Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 131narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 93 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nataša Vučković, Slobodan Gavrilović i Nenad Bogdanović. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KONVENCIJE O POLICIJSKOJ SARADNjI U JUGOISTOČNOJ EVROPI Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Primili ste Izveštaj Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 149a stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto je ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa SRS – jedan sat, 37 minuta; poslanička grupa Demokratska stranka – jedan sat, 16 minuta; poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica – 56 minuta; poslanička grupa G17 plus – 22 minuta; poslanička grupa SPS – 19 minuta; poslanička grupa Liberalno-demokratska partija – 13 minuta; poslanička grupa manjina - Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline – sedam minuta; poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV, SVM – šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 149a. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, Dragan Jočić, ministar unutrašnjih poslova, želi reč? Reč ima ministar unutrašnjih poslova, Dragan Jočić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, cenjeni narodni poslanici, danas je pred vama Konvencija o policijskoj saradnji, koja bi trebalo da se ratifikuje. Pre nego što kažem nešto o suštini same Konvencije, kazao bih nekoliko reči kako je ona nastala. Projekat izrade ove konvencije započet je sredinom 2005. godine, potpisivanjem Memoranduma o razumevanju, 22. juna u Beču. Tu su prisustvovale Albanija, BiH, Hrvatska, Makedonija, Moldavija, Rumunija i tadašnja državna zajednica Srbija i Crna Gora. Inicijator ove konvencije je Republika Austrija, koja je tada trenutno predsedavala Evropskom unijom. Ono što je suština, ovo je prva konvencija koja na jedan ozbiljan način reguliše međusobnu policijsku saradnju i određuje kako zemlje u regionu mogu da sarađuju. Osnovni motiv za zaključivanje ove konvencije o saradnji policije jugoistočne Evrope je uspostavljanje pravnog okvira saradnje po određenim pitanjima iz delokruga nadležnih policijskih organa. Implementacija ove konvencije treba da doprinese daljem jačanju i proširenju policijske saradnje sa zemljama u regionu, kao i daljem unapređenju regionalne bezbednosti i predstavlja značajni korak u smislu približavanja Evropskoj uniji. Takođe, Konvencija daje jak pravni osnov za zajednički rad zemalja potpisnica na poslovima suzbijanja svih oblika kriminala. Znači, njom se uređuju oblasti saradnje i razmene policijskih informacija, razmena oficira za vezu, zaštita svedoka, zajednička obuka, prelazak na tuđu teritoriju u toku gonjenja učinioca krivičnih dela, prekogranična prismotra, kontrolisana isporuka, razmena podataka, saradnja u oblasti bezbednosti granica i formiranje mešovitih graničnih patrola. Konvencija, u suštini, reguliše sve ono što se zove operativna saradnja dveju ili više policija u ovom regionu. Istovremeno, Konvencija treba da obezbedi i usklađivanje prekogranične saradnje policije u regionu, koristeći odredbe Šengen konvencije. Konvencija će se sprovoditi u skladu sa odredbama nacionalnih zakonodavstava, s tim što je za primenu određenih članova Konvencije, kao što je gonjenje na tuđoj teritoriji i sprovođenje prismotre na tuđoj teritoriji, potrebno zaključiti dodatne sporazume o sprovođenju, odnosno bilateralne sporazume između zemalja, kojima bi se ova pitanja regulisala. Konvencija je otvorena za sve zemlje koje žele da joj pristupe, a isto tako, svako se može povući iz ove konvencije u bilo koje vreme, uz pismeno obaveštenje. Znači, time ću da završim, suština Konvencije je tesna operativna saradnja policija i ima za cilj da, kao što se organizovani kriminal internacionalizuje i postaje transnacionalan, tako i saradnja između policija bude otvorena, kako bi on mogao da se spreči.
Zahvaljujem. Pre nego što nastavimo rad, obaveštavam vas da je ovlašćeni predstavnik SRS - poslanik Petar Jojić. Takođe, pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini, za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Elviri Kovač, izabranoj sa izborne liste SVM - Jožef Kasa. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Elviri Kovač. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Nastavljamo dalje. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da, narodni poslanik Petar Jojić, ispred poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bi Narodna skupština Republike Srbije potvrdila Konvenciju o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi, predlagač je trebalo da narodnim poslanicima dostavi na uvid i pripremu za ovu raspravu, propise kojima se reguliše policijska saradnja u drugim državama, kao uporedno pravnih propisa kako su druge zemlje ovu veoma osetljivu pravnu materiju uredile u svojim zemljama, a pre svega trebalo je da nam se dostavi na uvid sledeće: 1. Kako je, međusobno, regulisana policijska saradnja pravnim dokumentima između i u okviru evropskih institucija, odnosno zemalja Evropske unije; 2. Kako je ona regulisana i uređena između Evropske zajednice i Velike Britanije; 3. Kako je i kojim dokumentom regulisana između Evropske zajednice i SAD; 4. Kako je regulisana policijska saradnja između Evropske zajednice i drugih zemalja Južne Amerike; 5. Kako je regulisana policijska saradnja između SAD i zemalja Južne Evrope, odnosno Južne Amerike i 6. Kako je uređena policijska saradnja između SAD i zemalja Afrike, Azije, Australije, Kanade, Rusije i Belgije. Srpska radikalna stranka ovo napominje i ističe posebno, jer nije sigurna da će SAD, Velika Britanija, Nemačka, Francuska i druge zemlje, koje drže do ozbiljne bezbednosti svoje države, dozvoliti da strane obaveštajne službe mogu vršljati po jednoj državi kako one misle i kako to njima odgovara. Ono što bi trebalo istaći, odnosno Srpska radikalna stranka, takođe, stavlja primedbu na to što ne znamo kako je regulisana bilateralna saradnja između gore navedenih država, a posebno, kako je regulisana bilateralna saradnja između policija SAD i drugih zemalja, Velike Britanije i Irske. Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka smatra da je uz ovaj predlog zakona o policijskoj saradnji trebalo da se dostave i ova dokumenta o bilateralnoj saradnji. Kada se razmatra Zakon o potvrđivanju konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi, kao i Predlog koji je dostavljen narodnim poslanicima, želim da istaknem da se ovaj predlog zakona o policijskoj saradnji sa zemljama jugoistočne Evrope odnosi na zemlje – Republiku Albaniju, zamislite, kao poverenika ove konvencije, kako je to predviđeno u članu 38. Predloga. Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, mi treba da zaključimo Konvenciju i sporazum sa neprijateljskom državom, koja otima 15% teritorije Republike Srbije. Srpska radikalna stranka to ne prihvata i osuđuje. Ovo treba na drugi način da se reguliše. I niko nije smeo u ovom pravno-političkom trenutku da ovo pitanje postavlja i reguliše na ovakav način, niti stvarati prijateljske veze sa neprijateljskom državom broj jedan prema Srbiji. Ova konvencija, kao što je istakao ministar za unutrašnje poslove, jeste zaključena i taj Sporazum u Beču. Međutim, ona se odnosi na neke male zemlje u okruženju, ali ozbiljne države, koje drže do bezbednosti, nisu obuhvaćene ovom konvencijom da bi Srbija, kao država,držala do svoje bezbednosti, suvereniteta, integriteta i bezbednosti svojih građana, radi se o: Bosni i Hercegovini, Makedoniji, Moldaviji, Rumuniji, Srbiji i Crnoj Gori. Po mišljenju narodnih poslanika Srpske radikalne stranke apsolutno je neprihvatljivo, jer je u suprotnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije, odredbama Zakonika o krivičnom postupku, odredbama Krivičnog zakonika i drugih propisa Republike Srbije. Odredbe Predloga ovog zakona direktno ugrožavaju bezbednost Republike Srbije i njenih građana. Zbog ovakvog zahteva, koji se postavlja od strane Evropske zajednice, Srbija je 1914. godine ušla u Prvi svetski rat sa Austro-ugarskom, jer su Austro-Ugari želeli da vode istragu na teritoriji države Srbije, tada, u to vreme, kao moderne države. Međutim, tadašnja Vlada i tadašnja vlast nije dozvolila da je vode Austro-ugarski agenti. Ovaj Predlog zakona je u direktnoj suprotnosti sa sledećim odredbama Ustava Republike Srbije: – U direktnoj suprotnosti je sa odredbom člana 13. Ustava Republike Srbije, jer se ovim Predlogom zakona ne obezbeđuje zaštita državljana, Srba, u inostranstvu. Republika Srbija je, prema odredbi ovoga člana, dužna da štiti prava i interese svojih državljana u inostranstvu. Ovo je normirano navedenim članom Ustava Republike Srbije, jer možemo doći u situaciju da se neko nađe i u ovim okolnostima. Zbog toga SRS ovo ističe posebno. – Norme ove konvencije o policijskoj saradnji direktno ugrožavaju ljudska prava i slobode građana Republike Srbije. Član 2. Predloga konvencije, zamislite, braćo i sestre, dame i gospodo, dragi građani Srbije, ''dozvola za boravak je odobrenje bilo koje vrste''. Šta to znači? Odobrenje da uđe i u Generalštab, i u Ministarstvo odbrane i u kasarnu bilo koju, a ujedno, to nije odobrenje za lov i ribolov. U članu 25. Ustava Republike Srbije, normirano je i zagarantovan je fizički i psihički integritet koji je predviđen, a ujedno, prema Ustavu, nepovrediv. Ovom odredbom našeg Ustava niko ne može biti podvrgnut medicinskim i naučnim pregledima bez svog slobodno datog pristanka. Međutim, odredbe i norme koje se predlažu u ovoj konvenciji dozvoljavaju mogućnost da se lekarski pregledi vrše i bez pristanka određenog lica. – Ustav Republike Srbije garantuje zaštitu podataka o ličnosti, a Predlog konvencije ne garantuje, da neće doći do brojnih zloupotreba kod obrade ličnih podataka u elektronskom sistemu. – Odredbe ove konvencije su u direktnoj suprotnosti sa odredbom člana 27. Ustava Republike Srbije, koji reguliše pravo na slobodu i bezbednost. U stavu 3 ovoga člana je propisano: "Svako ko je lišen slobode ima pravo žalbe sudu, koji je dužan da hitno odluči o zakonitosti lišenja slobode i da naredi puštanje na slobodu ako je lišenje slobode bilo nezakonito". Dame i gospodo narodni poslanici, u Predlogu ove konvencije nema te odredbe da se može građanin ili bilo koje lice žaliti na odluku svakog državnog organa, a naš Ustav predviđa da svako lice i svaki građanin naše države ima pravo da uloži žalbu ili neko drugo pravno sredstvo protiv odluke svakog državnog organa. Međutim, ovde nema pravne ni ustavne zaštite lica i građana na koja bi se mogla primeniti. – Ova konvencija je u suprotnosti i sa odredbom člana 29. Ustava Republike Srbije, jer ne garantuje dopunska prava u slučaju lišenja slobode bez odluke suda. Naime, prema odredbi člana 29. Ustava, garantuje se licu lišenom slobode bez odluke suda da ima pravo da ne izjavi ništa, da ne bude saslušano bez prisustva branioca koga samo izabere ili branioca koji će mu besplatno pružiti pravnu pomoć, bez odluke suda mora i bez odlaganja, a najkasnije u roku od 48 časova, biti predato nadležnom sudu ili pušteno. Ovo napominjem jer će se nacionalno zakonodavstvo primenjivati u skladu sa ovom predloženom konvencijom. Međutim, predloženi, a usvojeni, a odloženi za primenu, Zakonik o krivičnom postupku i te kako se razlikuje i u direktnoj je suprotnosti u određenim odredbama sa Ustavom Republike Srbije. Nadalje, dame i gospodo, ova konvencija je u suprotnosti i sa odredbom člana 30. Ustava Republike Srbije, koji reguliše pritvor i lišenja slobode, zatim članom 31. Ustava Republike Srbije, koji reguliše trajanje pritvora. Kada se govori o ovoj konvenciji da organi koji prate ili teraju neko lice i žele da ga uhapse imaju pravo, čak i oni koji dođu iz inostranstva i pređu našu granicu, da liše slobode takvo lice i da ga drže šest sati, a da mu se to vreme ne računa, da bude predato nadležnim lokalnim državnim organima, a pre svega pravosudnim organima, u vremenu od 00,00 do 09,00 časova. Što je apsolutno neprihvatljivo. Svako zadržavanje lica na licu mesta, bilo na ulici, bilo gde na drugom mestu, ako je njega neko zadržao, on je njega praktično lišio slobode. Osim toga, ova konvencija predviđa, čak i nošenje i upotrebu lisica. E pa, znate šta, u tom slučaju ne možemo prihvatiti da se na ovako komotan način ova pitanja tako regulišu jednim našim propisom, koji mi treba, eto tako, možda neodgovorno, sveobuhvatno da prihvatimo, a šta bude sutra, to niko ne vodi računa sada. Predlog konvencije je u suprotnosti i sa odredbama Zakonika o krivičnom postupku, pre svega kada je u pitanju pritvor i kada su u pitanju ovlašćenja organa unutrašnjih poslova. Članovi 142, 143, 144, 145. i 146, ove odredbe i ovlašćenja pripadnika organa unutrašnjih poslova odnose se na ovlašćenja koja imaju isključivo pripadnici organa službi bezbednosti u našoj zemlji, a pre svega unutrašnji poslova. Srpska radikalna stranka se najenergičnije protivi usvajanju ovog predloga zakona o potvrđivanju Konvencije. Centralna Američka obaveštajna služba, dame i gospodo,građani Srbije, da znate, imala je 486 tajnih letova, za poslednje dve godine, jer su pripadnici CIA i iz nekih zemalja Evrope, Azije i drugih, Južne Amerike i Afrike, privodili građane u privatne zatvore, a kao primer navodim Makedoniju i Rumuniju. Ne možemo dozvoliti da nam CIA dođe i da nam CIA ovde uređuje našu bezbednost i stanje u Republici Srbiji. Dame i gospodo, u ovoj konvenciji je najproblematičnija jedna okolnost i jedna mogućnost koja se uvodi i jedna institucija, to je pružanje simulovanih pravnih usluga preko tajnog agenta. Naime, dame i gospodo, pružanje mogućnosti angažovanjem prikrivenog islednika to vam je uglavnom tajni agent. Najopasnija stvar, kada je u pitanju tajni agent, koja nije dovoljno rešena, jeste pitanje da li prikriveni islednik odgovara za krivična dela koja izvrši u svom prikrivenom špijunskom i agentskom radu. Zakon o krivičnom postupku koji je usvojen, a odložena njegova primena u 2006. godini, ovo pitanje je dodatno iskompromitovao i pogrešno postavio. Iz činjenice što Zakon zabranjuje samo da prikriveni islednik podstrekava ili provocira na izvršenje krivičnog dela, a ne reguliše pitanje da li može vršiti krivična dela u svom radu kako je to predviđeno članom 153. stav 1. Zakonika o krivičnom postupku iz 2006. godine, čije je primena odložena, proizilazi, dakle, da za krivična dela ne odgovara, na to ukazuje logika stvari, odnosno suština rada prikrivenog islednika. On se ubacuje u kriminalnu grupu, zamislite, kao njen član i logično je da u tom svojstvu mora da vrši krivična dela, jer bi bio inače otkriven. Čini mi se da je novi Zakonik o krivičnom postupku koji se mora primenjivati, ako se usvoji ova konvencija, njegove odredbe moraju biti u saglasnosti sa ovom konvencijom i Konvencija sa Zakonikom o krivičnom postupku, a Zakonik o krivičnom postupku i Konvencija u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Čini se da je i novi ZKP na tom stanovištu, iako ovo pitanje ne reguliše izričito, to proizilazi iz odredbe člana 150. stav 2. koja kaže – da će se u slučaju da prikriveni islednik izvrši krivično delo primeniti odredbe Krivičnog zakona koje regulišu nužnu odredbu i krajnju nuždu. Šta ćemo sa ostalim krivičnim delima ako on počini, a nije delovao u izvršenju krivičnog dela, u momentu činjenja krivičnog dela da se pozivao na nužnu odbranu i na krajnju nuždu. Šta ćemo za ona krivična dela koja on počini, a nije bio u stanju nužne odbrane i krajnje nužde. Nažalost, time nije ništa rešeno. Pozivanje na nužnu odbranu i na krajnju nuždu je uvek moguće i nije potrebno, čak je potpuno besmisleno to izričito predviđati. Problem je, ako nisu ispunjeni uslovi za nužnu odbranu i krajnju nuždu, a to će u praksi po pravilu biti čest slučaj. Da li će prikriveni islednik odgovarati za ovakva krivična dela, nije rešeno. Iz navedene formulacije Zakonika moguće je da se prihvati i shvatanje da prikriveni islednik ne odgovara za ova krivična dela, što je izgleda i bila namera zakonodavca, odnosno predlagača, koju nije smeo jasno da izrazi, odnosno da jasno prikaže. Ono što je bitno, još bih napomenuo, najpre, ako zakon zabranjuje lakši slučaj podstrekavanja na krivično delo, onda je logično da zabrana važi i za teži slučaj izvršenja krivičnih dela. Jer, izvršenje u sebi logički obuhvata i podstrekavanje. Drugi važniji argument je da u osnovu izvršenja i postojanja krivičnog dela moraju biti izričito taksativno propisani zakonom, u zakonu, odnosno u ovoj konvenciji, šta je to slučaj sa predviđanjem i propisivanjem nužne odbrane i krajnje nužde. Prema članu 15. navedene Konvencije primena kontrolisanih isporuka, što je sada moguće samo za dela organizovanog kriminala, a to predviđa član 504. Zakonika o krivičnom postupku, koji se, napominjem, mora primenjivati pri sprovođenju ako bude ova konvencija usvojena, to može biti nezakoniti transport opojnih droga, oružja i ukradenih stvari i drugih predmeta, koji su proistekli iz vršenja krivičnih dela ili su sredstvo za izvršenja krivičnih dela, uslov je da bi bilo znatno otežano otkrivanje ovih krivičnih dela i lišenja slobode lica koja su to počinila, prema članu 154. Zakonika o krivičnom postupku stav 4. Istovremeno je novi Zakonik o krivičnom postupku, na koji se moram pozivati jer će Konvencija opet morati da bude u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom, dalje, on konstatuje i predviđa norme kontrolisanih isporuka po kojoj se ona primenjuje samo za nezakoniti transport navedenih stvari. Kontrolisana isporuka se prema novom rešenju člana 154. Zakonika o krivičnom postupku u stvari može primeniti za bilo koje drugo krivično delo, jer Konvencija ovde ne kaže taksativno, u Konvenciji nisu tačno specificirana koja krivična dela iz našeg nacionalnog krivičnog zakonodavstva, radi se samo o organizovanom kriminalu. Dalje, automatsko-računarsko pretraživanje ličnih i drugih podataka. Dame i gospodo, ovo je nedopustivo. Zamislite sada kada vam dođe CIA i druge obaveštajne službe, a hvala bogu, imamo ih kao savetnika u ovoj državi i u svim institucijama našeg sistema, da oni još imaju pravo i da im se omogući da pretražuju sve podatke, čak i one podatke koji blage veze nemaju sa organizovanim kriminalom ili sa kriminalom uopšte ili sa terorizmom. U Predlogu konvencije, dame i gospodo, u članu 2. regulisano je pitanje obrade ličnih podataka. Imate: pronalaženje, konsultacija, korišćenje, otkrivanje slanjem, širenjem ili stavljanjem na raspolaganje na drugi način, svrstavanje ili kombinovanje, blokiranje, brisanje ili uništavanje. Ovde imate sve, osim što još nema kako se utvrđuje na osnovu ovih metoda, samo još što nema seksualnih metoda, koje treba primeniti u ovom predlogu zakona. Kada sam rekao ovu zadnju rečenicu, to se odnosi pre svega na lične podatke, broja lica na osnovu više faktora, fizički, fiziološki, mentalni, koji se odnosi na njegov ekonomski i kulturni ili socijalni identitet. Dakle, slobodno mogu da kažem da ovde fali još seksualni identitet. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem se narodnom poslaniku, gospodinu Jojiću. Da li još neko od šefova poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, Demokratske stranke, Demokratske stranke Srbije - Nova Srbija - Vojislav Koštunica i Socijalističke partije Srbije. Dajem reč narodnom poslaniku Rajku Baraliću, a neka se pripremi Dragan Todorović.
Dobar dan, gospodine predsedniče, dugo vas nije bilo, dobar dan, gospodine ministre, narodni poslanici, dobar dan uvažena koleginice, dobrodošli u prvi radni dan u Parlament Srbije. Parlament Srbije nije tako rđavo mesto kao što piše u novinama, to je dobro mesto. Kriminal je univerzalna i globalna kategorija. Nažalost, on se ne deli na kriminal po izvršiocima, po nacionalnoj pripadnosti, po boji kože, po rasi, po etničkom ili nekom drugom principu ili ne daj bože po seksualnom, kao što smo ovde imali prilike da čujemo. Nažalost, to je jedna od najvećih pošasti čovečanstva i sve što jedna država može da uradi da spreči kriminalno ponašanje bilo kog ko ima takav manir ili takvu potrebu ili ako mu je to prosto način na koji živi, treba u izvesnom smislu podržati, pri čemu, naravno, uvek treba voditi računa da su građani jedne države, pa i onda kada su kriminalci, svetiji od drugih građana drugih država, bili oni kriminalci ili ne. Ono što garantuje Ustav mora se obezbediti za sve građane, potpuni nivo zaštite, višestepenost pravne zaštite i mora se obezbediti da i ljudi prema kojima se ove mere odnose imaju tretman koji se poistovećuje sa ljudskim dostojanstvom. Ukoliko toga ne bi bilo onda mi ne bismo svoj posao radili kako treba. Mi smo imali priliku da proveravamo, da vidimo, da se uverimo da kriminalci sarađuju i na onim pitanjima za koja smo mislili da nisu moguća, da države koje su najljući protivnici i narodi koji su najviše zavađeni imaju kriminalce koji međusobno sarađuju, enormno se bogate, upravo kritikujući one druge države, narode ili njihove politike i to su, pre svega, kriminalni poslovi, izvinjavam se što to jesu poslovi, koji se odnose na trgovinu drogom, belim robljem, seks trafiking, trgovinu oružjem, na razne druge oblike kriminala protiv kojih treba da ustane svako civilizovano društvo i tome da svoj doprinos. Takođe, imam izvesne rezerve kada je u pitanju ponuđeni tekst ove konvencije, ali se ona nažalost ne može menjati amandmanima. Dakle, ovo je princip ili uzmi ili ostavi. Bilo bi nekoliko važnih pitanja koja bi mogla da nas motivišu da ovo odbijemo, ali ima i nekoliko koja nas motivišu da ovo možemo da prihvatimo. Dozvolite, i molim predsedniče da mi ovo vreme ne uzimate, citiraću član 5. Konvencije – ''Obim razmene informacija''. Dozvolite, neću dugo. Tačka ''(1) Tokom saradnje u cilju prevencije, otkrivanja i istrage krivičnih dela, naročito na polju organizovanog kriminala, službeni organi ugovornih strana po zahtevu razmenjuju sledeće informacije: a) o podacima pojedinaca umešanih u organizovani kriminal, obaveštajnim podacima o vezama između osumnjičenih i lica pod sumnjom u vezi sa izvršenjem krivičnih dela, njihovim saznanjima o strukturi kriminalnih organizacija i grupa, kao i o tipičnim obrascima ponašanja osumnjičenih i lica pod sumnjom ili osumnjičenih grupa ili grupa pod sumnjom; informacije o krivičnim delima u pripremi, u pokušaju ili izvršenim krivičnim delima, posebno o vremenu, mestu i tipu krivičnog dela, detalji o žrtvama ili oštećenoj imovini, o obaveštajnim podacima o posebnim okolnostima i o relevantnim zakonskim odredbama, ukoliko je to neophodno radi prevencije, otkrivanja i istrage krivičnog dela.'' Ovo je veoma ozbiljna formulacija i što se mene tiče ovo je veoma važan razlog da se o ovoj konvenciji dobro razmisli, a naročito tome dodajem tačku (2) ovog člana koji kaže: ''Pri dobijanju informacija korišćenjem specijalnih metoda, službeni organi ugovornih strana sarađuju u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvima. Ugovorne strane preuzimaju obavezu da obezbede barem isti standard zaštite podataka prenetih tokom takve razmene informacija kao što to propisuju odredbe nacionalnih zakona njihovih država.'' Dakle, ovde je vrlo precizno rečeno šta će se dešavati i u izvesnom smislu otklonjene su sumnje koje daju argumentaciju onima koji veruju da je ovde nacionalno zakonodavstvo inferiorno u odnosu na ponuđen tekst Konvencije. Mi možemo, naravno, da se oko ovog sporimo, da dajemo ovakve ili onakve argumente, ali verujem da ova bojazan, o kojoj je danas bilo reči, da smo mi već na ovaj ili onaj način odavno predmet bavljenja raznih agenturnih asocijacija, grupa ili pojedinaca, ovo se ne odnosi na to. Nisam srećan što Srbijom danas gotovo bez ikakve kontrole, izvinjavam se, gospodine ministre, vršljaju razni agenti, predstavnici raznih obaveštajnih službi, što na izvestan način direktno utiče i na izvesna personalna rešenja u najvišim organima naše države, ali ovo se ne odnosi na to. Ovo se odnosi na nešto sasvim drugo. Ovo je pokušaj da se, uslovno, najgori mogući i najprostiji kriminalci sankcionišu, da se pomogne u otkrivanju onoga čime se oni bave, da se spreči da u ove zemlje koje bi ovo potpisale i koje su potpisale ulazi manje droge, da ima manje problema, da ima svega onoga manje što niko od nas normalno ne želi da postoji. Dakle, u ovome ne vidim ništa posebno rđavo čime bi se položaj naše zemlje u izvesnom smislu kompromitovao pred našom javnošću. Naprotiv, mislim da bi se potpisivanjem ove konvencije položaj naših građana mogao poboljšati, jer bi se kriminalni putevi potpisivanjem ovakve konvencije u izvesnom smislu mogli lakše kontrolisati i kriminalci svih oblika i boja mogli na odgovarajući način sankcionisati. Naravno da uvek ima argumentacije i za i protiv, bilo bi rđavo kada se to ne bi događalo. Poslanička grupa SPS sa Savetom za bezbednost SPS imaće dodatne konsultacije u vezi sa ponuđenim aktom i pre nego što dođe dan za glasanje izjasnićemo se o ovom pitanju. Izmerićemo dobro šta je sve u ovoj konvenciji ponuđeno što bi moglo biti eventualno kompromitujuće za našu državu i naše nacionalno zakonodavstvo, a šta je ono što bi moglo u izvesnom smislu da spreči kriminalno ponašanje lica koja naravno ne misle ništa dobro ni građanima Rumunije, ni građanima Albanije, ni građanima Srbije, ni bilo kojoj drugoj državi i njenim građanima. Zato što smo imali hiljadu puta priliku da se uverimo u beskompromisnost, u besprizornost kriminalaca, u njihove postupke koji su užasni, u sredstva koja nikada nisu odabrana već su jedino takva koja mogu da posluže svrsi, a to je: da prođu tone droge, da se organizuje prodaja živih ljudi, da se na bilo koji drugi način ugrožavaju elementarna ljudska i druga prava građana u ovim državama. Dakle, molim za razumevanje za ovaj dokument, jer ne želim da u svemu vidim sve rđavo. Naprotiv, mislim da postoje pitanja o kojima se možemo usaglašavati, bez obzira kakva je naša pozicija u ovom parlamentu. Naravno da mi nismo srećni kako stvari danas ovde funkcionišu. Naravno da bi moglo mnogo bolje da budu uređena neka pitanja, nego što su danas. Iskreno verujem da će do toga doći, zato što mi se čini da svaki put kad uhapse nekog kriminalca jedan broj ljudi može da odahne. Ako ih više bude sa one strane brave, to će biti pouzdan zakon, pa će ljudi koji se ne bave kriminalom živeti srećnije. Ako to ne bi bilo tako, onda bismo mi bili u gadnoj zabludi šta je, zapravo, naš osnovni cilj i osnovna funkcija politike. Gospodine ministre, mada niste zaslužili to lično, moram da kažem, a objasniću vam kasnije zašto, moguće je da ovo podržimo, naravno uz konsultacije koje ćemo učiniti na način kao što sam rekao, zato što, ko god može da doprinese smanjenju kriminala, odnosno efikasnosti službi koje se bave kriminalcima, on to treba da učini, ovo bi bio jedan od pomoćnih pravnih alata da se to desi. Dakle, izjasnićemo se neposredno pre dana za glasanje kako ćemo glasati o ponuđenom tekstu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Đurić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, izgleda da vi niste u stanju ni kod svojih poslanika da obezbedite da, bar kada ste vi izvestilac, prisustvuju sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Čak vam nema ni šefa poslaničke grupe DSS-Nova Srbija, izgleda da nema strpljenja ili ne može da pređe preko ove konvencije koju ste vi predložili Narodnoj skupštini. Dame i gospodo narodni poslanici, kad god se dobije neki ovakav materijal, ne samo ovakav, nego svaki materijal, treba pokušati da se uđe u motive, šta je razlog da se Narodnoj skupštini predlaže ovakva konvencija. Šta će, ukoliko ova konvencija bude usvojena u Narodnoj skupštini, to biti dobro za naše građane, odnosno za našu državu? Postavljamo jedno osnovno pitanje – čemu služi država, između ostalog, da li država služi da zaštiti svoje građane, ne samo u sopstvenoj državi nego i ako se nalaze van te države? Valjda je obaveza države da štiti svoje građane i da nijednim svojim postupkom ne dovede u situaciju da neki naš građanin može na bilo koji način da bude maltretiran ili da se prema njemu sprovode bilo koje mere, a da za to naša država daje odobrenje i ne sprečava. Nažalost, mi naš suverenitet polako i nepovratno gubimo. Počeli smo da ga gubimo još usvajanjem Zakona o saradnji sa Haškim tribunalom. To je Rezolucijom 1244, kako da vas naučim jednom da zapamtite jednu stvar, Rusija kompletno svoj položaj i svoj stav bazira na Rezoluciji 1244. Imali ste prilike juče da čujete i kineskog ambasadora u Savetu bezbednosti, koji takođe podržava ruski stav i insistira na Rezoluciji 1244. Ali da se vratimo na predloženu Konvenciju. Vi nama predlažete da se usvoji Konvencija o saradnji u jugoistočnoj Evropi između Republike Albanije, BiH, Republike Makedonije, Moldavije, Rumunije i državne zajednice Srbija i Crna Gora. Prvo, Rumunija je ušla u EU, kao i Sporazum CEFTA, ona neće biti punovažan potpisnik one konvencije. Ali koji su motivi da mi potpišemo nešto sa BiH i Albanijom? Da li su to prijateljski nastrojene države prema nama? Da li ste vi sigurni da će Albanija i BiH, mislim na Federaciju, ne mislim na Republiku Srpsku, jer sa njima već imate određenu saradnju, da li će ona dozvoliti sve ono što će verovatno insistirati da Srbija izvršava po ovom sporazumu. Siguran sam da neće. Kako možete da budete ubeđeni da će BiH uraditi bilo šta, kada je tužila našu državu pred Haškim sudom, kako možete da očekujete? Opstruiraće na svaki način. Da li ste vi preduzeli do sada nešto za zločine koji su izvršeni prema Srbima, za zločince za koje se zna imenom i prezimenom koje su zločine izvršili i koliko su ljudi poubijali? Imali ste prilike, između ostalog, da gledate i film "Istina", gde ste mogli da vidite te zločince na filmu. Da li ste preduzeli nešto da prema tim ljudima bude pokrenut proces u njihovim državama? Vi niste učinili ništa. Ne činite ništa kada su u pitanju srpski interesi, kao što ne činite ništa ni za naše građane koji se nalaze u Haškom tribunalu. Vas ne interesuje ništa da pomognete njima, ali zato izvršavate sve naloge Haškog tužilaštva. Da li ste preduzeli nešto povodom informacije da je 34 lica do sada dalo sudski overene izjave da su od strane haških istražitelja ucenjivani, podmićivani da bi lažno svedočili protiv Vojislava Šešelja? Ima li težeg krivičnog dela od tog? Da li ste vi preduzeli korake da vidite da li je to istina ili nije, pa ako nije da preduzmete odgovarajuće mere, ako jeste da preduzmete odgovarajuće mere. Ne, vi znate da je to istina, jer znate za metode rada haških istražitelja. Uostalom, imali smo prilike to da vidimo posebno u procesu protiv Slobodana Miloševića, na koji način Haško tužilaštvo pribavlja svedoke. Vi sada hoćete dodatno da našim građanima otežate život i to radite protiv Ustava. Nije mi jasno kako možete da tražite da ovakva konvencija bude usvojena u Parlamentu Srbije, kada je ona direktno u suprotnosti sa nekim članovima Ustava. Kako možete da dozvolite da organi strane države bez obaveštenja ulaze u našu državu, da hapse lice koje gone i da ga drže, praktično, u pritvoru, dok se ne pojave naši organi. To je protivno članu 30. Ustava, protivno članu 29. Ustava. Kako je to uopšte moguće? Moguće je zato što je ovo marionetska država, jer njoj se nalaže šta treba da uradi. Kažite poslanicima da svaki predlog zakona prvo šaljete OEBS-u, Kancelariji OEBS-a u Beogradu, pa tek kad od njih dobijete potvrdu da taj zakon može da bude pušten u proceduru, da može da dođe u Skupštinu Srbije, tek tada dobijaju poslanici. Zamislite vi kakva smo mi zemlja. Mi treba da usvajamo zakone koje tek Kancelarija OEBS-a pogleda i tek onda dolazi svakom poslaniku da bi pogledao i da bi o tom zakonu nešto rekao. Da li vi već i bez ove konvencije proširujete neke vidove saradnje kada su u pitanju neke specijalne policijske jedince. Evo, sad vas, ministre, ovde otvoreno pitam da li je tačno da su SAD formirale jednu specijalnu jedinicu koja broji otprilike oko 100 pripadnika, ti pripadnici su sa teritorije bivše SFRJ, i služi isključivo za hapšenje lica za koja su zainteresovani Amerikanci, odnosno Haški tribunal? Kako je to uopšte moguće? Kako je moguće da u našoj državi deluje takva jedinica? Šta će nam onda država? Da li je istina da su ti pripadnici uhapsili generala Zdravka Tolimira? Da li je istina, ministre, da su ti pripadnici uhapsili generala Tolimira, da su stanari iz zgrade zbog gužve koja se tom prilikom desila pozvali našu policiju i naša policija je samo utvrdila činjenice koje je mogla da utvrdi, dokumenta koja je našla u stanu, i posle toga mi dobijemo informaciju da je general Zdravko Tolimir uhapšen u Republici Srpskoj? Ako je to tačno, onda vi, gospodine ministre, treba odmah da podnesete ostavku i cela Vlada, jer je to nedopustivo za državu. Vi niste u stanju da se bavite tim poslom ili što je još gore, hoćete građanima da predstavite da ste taj državni organ koji treba da budete, da je sve u skladu sa zakonom i da građani ne treba da brinu, što je mnogo gore nego dakažete – nismo u mogućnosti, situacija je takva kakva jeste, sila velika pritisla, mi ne možemo. Ali, nemojte da obmanjujete narod. Nemojte to da radite, jer ovo veliki broj građana zna. Država gubi autoritet. Država niti počinje, niti završava sa vama. Trebaće mnogo vremena da država povrati autoritet, da državni organi povrate autoritet. A kako je to moguće? Uzmite samo današnji list "Pravdu" i pogledajte sve izjave šefa kabineta Zorana Đinđića. Evo, tu vam je ministar policije. Ministar policije je sigurno upoznat sa tim istražnim postupkom. Kada bi ovako nešto izišlo u novine za bilo kog građanina i ovakva optužba, to je jedna od najtežih mogućih optužbi, da bilo ko to kaže ukoliko nema u vezi sa time argumente, za to se podrazumeva izuzetno stroga kazna. To je nešto što je valjda svakome jasno, pogotovo ako su u pitanju lica koja su u određenom momentu vršila najodgovornije ili najviše moguće funkcije u jednoj državi. Vama ne vredi apsolutno ništa reći, nijednu činjenicu izneti, vas to uopšte ne zanima, vas to ne interesuje, a znate sigurno da je tačno, samo ste mislili da će to na neki način vreme da pojede i da se te stvari neće otkriti. Šta je, ministre, sa izjavama nekih poslanika juče da ste prilikom dolaska na vlast 2001. godine odmah krenuli da čitate tajna dosijea? Šta je sa time, ministre? Kakva je to država? Šta ste vi bili, razularena rulja koja je tražila osvetu, krv da vidi, tražila samo neke razloge da to može da sprovede u delo? Šta je sa onima koji su to radili? Zašto se to ne procesuira, pogotovo što ste čitajući ta dokumenta, bar po izjavama vašeg prethodnika, našli mnoge iz vrha tadašnjeg DOS-a kao saradnike Službe Državne bezbednosti. Pazite, nisu oni bili službenici, biti službenik u Službi Državne bezbednosti to je stvarno čast, branite otadžbinu na najosetljivijem mestu, to samo mogu posebno spremljeni ljudi, a doušnici, e to su ona gamad. Gamad koja nije u stanju da se u životu na osnovu svog kvaliteta domogne određenog mesta, nego služi za cinkarenje svoje okoline, bavi se lažima, intrigama itd. Takvi su bili u vrhu DOS-a. Šta je sa vama, kada ste došli, sigurno znate za to? Zašto ti koji su to radili, zašto ne odgovaraju? Zašto dozvoljavate da se ova država uništava? Ova konvencija Srbiji će umanjiti i ono malo državnosti što ima, a neće pomoći uopšte, jer najmanje dve države od ovih koje ovde navodite kao potpisnike, posebno Albanija da bude poverenik...ja vas stvarno ne razumem. Albanija, koja se zalaže godinama, decenijama, ne samo da se zalaže nego aktivno pomaže otcepljenju Kosova i Metohije, vi sa njima pravite ovakav sporazum? Znate, stvarno da vas čovek pita, kako je moguće da na ovakav način uništavate sopstvenu državu. Šta će to Albanija da učini da Srbiji bude bolje i da bude bolje građanima Srbije? Da li će vam omogućiti da eventualno nekog teroristu sa Kosova i Metohije koga budete tražili i budete pouzdano znali da se nalazi u Albaniji, da li ste vi sigurni da će omogućiti specijalnim jedinicama ili ljudima da uđu u Albaniju kako bi ga uhapsili, da će im pomoći? Ja sam siguran da neće. Kada sve ove stvari uzmete u obzir onda je jasno da potpisivanje ovakve konvencije za Srbiju bi bilo izuzetno loše, već sam naveo posebno zato što je protivno Ustavu, a skoro kompletna je protivna interesima Republike Srbije.
Hvala. Po Poslovniku, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi sa radom Narodne skupštine, ali u vezi sa najvažnijim nacionalnim i državnim interesima Republike Srbije, javio sam se da onima koji možda nisu slušali sinoć kasno i jutros vesti saopštim nešto na osnovu čega mislim da bi Narodna skupština morala da reaguje i pre rasprave o Kosovu i Metohiji 24. jula. Naime, Havijer Solana, vaš veliki prijatelj, visoki predstavnik EU, izjavio je da EU ima obavezu, i to posle razgovora Merkelove sa Koštunicom, da ceo proces odlučivanja o budućnosti Kosova i Metohije, dakle, dela teritorije Republike Srbije, premesti iz Ujedinjenih nacija u Kontakt grupu. Njihova namera je da već 25. imaju prve sastanke na kojima bi u potpunosti odluku o budućnosti Kosova i Metohije prebacili na Kontakt grupu u kojoj nema veta Rusije, kao što ga ima u Savetu bezbednosti Ujedinjenih nacija, i u potpunosti Evropska unija, dakle, oni vaši prijatelji, koji nas toliko mnogo vole da će sve protivpravne puteve da nađu da nam otmu Kosovo i Metohiju, napravili su pakleni plan kako da nam uzmu državu i kako da nam razore Srbiju. Pitam vas samo, dame i gospodo narodni poslanici, hoće li Narodna skupština danas ili u vidu nekakvog zajedničkog saopštenja poslaničkih grupa ili, gospodine Duliću, nekakvom vašom deklaracijom, ili na bilo koji drugi način da reaguje protiv divljačkog pokušaja Havijera Solane i ostalih predstavnika iz zemalja Evropske unije da mesto odlučivanja iz Ujedinjenih nacija i Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija premeste u Kontakt grupu. Znam da će mnogi da kažu to ne može, i ne može, ja mislim da to ne sme, ali ne verujem da ne može pošto znamo da nisu smeli i nisu mogli ni ovu zemlju da razaraju, uništavaju, da izvrše agresiju, da bombarduju i da ubijaju decu, pa su to na kraju i uradili. Mislim da nas ništa ne košta da pošaljemo jedno jasno, upozoravajuće, ozbiljno i odgovorno pismeno u kojem ćemo obavestiti Havijera Solanu i ostale agresore na našu zemlju, one koji danas..., izvinite što ja vaše velike prijatelje nazivam agresorima. Za mene i za nas u Srpskoj radikalnoj stranci oni koji nam otimaju Kosovo i Metohiju su agresori, a ne prijatelji, e sad, možda se po tim elementarnim, pravnim i moralnim pitanjima i u tome razlikujemo. U svakom slučaju nadam se, gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, da ovakva inicijativa, zločinačka inicijativa Evropske unije mora naići na odgovor, jasan odgovor srpske Skupštine. Mi nemamo pametnija posla, lepo je što ćemo mi danas u šest sati popodne da igramo fudbal sa našim ruskim prijateljima iz Ruske Dume, ali je to mnogo manje važno od onoga kako i na koji način da sačuvamo srpsku državu, kako da sačuvamo Kosovo i Metohiju i kako jasno da označimo one koji bi da izvrše potpunu agresiju i okupaciju dela teritorije Republike Srbije. Zato vas molim da to obrazložite, jer čak i ova tema koja je veoma značajna i na koju imamo mnogo velikih i značajnih primedbi, koje je već iznosio i gospodin Todorović i iznosiće mnogi poslanici Srpske radikalne stranke, ja očekujem da Narodna skupština nešto preduzme po ovom pitanju, jer mislim da apsolutno nema ništa važnije za nas nego kako i na koji način sačuvati Kosovo i Metohiju i kako sačuvati Srbiju. Bez toga nećemo imati gde ni da živimo i naš rad ovde će biti potpuno besmislen. Hvala vam.
Hvala. Želeo bih da obavestim sve poslanike i šefove poslaničkih grupa da ćemo danas u toku dana imati razgovore sa ministrom za Kosovo i Metohiju, gospodinom Samardžićem. Moguće je da će se već sutra ujutru nastaviti još jedan krug konsultacija. Predlažem da se i o ovoj temi razgovara i da ona svakako nađe svoje zapaženo mesto u rezoluciji koju treba da donesemo sledeće nedelje. Reč ima narodni poslanik gospodin Šajn, potom neka se pripremi Radiša Ilić.
Poštovane kolege, poštovani ministre, ja bih samo hteo da govorim o članu 12. naslovljen je kao ''Prevencija'', koji govori da organi za sprovođenje zakona ugovornih strana razmenjuju iskustva u oblasti prevencije kriminala, i u tom cilju započinju i sprovode zajedničke programe. U tom smislu hoću da kažem da u Srbiji živi nekoliko desetina hiljada Roma koji nemaju lična dokumenta. Isti jetaj problem i u državama u okolini. Sve to zajedno govori da u ovom regionu ima preko stotine hiljada Roma koji nemaju lična dokumenta, a sama ta činjenica da ne poseduju lična dokumenta govori o tome da oni ne mogu da uđu u redovan proces obrazovanja, da ne mogu da uđu u redovan proces socijalne zaštite i to za direktnu posledicu ima da, ne samo Romi, nego svaki građanin koji nema lična dokumenta kada se nalazi u takvoj situaciji, on onda učini neko krivično delo. Ukoliko budemo zajedno pokrenuli jednu regionalnu akciju u tom pravcu, jer imamo različita dobra iskustva i u Srbiji i u zemljama u regionu, i ukoliko budemo to pitanje rešili na kvalitetno nov način imaćemo situaciju da više ne govorimo, recimo, u nekim vestima da su kablove ukrali Romi, a ne građani, da su predmeti trgovine decom u Italiji Romi iz Srbije ili Romi iz Bosne i Hercegovine, već ćemo time zaista dati konstruktivan doprinos jednom regionalnom projektu unapređenja položaja Roma. Onda neće biti potrebe da opominjemo sve, nemojte da spominjete pripadnike jedne nacionalne zajednice, bez obzira koja je u pitanju, da je ne pominjemo i da kažemo da su njeni pripadnici učinili krivično delo, već ćemo da imamo situaciju da zaista ljudi ne čine krivična dela, a i Romi da se ne bave nezakonitim sticanjem osnovnih sredstava za život, jer ukoliko imaju dokumenta, ponavljam još jednom, moći će da uđu u redovan proces obrazovanja, moći će da uživaju socijalnu zaštitu i onda će moći na jedan drugačiji način da žive. Hteo bih samo da podsetim da su to zaključci mnogih međunarodnih konferencija, da su to zaključci i Evropskog romskog foruma, koje je savetodavno telo Saveta Evrope. Ja očekujem od ministra da naša država, Vlada Republike Srbije i vaše Ministarstvo bude jedno od lidera u regionu koji će ovo pitanje da postavi na jedan kvalitetno nov način. Samo toliko. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, neka se pripremi dr Rajko Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što krenem sa diskusijom o ovoj tački dnevnog reda napravio bih jedno poređenje. Ultimatum Austrougarske monarhije Srbiji 1914. godine, po svojim tačkama, bio je mačiji kašalj u odnosu na ovu konvenciju koju danas mi ovde treba da usvojimo i koju je ministar potpisao 5. maja 2006. godine. Bićemo u Srbiji taoci stranih agenata, dobro pamtite ove reči, bez obzira što će se opet naći neko da sve ovo ulepšava i da izglađuje. Prosto je neverovatno da će u Srbiju moći da uđu naoružani ljudi, pripadnici tajne policije, agenti, čak i bez odobrenja, da špijuniraju naše građane za koje pretpostave da ugrožavaju bezbednost njihove zemlje. Sprovodiće akcije, upotrebljavaće čak možda i vatreno oružje. Moći će, nažalost, to se vidi po članu 23, čak i da ubijaju građane Srbije. Poslanici Srpske radikalne stranke će uveriti građane Srbije, a možda i poslanike vladajuće koalicije, kakva se opasna zamka priprema za Srbiju, a samim tim i za bezbednost građana Srbije, mada je činjenica da strani agenti, Sasovci i ostali već špartaju Srbijom i uzduž i popreko, viđamo ih po kukuruzima, voćnjacima. Nedavno su ih u Mačvi videli po malinjacima kako traže Ratka Mladića. Hapšenje generala Tolimira je samo pokazna vežba šta može da zadesi svakog rodoljuba ako neko iz druge države proceni da je pretnja po javni red i mir i bezbednost. Možda je za Albaniju recimo pretnja kada radikali kažu da će svim silama braniti Kosovo i Metohiju, pa će onda svi radikali koji to kažu da budu stavljeni pod prismotru, po zahtevu Albanije, a u skladu sa članom 4. ove konvencije. Ova konvencija o političkoj saradnji u jugoistočnoj Evropi je konačni krah naše samostalnosti, našeg integriteta i naše sigurnosti kao građana ove države. Primenom ove konvencije, ali sada zvanično, Srbija će postati prolazna, a možda i zaustavna stanica za gomilu stranih agenata, špijuna, možda čak i kriminalaca sa legitimacijom tajnog agenta neke susedne države. Mi ćemo živeti u lažnom ubeđenju da smo bezbedni. Svaki podatak o vašoj imovini, ovo govorim građanima Srbije da bi znali, o vašem automobilu, kamionu, o vašem poslu, vaša adresa, podaci o vašim telefonskim razgovorima može biti dostupno policijskim službama drugih država samo ako ste se iz nekog razloga našli na njihovoj listi potencijalnih neprijatelja. Ovde je borba sa kriminalcima i teroristima sporedna stvar. Iza ovako smišljene koncepcije krije se u stvari mešanje u unutrašnja politička dešavanja u Srbiji. Ide se čak dotle da će se stranim službama davati informacije i saslušanja iz policije, i verovali ili ne, citiram, to je član 4. tačka (5) pod m) – Saradnja i razmena informacija u vezi sa kontrolisanjem mase na javnim okupljanjima. Prosto neverovatno, za sva politička okupljanja, stranačke mitinge bićete u obavezi da na zahtev od neke od susednih zemalja prosledite informaciju verovatno i snimke sa imenima, sa snimljenim govorima itd. Ne verujem da je ova stavka pisana za okupljanja na fudbalskim utakmicama, košarkaškim itd. Kada npr. radikali organizuju miting sa preko 100.000 ljudi, onda će se Albanija osetiti ugroženom, pa ćete vi lepo na osnovu ovog člana 4. i silnih tačaka ove konvencije biti dužni da prosledite informacije, pored maločas nabrojanih, i sledeće: identifikaciju pretplatnika na telefone i drugu telekomunikacijsku opremu, informacije o mestu prebivališta, mesto boravišta i slično za pojedine učesnike mitinga, informacije da li poseduju vatreno oružje, motorna vozila, plovila, čak i vazduhoplove i to sve da bi vas lakše locirali i pratili, a možda i još nešto gore uradili. Veoma je proizvoljno tumačiti šta je recimo javni red i mir, po članu 4. tačka 5. pod a), u Albaniji, pa da mi na osnovu naše procene po bezbednost Srbije tražimo informacije na osnovu ove konvencije. Mislite da bi išta dobili i mislite da bi neko zbog toga kaznio Albaniju, ne, to će se desiti samo u Srbiji zbog suludih zahteva koji će dolaziti iz pojedinih zemalja. U Albaniji je možda normalno da se Bin Laden šeta ulicama Tirane, da organizuje kampove, ali za nas to nije. Baš me interesuje kako bi Srbija tada reagovala i kakve bi informacije mogla da dobije od Albanije. Član 6. je prosto neverovatan iz sledećeg razloga. U prethodnom članu 5. informacije se razmenjuju na osnovu zahteva jedne od ugovornih strana, ali u članu 6. vidimo da ni to nije nikakva obaveza, znači, nema zahteva, ali ima odliva informacija. I ovo je upravo idealna prilika za odavanje poverljivih podataka od strane pojedinaca, u zamenu za materijalnu nadoknadu. Nema zahteva, nema ni traga od datih informacija. Član 13 – evo još jedne apsurdne situacije kada službena lica gone neko lice, pa ono pređe granicu recimo naše zemlje. Ovim članom službena lica nastavljaju gonjenje u našoj zemlji bez odobrenja. Dakle, pitanje je, prvo, kako se to ulazi u Srbiju, da li granicu čuva pogranična policija ili je ona šuplja kao švajcarski sir? Šta se dalje dešava, kada službena lica strane zemlje stignu to lice u našoj zemlji ne mogu da ga liše slobode, to piše u tački 3. pod a) ovog člana, ali već pod b) se nudi nešto slično hapšenju i to zamislite službena lica mogu zadržati gonjeno lice, a ne da ga uhapse. Kako? Da ga hipnotišu, da ga vode na večeru, da igraju karte sa njim ili nešto slično dok mu naša policija ne utvrdi identitet. I da ne zaboravimo još jednu činjenicu, službena lica strane države imaju pri sebi svoje službeno oružje, tačka 5. pod e), i zamislite, mogu da ga koriste u slučajevima legitimne samoodbrane. E sada, šta se podrazumeva pod legitimnom samoodbranom u Makedoniji, u Albaniji, u BiH, u Rumuniji? Negde je to možda psovanje policajca, negde potezanje vatrenog oružja na policajca. Žao mi što zbog ograničenog vremena neću moći da prokomentarišem većinu članova ove konvencije, ali ću se zadržati još samo na dva člana na članu 15. i članu 23. Član 15. reguliše kontrolisanu isporuku. To znači da je naša država dužna da po zahtevu ugovorne strane izruči uhvaćenog počinioca krivičnog dela, ali sa njim da isporuči i sve ono što je pronađeno kod njega u vreme vršenja krivičnog dela. Dakle, oružje, novac, narkotike itd, koji su potrebni sudu radi identifikacije prestupnika i kao materijalni dokazi za procesuiranje. Na primer, na teritoriji Srbije naša policija uhapsi lice sa narkoticima koje je iz Albanije ušlo u Srbiju, za njim u poteru stiže kobajagi Albanac, službeno lice sa legitimacijom tajnog agenta, a u stvari i to lice je deo logističke podrške šverca narkotika. Pošto je isporuka zaustavljena, onda stupa na scenu član 14, pa se i prestupnik i zaplenjeni narkotici i eventualno oružje i tajni agent vraćaju u Albaniju da im se kobajagi sudi, a u stvari ide se opet Jovo nanovo dok konačno ne pređu u Evropu. Dolazimo na kraju do člana 23. koji reguliše odgovornost operativnih službenih lica, što znači da službena lica iz druge države na našoj teritoriji mogu da naprave određenu štetu. Ta šteta u tački (3) ovog člana može biti i ubistvo, ranjavanje, povređivanje i slično. Znači, lepo uđu bez prethodnog pristanka u našu zemlju, likvidiraju neko lice za koje su već u razmenu informacija po zahtevu iz člana 4. saznali sve, konstatuju nakon toga kolateralnu štetu ili grešku i lepo odu preko granice. Pitam se koje granice, imamo li je mi uopšte? I sada tu štetu žrtvama, kako piše u članu 23, isplaćuje naša država, a kasnije ona ta sredstva potražuje od te strane države. Mislim da je svaki dalji komentar izlišan. Na kraju, pitam se kako će naša službena lica naoružana ući u Albaniju da gone lica za koja se pouzdano zna da su počinili teška krivična dela u Srbiji, kako će se preko okupiranog Kosova i Metohije, ko njima garantuje ono što Srbija garantuje službenim licima ostalih ugovornih strana ove konvencije? Zar mislite da CIA neće ubaciti svoje agente kao službena lica iz, recimo, Albanije i iz BiH? Maločas smo čuli od poslanika Dragana Todorovića da CIA ima spremnih već stotinu ljudi i verovatno će se ti ljudi baš upravo preko tih agenata ubaciti u Srbiju. Pozivam poslanike da u danu za glasanje ne glasamo za ovu konvenciju, jer ona šteti bezbednosti i integritetu Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Rajko Đurić, a neka se pripremi Nataša Jovanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, ja ću naravno kao poslanik glasati za Konvenciju i s tim u vezi moram reći da bih bio mnogo srećniji kada bi naša zemlja imala konvencije o saradnji u oblasti kulture, nauke, socijalne politike, ali dabome, gospodin Rajko Baralić je, moram reći, sasvim razložno izneo neke stvari i ja u velikoj meri prihvatam to što je naš kolega Baralić rekao. Osim toga, dodaću da su mir, bezbednost, sigurnost i sloboda danas nedeljive ljudske građanske vrednosti, vrednosti koje imaju i svoju institucionalnu potporu kako u Evropi tako i u međunarodnoj zajednici. Ali ovo je retka prilika, gospodine ministre, da se sretnemo u Parlamentu, pa vas najljubaznije molim za odgovor na sledeća pitanja: Prvo, da li je naša policija u dovoljnoj meri osposobljena da se efikasno bori protiv narko-mafije, kojoj plaćamo sve veći danak životima naše dece? Droga je već, kao što znate bolje od mene, prodrla u sela, a upućeni kažu da su pojedina mesta u našoj zemlji, kao što je Obrenovac, Mladenovac, Aranđelovac itd, mesta koja se mogu porediti sa nekim najvećim narko-centrima u Evropi, kao što je Amsterdam. Drugo, ogroman je broj ljudi koji neovlašćeno poseduju oružje. To, takođe, ugrožava sigurnost i bezbednost građana ove zemlje, pa čak i više od toga. O toj mafiji se, nažalost, malo i nedovoljno zna. To govorim i kao doskorašnji urednik i novinar. Zato koristim ovu priliku da vas zamolim za detaljnije obaveštenje i komentar o tome. Treće, Ministarstvo policije je preuzelo na sebe dužnost da istraži pojedine nemile slučajeve ugrožavanja života nekih javnih ličnosti. Npr. slučaj Dejana Atanasijevića, novinara "Vremena", nije još razjašnjen. Juče sam vas zamolio da se odgovori povodom tvrdnje našeg kolege Batića da će Čeda Jovanović doživeti istu sudbinu kao pokojni premijer Zoran Đinđić. Ako ima ma kakvih indicija, to su vrlo ozbiljne i vrlo uznemiravajuće stvari, bar za mene, kao poslanika i građanina ove zemlje. Sledeće, imali smo nemilih scena i slučajeva nastupanja i delovanja pojedinih fašističkih i neonacističkih udruženja. Najdrastičniji slučaj je bio "Stroj" u Novom Sadu. Mene zanima koliko takvih udruženja i organizacija ima u našoj zemlji i kakvu opasnost ta udruženja predstavljaju po naš poredak? Sledeće, naša zemlja je ratifikovala Evropsku povelju o zaštiti nacionalnih manjina. O tome je gospodin Šajn govorio. Znam da su mnogi Romi za ista dela ili delikte bili neuporedivo drastičnije kažnjavani, a o tome sam nedavno govorio i sa gospodinom Petrovićem, i da se veliki broj Roma nalazi u našim zatvorima. Mi ćemo, ukoliko ne dobijemo odgovarajuće odgovore, zatražiti reviziju nekih procesa, jer je sasvim evidentno da su Romi u ovoj zemlji za iste delikte dvostruko ili trostruko strože kažnjavani nego drugi. Mene zanima, u vezi sa Konvencijom, zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u Ministarstvu policije i na drugim nivoima. Najzad, gospodine ministre, doduše, to nije pitanje koje se tiče samo vas, već i svih nas, a naročito Vlade. Jedan od vrlo važnih uslova demokratizacije svake zemlje, pa i naše, jeste depolitizacija policije i Vojske. Mene zanima kakvo je stanje stvari u našoj zemlji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Đorđe Mamula.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Jočiću, ovaj predlog konvencije nije mogao, po Ustavu Republike Srbije, da se nađe na dnevnom redu i država Srbija ne može da ratifikuje jedan ovako potpisani Sporazum, koji ste vi potpisali prošle godine. Vi ste se pozvali na član 97. Ustava Republike Srbije i samim tim, što bi se narodski rekli, sebi uskočili u usta, jer se u 1. stavu 1. tačke člana 97, na koji se pozivate, kaže da Republika Srbija, ali tek u drugom delu ove tačke, može da uređuje svoj međunarodni položaj i odnose sa drugim državama i međunarodnim organizacijama. Ali ono što vas sprečava i zbog čega država Srbija ne može da ratifikuje ovu konvenciju je tačka 1. i njen sami početak, da su suverenost, nezavisnost, teritorijalna celovitost i bezbednost Republike Srbije, pa onda ide i njen međunarodni položaj, dakle, zbog suverenosti, zbog celovitosti, zbog nezavisnosti i, pre svega, zbog bezbednosti, mi kao država ne možemo da potpišemo ovaj sporazum. Ne možemo da ga potpišemo ni zbog člana 16. Ustava Republike Srbije, koji takođe govori o međunarodnim odnosima koje uređuje naša država, a i naročito zbog činjenice što suverenost građana, a mi smo dužni da štitimo suverenost naše teritorije, počinje suverenost države od njenih građana, i eventualno bi na nekom referendumu građani mogli da se izjasne da li mi hoćemo da nam država bude na izvolte, kako to predviđa ova konvencija, mada ona to jeste od petooktobarskog puča do današnjeg dana, zbog tzv. nevladinog sektora, zbog CIA-e i ostalih špijunskih organizacija koje nesmetano, a naročito danas spominjanih istražitelja antisrpskog haškog kazamata, vršljaju na području Republike Srbije, a da vi o tome ne prozborite nijednu reč, gospodine Jočiću. Vi verovatno znate da u ulici Jevrema Grujića br. 11 postoji zatvor haškog kazamata, Hag u malom, da se tamo privode ljudi, da se tamo ljudi zadržavaju više dana i više noći, da ih isleđuju i da se tamo ljudi, uz prisilne metode, nagovaraju da lažno svedoče protiv predsednika SRS prof. dr Vojislava Šešelja i ostalih tzv. pritvorenika, onih koje je Hag već unapred osudio. Ovaj sporazum i konvencija ne mogu da se potpišu, gospodine ministre, sve i da imate neko uporište, zato što je sve ovo što ovde piše laž i obmana. Vi ste verovatno dobro zapazili da vam je kolega Todorović rekao da je potpisnik Sporazuma Rumunija, koja je ušla u Evropsku uniju. Naravno, u njihovoj gradaciji je sada na prvoj lestvici ulaska. Ali, kako vam nije simptomatično da Bugari nisu potpisali ovaj sporazum? Mi smo, kao Odbor za odbranu i bezbednost, vi to vrlo dobro znate, sa gospodinom Nikolom Svinarovim, bivšim ministrom, a sada predsednikom Odbora za bezbednost Republike Bugarske, imali više bilateralnih kontakata i saradnju u vreme kada je Odbor vodio kolega Milorad Mirčić. Iste probleme u okviru trgovine drogom, oružjem, organizovanog kriminala i, pre svega, kriminala koji sprovode Šiptari na području i te države, imaju oni, kao što imamo i mi u jednom delu. Naravno, kod nas je taj problem mnogo izraženiji. Sada me zanima, kada ste u maju prošle godine razgovarali, prilikom potpisivanja, sa resornim kolegom iz Albanije, da li ste se vi usudili, gospodine Jočiću, pošto ovde stoji da je ta saradnja tako sveobuhvatna, da mu postavite određena pitanja? Da li ste vi vašeg albanskog kolegu upitali koji su to sve centri moći, a javna je tajna da, pored Amerike, CIA-e, pre svega zapadnih mentora šiptarskih terorista i albanska država stoji iza centara obuke šiptarskih terorista, koji se nalaze na području te države. Da li ćete vi moći, na vašu inicijativu, kako vam to ovde daje mogućnost član 5, da obrazujete zajednički tim, je l' tako, da biste izvršili razmenu informacija o tome šta se radi na području Albanije. Vi, lepo dođete kod njega, ili ga pozovete i kažete – meni član 5. Konvencije daje mogućnost da se obrazuje zajednički tim, pa da vidimo gde se koljači srpske dece na Kosovu i Metohiji naoružavaju, ko ih finansira, kakva su vaša saznanja o tome, da li i tamo, kao i u Srbiji vršljaju agenti CIA. Naravno, da vršljaju. Moram da vas podsetim na period kada niste bili ministar, već poslanik i sedeli ispred nas, da se organizovana grupa britanskih obaveštajaca spremala da pre dobrovoljne predaje našeg predsednika, prof. dr Vojislava Šešelja, haškom kazamatu, u pravom smislu reči, izvrši desant na njegovu kuću, da ga kidnapuje i odvede u Hag. Mi smo to sprečili dobrom organizovanošću članova SRS i buradima punim benzina i nafte i automobilima koji su buli parkirani ispred njegove kuće, od početka skoro do kraja ulice Posavskog odreda. Podsetiću vas i na to, gospodine ministre, da vi veoma dugo, sada već u drugom mandatu ministra, pratite situaciju, odnosno stanje opšteg haosa i ogromne ugroženosti našeg naroda na području Kosova i Metohiji. Vi ste nama, članovima Odbora za odbranu i bezbednost, dostavili Izveštaj oradu MUP-a u proteklih godinu dana. Obuhvatili ste period od juna prošle, do juna ove godine. Takođe, u skladu sa stavom 1. člana 5. ove Konvencije, vi biste onda morali opet da pozovete svog albanskog kolegu, države koja je izuzetno neprijateljski nastrojena prema nama, jer ima otvorene pretenzije da otme suvereni deo teritorije naše države, a vi sa njima potpisujete sporazum, da ga pitate – kakva su vaša saznanja o ovim aktivnostima koje se dešavaju, a koje čine vaši sunarodnici. Jer, verovatno i oni imaju neke svoje obaveštajne jedinice i agente koji bi morali nešto o tome da znaju o tome, i da se interesuju i u tom pograničnom delu i dalje za ta dešavanja. Iako vi dobro znate da su tokom 2007. godine, na području okupirane opštine Uroševac, u selima Jezerce, Kamena glava, Miraš, Talinovac, Brod, Firaja i drugim nastanjenim albanskim stanovništvom, primećene naoružane grupe maskiranih lica u crnim uniformama koji sebe nazivaju pripadnicima tzv. Vojske nezavisnog Kosova. Vaš albanski kolega bi morao nešto da zna o tome. A vi, kao ministar Republike Srbije, koji pokazuje da se iz petnih žila trudi da zaštiti teritorijalnu celovitost Kosova i Metohije, morali biste da sva ova pitanja pokrenete. Ako bi to bilo tako, kako piše, gospodine Jočiću, morali biste u okviru duvanskemafije da idete korak dalje, a ne sve da se zadrži na saopštenju. Raspisana je Interpolova poternica i treba da pozovete Jusufa Kalamperovića, vašeg crnogorskog kolegu, pa da ga u skladu sa članom 5. pitate da li je moguće organizovati jednu radnu grupu. Pošto ima operativnih saznanja da se Stanko Subotić - Cane Žabac, kralj duvanske mafije, pojedini članovi njegove porodice i oni koji su mu pomagali, kriju na području Crne Gore. Vi mislite da će, iako je potpisnik ovog sporazuma Jusuf Kalamperović, prihvatiti takvu ideju – i da obrazujete radnu grupu i da će on doći i pokucati na vrata Mila Đukanovića koji je do guše umešan i predvodnik je kriminalnih aktivnosti. Nemojte da nas zasmejavate, Jočiću. Kako ste napravili saradnju vi i kolega iz Republike Srpske i kako ste rekli u saopštenju u noći između 30. i 31. maja – u sadejstvu snaga,slušajte, MUP Republike Srbije i Republike Srpske, valjda ste vi i vaš kolega plivali sa druge strane Drine, pa ste se sreli na pola, uhapšen je general Zdravko Tolimir. Mislim da je to, stvarno neverovatno. Ne samo da je to bezočnost i puka laž o čemu ćemo kasnije, već u septembru mesecu, što ide toliko dalje, gospodine Jočiću, da ste vi nama u ovom saopštenju, tačka d) istraživanje ratnih zločina i traganje za nestalim licima, napisali, ta drskost ide još dalje, u zvaničnom izveštaju MUP-a, jer vi stojite iza ovoga, a o tome ćemo već sutra u 12,00 da vas propitujemo i o mnogim drugim stvarima, i o onome što ste nasledili kao obavezu Dušana Mihailovića, jer vi ne možete da se krijete iza toga, i prava i obaveze ste nasledili od bivšeg ministra. Vi ste nas obavestili, a to stoji u zagradi, nabrajate – u izveštajnom periodu preduzete su intenzivne aktivnosti na pronalaženju haških optuženika. Verovatno tražite pomoć iz Bosne i Hercegovine i zemalja u okruženju, naročito Crne Gore, da lociraju srpske heroje, da biste vi dojavili Karli del Ponte. Vi ste čak i u ovom izveštaju napisali da je uhapšen 31.05.2007. godine, na teritoriji Republike Srpske. Ovo je neverovatno i predstavlja neprofesionalnost, laž, nego se sada, a ovo će ostati zabeleženo za sva vremena, nalazi se u zvaničnom izveštaju MUP-a Republike Srbije. Pošto ste čoveka strpali u mrtvačku kesu i odveli ga u teškom stanju sa Bežanijske kose, u sred noći u Haški kazamat, najpre u Bijeljinu, a zatim u okolinu Bratunca da ga uslikate tamo u blizini vojnih objekata i izdali takvo saopštenje, najpre ste rekli jedno, pa onda drugo, pa onda su se saglasili ovi nesrećnici, isto uhvaćeni u laži kao i vi, iz Republike Srpske, došli ste na ideju da takvu laž stavite u zvanični izveštaj. Ko onda vama da veruje da ćete poštovati ono što su vaša Ustavom zagarantovana prava, na šta ste se vi kao ministar policije, zadužen za bezbednost svih građana Srbije, obavezali kada ste u onoj noći, 15. maja, ovde drugi put, položili zakletvu. Ne samo ovi primeri, nego i činjenica, o čemu je govorio kolega Radiša Ilić, vi vrlo dobro znate da se na teritoriji bivših jugoslovenskih republika, koje su ostvarile samostalnost pomoću zapadnih sila, nalaze i određeni pripadnici zemunskog klana, koji su u bekstvu. Bio bi red da kažete da li ste i sa svojim kolegama iz Crne Gore, Jočiću, razgovarali o toj činjenici. Da li ste ih pitali – imaju saznanja i za Žapca, pa onda za ove iz zemunskog klana, Čedine prijatelje i ostalih i DS i DOS-a, pa onda da razmišljamo o tome kakva bi bila ta saradnja. Da se vratimo na početak, na član 2. stav 1. i članove 16. i 97. Ustava – da mi ne možemo i ne smemo, kao država ovo da ratifikujemo. Potpuno neupućenim kolegama ili onima koji ne razmišljaju o budućnosti države ili naroda može zvučati grubo ili neosnovano ono što ću reći, ali vidite dokle ide politika vaših zapadnih mentora i Havijera Solane, ali pre svega onih koji su predvodnici takve politike na državničkom nivou, u procesu stvaranja tzv. nove Evrope, u koju mi treba da uđemo pošto ispunimo sve uslove – rasprodamo državu, dozvolimo agentima da vršljaju, rade šta koji hoće, pa i da budu naoružani. Vi vidite ovde član Konvencije gde oni mogu, po članu 13. tačka 5. slovo e) ''Službena lica koja učestvuju u gonjenju mogu nositi svoje službeno oružje; njegovo korišćenje je zabranjeno osim u slučajevima legitimne samoodbrane''. Kakva je to legitimna samoodbrana? Onakva kako su se pripadnici KFOR-a ponašali na Kosovu i Metohije, kada pored šiptarskih terorista koji ubijaju našu nejač tamo svu silu primenjuju u situaciji kada ti nedužni ljudi nisu ništa uradili. Ili se setite bahatog ponašanja UNPROFR-a i u Makedoniji, imate slučaj i to je bio vaš kolega po resoru koji je stradao ili imate druge slučajeve koji su se desili unazad 15 godina. Sve sada mi ovo treba da uradimo i da bezrezervno prihvatimo stvaranje te takozvane nove Evrope i da se sukobimo sa onom starom, čiji smo mi zaista izvorni pravni deo, jer nisu znali pojedini od njih koji nam sada kroje sudbinu, šta su to evropske vrednosti i šta su to vrednosti naše kulture i civilizacije kroz vekove. Najveći problem u svemu tome, gospodine ministre, jeste što vi ne razmišljate kao ostali deo slobodarskog sveta na duge staze. Vi verovatno pratite šta radi antiglobalistički pokret u Evropi i u celom svetu. Nikada nijednoj državi koja se zdušno bori protiv antiglobalizma, naročito u Latinskoj Americi, ne bi palo na pamet da ovako svoju državu stavi na tacnu i da kaže izvolite dođite i radite šta god hoćete. Rusija ovo da uradi, pa to bi bio čin veleizdaje, gospodine ministre, da se ovako nešto nađe... I da mi danas upoznamo gospodina Grizlova i predstavnike Ruske državne Dume, šta mi radimo i kako mi prodajemo, odnosno vi rasprodajete državu i kako je dajete u ruke stranim moćnicima i oni bi se ljudi uhvatili za glavu, a to su predstavnici Državne Dume sa kojima vaša stranka danas potpisuje sporazum o saradnji. Vi pre nego što saslušate ostale kolege, odnosno posle, pardon, i koji imaju još nešto da kažu u prilog ove konvencije, možete da nas obavestite, da smo vas ubedili ovim argumentima koji su više nego osnovani i koje bih ja mogla da vam nabrajam, još narednih sat, ali već sam na 18 minutu, a još dosta kolega iz Srpske radikalne stranke treba da govori, ali imate mogućnost i sami ste rekli na početku i pošto je ovo po principu uzmi ili ostavi, da kažete ne ostavljam, nego sa gnušanjem odbacujem kao Srbin i kao srpski patriota, i kao ministar policije ovakav jedan sporazum. Ubedićete me onda, a i kolege iz Srpske radikalne stranke i čitavu javnost da ste vi spremni da se do kraja borite i za Kosovo i Metohiju i za zaštitu svih građana i za to da strane obaveštajne službe i agenti i mentori Amerike i onih sa Zapada, koji nam uništavaju državu i narod, ne mogu da rade u ovoj državi šta hoće. U protivnom, vi ćete za mene biti u istom košu kao i oni, a oni su najveće zlo koje se nadvilo nad Srbijom i protiv kojeg će da se do kraja bori i izboriće se Srpska radikalna stranka. Hvala vam.
Ja se izvinjavam. Po Poslovniku narodni poslanik Saša Valjarević, molim doktora Mamulu da sačeka.
Gospodo narodni poslanici, po članu 226. i pošto danas imam čast, odnosno da nam je tu i gospodin ministar unutrašnjih poslova Srbije, ja bih hteo samo da mu postavim jedno poslaničko pitanje i kada bude proverio, da me u pismenoj formi obavesti, pošto verujem da ne može sada da da odgovor. U noći između 27. i 28. decembra 2006. godine na Skupštinu opštine Požarevac izvršen je teroristički napad, bačena je bomba kašikara, koja je prouzrokovala tada srećom samo materijalnu štetu. Posle tog događaja, a cilj je bio da se onemogući održavanje sednice Skupštine opštine, jer prethodnih dana tzv. demokratska opozicija u Požarevcu posle upada u Skupštinu opštine i provaljivanja vrata, a obavešten je bio i načelnik SUP-a, međutim on tada nije reagovao, tek je reagovao kada je došlo do ovoga, a na poziv vašeg člana Demokratske stranke Srbije na konferenciji za štampu, ima tonski zabeleženo da je pozivao da se ponovo odigra u Požarevcu 5. oktobar, došlo je do bacanja ove bombe kašikare, koja je prouzrokovala materijalnu štetu. Posle toga nismo dobili nikakvo saopštenje, niti Skupština opštine, niti bilo ko iz stranaka koje su tražile od načelnika SUP-a da nam da informaciju, ko je počinilac, jer imamo određenih informacija, da je počinilac bio iz tzv. tada demokratske opozicije, koja je došla u Skupštinu opštine, da je čak i odbornik u Skupštini opštine. Tražim, tu pismenu informaciju, da nas obavestite dokle se stiglo sa istragom i, da li je otkriven počinilac. Ta zgrada koja je stara 130 godina, još iz doba Miloša Obrenovića, nikada za ovolike ratove koji su prošli, čak i za vreme poslednje NATO agresije, kada su onako mučki bombardovali našu zemlju, nije bila oštećena, a posle pokušaja nasilnog osvajanja vlasti u Opštini Požarevac, kada nisu uspeli to da urade, došlo je do tog terorističkog napada. Ja vas molim, da me pismeno o tome obavestite, mene i poslaničku grupu SRS. Hvala vam.
Za reč se javio narodni poslanik Đorđe Mamula, neka se pripremi Slavko Jerković. Izvolite, onda ako hoćete po Poslovniku.
Ja se izvinjavam, po Poslovniku član 104. Ja bih zamolio kolegu Valjarevića da se ovde obraća, pre svega, istinitim tvrdnjama. On je maločas izrekao nekoliko neistina. Prva od neistina je to da postoji nekakva demokratska opozicija u Požarevcu. Ne postoji demokratska opozicija u Požarevcu, već blok koji je legalnim načinom došao do skupštinske većine, nažalost, do te skupštinske većine i realizacije njene vlasti potrebno je da se uđe u posed vlasti, a to uzurpacijom odbornika Grubetića nije moguće, i vi to vrlo dobro znate. Istina je, takođe, da se desio jedan incident, to jest podmetanje bombe i ono što čitav grad Požarevac vrlo dobro zna, a to je da je bomba podmetnuta iznutra i to u vreme, kada je Srpska radikalna stranka angažovala privatno obezbeđenje sastavljeno od ljudi kriminalnog dosijea. To vrlo dobro znaju svi ljudi, ne samo iz policije, već svi građani opštine Požarevac. Vi nastavljate jednu vrlo lošu praksu od jučerašnjeg dana, da se bavite nekim temama kojima nije ovde ni vreme, niti mesto. Srbija ima drugih obaveza i ovde postoje vrlo razumni poslanici, koji ne žele da troše niti novac, niti vreme poreskih obveznika, a dvojica radikalskih poslanika iz Požarevca, ne znam zbog čega kakvim se temama bave. Zamolio bih vas i vašeg ovlašćenog predstavnika i vašeg šefa stranke, gospodina Tomislava Nikolića, i zamoliću ga prvom prilikom, kada ga budem video, da pre svega vas dvojicu umiri. Vi ste apsolutno izgubili legitimitet u Opštini Požarevac. Vi ste jednom prevarom uspeli da steknete tamo većinu i ta većina se naravno promenila i bože moj, danas je vlast, sutra nisi i to je sasvim normalno i treba da bude normalno, ali za vas nije normalno i vaša veza sa tajkunima, urbanističkom mafijom,dovela je do toga da se vrlo grčevito borite svim sredstvima, pa čak i lažima ovde za istu tu vlast. Ja vas ovako ljudski molim, da prekinete sa ovom polemikom, koju ste započeli juče i takođe vas molim, pošto imamo pametnija posla da se tim pametnijim poslovima bavimo. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Matiću. Gospođa Vjerica Radeta po Poslovniku, pa gospodin Arsić po Poslovniku, pa gospodin Valjarević, replika.
Gospodine Mrkonjiću, vi kao da ne sedite na tom mestu. Da li ste vi čuli malopre šta je poslanik Matić izgovorio sa ovog mesta? Niste reagovali, gospodine Mrkonjiću. Prvo je trebalo da ga pitate po kom osnovu on to govori. Narodni poslanik Saša Valjarević je postavio poslaničko pitanje, u skladu sa Poslovnikom, ministru Draganu Jočiću. Naravno, on je tražio da dobije pismeni odgovor i ubeđen, potpuno opravdano, da ministar ne zna napamet šta se sve dešava po Srbiji, mada bi ovakvu stvar trebalo da zna, a pogotovu što su predstavnici njegove stranke umešani u ovo što se dešavalo u Požarevcu.To je ovakvim načinom branjenja tog događaja od strane gospodina Matića sada, valjda, svima postalo jasno i očigledno. Gospodin Matić kaže da će tražiti od šefa SRS, gospodina Tomislava Nikolića, da urazumi poslanike i da poslanicima objasni o čemu mogu ovde da govore. Najpre, gospodine Matiću, šef, odnosno predsednik SRS je prof. dr Vojislav Šešelj. Druga stvar, zamenik predsednika SRS i šef poslaničke grupe je gospodin Tomislav Nikolić. Svaki narodni poslanik SRS u ovoj sali ima ovlašćenje gospodina Tomislava Nikolića da može da iznosi svoje mišljenje, za razliku od vas, gospodine Matiću, slušajte me, biće vrlo interesantno da čujete, da vas podsetim na nešto. Dakle, za razliku od vas, poslanici SRS sede u ovoj sali, rade svoj posao, komentarišu predloge vladine, podnose amandmane i uvek ćemo to tako da radimo i nikada nećete ubediti gospodina Tomislava Nikolića da nam kaže da to ne radimo, jer smo, između ostalog, to od njega i naučili, a imali smo od koga, morate da priznate. Vi pozivate na razum, gospodine Matiću, a ovo što ste malopre ovde izgovorili niko razuman ne bi izgovorio. Vi ste drzak i bezobrazan čovek. Vi ovde pokušavate da skrenete vodu na drugu vodenicu, a bolje bi vam bilo da se pokrijete ušima i da ćutite, jer sada ste me opet naterali da vas podsetim na ono što sam prošle godine ovde govorila, pa ste bili jako ljuti i uvređeni, pa sam tada donosila fotokopiju rešenja. Sada vas pitam, dakle, ne ministra, nego vas gospodine Matiću, kako se desilo kada ste bili predsednik opštine Požarevac da ste u okviru tržnog centra uspeli da legalizujete samo dva objekta koji su pod čudnim okolnostima bili u zakupu vaše žene, a u međuvremenu su prodati, pa ona više nije u tim objektima, objekat nije legalizovan, samo vaša dva poslovna prostora jesu. Bilo bi bolje da o tome pričate, a to što nemate strpljenja, gospodine Matiću, da sedite u ovom parlamentu, to je zaista vaš problem. Vidim danas DSS, ima vas desetak, tu sedite zato što morate, jer je ovde vaš ministar. Inače, ovih dana nije bilo živog čoveka iz DSS. Zato što morate da sedite da biste pravili društvo ministru Jočiću i da biste eventualno mogli nešto ovde i da kažete, on se čovek ne okreće pa da primeti da li ste stvarno tu, vi biste da mi ne raspravljamo. Mi ćemo da raspravljamo. Mi nismo planirali to što vi već šapućete da sutra nećete da radite. Što se nas tiče možemo i sutra i prekosutra, u subotu i nedelju. Mi smo spremni, srpski radikali, da svojim učešćem u radu nadoknadimo ono što ste vi propustili, što ste nekoliko meseci propustili, a da nismo konstituisali parlament, dok se niste dogovorili oko raspodele plena u okviru Vlade. Nastavljam, samo da postavim jedno poslaničko pitanje, zato sam produžila vreme. U toj raspodeli plena, između ostalog, i tražim da mi se odgovori od strane Vlade ko je predsednik Upravnog odbora Zavoda za izdavanje udžbenika? Direktor je gospodin Ljušić. Prema informacijama koje imamo predsednik Upravnog odbora je Miloljub Albijanić. Ljušićeva plata je 5.000 evra, a Albijanićeva nadoknada 3.500 evra. Molila bih da nam se to potvrdi ili opovrgne.
Hvala, gospođo Radeta. Gospodin Arsić po Poslovniku. Gospodinu Matiću sam dao reč po Poslovniku, gospođo Radeta, član 104. Nadam se da ste zadovoljni jer sam i vama dao da govorite pet i po minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogu da kažem da me je stvarno zaprepastila izjava gospodina Slavoljuba Matića. Čovek reče najveću glupost od onih mnogih koje je izgovorio, pa kaže da SRS u Požarevcu nema legitimitet i da narodni poslanici iz Požarevca ispred SRS nemaju legitimitet. Ovako to izgleda, gospodine Slavoljube Matiću, SRS na izborima koji su održani u januaru mesecu 2007. godine 31,08%, tri procenta bolje od proseka Republike Srbije., DSS 12%, četiri procenta gore od proseka Republike Srbije, a 4% gore od proseka Republike Srbije, gospodine Slavoljube Matiću, dobili ste zato što ste pravili taj cirkus oko Opštine Požarevac. Vaša je zasluga što imate tako slab rezultat na republičkim izborima u Požarevcu. Kako vas nije sramota da kažete i tvrdite da je bomba iznutra podmetnuta? Bomba kašikara je bačena sa spoljne strane na balkon zgrade Skupštine opštine Požarevac, ciljano je da se razruši sala u kojoj treba da se održi sednica Skupštine opštine. Kašikara nije podmetnuta nego se baca, gospodine Slavoljube Matiću. Zgrada Opštine je pored gradskog parka, pred novogodišnje praznike kada mnogo ljudi prolazi i već ako ste sigurni da je podmetnuta evo ga vaš ministar, zašto ne uhapsi onoga ko je podmetnuo, ako je iz SRS. Nije, nego je vaš, bre. Upali ste u Opštinu sa ragbi klubom, obećali ste im dresove, kopačke itd, upali ste sa njima, zaveli ste tu decu. Je l' tako? Šta, nije tako? Ceo ragbi klub došao i pričate o nekim kriminalcima. Vi ste predvodili kriminalce, ne te dečake nego one koji su ih huškali na obezbeđenje Skupštine opštine Požarevac. Pričate da ne postoji Demokratska opozicija Srbije. Je l' vaš član Saša Isaković na konferenciji Demokratske stranke pozivao na 5. oktobar kada nismo hteli da vam predamo vlast koju ste na nezakonit način hteli da prisvojite? Iz Demokratske stranke, član DSS-a. Na šta to liči ako ne na 5. oktobar? Po čemu je karakterističan 5. oktobar? Po rušenju i po paljenju. Je l' to bio rezultat tog poziva? Jeste. Nasilan ulazak u salu Skupštine opštine, kasnije bačena bomba. Hoćete da kažete da smo mi provalili ta vrata? Ima snimak obezbeđenja kada je došlo do uništavanja državne imovine u zgradi Skupštine opštine, MUP ne reaguje. Kažete da nije moralno. Pričate vi o moralu. Kako izgleda vaša priča o moralu? Kako izgleda vaša priča o vlasti? Vama je Demokratska stranka ukrala odbornika u Skupštini opštine Požarevac. Vi sutra zarad vlasti pravite koaliciju sa strankom koja vam je ukrala odbornika. Kakav ste to čovek i kakva vam je to stranka? Prevarili vas, ukrali vam odbornika i vi zarad vlasti sa njima idete u koaliciju.
Vreme, gospodine Arsiću.
Zato dobijate 12%. Postavite vi pitanje kakav je vaš legitimitet i zašto u Požarevcu više nemate stranku.
Ako sam dobro shvatio gospodin Matić je hteo po Poslovniku, pa gospodin Saša Valjarević replika i nadam se da ćemo da se vratimo na diskusiju.
Po Poslovniku, član 104, ponovo moram da demantujem nešto što gospođa Radeta tvrdi, a radi se o nečemu što smo raščistili ona i ja nekoliko puta i ja sam je u potpunosti razuverio. Međutim, ona izlazi ovde, iznosi neistine. Kada bih pokrenuo sudski proces, pretpostavljam da bi se pozivala na imunitet, tako da, prosto javnost Srbije treba da zna da svaki građanin ove zemlje ima pravo na rad, i moja supruga ima pravo na rad, i na zakup bilo kog poslovnog prostora, legalnog, da je dostupan svim građanima i mislim da tu nije bilo nikakve zloupotrebe. Usput, da kažem da sam, kao predsednik SO Požarevac u periodu od 2001. do 2003. godine, imao brojne zahteve građana, vlasnika prostora koji do tada nisu bili legalizovani, uspeli smo zakonskim sredstvima da za 150 vlasnika njihove objekte privedemo nameni. To je dobra stvar koju smo učinili. Mislim da oko toga ne treba stalno da se vrtimo u krug. Na prozivke kolege Arsića, još jednom kažem, bomba je po svim pokazateljima podmetnuta iznutra, postavljena iznutra, tako su svi tvrdili. Drugo, čak i da je bačena, ko je bacio i kakve je motive imao. Molim samo istražne organe da završe posao i da ukažu ko je počinilac, a ne da ovde licitiramo i zloupotrebljavamo ovu govornicu. Nepobitna je činjenica da je tokom decembra meseca tzv. predsednik Skupštine, Ivan Grubetić, angažova kao privatno obezbeđenje ljude koji imaju kriminogenu prošlost. To je istina. Zašto ti ljudi nisu dalje angažovani? Zato što ste i vi, uvidevši svoju grešku, povukli taj svoj posao sa njima i naravno da se sada kajete i koristite svaku priliku kako biste tu svoju grešku ispravili. To je istina i mislim da će istina izaći onog trenutka kada privedemo Opštinu Požarevac u legalno stanje, a tada ćemo razotkriti i ono što rade drugi ljudi iz opštinske vlasti i to ništa nije sporno. Imali ste priliku, gospođo Radeta, da o mom radu sudite kao ljudi koji ste došli nakon mene na vlast. Međutim, šta se desilo u Opštini Požarevac, podsetiću vas, 2002. godine svi odbornici SRS glasali su za predstavnika DSS za predsednika Skupštine, glasali su za čoveka iz DSS, neću da mu izgovorim ime, ali mogu da ga pogledam. To sam ja. Dakle, Arsiću, glasao si za mene, Valjareviću, glasao si za mene. To je istina. Zašto ste glasali za takvog čoveka? Zašto ste imali poverenja u takvog čoveka? To su istine. Nemojte sada sami sebi upadati u reč. Molim vas još jednom, ukoliko imate nešto protiv ljudi koji su nekada bili vlast u Požarevcu, a imate svu opštinsku vlast, podnesite krivične prijave, pokrenite sudske procese, ali takođe vas molim kada ovde izlazite da se, pre svega, služite istinom, a ne da na takav način optužujete ljude. Takođe, molim sve poslanike da se okrenemo tački dnevnog reda i da pokušamo, ono što je potrebno Srbiji, da za nju to činimo i radimo.
Hvala, gospodine Matiću. Po Poslovniku, gospođa Radeta, pa onda gospodin Valjarević, replika.
Ovaj tzv. poslanik malopre kaže da poziva narodne poslanike da se vratimo radu, da učestvujemo u raspravi o tački dnevnog reda koja je već započela, a ja ispred sebe imam spisak narodnih poslanika koji su se javili da učestvuju u raspravi i, verovali ili ne, poslanika DSS nema. Oni, inače, za informaciju građanima, uglavnom ne učestvuju u radu Parlamenta, vrlo retko sede, a ako eventualno sede, onda teška srca poneko izađe za ovu govornicu da nešto kaže i to uglavnom da kaže neistine, kao što je to malopre izgovorio gospodin Matić, već drugi put. Gospodine Matiću, pitali ste gospodina Arsića i gospodina Valjarevića zašto su glasali za vas da budete predsednik Opštine i rekli ste da možete da se pogledate, a ne vidim nigde ogledalo, gde ste se pogledali. Ako su i glasali za vas, gospodine Matiću, tada su bili ubeđeni da ćete, kao predsednik opštine, da se zalažete da se legalizuju svi objekti bez građevinske dozvole u Opštini Požarevac, a ne samo dva poslovna prostora u zgradi koja ima 20 poslovnih prostora i to samo ta dva poslovna prostora koje je držala vaša žena. Rekli ste, takođe, gospodine Matiću, da Ivan Grubetić, predsednik SO Požarevac, angažuje, kažete, neko privatno obezbeđenje, angažuje neke kriminalne ljude u obezbeđenje, sasvim sigurno znam da se radi o obezbeđenju Opštine, zvaničnom obezbeđenju i da nikada niko iz SRS nije imao obezbeđenje iz kriminalnih krugova. Ne znam samo da li vi imate informaciju, gospodine Matiću, da li to nije slučajno obezbeđenje iz Šljukine grupe? Podsećam vas da je to bio čovek koji je bio šef obezbeđenja Vojislavu Koštunici.
Hvala, gospođo Radeta. Rekli ste jednu stvar. Dva poslanika DSS su na listi, Đorđe Mamula čeka već pola sata i Petar Cvetković. Izvolite, gospodine Valjareviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao nameru da polemišem sa gospodinom Matićem. Lepo sam postavio pitanje gospodinu ministru, s obzirom na to da je ovde, hteo sam da mi dostavi pismenu informaciju u vezi ovog terorističkog napada koji je bio 28. decembra u Požarevcu. Međutim, kada me je već prozvao gospodin Matić, onda ću da iznesem još neke istine. Kada me je pitao zašto sam ovo postavio gospodinu ministru – zato što tražimo istinu, zato što smo dobili informaciju da se od strane demokratske opozicije u Požarevcu zataškava ovaj slučaj. Rekao sam da je zgrada stara 130 godina, da su mnogi ratovi prošli kroz Srbiju, da ona nikada nije bila oštećena, čak ni u NATO agresiji, a da je posle poziva na 5. oktobar bila bačena bomba na zgradu SO. Ko je bio u Požarevcu, pozivam vas da dođete da posetite Požarevac, moći ćete da vidite da je to jedna od najlepših zgrada SO u Srbiji. Što se tiče glasanja za gospodina Matića, to nije bilo 2002. godine, gospodin Matić iznosi neistine, to je bilo 2004. godine, gospodine Matiću, izgleda da vam se pamćenje pomutilo. SRS je 2004. godine trebalo da formira koaliciju pri čemu ste vi želeli da uđete sa nama i sa SPS. Međutim, gospodine Matiću, iz SRS glasali su odbornici, jesam i ja glasao jer je bio takav koalicioni dogovor, međutim, niste rekli da vaši odbornici nisu glasali, da su prešli u druge stranke i da su vratili mandate istog dana kada ste sami sebe proglasili kao kandidata za predsednika SO. To niste rekli građanima Srbije i poslanicima ovde. Nemojte više da iznosite neistine. Što se tiče tajkuna, SRS nema tajkune, gospodine Matiću. Zato se mi borimo za vlast u Opštini Požarevac i za vlast u Srbiji, da vas sklonimo sa vlasti, gde god da ste i u ovoj Srbiji da se sklone tajkuni koji vas finansiraju. Izađite i kažite ko vas finansira u Požarevcu. Je l' to vaš član DSS, koji ima pola centra grada u Požarevcu, koji je rekao – čim dođemo ponovo na vlast, još dva lokala i cela Tabačka čaršija, to vam je kao Knez Mihailova u Beogradu, moja je. Ako lažem, izađite ovde, demantujte. Recite građanima Srbije, a to znaju svi građani Opštine Požarevac, zašto se vi borite za vlast. Da, vas finansiraju tajkuni. SRS se finansira iz sopstvenih sredstava. Mi nemamo tajkune. Nemojte više da iznosite neistine, gospodine Matiću, jer neću više da polemišem sa vama, mi želimo da radimo po tačkama dnevnog reda i ja jesam u okviru ove tačke postavio gospodinu ministru pitanje. Hvala.
Hvala, gospodine. Izvolite, gospodin Veljko Kovačević, po Poslovniku. Meni je drago kada čujem Požarevac, jer to je rodno mesto jednog velikog čoveka, mog ličnog prijatelja, Slobodana Miloševića, ali bih više voleo da govorimo o razvojnim projektima tamo, nego o ovim stvarima.
Poštovani narodni poslanici, znam da predsednici opština ne moraju da znaju oko oružja, samo radi informacije, kašikara ne može da se podmeće. Kašikara, zato se i zove, onog trenutka kada se izvuče osigurač, u roku od četiri sekunde, se baca. To je informacija, tako da ne može da se postavlja iznutra. Za razliku od sadašnjih vojnika, mi smo nekada bili pravi vojnici, imali smo dodir sa svim vrstama naoružanja. Pošto nisam našao materijal, iskoristio bih ovu priliku da, gospodine ministre, vama se obraćam, pošto sam dugo u privredi, kada su nam stalno dostavljali neke ugovore, neke pravilnike, radi sindikata, uvek sam polazio od zadnje stavke, da vidim šta se tamo zaista hoće. Tako sam i u ovome, pa bih hteo zbog toga da vas obavestim, u ovoj deklaraciji, u ovom sporazumu pogledao sam član 30. ja ću da ga citiram: "Ukoliko ugovorna strana smatra da odobrenje za izvršenje zahteva ili bilo kakvog drugog vida saradnje može da ugrozi njenu bezbednost, druge bitne interese ili nacionalno zakonodavstvo, ona obaveštava drugu ugovorenu stranu da u potpunosti ili delimično odbija saradnju". Sa ovim zadnjim činom, mi faktički, bilo koja država, može da poništi sve ovo ostalo pa tako onda nema smisla zašto mi prihvatamo kada bilo koja država, bilo kog trenutka, pa čak i naša, može da odbije ovu deklaraciju. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Željko Vasiljević. Jedno obaveštenje, sednica Zakonodavnog odbora održaće se danas, 18. jula, u 13,00 časova, u plavom salonu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, moram da iskoristim priliku dok je ministar tu da ga upoznam sa jednom neprijatnom činjenicom i jednim neprijatnim događajem koji se desio u Medveđi pre nekoliko dana. Ovo je zaista jedan primer na koji moramo da obratimo pažnju, jer je ovo tipično kršenje dobrih međunacionalnih odnosa. U Medveđi je prošle nedelje na Skupštini opštine Medveđa došlo do ekscesa. Od strane odbornika Mehmeda Jašarija, napadnut je verbalno direktor srednje škole "Nikola Tesla", zato što nije upisao dva albanska deteta. To bi bilo, zaista, problematično da nije ovakvog obrazloženja. Naime, traženo je da se deca koja su došla iz Prištine sa diplomom završene devetorazredne osnovne škole upišu u drugi razred srednje škole. To možda, po nekoj logici stvari, s obzirom na to dakod nas osnovna škola traje osam godina ne bi bio veliki problem, međutim, problem je u nečem drugom. Za upis ove dece dozvola je tražena od Ministarstva prosvete, a ono je odgovorilo da se mogu upisati deca koja su završila školu u inostranstvu, čija je diploma nostrifikovana. Naravno, to bi značilo da deca koja su završila školu na Kosovu i Metohiji, a mi ih upišemo po ovom kriterijumu, da bismo priznali da su deca završila školu u inostranstvu, odnosno u nekoj drugoj državi. Mi to sigurno kao ozbiljna država i kao država koja drži do svog imidža i do svoje državnosti ne smemo da dozvolimo. Ovaj deo sigurno nije za ministra unutrašnjih poslova, ali ovaj drugi deo, sada šta se dešavalo to je sad sigurno interesantno za naše istražne organe. Inače, potpredsednik SO Medveđa Fljorim Sahitije, deportovan je iz Švajcarske, i ima preko 25 krivičnih prijava, a njegov rođeni brat je član Školskog odbora u ovoj školi. Odbornik Mehmed Jašari je profesor u ovoj školi i predaje učenicima koji pohađaju nastavu na albanskom jeziku. Inače, i tu bih da vam skrenem pažnju, u ovom razredu ima samo devet učenika, a po našem zakonu nije moguće da se oforme odeljenja u kojima ima manje od 15 učenika. Toliko, samo da dokažemo koliko Srbija vodi računa o nacionalnim manjinama na svojoj teritoriji i kolika prava im daje, pa čak ona bila i protiv zakona. Mehmed Jašari se inače bavi prodajom srpskih imanja na Kosovu i Metohiji. Ovaj odbornik je javno na sednici Skupštine opštine, koju direktno prenosi ''Radio Medveđa'', tako da su čuli svi građani u okolini Opštine, izrekao profesoru, odnosno direktoru škole "vodi računa o svojoj glavi"!Znači, na sednici SO direktno mu je pretio. Koliko je ozbiljna ova pretnja, ja molim gospodina ministra da organi Ministarstva unutrašnjih poslova izvrše uviđaj i da vide da li je zaista ozbiljna pretnja direktoru škole koji nije hteo da upiše decu albanske nacionalnosti.
Narodni poslanik Đorđe Mamula.
Ovaj predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi treba prihvatiti. On nije sporan sa stanovišta našeg Ustava. Temelj mu je u članu 97. i 99. Ustava Srbije. Član 97. uređuje saradnju naše države sa drugim državama. S druge strane, nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom. Po svojoj sadržini i rešenjima, ovaj zakon, odnosno Konvencija će doprineti dobroj regionalnoj saradnji na polju bezbednosti u regionu. Zaključena je Konvencija, kao što smo videli, kao što znamo, 5. maja 2006. godine. Osnov za ovu konvenciju, odnosno zakon, je Šengenski sporazum. Rešenja iz Šengenskog sporazuma su delimično prilagođena, a delimično su ušla u Konvenciju. Pravni okvir za saradnju policija u regionu predstavlja ova konvencija i ono što je najbitnije, to je da je nacionalno zakonodavstvo zemalja potpisnica pravni temelj za primenu Konvencije. Dakle, nema nikakve ugroženosti iz inostranstva i sa strane. Potpisujući ovu konvenciju i potvrđivanjem ove konvencije u ovoj skupštini mi ćemo primenjivati naše zakonodavstvo u saradnji sa policijama u regionu. Iz sadržine Konvencije ste videli da ona sadrži oblast koja reguliše policijsko pravo i krivični postupak i da predstavlja omogućavanje na ostvarivanju polja bezbednosti, sprečavanju pretnje javnom redu i bezbednosti, sprečavanju imigracionih, ilegalnih kretanja, pojačavanju policijske saradnje kada je reč o vrlo važnim i vrlo teškim krivičnim delima,jer je ova konvencija jedna od temelja za saradnju borbe protiv međunarodnog kriminala. Ona sadrži i odredbe koje se tiču tajnih istraga, tajnih isporuka, do rešenja o DNK profilima. Ona omogućava razmenu informacija u pogledu istraga, informacija o osumnjičenima i okrivljenima, tako da sa ovim rešenjima, kada ona bude bila potvrđena, naša država čini još jedan korak ka EU. Zato vas sve pozivam da podržite ovaj zakon.
Hvala, gospodine Mamula. Narodni poslanik Slavko Jerković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o potvrđivanju konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi od 2. jula 2007. godine, koji je podnela Vlada Republike Srbije, sam po sebi dokazuje kakav je odnos predlagača prema narodnim poslanicima, kao i prema ovom visokom domu. U svom uvodnom delu Konvencije pominje se Republika Albanija, Bosna i Hercegovina, Republika Makedonija, Republika Moldavija, Rumunija i Državna zajednica Srbija i Crne Gora, kao ugovorne strane. Istaknuta je njihova želja da sarađuju radi ispunjavanja zajedničkih bezbednosnih interesa, odlučnost da se efikasno bore protiv prekograničnih pretnji po javni red i bezbednost, kao i protiv međunarodnog kriminala, time što će stupiti u bezbednosno partnerstvo u cilju daljeg jačanja i unapređenja policijske saradnje, te da su odlučne da dalje jačaju uzajamnu pomoć vezanu za policijska pitanja. U članu 1. Predloga zakona se traži potvrđivanje Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi, koja je potpisana 5. maja 2006. godine u Beču. Gospodo, imajte na umu da su se okolnosti promenile. Nema više državne zajednice, bez obzira što se u članu 2. Predloga zakona pominje da se Konvencija potvrđuje zakonom Republike Srbije – Republika Srbija je pravni sledbenik državne zajednice Srbija i Crna Gore. Videli smo da Crnoj Gori nije bilo stalo do zajednice. Otišla je u avanturizam, ali to ne znači da kao pravni sledbenik Republika Srbija mora po automatizmu potvrđivati konvencije koje je državna zajednica potpisivala. Konvencija u tekstu kakav je pred nama u najvećem delu nije u interesu građana Srbije. Tekst Konvencije treba preispitati, urediti, usaglasiti ili u najmanju ruku izraziti rezerve, kako je to predviđeno u članu 41. Konvencije. Ako pogledamo član 38. Konvencije, primetićemo da je poverenik ove konvencije Republika Albanija, koja će se maksimalno koristiti svojim pravima iz člana 30. Konvencije za ograničenje saradnje. Gospodo, to je država koja će prva priznati nezavisnost Kosova i Metohije. Njene težnje i ciljevi za stvaranje velike Albanije tek će doći do izražaja. Nije samo Republika Albanija u pitanju. Većina ostalih ugovornih strana iz ove konvencije pristupiće jednostranom priznanju Kosova i Metohije kao nezavisne države i time neposredno uzeti učešće u otimanju dela teritorije Srbije. Sačekajmo, gospodo, da vidimo ko su nam pravi prijatelji iz okruženja. I u zavisnosti od njihovog odnosa prema rešenju kosovskog pitanja uspostavljaćemo prijateljske odnose, ratifikovati konvencije i donositi zakone. Dame i gospodo narodni poslanici, u ovom trenutku je nezamislivo da ministar odbrane ili bilo ko iz vladajuće strukture pomisli ili kaže da Kosovo nije vojno, već pravno-političko pitanje. To je neodgovornost. Neprimerena izjava i štetna za Republiku Srbiju, a posebno za građane srpske nacionalnosti koji žive na Kosovu i Metohiji.
Molim gospodina Albijanića da sedne na mesto, stvara zabunu. Izvinite, gospodine Jerkoviću.
Ministar Šutanovac se ponaša kao da mu nije stalo do Ustava Republike Srbije, kao da je zaboravio preambulu Ustava koja mu nalaže obaveze da zastupa i štiti državne interese Srbije na Kosovu i Metohiji u svim unutrašnjim i spoljnim političkim odnosima. On je svojom izjavom ohrabrio Albance na Kosovu i Metohiji i obezvredio Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti. U članu 1. Konvencije, kada se govori o obimu Konvencije, može se primetiti da nije u skladu sa srpskim zakonodavstvom. Naime, Zakonik o krivičnom postupku ne poznaje institut policijske istrage krivičnih dela, kako je to navedeno u Konvenciji. Krivični zakonik u glavi 8. navodi koja su ovlašćenja organa unutrašnjih poslova u pretkrivičnom postupku, ali nigde ne propisuje policijsku istragu. Istragu vodi istražni sudija po zahtevu tužioca, da li je to bio javni tužilac, oštećeni ili privatni tužilac. U članu 2. ''Definicije'', organ za sprovođenje zakona ne može biti široko postavljen, kao ni službeno lice kako je to u Konvenciji naznačeno, jer je institut nadležnosti ustavna kategorija. Nejasno je šta se podrazumeva pod ''dozvolom za boravak'', koje je to odobrenje, kako se u Konvenciji navodi, bilo koje vrste izdato od ugovorne strane. Na šta se to odnosi? Koja su to odobrenja? Pod opštim merama saradnje, u članu 3. Konvencije, navodi se da se službeni organi brinu o unapređenju razmene informacija i struktura komunikacije, tako što informišu neposredno jedni druge blagovremeno o predstojećim događajima i incidentima od značaja za policiju, bez ukazivanja na podatke u vezi sa licima, kako bi olakšali borbu protiv pretnji po javni red i bezbednost tako da se neophodne mere mogu preduzeti na vreme. Zamislite ovu saradnju, ako se u jednoj konvenciji kaže da se neće ukazivati na podatke u vezi sa licima. Kakva je to saradnja, kako se može na ovaj način preventivno delovati? Predlagač nas ubeđuje da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna finansijska sredstva, ali član 3. Konvencije predviđa finansijski povoljne radio komunikacije i uvođenje jedinstvene radio opreme. Ova država će sigurno morati to da plati. Ako pogledamo tačku 2) člana 3. Konvencije, svako razuman bi postavio pitanje da li je predviđeno da mi rasporedimo naše snage na granicu sa Albanijom, gospodine ministre, kao susedno graničnom oblasti. Preostalo vreme ću ostaviti mojim kolegama iz poslaničke grupe SRS da nastave sa analizom Predloga zakona i teksta Konvencije. Ovim završavam, s tim što dodajem da, predlagač u Obrazloženju razloga za donošenje zakona i ciljevima koji se njime žele postići ukazuje da odredbe ove konvencije sadrže oblike saradnje koji su delom prilagođeni ili direktno preuzeti iz Šengen sporazuma koji se primenjuje u zemljama Evropske unije. Vlada nastavlja da se i dalje ponaša kao da je Narodna skupština u njenoj službi, da će za svaki predlog, bez obzira na interese građana, obezbediti potrebnu većinu i time ostvariti cilj koji po njoj predstavlja ulazak u Evropsku uniju. Niko građane ne pita da li su oni za tu Evropsku uniju. Niko do sada građanima Srbije nije javno i transparentno objasnio šta ih čeka u Evropskoj uniji. Niko im do sada nije objasnio prednost i mane ulaska u Evropsku uniju. Tačno je da se Evropska unija od strane vladajuće koalicije predstavlja kao blagostanje za sve članice, ali verujte mi da je to jedna zabluda kada je sve više država članica koje jedva čekaju da se izvuku iz interesnog zagrljaja Evropske unije. Gospodine ministre, zamolio bih vas što se tiče države Srbije, što se tiče Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, on je paralisan u izvršenjima. Organi unutrašnjih poslova ne izlaze na asistencije. Molim vas, da to proverite i date svoj doprinos tamo za neke Seniće ili Kovačeviće iz 29. novembra da ne smeju svoje autoritete zloupotrebljavati da bi vraćali asistenciju sa puta ili im dali naloge usmene, svakako, telefonom, da ne izlaze na lice mesta kako bi službeno lice Četvrtog opštinskog suda sprovelo izvršenje, a vi to vrlo dobro razumete kao moj kolega.
Hvala, gospodine Jerkoviću. Narodni poslanik Samofalov, izvolite. Samo Konstantin da završi, pa će gospodin Albijanić dobiti reč.
Dame i gospodo poslanici, uvaženi gospodine ministre, Konvencija o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi nesumnjivo predstavlja značajan korak u smislu približavanja naše zemlje EU. Za policiju svake zemlje ovaj oblik međunarodne saradnje je od izuzetnog značaja, posebno za zemlje jugoistočne Evrope i zbog toga smatram ovo jednim od prioriteta za Srbiju. Cilj ove konvencije jeste usklađivanje preko granične policijske saradnje u ovom regionu, koja se odnosi i na razmenu informacija, zaštitu svedoka, formiranje mešovitih pograničnih patrola, zatim, zajedničkih istražnih timova, a posebno na pitanje organizovanog kriminala kada govorimo o suzbijanju trgovine narkoticima, krijumčarenje ljudima i takođe se odnosi na pitanja ilegalne migracije. Srbija se sasvim jasno opredelila za Evropu i na tom evropskom putu potrebno je uraditi veliki posao u oblasti jačanja bezbednosti, smanjenja kriminala u regionu. Zato posebno ističem značaj saradnje sa našim susedima, ponavljam saradnje sa našim susedima. Ova konvencija omogućava dalju implementaciju šengenskih standarda i predstavlja deo priprema za potpunu liberalizaciju viznog režima u našoj zemlji, a kada govorimo o problemu viza obraćam vam se kao pripadnik mlade generacije koja je ovom problematikom teško pogođena. Preko 70% mojih vršnjaka nikada nije napustilo Srbiju, nikada nije imalo priliku da vidi kako se živi u nekim drugim zemljama, a smatram da je upoznavanje naše omladine sa drugim narodima, kulturama i sistemima vrednosti od suštinskog značaja i interesa za dalji napredak naše zemlje. Budući da ova konvencija predstavlja još jedan korak na tom putu i ka tom cilju DS će podržati ovaj predlog. Hvala.
Hvala, gospodine Samofalov. Gospodin Albijanić, po Poslovniku. Izvinjavam mu se.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se po Poslovniku član 104. Prvo, mora da se poštuje dostojanstvo Skupštine, a to znači dostojanstvo narodnih poslanika, drugo, da za skupštinskom govornicom smo dužni da izgovaramo istinite podatke ako ih imamo. Ako ih nemamo, onda da ih ne izmišljamo i da ne krivotvorimo podatke. O čemu se radi? Optužili ste predsednika Upravnog odbora Zavoda za udžbenike, tj. mene, optužili ste direktora Zavoda za udžbenike, netačne su obe informacije. Dakle, niti direktor Zavoda za udžbenike ima 5.000 evra platu, niti predsednik Upravnog odbora Zavoda za udžbenike ima 3.500 evra platu. Naravno, zašto vi to radite, da ste hteli po Poslovniku poslaničko pitanje da postavite recimo toj instituciji, Zavodu za udžbenike, da vam napisano dostave koliko je to, vi biste tu informaciju mogli da dobijete na jedan sasvim normalan način, dakle, da postavite pitanje i kažete da vam se dostavi odgovor na to i to pitanje. Međutim, u vašem obraćanju Narodnoj skupštini krije se lažna kvalifikacija. Vi to niste hteli, to je situacija. Vi hoćete ovde da nekog časnog čoveka oljagate, da pokušate da to sutra piše u novinama, a demanti kad stigne, stigne. Ili, demanti je – kada list padne, treba ga vratiti na granu. Vi se time rukovodite. Pa ne možete vi na taj način časne i odgovorne ljude, na bilo koji način da dovodite u pitanje. Odgovarajući odgovor treba da stigne, molim nadležnu službu Skupštine da vam taj odgovor dostavi, ali šta ćemo za laž? Šta ćemo za izgovorenu neistinu koja ovde stoji? Da ste vi hteli odgovor, ponavljam, da ste hteli taj odgovor vi biste ga dobili, kao što ćete ga i dobiti, ali postavlja se pitanje šta ćemo za to što fali do 3.500, možda i na godišnjem nivou? Ko će to da doda, hoćete li vi da mi dodajete mesečno to što fali za pretrpljene ovde muke koje sam preživeo, ko će to da doda? (Predsedavajući: Molim narodne poslanike da dozvole gospodinu Albijaniću.) Jako bi mi prijalo, zaista, da to imam mesečno u budžetu o čemu vi pričate. Živim skromno, to svi ljudi znaju, živim skromno, pošteno, radim svoj posao odgovorno i pošteno, i nije dostojno da se na takav način prema narodnom poslaniku obraćate u ovom skupštinskom domu. Hvala lepo.
Hvala, gospodine Albijaniću. Gospodin Jadranko Vuković, a neka se spremi gospodin Petar Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću ovo moje izlaganje skratiti da se ne bih ponavljao sa mojim kolegama jer su izneli niz činjenica koje ukazuju na to da ne bi trebalo prihvatiti Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi. Pažljivo sam slušao ministra, gospodina Jočića, i moram vam reći da sam na osnovu njegovog izlaganja stekao utisak da se ni on sam ne slaže sa ovom konvencijom, iz prostog razloga što je gospodin Jočić ovde nama iznosio ove opšte odredbe. Naravno da se svi zalažemo protiv kriminala, da funkcionišu javni red i bezbednost. Znači, u tom smislu naravno da svi želimo saradnju i sa našim okruženjem i sami da to sprovodimo u našoj zemlji. Međutim, gospodin Jočić nije se uopšte osvrnuo na neke druge članove, o kojima su moje kolege detaljno iznosile argumente, koji govore protiv ove konvencije, kao što je član 13. ''Hitna potraga''. Znate, prosto je neverovatno, ne vidim tu bezbednosnu situaciju koja nama koristi da na teritoriju naše zemlje mogu da upadnu neke snage. Ovde predlagač kaže kako će one biti obeležene, imaće nešto oko ruke, neku traku, imaće neka obeležena vozila i sada mi treba da cenimo koje su to snage i šta one rade na našoj teritoriji. Prvo, mislim da je neko od naših kolega pominjao, mi smo članovi Interpola. Znači, ako je potraga za nekim licem, za nekim kriminalcem, narko-dilerom, naravno da ćemo ga tražiti, juriti i isporučiti toj zemlji. Ne vidim razloga da bilo koja policijska sila prelazi na našu teritoriju pored naših snaga bezbednosti. Gospodine ministre, nije mi jasno, vi ste ovde predstavnik predlagača, zašto je ova tačka i stavljena na dnevni red kada i sami znate, podsetiću i kolege narodne poslanike i građane Srbije, da je vaš prethodnik Dušan Mihajlović kao ministar policije funkcionisao onako kako je to od njega tražila Britanska obaveštajna služba i njihove specijalne jedinice koje su bile prisutne u Srbiji, možda su još uvek. Gospodine Jočiću, mi smo ovaj podatak dobili od visokih funkcionera MUP-a Srbije i BIA-e, koji su to čak i u štampi iznosili. Konkretno, govorim o situaciji kada je gospodin Milošević sprovođen u Haški tribunal. Nama je rečeno, od vaših ljudi, od vaših prethodnika, da je tom operacijom direktno rukovodila britanska obaveštajna služba. Ti ljudi, koji su to rekli, imaju svoje ime i prezime i oni su to iznosili u štampi. Znači, postavljam pitanje, ako je to tačno, a iz ovog materijala ne vidimo da smo takvu konvenciju potpisali sa Britanijom, kako je moguće da njihova policija i specijalne snage budu prisutne ovde? Ako to nije tačno, voleo bih da me vi demantujete. Gospodine ministre, vama se obraćam, pošto ste vi predstavnik predlagača, čuli ste gospodina Todorovića. Vi znate da mi dobijamo razne informacije iz struktura gde ste vi ministar, da su prisutne razne službe ovde. Mogu razumeti neku saradnju, ali ne da rovare po našoj zemlji. Strašno je da specijalne službe ovde borave. Mi ćemo se sutra videti na Odboru za bezbednost. Meni je žao što niste došli ranije, imaćemo mnogo toga da vas pitamo, jer još nismo razjasnili ko je i kako uhapsio generala Tolimira. Kolege narodni poslanici, postavljam pitanje da li ima neke logike, pravne ili bilo koje druge, da naša policija uspostavlja saradnju sa policijom Republike Albanije, a ona je, kao što ste čuli, nosilac ove konvencije, a da ista ta naša policija ne sme da kroči na teritoriju sopstvene države, na Kosovo i Metohiju, dok po našim saznanjima, a i vi to znate, gospodine ministre, albanska policija nesmetano šeta teritorijom Kosova i Metohije, kao da je to njihova država? Drugo, kako je moguće da predlagaču ovog zakona, odnosno Vladi Srbije ne smeta to što albanski zvaničnici, čija država je poverenik ove konvencije, podržavaju otimanje dela naše teritorije, a mi njima nudimo Sporazum o policijskoj saradnji, koji će, naravno, najviše koristiti albanskim separatistima i teroristima na Kosovu i Metohiji? Ovo su jasna pitanja, gospodine ministre, i nadam se da u mom izlaganju ne vidite ni mrvicu strančarenja, nego pričamo kao ozbiljni ljudi. Na kraju, moj je zaključak da ne treba prihvatiti ovu konvenciju, jer ćemo imati više štete nego koristi, a pre svega su principijelni razlozi, jer nama otimaju teritoriju pod pokroviteljstvom Evropske unije, Ujedinjenih nacija, iza kojih stoje SAD. Dame i gospodo, jasno je da je i ova konvencija, kao i niz prethodnih, došla u Vladu Srbije, kojoj je naloženo da se to usvoji, znači, prevedeno, otkucano i stavljeno nama na usvajanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, gospodine ministre, pri kraju smo ove današnje rasprave o Predlogu zakona o prihvatanju Konvencije o policijskoj saradnji jugoistočne Evrope. Već smo, negde, u trenutku kada možemo svesti diskusiju na neke zajedničke imenitelje. Stoga mi je teško ne pomenuti, a ne znam da li je uopšte potrebno bilo kome reći sada i pominjati da Srbija nije jedno usamljeno ostrvo u svemiru, da Srbija nije država oko koje ničeg nema, da Srbija nije neka anahrona zaostala zemlja, nego suprotno, da je Srbija danas jedna moderna zemlja koja je, normalno, kao i sve države u okruženju i u svetskoj zajednici, sve moderne i savremene zemlje, upućena na saradnju u mnogo delokruga, u mnogim okvirima, u mnogim delovima i u globalu, u celokupnoj svetskoj zajednici. Stoga, kada imamo u vidu da je kriminal do te mere internacionalizovan da ne poznaje granice, ne poznaje veru, niti bilo koja druga ograničenja, da se kriminal na nivou regije ili sveta organizuje, da je organizovani kriminal u poslednje vreme ona snaga koja ugrožava i neke države, ona snaga koja je na putu ili vrlo blizu da preuzme ili je preuzela neke političke elite, to je, moguće jedan, ali ne glavni razlog usvajanja i potpisivanja ove konvencije. Konvencija je potpisana između zemalja jugoistočne Evrope. Podsetiću, zemlje jugoistočne Evrope predstavljaju jedan prsten, da li spoljni, sanitarni ili bilo koji drugi prsten prema Evropskoj uniji. Koji je onaj prvi ili među prvim obručima koji sprečavaju uvoz kriminala u Evropsku uniju? Tu je i naša uloga, uloga Srbije značajnija, tim pre što se spremamo za ulazak u Evropsku uniju, a tvrdim, svesni smo toga da je Srbija oduvek u Evropi. Znači, nema potrebe da mi tamo odlazimo, mi jesmo u Evropi, ali je nužno da se pripremimo za ulazak u Evropsku uniju. Saradnja zemalja jugoistočne Evrope: Moldavije, Rumunije, BiH, Makedonije, Albanije, Srbije i Crne Gore, u pogledu suzbijanja kriminala, je u osnovi, što se i podvlači ovom konvencijom i ovim zakonom o prihvatanju konvencije, saradnja u suzbijanju organizovanog kriminala. Organizovani kriminal ugrožava sve ove zemlje, ni manje ni više pojedinačno, to je, kao što rekoh, planetarno zlo ili zlo ovog regiona, naročito, moram pomenuti, jer nijedan od govornika to nije pomenuo, u sprečavanju organizovanog kriminala, recimo, trafikinga, gde je, interesantno, primetili ste, uključena Moldavija. Svesni ste činjenica da trafiking upravo ide iz bivših republika Sovjetskog Saveza, sada nezavisnih država. Ne samo to, mi na ovim prostorima imamo i nešto trajnije, organizovani kriminal oko droge, kao i druge vrste organizovanog kriminala ili pojedinačno. Sva prigovaranja, odnosno sva navodna strahovanja da će saradnjom po ovoj konvenciji država Srbija ili bilo koja država potpisnik ove konvencije izgubiti na svom suverenitetu, gube na značaju kada se znaju napred navedene činjenice i kada se znaju činjenice koje su unete u ovaj zakon, a to je upravo i saradnja na principima dobrovoljnosti, odnosno saradnja na principima obaveštavanja, pa je tako i saglasnost zemlje domaćina, uslovno rečeno. Stoga i ona isticanja da će izgubiti na suverenitetu bilo koja zemlja potpisnica sporazuma, ne stoje. S druge strane, podsetio bih na početak mog izlaganja, gde sam i rekao da Srbija nije ostrvo u svemiru, samo za sebe, da je Srbija moderna država i da je nužna i saradnja. Svakim sporazumom, svakim donošenjem zakona, moderna država daje nešto od svog sirovo silom stečenog suvereniteta, jer je država, kao što znate, izvor sile i ograničava taj svoj suverenitet u interesu opšteg dobra. U ovom slučaju, opšte dobro je suzbijanje organizovanog kriminaliteta. Stoga mislim da ovaj predlog zakona, odnosno Konvenciju treba prihvatiti. Tu nema sumnje. Stoga i nije potrebno da više poslanika DSS-a o tome raspravlja, ali ovom prilikom je potrebno istaći i pohvaliti. Moram tu, bez obzira na ljutnje koje će imati i gospodin ministar, da pohvalim rad i ministra i Ministarstva unutrašnjih poslova, da podsetim zbog građana, dobronamernih, na sve uspehe u proteklom periodu, na hapšenje organizovane mafije i poželim im dalji uspešan rad. Hvala.
Hvala, gospodine Cvetkoviću. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović. Neka se pripremi Vlatko Ratković. Izvinjavam se, moram da se izvinim, Srboljube, izvinjavam se. Gospođa Vesna Pešić ima reč, po Poslovniku. Gospodin Srboljub se neće naljutiti. Hvala.
Gospodo narodni poslanici, postavila bih pitanje i dostaviću ga i u pisanoj formi. Dobili smo informaciju da je Milan Veruović postao savetnik za bezbednost gospodinu Jeremiću. Postavljam pitanje – da li je to istina, na osnovu čega, kojih kvalifikacija i zasluga je Milan Veruović postao savetnik za bezbednost, ako je to tačno? Postoji sumnja da je Milan Veruović, pošto znamo koliko je ometao suđenje povodom ubistva Zorana Đinđića, izmišljao treći metak i šta je bila njegova uloga u tom suđenju, pa postavljamo pitanje – da li je ovo savetničko mesto u Ministarstvu spoljnih poslova nagrada za opstrukciju vršenu tokom suđenja za ubistvo premijera Zorana Đinđića. Ovo je vrlo ozbiljno, dostaviću ovo pitanje i u pisanoj formi. Iskoristila sam priliku, pošto je ovde ministar, verovatno je svestan koliko je Veruović opstruisao ovo suđenje. Molim vas da se na ovo pitanje odgovori – da li je to istina i na osnovu čega je gospodin Veruović zaslužio savetničko mesto. Ne vama, već MIP-u, pa kada već razgovaramo na ovu temu, koristim priliku da ovo pitanje postavim MIP i da pitam na osnovu čega se to dogodilo.
Hvala, gospođo Pešić. Reč ima po Poslovniku Rajko Baralić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče, javljam se po Poslovniku. Za mene nije pitanje kako je gospodin Veruović sada postao savetnik, za mene je pitanje kako je on postao šef obezbeđenja premijeru, a da prethodno nikome nije smetao njegov dosije u policiji i kako je moguće da je to tek danas aktuelno ljudima koji su tog trenutka bili u koaliciji. Takođe, ne braneći ga i ne napadajući ga, jer nemam na to pravo, ipak, želim da kažem da je u atentatu na Zorana Đinđića, Milan Veruović primio metak i ostao živ. Možda i da su i neki drugi iz tog obezbeđenja primili metak, nažalost, to im je bio posao, ta stvar se ne bi tako završila. Sem toga, ostaje nekoliko drugih pitanja, koja takođe možete postaviti. Ko je opstruisao istragu? Zašto, Dejan Milenković Bagzi, čijih je sedam-osam telefona, kao i telefon njegove supruge, bilo na posebnom režimu kod policije i zašto nisu bili interesantni za vlast? Zašto nije bio interesantan izveštaj BIE, koji je govorio o tome da je ugrožen život predsedniku Vlade Republike Srbije? Zašto nije bilo interesantno to što je, između ostalog, uža zona bezbednosti, koja je podrazumevala Gepratovu ulicu i zašto mnogo toga drugog, nadam se da ćemo jednog dana saznati. Inače, Milan Veruović Burgija, to je bio njegov oficijelni nadimak kada je postao šef obezbeđenja predsedniku Vlade, nikada nije mogao da radi taj posao koji je radio, u ozbiljnim državama to nije moguće. Kada vi stranačko obezbeđenje pretvorite u policijsko, kada mu date legitimaciju Službe državne bezbednosti, odnosno BIE, vi onda imate problem. Taj posao treba da rade profesionalci. Oni su profesionalci, bez obzira kojoj stranci pripadaju. Njihovo policijsko znanje, njihove fizičke veštine, njihove psihofizičke sposobnosti ih kvalifikuju da rade takav posao. Milan Veruović Burgija nikada nije smeo da bude ni najniži policijski službenik! To je suština. Takođe, gospođo Pešić, željno čekam odgovor na vaše poslaničko pitanje i ja smatram da to nije normalno, ali to nije bilo normalno ni 2001. godine. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Baraliću. Ima reč Srboljub Živanović, a neka se pripremi Vlatko Ratković.
Dame i gospodo, čitajući ovu konvenciju, čini mi se da ministar želi, a i njegova Služba, da baci prašinu, odnosno da se sakrije iza ove konvencije, sve ovo vreme ili sve ove godine, na funkciji na kojoj se nalazi gospodin Jočić. Znam kada smo 2001. godine sedeli ovde u Parlamentu, ali od tada pa do sada, to vreme je sasvim drukčije. Mislim da on želi svečano da se pojavljuje, kada učestvuje davanjem određenih zahvalnica ovoj službi, tada, a sada, kao ministar, želi da prikrije svoju nesposobnost. Prvo, moram vam reći, da je već bio jedan potpis ili ulazak u Partnerstvo za mir, da ga tako nazovemo, dokument kojim je ova Dosmanlijska vlast ili sa tadašnjim ministrom Vukom Draškovićem potpisala ovaj sramni dokument, da NATO snage mogu na teritoriji Srbije učiniti bilo kakva nedopustiva, po zakonu ove države, dela, a da ne budu kažnjeni. To je u stvari i preneto u ovu konvenciju. Takođe, interesantno je reći da je sve ove godine DOS-ove vlasti vidno prisustvo kriminala, mafije u ovoj zemlji. Kao što moja stranačka sestra Nataša Jovanović reče – ova konvencija može funkcionisati samo na osnovu Ustavne povelje, a to je da je ova zemlja suverena i nezavisna. Pitam vas, da li je Kosovo i Metohija u sastavu Srbije, odnosno da li ova Konvencija važi i za teritoriju Kosova i Metohije, ako znamo da se na teritoriji Kosova i Metohije nalaze najveći kriminalci, najveća mafija, najveći distributeri droge, koji služe zapadnoj Evropi, a normalno i za celokupne zemlje Istoka i Zapada. Za naše zakone to je nedopustivo, a za našu policiju nedostupno da bi mogla funkcionisati. Moje stranačke kolege su dosta govorile, ali ono što je najvažnije i što sam na samom početku hteo reći, zbog čega se baca prašina u oči, svim građanima, pa i onim patriotskim snagama tj. patriotskim snagama Srpske radikalne stranke, to je zato što danas na teritoriji Srbije vršljaju mnoge operativne jedinice, ne znamo kojoj službi pripadaju. Nisam dobio odgovor, kada je sredinom meseca na obroncima Cera i na samom Ceru jedna operativna služba policije, funkcionisala normalno u hvatanju haških optuženika, a da Služba unutrašnjih poslova u Šapcu nije znala za tu akciju. Molim vas, kako je to moguće, da vi stupite na teritoriju, hajde da vama neko dođe na vašu teritoriju, u vaše dvoriše da se šetka i vi ćete ga pustiti, da on tako može gravitirati po vašem dvorištu, bez vašeg odobrenja. To je verovatno kod vas moguće. Moguće je, zato što, čini mi se da gospodin Jočić želi sebe da opere kao ličnost i da, na kraju, kao i njegov sadašnji predsednik Vlade, ne zna šta se u stvari dešava, kao i one noći kada je bilo ovde češljanje i kada su upadali u određene objekte, onih ljudi koji su tu, koji sa svom tom mukom tu stanuju, žive, vojnih oficira iz Republike Srpske Krajine i Republike Srpske, onih ljudi koji nisu mogli da nađu stanove, a to su i naši oficiri. Vraćajući se te noći, video sam oko hiljadu prisutnih i ne znam gde su se kretali, jer je bilo oko 30, 40 autobusa. Ovde smo čuli, kada je Vlada postavljena i kada su davali zakletvu, kada je gospodin Jočić davao zakletvu rekavši da ne zna šta se to na teritoriji Grada Beograda odvija. Takođe, to je moje pitanje koje sam postavio, i sada ga postavljam gospodinu Jočiću, da mi odgovori. Vidim, gospodine ministre, da vam se spava, ali proći će i ovo polako, sačekajte. Ono što je takođe vrlo bitno, jeste pomenuto je u izlaganju mnogih poslanika, to je duvanska mafija, pa stečajna mafija, te drumska mafija, ali me čudi kako vi to sve inicirate i implementirate kada je potrebno, pred određene izbore, da biste verovatno pokazali kolika je vaša Služba, vaša moć, odnosno koliko je aktivnosti ministra bilo u prethodnom periodu. Gospodo, vi morate da sečete, pre nego što se išta desi, trebalo je da te pohvatate, ako ste već rekli da ste ih godinama pratili, da biste na kraju odredili cilj i vreme kada će ta operacija da se desi. Mene čudi, gospodine ministre, da vi čak i ne znate da je isto tako jedna operacija, sada u nedelju, izvedena u jednom, da ga tako nazovem šumskom delu blizu grada Šapca, letnjikovcu, u periodu između 10,00 i 10,30 časova, pri čemu je takođe bilo blokirano, policija se smenjivala i nisu smeli na to područje da uđu, jer bivši direktor Javnog komunalnog preduzeća, gospođa Daniela Lovrin, nije raščišćavala taj teren, a to je naše letovalište, policija nije smela da uđe. Postavljam vam pitanje, kako je to moglo da se desi da ta operaciona grupa funkcioniše, a da niko ne zna na Ceru, pri čemu sui deca zaustavljana kada su polazila u školu, da im se pretresu torbe. Mislili su, da li slučajno deca ne nose hranu haškim optuženicima. Ono što, takođe mene interesuje iz ove konvencije i kao što možete videti, da određene službe, to je član 13. tačka d), da pojedinci iz operativne grupe drugih zemalja mogu dolaziti na teritoriju Srbije, kao što je prethodni govornik rekao, da imaju određena obeležja. Ko će da zna, stanovnik koji tu živi, da li postoje ta obeležja ili ne, nego će videti da određene operacione grupe tu operišu po nekom zadatku. Tako da, vreme srpskih radikala je u dolasku i ne brinite. Morate da shvatite, molim vas, samo malo pažnje, jer ovo nije smešno, možda je tužno i zbog toga zato što ćemo dozvoliti drugim snagama, snagama koje će operisati na teritoriji Srbije, da mogu vršiti određene obaveštajne radnje. Još samo jedno pitanje i sigurno završavam. Vi znate, da je izvršena amnestija u vašem periodu mnogih šiptarskih terorista, koji su sada na Kosovu i Metohiji perjanice OVK. Prema tome, pitam se, ko je amnestirao te ljude i ko danas takođe, a bilo je kada je to Batić uradio, ali to si uradio u tvom vremenu, kada si dozvolio da pojedini Albanci koji su učestvovali u ovim grupama, kada ih obeđujete da su likvidirani, da su ih likvidirale srpske patriote. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, nije tu. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da je ministar ovde i da je ministar po profesiji pravnik, moraćemo da ga upozorimo na određena pravna načela koja se odnose na predlaganja određenih zakonskih projekata. Moram mu reći da nijedan državni činovnik i nijedan građanin ove države, ne može potpisati ništa što je u suprotnosti sa ustavnim sistemom i pravnim sistemom ove države. Vi ste ovde predložili jedan zakon, koji je u suprotnosti sa Ustavom i rekli smo ovde, da je to član 29. do 34. Ustava i brojnih zakonskih propisa, koje zbog vremena ne možemo sada obrazlagati. Obaveza je svakog državnog činovnika da pre nego što uđe u proceduru, u svojim službama i u pravnim službama proveri zakonitosti i pravnog akta.Što se tiče ove konvencije moramo reći da smo mi pored ove konvencije, i mislim na državu Saveznu Republiku Jugoslaviju i Republiku Srbiju u toku 2002. godine, sklopili bilateralne sporazume o policijskoj saradnji sa Republikom Hrvatskom i sa Republikom Bugarskom i oba sporazuma su ratifikovana, ona su važeća i u pravnom sistemu su. S druge strane, ova konvencija obavezuje sve one države koje je potpišu. Ja ću se osvrnuti samo na problematiku, s obzirom na to da vreme neumitno teče, problematiku odnosa sa Republikom Hrvatskom, a pre svega u oblasti policijske saradnje. Pozvaću se i ukazaću na odredbe Zakona o normalizaciji odnosa između Republike Hrvatske i Savezne Republike Jugoslavije, koji je sklopljen u toku 1996. godine. Pozvaću se na jedan član tog Sporazuma i to je član 7. koji kaže, da će strane ugovornice obezbediti uslove za slobodan i bezbedan povratak izbeglica i raseljenih lica u njihova prebivališta ili druga mesta koja slobodno izaberu. Strane ugovornice će obezbediti tim licima vraćanje u posed njihove imovine, odnosno pravičnu naknadu, a kakva je situacija sa povratkom izbeglica. Povratka gotovo da nema. To odgovorno kažem u ime Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu. Mi u Vladi te podatke imamo, a imate i vi u Ministarstvu, i BIA te podatke ima. Šta se događa sa povratnicima? Neovlašćeni privode, organi unutrašnjih poslova Republike Hrvatske, neovlašćeni saslušavaju, hapse lica srpske nacionalnosti, maltretiraju uhapšene, vrše određene mere prinude nad uhapšenima, određene premlaćuju, nanose im telesne povrede i razne druge brutalnosti. U tome učestvuju organi Ministarstva unutrašnjih poslova i sa istim takvim organima mi sarađujemo, imamo Sporazum. Imamo Sporazum o normalizaciji odnosa koji obavezuje strane ugovornice da rade aktivno, jedna i druga, na slobodnom i bezbednom povratku izbeglica i prognanih lica. Ministre, vi u vašoj Službi te podatke imate. Zadnja tri do četiri meseca nijedan medij u Republici Srbiji, to ne rade ni u Hrvatskoj sada, ne objavljuje sve ono što se događa tim izbeglicama. Lokalno stanovništvo zajedno sa organima unutrašnjih poslova premlaćuje, odvodi, hapsi, baca bombe na njihove kuće, pali letinu, krade stoku itd. O tome se ovde ćuti. Po nečijem nalogu Ministarstvo unutrašnjih poslova, shodno ovom zakonu, odnosno Sporazumu između dve države, dužno je i obavezno da sve ono što sazna operativnim putem, a sa druge strane postoji Sporazum koji vas obavezuje da dobijene informacije, medijski eksploatišete. Da sam u pravu najbolje govori odgovor Vlade na moje postavljeno pitanje od 12. juna 2007. godine. Vlada je to zavela pod brojem 9-3203225-07/2 i u odgovoru kaže – podaci o počinjenim ratnim zločinima nalaze se u Ministarstvu odbrane, Ministarstvu unutrašnjih poslova, BIA i u drugim bezbednosnim službama. Šta je Ministarstvo unutrašnjih poslova učinilo na polju razotkrivanja ratnih zločina? Činite sve što se tiče srpskog naroda. Sve srpske patriote koje su se borile za odbranu srpskog naroda hapsite, privodite, odvodite. Imam podatke, izneću ih u javnost, ali ostavljam vama da podatke sa kojima raspolažete, da izađete i da sve podatke koje imate date nadležnom tužilaštvu da sprovede postupak, obavesti hrvatske organe i da se pokreće postupak. Nijedan podatak iz vašeg Ministarstva i iz BIA nije otišao u pravcu Hrvatske da bi se u Hrvatskoj pokrenuli postupci. To stoji ovde u dopisu, ostaviću vam ovaj primerak da vidite. Dopis je od 5. jula 2007. godine, potpisao ga je gospodin Đelić. Ministre, tražim odgovor šta je ministarstvo učinilo da spreči politički genocid nad Srbima koji su u Hrvatskoj, to su uglavnom starci, nad kojima se iživljava lokalno stanovništvo i Ministarstvo unutrašnjih poslova, sa kojima imate jako dobru saradnju. To je sramno i vi kao ministar morate ponuditi javnosti sve ono sa čime raspolažete. Te podatke ne smete kriti. Na to vas obavezuju svi zakonski propisi Republike Srbije, jedan sporazum, Sporazum o normalizaciji odnosa koji traži slobodan i bezbedan povratak Krajišnika na njihova ognjišta. Slobodnog i bezbednog povratka na njima, mirnog života Srbima u Hrvatskoj nema.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, koristim svoje poslovničko pravo iz članova 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine da bih ministru, gospodinu Jočiću, postavila jedno pitanje. Inače, radi korektnosti moram da kažem da sam i u prethodnim sazivima gospodinu Jočiću postavljala neka pitanja i da sam, u vrlo kratkom roku, svaki put dobila odgovor. Očekujem to, gospodine Jočiću, i ovaj put. Gospodin Dragan Todorović je u svojoj raspravi govorio o onome što želim da pitam, a jedanput sam takođe pre nekih 15 dana pitala to, ne znam da li ste dobili takvo pitanje od skupštinskih službi. Radi se o činjenici da u Jevrema Grujića broj 11 postoje prostorije u kojima borave istražitelji Haškog tribunala. Te prostorije čuvaju sa spoljne strane predstavnici našeg Ministarstva unutrašnjeg poslova. Kada se pređe kapija onda vas unutra sačekaju predstavnici, odnosno neki ljudi koji su verovatno zaposleni u Haškom tribunalu. Oni su to neko drugo obezbeđenje. Šta se radi u Jevrema Grujića broj 11? Tamo se privode ljudi, dovode da bi bili ucenjivani, da bi im se pretilo, da bi im se nudio novac. Zašto? Da bi bili lažni svedoci u haškom procesu protiv prof. dr Vojislava Šešelja. Nesporno je, i to je već danas očigledno jasno i Haškom tribunalu, da protiv Vojislava Šešelja nema ni jednog jedinog dokaza. Zbog toga skoro već pet godina ne počinje suđenje i verovatno način na koji srpske vlasti sarađuju sa Haškim tribunalom je upravo ono što se dešava u Jevrema Grujića broj 11. Dakle, vi predstavnici Vlade Republike Srbije kada govorite o saradnji sa Haškim tribunalom hvalite se šta ćete da uradite, kako ste revnosni itd. Naravno, do sada ste se samo pokazali revnosni u izručivanju Srba Haškom tribunalu. Sada sam govorila i kao član tima za odbranu prof. dr Vojislava Šešelja i odlično sam obaveštena i znam da ne dobijamo informacije, ni dokumenta, mi u timu, koje dobija Karla del Ponte. Kada saznamo preko naših izvora da je Karli del Ponte dostavljen neki materijal onda mi to tražimo u pisanom obliku, pa onda dobijemo deo toga sa zakašnjenjem od nekoliko meseci. Pitanje za vas gospodine Jočiću je – ko je i na osnovu čega pustio te neke predstavnike, odnosno istražitelje Haškog tribunala? Prema informacijama ljudi koji su dali i overili kod nadležnih sudova svoje izjave, u tim prostorijama postoje i neke pritvorske jedinice, jer tamo ljude drže po četiri-pet dana da bi eventualno izdejstvovali da oni potpišu neku izjavu protiv Vojislava Šešelja, koja se od njih traži. Čiji je to objekat? Ko je dao da se na taj način koristi? Po kom osnovu pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova čuvaju taj objekat?
Po Poslovniku, narodni poslanik Zdravko Topalović.
Hvala. Dame i gospodo, pozivam se na čl. 225. i 226. da bih gospodinu Jočiću, ministru policije, postavio tri pitanja. Gospodine ministre, koliko je tačna informacija da BIA ima odeljenje koje se bavi političkim strankama, znači, prisluškivanjem, praćenjem i svim drugim radnjama uperenim prema istaknutim članovima opozicionih partija, umesto da BIA opravda visok iznos sredstava koje dobija iz budžeta i bavi da se bezbednosnim poslovima značajnim za funkcionisanje države? Drugo pitanje, molim vas, da nam odgovorite da li je istina da je svu opremu za službu informatike u vašem Ministarstvu, a u delu koji se nalazi u zgradi gradske policije u Ulici 29. novembra, instalirala nemačka obaveštajna služba, u cilju tobože neke policijske saradnje? Gde su se policijski službenici školovali, gde su išli na obuku, iz te službe? Poslednje pitanje, da nam odgovorite, kakvi su rezultati i koliko je krivičnih prijava podneto protiv rukovodećih ljudi javnih komunalnih preduzeća i čelnika državnih institucija koji su bili predmet istrage kojim se bavi vaša Služba preventive i borbe protiv privrednog kriminala?
Zahvaljujem, po Poslovniku narodni poslanik Petar Jojić, izvolite.
Pozivam se na čl. 225. i 226. Poslovnika i postavljam pitanje, pošto retko imamo priliku da ministar koji predlaže zakone dođe pred narodne poslanike i da odgovara na postavljena pitanja, a vidite, ministar unutrašnjih poslova je to i učinio, pa koristim tu priliku i da postavim jedno pitanje i molio bih odgovor. Naime, više puta je izvršen pretres od strane pripadnika službe bezbednosti u stanu Pato Ferenca iz sela Debeljača, Opština Kovačica, inače predsednika OO SRS. Postavljam pitanje – po čijem nalogu je vršen pretres? Istovremeno tražim odgovor – rezultat tih pretresa koje je doživeo Pato Ferenc i njegova porodica? Zamoljen sam da ovo pitanje postavim, jer je porodica Pato Ferenca iz nama nepoznatih razloga izložena velikim neprijatnostima, uznemiravanju, tako da njegova deca preživljavaju mnoge stvari poslednjih godina. Posebno, molio bih da naložite službi da vam podnesu izveštaj – ko je izdao naredbu za pretresanje, na čije ime je glasila naredba za pretresanje i da li je ime i prezime iz naredbe za pretresanje stana i ostalih prostorija identično sa imenom Pato Ferenca. Molim vas, proverite da li je tu bilo propusta i zloupotreba, jer smatram da se ovako nešto ne bi trebalo događati. Još nešto, potvrdu o oduzetim predmetima. Znači, zbog čega je naloženo pretresanje stana, na osnovu kojih dokaza i šta je prilikom pretresa pronađeno. Da li su pronađeni predmeti krivičnog dela ili ne i da li je protiv Pato Ferenca pokrenut bilo kakav prekršajni i krivični postupak. Hvala vam.
Zahvaljujem kolega Jojiću. Po Poslovniku, izvolite.
Zahvaljujem. Takođe želim da postavim jedno pitanje. Vlasnik sam dva pištolja i jedne puške, uredno plaćam porez. Godine 2005. i 2006. od nadležne uprave dobio sam rešenje da porez treba da plati Baralić Marije Rajko. Dakle, na moje pitanje – zašto u rešenju ne piše da sam ja Baralić Budimira Rajko, jer ja nisam vanbračni sin, daleko bilo, iako svoj vanbračnoj deci želim sve najbolje? Odgovoreno mi je, iz policijske stanice u Čačku, da je to iz neke druge kartoteke. Dakle, ove godine sam dobio rešenje i takođe uredno platio porez na Baralić Budimira Rajko, što je lepo od policije. Mene zanima –ko je izbrisao mog časnog pokojnog oca sa spiska onih koji imaju dva sina, koliko policijskih kartoteka postoji o Baralić Budimira Rajku, čemu one služe, ko se na ovaj način igra sa mnom, šta mu je bila namera? Ja nemam nijedan dokument u kome ne piše da sam ja Baralić Budimira Rajko i oružje koje posedujem, takođe sve dozvole koje imam su na Baralić Budimira Rajko. Moj pasoš, moja lična karta, zdravstvena legitimacija, vozačka dozvola i svaki drugi dokument govori da sam ja sin jednog časnog oca, pokojnog Budimira Baralića. Dakle, gospodine ministre, molim vas, ovo za mene nije samo pitanje koje se tiče bezbednosti, ovo je za mene važno lično pitanje, ko je mene posle 48 godina svrstao u vanbračnog sina Marije Baralić. Moja časna majka nije zaslužila da se nižerazredni policijski činovnici, rukovođeni ko zna kakvim interesom, igraju sa njenim integritetom, sa integritetom mog oca i mojim ličnim. Najljubaznije vas molim da dobijem odgovor na ovo pitanje. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Baraliću. Po Poslovniku, gospodin Predrag Stošić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226, pošto je tu prisutan ministar policije, hteo bih jedno obaveštenje. Naime, radi se o članu 54. – Sloboda okupljanja, pa se kaže – "Mirno okupljanje građana je slobodno. Okupljanje u zatvorenom prostoru ne podleže odobrenju ni prijavljivanju. Zborovi, demonstracije i druga okupljanja građana na otvorenom prostoru prijavljuju se državnom organu u skladu sa zakonom, tj. policiji". Hteo bih da pitam ministra da li je upoznat sa okupljanjima građana na jugu Srbije, pošto se na tom okupljanju tražilo dolazak NATO snaga i izdvajanje opština Preševo, Medveđa i Bujanovac iz sastava Srbije. Da li ste upoznati sa tim i da li je policija odobrila tu vrstu okupljanja, pošto se na tim okupljanjima veličaju albanski teroristi koji su znate šta sve radili sa našom policijom u proteklom vremenu, kada je bilo sukoba. Konkretno pitanje – da li je policija upoznata sa tim okupljanjem i da li je dala dozvolu za tu vrstu okupljanja? Hvala.
Hvala, kolega Stošiću. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku, pošto nam se pridružio i ministar Mirko Cvetković, da postavim pitanje ministru unutrašnjih poslova, s obzirom na to da je izišla informacija, između ostalog, da je ministar Cvetković, kao sada aktuelni ministar, duboko umešan u prodaju ''Sartida'', ne mislim prodaju kao prodaju, nego kriminal vezan za prodaju ''Sartida''. Inače, mi smo već i prilikom inauguracije, odnosno predloga kandidata za ministra, stavili do znanja da postoji opravdana ili osnovana sumnja da je Mirko Cvetković čak u 88 privatizacija omogućio da se na nezakonit način otuđi imovina Republike Srbije. Razumem da ste vi koalicioni partneri i da vam ne odgovara da sada idete do kraja nego da selektivno i javnost, a i na neki način ne da zadovoljite pravdu nego da zajednički radite u Vladi na rušenju mita o Zoranu Đinđiću, jer to odgovara i DSS i DS, posebno to odgovara aktuelnom predsedniku države i predsedniku Republike Borisu Tadiću, jer on sa Zoranom Đinđićem nikada nije bio ne samo u dobrim odnosima, nego su bili i politički protivnici unutar stranke. Pretpostavljam da se sećate svih onih pisama i teza koje su bile vezane za raspravu na glavnom odboru kada se stavljalo do znanja članovima DS kako se Zoran Đinđić domogao mesta predsednika stranke. Ja vam sada govorim činjenice. Ili, vi tvrdite da je Boris Tadić lagao? Nemam ništa protiv, izađite vi ovde i kažite da je Boris Tadić 1994. godine lagao kada je optuživao Zorana Đinđića na koji način je došao za predsednika stranke. Ja nemam sada vremena ali smo vam toliko puta to čitali, što se ljutite? Sada mi se čini, to je moj utisak, ne moram da budem u pravu, da vi zajednički radite na rušenju mita o Zoranu Đinđiću i da to vama odgovara. Jer kako ne odgovara, pogledajte najbliže okruženje Zorana Đinđića. Da li je ono danas u stranci? Zoran Živković, jeste. Na kojoj funkciji – bivši potpredsednik. Gospodine predsedavajući, postoji ovde izgleda opravdan razlog da se u salu dovedu određeni specijalisti da bi pomogli nekim ljudima koji nisu u stanju da izdrže možda zbog klime u ovoj sali ili ne znam zbog čega, jer postoje argumenti i protivargumenti. Ako postoje osobe koje nisu u stanju da to saslušaju onda se postavlja osnovano pitanje da li oni uopšte mogu da sede u ovoj sali. Molio bih vas da koristite tu mogućnost. Meni ne smeta uopšte, ali da pomognemo takvim osobama. Molim vas, da me saslušate. Ne razumem zašto vi tako očigledne činjenice ne prihvatate. Ja znam da za vas to nije nikad tema, ali to je prvenstveno tema zato što koristim priliku kada nam je aktuelni ministar policije tu, da upozorim na neke stvari koje mi saznajemo kao građani. Jer, pazite, ako to nije tačno, to sam rekao ipre podne, to su u stvari najozbiljnije optužbe i sa time treba da se pozabave aktuelni organi ove države. Predlažem vam da na glavnom odboru DS raščistite sa ovim temama i neće biti nikakav problem.
Po Poslovniku, narodni poslanik Srđan Milivojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde vidim ministra policije i ministra finansija, ali izgleda da je gospodin Dragan Todorović krenuo u kampanju za opoziv ministra zdravlja. I, izgleda da nema dovoljno bensedina u apotekama. Razumem takvu reakciju ali vas molim, gospodine Todoroviću, da ne uzimate ime Zorana Đinđića, da se ne bavite onim što je radila DS. Veoma sam ponosan na sve što je Zoran Đinđić uradio za Srbiju. Za vreme njegove vlasti, kada sam ja bio u ''Otporu'', nijedan komad zemlje Srbije nije prodat NATO paktu, kao što je urađeno za vreme kada je SRS bila na vlasti. Hoću da vas podsetim na reči vašeg lidera Vojislava Šešelja: "Ako i jedna NATO čizma kroči na Kosovo, ja ću napustiti politiku." Sad se sakrijte ispod klupe, gospodine Todoroviću, nikada više nemojte da se javite za reč i da pričate o Zoranu Đinđiću.
Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Meni je drago, gospodine Milivojeviću, što ste se vi prepoznali u mojoj diskusiji, na vas sam mislio kada sam rekao da je potrebno ukazati nekim poslanicima pomoć jer nisu u stanju da na način koji predviđa ovaj Poslovnik i uobičajeni način rada Parlamenta izdržite diskusije drugih poslanika. Moram da vam kažem što se tiče Vojislava Šešelja i njegovog obećanja da će napustiti politiku kada NATO čizma stupi na Kosovu i Metohiji da nije tačno. Vi obmanjujete javnost, kao što to radite sve vreme. Ovde se radi o nekim drugim stvarima, o jednostavnim činjenicama, da mi prisustvujemo već mesec dana, bombarduju nas informacijama bivših ministara DOS-a.To što se vi time ponosite,to je sad ozbiljan problem. Vi ćete morati to da objasnite i sami sebi i eventualno još nekome ako je potrebno da objašnjavate, ali zar ja vama treba da pričam o tome koje je sve činjenice izneo bivši ministar unutrašnjih poslova, Duško Mihajlović, o tome koji su sve kriminalci dolazili u Vladu, šta su tražili, šta su naređivali, da je između ostalog o svemu tome bio upoznat i Zoran Đinđić. Ne samo što je bio upoznat nego Dušan Mihajlović tvrdi, odnosno Beba Popović, da je on sa Surčincima već neko vreme u vezi, da su mu oni, između ostalog, pomagali da dođu do nekih informacija, a između ostalog isticali i svoje zasluge u 5. oktobru. To, da li se vi ponosite što ste 5. oktobra uz pomoć kriminalaca došli na vlast to je stvar vašeg osećanja i ja u to neću da ulazim. Ali, ono što iznosi Agencija, kako se zvala tada, direktor Biroa za komunikacije sa javnošću, Beba Popović, njihove međusobne optužbe, ono što je sve do sada utvrđeno, pa molim vas, nemojte, to je elementarna logika, elementarni zdrav razum nalaže da se pomisli da li je moguće da je sve okolo Zorana Đinđića bilo debelo upleteno u kriminal. Evo, imali ste prilike da čujete ovde zahtev Vesne Pešić, koja je bila u vašem jatu dosta dugo, da pita kakva je situacija sa Milanom Veruovićem. Ljudi, pa to je zdrav razum, kako je onda moguće da su svi okolo duboko umešani u kriminal, da isključite potpredsednika Vlade i potpredsednika stranke, Čedomira Jovanovića, eliminisali ste Zorana Živkovića i mnoge druge iz najbližeg okruženja Zorana Đinđića, a ovde ne prihvatate činjenicu da tajno, za to vam koristi Demokratska stranka, rušite mit o Zoranu Đinđiću, to je ono što je osnovni problem. Setite se samo duvanske mafije.
Vreme, gospodine Todoroviću.
Završavam. Toliko je afera da prosto čovek ne može svih odjedanput da se seti. Evo, setite se samo afere ''duvanske mafije'' i vožnje Zorana Đinđića avionima Stanka Subotića-Caneta. Za vas je to ništa. Sećate se objašnjenja..., pa da, ja razumem vaše motive, objašnjenje Zorana Đinđića kada mu je postavljeno to pitanje bilo je vrlo jednostavno, pa kaže, bili su jeftiniji nego Vladini. Samo je problem što su bili šefa praktično ''duvanske mafije'' ili možda i nije bio još šef, ali setite se i objašnjenja Zorana Đinđića kada je bilo postavljeno pitanje kako je bilo moguće da Čume dobije poslove da asfaltira u Srbiji, autoputeve.On je tad takođe rekao – bio je najbolji ponuđač.
Kolega Todoroviću, vreme.
Tako da su sve ove stvari dovoljne. Ja kažem da vas razumem, ali za zdrav razum, za normalnog čoveka dovoljno je da poveže neke stvari i da može da donese sud. Možda vi niste obavešteni kao članovi DS-a, ali verujte neko unutar DS-a, pretpostavljam da je to Boris Tadić, hoće definitivno da se obračuna sa mitom o Zoranu Đinđiću. Meni to uopšte ne smeta. Mi želimo da dođemo do istine.
Kolega Todoroviću, molim vas..
Hvala vam.
Narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Dakle, dame i gospodo, imam obavezu da odgovorim na najgrublje uvrede na račun pokojnog predsednika Zorana Đinđića. Kad se neko na ovakav način obračunava sa mrtvim čovekom, a još i za vreme njegovog života je najavio krvavo proleće u Srbiji jasni su motivi zbog kojih to radi, jasna je fascinacija gospodina Todorovića likom i delom Zorana Đinđića. Za tri godine uspeo je da popravi mnogo onoga što je Srpska radikalna stranka uspela da razori, nanoseći najveću sramotu Srbiji poslednjih 100 godina i u novijoj istoriji. Kada sam pre neki dan govorio sa ove govornice, o tome, da sam čitao dosijea Službe državne bezbednosti nisam ih čitao u Kabinetu Dušana Mihajlovića. Dosijea, vas saradnika, objavljuju, piše ovde neki dosije, neki Vojislav Šešelj, sa šifrom magistra, dobrovoljno angažovan 1979. godine, ovakav upitnik, jeste, vi gospodine Jočiću znate o čemu govorim, neka snimi malo i kamera da se vidi. Takav isti dosije ima i gospodin Dragan Todorović, a objavljen je u knjizi "Čuvari Jugoslavije" Ivana Bešlića u Bosni i Hercegovini. Kada govorite o Demokratskoj stranci, gospodine Todoroviću, evo, da vas pitam samo nekoliko stvari. Kako je poginuo Predrag Vuletić tadašnji generalni sekretar Srpske radikalne stranke? Jeste li vi to svoje članove ubijali? Do dana današnjeg nije razjašnjeno? Kako je ubijena gospođa Paraskeva, otcepljenog krila, supruga Petra Jovića? Mogu to da vas pitam, ali nije zaista pristojno to pitati, nije pristojno zloupotrebljavati govornicu na takav način. Mogu sa vama da razgovaram o takvim argumentima, ali nije lepo, gospodine Todoroviću. Treba ovaj parlament uobličiti u jednu instituciju od poverenja građana Srbije. Na ovakav način se ne raspravlja i ne vraća se poverenje građana Srbije u instituciju Parlamenta. Gospodine Todoroviću, kad god spomenete mrtvog Zorana Đinđića imajte na umu da za vreme njegove vlasti nijedan komad srpske teritorije nije predat u ruke NATO pakta, kao što je urađeno za vreme vlasti SRS. Kada govorite o gospodinu Zoranu Đinđiću ja ne tražim od vas ni poštovanje, ni uvažavanje, jer to su ljudske osobine koje vi nemate, ali vas molim da, gospodine Todoroviću, pre nego što bacite kamen na Demokratsku stranku pogledate šta ste uradili u svojoj stranci i šta ste uradili za sebe. Kada govorite, gospodine Todoroviću, o tome da su kriminalci izveli 5. oktobar, nisu gospodine Todoroviću, to su uradili građani Srbije nezadovoljni vašom politikom, nezadovoljni činjenicom da ste Pećku patrijaršiju menjali za džip Vilijama Vokera, nezadovoljni činjenicom da ste Visoke Dečane ostavili kao parking za NATO tenkove, to ste vi uradili. I kada govorite da ćete vi braniti Srbiju molim vas da se nikada više ne pozivate na odbranu Srbije, jer tamo gde ste vi Srbiju branili tu su Srbi bili izbeglice, a mrtvi se prebrojali nisu. Molim vas, gospodine Todoroviću, da mene nikada ne branite i da demokrate nikada ne branite. Molim vas, gospodine Todoroviću, da imate na umu da Milorad Luković Legija 5. oktobra nije imao tri godine i nosio kratke pantalone, nego je uveliko igrao šah sa Vojislavom Šešeljem, a ovaj mu je podešavao nišanske sprave na snajperu. To imajte na umu kada govorite o Zoranu Đinđiću gospodine Todoroviću. Ja više neću učestvovati u ovoj raspravi. Dovoljno je, nema potrebe da dižete ruku, ne prodaje se nigde srpska teritorija, niste na NATO berzi da prodajete srpsku teritoriju. Imaćete pravo na reč, ali, molim vas, uz dužno poštovanje govorite o gospodinu Zoranu Đinđiću.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, kolega Jadranko Vuković, pa Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226, a to će pomoći ovoj raspravi i vezano za Zorana Đinđića i uopšte za ''žutu'' mafijašku organizaciju. Znači, tražim da nam se dostavi Izveštaj komisije u kojoj su bili Vladan Batić, Milovanović, Veselinov i trebalo je da ustanove prave uzroke pobune JSO. Komisiju je formirao pokojni Zoran Đinđić i taj Izveštaj,gospodin Jočić, zna o čemu ovde govorim. Što se tiče gospodina Milivojevića, gospodina ''primerka'', koji ovde priča o Vojislavu Šešelju na način na koji priča i o saradničkom dosijeu. Gospodin Zoran Mijatović, mi smo sa njim razgovarali, pa nam je rekao šta to znači, laži obične. Ja sam gledao vaš saradnički dosije, gospodine. Kad ste bili u ''Otporu'' pa iz Beograda poslali ekipu DB-ovaca da vas vrbuje, radili sa vama. Ovi pritišću iz Beograda da dostave izveštaj šta radite, kako radite, operativca pritiskaju i na kraju izveštaj neupotrebljiv, gospodine Milivojeviću. Vi ste operativno neupotrebljivi. Niste mogli ni saradnik biti. Nemojte više sa nama da se igrate.
Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da je protiv vas upućena najteža moguća optužba da zloupotrebljavate svoj službeni položaj i da štitite neke iz SRS. Molim vas da pismeno, u skladu sa Poslovnikom, dostavite odgovor, vezano za optužbe prethodnog govornika o smrti pojedinih ljudi ili vi stvarno štitite, znate, pošto pretpostavljam da gospodin Milivojević ne priča ovde budalaštine, da je ozbiljan čovek, čovek koji ima podatke, čovek koji zna šta govori. Neću nijednog momenta da pomislim da je Srđan Milivojević ovde izašao da priča gluposti samo da bi pričao. Ne, on je ozbiljan čovek, čovek koji vodi računa šta će da kaže i on kad iznosi ovakve optužbe, on mora da ima argumente. Znači, vi ste krivi gospodine ministre, ako to zna gospodin Milivojević. Vi ili podnesete ostavku, sklonite se sa toga mesta ili namerno štitite one koji su krivi za smrt lica što je ovde gospodin Milivojević izneo. Molim vas da, u skladu... ja stvarno, evo ja ću da vam pomognem, rekli ste da nećete, ja stvarno gledam kako, evo pomažem vam. Slažem se sa vama da se utvrdi istina. Ne znam šta vi hoćete. Ja sam zadovoljan kad vi izađete. Nema boljeg argumenta za srpske radikale šta hoće da kažu građanima Srbije nego kad vi izađete za govornicom. Nama je cilj da vi izlazite za govornicu. Vaš jedan izlazak za nas je dovoljno. Zato vas, gospodine ministre, molim, u skladu sa pravilima, kako se to već funkcioniše u Ministarstvu unutrašnjih poslova, dobijete sve ove informacije i da dostavite meni kao poslaniku odgovor na sve ovo što je izneo gospodin Srđan Milivojević.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta, izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, razumem da nekim ljudima ne mogu da pomognu narodni poslanici, za to su potrebne neke druge struke, ali je ipak neophodno da se vodi računa o dostojanstvu Narodne skupštine. Ko to ne može neka potraži pomoć, možda još nije kasno. Žao mi je što kolega Srđan Milivojević, a to je izgleda njegov manir, to je uradio i juče i pre neki dan, izađe ovde, ispljuje na najgori mogući način, kaže sve što mu padne na pamet i onda, valjda da ostavi utisak, kaže – evo, ja neću više ništa da kažem. Naravno, on nema šta da kaže, niti je imao pre, a ni posle onoga što mi iz SRS ovde govorimo. Nemojte da dosađujete, nemojte da dobacujete i nemojte da pitate nas zašto smo nervozni, kažite ovoj koleginici kojoj ne znam ime, jer nikada nije izašla za govornicu. Sada vas prozivam, a molim vas, kamera nije tu, koleginica je u trećem redu, da izađete za ovu govornicu jednom u životu, da se predstavite onima koji su glasali tamo u mestu odakle ste, da vas vidi narod. Prestanite da dobacujete, tako ne rade narodni poslanici. Narodni poslanici, gospođo, koleginice draga, izađu za ovu govornicu pa kažu, kao što ću ja sada da kažem. Podsetiću, evo, šta danas piše "Pravda", "Pravda" svakako jeste dobra novina, očekivala sam vašu reakciju, to je jedina novina u Srbiji koja objavljuje feljton "Petnaest godina laži o Srebrenici". Usput, kada ste me naveli na to, obaveštavam građane Srbije da će SRS u petak, u 17,00 časova, u Domu sindikata, organizovati skup "Istina o Srebrenici". Pozivam sve građane koji žele da čuju istinu i koji žele da vide film o Srebrenici da dođu u Dom sindikata da to vide. Mi se bavimo takvim stvarima, gospodine Milivojeviću, a ubeđeni smo, dakle, ovo što piše danas "Pravda" mi o tome govorimo već odavno. Mi govorimo da je "Sartid" na kriminal način privatizovan, mi govorimo da je Zoran Đinđić lično bio umešan preko Kolesara u privatizaciju ''Cementare'' Popovac. Ja sam govorila više puta za ovom govornicom da imam podatke od ljudi iz Paraćina da gospođa Ružica Đinđić, udovica Zorana Đinđića, redovno dolazi u ''Popovac'', verovatno da vidi kako joj funkcioniše fabrika, gde joj je muž ostavio poveći deo akcija. Vi gospodine Milivojeviću ili bilo ko od vas ne može da kaže – ne možete vi da govorite o Zoranu Đinđiću zato što je mrtav. Ma možemo! Zoran Đinđić je bio političar, o Zoranu Đinđiću smo govorili dok je bio živ. Nikada se nismo slagali sa njegovom politikom, zato što se srpski radikali ne mogu složiti ni sa izdajničkom ni sa lopovskom politikom. I to ćemo o njemu da govorimo uvek, gospodine Milivojeviću, a vi malo razmislite o tome kako se to desilo dok je na vlasti bila stranka Zorana Đinđića, on predsednik Vlade, da baš u to vreme bude ustreljen, to bi trebalo da bude vaša tema.
Zahvaljujem. Po prijavama narodnih poslanika gospodin Božidar Delić, potpredsednik Narodne skupštine.
Gospodine ministre unutrašnjih poslova, gospodo narodni poslanici, evo ovih dana smo raspravljali o različitim međunarodnim konvencijama, neke su čak pred ovu skupštinu došle posle 22 godine. Ovde imamo zahtev da se potvrdi konvencija koja je 2006. godine potpisana u Beču. Kada se čita ova konvencija, kao i kada se čitaju neki od zakona koji dolaze ovde pred narodne poslanike, može odmah da se vidi da su pisani negde na strani i da su dati određenim zemljama. Kada su u pitanju konvencije, one moraju biti istovetne. Ali kada su u pitanju zakoni i oni su gotovo istovetni u svakoj državi. Kada se dođe do kraja može se videti, smatram da je neozbiljno, jer u svim institucijama gde sam radio ovakve greške ne bi se smele potkrasti, a posebno se ne bi smeo ovakav dokument uputiti Narodnoj skupštini. Evo, recimo, na stranici 59 videćete da piše Bosna i Hrvatska. Jasno je da je to greška, ali je tu grešku, gospodine ministre, morao da vidi neko iz vašeg kabineta, trebalo je da piše Bosna i Hercegovina. Ovaj dokument ukoliko se usvoji, a ja se pridružujem zahtevima SRS da se ovaj dokument nikako ne usvaja, da kao i onaj dokument koji je čekao 22 godine, i ovaj može da čeka 5 ili 10 godina kada budemo sagledali da li ovakav dokument uopšte treba da se sprovodi u našoj zemlji. Recimo, član 9. – Oficiri za vezu. Ja znam da za različite aktivnosti zemlje razmenjuju oficire za vezu i da to ima koristi. Međutim, pitao bih vas, gospodine ministre, koliko vi sada ili koliko u poslednje dve godine imate stranaca u vašem Ministarstvu, kao što postoji u Ministarstvu odbrane i Ministarstvu finansija? Kod nas se stranci nalaze i naprosto vršljaju po ministarstvima. Da li sada te strance ili neke od njih treba da podvedemo pod ovu formu i pod član 9. – Oficiri za vezu, pogotovo što znam da oni ne dolaze iz ovih zemalja koje su obuhvaćene ovom konvencijom. Sledeće, mislim da ovaj član 10. nosi određene opasnosti. Zaštita svedoka, to je jedna nova forma koja se pojavila u poslednje vreme. Ali, ako bi to značilo samo da se štite svedoci iz ove grupe zemalja, to bi možda i bilo prihvatljivo. Ali imamo zemlje u našem okruženju koje su na svojoj teritoriji dozvolile da imamo, hajde da ih nazovem, privatne zatvore koje je koristila CIA da bi hapsila i tamo sprovodila i ispitivala ljude iz drugih zemalja. Zbog svega toga kažem da ne treba usvojiti ovu konvenciju. Posebno kada je u pitanju član 13. – Hitna potraga. Ja znam da nekada postoji potreba za tim. Međutim, uvek se obaveštava ona druga strana na čijoj teritoriji treba da se nastavi potraga, pogotovo ako već imate ovakve tehničke mogućnosti onda nikako mi ne možemo dozvoliti, kako kaže član 34. stav 1. ove konvencije, da se nastavi gonjenje na teritoriji druge ugovorne strane bez njenog prethodnog odobrenja. U šta se sve to, gospodo, može pretvoriti? Bio sam svedok, dok sam radio u vojsci u operativnoj upravi, da je sa teritorije BiH više puta povređena naša teritorija, upravo po ovom pitanju. To nisu bili pripadnici službi BiH, nego pripadnici službi nekih drugih zemalja. Kako ćemo ih identifikovati? Jedino u pregovorima sa BiH u Sarajevu, priznao je američki general, da su se i njegovi ljudi opustili, iako su imali GPRS uređaje, nisu, kao, bili svesni da su prešli na našu teritoriju, ali je priznao da su prešli na našu teritoriju. Znači, zbog mogućnosti da se po našoj teritoriji vršlja, zbog toga što na teritorijama tih susednih zemalja, sa kojima potpisujemo Konvenciju, postoje snage određenih službi i zbog toga što to može biti upotrebljeno protiv naše zemlje, apsolutno sam protiv toga. Jedna od ovih konstatacija je da službena lica koja učestvuju u gonjenju mogu nositi svoje službeno oružje; njihovo korišćenje je zabranjeno, osim u slučajevima legitimne samoodbrane. Videli smo šta znači legitimna samoodbrana za one koji raspolažu jedino pravom sile. Od nas se, inače, tražilo da sa pojedinim zemljama potpišemo konvencije da njihovi državljani, posebno njihovi službenici, ne mogu odgovarati čak i ako učine krivično delo na teritoriji druge zemlje, odnosno na teritoriji naše zemlje. Makedonija, sa kojom potpisujemo ovu konvenciju, to je na svojoj sopstvenoj koži doživela. Doživela je da se njeni građani jednostavno gaze u saobraćaju i da za to niko ne odgovara. Sledeće, član 14 – Prekogranična prismotra. I do sada je bilo saradnje i potrebna je saradnja između policija i između država. Međutim, u nekim stvarima se preteruje. Recimo da, u skladu sa članom 34, nastave prismotru na teritoriji druge ugovorne strane, onda kada je ona odobrila prekograničnu prismotru kao odgovor na prethodno upućen zahtev. To bi bilo u redu. Ali, u slučajevima, tačka (2) kaže da, kada ugovorna strana koja upućuje zahtev, iz posebno hitnih razloga, ne može prethodno podneti zahtev za ovlašćenje, službena lica koja vrše prismotru imaju dozvolu da pređu na teritoriju druge zemlje. Sve ovo što je hitno, mislim da nikako ne bi moglo da bude prihvaćeno, jer se iza toga kriju različite zloupotrebe. I u ovoj tački se kaže da lica koja vrše prismotru mogu nositi svoje službeno oružje. Vi znate kakav je naš zakon. I ja, iako sam ceo život proveo sa oružjem, nemam pravo da svoje oružje iznesem iz svoje kuće. Znači, ovde treba dozvoliti strancima da se šepure po teritoriji Srbije sa oružjem i da ga upotrebe samo u slučajevima legitimne samoodbrane. Ko je taj ko će pojedinim moćnicima koji dolaze iz država koje su danas tutori Srbije, odrediti šta je legitimna samoodbrana? Posebno ovaj član koji kaže da je identitet tih službenih lica koja vrše prismotru zaštićen i da se ni identitet tih lica, čak i kada se uputi zahtev, ne mora dostaviti. Član 16 – Tajne istrage u cilju istrage krivičnih dela, član (5) kaže: "U izuzetno hitnim slučajevima, kada preti ozbiljna opasnost da se otkrije identitet prikrivenog islednika, raspoređivanje prikrivenog islednika na teritoriji druge ugovorne strane se dozvoljava bez prethodnog pristanka." Mi imamo mnogo islednika i mnogo špijuna na našoj teritoriji. Naša Srbija liči na švajcarski sir. Ako mi prihvatimo ovu konvenciju, šta će sve da se pod nju podvede? Opet se kaže: "pravi identitet službenog lica se ne mora otkriti u zahtevu". Znači, mi ne moramo znati ko nam dolazi u ovu zemlju. Član 26. kaže: "Kada službena lica jedne ugovorne strane rade na teritoriji druge ugovorne strane, ovlašćeni su da nose svoje uniforme, službeno oružje i ostala sredstva za prinudu, osim ako ugovorna strana na čijoj teritoriji se sprovodi operacija ne izjavi da to nije dozvoljeno ili je dozvoljeno pod određenim okolnostima". Opet, korišćenje dozvoljenog oružja je dozvoljeno jedino u slučaju samoodbrane. Ako se to poveže sa mogućnošću hapšenja, znači da mi ovim dobijamo jedan dokument koji nikada u istoriji Srbija nije imala, osim kada je bila okupirana. Gospodo, vi ćete glasati za ovu konvenciju, ali dobro povedite računa o tome. Predlažem vam da ovu konvenciju, ipak, ostavite za neko drugo vreme. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaki predlog zakona može da se svrsta u jednu od dve osnovne grupe. U prvu grupu spadaju predlozi zakona kod kojih je osnovna ideja prihvatljiva, ali neki članovi nisu prihvatljivi i onda ih amandmanima popravljamo. U drugu grupu spadaju predlozi zakona kod kojih čak ni osnovna ideja nije prihvatljiva. Ovaj predlog zakona o ovoj konvenciji spada u drugu grupu. A zašto? Predlog zakona, koji se razmatra, totalno je neprihvatljiv i nije predviđena popravka amandmanima. Prvi i osnovni nedostatak ovog predloga zakona je neprihvatljiva koncepcija – da važi nacionalno zakonodavstvo, ako ono nije u suprotnosti sa ovom konvencijom. Dakle, naše zakonodavstvo ne važi ako je u suprotnosti sa ovom konvencijom. Skoro da bi normalan čovek i pomislio da je u pitanju štamparska greška. U svim suverenim državama koje cene svoje dostojanstvo, upravo je suprotno. Bilo koji član bilo koje konvencije može da se primeni samo ako nije u suprotnosti sa nacionalnim zakonodavstvom. Suverenitet države čine: teritorija, stanovništvo i vlast. Nijedna država ne može da ima prerogative vlasti na teritoriji druge suverene države, sem ako nije okupirana. Samo okupaciona sila, okupator ima vlast na teritoriji okupirane države. Poznato je da su, zbog pokušaja uspostavljanja nadnacionalne vlasti Evropske unije, propali referendumi za prihvatanje Ustava Evropske unije. Znači, ono što nije dobro za države Evropske unije, odlično je, zar ne, za neke države na Balkanu, ali ne za ustašku genocidnu tvorevinu Hrvatsku, a ni za deželu carskih čauša Sloveniju. Osnovno je pravo svake suverene države da na njenoj teritoriji mogu legalno da postoje samo oružane snage te države. Svi ostali naoružani ljudi koji pokušaju da vrše prerogative vlasti na delu njene teritorije su odmetnici, po novom žargonu teroristi. Tada je osnovni zadatak svake suverene države da po svaku cenu i svim sredstvima, bez odlaganja, uništi te teroriste. Razmatrani Predlog zakona u članu 13. dozvoljava da naoružani pripadnici oružanih snaga jedne države mogu da, bez dozvole, čak i bez ikakvog obaveštenja, upadnu na teritoriju druge suverene države i da gone i hapse lica koja oni žele. Pošto u tom članu Predloga zakona nema nikakvih zabrana, to znači da se mogu goniti i hapsiti i "interesantna lica" koja su državljani te države i žive trajno na teritoriji te druge, kvazisuverene države. Takva akcija bi se pre mogla nazvati kidnapovanje, nedostaje samo još podatak o sumi novca koja bi bila potrebna za takav besramni akt međunarodnog banditizma. Neki članovi ovog predloga zakona sadrže de facto elemente poznatih propisa u međunarodnoj saradnji u okviru Interpola, ali po propisima Interpola, uvek dejstvuju samo oružane snage, obično policija, te suverene države na čijoj se teritoriji obavlja privođenje po zahtevu Interpola. Što je još važnije, samo sud te suverene države odlučuje o statusu, eventualnoj ekstradiciji privedenog lica, odnosno odlučuje da li za privedeno lice postoji dovoljno opravdana sumnja da bi se obavila ekstradicija. Što je možda najvažnije, ako je suvereno lice državljanin države u koju je privedeno, ekstradicija drugoj državi nije dozvoljena, već se suđenje mora obaviti u domicilnoj državi, po zakonima te države. Država inicijator poternica Interpola može samo da dostavi inkriminisane podatke za to suđenje. Zaista, začuđuje da se u članu 13. Predloga ovog zakona kaže da organi jedne države mogu da obave hapšenja svih lica na teritoriji druge suverene države bez ikakvih ograničenja, znači, čak i državljane države na kojoj je teritoriji hapšenje obavljeno. U članu 14. Predloga zakona se de facto ovlašćuju države da šalju agente, obaveštajce na teritoriju druge suverene države da obavljaju ''prismotru'', kako je to navedeno u ovom članu, što je takođe nedopustivo. Čak i u Federaciji SAD, samo zajednička policija, tj. federalci mogu da deluju na teritoriji svake od država SAD i to samo uz dozvolu, najčešće po pozivu lokalne policije te države SAD. Eventualni ulazak naoružane policije jedne države SAD na teritoriju druge države je nezamisliv. Apsolutno je neprihvatljiv član 24. tačka (3) Nema te suverene države koja bi dozvolila da na njenoj teritoriji uniformisana lica druge države nose uniforme, oružje i sve ostalo, da li možda i tenkove ... (Predsednik: Vreme.) Samo sekund, da kažem još par rečenica. To se naziva pravo okupacionih snaga. Poznato je da i vojni atašei ne smeju nositi oružje, možda samo simbolično sablje, a mogu da nose uniforme. To važi i za službene posete predstavnike oružanih snaga. Zbog toga odredbe iz člana 24. Predloga ovog zakona prevazilaze čak i sramni Sporazum, istina, nikada ratifikovan, koji je izdajnik i dugogodišnji funkcioner UDBE Vuk Drašković potpisao sa zločinačkom agresijom NATO, o dolasku NATO trupa u Srbiju. Samo da podsetim, pred Okružnim sudom u Beogradu, održano je suđenje NATO zločincima – Klintonu, Olbrajtovoj i Solani. Svi su tada osuđeni na maksimalnu kaznu, na 20 godina strogog zatvora. Zatim se desio teroristički puč oktobra 2000. i farsa je počela, Vrhovni sud je, po nalogu, zbog sitnih proceduralnih grešaka naredio Okružnom sudu da ponovi suđenje i tada nastupa očigledno, po nalogu Zorana Đinđića, Rade Terzić u ulozi javnog tužioca. On jednostavno povlači optužnicu i optužnice nema, suđenja nema.
Gospodine Miličkoviću, žao mi je, dobili ste duplo više vremena nego što vam je preostalo.
Javiću se po Poslovniku, kada mi ne dozvoljavate.
Možete, hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pitam da li predstavnici poslaničkih grupa žele ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo na osnovu član 93. Poslovnika. Izvolite, ima reč Petar Jojić. Samo da vam kažem jednu stvar, gospodine Jojiću. Iskoristili ste svojih 20 minuta, ali izvolite.
Ako sam iskoristio vreme koje pripada izvestiocu ili pripadniku SRS-a, iskoristiću član 226. i postavio bih pitanje, pošto u Predlogu konvencije nije regulisano, s obzirom na to da je Interpol osnovan 1923. godine od strane 135 zemalja i da je Srbija jedna od članica, a Srbija je potpisala više konvencija i sporazuma vezano za policijsku saradnju. Postavljam pitanje – da li će se staviti van snage sve konvencije koje je Srbija potpisala ili bivša Srbija i Crna Gora ili bivša Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija ili Savezna Republika Jugoslavija. Da li će se ti dokumenti koje je potpisala i ratifikovala naša država i pravni prethodnik države Republike Srbije staviti van snage. U praksi će se desiti da ćemo biti potpisnici i ove konvencije sa ovim malim beznačajnim državama iz okruženja, a da smo nalogodavce ovde izostavili. Išli smo čak na to da na engleskom jeziku damo verziju ove konvencije, a sa Engleskom i Amerikom mi ne zaključujemo nikakav sporazum, u odnosu na ovu konvenciju. Zbog toga, ako je trebalo na nekom stranom jeziku predočiti ovu konvenciju srpskoj javnosti i poslanicima SRS, poslanici Srpske radikalne stranke misle da je trebalo to učiniti na srpskom i ruskom jeziku, jer smatramo da je ruski jezik za nas prihvatljiviji od engleskog, koji ste vi stavili u prvi plan. Postavljam pitanje ministru i tražim odgovor, molim da znamo, da li će i dalje ostati na snazi sve ove konvencije, sporazumi i institucija Interpola, ako budete usvojili ovu konvenciju? Ne može u ovoj državi da bude 10 dokumenta u upotrebi, a radi se o policijskoj saradnji. Predlagač je imao nameru da se ovom konvencijom objedini policijska saradnja, koliko sam razumeo, a očekujem da će to obrazložiti i gospodin ministar.
Zahvaljujem vam se. Pre nego što zaključim jedinstveni pretres Predloga zakona, da li predstavnik predlagača, Dragan Jočić, želi da završnu reč? Želi.
Ovako, nema nijednog stranca u Ministarstvu unutrašnjih poslova, druga stvar, znaćemo sve što se bude dešavalo i ako se ova konvencija bude primenjivala. Razumem zabrinutost nekih poslanika, ali moram da kažem nešto što je istorijska činjenica. Kada smo bili najzatvoreniji kao zemlja, bili smo najpodobniji za manipulaciju i vršljanje. To govore poslednjih 15-20 godina. Niko nam nije ovu konvenciju dao, nikome ništa nije dato i ne moramo da je potpišemo ni sa jednom zemljom. Ovde se puno puta govorilo – Albanija, Albanija, Albanija! Nećemo je potpisati sa Albanijom, ako to nama ne bude interes. Nećemo potpisati ni sa jednom zemljom u konvenciji jugoistočne Evrope, ako jedino to Srbiji isključivo ne bude u interesu. Prema tome, ova konvencija je samo saglasnost. Nije dogovor između nas i bilo koje druge zemlje. Zahvaljujem se poslaniku SRS, mislim da je rekao da je privrednik, što je obratio pažnju na član 30, gde se kaže i gde postoji jedan suspenzivni član – da sve ono što ugrozi bezbednost naše zemlje i druge interese će voditi ka suspendovanju ove konvencije. Hteo bih da naglasim, kao građanin Srbije i patriota, kako hoćete, da neću nikada dozvoliti kao ministar unutrašnjih poslova da kriminal bude jači od države. To me je i rukovodilo kada sam pristupio i potpisao ovu konvenciju. Druga stvar, poštovani poslanici, državnost ili suverenost jedne zemlje može na razne načine da se urniše, ali budite sigurni da je u ovom momentu najjači faktor koji će uništiti suverenitet zemlje kriminal. Jugoistočna Evropa je poprište i raskršće ozbiljnog kriminala koji pogađa i Evropsku uniju. Ali hajde da nas ne interesuje Evropska unija i ona sigurno ima interes, kada diktira određena rešenja, hajde da se pozabavimo sami sobom. Hajde da se pozabavimo malim državama, koje su navedene ovde, a koje su određeni poslanici dali kao argument, da ponize potpis Srbije ili da umanje potpis Srbije na ovu konvenciju. Te male države su transmisija transnacionalnog kriminala i organizovanog kriminala koja urniše prvenstveno i Srbiju. Normalno, u članovima 1, 34. i 42. postoje dovoljno zaštitni mehanizmi, da ne može da se zloupotrebi ono što smo mi predvideli. Kao što reče jedan poslanik, kriminal nije na jednom mestu i nije u jednom oboru, ni u jednom loncu, kriminalci ne poznaju granice, čak i ako ne znaju jezik između sebe, kriminal je vrlo rasprostranjen i vrlo brz. Zato je ova konvencija samo jedan minimum onoga što, ako hoćemo, a i ne moramo, da potpišemo sa drugim zemljama da bismo razmenjivali podatke, da bismo to sprečili. Ja moram da kažem sada jednu vrlo iskrenu stvar, a to je, ako ćemo iskreno, najviše mi imamo razloga da potpišemo ovu konvenciju i najviše razloga ide u prilog Srbiji da potpiše ovu konvenciju, jer zahvaljujući radu Ministarstva unutrašnjih poslova skoro svi bitni kriminalci su pobegli iz Srbije i u rasejanju su. Ako nešto treba da deluje, i ako treba da delujemo ofanzivno, onda nama ova konvencija najviše odgovara. Naravno, uvek postoji zabrinutost i da li će se zloupotrebiti nešto ili ne. Međutim, svi oni koji su govorili o određenim službama moram da kažem da se ovde radi o policijskoj saradnji, a ne o saradnji tajnih službi. Još jedanput, poštovani poslanici i opozicije i vladajuće koalicije, ja vam se zahvaljujem. Kada budemo potpisivali sporazume sigurno ćemo da gledamo sve ono što je sa vaše strane rečeno, što ima smisla i što je potpuno realno da se ugradi u te bilateralne odnose. Ja vam se još jednom zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Ovde stajemo, rad nastavljamo u ponedeljak u 10,00 sati. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Šesto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 155narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 114 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Nenad Bogdanović. Nastavljamo rad prema predloženom dnevnom redu. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU PROTOKOLA O IZMENAMA I DOPUNAMA MEĐUNARODNE KONVENCIJE O UPROŠĆAVANjU I USKLAĐIVANjU CARINSKIH POSTUPAKA Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Primili ste Izveštaj Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 149a. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto je ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa SRS - jedan sat, 37 minuta; Poslanička grupa Demokratska stranka - jedan sat, 16 minuta; Poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica - 56 minuta; Poslanička grupa G17 plus - 22 minuta; Poslanička grupa SPS-a - 19 minuta; Poslanička grupa Liberalno-demokratska partija - 13 minuta; Poslanička grupa manjina - Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija Roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline - sedam minuta; Poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV, SVM - šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam da je ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke o ovoj tački dnevnog reda narodni poslanik Vlado Sekulić. Saglasno članu 149a. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik Ministarstva želi reč? (Da) Reč ima ministar finansija dr Mirko Cvetković. Izvolite.