nekih budućih događaja, trendova, pojava, promena itd. a utiče i na donošenje odluka i u Vladi i privredi, akademskoj zajednici itd. U 2019. godini u Republici Srbiji zaključeno je 35.570 brakova. Torba đaka petaka u Srbiji i u proseku je teška sedam kilograma, dok oko 60% dece uzrasta od šest do 14 godina ima krivu kičmu. Prosečna neto zarada u Srbiji u novembru prošle godine iznosila je 60.926 dinara. U 2020. godini 81% domaćinstava u Republici Srbiji poseduje internet priključak. U januaru 2021. godine u odnosu na januar prošle godine broj dolazaka turista manji je za 40,4%. U sudovima opšte nadležnosti u 2019. godini 70% sudija su žene, a 30% čine muškarci. Ovo su samo neki od statističkih podataka i primera sa kojima se svakodnevno susreću građani. Kako se ti podaci skupljaju, obrađuju i da li su tačni? Svima koji ih koriste važno je da imaju poverenje u podatke koje prikupljaju statističke institucije. Svaki pojedinačni statistički sistem treba da bude nezavistan, nepristrasan i objektivan, a podaci koji se iznose pravovremeni, kvalitetni, tačni i, naravno, dostupni javnosti. U procesu evropskih integracija zvanična statistika ima ogroman značaj. Pregovaračko Poglavlje 18 u procesu pristupanja EU odnosi se upravo na oblast statistike i otvoreno je još u decembru 2018. godine. To još uvek ne znači baš mnogo, budući da to poglavlje nije i zatvoreno, što je zapravo pravi i jedini pokazatelj potpune usklađenosti sa evropskim standardima, ali nije ni nevažno. Ogromna podrška i pomoć EU i u finansijskom i stručnom smislu doprinele su dobrom delu ispunjavanja uslova i obaveza iz pregovaračkog Poglavlja 18. Pored tog poglavlja, zvanična statistika treba da obezbedi i podatke za 16 drugih pregovaračkih poglavlja od ukupno 35, posebno u oblastima ekonomije, finansija, poljoprivrede i regionalne politike. Kao što rekoh, poglavlje još nije zatvoreno. Napredak neke zemlje u procesu evropskih integracija meri se isključivo na osnovu zvaničnih statističkih podataka. Ono što može biti izazov u narednom periodu, u kome je neophodno završiti proces harmonizacije i usklađivanja sa onim što je obaveza prema procesu integracija u EU, jeste i to što pojedini stručnjaci navode za oblast statistike da je suština u domaćoj statistici ne samo prikupljanje podataka, već njihova analiza i tumačenje. Raznorazni analitičari, svedoci smo i u medijima vrlo često i javnosti, zloupotrebljavaju podatke dobijene upravo od Republičkog zavoda za statistiku, pa da javnost ne bi ostala zbunjena takvim pojavama, dijametralno suprotnim tumačenjima iste statistike, bilo bi dobro da se u narednom periodu na to svakako obrati pažnja. Moja koleginica će u nastavku rasprave govoriti takođe o procesu, odnosno planu zvanične statistike. Poslanička grupa Socijaldemokratske partije Srbije svakako daje podršku predloženom planu. Hvala.
Zahvaljujem. Preostalo vreme za vašu koleginicu je pet minuta. Reč ima narodni poslanik mr Slavenko Unković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko, gospodine Kovačeviću sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, preduslov za kvalitetno funkcionisanje društva je baza pouzdanih i objektivnih statističkih podataka, koja pruža informacije koje se dalje mogu koristiti za definisanje odluka na svim nivoima vlasti, ali i u poslovnom sektoru. Program zvanične statistike za period 2021/2025 godine pripremio je Republički zavod za statistiku u saradnji sa drugim odgovornim proizvođačima zvanične statistike i Zavod garantuje bezbednost i poverljivost prikupljenih podataka. Petogodišnji Program zvanične statistike sa Strategijom razvoja predstavlja jedan od značajnih segmenata u procesu prilagođavanja sa standardima i praksom EU. Programom se definišu aktivnosti kojima će se postići potpuna harmonizacija statističkih istraživanja, kao i metodologija izrada rezultata zvanične statistike Republike Srbije. Osnovna strateška opredeljenja sistema zvanične politike Republike Srbije jeste obezbeđivanje kvalitetnih i međunarodno uporedivih rezultata zvanične statistike i ostvarivanje potpune usklađenosti sa međunarodnim statističkim standardima. Najvažniji zadatak zvanične statistike jeste da pruži realnu sliku društvenih i ekonomskih kretanja u zemlji i da obezbedi pouzdanu osnovu za analizu i donošenje odluka. To se postiže na osnovu jedinstvene metodologije, definicija, klasifikacija i statističkih istraživanja. Razvoj i napredak zvanične statistike povezan je sa našim procesom pristupanja EU, odnosno našom sposobnosti preuzimanja obaveza za članstvo u EU. Po pravilu, EU zahteva za države kandidate za pristupanje EU da izrađuju statističke podatke na osnovu profesionalne nezavisnosti, nepristrasnosti, pouzdanosti i poverljivosti. Poglavlje 18. je otvoreno još 2018. godine i tada je konstatovan visok stepen usklađenosti našeg zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU u oblasti statistike. U izveštaju Evropske komisije za 2020. godinu, kada je u pitanju Poglavlje 18, konstatuje se izvestan napredak u sprovođenju preporuka, kao i u podnošenju statističkih podataka Eurostata. Eurostat je Kancelarija EU zadužena za statistiku, a njen glavni zadatak je obrada i objavljivanje uporedivih statističkih podataka na nivou cele EU. Cilj Eurostata je da države članice i kandidati za članstvo u EU usklade nacionalni statistički sistem sa sistemom EU, što će dovesti do poboljšanja kvaliteta dostupnosti i uporedivosti statističkih podataka. Napredak cele zemlje u procesu evrointegracija meri se isključivo na osnovu zvanične statistike. Po preporukama Evropske komisije, na osnovu njihovog izveštaja, najvažniji zadatak zavoda u ovoj godini biće povećanje nezavisnosti Republičkog zavoda kroz izmenu i dopunu zakona, kao i da se nastave pripreme za popis stanovništva koji treba da se obavi ove godine. Republički zavod za statistiku doneo je odluku da se zbog nepovoljne epidemiološke situacije, koja može bitno da ugrozi pripreme i terensku realizaciju popisa 2021. godine, popis odloži za šest meseci. Sprovođenje ovog najkompleksnijeg i najskupljeg statističkog istraživanja neće se sprovoditi u aprilu, nego u oktobru ove godine. Popis će trajati mesec dana i ovo će biti poslednji popis koji će sprovoditi popisivači na terenu, a sledeći popis za 10 godina treba da bude realizovan putem Centralnog registra stanovništva. Popisom će biti utvrđen ukupan broj stanovnika, domaćinstava, objekata stanovanja. Obezbediće se pouzdani podaci o migracijama, o etničkim, ekonomskim, obrazovnim i drugim obeležjima stanovništava koji su neophodni za dobijanje precizne slike trenutnog stanja, ali i za projekcije budućih kretanja i ciljeva. Kada već govorim o popisu, želim da napomenem da je prvi popis stanovništva u Srbiji obavljen davne 1834. godine, a od 1862. godine vodi se državna statistika naše zemlje. Mnoge evropske zemlje razmatraju različite scenarije za sprovođenje popisa. Nama je najinteresantnije kako će se popis odvijati u našem regionu, odnosno u susednim zemljama u kojima žive naši sunarodnici. Znamo da će popis u BiH biti tek 2023. godine, a u Crnoj Gori, Makedoniji i Hrvatskoj bi trebalo da se održi ove godine. Jako smo zainteresovani da se taj veliki posao obavi bez raznih političkih kampanja, pritisaka i nepravilnosti, što je bio slučaj u nekim zemljama regiona na prošlom popisu. Jedan od najvećih problema je da se na popisu u nekim zemljama nije moguće izjasniti o nacionalnoj i verskoj pripadnosti, kao što je bio slučaj u Sloveniji 2011. godine. Sličnih problema je bilo i u Crnoj Gori i Makedoniji. Stav Srbije je da ne tražimo ništa više i ništa manje za naše sunarodnike od onog što mi pružamo pripadnicima nacionalnih manjina u našoj zemlji kada je u pitanju popis stanovništva. Ovaj petogodišnji program je neophodan za naš statistički sistem i poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati ovaj predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Rozalija Ekres.
Hvala, uvažena potpredsednice Kovač. Poštovana ministarko, poštovani predstavnici Republičkog zavoda za statistiku, zvanična statistika je u Srbiji ustanovljena 1862. godine, kada je donet akt kojim se ekonomsko odeljenje Ministarstva finansija obavezalo da vodi i koordinira statističke poslove za sve grane državne uprave. Razvojem društva statistika dobija sve veću ulogu i značaj u kreiranju politike, društvenog i ekonomskog razvoja zemlje. Njeno prisustvo je neophodno u razvoju društva i države. Aktuelni pravni okvir za proizvodnju i objavljivanje podataka i informacija i za organizaciju sistema zvanične statistike u Republici Srbiji utvrđen je Zakonom o zvaničnoj statistici iz 2009. godine. Republički zavod za statistiku je ovim zakonom određen kao glavni proizvođač zvaničnih podataka, kao i odgovorni stručni nosilac, organizator i koordinator sistema zvanične statistike u Republici Srbiji i predstavlja zvaničnu statistiku u međunarodnom statističkom sistemu. Upravo je Republički zavod za statistiku koordinirao izradu programa koji se nalazi pred nama, aktivno sarađujući sa drugim odgovornim proizvođačima zvanične statistike, kao što su NBS, Republički fond za PIO, Nacionalna služba za zapošljavanje, nadležna ministarstva i agencije, što daje realna očekivanja da će ovaj program biti uspešno sproveden. Donošenje Petogodišnjeg programa zvanične statistike sa Strategijom razvoja u periodu od 2021. do 2025. godine predstavlja jedan od značajnih segmenata u procesu intenzivnih aktivnosti Republike Srbije na planu prilagođavanja i harmonizacije sa standardima i praksom EU, što mi iz SVM svakako podržavamo. Zakonom o zvaničnoj statistici predviđeno je da se aktivnosti zvanične statistike, odnosno sprovođenje statističkih istraživanja i obezbeđivanje statističkih indikatora od strane odgovornih proizvođača zvanične statistike zasnivaju na petogodišnjem programu koji donosi Narodna skupština, kao i na godišnjim planovima koje donosi Vlada. I pored visokog stepena usaglašenosti statističkog sistema Republike Srbije sa evropskim, pripremanjem i usvajanjem izmena i dopuna u ovom petogodišnjem periodu dodatno će se poboljšati efikasnost organizacije sistema zvanične statistike u Republici Srbiji, kao i profesionalna i dugoročna institucionalna nezavisnost Republičkog zavoda za statistiku u pogledu objektivnosti i nepristrasnosti u odnosu na nosioce tekuće politike, a sve u skladu sa preporukama EU. Programom se definišu aktivnosti kojima će se postići osnovni cilj da se u navedenom periodu završi potpuna harmonizacija statističkih istraživanja i ostalih aktivnosti, kao i rezultata zvanične politike sa međunarodnim standardima, pre svega sa standardima Evropskog statističkog sistema i EU. Takođe, planirano je i usaglašavanje sa drugim zakonima koji imaju dodirnih tačaka sa prikupljanjem, analiziranjem i objavljivanjem statističkih podataka, odnosno zakonima koji uređuju oblasti koje predstavljaju izvore podataka, kao što su registri preduzeća, katastarske evidencije, carinske evidencije, evidencije platnog prometa, zarada, obrazovanja, kao i penzionog i zdravstvenog sistema. Od naročite je važnosti i usklađivanje sa propisima koji regulišu oblast zaštite ličnih podatka. Završni deo programa odnosi se na očekivane probleme i uslove za realizaciju istog. Posebno se naglašava da kapacitete Republičkog zavoda za statistiku treba ojačati stalnim usavršavanjem veština zaposlenih, uvođenjem naprednih informacionih rešenja, da je potrebno obezbeđenje odgovarajućih resursa, pre svega finansijskih sredstava, infrastrukture i povećanje broja stručnih kadrova, stvaranje boljih uslova i uspostavljanje veće saradnje i koordinacije sa korisnicima i proizvođačima podataka, kao i dalja izgradnja i jačanje kapaciteta svih učesnika u procesu proizvodnje i korišćenja statističkih podataka. Konačno, mi iz poslaničke grupe SVM očekujemo da će Strategija razvoja zvanične statistike u Republici Srbiji u periodu od 2021. do 2025. godine, koja je sastavni deo Programa zvanične statistike za ovaj period, o kojem danas raspravljamo, obezbediti potpunu harmonizaciju statističkih standarda, metodologije i dobre statističke prakse, sa ciljem dobijanja pouzdanih, odnosno relevantnih podataka zvanične statistike, kao i njihovu uporedivost sa statističkim podacima zemalja EU i drugih zemalja sveta, što je svakako važan deo aktivnosti Republike Srbije u okviru pridruživanja EU. To je proces koji podrazumeva kontinuirano praćenje razvoja međunarodnih statističkih standarda, kao i instrumenata za njihovu primenu, jačanjem i upoređivanjem saradnje sa relevantnim međunarodnim organizacijama u oblasti zvanične statistike. Na kraju da potvrdim, poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara će u danu za glasanje podržati Program zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. godine. Hvala.
Hvala lepo. Reč ima predsednik poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Na samom početku neću govoriti o temi, odmah da kažem, izraziću žaljenje što današnjoj sednici republičkog parlamenta ne prisustvuje jedan broj poslanika kako je navedeno u Izveštaju Evropskog parlamenta, koji treba da se usvoji krajem marta meseca, na koji se vrši pritisak od strane vladajuće koalicije. Izraziću nezadovoljstvo i žaljenje što ne prisustvuju upravo na današnji dan, koleginica Paunović je govorila o tome, jer na današnji dan pre 17 godina dogodio se jedan od najbrutalnijih napada albanskih ekstremista na Srbe na Kosovu, nasilje i etničko čišćenje u kome je 2004. godine ubijeno 10 pripadnika srpske zajednice, a sa teritorije Kosova proterano više od 4.000, porušeno oko 935 srpskih kuća, oštećeno 10 opštinskih objekata, stotinu verskih objekata, od kojih je spaljeno 35, uključujući i 18 spomenika kulture. Voleo bih da čujem šta danas imaju da kažu na tu temu i da li će makar uputiti izvinjenje na osnovu svega onoga što smo mogli da čujemo i što su govorili u parlamentu proteklih dana, pa i ono što su govorili sramno na njihovom jeziku, iako im to niko nije osporio. Kada je reč o onome što je današnja tema dnevnog reda, dakle, Program zvanične statistike sa Strategijom za period od 2021. do 2025. godine, po Zakonu o zvaničnoj statistici aktivnosti zvanične statistike zasnivaju se na petogodišnjem statističkom programu i godišnjim primenjivim planovima. Program zvanične statistike donosi Narodna skupština te je iz istih razloga i današnji dokument pred narodnim poslanicima. Cilj donošenja Programa zvanične statistike jeste obezbeđivanje kvalitetnih i međunarodno uporedivih rezultata zvanične statistike, ostvarivanje potpune harmonizacije sa međunarodnim statističkim standardima, pre svega Evropskim statističkim savezom, tako i sa UN, predstavljaju osnovna strateška opredeljenja sistema zvanične statistike Republike Srbije. Ovaj dokument, rekao bih, je višestruko značajan. On predstavlja usaglašavanje zvanične statistike Srbije sa međunarodnim statističkim standardima i sastavni deo intenzivnih aktivnosti Republike Srbije u okviru procesa pristupanja Srbije EU. Na statistiku se odnosi konkretno pregovaračko Poglavlje 18. Sa druge strane, Program koji je pred nama predstavlja skup strateških i operativnih aktivnosti svih proizvođača zvaničnih statističkih podataka, kako se to definiše u zakonu. Statistika je, može se reći rendgen snimak svakog društva jer najpreciznije brojkama i vrlo precizno utvrđuje na godišnjem ili mesečnom nivou stanje u svim sektorima, ti podaci upoređivanjem daju sliku napretka ili stagnacije. Po definiciji, statistika je oblast matematike koja se bavi prikupljanjem, analizom, interpretacijom, objašnjenjem i prezentacijom podataka koji se odnose na širok spektar delatnosti svakog društva od nauke do pokazatelja privrede i društvenih kretanja. Zakonom o zvaničnoj statistici, ali i ovom programu definisan je krug zvaničnih proizvođača statistike i ono što je najvažnije definisana je i krovna organizacija zvanične statistike u Srbiji, a to je Republički zavod za statistiku koji je glavni stručni oslonac, organizator i koordinator sistema zvanične statistike u zemlji. Republički zavod za statistiku ima i koordinaciju i ulogu u statističkoj saradnji domaćih proizvođača ekonomske statistike sa međunarodnim organizacijama, što smatramo takođe da je od izuzetne važnosti i značaja. Ciljeve koje treba da sprovodi Republički zavod za statistiku smo već čuli, tako da zbog vremena neću o tome govoriti. Zvanična statistika nije samo, kako narod kaže, suvi podatak. Statistika je u svakom društvu osnova za kreiranje sektorskih politika i strateški razvojnih dokumenata, statističke činjenice i njihovo upoređivanje su najegzaktniji pokazatelj svih promena, bile one pozitivne ili negativne, dopale se one nekome ili ne. Upravo u tom kontekstu, želim da govorim o nečem drugom, a to su ekonomski pokazatelji, jer ekonomski pokazatelji su brojke i cifre, a vezane su za statistiku. Opet kažem, svidelo se to nekome ili ne. Svidelo se to nekome ili ne, znate, kada govorite, vi možete da ne govorite istinu, možete da pokušate da prevarite, ali kada su brojke i cifre u pitanju, tu nema laži i tu nema prevare. Zašto ovo kažem? Ne možete da prevarite činjenicu da je država Srbija, Vlada Republike Srbije, predsednik Srbije u periodu od marta meseca, govorim o prvom paketu pomoći državi i građanima, izdvojili 700 milijardi dinara ili šest milijardi evra, što je 12,7% BDP. Ne možete da osporite da je sistem funkcionisao onda kada je bilo najteže i ne samo da je funkcionisao, nego je ostvarivao izvanredne rezultate, a tu mislim, pre svega, na ekonomske pokazatelje. Ne možete da osporite da je izbegnut onaj najcrnji scenario i da mere koje su sprovedene upravo idu ka onim ciljanim grupama koje su potpuno opravdane. Tu mislim na egzistenciju, životni standard građana, mislim na privredu, pre svega na privatni sektor, ali ovim trećim paketom obuhvaćena su i velika preduzeća. Dakle, vodi se računa o javnom interesu, vodi se računa o interesu građana, ali vodi se računa o tome da se sačuvaju teško stečena fiskalna dostignuća i da se prihvate svi oni podsticaji i inicijative koje vode ka rastu i razvoju. Podsetiću vas, Srbija je prva država po privrednoj stopi rasta, odnosno pada u Evropi u ovom trenutku. Postavlja se pitanje – da li je jedna država u Evropi prihvatila ovoliki teret krize na sebe u periodu od početka pandemije do danas? Sada imamo treći paket mera koji obuhvata 1.505.093 preduzetnika, novčana pomoć građanima od 250 milijardi dinara, 1,7 miliona penzionera dobiće dodatnu pomoć, gradski hoteli takođe, sektor, prvi put, prevoznih putnika i drumskog saobraćaj i autobuskih stanica. Dakle, kada sve to saberemo, to je ukupno negde oko osam milijardi evra. Znate li koja su danas suštinska pitanja u Srbiji? Kada razgovarate sa građanima, suštinska pitanja su da li će biti zatvaranja fabrika, da li je bilo otpuštanja radnika i da li su odustali strani investitori od ulaganja u Srbiju. Niti je bilo otpuštanja radnika, niti je bilo zatvaranja fabrika, niti su strani investitori odustali od ulaganja u Srbiju. To što su pomerili svoje programe za jedan određeni vremenski period, to ne znači da su odustali, ali činjenice, cifre govore nešto drugačije. Strane direktne investicije u protekloj godini su bile 2,9 milijardi evra. Kada sagledamo Balkan, celokupan iznos stranih direktnih investicija koje pristignu na Balkan 60% je upravo u Srbiji. Nije slučajno što Fajnenšl Tajms već godinama unazad Srbiju svrstava kao lidera u privlačenju stranih direktnih investicija. Dakle, u 2021. godini Srbija ulazi ekonomski jaka, sigurna i stabilna, sa po ko zna koji put ponoviću, potpunim uverenjem da će realizovati onu projektovanu stopu rasta BDP od 6% i to sa potpunim optimizmom, jer ima razloga za to. Slušamo kritičare svaki dan, ali ovo je ekonomska politika koja je socijalno odgovorna, a ta socijalna odgovornost, ta ekonomska politika koja je socijalno odgovorna u svoje središte stavlja čoveka, životni standard i egzistenciju, pre svega građana. Ona će uvek imati podršku SPS. Sa druge strane, slušamo kritičare koji su i manje stručni i stručni. Hajde da se osvrnemo na one koji su stručni. Ta usko stručna politika nije čarobni štapić i oni ne razumeju šta znači živa politika. Živa politika je kada vi razgovarate sa građanima, pa sagledate da li su građani zadovoljni ili ne. Kakav je životni standard građana? E, ta živa politika je donela uspeh Srbiji u borbi protiv Korone što je svakako prioritet, donela kovid ambulante, bolnicu u Batajnici. Ta živa politika je definisala dva ključna stuba. Prvi stub je životni standard građana kroz povećanje penzija 5,9%, kroz povećanje plata u javnom sektoru, najpre 3,5%, pa u aprilu mesecu za još 1,5%, minimalna cena rada 6,6%, zdravstveni radnici 5%, Vojska 10%. Drugi stub jesu kapitalne investicije, infrastrukturni projekti i nikada više izdvojeno, 330 milijardi dinara, što je 5,5% BDP i što treba da podstakne realizaciju projektovane stope raste BDP od 6%. Imali smo situaciju da nas kritikuju kada je reč o platama u javnom sektoru. Mi smo bili isključivi protivnici takve vrste kritike. Smatramo da se Vlada ponašala odgovorno i racionalno i da je sa velikim razumevanjem pravljen budžet za 2021. godinu, da prioritet, pre svega jeste bio, ponavljam, životni standard građana. Dakle, nije se Vlada zaduživala da bi isplaćivale plate i penzije, već je to činila iz realnih izvora prihoda. I uvek ćemo podržati stav Vlade da svaki uloženi dinar ide ka povećanju plata i penzija, jer govorimo o mladim ljudima, pa kako ćemo da zadržimo mlade ljude u Srbije nećemo povećavati plate, naročito u javnom sektoru, ako govorimo o profesionalnosti i o stručnosti. Kapitalne investicije, pokazalo se da kada država investira u kapitalne investicije da to podiže nivo stranih i domaćih investicija. To je takođe potpuno opravdano. Kako se radilo? Hajde da uzmemo period pandemije i prošlu godinu. Od januara do novembra meseca 146 milijardi dinara. To je 14,7% više nego u odnosu na isti period prethodne godine. Dakle, nemamo uopšte dilemo, nemamo dilemu da će i u ovoj godini biti realizovano tih 330 milijardi dinara. Što se tiče kritika zbog emisija obveznica, moram i to da kažem. Refinansiran je dug koji je dospeo na naplatu u septembru 2021. godine, pošto je povoljna situacija sa dolarom. Skup kredit sa kamatnom stopom od 7,25% redefinisali smo sa stopom od 1%. U apsolutnom iznosu javni dug ostaje isti, ali u narednih deset godina platićemo 40 milijardi dinara manje kamate i to je odgovorno upravljanje javnim dugom. Kritike na račun privrede. Kažu, predsednik Srbije, Vlada Republike Srbije ne razumeju dobro privredu. Dobro je da privredu razumeju na drugačiji način od ove kvazi elite, opozicije, jer i predsednik i Vlada Republike Srbije gledaju kako privredu da očuvaju i da stave na stabilne noge, a ne da otvaraju račune, ne znam na Mauricijusu, u Švajcarskoj i da iznose novac iz Srbije. Dakle, ovde je cilj srpska privreda i ovde je cilj životni standard građana. Budžetski deficit. Tačno je. Imamo deficit, ali deficit nije skup i taj deficit nije nastao zato što je vođena loša fiskalna politika. Taj deficit je nastao zbog korone, ali imamo kontrolisan deficit, javni dug u odnosu na BDP ispod 60% i krećemo se u parametrima koji će omogućiti realizaciju ciljeva. Cilj, upravo jeste Srbija 2020-2025. Povećanje plata u Srbiji do 900%, a prosečna penzija 450 evra. Kako očuvati politiku očuvanja radnih mesta? Ozbiljnoj i odgovornoj politici zapošljavanja države govore sledeći podaci. Uprkos pandemiji stopa nezaposlenosti je na istorijskom minimumu od 9%. Rekao sam maločas minimalna cena rada 6,6%, govorio sam o povećanju plata i penzija. Dakle, u poslednjih sedam godina prosečna plata u Srbiji porasla je sa 180 na danas 511 evra. Sve ovo doprinosi povećanju javne potrošnje, a time i ukupnom standardu građana. Sledeća stvar, stabilnost ranih investicija o kojima sam takođe govorio, investicioni ciklus u sektoru kapitalnih investicija u infrastrukturu pre svega, što jeste drugi stub koji je definisala Vlada Republike Srbije i u poslednjih nekoliko godina otvoreno je 200 fabrika i komercijalnih objekata i zaposleno 60.000 radnika. Dakle, ma šta govorili, ma kakvu kritiku uputili ta kritika treba da bude kompliment ovoj Vladi, jer u periodu pandemije ova Vlada je uspela najpre da svakom punoletnom građaninu isplati 100 evra, potom 10.000 dinara za svakog zdravstvenog radnika, potom 5.000 dinara za penzionere, pa 4.000 dinara za penzionere, govorim o prva dva paketa mera, a sledi tek treći paket mera. Postavljam pitanje da li je jedna država u Evropi i u svetu učinila nešto ovako? Kako finansirati politiku ekonomskog oporavka? Reformski kurs Vlade omogućio je, to je sledeće pitanje, omogućio je da u poslednjih nekoliko godina imamo suficit u budžetu i nizak deo udela javnog duga u BDP, omogućili su da na početku pandemije imamo dovoljno novca u državnoj kasi za pomoć građanima i za pomoć privredi. Ta pomoć privredi je omogućila da se održi proizvodnja, kao i puna zaposlenost, te i dalje imamo principe da raste privredna aktivnost. Mere Vlade kao što sam rekao usmerene su ka prioritetima, Srbija ima stabilnu stopu inflacije, stabilan kurs dinara, trenutno na računu u jednom trenutku je bilo 125 milijardi dinara, što je ogroman novac, domaće strane investicije i verujemo da možemo da računamo na predpristupne fondove EU. Saobraćajna infrastruktura je strateški važna, jer je Srbija tranzitna zemlja koja povezuje istok i zapad i taj tranzit će povećati prihode. Trenutno se u Srbiji grade četiri autoputa, inače ukupno je urađeno 350 kilometara novih autoputeva, a Srbija danas ima 924 kilometra autoputa. Sve su to činjenice i pokazatelji. Sada samo još nekoliko pokazatelja na samom kraju. Dakle, rekao sam, minimalna cena rada, sada govorim o egzaktnim podacima, to je statistika, cifre i brojke. Minimalna cena rada 2012. godine je bila 102 dinara u martu, 115 u aprilu, a 2021. godine 183,93 dinara. Godine 2012. prosečna plata je bila 41.377 dinara, 2020. godine 60.073 dinara. Idemo dalje, prosečna penzija 23.024 dinara 2012. godine, 2020. godine 27.759 dinara. Prosečan ček koji je iznosio 27.700, sada je veći za oko 1.700 dinara. Dakle, ukupno povećanje penzije u periodu od 2012. do 2021. godine je iznosilo 30,9% Što se tiče nezaposlenosti, rekao sam - 2012. godine rekordne nezaposlenosti 23,9% došli smo do stope nezaposlenosti od 9%. To su, takođe, egzaktni podaci. Javni dug 2012. godine 52,9%, danas 57,4%, što manje od nivoa mastrikta od 60%, 60% BDP-a je kriterijum iz mastrikta koji je ustanovljen još 1991. godine unutar tadašnje evropske zajednice. Odnosi se na to koliko je nivo duga koji države maksimalno mogu da imaju da bi bile kandidat za članstvo u evro zoni, odnosno valutnoj uniji. Od tada figurira se podatak od tih 60%. Ovo su podaci i pokazatelji i ovo apsolutno niko ne može da ospori. To je ono što sam želeo da govorim povezujući ekonomski aspekt činjenice, rezultate koje su ostarili predsednik i Vlada sa onim što jesu statistički podaci, jer mi konstantno slušamo nekakve aferaške, neka fabrikovanja afera, nekakve izmišljene cifre. Ovo su činjenice, i ovo je istina. Na samom kraju još jednu stvar želim da napomenem, nije vezana za ovu temu. Uvažena predsedavajuća, to ću reći predsedniku parlamenta, čini mi se, na žalost, da parlamentarci koji su glas naroda, koji su dobili legitimitet i poverenje građana i imaju potpuno pravo da zastupaju to poverenje građana ovde u parlamentu, postaju polako glineni golubovi i da moraju da vode računa na koji način i kako će izneti svoj stav. Ne iznose oni ovde svoj stav, oni ovde iznose stav građana, jer parlament je, ponavljam, glas naroda. Mislim i na gospodina Bakareca koji je govorio o tome pre nekoliko nedelja, ali mislim i na najnovija dešavanja vezana za gospodina Martinovića. O tome sam tokom jučerašnjeg dana govorio sa predstavnicima medija vrlo rado. Vidim da su ga optužile neke nevladine organizacije. Malo je, možda je neprirodno što ja iz poslaničke grupe branim nekog drugog, ali mi smo kolege, radimo na istom, imamo isti cilj, imamo isti zadatak i naš stav je potpuno jasan . To što se neko bavi insinuacijama i što neko ne zna da protumači šta je gospodin Martinović želeo da kaže, pa to je njihov problem, to nije naš problem. Što se pozivaju na etički kodeks dobro je da su konačno shvatili – usvojili smo etički kodeks i da smo prihvatili taj etički kodeks koji su toliko kritikovali i za koji su rekli da je loš, a danas se pozivaju na taj isti etički kodeks. Dakle, gospodin Martinović je pogrešno interpretiran, ali to je bio i cilj nekih nevladinih organizacija i nekog nevladinog sektora. Ja sam postavio pitanje tim nevladinim organizacijama i nevladinim sektorima, samo jedno, a to sam im postavio n Fakultetu političkih nauka i u okviru međustranačkog – hajde više opredelite se. Pošto ovde nema jednog dela opozicije koji razgovara sa nama, opredelite se. Zastupate li vi taj deo opozicije ili to čini neko drugi? Jer, ako predstavnike pojedinih nevladinih organizacija vidimo na skupovima tih političkih opcija, oni kažu – mi smo tamo nastupali kao novinari. Dobro, ali naša percepcija je da ste vi pristalica tih političkih stranaka i da ste zapravo vi u ovom dijalogu njihovi predstavnici. Hajde samo opredelite se, jer ste pred parlamentarne izbore negativnu kampanju krenuli mnogo pre nego što je započela kampanja za parlamentarne izbore. Zahvaljujem, predsedavajuća.
Zahvaljujem. Kao što ste rekli, možda nije prirodno, ja sam razmišljala, nisam htela da vas prekidam, ali ostavili ste šest, sedam minuta koleginici iz poslaničke grupe od vremena predviđenog. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem, gospođo Kovač. Pošto me je moj uvaženi kolega Milićević pomenuo, naravno ne u negativnom kontekstu, ali me je pomenuo i citirao neke moje reči vezane za pojedine nevladine organizacije. Hvala vam, gospodine Milićeviću što ste to uradili i što ste mi omogućili da kažem još po nešto o subjektima koji sebe zovu nevladinim organizacijama, a u stvari su i te kako vladine organizacije, samo ne organizacije Vlade Republike Srbije, nego nekih stranih država. Ovih dana se mnogo uzbudio zbog mojih reči, inače potpuno istrgnutih iz konteksta i lažno objavljenih u pojedinim njihovim medijima, uzbudio se jako gospodin Raša Nedeljkov. On je jedan dan vođa nevladine organizacije, drugi dan je novinar, treći dan je ekspert za Ustav i politički sistem, ali bez obzira u kakvom svojstvu se tog dana predstavlja, gospodin Raša Nedeljkov neće da kaže, a evo ja sada to javno iznosim pa neka me demantuje ako nisam u pravu, da je preko programa USAID njegova nevladina organizacija CRTA dobila u proteklih nekoliko godina milion i 200 hiljada dolara. CRTA ima minimalni broj zaposlenih. Ja sam analizirao neke njihove projekte, bar one projekte koje su oni iznosili u javnost i navodno su taj novac od Amerikanaca dobili za te projekte. Ali, onda kada uporedite, evo i to ima veze sa statistikom, kada uporedite novac koji su dobili od Amerikanaca, kada uporedite vrednost tih projekata i kada uporedite broj ljudi koji su bili angažovani na tim projektima, dobijate jedan neverovatan broj, odnosno jednu neverovatnu brojku, a to je da od ovih milion i 200 evra oni su potrošili, što bi rekao naš narod, u vrh glave, ovih 200 hiljada evra, odnosno pardon, milion i 200 hiljada dolara da budem potpuno precizan, pošto su Amerikanci dali pare, a oni daju pare u svojoj nacionalnoj valuti, dakle to su dolari. Dakle, oni su potrošili u vrh glave 200 hiljada dolara. Moje pitanje za gospodine Nedeljkova, koji vidim da je jako nervozan ovih dana, a gde se dede onih milion dolara? Evo, gde se dede, raspitajte se malo kolege narodni poslanici i vi građani Srbije, gde je sedišta te CRTE. Znate gde im je sedište? Na Dedinju. Vila u kojoj se oni nalaze, pa ja mislim da teško može da se poredi sa objektima u kojima se nalaze ambasade najmoćnijih država sveta. Pitajte malo ovog gospodina Nedeljkova šta vozi, koji automobil? Svi njegovi saradnici voze najskupocenija i najnovije automobile koji postoje trenutno na srpskom tržištu automobila, to su audi, mercedesi, to su džipovi itd. Stanovi u kojima žive ti tobože nezavisni istraživači javnog mnjenja, šefovi nevladinih organizacija, protivnici mrskog i despotskog Vučićevog režima itd, žive u stanovima od po 150, 200 i ko zna koliko kvadrata. Došao sam do podatka za izvesnu gospođu, koja mu je valjda najbliži saradnik, Vukosava Crnjanski, koja živi u Zemunu, u stanu od sto kvadrata i vozi džip Tojota Lend kruzer. Sad ja vas pitam, kolege narodni poslanici, koje svakoga dana zasipaju lažima, neistinama prikrivajući svoje sopstveno bogatstvo, ko od vas u Beogradu ima stan od sto kvadrata i ko od vas vozi najnoviji, ne polovni džip, najnoviji džip Tojota Lend kruzer? Ko to vozi od vas? Ne vozi niko, ali vozi Raša Nedeljkov, ali vozi Vukosava Crnjanski. Da se malo pozabavimo Stevanom Dojčinovićem, evo završavam, imaćemo valjda prilike u toku dana da o tome pričamo, kako on pere novac. Takođe preko tzv. nevladine organizacije KRIK. Pere čovek novac od ovih svojih saradnika, uzme račune preko „Paypal“, imaju jednu aplikaciju, uđite na njihov sajt, neću sad da ga reklamiram, ali uđite na njihov sajt, kliknete na tu aplikaciju i novac izlazi iz zemlje. To isto radi i Dragan Đilas. Dakle, sve je to ista družina. Oni rade svi na isti način, ispumpavaju novac iz Srbije, dobijaju novac iz inostranstva, jednim delom ga ovde troše, ono što ne uspeju da potroše na skupocene automobile, stanove, odela, mobilne telefone, lažne projekte koji nikada nisu napravljeni, onda taj novac iznose u inostranstvo. Tvrdim vam, ti šefovi nevladinih organizacija bogatiji su od svih nas zajedno. To narod Srbije treba da zna. To nisu nikakve nevladine organizacije, to su u stvari, da se mi ne lažemo, i da govorimo jednim otvorenim ljudskim, a ne ptičijim jezikom, to su kriminalna udruženja. Ne plaćaju porez u Srbiji, ne plaćaju bilo kakve dažbine, projekti su im potpuno netransparentni. Nikada nismo videli rezultate tih projekata. Jedino sam čuo kad sam bio, sećaš se ti Đorđe, na FPN bio je Raša Nedeljkov, najgenijalnija njegova ideja je bila da se usvoji zahtev opozicije da se formira prelazna Vlada Srbije, da se formira, pazite sada, prelazna Narodna skupština, i da se formiraju prelazne vlasti u lokalnim samouprava. Rekao sam mu, dobro, super, ideja je legitimna, samo mi kažite gospodine Nedeljkov, u kojoj to demokratskoj državi postoji. Dobro, kaže sad, ne postoji nigde, a nema razloga da ne postoji u Srbiji. E, pa ima razloga, zato što Srbija nije jedna laboratorija u kojoj raznorazne neznalice, kriminalci, kvazi intelektualci, treba da sprovode svoje ludačke eksperimente i da nam zemlju vrate u period u kojem je bila pre 2012. godine. Dakle, hoćemo sve političke, demokratske, pravne standarde, uopšte nije sporno, ali one standarde koji realno važe u SAD, u Velikoj Britaniji, Francuskoj, Nemačkoj, Italiji, Ruskoj Federaciji itd. Moje pitanje njima, pošto vidim ovih dana vode žestoku kampanju i protiv Bakareca i protiv Orlića, i protiv Sandre Božić i protiv mene naravno, ja sam na to već navikao i oguglao sam i ne smeta mi, ali moje pitanje za njih, kada nam predlažu te svoje genijalne ideje kako Srbija treba da bude uređena, minimum obaveza koje imaju jeste da kažu, gde su te ideje već sprovedene i po kojim, odnosno u kojim zemljama politički sistemi funkcionišu onako kako oni to predlažu da se primeni u Republici Srbiji. Ništa drugo. Tvrdim vam, oni na to pitanje nemaju nikakav odgovor. Videćete, kada započne ovaj dijalog sa tom tzv. prodemokratskom, građanskom, ko zna kakvom opozicijom, da se njihova platforma sastoji od političkih principa koji su čista magla. O tome ne možete da vodite jedan ozbiljan razgovor zato što ni predlažu nešto što nigde u svetu ne postoji. Oni hoće od Srbije naprave jedan veliki politički eksperiment, a zapravo, hoće haos u Srbiji, hoće nemire, hoće nestabilnost, pa i ekonomsku nestabilnost, jer oni jedino u nestabilnim vremenima mogu da se bogate. Kako bi Dragan Đilas mogao da se obogati u jednoj stabilnoj uređenoj državi, u kojoj važi Ustav, zakoni, gde pravosuđe radi svoj posao itd. Neko bi ga pitao – čekaj, kako je moguće da si se pojavio na političkoj sceni Srbije 1991. godine, ono kad si pričao sa Slobodanom Miloševićem, kao vođa studenata, kad nije imalo kuče za šta da te ujede, danas imaš ko zna koliko, pitanje da li ovih 619 miliona, mislim da je to već prevaziđena brojka. Pitaj Boga koliko taj čovek ima novca, te, malo na Mauricijusu, te na Kukovim ostrvima, te u Švajcarskoj, te tamo, te ovamo. Čekajte, u kojoj državi je to moguće? Ne postoji država na prostoru bivše Jugoslavije u kojoj jedan opozicioni lider, ispravite me ako grešim, ima toliko novca, svi zajedno oni, koliko ima samo jedan čovek koji se zove Dragan Đilas. Da li postoji tako nešto Sloveniji, u Hrvatskoj, u Bosni, Crnoj Gori, Mekedoniji? Ne, on čovek bogatiji od Mila Đukanovića, a u opoziciji. Sad hoće da dođe na vlast, ne da bi građanima Srbije bilo bolje, nego da bi njemu bilo bolje, da bi imao još koji milion dolara, ili evra, ko zna gde, na Sejšelskim ostrvima, na Devičanskim ostrvima, pitaj Boga gde još postoje ti poreski rajevi. Dakle, hvala vam gospodine Milićeviću što ste otvorili ovu temu, zato što i te kako imamo šta da kažemo na temu onih koji ispred sebe stave fasadu – ja sam šef nevladine organizacije, ja sam novinar, ja sam nezavisni istraživač, jer ne daj Bože da me neko spomene, jer to je političko svetogrđe. Ne, nisi ni novinar, nisi ni nezavisni istraživač, nisi ni objektivan, nego si zapravo političar, pa, kad si ušao u političku utakmicu, onda imaj hrabrosti da trpiš i političke udarce. I one udarce o kojima sam ja govorio, nije mi ni na kraj pameti bilo da kažem da će neko od njih fizički da bije, jer niko to od nas iz SNS nije radio, to su oni radili prema nama, ja sam govorio metaforički, dobijaće političke udarce od SNS i od građana Srbije. Građani Srbije neće da se Srbija vrati u stanje u kome je bila 2012. godine kada se jedan mali krug ljudi bogatio, tovio, gojio, imao i sticao na desetine stanova, kuća, automobila, a svi drugi ostajali bez posla, 400.000 ljudi, 500.000 ljudi nam je ostalo bez posla u periodu od 2008. do 2012. godine. Istorija Srbije u proteklih 200, 300 godina ne pamti takvu pljačku kakva je izvedena u režiji Dragana Đilasa, Borisa Tadića, Vuka Jeremića i svih ostalih zajedno. Dakle, još jedanput, gospodine Milićeviću, mislim da će danas i te kako biti prilike da nastavimo ovu veoma zanimljivu diskusiju koja se odnosi na one koji su i te kako politički angažovani samo to neće otvoreno da kažu nego se kriju iza raznih naziva nevladinih organizacija, istraživačkih kuća, razni krikovi, birnovi, cinsovi i kako se sve ne zovu. Svi su oni, i to ponavljam još jedanput, u istom džaku, svi oni imaju isti zadatak, a to je da svakoga dana, 24 sata iznose najbesomučnije laži, pre svega o Aleksandru Vučiću jer on im je glavna tema, nismo ni, gospodine Milićeviću ni vi ni ja, mi smo uzgredne mete. Glavna meta i glavni njihov politički protivnik je Aleksandar Vučić. Budući da smo mi narodni poslanici, nismo ni sudije, ni tužioci, ni policajci, ne možemo ni da hapsimo, ni da donosimo presude ali imamo pravo, imamo obavezu da o svim tim ljudima iznosimo istinu, iznosimo činjenice i da građani Srbije znaju o čemu se ovde zapravo radi. Nisu oni nikakve žrtve i nisu oni nikakvi mučenici. To su bogataši koji su se obogatili na narodnoj muci i nevolji, pa bi sad hteli bez izbora da dođu na vlast da bi bili još bogatiji nego što jesu.
Zahvaljujem. Potrošeno vreme iznad vremena predviđenog za repliku se oduzima od vremena predviđenog za poslaničku grupu Aleksandar Vučić – Za našu decu. Sada nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik, Zoran Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, imali smo prilike da čujemo o tome koliko je statistika važna i kada je u pitanju vođenje nacionalne politike ali zahvaljujem se i gospodinu Martinoviću koji je odlično izneo primere onih ljudi u Republici Srbiji koje se bave statistikom ali statistikom dubokog džepa, odnosno statistikom koja je njima lično važna ali na njih ću se osvrnuti nešto kasnije. Ono što je karakteristika pravih političara, pravih lidera, boraca jeste da odluke koje donose kada je u pitanju politika koju sprovode jeste da je ona bazirana na određenim činjenicama i podacima koji su važan osnov kako bi se utvrdila celokupna strategija i sve aktivnosti koje će se preuzeti da bi se ti ciljevi ostvarili. Danas ovaj program o kome raspravljamo jako je bitan jer će on zapravo definisati ono što je važno kada je u pitanju kreiranje statističkih podataka koji su važni i za nosioce političkih funkcija, za donošenje važnih odluka ali i za svakog građanina Republike Srbije, jer ono što hoću da spomenem da svi ovi podaci koje vidimo i na sajtu Zavoda za statistiku i pojedinih ministarstava su dostupni, transparentni a za neverne tome važi pravilo da imaju metodološka pojašnjenja da bi znali prosto kako se to do tih podatka došlo. Kada govorimo o uspesima Republike Srbije, ja bih čisto da podsetim i građane i kolege narodne poslanike da smo mi, nažalost, u periodu do 2012. godine bili u teškoj situaciji i da sigurno Aleksandar Vučić, koji je tada bio premijer a sada je predsednik, kada je doneo važnu odluku koja politički nije popularna, a to je da se uđe u reforme, u mere štednje, doneo na osnovu važnih statističkih podataka koji su jasno ukazivali trend da Srbija ako nastavi da se kreće kako se kretala do 2012. godine, da će otići u bankrot i da zapravo idemo u nešto što ne želimo našoj zemlji i našoj deci. Zbog toga su donesene važne odluke i reforme koje su sprovedene i te reforme, kao što vidimo, dale su rezultate. Opet nam statistika govori o tome da smo uspeli da rešimo problem finansija, da su finansije konsolidovane, da danas imate i stabilnu isplatu penzija, da imate rast ekonomije, da imate njeno jačanje, da u izazovnom periodu kao što je ovo vreme pandemije korona krize smo se pokazali sposobnim i odlučnim da se sa time nosimo i izborima i zbog toga smo imali najmanji pad kada je u pitanju BDP u samom regionu ali i u Evropi. Politika koju Vlada Republike Srbije danas sprovodi a koju je kreirao predsednik Aleksandar Vučić jeste politika realizacije Programa „Srbija 20-25“. Kada je program predstavljen, mnogi dežurni kritičari su govori kako je on nemoguć, kako je neostvariv, ali jasno nam statistika danas pokazuje da idemo u pravcu da ćemo realizacijom ovog programa zaista imati prosečnu zaradu u Republici Srbiji od 900 evra, prosečnu penziju oko 440-450 evra, da imamo novca, sredstava i načina kako da radimo na podizanju naše infrastrukture, kolege su rekle da se trenutno rade četiri auto-puta, podsetiću da je ovim programom predviđeno i reparacija odnosno rekonstrukcija ukupno pet hiljade kilometara puteva i drugih kategorija, pored izgradnje auto-puta, a ono što je meni kao Kruševljaninu jako drago i ponosno da se Moravski koridor realizuje i da, kada putujem ka Beogradu ili ka Kraljevu, da vidimo mašine koje rade, bez obzira što pojedinci tvrde da tu u stvari imamo neku magla industriju, verovatno na koju su oni navikli. Pored toga, radimo i u smislu ekologije, radimo na izgradnji fabrika za prečišćavanje otpadnih voda, ulažu se sredstva u obrazovanje, ulažu se u kulturu, zapravo sve aspekte mi pokrivamo. Imali smo prilike, kad pričamo o ekologiji i zaštiti životne sredine, i na jučerašnjoj sednici da diskutujemo o rezultatima koji su postignuti i o onome što je planirano, a opet je sve bazirano na realnim statističkim podacima koji su merljivi, verodostojni i dokazivi. Da sumiram u jednoj rečenici, politika pravih lidera, politika Vlade Republike Srbije prilikom donošenja odluka se vodi onom narodnom – tri puta meri, jednom seci. Upravo je to i važno. Napominjem, ne koristimo samo čistu statistiku, statistika vam nije samo prikupljanje podataka, to je analiza podataka, to su modelovanja koja se rade, koji će vam dati odgovore na pitanja kojim putem odnosno koju strategiju trebamo primeniti i kakve efekte možemo očekivati u nekom optimalnom rešenju, najboljem i u najgorem slučaju. Sa druge strane, kao što je gospodin Martinović govorio i prethodnici, imamo ove politikante iz vanparlamentarne opozicije, teške 619 i više miliona evra, od kojih smo videli juče da su neki čak i zaboravili na nekih šest miliona evra, odnosno konkretno Dragan Đilas, pa, eto, lepa prilika juče da se podseti da ima još nekih šest miliona evra, koji su okruženi svojim megafonima, počevši od Marinike Tepić, Vuka Jeremića, Boša Obradovića, pa do onih megafončića na lokalu koje redovno angažuju kao ljude koji se bave čisto kritikom radi kritike, odnosno spinovanjima, kako bi se skrenula tema sa onoga što su oni uradili za vreme svoje vlasti. Znate šta je interesantno? To što su oni pokušavali brojne rezultate, i ove i prethodnih vlada i Vlade koju je predsednik Aleksandar Vučić vodio, da ospore time što kažu - statistika nije dobra, statistika se lažira, informacije i podaci koje mi imamo, oni govore drugačije. Vidite, statistika se nije bitnije menjala i od perioda kada su oni bili na vlasti i sada kada su opozicija. Prosto, metodologija koja se koristi je takva. Ona se i dalje unapređuje sa nekim novim znanjima iz naučnih segmenata koje imamo, daljim aktivnostima ka usklađivanju metodologije sa EU, zapravo, unapređujemo statistiku, što bi po nas bilo lošije, jer zapravo ona egzaktnije govori šta smo uradili a šta nismo. U njihovo vreme nije bilo tako, ali je to jasan dokaz koliku su oni pažnju posvećivali tim statističkim podacima kada su donosili odluke šta će raditi u Srbiji, kakve projekte realizovati. Ja iskreno mislim da se oni nisu osvrtali na tu nacionalnu statistiku, već da su se bavili statistikom dubokog džepa, odnosno svojom ličnom statistikom, kako bi naučili kako da upotpune svoje račune, kako dalje da plasiraju taj novac i kako da onemoguće ili misle da onemoguće da se sazna koliko zapravo bogatstva oni imaju. Kao što vidimo, nije problem u statistici, problem je u njima. Danas, kada su upravo zahvaljujući takvom ophođenju i ponašanju i politikanstvu koje vode, i ono što kaže gospodin Martinović, to je prosto politika magla industrije, postali statističke greške u političkom smislu, odnosno na izborima ne mogu da dobace ni do 3%, koji im je poklon na neki način, podsetiću vas, u njihovo vreme oni su cenzus podigli sa 3 na 5%, kako bi onemogućili da se glas naroda čuje, sada kada je to spušteno ne mogu da dobace i opet im je statistika kriva, a u stvari nikako da shvate da su oni sami sebi krivi. Oni uporno govore kako imaju neke planove. Možete videti na tapetama u njihovim stranačkim prostorijama da piše – mi imamo plan. Ne, oni nemaju plan. Oni jedino što imaju to je mržnja, to je da destabilizuju celokupnu situaciju u nadi da će ponovo ulicom pištaljkama i nekim šerpama i loncima da dođu na vlast, pa makar to bilo i na devet meseci, pošto je nekima od njih koji nisu bili na vlasti a koje inače unutar tih krugova i zafrkavaju zato što nisu bili na vlasti, budu, eto, tih nekih devet meseci možda neki koministri ili kako su već to predložili. Ovaj program koji je danas pred nama, pored zvaničnih aktivnosti koje će se preduzeti, kao što je rečeno, i po pitanju popisa stanovništva i obezbeđivanju drugih podataka se odnosi na dalje unapređenje rada našeg zavoda i institucija koje su zadužene za kreiranje statistike, zato što ćemo raditi na prihvatanju novih metoda, savremenih metoda EU, jer, prosto, mi smo zemlja koja je na putu ka EU, prihvatamo njihove metodologije, što će nam omogućiti da možemo i bolju komparativnu analizu da radimo sa zemljama EU i drugim zemljama koje su tu metodologiju prihvatile kada je u pitanju statistička analiza. Pored toga, ono što mi je jako drago što je ovde istaknuto, jeste da će se raditi i na usavršavanju ljudi koji su u ovom segmentu zaposleni, jer upravo je taj ljudski resurs jako važan kako bismo mogli da ostvarimo dobre rezultate u prikupljanju tih podataka, jer znamo da je za donošenje odluka vrlo bitno da imamo rezultate u pravo vreme i na pravom mestu, odnosno da imamo tu statistiku kad nam treba, da bismo doneli ključne odluke. Zbog toga i imamo odluke koje su donesene ispravno i na vreme, kada je u pitanju kovid kriza, odnosno kada su u pitanju preduzimanje mera i pomoć industriji, pomoć našoj ekonomiji, pomoć drugim sektorima koji su nažalost oštećeni krizom, ali, takođe i kada je u pitanju izgradnja bolnica, podsetiću vas da smo ih izgradili u rekordnom roku od četiri meseca, i da se radi na izgradnji i pripremi svih potrebnih dokumenata za izgradnju nove kovid bolnice u Novom Sadu, što je opet još jedan dokaz koliko mi ulažemo i u zdravstvo, pored toga što se borimo sa ovim izazovima na pravi način. Prosto, kao osoba koja se inače bavi ekonomijom, koja je doktorant ekonomije i koji se bavi, pre svega, tom kvantitativnom analizom, reći ću da ekonomija iako nije egzaktna kao fizika ili neke druge prirodne nauke, u dovoljnoj meri je kvantifikovana da može da nam da podatke koje su potrebni za donošenje ispravnih odluka, ali i podatke koje će razlikovati politikante od političara, lidere od interesnih grupa o kojima je gospodin Martinović pričao i koje imamo prilike da čujemo u medijima, tako da se nikada više neće ponoviti period pre 2012. godine, kad će se odluke donositi bez konsultacija sa statistikom, bez uzimanja onih potrebnih podataka na osnovu kojih ćemo reći - da, ovaj put je ispravan zbog toga i toga, a ne zato što vidimo u nekoj, možda ekonomskoj krizi razvojnu šansu. Eto, nekome je palo na pamet da to tako kaže i nećemo više nikada imati situacije da ćemo neke projekte megalomanski finansirati, već će statistika prosto reći da li određenim mostom ili neka infrastruktura može da se uradi po toj osnovi i za niže sredstava nego što se radilo, konkretno, ako znate pričamo o Mostu na Adi za koji dan danas znamo, i dalje se ispituje koliko u stvari tu imamo ugrađenog novca, odnosno interesa kada je u pitanju finansiranje tog projekta. Tako da, ono što ja mogu da kažem ovde i ono što većina građana podržava, to jeste politika pravih lidera, ljudi koji će se boriti za budućnost ove države, za budućnost dece koji će odluke donositi brzo i efikasno i kvalitetno, ali opet, na osnovu konsultacija sa statistikom i na osnovu značajnih analiza koje će reći u kom pravcu zaista treba da idemo. Ono što je bitno da kažem, da na izborima i samo na izborima građani su ti koji kažu ko, kakav program vodi i ko se pokazao kao pravi kvantitativac, pravi lider, a ko se pokazao kao politikant. Zbog toga, u danu za glasanje, zajedno sa kolegama iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić - Za našu decu“, podržaćemo Predlog ovog programa zato što smo sigurni da će realizacija njegova pomoći da budemo još uspešniji u realizaciji Programa "Srbija 2025", program koji je okrenut ka budućnosti Republike Srbije i budućnosti naše dece. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Zoranu Tomiću. Reč ima narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko, predstavnici Zavoda, danas raspravljamo o Predlogu odluke o Programu statistike za period 2021-2025. godine, a sve u skladu sa Zakonom o zvaničnoj statistici, na osnovu kojeg se, između ostalog, ovaj Program i donosi na period od pet godina. Osim toga što se ovim Programom definišu dalje aktivnosti u pogledu oblasti u kojima će se statistika raditi, njime se nastavlja i kontinuitet harmonizacije, odnosno usklađivanja statističkih istraživanja koje do sada imamo, kao i drugih aktivnosti sa međunarodnim statističkim standardima, a pre svega standardima Eurostata. Ja bih posebno podvukla usaglašenost sa Eurostatom, jer je to jedini način da podaci kojima raspolažemo budu i uporedivi, ali i upotrebljivi, jer održavaju realno stanje u oblastima na koje se statistika, koja se u konkretnom slučaju radi, i odnosi. Iz Programa vidimo da su njime predviđene aktivnosti u pogledu uvođenja nekih novih pokazatelja kojima se obezbeđuje usaglašavanje i primena međunarodnih standarda u oblastima o kojima do sada to nije rađeno i mislim da je to jedan dobar početak, odnosno napredak u smislu unapređenja načina na koji se dosadašnja statistika vodila. Sistem zvanične statistike mora da odgovori izazovu pružanja realne slike i društvenih, ali i ekonomskih kretanja u zemlji kako bi se time omogućila dobra osnova za dalju analizu, ali i za unapređenje, a samim tim, na kraju krajeva, i na donošenje odluka u različitim oblastima, a od kojih zavisi kvalitet života građana u našoj zemlji. Zato je važno da se kod postojećih statističkih pokazatelja primene sva ona metodološka rešenja koja su već usklađena, odnosno da se kod onih novih primeni model koji se koristi u Evropskoj uniji, naravno uz uspostavljanje mehanizama da se ti i takvi modeli prilagode onim mehanizmima koje mi već imamo i koji su kao takvi uopšte u našoj zemlji primenljivi. Kako su sama statistička metodologija i analiza dobijenih statističkih rezultata veoma složeni procesi, treba iskoristiti sve one pogodnosti koje pruža primena savremene tehnologije i inovacija, a to će se, između ostalog, postići i angažovanjem mladih ljudi kojima su savremene tehnologije bliske. Njihovom obukom i usavršavanjem, mislim da je u jednom delu programa upravo to i navedeno kao potencijalna prepreka za realizaciju ciljeva navedenih ovim Programom, Republički zavod za statistiku mora pred sebe postaviti jedan cilj, odnosno mora unaprediti svoju kadrovsku politiku, nedopuštajući da jednog dana dođemo u situaciju da imamo i zakonodavni okvir i dobar plan i usvojen program i funkcionalne mehanizme za rad, ali da praktično nemamo kadrove koji će se ovim pitanjima baviti. Možda treba obratiti pažnju na možda detaljniju analizu kadrovskih potreba koje Zavod za statistiku ima kako bi unapredio sve one poslove kojima se bavi i na koje se, na kraju krajeva, država i njene institucije i oslanjaju. Iako Republički zavod za statistiku realizuje najveći deo statističkih aktivnosti, gotovo je nemoguće sačiniti validne podatke i sprovesti odgovarajuća istraživanja bez koordinacije Zavoda sa nekim drugim proizvođačima zvanične statistike, sa Narodnom bankom, ministarstvima, Nacionalnom službom za zapošljavanje itd. U okviru očekivanih rezultata zvanične statistike koji su navedeni u Programu, ja ću se osvrnuti na nekoliko oblasti za koje mislim da mogu biti od značaja kada je reč o podacima koji će se u tom kontekstu i obrađivati. To je, pre svega, tržište rada. Kako je socijalna pravda, kao i principi na kojima se ona zasniva vodeća ideja Socijaldemokratske partije Srbije, ona ujedno obezbeđuje socijalnu sigurnost građana i otklanjanje nejednakosti, kao i život bez straha svakog od građana za sopstvenu egzistenciju, statistički indikatori u oblasti tržišta rada, tu pre svega mislim na detaljniju statistiku u pogledu radne snage, zatim neformalnu zaposlenost po polu, strukturi, starosnim grupama. Sve su to pokazatelji koji mogu biti od značaja kako bismo unapredili tržište rada i kako bi ono kao takvo odgovorilo zahtevu zarad koga i postoji. Dalje, socijalna zaštita. Statistički podaci u ovoj oblasti moraju da obuhvataju podatke o polu, starosnoj strukturi, obrazovanju, radnom statusu, ukoliko želimo da dalje razvijamo sam sistem socijalne zaštite, odnosno korisnicima socijalne zaštite pružimo toliko da se osećaju dovoljno sigurnim u svojoj zemlji koja im tu socijalnu zaštitu i pruža. Životna sredina kao još jedna iz oblasti o kojoj smo juče govorili prilikom rasprave o Zakonu o klimatskim promenama, za njegovu punu implementaciju veoma je važno napraviti jednu analizu podataka o investiranju u sam sektor zaštite životne sredine, ali i o podacima koji se odnose na izdatke, ali i prihode koji se ostvaruju u pogledu zaštite životne sredine i u tom smislu veoma je važno da blagovremeno planiramo sredstva, odnosno da ih opredelimo kako bismo odluke u skladu sa time i donosili. Dakle, da zaključim, statistika možda deluje na prvi pogled kao jedna oblast koja prikuplja, odnosno obrađuje neke podatke koje mi u različitim kontekstima i koristimo, ali ona predstavlja daleko više od toga. Ona nam mora pružiti sve one elementi koji su neophodni kako bi predstavljali instrument za unapređenje života građana kroz donošenje odluka koje će se na te statističke podatke i oslanjati. Zato će naša poslanička grupa u danu za glasanje podržati ovaj Program. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se Sanji Jefić Branković. Reč ima narodna poslanica Jelena Mihailović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena ministarka, uvaženi gosti, poštovani narodni poslanici, građani Republike Srbije, iako možda današnja tačka dnevnog reda nije u direktnoj vezi sa mojim profesionalnim opredeljenjem i umetničkim aktivnostima, smatrala sam važnim da se javim za reč i uključim u diskusiju o Predlogu odluke o Programu zvanične statistike s obzirom da je statistika postala neodvojiv deo naše svakodnevice i da smo svi mi, svako od nas lično, upućeni na korišćenje statističkih podataka u najrazličitijim životnim situacijama. Program zvanične statistike sa svojom strategijom i pregledom očekivanih rezultata predstavlja značajan dokument koji bi trebao da obezbedi, što je već obrazloženo, sinhronizaciju sa standardima Evropskog statističkog sistema i EU, a što je u procesu naših pregovora za pristup EU od izuzetne važnosti. U okviru osnovnih aktivnosti zvanične statistike naveli ste, između ostalog, i jačanje poverenja u zvaničnu statistiku kako davalaca podataka, tako i korisnika rezultata, što me je dovelo do zaključka da ste svesni da je neophodno povećati poverenje građana u statistiku kao neodvojiv deo života svih nas. Upravo iz tog razloga je važno da u misiji koju zvanična statistika ima, a to je obezbeđivanje relevantnih, nepristrasnih, pouzdanih, pravovremenih i međunarodno uporedivih rezultata informacija istrajete i da kao društvo svi zajedno vrlo ozbiljno shvatimo, između ostalog, i statistike koje govore o poverenju mladih, recimo, u naš sistem institucije, a koje govore da 87% mladih smatra da nema uticaja na politički proces i donošenje odluka, 38 njih nije zainteresovano za politiku, 40% mladih nikada ne glasa, 44% nema poverenja u institucije Republike Srbije, dok 58% smatra da briga o mladima na republičkom nivou uopšte ne postoji. Ovo su zabrinjavajuće statistike koje moramo ozbiljno shvatiti i svi zajedno poraditi. Kao osnovni strateški cilj ovog programa ističe se završetak potpunog usaglašavanja sa zahtevima sa Evropskim statističkim sistemom i EU do kraja 2025. godine. U tom smislu, a s obzirom da sam umetnik i da govorim iz ugla svoje profesije, volela bih da istaknem da je poželjno da takođe statistički podaci koji se vode u EU kako za svaku članicu pojedinačno, tako i na nivou cele EU za sektor kulture i umetnosti, budu relevantni za statističke podatke kada su u pitanju naša kultura i umetnost. Sa navedenim u vezi moram da primetim da u okviru prioritetnih razvojnih aktivnosti u oblasti demografije i društvene statistike, kao i ni u prioritetnim razvojnim aktivnostima sektorske statistike nije naveden sektor kulture i umetnosti koji suštinski predstavlja neodvojiv deo korpusa svakog društva, imajući u vidu koliku važnost kultura i umetnost imaju kako za obrazovanje i kvalitet života, tako i za statistiku zaposlenosti, dohotka, socijalne inkluzije, uslova života i korišćenja vremena. Svi smo svedoci koliko nam muzika, pozorišta, bioskopi, galerije, muzeji i svi drugi kulturni sadržaji nedostaju od početka pandemije i imam utisak da nema čoveka na planeti koji nije osetio nedostatak prisutnosti kulture u svom životu. Posebno bih pomenula na ovom mestu mog izlaganja potresan nenadoknadiv gubitak koji je naša muzička scena, naročito na polju klasične, pop, rok i narodne muzike i glume pretrpela u zadnje vreme, jer su nas tiho i možda nekukajući zbog stanja u kulturi i nedovoljno pocrtanog statusa umetnika u društvu prerano napustili velikani Isidora Žebeljan, Miša Aleksić iz Riblje čorbe, Sanja Ilić, Đorđe Balašević, Vojkan Borisavljević, Dragoljub Đuričić, Džej, glumci – Tihomir Tika Arsić, Ivan Bekjarev, Borivoje Kandić, Boris Komnenić, reditelj i scenarista Goran Paskaljević i još mnogo umetnika koji su nam svojim delima bojili detinjstva i živote. Tek sada, kada ih nema, celo društvo je uvidelo koliko nam fale i koliki je u stvari njihov i svih drugih manje i više znanih umetnika, društveni značaj i značaj kulture i umetnosti za celokupno društvo, a koliko je briga o kulturi u našim uslovima nedovoljno apostrofirana, što se naročito vidi po statističkim podacima, gde smo po budžetskim davanjima za kulturu po glavi stanovnika na začelju evropskih zemalja, ali i zemalja regiona. Povećanje budžetskih davanja za kulturu je, po mom mišljenju, strateški važno pitanje, a ima i urgentnu notu u svetlu posledica od pandemije, jer je sektor kulture, pogotovo njeni pojedini delovi, ugrožen i ako se ne preduzmu urgentni koraci, može nam pretiti kulturni harikiri. Ne smemo računati na pacifizam umetnika kao ljubitelje i konzumenata kulture koji će biti presrećni kada od svog talenta i onoga za šta su se rodili i šta najbolje rade mogu samo da prežive, već sa povećanim budžetskim davanjima moramo omogućiti svim zaposlenima u sektoru kulture i kreativnih industrija da od svog rada i doprinosa mogu da obezbede sebi i porodici kvalitetan život. Pozitivan primer može biti i to što je višegodišnja hipoteka prethodnih vlasti u vidu zatvorenih muzeja, sa aktuelnom vlasti konačno skinuta i Narodni muzej i Muzej savremene umetnosti su otvorili svoja vrata posetiocima, ali kako ovi otvoreni muzeji, tako i sporadične pomoći pojedinim festivalima i sredstva opredeljena za Novi Sad, evropsku prestonicu kulture, su samo pojedinačni dobri koraci u pravom smeru. Neki novi koraci, kao i dopune Zakona o kulturi bi trebalo ilustruju konkretnu dugoročnu strategiju za vraćanje kulture na društveni pijedestal koji kultura i zaslužuje, ali ne samo na rečima i papiru, već prevashodno u povećanim davanjima sredstava usmerenih ka kulturi, kao i pragmatičnoj distribuciji, što je ministarka Gojković naročito apostrofirala, ali se nismo preterano do sada doticali teme sustizanja Evrope i naročito regiona u davanjima države za kulturu po glavi stanovnika. Ovim putem bih želela da zamolim predstavnike Vlade da razmotre mogućnost uvećanja budžetskih davanja u sektoru kulture, možda već u prvom narednom rebalansu, kako bi konkretno povećali davanja sa 15 na 22 evra po glavi stanovnika i tako smanjili razliku na pola u odnosu na nivo davanja u Severnoj Makedoniji ili Crnoj Gori, u kojima je taj iznos 27, odnosno 36 evra. Podsetila bih da smo nedavno izglasali Sporazum o zajmu za infrastrukturu u kulturi, koji predstavlja sjajnu priliku da se određene ustanove kulture renoviraju i obezbede im se uslovi za rad, ali kao narodni poslanik i umetnik, želim da predložim da se u okviru zajmova i međunarodnih sporazuma ili kroz prodaju obveznica, obezbede dodatna sredstva za sektor kulture u aproksimativnom iznosu od oko 50 miliona evra, koja bi omogućila kritični opstanak kulturnih delatnosti, a što bi trenutno dovelo do povećanja na 22 do 23 evra po glavi stanovnika. To bi nam otvorilo mogućnost da uhvatimo korak sa regionom, kako bismo od 2023. godine mogli da počnemo sa statističkim usaglašavanjem sa zemljama EU i pokušamo da se približimo Hrvatskoj i Mađarskoj, koje sada izdvajaju u proseku oko 40 evra po glavi stanovnika. Potencijalno obezbeđena sredstva od oko 50 miliona evra bi trebalo odmah opredeliti za što veći broj projekata, pogotovo sada u doba pandemije i posle pandemije, kako bi se ublažile posledice i to sve u okviru postojećih konkursa kod ministarstva, deo za oživljavanje rada umetničkih sekcija po školama, a deo za dovođenje u minimum uslova za funkciju ustanova kulture širom Srbije, kao i za finansiranje minimuma za početak umetničkih sadržaja koji bi bili ponuđeni publici. Dakle, pojedinačni pokušaji u vidu ad hok finansiranja filmova, koje u svakom slučaju apsolutno pozdravljam, pojedinih manifestacija, kao i buđenja kulturnih scena makar i u jednom mestu pomoću naimenovanja naših istaknutih umetnika na poziciji rukovodilaca institucija, ali i projekata, moramo svesredno pozdraviti i podržavati, ali ne smemo smetnuti sa uma da su nam za spas kulture i održavanje i nadogradnju državnog i nacionalnog identiteta neophodna sistematska ulaganja i dugoročna strategija. Kapitalne investicija u puteve, energetiku, poljoprivredu su neophodne, ali smatram da je bar isto toliko kapitalno i ulaganje u kulturu, pa samim tim identitet i konsekventno u opstanak Srbije kao države i svih naroda koji prihvataju kao svoju državu. Suština davanja u kulturu bi trebalo da bude potpuna decentralizacija kulturne scene, što se tiče ponude i finansiranja kulturnih sadržaja, a još više što se tiče davanja u podsticaj stvaralaštva, naročito među mladima i najmlađima u školama kroz već pomenuto oživljavanje kulturno-umetničkih sekcija, kako u Vranju, tako i u Subotici i drugim gradovima Srbije. Povećana ulaganja i decentralizacija kulture će konsekventno dati i sve bolje statistike. Imaćemo više mladih u manjim sredinama i na selima, jer kada svi građani budu dobili uslove života sličnim onima u većim gradovima, a što im mogu omogućiti već usmerena ulaganja u infrastrukturu, telekomunikacije, zdravstvo, ali možda i najvažnije u kulturne sadržaje, tada ćemo oživeti sela i poboljšati posledično i statistike u poljoprivredi. Ovim mojim izlaganjem želim da neposredan način iniciram relevantne faktore na akciju, jer sam zbog toga i prihvatila ulogu poslanika, što je za mene ogromna čast, ali i obaveza da probleme sa kojima se kao umetnik i lično suočavam, adresiram ovde u Skupštini i pokušam da iniciram rešenja. Ovo činim čista srca i bez obzira što moje učešće u radu parlamenta delimično stavlja moju umetničku karijeru u drugi plan, jer ako samo i na momenat zainteresujem ovo visoko telo za probleme u kulturi, za koju mislim da bi trebalo da bude lice svake zemlje, smatraću da je bilo i te kako vredno mog pretpostavljam samo trenutnog političkog angažmana. Završila bih svoje izlaganje sa rečima ars longa, vita brevis ili umetnost je duga, a život je kratak. Zahvaljujem.
Hvala. Vreme vaše poslaničke grupe je u minusu, potrošeno. Pre pauze, reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić.
Zahvaljujem. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, statistika je vrlo egzaktna nauka. Statistika je oblast matematike koja se bavi sakupljanjem, analizom, interpretacijom, objašnjavanjem, prezentacijom, koristi se u širokom spektru. Kad smo kod statistike, jedan američki institut je izneo svoju analizu i rekao je da je iz Srbije nestalo 100 milijardi evra, od toga izneto 50 milijardi evra. Dragi građani Republike Srbije, uvaženi poslanici, 100 milijardi evra, izneto 50 milijardi evra. Da li prosečan um može da shvati šta je 100 milijardi evra? Pa, gospodo, vratili bismo dug, očistili Srbiju za 10 milijardi evra. Toliko nam treba da potpuno revitalizujemo Srbiju što se ekologije tiče, da očistimo sva smetlišta, da napravimo kompletnu infrastrukturu, da dovedemo investitora, a sa 100 milijardi nam ne trebaju investitori. Podigli bi silne fabrike, zaposlili sve ovo što je ostalo, a to je 7,5% nezaposlenih. Podigli bi penzije, podigli bi plate. Cela Srbija bi bila bolja nego Švajcarska. Sram ih bilo. Ali, to je statistika, a statistika je neumoljiva. Idemo redom. Gospodin Đilas uzeo, oteo, ukrao, kako god hoćete, 619 miliona evra, za početak. Ja više nisam sigurna da li je to 619 miliona ili mnogo više. Nađeni su mu računi u Švajcarskoj, na Mauricijusu šest miliona evra, u Švajcarskoj ne zna se. Ko zna ko od njih sve ima na kojim ostrvima i ko zna kojekuda, koliko miliona evra. Znamo da je Jeremić primio sedam miliona evra, ne zna se odakle i zašto, šta je trebalo da uradi za to. Znamo da je sitnica, Živković uzeo subvenciju za vinograde, pola miliona evra, nikad nije vratio. Znamo da Pajtić ima stanove po Beču, ne zna se koliko. Znamo da je ona tabla za decu ometenu u razvoju koštala milion evra i samo tabla, jer nikad nije završeno do 2012. godine dom za ometenu decu. Malverzacija do malverzacije. Znamo da je za vreme svog mandata u gradu Beogradu Đilas ostavio dug grada Beograda 1,2 milijarde evra, plus nadolazeći dugovi 14 milijardi dinara. Znamo da je opustošena Srbija. Znamo da je privatizovano 3.000 preduzeća. To je statistika. Znamo da je 690 preduzeća potpuno devastirano, raščerupano, opustošeno, a znamo i da je od 2008. do 2012. godine bez posla ostalo 400.000 ljudi. Neumoljiva je statistika. Nažalost, bilo, ne ponovilo se. Znamo da je 2008. godine bez posla ostalo 1.000 sudija. Znamo da je dosta samoubistava bilo, nažalost, ljudi nisu imali šta da jedu. Bilo, ne ponovilo se. Statistika je neumoljiva, pa tako znamo da je gospodin Mali, ministar finansija, sklopio ugovor od 580 miliona evra za metro u Beogradu, o kome se priča unazad 50 godina. Svi pričaju o metrou, mi smo napokon sklopili ugovor. Znamo da se gadi brza pruga Beograd-Novi Sad. Biće završena sledeće godine. Znamo da je izgrađeno 350 kilometara autoputeva. Statistika. Znamo da se trenutno grade četiri autoputa i da će se graditi još dva, šest autoputeva. Znamo da će biti puteva u Srbiji, autoputeva, više prema broju stanovnika, da ćemo imati najveći procenata autoputeva. Znamo da se gradi „Skajlajn“. Znamo da se gradi „Beograd na vodi“, poslovno-stambeni prostor sa najlepšom promenadom u ovom delu Evrope. Znamo da se gradi na sve strane. Znamo da je samo predsednik Republike otvorio 230 fabrika, ukupno otvorenih fabrika 300. Oni su otpustili 400 hiljada ljudi, mi zaposlili 300 hiljada ljudi. Znamo da je nezaposlenost te 2012. godine iznosila 26%, danas 7,3%. Ako ovako nastavimo, da nije Kovida, siguran sam da bi do 2025. godine bio evropski prosek, a to znači 5% nezaposlenih. Znamo da smo revitalizovali „Er Srbiju“ koncesijom sa Francuskom. Takođe, znamo da su prosečne plate 2012. godine iznosile 320 evra, danas iznose 540 evra. U Beogradu, u Srbiji, 511 evra sa tendencijom da do 2025. godine iznose 900 evra. Takođe, znamo da u Srbiji danas ima preko 50.000 gradilišta. Samo u Beogradu preko 10.000 gradilišta. Statistika. Na Duing biznis listi smo bili 140. i neki 2008. godine, pa 2012. godine 97, danas 42. Znamo da je Republika Srbija odvojila novac za izgradnju stanova za vojsku i policiju i gotovi su stanovi, useljeni ljudi u Vranju. Grade se stanovi za vojsku i policiju u Pirotu, Leskovcu, Valjevu, Novom Sadu, Beogradu, Kragujevcu, širom Republike Srbije. Znamo da je minimalni lični dohodak 2012. godine iznosio 16.200 dinara. Danas iznosi 32.126 dinara. Napokon, statistika, da, ali i velika tragedija, na današnji dan, pre 17 godina, je Kosovu i Metohiji, našoj južnoj pokrajini, i uvek će to biti, bio veliki pogrom. Naime, 4.000 Srba je prognano sa Kosova i Metohije, spaljeno je preko 900 kuća, uništeno, oskrnavljeno, spaljeno 35 manastira, bilo ne ponovilo se. Znate šta je još statistika? Što država u tom momentu nije reagovala. Ništa nisu uradili da zaštite naše Srbe. Danas smo Srbima na Kosovu i Metohiji obezbedili mir da ljudi mogu mirno da žive, gradimo stanove, pomažemo materijalno, na sve moguće načine i tako će uvek biti i ne samo Kosovu i Metohiji, nego svuda gde ima Srba. Danas naš patrijarh Porfirije drži opelo za duše mrtvih i nestalih. Statistika je neumoljiva. Ja samo znam jedno da, od kada je 2012. godine pobedila SNS na republičkom nivou, statistika govori da ovaj narod živi bolje, da je ovaj narod mnogo srećniji. Još nešto, ja se izvinjavam, zaboravila sam, a to je izuzetno važno. Statistika. Napravili smo dve nove kovid bolnice, da smo uvezli dva miliona doza vakcina, da smo vakcinisali skoro dva miliona ljudi, da smo revakcinisali preko 900 hiljada ljudi i da ćemo do kraja sledeće godine ukupno u Srbiji imati 13 miliona vakcina. Takođe, svim svojim susedima već smo dali i daćemo ponovo vakcine. Statistika je da ovaj narod živi bolje i nije sve u statistici nešto je u ljubavi i empatiji. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa i sa radom nastavljamo u 15 časova i pet minuta.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima prof. dr Dragoljub Acković. Nije u sali. Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedniče, poštovana ministarko, kolege poslanici, današnji program Republičkog zavoda za statistiku kao organizacije koja je nosilac u tehničkom smislu ovog predloga i u onom kvalitativnom, izradi ovog programa zvanične statistike od 2021. do 2025. godine, je u stvari jedan dokument kojim je naša podloga za kompletan rast i razvoj društva i to sa obrazloženjem da ono sve što možete da nađete kroz izveštaje, godišnje izveštaje na sajtu ove institucije je u stvari podloga za sve ono što radimo u našoj Srbiji. Zašto ovo govorim? Zato što, imali smo prilike u današnjoj prepodnevnoj raspravi da čujemo mnogo puta, znači, da je statistika jedan deo matematike koji pored prikupljanja podataka, analiza i dela koji se odnosi na sam kvalitet obrade podataka i na kraju prezentacija tih podataka treba da nam da određene informacije, rešenja kao podloge za različite vrste sektorskih politika, ali te krovne politike kad je u pitanju ekonomija, kad je u pitanju demografija, kad su u pitanju sektori kao što smo rekli da su saobraćaj, poljoprivreda, energetika, građevinarstvo. Znači, sve ono što je u stvari polazna osnova, neka merljiva osnova za aktivnosti koje jedna država treba da propiše. Sad, kad vi propisujete određene politike i kada želite, recimo, da uradite jedan od najvažnijih dokumenata koje usvaja ova Narodna skupština, a to je budžet za sledeću godinu, onda se obično pozivate na određene statističke podatke koji treba da imaju određenu strukturu tih podataka. Struktura sadrži i kvalitet tih podataka, mora na određeni način da postižu određene standarde. Zašto ovo govorimo? Zato što ovaj program i jeste u stvari rezultat rada, ranijeg rada Republike Srbije i samog Zavoda za statistiku i svih nadležnih ministarstava i kao takav rezultat se pokazalo da je Srbija zaista na krajnje jedan odgovoran način prišla pored ekonomskih reformi i fiskalne konsolidacije uređenje ove oblasti, tako da je Poglavlje 18 otvorila u pregovorima sa EU još 2018. godine. Kada je otvorila to poglavlje godinu dana pre toga, sve ono što se nalazilo kao kvalitativna karakteristika koliko smo se uskladili sa međunarodnim standardima, odnosno standardima, odnosno standardima EU u ovoj oblasti, već je izašlo u njihovim stručnim časopisima, pogotovo te krovne organizacije Eurostat koja se bavi statistikom zemalja članica EU i koja je postavila svoje standarde i koja je na određeni način i dala veliku podršku našoj zvaničnoj statistici i rekla da se bavimo zaista na jedan krajnje odgovoran način i ovom temom. Za nas je bilo važno da nastavimo sa tom harmonizacijom, upravo zbog toga da bi vas smatrali relevantnim sagovornikom po svakom pitanju zato što u svakom trenutku kad kreirate određene vrste politika vi morate da idete prema onim standardima, sa onim institucijama sa kojima razgovarate. Pa, ako je to, na primer, Evropska komisija onda su to standardi EU, koji su inače priznati i u svetskom domenu i ti standardi su u cilju toga da Srbija mora da prihvati tako nešto i samim tim prihvatanjem vi dobijete u stvari kao povratnu reakciju izveštaje ne samo Evropske komisije o napretku Srbije, već i na kraju krajeva i drugih međunarodnih, pogotovo finansijskih institucija, gde kažu da se u ovoj oblasti dosta napredovalo, pogotovo kad su u pitanju makroekonomski pokazatelji. To znači da zaista ono što mi objavimo kad su u pitanju makroekonomski pokazatelji priznaje i MMF i Svetska banka i Centralna evropska investiciona banka, na kraju krajeva i sve ostale finansijske institucije kad govorimo uopšte o svetu. E sad, ono što je važno reći danas, mislim da su to moje kolege pokušale na više načina da kažu, a to je da određenim statističkim podacima određene ciljne grupe, znači, govorimo da li su to određene političke stranke koje žele da javnosti prikažu ili kritikuju određenu vrstu rada u određenim oblastima kada je u pitanju Republike Srbija ili su to neki, imali smo prilike da čujemo, i neke nevladine organizacije koje žele da upute određene kritike ili su to neki sektori, mogu u određenom trenutku da koriste podatke i da jednostavno manipulišu, odnosno dezavuišu javnost sa određenim informacijama. Zato je važno da zvanična statistika bude harmonizovana sa direktivama EU, da upravo takvi šumovi u informacijama, a mi smo imali prilike da čujemo da, recimo, Dragan Đilas sa njegovom partijom je odlazio u Evropski parlament, pa pokazivao neku statistiku koja uopšte nema utemeljenje u određenim političkim stavovima koji predstavljaju u stvari jedno tužakanje Srbije i Aleksandra Vučića za mere reforme koje je sprovodila i SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, dok je bio premijer, a i kada je predsednik Srbije. Tužakala je jednostavno EU kako mi određene stvari ne sprovodimo u skladu sa zakonima, na određeni način u skladu sa određenim pravilima koja važe i zakonima koji važe za članice EU, kao na primer što je državna pomoć. Imali smo prilike da čujemo svašta kada govorimo o "Er Srbiji", pa čak su neke institucije kao što je Fiskalni savet pisao o tome, da recimo državna pomoć koju daje država za "Er Srbiju" jednostavno nije po zakonima i pravilima EU. Vi tu u stvari na tim primerima vidite kako je vrlo lako manipulisati i koristiti statistiku kao jedan instrument za manipulaciju određenim informacijama i za političko delovanje. Mi smo imali primere i sada nedavno, recimo, izveštaji nekih međunarodnih organizacija kao što je energetska zajednica koja je govorila o tome da postoji učešće obnovljivih izvora koje je palo u ukupnoj potrošnji električne energije i da zbog toga Srbija je u stvari pala prema svojim institucionalnim promenama jedno tri mesta dole upravo zato što mislim da u datom trenutku sam Zavod za statistiku nije uspeo da upiše, na primer, 10 energetskih objekata koji su već ušli u sistem EPS. Zašto vam sada to govorim? Govorim vam zbog toga, u trenutku kada vi imate kritike određenih međunarodnih faktora, vrlo je važno da imate priznatu harmonizovanu državnu statistiku. Znači, mi to zovemo zvaničnu. Imate adekvatne podatke sa kojima izlazite kao protiv argument, upravo na ovakve napade koji ne stoje. Za nas je to od velikog značaja i zato ovaj program od 2021. do 2025. godine je nama od velikog značaja što danas usvajamo zato što statistika upravo pokazuje da su makroekonomski pokazatelji koje je izradio Zavod za statistiku i koje je Srbija prihvatila da prema onoj metodologiji radi na isti način kao i svaka članica EU je priznata od strane svih međunarodnih institucija. To znači da naši pokazatelji, da smo mi imali najmanji pad u 2020. godini od 1%, da je nezaposlenost pala ispod 10%, da je iznosila 9,5%, da je projektovani rast za ovu godinu, jedan od najvećih kada posmatramo uopšte zemlje u regionu, da je nivo stranih direktnih investicija za prošlu godinu 60% od ukupnih stranih direktnih investicija za ceo Balkan, da su povećanje plata i penzija mnogo veći nego što su to članice EU, koje su se borile sa negativnim rastom, odnosno padom ekonomije od 6 do 12%. Znači, to je nešto što su relevantni podaci za našu ekonomiju, gde jednostavno to priznanje mora da vam odaju predstavnici i EU i celog sveta, jer je metodologija na osnovu kojih dobijate te podatke ista i važi za sve ove države. Za nas je to od velikog značaja da budete priznati, harmonizovani kada je u pitanju zvanična statistika i na kraju, da je kvalitet podataka koji dobijate u stvari suština vašeg rasta i razvoja. Da je to bilo lako, onda se ja pitam zašto to nije sprovedeno do 2012. godine? Nama je bilo svima mnogo teže, a mislim i građanima Srbije da to sprovodimo uporedo sa onim što se zove ekonomske reforme i fiskalna konsolidacija koja je trajala nepunih tri godine i koja je praktično nadgradnja predstavlja sve ovo i kojim smo mi u stvari krenuli putem visokog rasta i razvoja tih visokih stopa. Prvo, ne zaboravite da smo imali četiri godine uzastopce budžetski suficit, pa smo imali zadnje dve godine pre, znači 2020. godine, stope rasta veće od 4%, pa smo imali priliv stranih direktnih investicija koji je mnogo veći nego ceo region. Nemojte da zaboravite da je plan „Srbija 2025“ u stvari bio krajnje realan za nas, a to su investicije i rast i razvoj od ulaganja od 14 milijardi evra za pet godina i prosečna plata koja treba da bude 900 evra i penzija od 440 evra. Došla je godina pandemije korone, došla je godina u kojoj sve ono što smo radili i za šta smo se borili je moglo da ode unazad i došli bi na nivou onoga kao pre sprovođenja ekonomskih reformi, da nismo imali odgovornog predsednika države, odgovornu Vladu koja je u datom trenutku dala da Vlada Srbije usvoji mere koje su bile ekonomske mere, koje su bile sveobuhvatne, koje su bile tačno determinisane i koje su zaustavile kompletan pad ekonomije, koje su se inače pokazale da su zakasnile u mnogim razvijenim državama EU, kao što su Nemačka, kao što su Francuska, kao što su Italija i sve one države koje su neozbiljno shvatile pitanje Korone, danas imaju problem u ekonomskom smislu, zato što ovaj zdravstveni deo, su jednostavno zakasnili. Vi kada pogledate proces vakcinacije danas u Srbiji i proces vakcinacije u svetu, onda ćete videti da je vakcinacija jedan od instrumenata ekonomskog rasta i razvoja. To mogu odgovorno da tvrdim, pogotovo što ova zvanična statistika je za nas jako važna, jer da nije bila krajnje realna i da nije bila po visokim standardima uređena, mi danas ne bi mogli da pričamo on lajn prijavi za vakcinaciju, o izboru vakcinacije i da nismo imali Aleksandra Vučića, koji je unapred razmišljao o tome kako će omogućiti građanima Srbije, pre svega da izaberu koju će vakcinu, drugo da taj izbor bude od četiri različite vakcine koje se danas nalaze na tržištu i koje imaju realnu proizvodnju, jednostavno mi danas ne bi mogli da pričamo ni o ekonomskim rezultatima. Zašto to danas govorim? Danas je prošlo godinu dana od uvođenja, ako se sećate, vanrednog stanja, koje je uvedeno u svim zemljama EU, kada je u pitanju pandemija Kovid 19. Danas posle godinu dana mi možemo na osnovu statističkih podataka da vidimo da je prosek, kada pričamo o padu ekonomije za prošlu godinu za zemlje EU bio je 6,8%, SAD su pale za 3,5% BDP, Rusija za 3,1%, a Kina je doživela rast od 2,3%. Zašto sada ovo govorimo o Kini? Zato što, sećate se da je Kina jedna od prvih država koja je imala rast i razvoj uvek negde između 7 i 9% kao velika država, sa tim ekspanzivnim rastom. Bila je među prvima koja je počela da se bori sa Koronom, ali je bila među prvim koja je sprovela postupak vakcinacije jer je imala, na sreću, aktivno radila, na proizvodnji svoje vakcine. S obzirom da je ona prva koja je uvela vakcinaciju, brzo povratila, taj ekonomski rast koji je u godini u kojoj svetska ekonomija beležila pad, je pokazala koliko je važno stvoriti i obezbediti zdravlje svojih građana, jer je to realizacije svih ekonomskih pokazatelja u vašoj zemlji i svih poslovnih aktivnosti. Znači, samim tim mi smo došli u poziciju, zahvaljujući odgovornoj spoljnoj i unutrašnjoj politici i Vlade Republike Srbije i predsednika Aleksandra Vučića, da možemo danas da razgovaramo o tome da je u vreme kada imamo skok zaraženih u Srbiji, kada dolazi do prenapregnutosti zdravstvenog sistema, mi možemo da kažemo da u ovom trenutku imamo stabilnu ekonomiju, stabilan budžet i imamo najavu Ministarstva finansija i Vlade Republike Srbije da za 1.400.000 zaposlenih u privatnom sektoru ćemo imati nov paket mera za podršku, da bi se zaustavio bilo kakav pad ekonomije, ukoliko dolazi do pooštravanja epidemioloških mera. Nemojte da zaboravite da prošlu godinu je oko 12,7% BDP, a to je iznosilo 5,2 milijarde dinara utrošeno na podršku privatnom sektoru, upravo da bi se zaustavio ekonomski pad. Nemojte da zaboravite da smo u prošloj godini mnogo toga naučili, pre svega o nama samima, ali i mnogo toga naučili, kako da se borimo sa ovakvom vrstom pandemije, zato što u svetu nije dovoljno prepoznata mogućnost borbe sa ovakvim posledicama pandemije Kovid 19. Nemojte da zaboravite da dok god je trajala ova borba i Vlade Republike Srbije i države sa problemima koje je izazvala pandemija, u zdravstvenom smislu i u ekonomskom smislu, neki ljudi su svoj imetak koji su zaradili na leđima građana Srbije proteklih godina, dok su bili na funkcijama od 2008. do 2012. godine i kao ministri i kao gradonačelnici, kao što je gospodin Đilas, svoj novac sklanjali iz svoje države i čuvali ga u zemljama gde su rajska ostrva, gde porezi ne postoje, prodavali sami sebi firme. Mi smo juče imali prilike da čujemo najnovije informacije na osnovu statističkih podataka koje na kraju, krajeva imate pravo da tražite od svih država na osnovu određenih plaćanja, zato što smo postali članica međunarodnih organizacija, kada je u pitanju borba protiv korupcije i borba protiv terorizma, kada su u pitanju transakcije novca, došli smo do toga i do saznanja u javnosti, iz novinskih članaka, kojim su tim istraživačkim novinarstvom plasirali javnosti najbolje dokaze o tome da neko kao što je Dragan Đilas ima na svom računu, na određenim ostrvima za koja po prvi put možda neki ljudi čuju u unutrašnjosti Srbije, poseduje 5,73 miliona evra, u Švajcarskom 600.000 evra. Pitanje se postavlja kada je došlo do određenih transakcija prodaja između njih samih bogataša gde se nalaze 52 miliona evra koja su takođe prihodovane, prodate, odnosno postavlja se pitanje osnovno kako od 75.000 evra koje je firma Dragana Đilasa pravila pre nego što je seo na određenu funkciju, kako su došli do 619 miliona evra, kako se došlo do dobiti od 105 miliona evra, kako su iznesena ta sredstva iz Republike Srbije, da li je oštećen budžet Republike Srbije, da li je plaćen porez za ta sredstva. Čuli smo informaciju da 15 država imaju novac Dragana Đilasa i onda na kraju imate prilike da čujete kritike od medija koje takođe plaća Dragan Đilas kako o toj temi ne treba pričati, kako je to sasvim normalno da neko ima toliki novac i da uopšte ne postoje nikakvi dokazi za to da su tu vršene neke nelegalne radnje. Očito Uprava za sprečavanje pranja novca, Poreska uprava imaće jako puno posla zato što smo mi ovde u Skupštini Srbije usvojili mnoge zakone koji se odnose na pravila FATFE, Međunarodne organizacije koja se upravo bavi pitanjem pranja novca. Zatim smo usvojili Zakon o poreklu imovine koji je stupio na snagu 12. marta, pa ćemo takođe imati prilike da čujemo izjave gospodina Đilasa da da dokaze kako je stekao tu imovinu. Na kraju krajeva, Tužilaštvo mislim da će morati da pozove ne samo gospodina Đilasa, već pitaću šta je sa novcem gospodina Vuka Jeremića koji je dobio osam miliona evra za predizbornu kampanju za određeni posao sa tzv. energetskim magnatima iz sveta, za njegovu nevladinu organizaciju. Znači tu se postavlja niz pitanja za koja mislim da građani Srbije će morati na egzaktan način upravo uz pomoć statističkih podataka da dobiju informaciju na osnovu čega, kako su stekli toliku imovinu, da li su plaćeni porezi i za koliko je praktično budžet građana Srbije oštećen kada su u pitanju sve ove transakcije i posao funkcionera koji su zauzeli svoja mesta, a koji danas žarko žele da se vrate u politički život plaćajući određene medije, finansirajući određene kampanje, nevladine organizacije u saradnji sa međunarodnim organizacijama organizujući raznovrsne proteste po raznovrsnim temama. Mislim da će za nas ti statistički podaci biti od velikog značaja zato što očito ono što nisu uplatiti u budžet Srbije su u stvari neke nove bolnice, neka nova radna mesta, neke nove fabrike, neke nove plate. To je ono zbog čega mislim da je jako važno da mi statističke podatke moramo da imamo egzaktne, ne samo kada je u pitanju državna imovina, ekonomski pokazatelji, već kad je u pitanju poslovna statistika različitih kompanija koje su osnovane ovde, ali čiji je novac, recimo, odavde otišao u inostranstvo, pa su osnovane i u inostranstvu, a koje očito služile samo da bi se novac prebacivao tamo gde se ne plaća porez. Znači, ciljevi razvoja zvanične statistike su kvalitet rezultata, nezavisnost zvanične statistike, podrška u odlučivanju i na kraju krajeva kadrovi. Za nas je jako važno da kadrovi koji rade u ovim institucijama, a to znate da su matematičari, zaista ostaju na zavidnom nivou. Mislimo da sada u eri informacionih tehnologija matematičari zaista su doživeli jedan procvat kada je u pitanju njihova branša, ali je ako je važno da državne institucije zaista prepoznaju kvalitet ljudi koji rade tamo i zadrže ih što više mogu. Zato što je nama svima bitna budućnost Srbije, budućnost naše dece i zbog toga smatram da je od veliko značaja da program o kome danas razgovaramo bude negde prioritet u svakoj platformi u kojoj donosimo određene odluke kao političari, pogotovo kad je u pitanju demografija. Znači, tu nam je od velikog značaja da t statistika uvek bude prisutna da bi jednostavno građanima podizali svest o vrlo značajnim pitanjima iz ove oblasti. Oblasti koje su pored demografije i ekonomske statistike i ove sektorske su i oblast zaštite životne sredine, to smo imali prilike juče da vidimo, kad su u pitanju klimatske promene. One obuhvataju niz oblasti i to je neka budućnost koja nas čeka gde moramo mnogo toga da menjamo kad je u pitanju svest naroda. Mislim da je jako važno da podržimo ovakav program, jer to je polazna osnova za sve nove politike koje ćemo imati prilike ovde u Skupštine Srbije da razmatramo i o kojima ćemo glasati. Zbog toga u danu za glasanje, kao i svi poslanici vladajuće koalicije, podržaću ovaj predlog. Hvala.
Hvala. Reč ima prof. dr Dragoljub Acković. Izvolite.
Dame i gospodo, gospodine predsedniče, gospođe poslanice, oprostite što sam zakasnio maločas, pa ću se sad potruditi da požurim sa svojim saopštenjem. Danas kada govorimo…
To nemojte da pričate nikome, pošto sam vam dao reč iako ne bi trebalo pošto ste zakasnili. Tako da, ćutite bolje.
Verujem da se predsednik Dačić šali. Ja želim da kažem sledeće. Danas kada govorimo o programu zvanične statistike u periodu 1921/25, naročito u ovom mesecu martu ili koji mesec kasnije, svakih deset godina vršeni su popisi stanovništva. Bila je to prilika da svi građani se izjasne, između ostalog, i kojoj veri, kojoj naciji, te kojim jezikom govore i mnogo toga što je važno za državu, ali za njih same. Romski narod se na tim popisima izjašnjavao kako kad. U 19. veku su se kao Romi izjasnili njih oko 12.000 porodica, ali je samo nekoliko godina kasnije bilo 3.000 porodica. Dakle, mešalo se. Statistika nam nudi podatak da je po popisu iz 1931. godine ciganski jezik bio maternji jezik za preko 72.000 Roma. Napominjem da je ovo jedini statistički dokument u kome je bilo postavljeno i pitanje – kojim jezikom govorite. Taj popis nam o mnogo čemu govori, a najčešće istraživači genocida nad Romima, među kojima sam i ja, nažalost koriste kako bi koliko-toliko utvrdili broj Roma u nekadašnjoj državi Hrvatskoj, ali znamo da su i Ustaše uradile jedan poseban popis koji nikada nije objavljen, popis Roma. Napomenuću još jedan kuriozitet u vezi sa tim popisom stanovništva iz 1931. godine. Rezultati tog pomenutog popisa su objavljeni u posebnom dokumentu, ali su bili izostavljeni podaci o maternjem jeziku i veroispovesti. Te podatke su kasnije tek objavili u Beču 1943. godine, nećete verovati. Povod da obratim vašu pažnju u današnjoj raspravi je i podatak da je po popisu iz 1948. godine bilo nekoliko desetina više Roma u ondašnjoj Jugoslaviji nego što je to bilo u oficijalnom popisu iz 1951. godine. Sada da kažem i to da u Srbiji po popisu živi 149 hiljada i nekoliko stotina Roma. To nas primorava da razmišljamo – zar je moguće kad znamo, svi znamo, da ih je mnogo više? Etno mimikrija je jedan od problema sa kojim se Romi susreću u našoj zemlji, ali i u čitavom svetu. Briga nas za sve, da vidimo šta je sa našom zemljom. Šta naša zemlja treba u tom smislu da čini? U tom dokumentu o kome danas raspravljamo, piše da su prioriteti razvojne aktivnosti i programa definisane u sledećim oblastima zvanične statistike, demografije i društvene statistike uključujući i sprovođenje popisa stanovništva domaćinstava i stanova 2021. godine. Pod dva, ekonomska statistika i drugi prioritet razvojne aktivnosti ovog programa. Pod tri, potom slede sektorske statistike i na kraju statistika životne sredine koja obuhvata više oblasti. Kada smo kod toga, da na pomenem i činjenicu da je za popis ove godine država mora da se pripremi pre svega u oblasti popisivanja i evidentiranja nacionalnih manjina među kojima je i romska. U ranijim popisima stanovništva praktikovano je da se koriste i popisivači iz redova romske nacionalne manjine, ali mislim da to nije bilo sasvim dovoljno. Zato preporučujem da pripreme u tom smislu treba da krenu što je moguće pre, naročito zbog zdravstvene situacije u kojoj se trenutno nalazimo. Poštovani narodni poslanici, želim da ovom prilikom ukažem na jedan veliki problem u našoj južnoj pokrajini koji imaju Romi i to naročito ovih dana. Naime, kao i ostali građani i Romi su se uredno prijavili na izbore koji su pre nekih mesec dana održani. Prijavilo se i nekoliko stranaka, a neke od njih su prešle cenzus, kao što je to primer sa romskom inicijativom na čelu sa Gazmendom Salijevićem, ali ne lezi vraže, glasovi su im oduzeti, jer su navodno Srbi glasali za njih. Pa, i da jesu, svako ima pravo da glasa, ali ja znam da nisu, jer je srpska lista osvojila svih deset mandata. Morali su da daju glasove srpskoj listi. Romi su ostali bez svog jedinog predstavnika u Skupštini. Nedavno je kandidat za poslanika i portparol romske inicijative Gazmend Salijević kazao da je to građanska inicijativa učestvovala na parlamentarnim izborima, jer želi da se bori za obrazovanje i ekonomsko osnaživanje, kao i mogućnost da Romi postanu ravnopravni građani Kosova. Očito Gazdmen Salijević se ne sviđa njihovoj centralnoj izbornoj komisiji, pa je umesto poslanika na kosovskom parlamentu dobio kandidat njihovog pokreta na Kosovu, Erdžan Galuši, jer je bliži premijeru Albinu Kurtiju. Da bi u tome uspeli morali bi da ponište glasove romskoj inicijativi u opštinama Leposavić, Novo brdo, Ranilug, Klokot i još nekim. Ovaj primer sam izneo kao ilustraciju nečega što je sa statističkim podacima o Romima na Kosovu ne samo sada, već i ranije događalo. Sećam se popisa iz 1981. godine kada je na Kosovu i Metohiji živeo ni jedan Rom. Kada smo pritisli kosovsko rukovodstvo, mi romski aktivisti, pronašli su 30 hiljada i to uneli onako aproksimativno. Znamo mi da taj podatak nije tačan i da je na Kosovu 1981. godine živelo oko 150 hiljada Roma od kojih su se mnogi iselili u zemlje trećeg reda i zemlje koje su u blizini. Pre svega, dosta Roma je došlo u Srbiju. Kosovski funkcioneri ni tada nisu poštovali romsku ličnost i romske građane, pa su tako i uradili. Ovi izabrani poslanici su izabrani kao što smo to mi u ovoj Skupštini izabrani, koleginica Sandra Joković, ja, ali nas niko nije brisao, već smo dobili svoje mesto kao i svi građani Srbije. Živela Srbija na čelu sa predsednikom Vučićem, koja nas Rome tretira na način koji zaslužujemo i zbog čega ćemo uvek biti verni. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku prof. dr Dragoljubu Ackoviću. Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana gospođo Matić sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kolege pre mene su govorile o događajima na Kosovu i Metohiji pre 17 godina i jedino što mogu da dodam jeste da martovski pogrom Srba na Kosovu i Metohiji ne smemo zaboraviti i da je to nešto što se ne sme nikada više ponoviti. Pre svega sam se javio danas jer osećam potrebu da kažem par reči o stvarima za koje mislim da su važne i mislim da nema niko pozvaniji da se time bavi od nas narodnih poslanika. Koliko god se trudili oni koji su sami sebe proglasili nekakvim sudijama, ili šta već, da sude ili da određuju kojim temama ćemo se ovde baviti, neće u tome uspeti dokle god su poslanici SNS u ovom parlamentu. I te kako ćemo govoriti o svemu onome što uporno pokušavaju uporno da sakriju, bezuspešno, naravno, i da skrenu sa dnevnog reda. Pre samo nekoliko dana smo u ovom visokom domu doneli Zakon o utvrđivanju porekla imovine, što je dobro i bitno, jer smo na taj način postavili okvir za pravosudne organe i njihovo delovanje i rad u najboljem interesu građana ove zemlje. Pre svih se javio predsednik Republike i poručio da je spreman da bude prvi od kog će se krenuti, ako je potrebno. Siguran sam da je svako od nas narodnih poslanika ovde voljan da, s obzirom da vršimo javnu funkciju, bude dostupan za tu vrstu provere, jer imamo i zakonsku i moralnu obavezu prema institucijama ove države, kao i prema građanima Republike Srbije. Na taj način šaljemo dobru poruku i pokazujemo da se razlikujemo od onih koji danas nisu srećni, koji su nervozni zbog donošenja ovakvog zakona. Nisu srećni zbog toga što će se proveriti sve, svi računi i sva imovina, počev od Srbije, preko Švajcarske, do Mauricijusa i svih država u kojima su računi otvarani i u koje je iznošen novac građana Srbije. Da li je tu bilo kriminalnih aktivnosti, kako je taj novac zarađen i odakle ti milionski iznosi, u evrima naravno, utvrdiće nadležni državni organi i time će se baviti institucije poput Poreske uprave i Uprave za sprečavanje pranja novca. Kao što sam rekao u samom uvodu, na nama je da o svim ovim temama diskutujemo i sprečimo da se skine fokus sa ovih tema i da budu zaboravljene, kao što je to bio slučaj u prošlosti. Dakle, ne da mi kao narodni poslanici sudimo o nečemu, već da o tome govorimo, ako treba svakodnevno. Nije ovo ništa novo, poštovane dame i gospodo, mislim na sve ovo što danas čitamo u dnevnoj štampi, sve je to posledica i rezultat onoga što je zaostavština Dragana Đilasa dok je bio deo vlasti od 2004. do 2012. godine. Možda će neko reći da sam lično ja u to vreme bio mlad i da verovatno sam imao druge preokupacije u to vreme nego da mislim o onome što su radili Đilas i Tadić u to vreme, ali svoje stavove iznosim razmatrajući ono što su ostavili oni koji su svedočili tom vremenu i pri tom se bavili ovom tematikom. Kada ih pominjem, pre svih mislim na pokojnu Vericu Barać i njen izveštaj iz 2011. godine. Ona je još tada govorila o zarobljenim medijima koje vlast kontroliše preko Dragana Đilasa, kog je označila kao najbližeg saradnika tadašnjeg predsednika Borisa Tadića i čoveka koji je za tih osam godina koliko je obavljao visoke državne i stranačke funkcije. Između ostalog, navodim, citiram: „Nekako se u Srbiji podudarilo da su najmoćniji u medijskoj sferi i najbliži državnom vrhu, pa je tako Dragan Đilas preko svojim medijskih firmi uspostavio kontrolu medijskog prostora. Gradonačelnik Beograda i potpredsednik DS ima dve firme za medije preko kojih idu kanali za novac i kupovinu reklama i drugih uticaja za medije“. Kada smo pokušali da o tome razgovaramo završilo se ignorisanjem, kao – kakve to veze ima? Sama pokojna gospođa Verica Barać kaže da nezavisne institucije nisu obavljale svoj posao u to vreme i da nije bilo kontrole državnog novca koji je izdvajan za finansiranje određenih medija. Zato mi upravo ovde u ovom visokom domu pričamo o značaju tih nezavisnih regulatornih tela i slobodi da svoje izveštaje i rezultate svog rada predstavljaju ovom visokom domu i da o njima diskutujemo. Dalje se navode i veze „Telekoma“ i određenih agencija koje su „Telekomu“ pružale marketinške usluge, a zauzvrat je to preduzeće milionskim svotama i iznosima sponzorisalo određene emisije i određene medijske agencije. Sada pitam i vas, svoje drage kolege i građane Srbije – da li je potrebno objašnjavati zašto se Marinika Tepić tako zdušno obrušila na „Telekom“ pre samo par meseci ili je svima jasno da je to iz jednog prostog razloga, a to je jer je to preduzeće prestalo da bude krava muzara DS, ljudi koji su vodili tu stranku u to vreme i ovu državu, nažalost? Svoju stranku su uspeli da unište i to je njihov problem. Ovu državu su pokušali. Na svu sreću, nisu u tome uspeli. Da se vratim na gospođu Barać i zaključak njenog tadašnjeg izveštaja, a to je da su agencije Dragana Đilasa kontrolisale najveći deo zakupa medijskog prostora, i to sve kršeći, između ostalog, direktno zakon na način da vršeći javnu funkciju i visoku stranačku funkciju ostvaruje profit poslujući sa budžetskim korisnicima, odnosno ministarstvima, pojedinim javnim preduzećima i medijskim javnim servisom. Za sve ovo gospođa Barać je tada dobila samo jedan aplauz i sve se tada završilo na tome. Moram da dodam još jednu stvar, a mislim da je to jako važno i zanimljivo za građane Republike Srbije. Most na Adi je dugačak 996 metara i njegova izgradnja sa svim pristupnim saobraćajnicama koštala je građane Beograda i građane Srbije oko 450 miliona evra. Deonica auto-puta Miloš Veliki, odnosno Koridora 11 od Preljine do Požege dugačka je 30,9 kilometara, sa dva tunela dužine od gotovo tri kilometra, petljom Pakovraće, 30 mostova dužine preko pet kilometara i četiri nadvožnjaka koštaće građane Republike Srbije približno 450 miliona evra. Nisam inženjer, nisam ekonomista, ali mislim da ne treba da bude neko stručnjak da bi shvatio kako se u to vreme raspolagalo budžetskim novcem građana Srbije, a kako se to radi danas. Nećemo dozvoliti više da se ćuti na ove i na ovakve stvari, a posebno nećemo dozvoliti da nam oni koji su ojadili ovu državu drže predavanja. Ako se pitaju zašto uvek stanemo u odbranu Aleksandra Vučića, poruka je da ćemo to uvek raditi, da naša poslanička grupa nosi naziv „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ i sasvim je prirodno da budemo uz čoveka koji je predsednik naše stranke kojoj pripadamo, a između ostalog i zbog toga što verujemo i sledimo politiku koju je zacrtao jer smatramo da je najbolja za Srbiju. Takođe moram da kažem i to, iako moje starije i iskusnije kolege same znaju da se odbrane i odgovore na svaku vrstu uvrede i hajku koju im po difoltu svakodnevno serviraju, treba da znaju gospođa Božić i gospođa Malović, kao i gospoda Orlić i Martinović da imaju podršku svih narodnih poslanika sa naše poslaničke grupe, jer sve ono što oni govore i sve ono što rade je nešto iza čega ćemo uvek hrabro stati i istupiti. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Stefanu Srbljanoviću. Reč ima narodna poslanica Svetlana Milijić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovana ministarka, kolege i koleginice narodni poslanici, najvažniji zadatak zvanične statistike jeste da pruži realnu sliku društvenih i ekonomskih kretanja u zemlji i da obezbedi pouzdanu osnovu za analizu i donošenje odluka na raznim nivoima, počevši od državne uprave i drugih institucija, preko poslovnih subjekata, pa sve do zainteresovanih građana, a preko obrade prezentovanja i arhiviranja statističkih podataka. Danas u plenumu diskutujemo o Predlogu odluke o Programu zvanične statistike Republike Srbije u periodu 2020-2025. godina, koji se daje za petogodišnji period a na osnovu Zakona o zvaničnoj statistici. Ovim programom definišu se aktivnosti kojima se postiže osnovni cilj, a to je harmonizacija statističkih istraživanja indikatora sa međunarodnim standardima, a pre svega sa standardima Evropskog statističkog sistema i EU. Sastavni deo Programa jeste Strategija razvoja zvanične statistike, koja treba da obezbedi brži razvoj i koja treba da obezbedi osnovu za dobijanje najznačajnijih statističkih parametara i indikatora i njihovu komparaciju sa statističkim podacima evropskih zemalja i drugih zemalja. Prepoznavši potrebe i značaj zvanične statistike, Republika Srbija, uz podršku EU, ulaže značajne napore u pravcu prilagođavanja našeg statističkog sistema međunarodnim standardima. Zvanična statistika Republike Srbije, jačanjem svojih stručnih i infrastrukturnih kapaciteta i usvajanjem i primenom najbolje statističke prakse, postiže usklađenost sa međunarodnim statističkim standardima i načelima kodeksa evropske statistike, poštujući fundamentalne vrednosti kao što su stručnost, nepristrasnost i otvorenost. Izuzetno važno i neophodno je međusobno poverenje svih učesnika u procesu zvanične statistike, a to su davaoci podataka, proizvođači statistike i korisnici podataka, kao i nezavisnost statističkih institucija. Ja bih sada citirala Noela Mojnihana, koji je rekao: „Statistički podaci mogu dokazati bilo šta, čak i istinu“. A istina je sledeća – statistika, odnosno istina je pokazala da je 21. juna 2020. godine izborna lista „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ osvojila milion 953 hiljada 998 glasa, odnosno 188 mandata u ovoj Skupštini. Istina je da smo 2012. godine imali nezaposlenost na državnom nivou koja je iznosila po statističkim podacima preko 26%. Istina je, a to pokazuju statistički podaci, da dobrim vođenjem države danas, odnosno u 2020. godini, nezaposlenost je smanjena i ona iznosi 7,5%. Istina je, takođe, i da je neto zarada u 2012. godini, prosečna neto zarada, 331 evro, a u 2021. godini 511 evra, sa tendencijom da prosečna neto zarada u Srbiji 2025. godine bude 900 evra. Dobrim vođenjem države, koju vodi predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić, čiji je glavni strateški cilj određen obavezama i prioritetima nacionalnih politika, ekonomski razvoj zemlje, čuvanje zdravlja i života ljudi i borba protiv korupcije, statistički podaci pokazaće gde ćemo biti 2025. godine. U danu za glasanje ja, kao i ostali poslanici iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, podržaću ovaj predlog. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Svetlani Milijić. Uvažena poslanice, nismo vama zvonili, već ostalima, pošto se čula mala buka. Nadam se da vam nisu smetali. Nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik dr Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, strategija razvoja statistike za državu Srbije je izuzetno značajan posao i posao kome će i Narodna skupština i Vlada i svi oni koji se bave ozbiljnim poslovima u državi Srbiji pristupiti na najodgovorniji mogući način. Koliko je bitno da statistika iznosi istinite i, što je najbitnije, realne podatke, podatke koji nisu pod uticajem ni politike ni bilo koje institucije, ti podaci jednostavno moraju biti istiniti i moraju biti dostupni svakom, bez obzira da li tom nekom ti podaci odgovaraju ili ne odgovaraju. Da li je Srbija prva ili druga u ovom trenutku na listi država koje su uspele da obezbede vakcinu i koje su uspele da tu vakcinu daju svojim sugrađanima, imamo odgovor upravo i kroz statističke podatke. Da, Srbija je na drugom mestu u Evropi, na osmom mestu u svetu i to su jednostavno podaci koji su evidentni i koje priznaju svi. Metodologija je jednostavna – na milion stanovnika ko je najveći broj ljudi zaštitio, ko je mislio najviše o svojim građanima i ko je uspeo da te svoje misli pretvori u delo? Uspeo je Aleksandar Vučić, uspela je Vlada Republike Srbije, uspela je jedna ozbiljna i pre svega odgovorna politika, politika koju zastupamo i mi u ovom sazivu Narodne skupštine i politika koja u ovom trenutku ima apsolutnu podršku u Srbiji. Da li je sistem prikupljanja podataka, skladištenja i kontrole podataka značajan? Upravo na tu temu i danas razgovaramo, a to je – na koji ćemo način metodologiju prikupljanja podataka podići na još viši nivo? Naravno da osim hardvera i softvera najveći problem predstavljaju ljudski resursi i u tim ljudskim resursima i leži naša kapitalna prednost i mislim da ovo što je Aleksandar Vučić uspeo da uradi za prethodnih osam godina jeste korišćenje te kapitalne prednosti, a to su u stvari ljudi i ljudski resursi. Kako ćemo uspeti da situaciju koja je do pre nekoliko godina izgledala kao nemoguća misija da pretvorimo u dobitnu kombinaciju zna Aleksandar Vučić, znaju ljudi koji rade sa njim i u skladu sa tim država se kreće krupnim koracima napred. Koliko je Srbija napredovala, podaci su jednostavni, svima vidljivi i lako čitljivi. Ako je neko imao nezaposlenost na nivou od 26 do 27%, ako je za nekoliko godina tu nezaposlenost spustio na 6% do 7%, pametnom je dovoljno. Onima drugima koji to osporavaju neka uzmu neke druge naočare ili neka pogledaju iz nekog drugog ugla, što bi rekao Ilija Čvorović u Balkanskom špijunu – može centrala da pogreši jednom ali ne može sto puta. Evo u slučaju Dragana Đilasa i cele te lopovske ekipe, nije greška, ne postoji nijedna greška. Sve ono što se priča i sve ono što se pokazalo i dokazalo kao tačno istina je. Da li on u ovom trenutku ima 619 miliona eura ili 601 milion ili 592 miliona, za nas u Srbiji potpuno je ne bitno, bitno je da je on čovek koji je isisao pare iz države, iz budžeta, da je on čovek koji je napravio sistem za usisavanje para i to čijih para, državnih para, para od naših sugrađana. Ono što očekujem od statistike to je da u narednom periodu, eto pričamo o strategiji od pet godina, poklapa se sa strategijom razvoja države Srbije, da u narednih pet godina nađemo načina da ti podaci do kojih dolazi institucija tog nivoa budu što kvalitetniji, što transparentniji i što je najbitnije, moraju biti istiniti, jer bez istinitih podataka nema ni statistike. Činjenica je da mi ovakvu instituciju i zakone koje donosimo i strategiju koju pravimo ne pravimo zbog EU, ne pravimo zbog Rusije, zbog Kine i Brazila ili bilo koje druge države, pravimo zbog građana Srbije. Istovremeno ti podaci moraju biti prepoznatljivi, upotrebljivi i dostupni svima njima, i EU i istoku i zapadu i severu i jugu. Ono što je činjenica to je da brojke koje mi imamo u Republičkom zavodu za statistiku, to su brojke, da li su prevedene na ruski ili engleski ili kineski jezik, italijanski ili nemački, brojke ostaju. Brojke su podatak iza koga stoji ova institucija, a mi kao država stojimo upravo iza Zavoda za statistiku koji mora raditi na još boljim, još kvalitetnijim i što je najbitnije, najtransparentnijim podacima. Stalno ponavljam najtransparentnijim, jer u ovom trenutku, ovo je nezavisna institucija koja jedinu kontrolu i pravu kontrolu upravo ima od strane Odbora za finansije Skupštine republike. Moja koleginica, odnosno naša koleginica Aleksandra Tomić to zaista kvalitetno vodi i pitanja koja ona postavlja upravo i idu u pravcu da ne izlazimo sa podacima koji nisu 100% ili što bi naš narod rekao, 110% tačni. Naravno da kada pričao o statističkim podacima da je prvi podatak na koji pomislim upravo popis. I jeste popis jedan od osnovnih zadataka i pokazatelja šta smo radili, kako smo radili i zaista je dobra najava da ćemo u vrlo kratkom roku imati kvalitetan popis koji će nam odgovoriti na mnoga pitanja, ali tu je, sa druge strane, niz podataka koji pre svega utiču i na razvoj privrede, poljoprivrede, na buduće investicije, na dovođenje stranih investitora. To su podaci koji su potrebni svima. Nemoguće je da ne pomenem moj način na koji se odluke, odnosno, objavljuju podaci koji su dostupni svima. Proveravaju se na nekoliko načina, izvori su različiti i u narednom periodu kontrola koja će biti pojačana i koja će dovesti do novih podataka imaće punu podršku ove naše Skupštine. Kako smo počeli, nemoguće je da u ovom trenutku, pošto je na današnji dan pre 17 godina zadnji put, ja se nadam, zadnji put u istoriji neko proterao Srbe sa svojih istorijskih ognjišta, da se na današnji dan podatak da je četiri hiljade Srba proterano, da je doživelo pogrom i to u trenutku kada je nekoliko hiljada stranih vojski, odnosno pripadnika strane vojske bilo zaduženo da zaštiti te Srbe. Upravo rezultat toga je četiri hiljade Srba koji su proterani pre 17 godina. E, zato je, između ostalog bitna statistika. Znamo da je to četiri hiljade Srba. Pominjemo na današnji dan pre 17 godina da se nikada ne zaboravi i da se nikada više ne ponovi. Ono što očekujemo to je da Srbija, naravno u ovih pet godina imajući u vidu da planove i strategiju razvoja Srbije uradi sve ono što nije urađeno i postigne rezultate koji nisu uspeli da se postignu do današnjeg dana, ali sve ono što je urađeno za svaku je pohvalu. Ono što bih voleo da statistika kao ozbiljan organ, nezavisan, zaista je bitno i ponavljam tu nezavisnost statistike da pokušamo da jednog dana dobijemo informaciju o tim ljudima koji su stavili ruku u državnu kasu, koliko je miliona evra proneverio i oteo ili otuđio Dragan Đilas. Da li i u ovom trenutku u 15 država se nalazi tih njegovih 600, 700, 580 koliko god da ih ima, miliona evra, Srbija očekuje da dobije zvaničan podatak, naravno da je teško, jer ćemo ga teško dobiti, ali očekujemo da u nekom narednom periodu statistika izbaci spisak svih onih koji su se obogatili na račun građana. Zakon koji smo usvojili pre samo nekoliko nedelja je odličan kao prilika da ovakvi lopovi, da ovakvi uzurpatori države, uzurpatori državnih funkcija, jednostavno dožive ono što zaslužuju, a to je da dožive da pravda bude primenjena upravo na njima i da zakon koji predviđa da za sva sredstva, odnosno imovinu koja je stečena, a na koju nisu plaćene obaveze bude 75% vraćeno u budžet, odnosno bude vraćeno građanima Srbije, a za imovinu koja je nastala iz krivičnog dela 100% to bude vraćeno građanima Srbije u budžet, upravo bude primenjeno na Draganu Đilasu i na svima onima koji su to radili, bez obzira kojoj stranci pripadali. U danu za glasanje podrška strategiji razvoja statistike, podrška strategije razvoja Srbije. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani predlagači, uvaženi narodni poslanici, statistika je zaista ozbiljna nauka. Ovaj Program zvanične statistike za period 2021-2025., koju sam zaista od početka do kraja pročitao ukazuje samo na to da mi način statističkih obrada i rezultata ozbiljno pripremamo i da država Srbija ne izbacuje statističke podatke preko svog Republičkog zavoda za statistiku ad hok ili … već jednom ozbiljnom strategijom, metodologijom koja se sve više i više usklađuje sa evropskom normativom, a sa druge strane služi kao alat i putokaz i državnom rukovodstvu, a i javnosti u kom pravcu treba da idemo, kakvi su nam rezultati, i tako dalje. Ja nisam bilo kakav ekspert statističar, statistika je ozbiljna nauka i vrlo teško bi se upustio u tu vrstu polemike, ali kao narodni poslanik više sam zabrinut zbog nekih drugih stvari. Pre svega sam zabrinut za rezultate koje u ovom periodu planiramo da obavestimo javnost, a to je period 2021. - 2025. godine, iz kojih razloga? Primarno, zbog epidemije korona virusa, zbog Kovida-19 i svega onoga što će on, nažalost, ostaviti kao posledicu u svim statistikama koje ste vi ovde obradili, i u smislu nataliteta i u smislu ekonomskog razvoja, rasta i svega ostalog, koji je neupitno najbolji u Evropi. Sjajna stvar koja se dešava u Srbiji i koja, na neki način, daje dobre statističke rezultate, kako globalno, tako ovde u regionu, tako će i u Srbiji taj rast onemogućiti da ide onim kapacitetima i da raširi krila upravo onako kako su napravljene predispozicije da država Srbija napreduje. Iz tog razloga i s obzirom da je toliko važno da se nalazimo u jednom … momentu, želim da ovu govornicu i ovo vreme iskoristim, pre svega, da apelujem na građane Republike Srbije da se vakcinišu, da proces imunizacije, koji je najbolji u regionu i među najboljim u Evropi i svetu, krene još ozbiljnije i u ovoj novoj etapi posle ova dva miliona da idemo brzo prema četiri miliona i tako dalje, jer na taj način ćemo na najbolji mogući način doprineti ekonomskom i svakom drugom razvoju i prosperitetu Republike Srbije. Danas je vrhunski patriotizam vakcinisati se, zaštiti svoje najuže članove porodice, pogotovo one najstarije, a i sve ostale, i na taj način sačuvati i svoje zdravlje, zdravlje svojih najbližih, svojih prijatelja, komšija, sugrađana, i na taj način omogućiti da se država Srbija što pre oporavi i uhvati u koštac sa ovim virusom i postiže što bolje i statističke rezultate. Poređenja radi, ono što je mnogo važno, da bi shvatili na pravi način poziciju Republike Srbije, njenog državnog rukovodstva koji je omogućio da državljani Srbije biraju između četiri vakcine, sutra i novih fabrika gde ćemo proizvoditi vakcine, i praktično, snabdevati ne samo Republiku Srbiju, već i kompletan region, kako je rekao to predsednik, po vrlo dobrim i kvalitetnim cenama koje će biti komercijalne, ali u svakom slučaju, prijateljski i komšijski za region. Da napravim samo jednu malu digresiju i komparaciju sa regionom i da se shvati da vakcina, praktično, u Bosni i Hercegovini, osim pomoći koja je stigla iz Republike Srbije i nešto što je Republika Srpska nabavila, Crne Gore, Severne Makedonije, Kosova i Metohije, Albanije praktično da nema, i da građani tih zemalja i tih prostora, nažalost, vape i traže bilo koju mogućnost da se vakcinišu i da se spasu. Bezbroj poziva sam dobio iz Bosne i Hercegovine, ličnih, da me pitaju prijatelji koji je način, ne pitaju koliko košta, ali to nema cenu, niti je definisana bila koja cena ili mogućnost da dođu u Srbiju da se vakcinišu. I, sada, zamislite građanina koji žive u Sarajevu, u Banjaluci, Nikšiću, Skoplju, bilo gde u regionu koji ne može da se vakciniše, ne može da vakciniše ni svoju staru majku, svog starog oca, koji ne smeju da zaraze i građanina u bilo kojem delu Republike Srbije, koji može da bira, koji u ovom momentu još razmišlja? Sa ovog mesta želim da apelujem i motivišem svakog građanina i uputim poruku da je u ovom momentu najznačajniji i najvažniji oblik patriotizma upravo ovaj koji ide u pravcu imunizacije, odnosno vakcinacije u pojedinačnom smislu. Drugu stvar koja je izuzetno važna, a koju nisam uspeo, iako ste vi ozbiljno spremali ovaj Program, da utvrdim, a koja me i te kako zabrinjava i kao poslanika i kao nekog ko brine o budućnosti svoje dece i sve dece u Srbiji, koji je to statistički model nekadašnji predstavnik režima Dragan Đilas upotrebio po broju dana koje je proveo na vlasti u skladu sa brojem miliona koje je zgrnuo i koje ima na svojim bankovnim računima. Kako smo uspeli da vidimo na bazi vrlo ozbiljnog i kredibilnog dnevnog lista „Večernjih novosti“, koji su objavili te podatke, a niko to ne izmišlja, već je to ozbiljno istraživačko novinarstvo, egzaktni podaci, da je u tim statističkim modelima koji su samo njemu poznati, uspeo čak da zaboravi, kako je on to nama rekao, i za milione koje ima na egzotičnom ostrvu Mauricijus. Mi čekamo taj odgovor. Nikako da ga dobijemo. Kaže, „Dojče bank“, Mauricijus, limitid, 5.730.000 evra, broj računa taj i taj, „Dojče bank“, firma „Aksanius“, Dragna Đilas. Evo, svi još jednom koji nisu kupili današnju dnevnu štampu da vide. Ja još uvek nisam čuo da je gospodin Đilas odgovorio, a možda je već otputovao, pa negde preseda na nekom letu za Mauricijus da što pre uzme ove milione koje je zaboravio, pa iz tog razloga ne možemo da dobijemo odgovore koje smo neki dan već dobili od njega, ali to su bili lažni odgovori, a možda je, evo, da ne budem sarkastičan, ali da i tu mogućnost kažem, možda je čovek, koliko ima miliona, zaboravio na ove milione tamo, pa je otrčao i ne može da stigne da se javi i odgovori javnosti Republike Srbije otkud njemu toliki milioni zašto on kao neko ko je bio predstavnik režima, bio režim u Republici Srbiji, koji je očigledno planirao da se brzo vrati na pozicije vlasti, pa, evo, nešto se malo produžilo to. Na koji način on misli da predstavlja Republiku Srbiju, a da novac koji je zgrtao ovde preko državnih firmi, preko gradskih preduzeća, iznosi na račune na egzotična mesta, ostrva ili u poznate bankarske države, kao što je Švajcarska ili sve ono što će se još u budućnosti pokazati? Da li je to taj patriotizam gde se narodu predstavljate, pa se vozate ovde gradskim prevozom, prekomitite se na pres konferenciji, govorite - ne znamo o čemu se priča ovde, ja sam malo putovao, bio sam sa porodicom pre 20 godina, znate šta, ja sam tako skroman, fin čovek, ne znam o čemu se radi uopšte ili je patriotizam kada se borite za svoju državu, kada otkrivate kriminal i korupciju, kada nabavljate vakcine kada ih niko ne može nabaviti, kada vam se sav svet normalan divi na načinu kako ste to uspeli obezbediti i kada se brinete za svoje građane, kada radite na izgradnji puteva, kada radite na dobroj i pozitivnoj atmosferi u kojem svaki normalan poslovan čovek, koji se danas bori u eri pandemije da sačuva radna mesta, da stvori novu vrednost, dobije podršku od države kao što je dobijao u svakom momentu, ili je patriota Dragan Đilas koji sada se sakrio ili otputovao da podigne ove milione koje je opljačkao od građana Srbije? Toliko i hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šukalo. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, poštovane narodne poslanice i kolege narodni poslanici, današnje svoje izlaganje ne mogu da ne počnem sa jednom temom koje su prethodne kolege narodni poslanici pomenuli, a tiče se pogroma Srba na Kosovu i Metohiji, koji se desio pre 17 godina i koji je ostavio velike posledice na naš narod. Nekako ovaj mart mesec kroz istoriju uvek nosi neke teške datume, neke situacije koje se dešavaju, a nikako nisu u prilogu našoj zemlji. Danas moramo da se podsetimo da je pre 17 godina proterano više od 4.000 Srba, da je na 33 lokacije sinhronizovano vršeno nasilje prema srpskom stanovništvu, da je u tom nasilju poginula i 21 osoba koja je bila kriva samo zato što govori, krsti se, misli drugačije ili se zove i preziva drugačije. Porušeno je više od 35 crkava, manastira, gde su neki ljudi prikazali svo svoje divljaštvo i svu svoju frustraciju, rušeći i lomeći, paleći nešto što je tamo vekovima. Ono što posebno boli jeste činjenica da za te stvari gotovo niko nikada nije odgovarao. Ako uzmete u obziru da je u tome učestvovalo preko 60 hiljada Albanaca u dva dana, onda znate da je ta akcija bila sinhronizovana, dobro pripremljena, unapred i organizovana. U tom pogromu je uništeno i više od hiljadu kuća i to je bila samo uvertira da za ono što je usledilo četiri godine kasnije, a to je jednostrano proglašenje nezavisnosti, tzv. nezavisnosti, Kosova i Metohije. Kada danas govorimo o tome, moramo da se osvrnemo i da kažemo da ljudi koji danas predstavljaju jedan deo opozicije, a tada su bili na vlasti, a danas predsednika Aleksandra Vučića i Vladu Srbije optužuju za nekakvu izdaju Kosova i Metohije, tada nisu učinili ništa. Ostavili su naš narod dole, bez bilo kakvog poteza. Pustili ih kao glinene golubove da se sami bore za svoj život, a danas se predstavljaju za nekakve vajne patriote i oni nam danas govore o borbi za Kosovo i Metohije. Kako su te 2004. godine postupali, isto tako su se poneli i 2008. godine, kada su bili u Rumuniji, kada su se sakrili i, zamislite to, jednim bednim saopštenjem iskazali svoju borbu za interese naše zemlje. Ovu temu ću završiti rečenicom koja najbolje oslikava poziciju kakva je danas Srbija, koliko je danas Srbija nezavisna i jaka, a predsednik Aleksandar Vučić čovek na koga se ne može izvršiti bilo kakav pritisak. Citiraću njegove reči koje je danas izgovorio. Danas više ništa slično ne može da se desi, a da Srbija ne odgovori jasno, ozbiljno i pre svega odgovorno. To je nešto što je bilo neophodno da se desi i 2004. godine, ali zbog nesposobnosti tadašnje vlasti i pozicije u koju su nas jako brzo doveli tih godina, ali posebno 2008. godine, taj odgovor je izostao. Što se tiče današnje teme i same statistike, prethodne kolege govornici su pričali i diskutovali jako dobro na tu temu i mislim da je ovaj Program jako dobar i sve ono što smo danas čuli mislim da je dobro i, pre svega, korisno, ali šta je statistika je neko opšte pitanje i možemo posmatrati iz različitog ugla – da li su to samo brojevi, da li su to neki parametri koje posmatramo, da li je to suočavanje više brojeva, da li je to prosta statistika gde diskutujemo o deset podataka ili diskutujemo o deset nekakvih rezultata. Sve je to statistika i postoje različite definicije i zavisi ko kako posmatra statistiku, ali ono što je meni mnogo bitnije jeste statistika koja se direktno odnosi na život građana Srbije i gde na semaforu, ako to posmatrate nekim sportskim terminom, jasno imate rezultate koji su vidljivi i koji predstavljaju nešto što je bilo do 2008, 2009, 2010, 2012. godine i nešto što se dešava danas. Zbog te statistike i onoga što je najbitnije za građane Srbije, ja želim sa ovog mesta samo da prođemo svi zajedno kroz neke podatke, pa neka građani onda sami procene da li je istina ovo što statistika pokazuje, egzaktni podaci ili je, pak, istina ono što ljudi koji su do juče bili na vlasti, a predstavljaju ih Dragan Đilas, Boris Tadić, Vuk Jeremić, da li je istina ono što oni na svojim medijima plasiraju svakodnevno, ne bi li nekako svojim lažima pokušali da zamaskiraju svoje ne rezultate i katastrofalnu politiku koju su vodili. Godine 2009. je rast BPD-a, zamislite rast, a govorimo o minusu od 2,7% bio. Zamislite kakva nam je ekonomija tada bila kada smo bili u minusu 2,7%. Godine 2019, ako uzmemo kao parametar, ne uzimajući 2020. godinu zbog kovid krize, rast je bio 4,2%, među najboljima u Evropi. Bruto društveni proizvod po glavi stanovnika 2012. godine je bio 4.677 evra, dok je 2019. godine bio 6.600 evra. Inflacija 2008. godine je iznosila čak 12%, dok je 2019. godine ona bila 1,7% u rangu najrazvijenijih zemalja u Evropi. Ono što mene posebno zanima, a danas smo ovde diskutovali o tome, jeste i činjenica da broj zaposlenih 2012. godine je bio 2,2 miliona ljudi, dok je 2019. godine on iznosio skoro tri miliona ljudi. Ovde jasno vidite da je laž kad vam govore da se nezaposlenost smanjuje jer ljudi se sele. Ne, ljudi se zapošljavaju. I to možete videti i u ovim podacima. I tu vidite samo koliko su njihove priče šuplje i o kakvim se lažima radi, kakvim se neistinama služe ne bi li za sebe ubrali nekakav jeftin politički poen. Prosečna zarada 2012. godine je iznosila svega 366 evra, dok je danas ona 562 evra. Rast javnog duga, o kome oni nedeljama pričaju, pozivajući se na neke podatke iz cipiripi istraživanja, koja verovatno samo oni znaju gde se sprovode i znaju podatke odakle oni mogu da ih nađu, verovatno u nekom košu sa orasima, vade ih tako i pokušavaju da ubede nekog da je to ozbiljna studija, da je to ozbiljno istraživanje. Nikoga nisu prevarili, jer je rast javnog duga zaustavljen 2015. godine i tada je iznosio negde oko 70%, a onda smo krenuli u smanjenje, da bi u septembru 2020. godine došao na 56%. Koliko je to dobar rezultat, možete videti samo iz nekih javnih dugova najjačih zemalja u Evropi. Prema Mastrihtu javni dug Nemačke je skoro 80%, Hrvatske 83%, Španije 117%, Francuske 114%, Italije 157%, dok je Grčke čak 212%. Ovo vam jasno pokazuje koliko je Srbija jaka, zdrava ekonomija i koliko su bolne reforme koje smo sprovodili 2014. godine donele rezultate. Ukupan izvoz robe i usluga 2012. godine je iznosio negde oko 11 milijardi, dok je 2019. godine bio čak 24 milijarde evra. Prozivaju nas za našu dobru saradnju i sve ono što razvijamo sa Kinom, ne ceneći sve ono što oni čine za našu zemlju, kako na međunarodnom, tako i investicijama koje se nalaze u našoj zemlji, a oni su u 2012. godini, ukupan izvoz u Kini je bio 4,9 miliona evra, dok je 2019. godine taj izvoz bio čak u visini od 300 miliona evra. Završiću sa time, najbolji pokazatelj koliko vam je zemlja stabilna i jaka, moćna, jesu uslovi koje pružate stranim investitorima i kako privlačite investicije u svoju zemlju. Direktne strane investicije su bile tada u njihovo vreme u visini od 753 miliona evra, dok smo 2019. godinu završili sa čak 3,6 milijardi evra i na taj način pokazali i Evropi i svetu jasno koliko je Srbija spremna da se razvija, da ide u korak sa svetom i koliko smo pogodno mesto za investicije i to se vidi na svakom koraku. Što se tiče investicija, one sa sobom vuku i radna mesta. Danas smo ovde bili u prilici da čujemo određene podatke i da, činjenica je da je u njihovo vreme, i to je statistički podatak, više od 500 hiljada ljudi je ostalo bez posla. Firme su se zatvarale, ljudi su ostajali na ulici bez bilo kakvog prihoda, dok su se oni samo bogatili. Danas Srbija se razvija u svakom pogledu i smislu, otvaraju se nove fabrike, otvaraju se nova radna mesta i iz ovih podataka to jasno vidimo. Kada govorimo o tome kako su oni vodili i Beograd i Srbiju, mislim da smo bili u prilici da svi zajedno diskutujemo prethodnih meseci i godina. I, nažalost, nekako, da li zbog nedovoljno dobrih zakona ili dovoljno zainteresovanosti nadležnih institucija, sve ono o čemu smo mi pričali nije naišlo na dobar odgovor tih institucija. I od juče ne možemo da se ne osvrnemo na glavnu temu, a tiče se jednog ostrva, egzotičnog mesta na kome je Dragan Đilas sakrio više od pet miliona evra, ubeđujući nas nedeljama i mesecima unazad da on nikada nije imao nikakav račun tamo. Predsednika Aleksandra Vučića su danima, mesecima i godinama optuživali za kojekakve izmišljene afere. Lagali su da je učestvovao u ubistvu i organizaciji ubistva Olivera Ivanovića, lagali su kada je u pitanju afera „Jovanjica“, lažno su ga optuživali i u aferi „Krušik“, nema laži koju nisu spominjali i pokušali da prišiju njemu i njegovoj porodici. Za njegovog brata su se vezivale najgore moguće afere, te da je vlasnik nekakvih lanaca pekara, ekskluzivnih restorana u Beogradu, pa nekakvog poljoprivrednog zemljišta i nikada nigde nisu izneli ni jedan jedini dokaz, a i kako bi kad su sve to bile neistine i gole laži. Međutim, kada su se pojavili konkretni dokazi da Dragan Đilas na Mauricijusu skriva pet miliona evra, u Švajcarskoj nešto više od pola miliona evra, kada je počelo da se priča o tome da takvih računa ima minimum još 15 na raznoraznim destinacijama, evo sada je negde oko 16,30 časova, sinoć od tog čoveka ni traga ni glasa. Dragan Đilas, koji je onako glumeći hrabrog čoveka, kršio ruke 12. marta pre sednice Skupštine grada Beograda, nevešto pokušavajući da nam objasni kako nema nijedan račun u stranim bankama, pogotovo na Mauricijusu, od sinoć se ne oglašava. Moguće je da je otišao da podigne taj novac. Moguće je i da je otišao na neku drugu egzotičnu destinaciju da sakrije i prikrije taj svoj novac. Ali, nevešto su oni koji su zaposleni kod njega u firmi, poput Marinike Tepić, pokušali da opravdaju svog gazdu i da opravdaju zarađeni novac nekakvim nemuštim objašnjenjem da stoji da je ta banka ugašena 2018. godine, a prikrivajući činjenicu da i dalje posluje njihova ćerka firma, koja i dalje radi i lepo se može videti da je taj račun aktivan. Ono što građanima svi duguju, a pre svega Dragan Đilas, jeste i činjenica što se može posmatrati kao statistički podatak koji je nemoguće objasniti, kako to da uđete u politiku sa 75.000 evra prijavljenog profita, a onda za osam godina bavljenja politikom izađete sa hiljadu puta uvećanim, minimum hiljadu puta uvećanim bogatstvom. E, ja ne znam koja bi to matematika mogla da nam objasni i koja bi to statistika i kako i na koji način izvukla kao relevantan podatak, gde bi građani mogli da shvate kako je to moguće, posebno ako na to dodate da je kao državni funkcioner imao platu ne veću od hiljadu evra na mesečnom nivou. Mnogo je pitanja o kojima ćemo diskutovati i sutra. Ja ću svoje pravo kao narodni poslanik iskoristiti i da nadležnim institucijama postavim to pitanje da konačno jednom za svagda, evo sada imamo i taj Zakon o poreklu imovine koji je stupio na snagu baš gle čuda tog 12. marta, kada je Dragan Đilas pokušao nevešto da se opravda, pa da vidimo kako se to od preprodavaca žvaka, najboljeg perača prozora i neuspešnog menadžera dolazi do jednog od najbogatijih ljudi u ovom delu Evrope. Samo ću se složiti sa predsednikom naše poslaničke grupe gospodinom Martinovićem, ja ne mogu da se setim nijednog političara u ovom delu Evrope, ne mogu da se setim nijednog biznismena da je za osam godina stekao takvo enormno bogatstvo koje odavno prevazilazi onih 619 miliona evra. Uveren sam da će malo kada se oporavi od ovog šoka kad su sve ove istine izašle na videlo, da će malo sada izaći iz te rupe i da će doći do dometa, pa će nam možda u narednih nekoliko sati pokušati opet tragikomičnim izjavama, a možda i očima punih suza, jer mu to nije strano, da nam odgovori i da nam konačno već jednom objasni zašto je lagao građane Srbije da nema račune na Mauricijusu. Što se statistike tiče, želim samo građanima da poručim i sa time završavam, statistika će pokazati i da ćemo do 2025. godine ispuniti obećanja koja smo vam dali, koja se nalaze u programu Srbija 2025, da će plate biti iznad 900 evra, da ćemo povećati i penzije, da će naša Srbija, mesto u kome svi živimo i radimo, biti baš onakvo kako želimo da ostavimo za našu decu i generacije koje dolaze. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Mirkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ne vidim gospodina Kovačevića. Hoću da mu kažem da nema razloga za strah. Boško Obradović ovde više nije. Gospodin Martinović, gospodin Atlagić i ja smo sve učinili da ga rešimo tog problema. Kao što vidite, više nema cenzusa, više nema njegove partije, više nema kamena, više nema nasilnih pokušaja Boška Obradovića, tako da molim gospodina Kovačevića da se vrati. Sasvim je bezbedan. Mi smo to pitanje rešili. Dame i gospodo narodni poslanici, statistika je matematika. To je matematički dokaz iz koga možete da izvučete određenu tvrdnju, a da to ne bude politička manifestacija ili politička pretpostavka ili politička želja nas koji govorimo. Ja ću danas zamoliti da po pitanju demografije ne cenimo kako je Đilas došao do vlasti i do slasti, kako je u zemlji šećerne trske upao u med, nego da vidimo i neke druge probleme koje treba rešavati. Dame i gospodo narodni poslanici, po stanju koje su nam ostavili stranka bivšeg režima, budućnost sela je propast. Mi nešto od toga popravili, ali bilo bi dobro da po pitanju statistike znamo tačno koliko imamo seoskog stanovništva, koliko ima naseljenih mesta bez stanovnika, bivših sela, koliko imamo sela sa manje od 100 stanovnika, da znamo koliko tih sela bez stanovnika i sa manje od 100 stanovnika se nalazi uzduž granica i administrativne linije sa našoj južnom pokrajinom KiM? Iz toga možemo izvući zaključak da se sela prazne, a najgore u svemu je što se to dešava uz pogranične pojaseve i uz administrativne linije sa KiM. To može posebno u delu te administrativne linije da bude problem. Ukoliko se sela uzduž granice administrativne linije prazne, stvaraju se uslovi da u ta sela dođe neki drugi narod. Bela kuga je najefikasnije etničko čišćenje, a agresija dečijim kolevkama je najuspešnija agresija. Mi smo to doživeli na KiM i ne bih voleo da to doživimo u nekom drugom kraju, odnosno da se teritorije posebno u osetljivim područjima isprazne i da budu na određen način lak plen nekog stanovništva koje nema baš dobre namere prema ostatku stanovništva u ostatku Srbije. Za to su nam potrebni vrlo precizni statistički podaci, kao i podaci o veličini gazdinstava, stočarstvu, vrsti poseda, površinama. Da vas podsetim da nije tačno da mi nešto imamo previše male posede, jer 60% poseda u EU i više, dve trećine, je manje od pet hektara. Mi moramo da rasporedimo stanovništvo. Statistika je zlatna nauka, kao matematika, koja može da nam pokaže gde grešimo. Takođe, statistika treba da nam pokaže, ne koliko su samo bile prosečne plate za vreme dok je Đilas upadao u vlast i slast, a otpuštao 400, 500.000 ljudi. U tom trenutku prosečne plate su bile 330 evra, a minimalac je, čini mi se, bio oko 150 evra. Danas je to 560 evra i negde 260 evra, a minimalac je čini mi se 32.500 dinara. To je uvećanje od 70%. Ono što mene interesuje iz statistike - da li je neko uračunao onih 500.000 hiljada ljudi bez plate koji su rešeni i plate i dostojanstva, da smo ih ubacili sa nula plate, da li bi prosečna plata bila uopšte 338 evra? Ja mislim da ne bi prešla ni 220 evra. Takođe, statistika nam jasno pokazuje da su na takav način pražnjeni penzijski fondovi i fondovi zdravstvene zaštite zato što je bilo manje zaposlenih i dotacije penzionera su bile 54% iz budžeta, a danas je to manje od trećine. To pokazuje, takođe statistički, da smo naš narod uposlili i da smo ih od praznih tanjira doveli do punih tanjira, odnosno da ima posla i hleba gotovo za sve stanovnike. Navešću primer Inđije koja u ovom trenutku ima veći izvoz na 47.000 stanovnika, to kaže statistika, nego cela Crna Gora kojoj želim da popravi svoje stanje u industriji i svoje stanje u izvozu, ukoliko budu imali sposobnu vlast, a na putu su da smenom Đukanovića naprave neku vlast koja će više posvećivati pažnje ekonomiji, a ne samo turizmu, koja zbog korone pravi ogromne gubitke novca. Dame i gospodo, statistika je nauka o svim državama. Ja ću probati bez namere da budem trgovac tugom da navedem statističke podatke iz Bosne i Hercegovine. Znači, statističke podatke iz Bosne i Hercegovine u odnosu na 1991. i u odnosu na 2013. godinu kada su se dešavali popisi pre rata i posle rata. Ovo govorim zbog toga da bude „quo vadis“ Bosna, da tačno znamo ko je šta učinio u Bosni i Hercegovini. Pretpostavke su političke da su Srbi, a delimično i Hrvati izvršili etničko čišćenje muslimana, odnosno to se od 1993. godine, od njihovog Sabora zovu Bošnjaci, tako se sad izjašnjavaju, pa da vidimo šta kaže statistika koja je neka vrsta egzaktne nauke, a ponavljam, u duhu tolerancije, koristim podatke vlasti iz Bosne i Hercegovine, znači, njihovih vlasti. Dame i gospodo, 1991. godine u Bosni je živelo 4.364.000 stanovnika, danas, odnosno 2013. godine živi 3.791.000. Od toga, 1991. godine Bošnjaka je bilo 43,47%, a sada ih ima 50,11%, 7% više. Srba je bilo 31,21%, sada ih ima 1% manje. Znači, Srba ima 1% manje, a Bošnjaka, po njihovim popisima, ima više 7%. Hrvata je bilo 17,38%, sada ih ima dva posto manje. Znači, Hrvata i Srba ima manje, a Bošnjaka ima više 7%. U brojevima Bošnjaka, odnosno tadašnjih muslimana ima manje u Bosni 66.000 stanovnika, Srba ima manje 127.000 ili duplo više i Hrvata ima gotovo 200.000 manje. Jugoslovena apsolutno nema, 240.000 Jugoslovena je nestalo. Dakle, narod koji tvrdi da je etnički počišćen od Hrvata i od Srba, po njihovim podacima statističkim, koji su egzaktni, ispostavlja se da njih ima 7% više, Srba ima manje 1% i Hrvata ima manje 2%. U Sarajevu je živelo 259.000 Bošnjaka, danas ih živi 87.000 više, 346.000. Srba je bilo 157.000, danas ih ima 13.000 ili 144.000 manje. Hrvata ima manje za 17.000. Jugosloveni su nestali u Sarajevu. U Tuzli 20.000 Srba manje. U Zenici 17.000 manje. U Mostaru 19.000 manje. U multietničkom Sarajevu, gospodine Martinoviću, znači Bosna je bila multietnička, u Federaciji je živelo gotovo 600.000 Srba. Danas ih ima 46.000 ili 2,5%. U Republici Srpskoj, kako je oni zovu šumska ili agresorska, ima 14% Bošnjaka, a Srba u Federaciji ima umesto 20% sad ih ima 2,5%. Ima ih 460.000 manje, pa mi nije baš jasno ko je tu agresor i ko je tu izvršio etničko čišćenje. Ali, multietnička Bosna, naveo sam primer Federacije. Sada ću vam navesti primer centralnih opština u Sarajevu. To je najmultietnički deo multietničke Bosne i multietničkog Sarajeva. Kaže ovako, centar Sarajevo - 1991. godine Bošnjaci su činili 50% stanovništva. Godine 2013. 75%. Rast od 25%. Srba je bilo 22% 1991. godine, sad ih ima 3,7% ili gotovo 20% manje. Jugoslovena je bilo 16%, 2013. godine ih više nije bilo. To je opština Centar. Ona opština iz koje je Šešelj isključen iz Saveza komunista. Izgleda je on bio u pravu. Novo Sarajevo – 1991. godine Bošnjaka je bilo 35%, Srba 35%, Jugoslovena 16%. Godine 2013. Bošnjaka 60% ili rast od 25%, Srba 5% ili manje 30%. Novi Grad Sarajevo – Bošnjaka je bilo 51% 1991. godine, Srba 35%, Jugoslovena 11%. Bošnjaka 2013. godine ima 90% ili rast od preko 40%, Srba ima 3,5% ili pad ili manje 32%, Jugosloveni 0%, pad svih 11%. Stari Grad Sarajevo – 1991. godine Bošnjaka je bilo 39.000, odnosno 75%, Srba 10%, Jugoslovena 6%. Godine 2013. Bošnjaka ima 92%, Srba svega 1%, Jugosloveni su nestali. To su podaci iz kojih se može jasno videti ko je koga etnički počistio. Ne verujem da je 150.000 Srba iz Sarajeva pobeglo od loših gurabija. Tu se desilo sledeće. Oni koji su najmanje izgubili sebe predstavljaju kao isključivu žrtvu, a ovi koji su najviše stanovništva izgubili, to kaže statistika, statistika BiH, oni ispadaju na određen način žrtva. Glavna žrtva postaje zločinac, a oni kojih najviše ima, koji su imali najmanje gubitaka ispadne da su oni isključive žrtve. Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana statistika kaže da iz ovih poslova Šolak, Đilas, „Junajted grup“, „Junajted medija“ proistekla ona afera od 52 miliona evra. To kaže statistika, bankarska. Šta kažem ja? Dana 9. marta sam predložio zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima. Televizija „N1“ kaže da sam napao „Junajted grupu“, što je apsolutno netačno. U zakonu se apsolutno ne pominju. Zakon je usklađen sa evropskim zakonodavstvom, ovde to i piše. Da su hteli da pročitaju, mogli su da pročitaju. U ovom zakonu se samo pojašnjavaju termini i šta REM treba da čini da se spreče zloupotrebe prekograničnih kanala i reemitovanja. Sama reč „prekogranični kanal“, tv kanal, znači da je ta televizija negde preko granice, kako oni tvrde u Luksemburgu. Sama reč „reemitovanje“ vam govori da program koji je tamo emitovan za njihovu publiku se ovde bez izmena i dopuna može reemitovati u Srbiji i takvi tv kanali ne moraju da se registruju i plaćaju bilo šta. Ovim zakonom je sve pojašnjeno – sprečavaju zloupotrebe, da se ne pojave, koje su u korist prekograničnih kanala i ne vidim da se buni „SNN“, „Skaj“, „BBS“, „Rai uno“, „Rai duo“, moskovske televizije itd, klasične prekogranične televizije. Ne vidim da se one bune zbog toga što želim da sprečim zloupotrebe da pravi prekogranični kanali i domaći kanali budu zaštićeni od lažnih piratskih kanala koji glume reemitovanje i glume prekograničnu televiziju, a pri tome program proizvode i emituju iz Beograda. To je isključivo u znak slobode medija, u korist slobode medija da sasvim slobodno pravi prekogranični kanali mogu da budu zaštićeni da reemituju program bez lažne konkurencije koja glumi prekogranične kanale i glumi reemitovanje. To je u korist domaćih medija, koristi i domaćim medijima zato što takvi kanali uzimaju deo marketinškog tržišta i na takav način osiromaše domaće medije čija onda sloboda biva ugrožena. Nikakve veze nema sa uređivačkom politikom, nikakve veze nema sa tim da gađamo isključivo „Junajted grupu“, jednostavno u ovom zakonu piše šta treba da uradi REM, šta treba da prati i šta treba da čini ukoliko dođe do glume u prekograničnom reemitovanju programa. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Banđur. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine. Ja sam statistiku, kao pomoćnu naučnu metodologiju, koristio u životu, doduše u jednoj drugoj oblasti, u oblasti telekomunikacija u proučavanju slučajnih signala, ali pokušaću da u ovoj kratkoj diskusiji dam doprinos i temi koja je na dnevnom redu, a tiče se primene statistike ili njenih metoda u nekim drugim oblastima. Na samom početku, povodom datuma godišnjice pogroma na KiM, a povezano sa temom dnevnog reda, želim da kažem da su posle Drugog svetskog rata, naročito posle 1966. i 1968. godine statistički pokazatelji ukazivali na proces iseljavanja Srba i drugih sa KiM i da je tada bilo političke volje da se pristupi analizi tih pokazatelja, tih indikatora, moglo je da se zaustavi to što se dešavalo. Nažalost, političke volje u tadašnjoj zemlji nije bilo, a nešto kasnije, devedesetih, kada su se u Srbiji izmenili uslovi, kada je Srbija stekla političku volju da stanje promeni ili da negativne tendencije zaustavi, onda nije bilo političke volje u međunarodnoj zajednici, tako da smo tu gde jesmo. Kažem, statistički pokazatelji su sve vreme ukazivali na jedan jako opasan i negativan trend koji je doveo do situacije da mi na KiM imamo drastičan broj, odnosno pad broja Srba i ostalih iz godine u godinu, iz decenije u deceniju, što nas je dovelo i u ovaj, da kažem, politički trenutak. Pročitao sam ono što je nama ponuđeno kao materijal i vidim da je petogodišnji program sa strategijom koji mi treba da odobrimo, odnosno usvojimo u stvari osnov za rad Republičkog zavoda za statistiku. To je neophodan pravni okvir ili neophodan osnov i da Vlada Republike Srbije jednom godišnje donosi plan rada statistike, odnosno Republičkog zavoda. Ovo je za period 2021/25 godina. U ovom periodu vidim da se kao prioritetni ciljevi ili prioritetan cilj, u stvari naglašava harmonizacija naše statističke prakse, sa praksom EU i međunarodne zajednice, što je dobro, jer da bi podaci bili uporedivi oni moraju da budu ne samo istom metodologijom pripremljeni, nego moraju da budu od samog početka tretirani na isti način. Znači, moramo da imamo i da našu klasifikaciju pojava ili recimo, delatnosti uskladimo sa međunarodnom, u ovom slučaju sa evropskom i onom koja važi u UN, počev od prilagođavanja klasifikacije, pa do izmene definicije određenih indikatora, odnosno pokazatelja ako postoji potreba. Vidim iz programa da mnogi indikatori, odnosno pokazatelji zadržavaju svoju formu, odnosno definiciju, ali neki pokazatelji, neki indikatori se menjaju. Naravno, uvode se novi indikatori, pokazatelji, koji će pomoći da svi oni zajedno da daju jednu bolju, opštu sliku stanja. Statistički indikatori, pokazatelji zajedno sa onima koji nisu statistički zajedno doprinose da se određenoj pojavi, procesu stekne jako dobra slika i oni nama služe da u stvari donosimo dobre odluke. To je i krajnji cilj statistike. Ona nije svrha sama sebi, ona treba da posluži da mi na osnovu tih podataka, znači onih indikatora koje dobijemo gde dalje treba da idemo, u kojem pravcu da delujemo, kako u celini, tako i u pojedinim sektorima na koje se ti indikatori odnose. Naravno, osim znači, usaglašavanja sa ovom evropskom regulativom, mi imamo ovde u pojedinim oblastima, pročitao sam prva je demografija i društvena statistika, imamo neke nove indikatore zanimljive. Pošto će popis stanovništva biti ove godine, krajem godine, onda se ovde uvode u periodu 2021/51 na svakih deset godina, desetogodišnji indikator obrade tih podata, zapravo procene tih podataka, kretanje podataka ili indikatora, kako za državni, regionalni, ali tako i za nivo lokalne samouprave, odnosno opštine. Ono što je bitno ovom strategijom, ovim planom, se insistira na klasifikaciji podataka i po polu i naš to dubljoj teritorijalnoj obradi, odnosno da se ide do što nižeg nivoa do nivoa grada, odnosno opštine. Na taj način ćemo dobiti pokazatelje koji će pomoći, ne samo u donošenju državnih odluka, znači globalnih, nego i pokazatelja koji će doprineti donošenju odluke na nižem nivou, na nivou lokalne samouprave. Što se tiče ekonomske statistike vidim da su u oblasti marko ekonomije planirano prilagođavanje tih indikatora sa standardima EU 2008/10, odnosno dokumentima iz te dve godine. Što se tiče poslovne statistike vidim da je planiran veći broj indikatora za mikro, mala i srednja preduzeća koji će takođe, pomoći razvoju i definisanju sektorske politike u tim oblastima. Što se tiče sektorske statistike, znači statistike po sektorima poljoprivredna gazdinstva, poljoprivredna proizvodnja, trgovina, turizam itd, IKT usluge, naglasio bih da se posebna pažnja posvećuje informaciono-komunikacionim tehnologijama, kako korišćenju tih usluga u domaćinstvima, tako i u društvenom životu, e-uprava, e-trgovina, e-bankarstvo, zatim broju kadrova iz te oblasti, kretanju kadrova iz oblasti IKT usluga, što je jako značajno za državu, i recimo, njene planove u oblasti obrazovanja i edukacije kadrova iz te oblasti. Što se tiče statistike životne sredine, to je jedna oblast koja je posebna životna sredina i višesektorska statistika. Mogu da kažem da smo juče na dnevnom redu imali Zakon o klimatskim promenama i taj primer, odnosno primer tog zakona, ili tačnije primer klimatskih promena, promena klime i potezi koje treba povući su mesto gde treba koristiti statističke rezultate. Recimo, ako kažemo da 80% produkcije CO2 iz gasova staklene bašte potiče od energije i saobraćaja, samo 20% iz svega ostalog, onda je jasno gde pretežno treba staviti akcenat na ograničenje povećanja emisije, ili ukoliko to socio-ekonomski uslovi dozvoljavaju naložiti smanjenje, odnosno redukciju emisije. Tako da, ti indikatori u oblasti životne sredine biće jako korisni za ostvarenje cilja da za 9,8% smanjimo emisiju gasova staklene bašte do 2013. godine, ali u odnosu na 1990.godinu koliko se sećam. Šta bih ovde još dodao, statistika se jako puno koristi i u medicini, to oni koji se bave medicinom znaju, ja se ne bavim, ali slučajno znam da se jako mnogo koristi. Ona se koristi u kliničkim ispitivanjima određenih lekova, koristi se i u ispitivanju ovih vakcina koje su vrlo aktuelne. Svi ti podaci koji se dobiju oni se statistički obrađuju. Želim našim građanima da kažem kad neko kaže da je potrebno dve nedelje posle revakcinacije da se steknu antitela, to nije zakucano za svakog, to jedan matematički prosek, jedan statistički prosek koji je dobijen na osnovu velikog broja slučajeva ispitanika iz treće faze. Postoje ljudi koji će pre druge nedelje steći antitela i potreban imunitet, njih je malo, ali će isto tako jedan deo morati da sačeka tri, četiri, pet, pa i šest nedelja, zavisi od toga kakav je organizam njegova reakcija da bi stekao anti tela. Prema tome, nemojte da se opuštate, nemojte odmah posle druge nedelje da bacite maske i krenete bez njih, jednostavno, ti rezultati su statistički rezultati. Vi možete da se uklapate u statistički prosek, ali možete da budete neko ko se nalazi na granicama raspodele levo ili desno od statističke sredine i ne morate da se uklapate u sve to. Ono što bih na kraju rekao, nezavisno od toga kako su statistički indikatori danas u Srbiji definisani kada je u pitanju zaposlenost, nezaposlenost, aktivno traženje posla, neaktivno traženje posla, prosečna zarada i svi ostali, mogu da kažem nema te manipulacije koja može da dovede u sumnju činjenicu da period od 12 godine, odnosno posebno 14 do danas, ostvaren veliki napredak u svim oblastima. Napredak koji se vidi golim okom. Prostim poređenjem podataka, razlike u brojkama između brojeva danas i brojeva 2012. godine, te razlike su toliko velike da nikakva sumnja u statističku metodu, u neki, da kažem, detalj metodologije, te rezultate ne može da dovede u pitanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Bratimir Vasiljević.
Poštovani potpredsedniče Orliću sa saradnicima, poštovani ministre, gospodo poslanici, poštovani građani Republike Srbije, program statističkih podataka za period od 2021/25 godine, možemo da vidimo da statistički podaci daju potpunu sliku o važnim događajima iz oblasti privrede, kompletnog života jednog društva. Ovi podaci nam služe da bismo na vreme uočili greške u planiranju na svim nivoima. U ovom izveštaju nesporno vidimo gde su ozbiljne greške pravljene u prethodnim vladama do 2012. godine, gde se jasno vidi iz statističkih podataka da je ostalo između 400 i 500 hiljada ljudi bez posla, a to su greške koje su prethodne vlade pravile. Poslužio bih se sa još nekoliko statističkih podataka koji su neumoljivi kada je u pitanju nezaposlenost. Tu se vidi kako je ko radio. Do 2012. godine imali smo skoro 26,7% nezaposlenih u ovoj državi, danas je taj podatak između 7-7,5%. To je ono za šta su ti podaci statistički važni, a važni su da građani mogu da vide kretanje, obzirom da opozicija non-stop napada i kritikuje današnju Vladu i predsednika države, da ne rade kako i koliko treba za ovu državu, a iz tih podataka vidimo potpunu razliku u onome što je bilo onda i šta je danas. Kada je u pitanju javni dug, tu se apsolutno vide podaci, gde je statistički procenat da je javni dug bio 78% od BDP, dok je danas ispod 60% i to je statistika koja pokazuje gde se država danas nalazi a gde je bila do 2012. godine. Još jedan podatak iz oblasti statistike jeste vezan za učešće budžeta Republike Srbije u punjenju PIO fonda koji se kretao skoro do 60% u vremenu do 2012. godine, dok je danas ispod 30%. I to građani Srbije treba da znaju, kolika je promena u odnosu na vreme do 2012. godine i u odnosu na današnje vreme. Zadržao bih se malo na jučerašnji Predlog zakona o klimatskim promenama i pozdravio bih hrabrost i ono što je predložila gospođa Irena Vujović, naša ministarka. Ako je po onoj narodnoj – po jutru se dan poznaje, onda je ovo dobar put i dobar pravac u kome je Ministarstvo za životnu sredinu krenulo. Postavio bih pitanje – a šta su radila ta ministarstva do 2012. godine u toj oblasti? Tu nema nikakvih rezultata. Jedini rezultati su pražnjenje budžeta namenjenih za rešavanje zaštite životne sredine i punjenje svojih džepova. Mnogo faktora utiče na klimatske promene i na životnu sredinu. Ja bih se osvrnuo na ono što je iz iskustva i života vidljivo. Na teritoriji grada Niša, svake godine grad Niš izdvaja desetak i više miliona za čišćenje divljih deponija i to se redovno ponavlja svake godine, kao po pravilu, da je to praksa i obaveza i, ono što je najgore, to čine isti pojedinci, svake godine se ponavlja ponovo stvaranje tih deponija, a ja bih rekao da je jedan od razloga loša kaznena politika. Jednostavno, ako vi nekoga kaznite 5.000 dinara u vršenju takvih radnji, prosto ga pozivate da to i ubuduće radi. Mislim da tu treba da se razmisli da se rigoroznije i strožije kažnjavaju ti koji redovno prave divlje deponije koje ugrožavaju životnu sredinu, a znamo kako se to manifestuje. Pozvao bih resorno ministarstvo i Vladu Republike Srbije, obzirom da se decenijama priča o regionalnoj deponiji u gradu Nišu koju treba da pokrije i da upravljanje otpadom bude na jedan efikasniji i sasvim drugačiji način nikako da se krene, iz prostog razloga što u budžetu grada Niša nikad dovoljno sredstava za tako nešto i zato molim da se iz sredstava iz budžeta ministarstva pomogne gradu Nišu kako bi što pre to sredio. Ipak je to jedan veliki grad. Pratio sam posetu predsednice Vlade i resornih ministara Kosjeriću, tamo je dosta sredstava obećano upravo za rešavanje problema deponija i individualnog grejanja, pa bih zamolio da se određeni deo sredstava opredeli za grad Niš. Nažalost, grad Niš, posebno u zimskoj sezoni, spada u red najzagađenijih gradova na teritoriji Srbije, ako ne i šire od toga, a razlog su upravo tih sedam-osam deponija koje se i dan-danas snabdevaju i greju na mazut. Kada je reč o individualnom grejanju, tu je slika sasvim drugačija. I tu bi trebalo da se porazmisli, obzirom da je Niš pokriven gasnim prstenom, ali je priključivanje vrlo malo, ispod 10%, pa da se stimulišu na neki način individualni korisnici grejanja, kako bi prešli na gas, jer je danas gas, obzirom da ga dobijamo iz drugih izvora snabdevanja, potpuno prihvatljiv, ali da se omogući da se na jedan duži period da rok plaćanja kako bi individualni korisnici grejanja mogli da koriste prirodni gas. Žao mi je što nije ministarka ovde, ali verovatno će ovo doći do nje, podsetio bih da smo u prethodnom periodu vodili bitku kada su u pitanju obnovljivi izvori energije, kao što su termalne vode. Gradska opština Pantelija, na čijem sam čelu bio do izbora na mesto narodnog poslanika, ima istražno pravo da možemo da otvorimo bušotinu, gde struka kaže da grad Niš leži na vreloj vodi i to na dubini između 600 i 700 metara. Zamislite sad koja bi se revolucionarna stvar dogodila da se do toga i dođe. Nažalost, grad Niš nema ta sredstva. Radi se otprilike oko stotinak miliona. Mislim da država može u tom pravcu da pomogne, jer bi to bilo od revolucionarnog značaja za grad Niš, da postane jedan od najčistijih gradova ne samo u Srbiji nego i šire od toga, iz prostog razloga što bi i veliki broj individualnih korisnika toplotne energije moglo da se priključi na tako nešto. Dakle, moja molba je upućena u tom pravcu, da se razmotri mogućnost da li je to izvodljivo i da li to može da bude. Na kraju, živela Srbija i hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, pripadam onoj grupi ljudi koja veruje u statistiku i koja veruje i donosi odluke i svoje mišljenje i svoje stavove u skladu sa statistikom i statističkim projekcijama, kao jednom od vrlo, vrlo značajnih aspekata koji su važni za projekciju razvoja jedne države, razvoja ekonomije i svih društvenih pojava. Nažalost, mi u našoj zemlji imamo dve ne mogu da kažem vrste ali statistike koje pokazuju ono što je istina, ono što se događa u našem društvu, vezano za razne društvene oblasti i zbog čega je gospodin dr Miladin Kovačević i nebrojano puta napadan u raznim tajkunskim medijima, i to samo zato što je govorio ono što je istina i ono što je zasnovano na egzaktnim podacima, a vezano je za ekonomiju, vezano je za trgovinu, vezano je za sve ono što je naša zemlja, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem, uradila u smislu našeg razvoja, unapređenja ekonomije i trgovine u našoj zemlji, unapređenja naše geopolitičke pozicije, statistika koja je jasno pokazala rezultate u odnosu na 2012. godinu, rezultate u odnosu na one i onaj režim koji je ostavio bez posla preko 300 hiljada ljudi, koji je sproveo pljačkašku privatizaciju. Vučić je uspeo za samo dve ili tri godine da smanji tu stopu nezaposlenosti koju je 2012. godine nasledio, iznosila je 26%, smanjena je ispod 10%. Uspeo je da statistiku po pitanju rejtinga naše zemlje na Duing biznis listi Svetske banke unapredi za nekoliko desetina mesta, uspeo je da u ovoj godini koja je puna izazova, u kojoj imamo kovid krizu, u kojoj se borimo za zdravstveni sistem, za živote naših građana, za svako radno mesto, naša zemlja možda jedina u svetu poboljša svoj kreditni rejting, da naša zemlja i dalje nastavi sa infrastrukturnim radovima, da nastavi sa izgradnjom auto-puteva, izgradnjom infrastrukture, izgradnjom železnica, pokazavši da smo zemlja lider, pokazavši da naš lider predsednik Aleksandar Vučić ume, čak i u ovim katastrofalno teškom okolnostima, da vodi Srbiju ka boljoj budućnosti. I na kraju, da pomenem to da oni koji tu statistiku ne priznaju, oni koji napadaju ljude koji su stručni, koji nisu apsolutno stranački orijentisani, kao što je Miladin Kovačević, to rade zbog toga što i ta statistika neumoljivo pokazuje da SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem po svim istraživanjima javnog mnjenja, za koje je, naravno, da bi se realizovala potrebno znati statistiku i koriste se statističke tehnike i metode, ima poverenje više od 60% građana Republike Srbije, a ti kojima smeta ta statistika imaju podršku od onolikog broja ljudi, a to se smatra statističkom greškom, znači negde oko 1, 1,2, 1,3%. Ali to ne bi bio problem i nije sramota imati malu podršku građana, nije sramota baviti se politikom i nemati podršku građana, ne može svako da formira i da vodi stranku kakva je SNS, ne može svako biti veliki državnik kao što je to Aleksandar Vučić. I nije to strašno. Strašna je ova druga vrsta statistike da ti isti koji žele da sruše Aleksandra Vučića i našu stranku, ti isti koji žele da sruše sve ono što je urađeno u prethodnih nekoliko godina po pitanju boljeg života građana Republike Srbije, njihova statistika i njihov skor, odnosno rezultat njihovog rada pokazuje se na njihovim računima desetine, odnosno hiljade kilometara daleko od Beograda, daleko od Srbije i ta statistika pokazuje da Dragan Đilas, kao neko ko je pod znacima navoda lider jedne bojkotaške opozicione stranke, sve ono što je radio kao ministar u Vladi Republike Srbije, kao neko ko je bio angažovan u Predsedništvu Republike Srbije, radio je samo i isključivo zarad sticanja sopstvenog bogatstva, zarad sticanja sopstvenog uticaja i pri tome nema dovoljno ni svesti, niti hrabrosti da prizna i da kaže – jeste, ja imam račune širom sveta. Vidim da je moja koleginica Sandra Božić iznela i jednu jako važnu činjenicu da pored Mauricijusa, Švajcarske, ti isti računi postoje i u američkoj državi Delaver. Siguran sam da će biti mnogo, mnogo iznenađenja, s obzirom da stotine miliona evra koje su, siguran sam, u ovom trenutku i sigurni smo u proteklom periodu došli iz raznoraznih poslova koji su oštetili državu, oštetili budžet i oštetili direktno građane Republike Srbije, da ćemo takve račune naći i da ćemo ovakve vesti koje je saopštio ministar finansija Siniša Mali i novinarka „Večernjih novosti“, da ćemo o tome slušati u narednom periodu. Ali takođe smatram da je jako važno da državni organi, kao što je Uprava za sprečavanje pranja novca, da naši pravosudni organi, naši sudovi reaguju i jednostavno istraže sve ono što je vezano za stanje na tim računima i sve ono što je vezano za poslove i transakcije koje su prethodile tome da toliki novci budu na tim računima u različitim poreskim rajevima. Ne bi bio nikakav problem da isti taj Dragan Đilas ima neku proizvodnju ovde u Srbiji, da ima neku fabriku ovde u Srbiji, da zapošljava ljude, da stvara od jednog dinara dva ili tri, da posluje na slobodnom tržištu, da izvozi određene robe i usluge, da pridonosi i naravno koristi razvoju BDP-a naše zemlje, ali nažalost sav ovaj novac je očigledno stečen iz veoma sumnjivih transakcija kojima su prethodili poslovi sa određenim državnim institucijama. Dakle, radi se definitivno o jednom jasnom izvlačenju novca i ono što je najgore po ovu državu i po naše građane, i tu treba biti otvoren i jasan, radi se o tome da je sigurno izbegnuto plaćanje poreza ovoj zemlji, što direktno utiče na nivo i na kvalitet života građana ove zemlje, na kvalitet života svih onih koji funkcionišu i žive i rade u ovoj zemlji. Treba otvoreno govoriti o tome, treba otvoreno govoriti i postaviti pitanje posebno onim ljudima koji žele da se bave politikom, koji žele da učestvuju u političkom životu u Republici Srbiji – zašto prodaja jedne firme ili vlasništvo u jednoj firmi, zašto iza nje treba da stoji osam ofšor kompanija? Zašto, koji je razlog bilo koga ko ima dobre i otvorene namere prema ovoj zemlji, koji želi pošteno da radi ovaj posao, zašto treba da otvori firmu na Mauricijusu? Zašto bi neko, po kojoj vrsti logike, imao račun u Delaveru, na Mauricijusu, na Kukovim ostrvima, Maršalskim ostrvima, Virdžin ostrvima, zašto bi to radio? (Marijan Rističević: Jeli li pomenuo Kukova ostrva?) Spomenuo sam, gospodine Rističeviću, i Kukova ostrva, ali se bojim nažalost da će se pronaći mnogo takvih ostrva i poreskih rajeva gde će se pronaći ta sredstva. Ono što treba da bude poruka naše stranke i treba da bude poruka svima je da smo mi u politiku, da smo mi u ekonomski život ove države uneli, zahvaljujući Aleksandru Vučiću, jedan sasvim novi kvalitet, to je da smo napravili da se i dan-danas borimo da poslovni ambijent u ovoj zemlji bude dobar. Rezultat svega toga je da mi imamo investitore iz različitih zemalja, dakle iz celog sveta, svi su dobrodošli i svi oni dolaze u Srbiju da investiraju, da zapošljavaju ljude upravo zbog toga što imaju sigurnost, što je Srbija stabilna zemlja i što naravno imaju ovde razne pogodnosti, ali koje su oslonjene na tržište, koje su oslonjene na našu kvalitetnu poresku politiku, monetarnu politiku i povrh svega zbog toga što je Srbija jedna stabilna zemlja, stabilna ekonomija, koja ima jako dobru budućnost, koja se na dnevnom nivou, dakle svakodnevno, modernizuje, koja donosi nove zakone, nove zakonske okvire koji su potrebni kako bi kapital koji se ulaže ovde bio siguran, kako bi mogao na kvalitetan način da se ophodi i kako bi mogli da zaposlimo što veći broj ljudi. Ne mogu da ne kažem i to da pored ovog tajkunskog novca i ono što je dobro u finansijama, i o tome je govorio Siniša Mali, jako, jako kvalitetno sinoć u jednoj televizijskoj emisiji – ne možete novac da sakrijete, ne može ga Dragan Đilas sakriti ni na Mauricijusu, ni u Mauritaniji, ni u bilo kojoj državi na svetu i ono što je važno je da se tokovi novca pronađu i da se konačno izvrši jedna sveobuhvatna istraga odakle taj novac i ko je oštećen zarad bogatstva određenih ljudi koji žive ovde u Srbiji i koji rade i koji plediraju da budu politički lideri. Ali, nije to vezano samo za tajkune, to je vezano za sve one koji dobijajući novac iz inostranstva žele da uruše ugled ove države i žele da, naravno, planski, sistematski uruše ugled ove države kroz pokušaj dehumanizacije, a koliko smo videli zahvaljujući saradnji sa narko-klanovima i narko-kartelima i eliminacije lidera SNS i predsednika Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, ali i naravno njegovih prvih saradnika, onih ljudi koji personifikuju naš rad, našu posvećenost i sve ono što smo uradili i što želimo da uradimo dobro za Srbiju. Sve ono što smo promenili, menjajući mukotrpno tajkunski režim, menjajući mukotrpno to da se iz stranih ambasada upravlja Vladom Republike Srbije. Menjajući tu mantru i takav vid ponašanja našeg političara između 2000. do 2012. godine, kada im je čistačica iz ambasada naređivala šta će da rade, kome da dodeljuju poslove i kako da se ponašaju? I, ne mogu da ne kažem i da nestanem u odbranu šefa našeg poslaničke grupe, doktora Aleksandra Martinovića koji je brutalno napadnut, brutalno napadnu od onih isto takvih kao što je Dragan Đilas, gde ne možete da pronađete odakle im novac, odnosno nešto od toga se zna, niko od njih ga nije zaradio na tržištu. Niko živi ne zna koja su to znanja, kako je to Martinović danas govorio, jedan dan su novinari, drugi dan su stručnjaci za politički sistem i izbore, treći dan ispred Predsedništva Republike Srbije sa tim tzv. opozicionim prvacima koji imaju 1% podrške, žele nasilno da upadnu u predsedništvo Republike Srbije. Podsetiću vas na istog tog gospodina Nedeljkova, svedoci su svi mediji postoje slike, postoje dokazi o tome da je zajedno sa tim ljudima, tim rušiteljima, želeo i hteo i bio na prvoj liniji ulaska u Predsedništvo Republike Srbije, valjda šta da uhvate, da nasilno sruše vlast, da nasilno sruše Aleksandra Vučića. Onda ste sutradan nevladin sektor, onda se žalite svima da ste diskriminisani. Zašto? Smeta vam Martinović zato što je patriota? Smeta vam zato što zajednički ovde radimo na tome da donesemo što bolje zakone, ali otvoreno govorimo o tome da ćemo žestoko da se obračunamo sa organizovanim kriminalom i mafijom, zato što govorimo o tome da u ovoj državi nema više svetih krava. Zašto bi neko u ovoj zemlji bio sveta krava? Zašto on ne bi bio konkretno predmet neke istrage? Zašto za neke ljude, obične ljude je potrebno i normalno je da kad im to poreska uprava ili bilo koji drugi nadležni organ zatraži da daju svoje podatke, da daju informacije koliko poreza plaćaju, da li plaćaju poreze, da li plaćaju doprinose, kako se finansiraju, kakav posao, kakav biznis rade, a za neke to je nemoguće? Ako pomenete izvore njihovog finansiranja onda je to udarac i prst u oko, ljudskim pravima, razvoju demokratije i raznoraznim floskulama tih potomaka komunističkih lidera i lidera iz vremena samoupravnog socijalizma. Dame i gospodo, završeno je sa tim vremenom. U ovoj državi su svi jednaki i ne govorimo o tome apsolutno da neko treba da bude jednakiji zato što je političar. Upravo se mi u SNS borimo za to, ne za egalitarizam, mi se borimo da se ljudi bore svojim idejama, kvalitetima, školom, znanjem, vrednoćom, ali ne želimo ni da dozvolimo da vama isti taj Aleksandar Martinović bude kao šef naše poslaničke grupe, vreća za udaranje. Mnogo ste se uzbudili, zato što je on reko da ćemo naravno, da se borimo političkim svim sredstvima, borićemo se znanjem, borićemo se radnim mestima, borićemo se radom ovde svakodnevnim i nikada nismo rekli i nikada se nismo žalili zato što svaki dan primamo udarce. Da li ste ikad uzbudili kako to Martinović danas reče, kada je vređan sin predsednika Aleksandra Vučića, brat, roditelji, majka, otac, kada je dehumanizovan gotovo svakodnevno od strane udruženih, kombinovanih mafijaško-političkih krugova? Niko ni mukajeta, da li je tako? Ali vam je zasmetalo što je Martinović rekao istinu. Zasmetalo vam je što je Martinović rekao da ste vi uzeli sebi pravo da zacrnite portal Otvorenog parlamenta kada ste vi procenili, navodno da je demokratija ukinuta u parlamentu i Republici Srbiji, kao valjda vrhovni organi, vrhovna institucija koja određuje u ovoj zemlji šta je demokratija, a šta nije. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije u ovoj zemlji ko će biti i ko će voditi državu i ko će biti lider ove države određivaće samo narod Republike Srbije, samo građani i oni su se gotovo plebiscitarno, kako to statistika, a što jeste tema ove naše današnje sednice kaže odredili i određuju se. Prema tome, da nas vodi onaj koji ima statistički preko 60% podrške građana Republike Srbije. Takođe i svi mi ovde koji sedimo i koji činimo u parlamentu na čelu sa Aleksandrom Martinovićem i neće te nas ni uplašiti i nećete nas zaplašiti time što ćete nas tužiti nekoj međunarodnoj organizaciji i instituciji i slati pritužbe na to što neko vas ovde diskriminiše. A koliko možemo da vidimo, jako lepo i jako bogato živite u ovoj zemlji Srbiji u kojoj se mi borimo za radna mesta. Mi borimo za svaki kilometar auto-puta, a vi ćete nekim stranim parama da radite različite projekte i da nam držite ovde predavanje o tome kako mi treba da radimo svoj posao a Aleksandra Vučić izađe na izbore i dobije 60% glasova. Gospodo ako želite da se bavite politikom, Srbija je demokratska, slobodna zemlja. Izađite na izbore, kažite građanima šta je vaš program. Dobite određenu podršku i možemo da razgovaramo o tome u parlamentu, u lokalnoj skupštini, bilo gde je tome mesto. Ali, da znate da nećemo dozvoliti ovakve stvari koje su se dešavale u proteklih nekoliko dana, da vi kao vreću i kao slobodnim stilom udarate nekoga ko jeste nama ovde prvi među jednakima i ko jeste glasnogovornik naše politike iza koga stojimo na putu posvećenosti, rada, naravno razvoja parlamentarizma, otvorenosti i naravno razvoja i rasta Srbije. Tako ćemo i nastaviti. Mi smo ovde složni, složni da zajedno sa Aleksandrom Vučićem gradimo Srbiju, da otvaramo radna mesta, ali naravno na tom putu nećemo dozvoliti da niko ugrožava volju građana Republike Srbije, sem naravno ako se kandiduje na izborima, osvoji određen broj glasova. Zato dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa našom graditeljskom politikom, politikom podrške Aleksandra Vučića i svega onoga što je SNS uradila u prethodnih šest godina. Hvala.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam šokiran kada preko tv ekrana se pojavi Dragan Đilas i govori šta je moral, šta je nemoral i šta je pravda i šta je nepravda. Ta politička i ljudska fukara, to dno u svakom smislu se drzne da drži predavanje građanima Srbije o tome šta je moralno a šta je nemoralno. I danas je zaćutao i nema ga, ne govori ništa, samo njegovi sledbenici, mali procenat koji je ostao bolesnika govore o tome da tih miliona nema, da tih svih tih aviona, kamiona, miliona računa ko zna gde, da sve to ne postoji, da je sve to izmišljotina, ali činjenice govore drugačije. Upravo će danas i sutra i narednih dana biti krivo istraživačko novinarstvo Draganu Đilasu. Pa će stari i ugledni dnevni časopis kao što su "Večernje novosti" za njih postati tabloid. Verovatno će ga ne nekim od svojih konferencija pocepati kao što je to uradio pijani Živković, pa će nazivati novine đubretom, pa će govoriti da treba da se bojkotuju neki mediji. Dosta je Srbiji tog foliranta i tog foliranja, te glume Dragana Đilasa. Dosta nam je svakog dana da slušamo ološ u medijima kako priča da nema prostora u medijima. Preko 50% Srbije gleda upravo taj medij za koji još nismo ustanovili da li je iz Luksemburga, sa Dorćola, Novog Beograda, odakle je. Kad gostuje na toj televiziji, da li ode u Luksemburg, pa govori iz Luksemburga ili sa neke beogradske opštine, odakle priča? Da li se teleportuje u Luksemburg, pa govori? Dosta je više tog nemorala, tog bahaćenja, tog iživljavanja nad svima nama, kao da su građani Srbije glupi i ne znaju da tih skoro šest miliona nije mogao legalno da stekne. Što ih nisi ostavio Srbiji? Što si sakrio te pare? Ja čak počinjem da mislim da je on čovek ozbiljno oboleo, jer je rekao da tih para nema i da nema račun na Mauricijusu. Ko zna koliko tih računa ima. Ko zna koliko na koliko delova je rascepkao sve te milione i na ko zna koliko računa, ko zna na koliko rajeva je te pare podelio, pa više ne može ni sam da pohvata, lopina, gde je sve pare stavio. Da li će te pare sad da uzme, pa da vrati? Neće, naravno. Uopšte nemam tu dilemu. Ne može lopov da vrati nešto od onoga koga je ukrao. Nije ni 619 miliona uzeo da vrati, ni dinar od toga. Koliko si maski kupio? Koliko si dao svojoj državi za vakcine? Koliko si, ološu jedan, para dao za respiratore? Koliko si deci dao para da se leče? Koliko? Nego državni fond je omogućio Aleksandar Vučić, iz koga pomažemo lečenje dece. Koliko si, za one koje brineš da nemaju stanove, mlade bračne parove, koliko si im stanova omogućio, a koliko si im uzeo dok si bio na vlasti? Koliko si majkama dao za veštačku oplodnju, a koliko si porodiljama uzeo u gradu Beogradu dok si vodio grad? To su pitanja na koja duguješ odgovore. Ponajmanje ti imaš pravo da se pojaviš bilo gde u medijima i da govoriš šta ne valja danas u Srbiji. Ne valjaju putevi, brze pruge, radna mesta, fabrika vakcina, bolnice. Pa, koliko smo bolnica napravili, on toliko parkova nije mogao da sredi. Iza njega su samo ruševine ostajale. Slika i prilika onoga što je on ozidao su krpene Terazije koje su se pocepale za nekoliko meseci, a plaćeno je u desetinama miliona. I kome je to služilo što je on pravio? Služilo je za letovanje na Mauricijusu. Da se zavitlava sa nama, da kaže – ja sam pre 20 godina bio na Mauricijusu, vodio sam malo porodicu da se brčkamo, i to baš u to vreme koje govore da je bilo strašno, devedesete, 2000. godina, kada su građani Srbije imali prosečnu platu, ne znam ni ja, bio sam mali tada, pedesetak maraka, kolika je bila prosečna plata. On je išao na Mauricijus sa familijom. Od kojih para? Da li su te pare dolazile od Soroša, od nekih drugih spolja? Onda dođe da mi govori o moralu i nemoralu. O tome šta je pravda, šta je nepravde. Nepravda je da te gledam uopšte na bilo kojim medijima. Nepravda je da ti možeš da se obratiš bilo kome u javnom životu Srbije. Nepravda je da ti imaš mogućnost da se kandiduješ za bilo šta. To je nepravda. Građani Srbije od tebe jedino što hoće to je da vratiš pare i da ti vide leđa već jednom, pa idi, idi na Mauricijus, ostani i ne vraćaj se nikad u Srbiju i ti i tvoji partneri, tvoji lopovi, tvoji prijatelji, Belovuci i ostali. Svi koji ste krali odgovaraćete, vratićete ono što ste pokrali građanima Srbije, ali nećete više moći da dobijete bilo kakve izbore, jer ljudi u Srbiji nisu naivni, dobro znaju ko radi u njihovom interesu, dobro znaju ko svoju glavu stavlja na panj zbog Srbije i da je to jedino spreman uvek za Srbiju, za njenu decu da uradi Aleksandar Vučić, i samo Aleksandar Vučić, niko drugi. Nije za Srbiju prethodnih 50 ili 100 godina uradio ovoliko koliko je predsednik Srbije Vučić uradio danas. Što ga osporavaju toliko? Pa, zato što su iza njih samo minusi ostajali. Rupe, minusi i krpe. Građani Srbije ne mogu posle toga decenijama da dođu sebi posle takvih lopova. Jedva smo Srbiju podigli, doveli ovde gde jeste, sada da bude jedna od lidera u Evropi i pobunili se, ko? Mafija i ološ, uličari, tajkuni, ponestalo para. Željni smo opet da jašemo po leđima građana Srbije. Pa, je govorio da neće da se vakciniše, pa je otišao prvi da se vakciniše. I pre najstarijih sugrađana on da stane da se vakciniše, a preko svojih raznoraznih prijatelja pušta ljudima da se ne vakcinišu. Kupi vakcine, pomozi svojoj državi, kaži istinu, reci krao sam, možda ti i oprostimo, ali pare ćeš da vratiš. To ako ti građani oproste što si krao, ne znači da ćeš pare da zadržiš u svom džepu, nego vrati novac građanima, plaćaj porez u Srbiji, nemoj da iznosiš pare na ostrva i da nam pričaš kako si letovao pre dvadeset godina, baš nas briga gde si ti letovao, zanima nas od kojih para, kako si te pare stekao, to je ono što nas zanima, a ne gde ti letuješ i da li si kupio onaj kupaći ili ovaj, i da se prenemažeš tamo kao neka seka persa na svojim konferencijama, da praviš neke face tužne, jadne. Da li treba da te žalimo možda, da li treba da ti doniramo mi neki dinar da imaš za sledeće letovanje na Mauricijusu? Ne. Doniraćemo ti za jedno prugasto odelo i uveren sam da će lepo da ti stoji u jednom od naših zatvora. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Orliću. Uvažena gospođo ministar sa saradnicima, danas je na dnevnom redu, a imali smo prilike iscrpno da i govorimo o ovoj temi – Predlog odluke o Programu zvanične statistike u periodu od 2021. do 2025. Mnoge moje kolege su danas govorile o statistici kao vrlo kompleksnoj nauci, ali ono definitivno što bih ja volela da je moguće uvesti u statistički program i statističku nauku jeste praktično statistika koja bi obuhvatila i ove perače prozora na rajskim ostrvima, jer definitivno tu statistiku država Srbija, a Boga mi, ni svet, čuli smo danas, region nema bogatijeg opozicionog političara, ako uopšte može da se nazove opozicijom od Dragana Đilasa, svet nije video, čini mi se, tajkuna koji se bori u redovima opozicije i misli da ga narod i građani Republike Srbije shvate ozbiljno. Dugo smo čekali nakon jučerašnjeg, takoreći, zemljotresa, a Boga mi se zatreslo sve do Mauricijusa, objavama do kojih su došli novinari „Novosti“ istraživačkim putem, jel tako, dozvoljeno i da neki drugi novinari se bave nekim određenim specifičnim istraživanjima, kao što su to učinili novinari „Novosti“. Došli smo do strahovitih saznanja, ništa, zapravo, što nas je iznenadilo, već nešto što smo i u prethodnom periodu sasvim sigurno znali, samo nismo zapravo znali koliko je Dragan Đilas vešt da te dokaze sakrije. Boga mi smo se iznenadili da je tih 619 miliona, zapravo samo vrh ledenog brega i da on, zapravo, mnogo miliona i stotina, a ko zna koliko, nadam se da ćemo uspeti u narednom periodu da utvrdimo, odnosno da će to uspeti nadležne institucije, koliko je to novca Dragan Đilas perući prozore po Mauricijusu, drugim rajskim ostrvima i poreskim rajevima uspeo da skloni. Nakon tog, kažem, zemljotresa, mnogo je vremena trebalo da nam se Dragan Đilas obrati. Zaista nakon nekog nesrećnog kokodakanja koje smo imali priliku da čujemo od nekih njegovih najbližih saradnika koji su nevešto sinoć istrčali sa nekim papirom da zapravo ti računi ne postoje. Imali smo priliku, gospodine Filipoviću, bili ste u sali, u isto vreme se obratio Dragan Đilas, naravno na jednoj od svojih televizija, prilično, rekla bih, devastiran i iscrpljen od onoga što se dešavalo, pretpostavljam u njihovim redovima prethodni, odnosno, današnji dan i prethodnu noć, a to je žestoka panika i histerija, na koji način opravdati sada nešto što je defakto i dejure istina. Definitivno, ono što smo danas čuli od Dragana Đilasa, a što je Marinika Tepić sinoć objavila, da ne postoji, i dalje tvrdi da nema račun na Mauricijusu, već sinoć su uspeli novinari da demantuju i da kažu da ono što su predstavili građanima Republike Srbije, a to je da ovaj popularni perač prozora, jedan od najbogatijih, zapravo najbogatiji perač prozora na svetu, koji je uspeo da od osvedočenog lopova postane i osvedočeni lažov, rekavši da nema račun na Mauricijusu, a tu konferenciju za novinare smo imali priliku da slušamo kada je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, praktično, dao Draganu Đilasu priliku da kaže da ima račun, da taj račun, odnosno postojanje i sredstva na tom računu opravda, Dragan Đilas je izašao na konferenciju za novinare i rekao da taj račun ne postoji, da je sve izmišljotina i da je samo pre 20 godina išao na put na Mauricijus i da je to sve što on o tom rajskom ostrvu i poreskom raju zna, ali se ispostavilo da Dragan Đilas laže. Ko laže, taj i krade, očigledno. Ono što smo imali prilike da vidimo iz ove dokumentacije jeste da Dragan Đilas, pored novca koji ima na švajcarskim računima, podsetiću vas da su u pitanju četiri računa po švajcarskim bankama, na računu na Mauricijusu ima preko 6 miliona evra. Što bi rekao moj kolega Jovanov, ako je zaboravio na tih 6 miliona, bogami, koliko je to onda ostatka od onoga što je uspeo da upiše u svoju memoriju? Pretpostavljam da se sinoć bavio samo prikrivanjem svojih tragova i prisećanjem gde su to još u poreskim rajevima po čitavom svetu, a koliko sam razumela novinari imaju podatak za ukupno 17 računa, gde se to još kriju opljačkani novci građana Republike Srbije. Uverena sam, čisto da ne bude neke nejasnoće, kažem da smo juče dobili dokaze da ti računi postoje i da je zapravo ovo još jedan pokušaj hiperprodukcije laži Marinike Tepić i Dragana Đilasa, kojim pokušavaju samo još novim lažima da ovu temu, a videli ste da su pokušali javnost da zatrpaju i nekim drugim temama o kojima, zaista, ne bih dala ovde ni jedan jedini komentar, kako bi afera Mauricijus postala tema broj dva, odnosno kako se više o tome u Srbiji ne bi govorilo. Međutim, u Srbiji se zaista od juče samo o tome govori i nastaviće se i ovde, nastaviće se nadam se i u nadležnim organima razgovarati upravo o ovim računima. Ja u rukama držim dokaz da ovaj račun i te kako postoji, da je banka svoja vlasnička prava prenela na drugo privredno društvo i da je ova banka i te kako postojeća. Imamo čak i papir u kome piše da je upravo Dragan Đilas vlasnik ovog računa, da ima pravo da raspolaže sredstvima na ovom računu. Isto tako, mogli ste čuti juče da je vlasnik i nekoliko računa, kao što sam rekla, i u Švajcarskoj gde je sa svojim bratom Gojkom Đilasom i još jednim poslovnim partnerom takođe nadležan za manipulisanje i na tom računu. Takođe, juče informacija koja je jako važna, odnosi se i na finansijske akrobacije i fiktivne prodaje firmi koje je Dragan Đilas obavio sa bugarskim biznismenom, izbegavajući da plati porez. Sasvim je sigurno da je sve ovo što imamo priliku da vidimo, pored toga što se sakrivao novac građana Srbije, Dragan Đilas mesec dana nakon što je prestao da bude predsednik Demokratske stranke 2014. godine, to je praktično mesec dana posle izlaska njegovog zvanično iz Demokratske stranke, on je otvorio ove račune kako bi… jer, rekla sam i juče upravo sa ovog mesta, njegov buđelar, slamarica je postala očigledno pretesna, pa je zaista negde morao da se premesti novac koji je pokrao od građana Republike Srbije. Upravo je to učinio na ovoj lokaciji, na Mauricijusu. Koliko još lokacija ima, ostaje javnosti da saznaje u budućem periodu. Ono što je sada najvažnije u ovom trenutku jeste da svi nadležni organi u Republici Srbiji, od tužilaštva, pa do Uprave za sprečavanje pranja novca, zaista dođu do svih relevantnih podataka i da Dragana Đilasa pozovu na odgovornost za sve finansijske malverzacije koje, ukoliko postoje, a čim se nešto sakriva, sasvim je sigurno da postoje, upravo vezanim za ove dostupne podatke. Juče ste, a možda i danas… Ako se dovoljno skoncentrišete, za trenutak ću vas i zamoliti da se utišate i da oslušnete. Čujete li? Ja mislim da se savršeno čuje lupanje krilima Marinike Tepić koja se uvom momentu sprema da preleti u drugu stranku. To lupanje je toliko jako da, čini mi se, posle jučerašnjeg zemljotresa to je jedino što će se ćuti, jer Dragan Đilas najavljuje za sutra, kaže, vrlo specifično obraćanje građanima Republike Srbije. Ja samo molim da to obraćanje ne bude ono koje smo gledali u prethodnim vremenima - okupano suzama, kukanjem i pretnjama. Sve što smo danas od Dragana Đilasa mogli da čujemo, a imao je vremena, postoji internet, znate, u današnje vreme, da obavestimo i Dragana Đilasa o tome, mogao je da zatraži da mu se dostavi papir u kome će se reći i potvrditi da Dragan Đilas nema račune na Mauricijusu, da je sve to do čega su novinari došli laž. Međutim, on je rekao - to ću uraditi za par dana. Zapravo, Dragan Đilas zna da to neće uraditi nikada, jer će upravo iz Mauricijusa iz ove banke stići jedan ovakav papir koji kaže da je Dragan Đilas vlasnik računa, ali i vlasnik 6 milion evra koje je od građana Republike Srbije pokrao i skladištio na Mauricijusu, nadajući se da se to nikada neće saznati. Dakle, od njegovih pretnji nema ništa. Nas njegove pretnje ne zanimaju. Preti da će nas tužiti, preti, a njegovi drugi neki prete da će nas i šišati. Dakle, sve što radite, govori o vama. Rekoh maločas, na početku izlaganja, osim što lažete i kradete, mi smo to u prethodnom periodu i građani Republike Srbije i te kako osetili. Dakle, mi ćemo nastaviti da radimo svoj posao ovde, nepokolebljivo. Nastavićemo da iznosimo sve afere Dragana Đilasa, Marinike Tepić, ali nemojte zaboraviti i onoga koji se javio i pitao – zašto meni niste našli ništa, kako to Marinika i Dragan imaju kojekakve milione i hiljade evra na računima, a mene ste jadnog ostavili bez ništa? Govorim o Borku Prada Stefanoviću, kome, osim verovatno kolekcije „Prada“ cipela, ne možete naći ništa pametnije. Pretpostavljam da je čovek svu svoju imovinu, da li je ona stečena legalno ili ne, uložio u cipele, ali neka ostane na tome. Svakako da ukoliko postoji nešto što bi i Borka Stefanovića, koji se samoprijavljuje za istragu, dovelo u vezu sa kriminalom, nije problem, nadamo se da ćemo u ovoj mreži kriminalaca, korupcije, mafije i mafijaških krugova otkriti i to, ali i jednu opasnu činjenicu – da li su upravo ovi kriminalci oličeni u režimu bivše vlasti, poput Marinike Tepić, Dragana Đilasa, ali nemojte zaboraviti i druge, Vuka Jeremića i ostalih, imali veze sa mafijaškim krugovima. Za neke se već i međunarodni sudovi interesuju, za ove naše ja se nadam uskoro, vrlo, vrlo uskoro domaći i dajte da više stanemo na kraj svemu onome što se zove kriminal, što se zove korupcija, a pre svega još jednom apelujemo odavde da tužilaštvo preispita ulogu upravo Marinike Tepić i Dragana Đilasa u aferi prisluškivanja i pokušaja atentata i državnog udara na predsednika Srbije i na Republiku Srbiju. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Božić. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto više nema prijavljenih za reč, pitam predsednike, odnosno ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa i ostale koje eventualno nisu iskoristili pravo iz člana 96. da li se neko za reč javlja? Ne. Zahvaljujem. Zaključujem pretres. Zahvaljujem i ministarki i njenim saradnicima. Mi nastavljamo sa zajedničkim jedinstvenim pretresom o predlozima odluka iz tačaka 3. do 6. dnevnog reda. Primili ste materijal. Podsećam da je predviđeno vreme definisano članom 97. u poznatom trajanju, da se ravnomerno raspoređuje po poslaničkim grupama. Molim sve grupe, ukoliko to nisu učinile, da sada odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč za zajednički jedinstveni pretres koji sada otvaram o Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podnet 26. februara 2021. godine, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa ispravkom, od 25. februara 2021. godine, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, od 24. februara 2021. godine i Predlogu odluke o dopuni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora, od 23. februara? (Ne.) Niko se ne javlja za reč. Pošto na listama nemamo prijavljenih, pitam na samom kraju da li neko ko nije iskoristio pravo po članu 96. želi da se javi sada? Ne. Još jednom zahvaljujem i zaključujem i ovaj zajednički jedinstveni pretres. Hvala svima. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova.