Reklamiram član 100, kada se neko uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku. Evo o čemu se naime radi, danas je novinarstvo na onim granama gde je bilo kada je o njemu pisao Stevan Sremac u "Zoni Zamfirovoj". Onda kaže: evo, platiću ti turu da ga turiš u novine. A on odgovara: ne, plati mi dve. Tako su i mene turili u novine, nazovinovine koje sam nekada poštovao, a da me uopšte nisu pitali. Mada sam bio prisutan tu i po prirodi sam uvek dostupan, rado prihvatam sve pozive, a do sada nisam odbio nijedan poziv novinara, bilo koji, a bio sam i prisutan dana 5. juna kada se i desio ovaj događaj. Tu, naime, piše da sam dana 5. juna, kada je bilo glasanje o prenošenju nadležnosti sa državne zajednice na Republiku Srbiju, bio odsutan, odnosno da sam bio tu na kafi, a što nije tačno. Kafu slabo pijem od kada sam prestao da pušim, tako da retko kada pijem kafu. Bio sam prisutan, ali nisam hteo da dođem ovde da bih upozorio ljude iz G17, pre svega, i DSS, na neke nezakonitosti, da tako kažem, u njihovim redovima. Nešto što pokušavam već mesec dana, tražio sam to, rekli su mi, proverićemo, proverili su. Rekli su, u pravu si. Preduzmite mere. Već mesec dana ne preduzimaju ništa. O čemu se radi? Znači, imam osnova da sumnjam da se tu radi ili o tome da ima rođačkih veza ili su ljudi, koje sam prozvao sponzori stranke, ili ima nekog drugog interesa tu. Znači, nije se reagovalo. Više ne bih zloupotrebljavao ovde govornicu, za sve što bude potrebno, izvolite novinari, u holu pitajte me sve šta vas interesuje, dostupan sam. Sve što hoćete da znate, pitajte mene kada sam tu, a ne druge da kažu nešto šta sam rekao. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Miloljub Albijanić, predsednik poslaničke grupe G17 plus. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede Poslovnika, član 104. Dakle, poslanik SRS Zoran Krasić prekjuče na sednici grubo je prekršio dostojanstvo Narodne skupštine, integritet ministarke poljoprivrede i svih narodnih poslanika u Skupštini Srbije, pa stoga tražim da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije primeni Poslovnik Narodne skupštine, članove 108, 109, 110. i 112, da shodno Poslovniku izrekne meru poslaniku SRS, a mera je udaljenje sa sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Mera udaljenja po članu 112. primenjuje se za narednih 20 dana zasedanja Narodne skupštine od dana udaljenja, odnosno na sednici na kojoj je izrečena ova mera, ako sednica traje duže od 20 dana zasedanja, odnosno rada Narodne skupštine. Takođe, pored mere udaljenja, po članu 109, narodni poslanik kome je izrečena mera udaljenja sa sednice kažnjava se novčanom kaznom u visini od 32 hiljade dinara. Ovo sve zbog izazivanja i podsticanja nacionalne netrpeljivosti i mržnje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mora se sprečiti u ovom visokom domu našim dostojanstvom, našim radom, primenom Poslovnika, moramo sprečiti ekstremizam, šovinizam, primitivizam i jezik mržnje. Takođe, tražim da se Narodna skupština o ovoj povredi Poslovnika izjasni u danu za glasanje. Tražim da Administrativni odbor, u skladu sa Poslovnikom, izrekne odgovarajuće mere. Izražavam protest zato što predsedavajući prekjuče nije reagovao na ovakve grube reči mržnje i podsticanja nacionalne netrpeljivosti. Mislim da odmah takve stvari moraju da se sankcionišu i odmah izreknu odgovarajuće mere. U ovom domu i uopšte u Srbiji srećom reakcija je jaka i nedvosmislena, i vidi se ko se protivi ovakvom primitivizmu, ovakvom načinu rada u Srbiji, i jasno je da se Srpska radikalna stranka od ovoga nije ogradila. Neka vam to služi na čast, neka nadležni organi u vezi s tim dalje postupaju. Očekujem, da bi ova skupština bila dostojanstvena u daljem periodu i da bi svi zajedno podizali njen ugled, da predsednik Narodne skupštine i Administrativni odbor izreknu ove mere kao podsticaj našem boljem radu i međusobnom razumevanju.
Gospodine Albijaniću, vi ste uložili vaše zahteve, ali pretpostavljam da ste hteli da kažete, kada ste rekli da se sankcioniše, da se kazni. Zamolio bih vas da shvatite razliku jer sankcija znači kazna, a sankcionisanje odobravanje. Zbog razjašnjenja, verovatno ste hteli da kažete da se kazni. Glagol je upravo suprotnog značenja. Izvolite. Molim narodne poslanike da se sa uvažavanjem odnose prema svojim kolegama.
Gospodine predsedavajući, ukoliko vam nešto nije jasno da razjasnimo. Zbog šovinizma, nacionalne netrpeljivosti, jezika mržnje tražim da se poslanik Zoran Krasić, shodno Poslovniku, članovima 108, 109, 110. i 112, kazni udaljavanjem sa sednice Skupštine Srbije i novčanom kaznom.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, po Poslovniku. (Poslanici SRS skandiraju: Lopovi, lopovi, lopovi!)
Dame i gospodo narodni poslanici, gurao me je gospodin Albijanić, iako sam dobio reč od predsedavajućeg, ali evo sklonio sam se, mnogo je jak čovek, sklonio me je. Ne tražim isključenje zbog toga, gospodine predsedavajući, ne tražim ništa, čovek je siledžija, ali to je onako kako im priliči. Pošto ovde slušamo gluposti danima, reč je o velikoj pljački, krađi i lopovluku koji sprovodi Vlada Republike Srbije, pre svega G17 plus, doneli smo danas da vam pokažemo vaš dres u budućnosti. To je dres koji će Mlađan Dinkić da nosi. Poklanjam ga gospodinu ministru da ga uskoro u to odvede, a evo ako vam fale, ovo je zvuk koji će uskoro da se čuje za Mlađana Dinkića i za najveće lopove u Srbiji. (Poklanja zatvorenički dres i škljoca lisicama.) Doneo sam nekoliko veoma ozbiljnih stvari. Naime, kao što smo obećali, danas se podnosi krivična prijava na osnovu člana 223. Zakonika o krivičnom postupku. U pitanju je lopovluk, 600 miliona dinara, nije to za njih mnogo. To je nešto što je uobičajeno, srednja kvota, nešto na šta su naučili, nešto što već mnogo godina rade, ali o tome će biti obaveštena javnost. Doneo sam nešto drugo. Ovde nam govore o govoru mržnje. Danas su vikali i pretili sa time - ubice. Govorili su - fašisti, bolesnici. Ovde je jedan od njih rekao Nataši Jovanović, pošto je on mnogo zgodan i pametan, da traži zadovoljenje na drugom mestu. Je l' ste to vi govorili? Sada ćete da se zaprepastite, gospodo narodni poslanici. Da vidite ko nama govori o govoru mržnje, o govoru mržnje o kojem nije bilo reči, nijedna nacija nije pomenuta, niti bilo šta drugo. Pogledajte sada, pokrenuta pred Okružnim javnim tužilaštvom u Pančevu krivična prijava protiv Bekić Zlatka iz Pančeva, Miloša Trebinjca broj 104, zbog krivičnog dela izazivanje nacionalne, rasne i verske mržnje i netrpeljivosti iz člana 317. stav 1. KZ-a. O čemu je reč? Na sastanku Opštinskog odbora stranke G17 plus, u prostorijama stranke u Pančevu, na kome se između ostalih pitanja raspravljalo i o potrebi da se podrži zahtev Centra nevladinih organizacija u Pančevu, u čijem su sastavu romski centar "Sveta Petka" iz Banatskog Novog Sela i još 17 nevladinih organizacija. Prijavljeni je, učestvujući u raspravi, u prisustvu Ninić Marjana, predsednika NVO romski centar "Sveta Petka", između ostalog, izjavio da nema potrebe da se raspravlja ''o potrebi prostorija za Rome i Jevreje i da o tome ne treba niko da brine, pošto higijena u Pančevu gradi krematorijum za Jevreje i Rome.'' Nisam znao iz koje je stranke čovek. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas da privedete kraju. Vreme je prekoračeno.) Gospodine predsedavajući, vi ste jedan od retkih veoma razumnih ljudi, molim vas da sačekate samo trenutak. Pitao sam se šta je taj čovek. Taj čovek je odbornik G17 plus. Evo ga na spisku, na listi odbornika. Vi biste krematorijume za Jevreje i Rome. Izvinite, molim vas, mislim da građani Srbije treba da znaju ovako nešto. Sve je potpisano, overeno, advokatska kancelarija Zvonimira Sajkova, potpisnik je Društvo Vojvodina Izrael, Šalom Tora, Pančevo, Tomislav Beker, kojeg zastupa Zvonimir Sajkov, da ne mislite da je nešto izmišljeno ili napisano tek onako ili da ima veze sa Srpskom radikalnom strankom. Svedoci su takođe iz G17 plus, o kojima se ovde govori. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim da privedete kraju.) Dame i gospodo, dragi prijatelji, lepo bi bilo da se ne izdaje velikom trošku Mlađan Dinkić, nego lepo da mu predate ovaj dres, da ode tamo gde mu je mesto, da lepo narod oslobodi lopovluka, primitivizma, šovinizma i svega o čemu vi govorite svakoga dana, a najgori ste u Srbiji, jer to što ste vlast nećete uplašiti celu Srbiju, nećete uplašiti građane Srbije, nećete uplašiti poslanike SRS. Sami smo danas došli. [[Aplauz poslanika SRS.]] Dovodili ste danas svoje aktiviste, svih 33 aktivista, koliko ih imate na nivou Srbije, sve ste ih doveli, sa članovima porodica, ispred Skupštine, ne bi li valjda nešto uradili radikalima. Mi smo sami, bez telohranitelja, obezbeđenja, došli, prošli i pokazali vam gde vam je mesto i uvek ćemo to činiti, a doći će vreme kada pravna država bude ustanovljena u Srbiji i tamo će ova pidžama lepo mnogima od vas da stoji. Hvala vam najlepše.
Narodni poslanik Miloljub Albijanić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, SRS je najveća sramota srpske političke istorije.
Gospodine Albijaniću, kažite član Poslovnika koji je povređen.
Vređate dostojanstvo po Poslovniku, član 104. Tražim da se izjasnimo o povredi Poslovnika Aleksandra Vučića, koji vređa dostojanstvo Narodne skupštine, vređa ministra u Vladi Republike Srbije. Zašto tražim da se kazni? Zato što ne vredi vam, gospodine Vučiću, ne vredi vam lagati za skupštinskom govornicom. Ostalo vam je na jadan i bedan način da izgovarate ovde za nekoga da su lopovi. Vi ste sve pokrali u Srbiji, a pokrali ste budućnost naše zemlje, što je najveća krađa u istoriji Srbije. Kako vas nije sramota? Kako vas, koje karakteriše mrak, crnilo, rat, zločini, smrt, ubistva, nasilje, nemaština, siromaštvo, diktatura, tortura, nesloboda, hiperinflacija, pljačka, demagogija, vređanje, nekultura, prljavština i sve ostalo, kako vas nije sramota da ovde tako nešto govorite? Dosta zločina, dosta laži, dosta obmane u ovoj Srbiji. Dame i gospodo, neverovatno je da ovde drže lekciju ljudi čije su bankarske zvezde bili Dafina i Jezda. Neverovatno je da ovde govore ljudi koji su bili na vlasti kada je uništen dinar i bila hiperinflacija. Neverovatno je da ovako unižavaju parlament ljudi koji su obećavali hleb od tri dinara. Neverovatno je da nam se ovde obraćaju ljudi koji su građane doveli na rub egzistencije. Neverovatno je da ovde nama govore ljudi koji su delili bonove za struju i ogrev. Sramota je da ovde pričaju ljudi koji su, kada su došli na vlast, jedino sebi dodelili stanove. Strašno je da ovako pričaju ljudi čiji je lider izjavio da mu niše žao što je ubijen Slavko Ćuruvija. Strašno je da se pred javnošću Srbije obraćaju ljudi čiji lideri su pretili zarđalim kašikama i pištoljima. Stranka koja je gušila slobodu univerziteta i uništavala medije u Srbiji. Strašno je da nam o svemu ovome govore ljudi čiji su se poslanici tukli u parlamentu, čupali mikrofone, polivali predsednika Skupštine vodom, ali vidimo danas sve to u obliku izražavanja šovinizma nacionalne netrpeljivosti i mržnje. Narodu Srbije je dosta laži, dosta obmane SRS, dosta laži SRS, dosta jeftine radikalske demagogije i tome je demokratska Srbija rekla - dosta, tome je kraj i pokazala vam pravo lice Srbije i svim građanima Srbije.
Gospodo narodni poslanici, pošto očito ne možemo lako da se vratimo dnevnom redu, određujem pauzu od 15 minuta. [[Posle pauze – 11,55.]] Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što dam reč po redosledu narodnom poslaniku Saši Vitoševiću, pa Tomislavu Nikoliću, pa Mehu Omeroviću i Aleksandru Vučiću, imam samo dve molbe narodnim poslanicima. Jedna je da se sa uvažavanjem odnosite jedni prema drugima, jer time čuvamo dostojanstvo i Skupštine i naše dostojanstvo. Druga molba je da pokušamo da se što pre vratimo dnevnom redu, ovoj važnoj tački dnevnog reda, šestoj tački - Predlogu zakona o ličnoj karti, pristupimo toj načelnoj raspravi i onom našem osnovnom poslu zbog kog smo ovde. Hvala na razumevanju. Prvi ima reč narodni poslanik Saša Vitošević, po Poslovniku.
Poštovani predsedavajući, poštovane dme i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, javljam se po članu 104, Povreda Poslovnika. "Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Čuli smo poziv predsedavajućeg, međutim, većina poslanika sa moje desne strane čitav niz godina ostaje gluva na pozive ne samo ovog predsedavajućeg, već i na pozive javnosti da ovaj parlament postane jedan dostojanstven dom. Naravno, svim poslanicima SRS, a javnost je svedok tome, puna su usta tuđeg lopovluka, puna su usta tuđeg kriminala, a naravno, kako mnoge narodne poslovice kažu, obično se iza toga kriju njihovi lopovluci i njihov kriminal. Takođe bih zamolio gospodina Vučića da se ne dere za govornicom Narodne skupštine, svi ga lepo čujemo. Nije higijenski da upotrebljava takve izraze...
Molim vas, upravo sam vas zamolio da se sa uvažavanjem odnosite prema vašim kolegama.
... zarad očuvanja integriteta narodnih poslanika, jer je i on sam narodni poslanik. Gospodin Vučić je u svom izlaganju spomenuo našeg bivšeg člana G17 plus, koji je imao taj šovinistički ispad. Samo bih da kažem da je taj nesrećnik već izbačen iz G17 plus i protiv njega je pokrenut postupak. Gospodo, to očekujem i od vas, da se povedete našim primerom i da vašeg člana i narodnog poslanika Zorana Krasića takođe izbacite iz stranke i da se javno ogradite od njegovih izraza. Nemojte da ga branite više, pošto sam čuo u hodniku da vam se zahvalio kako ga branite. Gospodin Vučić je na jučerašnjoj konferenciji za štampu pokušao da prevede reči gospodina Krasića. Očigledno da gospodin Vučić razvija jednu novu profesionalnu sposobnost prevodioca. Nažalost, to mu nije pošlo od ruke, jer ne može prevesti srpski jezik na srpski jezik. Jasno je, a postoji i zapisnik, i javnost je jasno i decidirano čula šta je gospodin Krasić izjavio za ovom govornicom i kakve je šovinističke izlive imao. Naravno, ne svodi se sve samo na šovinističke izlive. Mi danas vidimo i druge izlive u Skupštini. Donose se razni rekviziti iz seksi-šopova, koji se pokazuju u Narodnoj skupštini. Time se opet vređa dostojanstvo ove Narodne skupštine. Nažalost, pošto se SRS jako brine o građanima Srbije, o novcu koji se troši iz budžeta, samo bih da podsetim da svaki minut zasedanja ove Narodne skupštine plaćaju naši građani Srbije. Poslanici G17 plus, poslanici DSS se trude i trudili su se tokom proteklih godina da ova skupština bude vrlo racionalna u trošenju novca i zato nisu odgovarali, zato nisu replicirali nesmislenim, besmislenim i iracionalnim izjavama, govorima i amandmanima SRS. Međutim, gospodo, pošto ste vi prevazišli sve mere, nažalost moraću da potrošim još koji dinar građana Srbije da odgovorim na neke optužbe SRS kada je reč o lopovlucima, pa ćemo pokušati da dokažemo kakvi smo to mi lopovi.
Molim vas, prekoračili ste vreme.
Gospodo, juče ste bacili prašinu u javnosti sa optužbama o kriminalnom ugovoru koji je sklopljen između NBS i TV B92.
Gospodine Vitoševiću, privedite kraju.
Privodim kraju. Samo vas podsećam da ste oštetili za mnogo veći iznos građane Srbije time što ste jedno kulturno i nacionalno dobro - Magistrat u Zemunu, na 30 godina sami sebi dali za 30 nemačkih ondašnjih maraka mesečno. Gospodo, objasnite kakva je tu logika i kakva je tu ekonomija.
Gospodine Vitoševiću, molim vas privedite kraju.
Kada je već reč o lopovlucima, gde vam je obraz, gospodo, da u najvećoj krizi u kojoj je naša država bila takođe sami sebi dodelite stanove. Znači, 22.12.1998. godine Vlada, da podsetim, tada ste vi bili u Vladi, Tomislavu Nikoliću je dodelila stan površine 186 metara kvadratnih u Bulevaru Lenjina. Taj stan je otkupljen. Za koliko je otkupljen, to će vam gospodin Nikolić reći. Zatim, 22.12. 1998. godine Vlada je, odnosno sami sebi su dodelili stan Aleksandru Vučiću, površine 117 kvadrata. Pazite, bilo je to teško vreme, nije moglo da se živi. Stan je takođe otkupljen. Neka gospodin Vučić odgovori po koliko je otkupljen.
Gospodine Vitoševiću, zamolio sam vas da privedete kraju.
Istog datuma je Todoroviću dodeljen stan u ulici Prote Mateje, takođe otkupljen. Gospodinu... dodelila stan u ulici Svetozara Markovića, takođe otkupljen. Ministarstvo finansija, budžetska inspekcija, utvrdila je da je tokom 2000. godine iz budžeta, uglavnom iz ministarstava koje su u to vreme vodili visoki funkcioneri SRS ...
Gospodine Vitoševiću, hoćete biti ljubazni da privedete kraju vaše izlaganje.
... iznose od 400.000, 300.000, 500.000, 100.000 i ponovo 100.000 dinara za nabavku knjiga, a taj novac je uplaćivan na račun SRS. Takođe da podsetimo, to je, kako oni vole da kažu, treći čovek SRS, gospodin Todorović.
Gospodine Vitoševiću, da li ste me čuli? Opomenuo sam vas da ste prekoračili vreme. Najlepše vas molim da privedete kraju.
Gospodin Todorović je osuđivan na zatvorsku kaznu zbog falsifikovanja i zloupotrebe ovlašćenja u privredi, da je zbog saobraćajnog udesa sa smrtnim posledicama takođe osuđivan. Drugo opštinsko tužilaštvo ga goni zbog sumnje da je oštetio državni budžet za 26,5 miliona dinara u vreme kada je bio ministar saobraćaja, zato što je sredstva namenjena redovnom i bezbednom odvijanju železničkog saobraćaja, a znamo kakva nam je železnica bila tada, upotrebio za kupovinu kadrovskih stanova. Znači, gospodo, vi ste uzeli pare od železnice da biste sebi kupili stanove. To je SRS, tako se ona brine o građanima Srbije. Gospodo, sve što ste zaradili privatno, zaradili ste baveći se politikom. Ko od vas ima argumenata da za ovom govornicom pokaže svoju biografiju? Godinama se bavite politikom. Čast gospodinu Vučiću, koji je jedno vreme bio upravnik bazena i bio čuveni ministar informisanja, a samo dapodsetimo javnost, to je bio ministar koji je zavio naše medije u crno, koji je hapsio novinare, koji je drakonske kazne naplaćivao medijima zbog verbalnog delikta, a danas su im puna usta verbalnog delikta.
Molim vas da privedete kraju vaše izlaganje.
Gospodo, to je SRS. (Predsedavajući: Da li me čujete?) Nemojte bacati prašinu u oči građanima Srbije i nemojte pokazivati lažnu brigu o građanima Srbije. Trošite njihov novac ovde, predlažete besmislene amandmane i pokazujete siledžijsko ponašanje u Skupštini. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, izvolite.
Sada mi je jasno što ste ovog isterali iz Savezne vlade. Dakle, ove lisice koje smo doneli danas nisu iz seksi šopa. Mi ne tvrdimo da je Dinkić kurva nego da je lopov. (Aplauz, povici i lupanje u klupe poslanika SRS, koji potom skandiraju: Lopovi, lopovi, lopovi.)
Molim članove SRS da omoguće upravo svom predsedniku poslaničkog kluba da govori. Izvolite.
Mada bih ga više cenio kad bih znao da se bavi tim zanimanjem. Bolje poštena kurva nego nepošten političar. U vezi hleba, mnogima od vas daćemo hleb besplatno čim prođu ovi izbori. U zatvoru. [[Aplauz.]] Pripadam onima za koje kažete da šire govor mržnje. Za vas smo bili crni deo crveno-crne koalicije. Kad nama kažete da smo fašisti, da smo mrak, rat, tuga, očaj, beda, to vi govorite iz ljubavi i mi to sve moramo da trpimo, mi smo SRS i sve moramo da otrpimo, jer mi nemamo B92, nemamo "Danas", nemamo "Vreme", nemamo nevladine organizacije. Imamo samo 50% birača. U čije ime vi govorite da je Srbiji dosta SRS. Što to vi govorite? Na izbore. Ako je Srbiji dosta SRS, pa mi nećemo ući u parlament. Hajmo na izbore da vidimo čega je Srbiji dosta, da li želi da nastavite da vi ovako vodite državu ili traži promenu? Nisam kriv što smo mi trenutno jedina promena i mogli bismo sada da odemo na godišnji odmor i da čekamo izbore, vi ćete za to vreme da radite za nas. Vi širite ideju da je SRS jedina vlast koja može da izvuče Srbiju, jer ste vi svi zajedno i tonemo i dalje sa vama. Jeste, kada vi nama kažete sve te crne reči, mi treba da se savijemo, da se nabijemo u klupu, je li, mi treba da krijemo svoju decu, svoje žene [[Dobacivanje iz sale: Treba da se stidite.]] Eto, pripisujte vi meni da sam nekulturan, necivilizovan, neobrazovan. Zaista vam dobacujem iz klupe, ali i vi dobacujete meni, pa zato nemoj ovca da kori kozu. Je l' ako smo isti, ćutite i vi, ćutaću i ja. Kako ne shvatate da činite iste stvari kao i mi, samo ste vi manje uspešni, jer vi nemate argumenata, vi udarate na instituciju, na SRS, na instituciju i ništa nam niste mogli. Jeste, bavimo se poljoprivredom, a vi koji imate čime da se pohvalite, kao na primer gospodin Vitošević, nemojte da nas napadate, molim vas, mi smo slabi fizički. (Predsedavajući: Iznova molim narodne poslanike zaista da smire svoje strasti.) Narodni poslanici koji imaju uspešne biografije, kao gospodin Vitošević, i ja bih mogao da vodim privatnu firmu, gospodine Vitoševiću, da mi je ministarka u stranci, pa da mojoj firmi "Budućnost" iz Čuruga da 13-14 miliona dinara. To vi iz G17 tako radite, tako vi to radite. Vi ste bili ministar savezni za poljoprivredu, tamo vas najurili, vi ste osnovali privatnu firmu, Ministarstvo poljoprivrede u Srbiji vam uplaćuje, reći ćete mi vi zašto vam uplaćuje, vama uplaćuje. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, prekoračili ste vreme, molim da privedete kraju vaše izlaganje.) Jeste, isteklo mi je vreme koje sam imao za repliku Albijaniću, a sada govorim repliku ovom, kako se zove ovaj. Jutros ste mi priredili doček pred Skupštinom Srbije, bilo je to onako lepo, s naše strane lepo, sa vaše strane veoma bezobrazno i drsko, ali samo jednu stvar da znate. Kad god nam ovo priredite, uvek će doći više poslanika SRS nego što vi imate građana. I samo da raščistimo ko brani Krasića. Nemamo razloga da ga branimo, treba vas braniti od neobrazovanosti. Za vas je ustaštvo nacionalna pripadnost, za vas, gospodine Albijaniću, svi Hrvati su ustaše, odnosno sve ustaše su Hrvati, za mene nisu. Ne volim ustaše. Ako se svi Hrvati osete povređenim, tu nisam kriv. Ustaše su uništile srpski narod, i vi to znate, i ustaška ideologija Franje Tuđmana uništila je srpski narod, i dan-danas posledice imamo od toga ,i dan-danas umiru Srbi od raka, od tih najtežih bolesti zato što su raseljeni sa svojih ognjišta iz Hrvatske i niko im ne da da se vrate. I kakve sad to veze ima sa Ivanom Dulić-Marković? Zato što ima pasoš hrvatski? Izvinite, molim vas, hoćeš da budeš ministar srpske vlade, moraš da imaš srpski pasoš, pa ne možeš australijski pasoš da imaš. Možeš da budeš i Srbin, i Mađar, i Rumun, i Rusin, i Hrvat, i Musliman i Albanac, ali moraš da imaš srpski pasoš, pa valjda je to osnovno. Pa vas su doveli sa svih strana, iz Tunguzije, sa stranim pasošima 2001. godine. Gde su sada ti ministri sa duplim pasošima, gde je onaj siromašni Novaković, što je bio ministar za energetiku? Kupio pola Beograda. Protiv takvih se mi borimo, protiv takvih ćemo uvek da se borimo. Nastavite vi ovde sa nama da se sukobljavate, nama je to najlakše. Mi dobijamo poene kada nas napada firma G17 plus i vi to shvatate jako dobro. Možete da se borite za glasove sada u okviru koalicije sa nekim drugim strankama. Video sam vam tamo šefa Narodne kancelarije, on je bio predstavnik predsednika Srbije na onom hepeningu. Možda vi to sada tražite, ali takvih glasova nema za 50%. Jadna je zemlja u kojoj ima više od 50% glasova za stranku kao što je G17 plus ili DS. Stranka koja se politikom bavi i hoće da vlada Srbijom u svom programu mora da ima ljubav prema Srbiji, ljubav, a ne mržnju. (Predsedavajući: Gospodine Nikoliću, molim vas da privedete kraju vaše izlaganje.) Evo završavam, zaista vam se izvinjavam, neću biti ni drzak ni bezobrazan, kao što su prethodnici iz G17 plus. Jednu stvar da znate, omraženiji ste od JUL-a u srpskom narodu, a to je veliki uspeh.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, pa onda gospodin Albijanić, pa Vladimir Homan. Izvinjavam, se, prvo ima reč Meho Omerović. Gospodine Omeroviću, niste razumeli, gospodin Vučić protestuje da ima reč pre Miloljuba Albijanića, a vi ste nesporno u prioritetu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam da li ima potrebe da podsećam na koji član Poslovnika želim da se pozovem. Sramota je danas sedeti ovde u Skupštini Republike Srbije. Molim, gospodine potpredsedniče Skupštine, da obavestite predsednika Skupštine, ako je to još uvek, Predraga Markovića, da hitno zakaže konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa i da se prekine ova sednica. Molim vas, zbog nas samih u ovoj sali, i ponajviše zbog građana Srbije koji nas gledaju od 11,10 časova. Molim da na takav način ispoštujemo ono na šta se svi pozivamo već sat i po, a to je dostojanstvo u Skupštini.
Gospodine Omeroviću, prihvatiću vaš predlog. I sam sam mislio da napravimo pauzu, dobićete reč vi, pa gospodin Albijanić, pa će biti pauza, upravo sastanak sa šefovima poslaničkih grupa. Izvolite, gospodine Vučiću. Sasvim je razuman predlog gospodina Omerovića da pokušamo da smirimo ovu situaciju.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije ovo kofer, onaj vaš, nema sto hiljada evra ovde, a nema ni 13,5 miliona ovog prepoštenog što je malopre izlazio da nam drži vakelu. Moram da vas naučim nešto, svaka košulja iz Haga, časnog Srbina koji nije izdao svoju zemlju, mnogo je bolja od ove lopovske košulje koja vama pripada i koju ćete da dobijete kad dođe do promene vlasti, ne zbog toga što se preti političkim protivnicima, nego zato što tako zakon i pravda nalažu. Moram da izvučem, i ovo su mi rekli da je od nekih iz G17 plus ostalo, fantomka je, vidite, ovako su upadali u Narodnu banku svojevremeno, vidite, samo za oči ima izrez. Ovo vam je, gospodine ministre, dokaz sa čim su upadali u Narodnu banku, da imate u vidu. Dame i gospodo, ovde nema para u koferčetu, ali ima 788 strana, krivične prijave i lopovluka G17 plus. Dakle, pošto smo ustanovili, kako reče ovaj prepošteni, 13,5 miliona si ukrao, 13,5 miliona ukrao na privatnu firmu od svoje prepoštene ministarke, pa ćete za govor mržnje da nas gonite. Tako ćete prepošteno da vladate Srbijom. E nećete, prepošteni, da vladate, jer vas neće narod nikada više, neće građani Srbije takve lopuže kao što ste vi. [[Aplauz.]] Moram da vam kažem, ovo ovde je, pošto sam ovo dobio jutros, nisam do kraja ušao u materiju, vidim da je ovo međunarodna kriminalna grupa, predvodi je Mlađan Dinkić, sada ministar finansija u Vladi Republike Srbije. Ta udružena zločinačka grupa, vidite, ovde ima i na engleskom i na grčkom, ne znam na kojim sve jezicima, gde god su bili, samo su jednim poslom bavili, samo krađom i lopovlukom. Što se tiče onog dranja, gospodine, vi ste bili ministar, ne kaže se - Vučić se dere, nego - Vučić viče. Nisam počeo kožu da derem. Trebalo je u drugom osnovne da vas nauče, nepismeni bivši ministre i ne znam šta ste već. Koliko ste ono beše studirali, ekspert, 11 godina i dva meseca studirali. Jedanaest godina i dva meseca, pa postao ekspert. Gde ode ovih 13,5 miliona, gospodine ministre, u privatnu firmu. Kako to G17 daje svojim najistaknutijim članovima 13,5 miliona, po kom zakonu, po kom kriterijumu? Da ne bi bilo neodgovoreno, korektan sam čovek, juče je B92, na moje zaprepašćenje, iako je uvek antisrpski i antiradikalski nastrojen, bili su manje nekorektni nego većina drugih, pa su pustili deo druge strane. Ali, da ne bude nedorečeno, a odgovoriću i njima i vama na ovo danas, pošto se time ozbiljno bavimo. Naime, vi ste govorili o "Magistratu". Pa, vi ste na vlasti. Ako smo bilo šta učinili, hapsite nas odmah, vešajte nas na Terazijama, radite šta hoćete. Što izmišljate sve vreme? Znate i sami, imate sudsku presudu, u vašem režimu, koja govori o "Magistratu". Što se ne pozovete na tu presudu? Vi ne znate, gospodine nepismeni bivši ministre, u presudi piše da nema nikakvih problema i da ništa nismo počinili, da ne snosimo odgovornost, ali niste upoznati sa tom presudom. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas sa uvažavanjem da se odnosite prema vašem kolegi.) Ali, moram da pitam, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, jesam li dokazao onim što je izgovarao čovek, jesam li u pravu jezički i gramatički, kažite mi. Jesam, gospodine potpredsedniče, šta da radimo. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, ne mislim uopšte da se mešam u vašu diskusiju, ali molim samo sa uvažavanjem da se odnosite prema kolegama, ništa više.) Odnosim se sa velikim uvažavanjem. Dakle, o čemu je ovde reč. Sve političke stranke su tada u Zemunu imale pravo po istoj ceni da zakupe poslovni prostor, vaša firma tad još nije osnovana bila, pa nije ni postojala, ali neke druge političke organizacije su tada postojale i po istoj ceni koristile poslovni prostor, i to su političke organizacije. A vi ste, gospodine bivši ministre... studirao sam malo manje od njega, jedno dva i po puta manje, ali ne može za tako malo godina toliko da se nauči kao za 11. Nego, oko B92, to ćemo... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, molim vas da privedete kraju vašu diskusiju.) Polako, on je pričao 15 minuta, niste hteli da ga prekinete. (Predsedavajući: Molim vas, vi ste već dugo poslanik i znate da moramo da poštujemo Poslovnik.) Nema nikakvih problema, hoću da vam objasnim ovo oko B92. Naime, oni su rekli, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, kako su oni uložili dva miliona evra, pa time oplemenili prostor. Rekao je gospodin Albijanić juče da je to normalan ugovor. Nije tačno. Imam ugovor pa ću vam pročitati - zakupodavac je omogućio zakupcu, u ovom slučaju B92, da sve troškove uračuna u zakupninu i u tom smislu ne plaća zakupninu za onoliko koliko je uradio. Zato sam juče rekao da čak ništa od toga ne računamo, da je sve to u najboljem redu, da uopšte ne govorimo o tome koliko se računa da je uloženo, zašto je to potrebno Narodnoj banci itd, da ne pričamo ni o vezi rukovodstva jedne partije sa komercijalnom tobož televizijom, samo da pričamo o ovome, samo da pričamo o poslu: za 6.672.000 evra je oštećena država, šesto miliona dinara samo na jednoj stvari. Sada smo videli 14 miliona je oštećena samo na tome što je dala, kako se zove ovaj bivši ministar, njemu dala 14 miliona na firmu "Budućnost" iz Čuruga, zato što je to pošteno kada se daje firmama iz G17 plus. Ne mislim da ima potrebe da vičem, izlazim da govorim pristojno, razgovetno, a to da se derem, to bi me bolelo mnogo, pravo da vam kažem, ne može bez anestezije, to mi ne pada na pamet da činim i radim. Na kraju, na jednu ozbiljnu stvar da se osvrnem, koja nema veze sa stranačkim sitnim razmiricama. Pogledajte ovaj primer iz Pančeva. Da li je neko tada tražio zabranu G17 plus? Nije. Znate zašto tražite zabranu SRS, a jasno vam je da od toga nema ništa, a da li znate zašto tražite? Tražite zato što jedina šansa da uđete u parlament, i sa sve smanjenim cenzusom od 3%, to je da pola naroda izbacimo i da isključimo, jer 50% glasa za SRS. Moram odmah da vam kažem, mi na svakom mestu ...
Gospodine Vučiću, ponovo vas molim da privedete kraju.
Završavam, gospodine potpredsedniče, vi ste veoma racionalan, ozbiljan i razuman čovek. Ovo iskreno mislim, najiskrenije to mislim. Gospodin Mihailović je veoma razuman i racionalan čovek. Dakle, krematorijum za Rome i Jevreje nije isto, dragi moj prijatelju, nije isto. To nije za isključenje iz stranke, to je za ne znam šta, nego nekoga nazvati u ideološkom smislu ustašama. Mogu da budem i prevodilac, znam nekoliko jezika, govorim nekoliko stranih jezika i mogu prevodilac da budem, nije mi to problem, nije sramota da to budem. Imao sam tu nesreću ili sreću i da živim van granica ove zemlje pa nije mi problem. Moram da vam kažem, nigde još nisam čuo, sem u vašoj stranci, da se neko zalaže za krematorijume za Rome i Jevreje. To još nigde nisam čuo. Takav mrak, takvo crnilo nikada nikome u Srbiji nije pao na pamet. To je najozbiljnija moguća stvar. Na kraju, hoću da umirim članove i simpatizere SRS, sada hoću da govorim o jednoj stvari, a to je da se ne sekiraju, ne moraju da dolaze u Beogradu, ne moraju nigde, mi lako izlazimo sa ovima na kraju, pobeđivali smo ih i pobeđivaćemo ih uvek, pobedićemo ih na narednim izborima, oslobodićemo Srbiju od lopovluka i kriminala. Hvala najlepše. [[Aplauz SRS.]]
Momenat, gospodine Albijaniću, pretpostavljam da ćete prepustiti red predsedniku Skupštine, gospodinu Markoviću, pretpostavljam. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući, zahvaljujem se vama, gospodine Albijaniću, jer svi vi znate, i pored neverovatno smešnih izjava, kao što znate, Poslovnik ne zabranjuje glupiranje, da predsednik Narodne skupštine može da sedne na mesto predsedavajućeg i da onda postupi. Zato vam se zahvaljujem što ste mi omogućili da sa ove govornice se pozovem na ono o čemu ste tako lepo pričali svih prethodnih sati pozivajući se na zakon, pozivajući se na državu Srbiju i pozivajući se na Poslovnik i dostojanstvo. Ne volim da se ne odnosi na onog ko govori ono za šta se zalaže. Daću priliku predsedavajućem da me opomene. Vidim da imate podatke koje iznosite sa ove govornice međusobno o stanovima, o novcu, o platama, o privilegijama. Sjajno. Govorim o privatnom životu, opomenite me.
Nastavite, gospodine Markoviću.
Ne primam ovde platu, nemam državni stan, nisam ga uzeo, imam svoj u podrumu od 30 kvadrata, ali imam ovu državu. I vi je imate. Imate način, i vi ga dobro znate, samo se ponekad valjda svi zaboravimo od svađa, jer nam je teško, a teško nam je, jer niko ne može sam. Ali, moramo u ovoj državi da se dogovorimo. Naravno da se zahvaljujem svim potpredsednicima koji danas vode sednicu, jer rešavam probleme koji se tiču i moje i vaše dece. Rešavam ih praktično, jer ne može nijednog trenutka da bude vakuum. Videli ste pre nekoliko dana, sa ove govornice su neki ljudi viknuli - živela Srbija, hajdemo sada da uradimo nešto, i izašli. Izašli su. Mnogi od vas su samo zaboravili redosled, a siguran sam da ga znaju i da hoće da ga ispoštuju. Ovog časa moram da potpišem pismo, čekao sam ga gore, koje se odnosi na odluku koju je ova skupština donela. Moramo, da bismo nastavili da imamo šansi da obezbedimo državu, da preuzmemo i da nastavimo svoje obaveze prema Savetu Evrope u roku od dva sata. Postoje pravila. To je zakon. Ne želim, a verujem da ni vi ne želite državu, ali sam vozio neregistrovan auto, pretpostavljam da ste i vi vozili neregistrovan auto i nikoga niste ugrozili, jer ste dobar vozač. Možete da ubedite i svoju porodicu i sve da ste dobar vozač. Nećete vi nikakav prekršaj da napravite, neka vam veruju na reč. Ali, probajte da izađete iz zemlje, probajte da ostvarite neko pravo na osnovu tog vozila koje nije registrovano. Nećete moći. Mora da se registruje. To je ono zbog čega vi takođe, svi mi sedimo ovde, da utvrdimo tu proceduru i da se u skladu sa njom ponašamo. Sada to radimo, i deo zakona koji je na dnevnom redu, a vi ste ih tražili. Gospodin Mašić je, pretpostavljam, tu negde, ne vidim ga trenutno, vi ste sa ove govornice pozvali mene, kao predsednika, da intervenišem da što pre Vlada pošalje zakon o poljoprivrednom zemljištu, jer vi kao stručnjak za poljoprivredu znate koliko je to važno građanima. Ovog časa odlažemo taj početak. Vi ste svi, znate da svojim strankama morate da na kraju podnesete izveštaj u odnosu na koji će oni da se obrate građanima i da kažu, naravno, evo identifikacija, nova lična karta, ali ne može dok se ovde ne izglasa. Kada se 1999. godine, a i tada sam bio ovde i tada sam se borio za svoju zemlju, nisam jedini i ne treba odavati čast onima koji rade svoj posao, a nadam se da su svi spremni da rade svoj posao, gledao sam jedan makedonski sajt, Makedonija je već bila izdvojena, na tom sajtu su se sa rečnikom, koji sam i danas ovde čuo, pojavljivale različite ideje, zašto ih nisu ranije bombardovali, a ovi drugi kažu, što ne ustanu i pobede ih. Sve tako. Onda se na svakih desetak minuta uključivao neko u taj forum, imao je samo jednu rečenicu, a da razmislimo lečka. Pozvaću vas, kao što je sugerisao jedan iskusan poslanik, pozvaću šefove poslaničkih grupa na razgovor. Ako on ne uspe, a bojim se da neće, jer je vrtlog veliki, pozvaću vas, a razmislite lečka, pa u odnosu na to da nastavimo u utorak. Hvala najlepše i molim za prekid sednice od strane predsedavajućeg. Hvala vam. (Vjerica Radeta, sa mesta: A do utorka B 92.)
Hvala. Momenat, gospodine predsedniče, u vašem kabinetu odmah da dođu šefovi poslaničkih grupa i da pokušamo, zaista, da napravimo jedan razuman dogovor. Sednica će se nastaviti odmah čim taj dogovor se napravi, za pola sata. Znači, u 13,00 nastavak. [[Posle pauze – 13,05.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Pre nego što pređemo na 6. tačku dnevnog reda, Predlog zakona o ličnoj karti, reč ima predsednik Narodne skupštine, gospodin Predrag Marković.
Želeo bih prvo pred javnošću, koja prati ovaj prenos i koja je verovatno bila uznemirena, ali pred svima vama i medijima koji prate, da se zahvalim predstavnicima i predsednicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji su svesni koliko su njihovi poslanici, koliko su njihove stranke i građani koje predstavljaju, međusobno povređeni i, naravno zadržavajući pravo da je u pravu, pokazali izuzetnu odgovornost, zahvaljujem se još jednom svima, spremnost da se za potrebe države Srbije i njenih građana, radi kojih će se i ubuduće takmičiti, ako naravno država bude obezbedila stabilnost, a ova vrsta dogovora garantuje da su ljudi u Srbiji sposobni da se isvađaju, ali znajući šta su, a to je da su narodni predstavnici, i da se dogovore. Naravno, sednica će sada biti nastavljena načelnom raspravom prema dogovoru svih. Još jednom se svima zahvaljujem na odgovornosti. Važno je da znamo da umemo da se dogovorimo i da ćemo to sigurno i ubuduće moći da radimo. Hvala vam svima i hvala vama, gospodine Mihailoviću, što mi u ovim trenucima velikog broja sitnih obaveza vi, i ostali potpredsednici, pomažete u radu. Hvala vam u ime svih.
Pošto sam na sastanku sa predsednicima poslaničkih grupa obavešten da su prijavljeni za reč povukli svoje zahteve, nastavljamo rad. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O LIČNOJ KARTI (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača Dragan Jočić, ministar unutrašnjih poslova, želi reč? Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, cenjeni narodni poslanici, danas je pred nama zakon koji pretežno ima tehnički karakter. Međutim, to je vrlo važan zakon jer uređuje jednu oblast koja već nekoliko decenija nije normirana. Zapravo, materija o ličnim kartama u Republici Srbiji uređena je Zakonom o osnovnim podacima za ličnu kartu iz 1973. godine i Zakonom o ličnoj karti iz 1974. godine. Prema tome, građanima Srbije za dokazivanje identiteta još uvek služi lična karta koja je uvedene pre više od 30 godina. Znači, Srbija posle više od 30 godina donosi novu zakonsku regulativu u oblasti ličnih karata i time otvara i stvara potrebne pravne pretpostavke za uvođenje novog, savremenog i funkcionalnog elektronskog identifikacionog dokumenta koji će ovaj zakon regulisati. Postojeća lična karta ne zadovoljava najnovije tendencije u ovoj oblasti, a to je da je brza, da je tačna i pouzdana identifikacija pojedinaca. Identifikacija pojedinaca je od vrlo velikog značaja, pre svega pored ostalog i u borbi protiv organizovanog kriminala, u borbi protiv terorizma i drugih oblika kriminalnih delovanja koji predstavljaju međunarodni problem i koji stoga nužno podrazumeva međunarodnu saradnju nadležnih državnih organa. Uvođenjem nove lične karte takođe će doći do nečega, a to je čišćenje baze podataka. Moram da kažem da najverovatnije postoji veliki broj dokumenata koji su duplirani, a takođe i ovakva vrsta lične karte doprineće tačnom utvrđivanju biračkih spiskova. Uvođenjem savremene elektronske lične karte vrši se usklađivanje sa svetskim standardima, sa preporukama Interpola, Europola, Evropske unije, što je jedan od preduslova za naše uključivanje u evropske integracije. Nova lična karta doprinela bi modernizaciji i unapređenju organizacije i metoda rada državnih organa, organa lokalne samouprave i javnih službi. Sada ću vrlo kratko nabrojati koje su najznačajnije promene koje donosi novi zakon. No, pre nego što krenem na najznačajnije promene, prvo moram da naglasim da je ovaj zakon bio u proceduri pre i prošao proceduru Vlade pre referenduma u Crnoj Gori, tako da ćemo naknadno, kada bude za to vreme, određenim amandmanima, svuda gde piše državna zajednica, odnosno državljanstvo Srbije i Crne Gore, zameniti rečima "Srbije". I ono što želim da naglasim, a o tome će kasnije biti reči, ali u obrazloženju zakona je vrlo značajno, da niko neće biti oštećen. Zapravo, predvideli smo novi član koji će biti dopuna ovog zakona, a to je član 32, da na državljane Srbije i Crne Gore sa prebivalištem na teritoriji Srbije, koji nemaju državljanstvo Republike Srbije, primeniće se odredbe ovog zakona, a najduže pet godina od dana stupanja na snagu. To znači da onaj ko je državljanin Srbije i Crne Gore sada, odnosno bio je, moći će koristiti ličnu kartu i narednih pet godina, što je opšti rok za zamenu identifikacionih dokumenata. Koje su najznačajnije promene koje donosi zakon o ličnoj karti? Prva je što će pravo na ličnu kartu imati sva lica starija od 16 godina života, koji su državljani Srbije i imaju prebivalište na teritoriji Republike Srbije, odnosno državljani Srbije koji žive u inostranstvu. Pravo na ličnu kartu je prošireno i na državljane koji su stariji od 10 godina života, zapravo na decu. Naime, i do sada se pravo na ličnu kartu za ove kategorije građana izvodilo iz njihovog državljanstva, međutim, isključivo se vezivalo za prebivalište na teritoriji Republike Srbije, što je prema predloženom rešenju napušteno. Ovo je sasvim razumljivo budući da lična karta preuzima funkciju primarnog identifikacionog dokumenta, koji je pretpostavka za izdavanje drugih sekundarnih identifikacionih dokumenata. Znači, to će biti osnovni dokument od kojeg će polaziti ili iz kojeg će izvlačiti podatke svi drugi: putna isprava, vozačka dozvola, oružni list i slično. Kod pomeranja starosne granice na izdavanje lične karte sa sadašnjih 18 na 16 godina imalo se u vidu da se neka prava već stiču sa 15 godina života, pravo na rad, na zasnivanje radnog odnosa, kao i to da se granica u smislu kriminaliteta pomera i da je sve više vrlo mladih ljudi, zapravo dece, izvršioci najtežih krivičnih dela. Svi građani stariji od 16. godina života ličnu kartu bi dobijali na pet godina, a oni mlađi od 16 na rok od dve godine, a najkasnije do kraja meseca u kalendarskoj godini kada pune 16 godina. U obrascu lične karte neki lični podaci biće vidljivi, a mnogi podaci biće sadržani u čipu, tako da se njihova eventualna izmena neće iziskivati izdavanje nove lične karte. Lična karta će otprilike izgledati tako kao identifikaciona karta, odnosno kao i sve ono na šta ste vi već navikli, s tim što je vrlo zaštićena, svi podaci su zapravo triplirani, i pismeno su napisani, i sadržani u ovoj elektronskoj formi, i u ovom broju. Njena sigurnost, sigurnost ovih podataka, očitava se u zapravo tri bitna elementa. To je fotografija, otisak prsta i elektronski potpis. Sve ovo što je na njoj napisano nalazi se i na ovom čipu. Možda neki podatak više. Ovaj čip je zaštićen od zloupotreba i služi samo za elektronsko očitavanje svih podataka koji su na ličnoj karti. Kao što sam rekao, izdavanje lične karte više se ne vezuje za prebivalište, nego će moći svuda na teritoriji Republike Srbije da se dobije lična karta. Ono što je značajno i što čini jednu od novina koje smo stavili u ovaj zakon, a na zahtev verskih zajednica i ministra vera, jeste u članu 10. da lice koje, prema nacionalnoj pripadnosti, veroispovesti ili narodnim običajima, nosi kapu ili maramu, kao sastavni deo nošnje, odnosno odeće, može biti fotografisano sa tim obeležjima, u skladu sa propisima u načinu uzimanja biometrijskih podataka. Troškovi za izdavanje nove lične karte biće vrlo mali, skoro u nivou, ako ne i jeftiniji od sadašnje lične karte. Ono što je značajno i s tim bih završio ovo svoje izlaganje, to su prednosti ovog dokumenta. Koje su prednosti ovog dokumenta? To je eliminisanje razlika podataka u dokumentima i podataka sadržanim u raznim evidencijama. Ono što bude u ličnoj karti biće ono što jeste. Stvaranje dinamičkog dokumenta; moći će se vrlo lako, bez novog štampanja, bez uništavanja, izdavanja drugog obrasca, vršiti izmena određenih podataka. Zaštita privatnosti građana; niko neovlašćeno ne može imati uvid u sadržaje ličnih podataka građana, odnosno podaci smešteni na dokumentu ne mogu se zloupotrebiti. Potpuno je smanjena mogućnost falsifikovanja i zloupotreba samog dokumenta i postupak izdavanja lične karte biće vrlo brz. To je u najkraćim crtama ono što karakteriše novi dokument. Naime, ovaj dokument nema nikakav bar kod, nikakav specijalni broj, nema nikakvu mogućnost da se van vas očitaju dokumenti sa njega, potpuno je zaštićen. Posle ovog dokumenta moraće ići drugi zakon, zakon o putnim ispravama, gde ćemo morati predvideti i novu putnu ispravu i njenu zaštitu, ali o tom-potom.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Da, ovlašćeni predstavnik SPS-a, narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre i uvaženi saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih rekao da je zakon samo tehnički. On treba da obezbedi nekoliko stvari i dozvolite, ja ću da krenem obrnutim redom od onoga kako je uobičajeno. Poglavlje IV, na poslednjoj strani Predloga zakona kaže se - za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva u republičkom budžetu. To je relativno tačno. Da bi ovaj zakon bio usvojen i da bi bio primenljiv, bila je neophodna velika nabavka tehničkih sistema u MUP-u. Dozvolite da podsetim na tu nabavku. Negde 2002. ili 2003. godine, čini mi se, ministar Dušan Mihailović je potpisao ugovor sa Motorolom. Čini mi se da je u ovoj priči čuveni Cizelj, kojim se obezbeđuje velika oprema, hardver i softver, veliki računari, mečeri, dekoderi i sve drugo što je neophodno i čini mi se u ukupnoj vrednosti od 20 miliona dolara ili evra. Nisam siguran da li je to taj nivo vrednosti. Mi smo tada opominjali da se radi o velikoj nabavci, da se radi o kršenju zakona, da jedno ministarstvo nema pravo, u skladu sa zakonom o budžetu i budžetskom poslovanju i Zakon o trezoru,da zadužuje budžet u narednim godinama, što je ovde bio slučaj. Dakle, pošto smo narodni poslanici i pošto se bavimo ovim poslom dužnost mi je da to kažemo. Ovde ne polemišem da li je ova oprema dobra ili nije, da li je trebalo ili nije, prosto želim da ukažem na taj podatak. O ovome je bilo govora u štampi i bilo je reči u nekim drugim prilikama na Odboru za bezbednost i odbranu Narodne skupštine Republike Srbije. Podsećam da je i današnji ministar, gospodin Jočić, u jednom trenutku bio predsednik tog skupštinskog odbora. Dakle, tačno je da u ovomtrenutku za ovo nisu neophodna budžetska sredstva, ali je tačno naravno da će građani imati izvesne troškove, koji neće biti preveliki, ali će ih biti. Pored toga što su oslobođeni takse za zamenu lične karte, da se uvedu novi identifikacioni dokumenti. Ovde se radi o uvođenju integrisanog automatizovanog sistema za personalizaciju identifikacionih dokumenata. Može da imponuje što Srbija u ovom trenutku može na ovaj način da uredi jednu važnu oblast. Želim samo da podsetim da lična karta nije obavezan dokument u svim državama. U nordijskim državama ne postoji lična karta, u Australiji i Kanadi ne postoji lična karta, u nekim drugim državama postoji po oblastima i na osnovu te lične karte ne regulišu se neka prava iz socijalne, zdravstvene i drugih vidova zaštite. Ovde postoji jedna praksa, da neko ne pomisli da zagovaram drugačiji koncept. Želim ovom prilikom da kažem da postoje drugačija mišljenja u vezi sa ovim. Dozvolite mi da to u nekoliko rečenica kažem. Pre nekoliko dana sam primio dvojicu mladih ljudi. Oni su orijentisani u smislu nacionalnog romantizma, ljudskih prava. Radi se o dvojici sjajnih mladih ljudi. Jedan od njih je dobitnik nagrade "Miloš Crnjanski". Dakle, očigledno se radi o eksponiranim ljudima, koji su želeli da mi ukažu na mogućnost eventualnih zloupotreba kada se usvoji ovaj zakon i kada ovaj sistem zaživi. Samo želim da iznesem neke od njihovih bojazni i očekujem odgovore u vezi sa tim, zato što mi ne radimo ništa tajno, svaki dan razgovaramo sa građanima. Kad procenim da nešto jeste vredno pomena, onda na ovom mestu, a ovo jeste mesto gde treba to da saopštavamo, to i kažem. Inače, oni su bili veoma motivisani, napravili su jednu knjižicu, razne diskove, skupili su razne tekstove itd. Da ne bih čitao šta je njihova osnovna pretpostavka, samo pitam gospodina ministra i uvažene saradnike: da li je moguće da ovakav identifikacioni dokumenat postane predmet zloupotrebe? Da li je moguće, bez znanja onog ko poseduje ovakav personalni dokument, menjati baze? Da li je moguće vršenje očitavanja na daljinu onoga što stoji u čipu na ovom identifikacionom dokumentu? Dakle, da li je moguća zloupotreba ubilo kom smislu? Vi znate da je postojala ranije jedna fama da je ta tzv. famozna Udba o svima znala sve, da su se na policama nalazile tone dosijea o svakom od građana Srbije, da je u njima svašta pisalo itd. i da bi jednom ovakvom visoko sofisticiranom opremom eventualno bila stvorena mogućnost hakerima i drugima koji se bave različitim oblastima koje omogućavaju, na osnovu znanja koje poseduju, da se izvrše zloupotrebe, dakle, da se građanin dovede u jednu tešku i neprijatnu poziciju, a da o tome nema pojma. To je veoma važno. Podsećam vas da je, ako usvojimo ovaj zakon, zaokružena jedna biometrijska celina i da se na osnovu ovakvog identifikacionog dokumenta, znači, na osnovu otiska prsta, fotografije, potpisa, može o jednom čoveku znati štošta.Ne bih o ovome dalje govorio. Molim za odgovor. Jer, i u nekim članovima, u članu 28. koji tretira korišćenje podataka, piše: "Nadležni organ može podatke iz evidencije davati državnim i drugim organima i organizacijama, kao i pravnim i fizičkim licima, i to pod sledećim uslovima", i onda se tačno navodi. Dakle, zakon obezbeđuje da nema zloupotrebe. Samo pitam da li u tehničkom smislu, u smislu pouzdanosti softvera i opreme, jeste moguće da se građanima garantuje, tražim vrlo eksplicitan odgovor, da se ne može ulaziti u baze koje poseduje policija? Sledeće pitanje koje je za mene veoma važno: da li su ove baze podataka dostupne nekom drugom bez znanja policije? Dakle, da li nekakav centar Motorole bilo gde u svetu ili nekog drugog može da ulazi u ove baze podataka ili da se koristi ovim podacima na neovlašćen način? To je za mene kao građanina veoma važno pitanje. Hteo sam da pohvalim pretposlednji stav člana 10. Postoji, ministar je to ovde rekao, dugo već zahtev da se jednom broju građana Srbije, koji zbog toga što pripadajuodređenim verskim zajednicama, ili su to verski službenici, ili neke druge kategorije građana koje imaju potrebu da na fotografiji, koja se nalazi na ovom identifikacionom dokumentu, budu sa maramom, sa kapom, sa nekim drugim obeležjem koje je sastavni deo njihove profesije ili to na izvestan način odražava njihovu versku pripadnost. Podsećam da je kod SPC običaj da se u crkvu ulazi bez kape, ali taj običaj ne važi za žene, da pripadnice ženskog pola muslimanske veroispovesti skidanje marame doživljavaju kao jedan od vrlo delikatnih postupaka. U tom smislu je važno da se obezbedi svim ovim ljudima, u skladu sa ličnim pravima, građanskim ili verskim slobodama, da se na identifikacionom dokumentu nalazi fotografija koja je uobičajena za ono što je uobičajeno za ove ljude. Dakle, u tom smislu zakon jeste dobar. Jutros sam u šali pitao da li to znači da seljak iz Šumadije ima pravo da se slika sa šajkačom? Ako ima, pozdravljam to, mada moram da kažem da u Srbiji postoji običaj da se kapa skida pred vlašću. Da li je to iz poniznosti ili iz tradicije, ne znam. U sud se ulazi bez kape, u prostorije u kojima se na bilo koji način komunicira sa državom ljudi skidaju kape. Takođe, želim da kažem da je veoma važno da se ne mogu ovi podaci zloupotrebljavati. Podsećam, kod proteklih izbora za ovaj parlament, u velikom broju opština je došlo do direktne zloupotrebe podataka, matičnih podataka, iz lekarskog protokola, iz policije, iz fonda zapošljavanja, odnosno državne organizacije koja se bavi zapošljavanjem. Nije mi tema da njih danas kritikujem, samo želim da kažem, o tome sam govorio analizirajući izborne rezultate, da je toga bilo, da su brojne stranke učestvovale na izborima na taj način što su ostvarile nekoliko puta manje glasova od potrebnog broja potpisa, da su se u ovim potpisima nalazili kandidati drugih stranaka, da je dolazilo do veoma velike zloupotrebe. Hoću da verujem da usvajanjem ovog zakona to više neće biti moguće. Ako hoćete podatke, mogu da vam ih saopštim vrlo precizno, ali onda bi to mogla biti neprijatnost za neke moje kolege ovde i neću to da činim, nije mi to danas namera. Namera mi je da sprečim, da sprečimo svi zajedno da se ovo ne dešava, da ne može niko bez znanja građanina da uzima njegove lične podatke i da se tim podacima koristi kao da je on za to dao saglasnost. Dakle, nije to nevažno pitanje. Evo, to su neka od razmišljanja koja imam s tim u vezi. Želim da verujem da ćemo donošenjem ovog zakona eliminisati ove bojazni, koje sam ovde izrekao ili kao svoje ili u ime onih koji su sa mnom razgovarali. Želim da verujem da će usvajanjem ovog zakona pre svega na osnovu ovih kompjuterskih biometrijskih analiza biti pohapšeni neki do kojih se danas teško dolazi. Dakle, otisci prstiju se mogu na ovaj način pretraživati neslućenom brzinom i verujem, ako uhvatimo jednog lopova donošenjem ovog zakona, da ova moja bojazan nije vredna, narod bi rekao, ni pišljivog boba, izvinjavam se. Ali, dužnost mi je da kažem o svemu zato što ovo jeste mesto gde o svemu treba da govorimo. Dakle, u tom smislu i završavam, pošteni građani ne bi trebalo da imaju nikakvu muku s tim u vezi, a ako ovo hoće biti muka za one čiji zanat nije častan, onda to jeste razlog da se radujem. Hvala vam lepo. SPS glasaće za ovaj zakon.
Hvala. Reč ima ministar unutrašnjih poslova, gospodin Dragan Jočić. Izvolite.
Zahvaljujem se poslaniku koji je postavio ova pitanja koja izazivaju određenu nedoumicu. Prvo da kažem oko ovoga što se zove očitavanje na daljinu. Ovo nije taj dokument, ovaj čip jednostavno kao čip predstavlja jednu memoriju, običnu memoriju na koju su stavljeni svi ovi podaci koji su u zakonu i van toga nema drugih podataka. Ne može se ovom ličnom kartom ulaziti u baze podataka o ličnosti koji se negde drugo pred nadležnim organom drže. To je prvo. Postoje neki elektronski dokumenti, nova era dokumenata kao što je elektronski pasoš, koji emituju i koji se mogu očitavati na daljinu posle ulaska u određeni program, odnosno otkucavanjem određene šifre. To ovaj dokument nema. Ne može se ništa, on je potpuno siguran i mnogo više zloupotreba može se izvršiti sadašnjom ličnom kartom nego ovim dokumentom, i ne može ništa mimo vas da se uradi i daneko sa strane zloupotrebi ovaj dokument. Što se tiče ovog prvog pitanja, moram da napravim određenu delimičnu korekciju. Vi ste rekli oko 20 miliona evra, međutim, s obzirom da su ugovori sklopljeni pre tri godine, znači cena nabavke ovih dokumenata bila je 98 miliona evra, 98.174.308 evra. Ne ulazim u to da li je trebalo dati ovoliki novac, ali jednostavno je kupljeno tada, pre tri godine, sve da mogu slobodno da kažem da bi određeni deo Balkana mogao da se snabde, da budemo proizvođači ovih dokumenata. Kupljeno je, a nije se zapravo uopšte tretirala mogućnost kako će početi proizvodnja ovoga, da li postoje objekti za personalizaciju ovih ličnih dokumenata. Ovo ne možete da uradite u svakom objektu, mora poseban objekat da se podigne, moraju da budu posebni uslovi. Samo unošenje podataka mora biti u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Međutim, nabavljena je oprema da MUP mora na primer da angažuje, i to je problem iz koga nekako moram da izađem ako to bude zaživelo dok sam ministar unutrašnjih poslova, ko da organizuje proizvodnju. Treba 300 ljudi zaposliti koji veze nemaju ili nemaju dodira sa onim što je nadležnost MUP-a, a treba da proizvede ovaj dokument. Eto, samo radi javnosti i radi korekcije ovog vašeg postavljenog pitanja. Tu ima dosta firmi, ova jedna koju ste pomenuli, ona je samo nabavljač jednog segmenta, to je pretraživanje otisaka prstiju i fotografija skenera, i ona je u odnosu na ovu cifru u ne značajnoj participaciji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle priče o nabavci koja je vredela 100 miliona evra, čekao sam kada će Ministarstvo izaći sa predlogom zakona o novom izgledu, obliku, obrascu lične karte, zato što treba opravdati taj uloženi novac. I sada se država dalje upetljava, umesto da kaže po kom osnovu je neko uložio 100 miliona evra u nabavku mašina, opreme, materijala, hardver, softver, šta je sve nabavljeno, iako tada nije postojao zakon po kome je to bilo moguće nabavljati. Ko je odobrio nabavku, ko je učestvovao direktno u ugovaranju poslova i kome je pripao procenat od te nabavke? Ovde treba izaći, mislim da Odbor za odbranu i bezbednost ako ne želi da radi na tom pitanju onda ćemo postaviti poslaničko pitanje, to je 100 miliona evra ljudi, ni milion ni dva, ni pet, nego 100 miliona evra da bismo dobili nov obrazac lične karte četiri godine posle toga. I sada je diskutabilno da li nam je to baš toliko neophodno, da li je baš toliko potrebno. Sklon sam da poverujem da taj čip neće ugroziti privatnost zato što i sam imam nekoliko kartica sa nekakvim čipovima sa kojima idem u banku, ovamo, onamo. Ako me i tu neko špijunira, prati, onda će još lakše moći i sa ovim čipom. Ako ne ili ako mi država garantuje da mogu uvek da proverim da li mi još neko ulazi u tu bazu podataka, da li je puni podacima koje očitava neko negde u Evropi? Možda mi nemamo mašine koje sa tog čipa mogu da očitaju neke podatke, a nesavesni službenik ih ubaci, pa onda savremenije mašine ili prilagođene, ili mašine koje čekaju taj čip negde na aerodromu otkrivaju i druge podatke. A to mogu da budu lažni podaci. Neko može da vam upiše da ste homoseksualan, neko da ste kažnjavani pet puta. Ovo vam govorim zato što član 18. i 20. Ustava garantuju dostojanstvo i pravo na privatni život i zaštitu tajnosti podataka o ličnosti. Naravno, kaže se da se prikupljanje i obrada podataka uređuju zakonom, ali ovim zakonom to nije do kraja uređeno. Čitajući kaznene odredbe zakona, vidim kažnjavanje isključivo građanina: ako mu je istekla lična karta, ako je uneo netačne podatke, ako nije podneo nekakav zahtev, ako nije platio taksu, a toga će biti. Gde je odgovornost države? A šta će biti ako neko pogazi članove 27. i 28, čini mi se, Predloga zakona, pa evidencija ne bude zaštićena od neovlašćenog pristupa ili, što je još gore, da nadležni organ podatke iz evidencije da neovlašćenim licima? Vi ste ovde preširoko predvideli ovlašćenja za lica koja mogu dobiti naše podatke. Rekli ste - za ona koja imaju na to pravo određeno zakonom ili nekim drugim propisom. To je već opasno. Ako Vlada ili ministar urede svojom uredbom ko će još mimo zakona doći do mojih podataka, ne slažem se s tim, jer je Ustav rekao da isključivo zakon daje pravo na kontrolu podataka bilo koje ličnosti, nema drugih propisa. To su dileme koje imam. Nijedan činovnik neće biti kažnjen, nije predviđeno kažnjivo delo po ovom zakonu neovlašćenog pristupa, izdavanja podataka, ukucavanja netačnih podataka. Zašto predlagač zakona nije predvideo odgovornost i za sebe? MUP predlaže zakon, MUP mora da predvidi i kazne u okviru Ministarstva za onoga ko se ne ponaša u skladu sa zakonom, ne samo za građane. Za građane je ovaj zakon teret. Svi ćemo morati da stanemo pred šalter, svima ćete uzeti neku taksu. Videćemo, mora da se fotografiše čovek, mora da kupi obrazac. Sve ovo košta. To što štampate, to što ste zaposlili 300 lica, to će nas koštati iz budžeta. Sve će ovo da nas košta, ovaj zakon nas košta, on ne donosi nikakav prihod. Doneo je prihod Dušanu Mihailoviću i njegovoj bandi, doneo prihod Motoroli, a nama rashode. Mi to moramo da finansiramo. Sto miliona evra za opremu, nisam video podatak koliko će još da košta, iako ne treba dodatnih sredstava u budžetu, ali koliko će ovo da košta. Što neko nije sabrao - oprema, obrasci, čipovi, zaposleni, da tačno znamo koliko nas ovaj zakon košta. Možda možemo da ga odložimo za bolja vremena, tim pre što me niste ubedili da to moramo da bismo ušli u EU. Japan, u kome svakom čoveku ono što država garantuje mora da ostvari, pošto je i on tehnološki opremljen da proveri, Japan to nije uveo. I tamo samo 10 posto stanovništva veruje da će podaci biti apsolutno tajni i dostupni samo onima na koje se odnose. Verovatno da je to ogromna oprema i da zauzima neko skladište. Verovatno pada prašina. Postavlja se pitanje tehnološke zastarelosti, ako se ne ubaci što pre u pogon. Ako je prošlo četiri godine od nabavke, znate šta, ko je kupi nov automobil pre četiri godine, sad već razmišlja da ga zameni. A oprema koja bi trebalo da radi bar još deset godina u Srbiji, četiri godine leži u nekom magacinu, zaista se postavlja pitanje - može li ta oprema da zadovolji standarde za dve ili tri godine, koliko bude trajalo izdavanje novih ličnih karata. Ovo bi zaista bio tehnički zakon i ne bi ga trebalo ni donositi, on prepisuje sva rešenja koja su, u principu, ista kao i do sada. Ali ja sam pripremio i jednu kratku diskusijui o tom članu 10. stav 6. i drago mi je što mogu da polemišem tu i sa gospodinom Baralićem, koji je govorio o istoj tematici iz drugog ugla. Tu nema ljudskih prava. Tu nema prava manjina. Radi se o identifikaciji. Zabrađena žena nije identifikovana. Ne mogu to da prihvatim. Dođe u MUP, donese digitalnu fotografiju, vi vidite samo oči. Onda ona kaže - meni vera traži da se ovako fotografišem. Hoće li policajac reći - da, sada ću da vas prepoznam. Znate, i pred doktorom se svlači. Postoje službe pred kojima više nemate nekakvih svojih prava, ne možete na njima da insistirate, zato što je, kažete, država važnija od svega. Ovo je zakon koji će olakšati borbu protiv terorizma. Znate, ministre, da to nije baš tačno. Oni koji su udarili na Ameriku septembra došli su iz zemalja u kojima je potpuna identifikacija, sleteli na američke aerodrome na kojima izuvaju ljude već pet godina, do gola ih svlače, provere im kad im je rođen otac, majka, deda, pradeda, pa su opet teroristi ušli u Ameriku i napravili onakav ršum. Ne može samo zakon da obezbeđuje državu. Znači, kad vam Motorola nešto isporuči, a radi i za američku vladu, nikad nemojte da verujete da u tom čipu ne postoji neki zarez koji može da se aktivira ili su zaista naši stručnjaci toliko odmakli daleko da mogu da prepoznaju svaku inovaciju. Videli ste sa vindousom šta se desilo. Ne treba dalje čovek da vam priča. Mozak mozgova prevaren. Videli ste šta rade hakeri iz Rusije kad naprave pometnju u Pentagonu. Što ne bi i sa tim našim malim karticama? Samo se toga bojim, čak se nisu ni svi konji potkovali, pa žaba digla nogu. U Evropi je vrlo malo primenjen ovaj sistem. Hajde da su to svi uradili, pa hajde i mi, jednostavno, to je trend, ali vi nemate tu obavezu ni na aerodromima, niti bilo gde, još uvek se čovek registruje pasošem u kome se gleda fotografija. Pitanje je hoće li po konvencijama ovo ikada moći da bude međunarodna obaveza. Države mogu da ih uvode kao obaveze zato što mogu da pravdaju to raznoraznim razlozima. Ovde sam ubeđen da su razlozi prvo pranja obraza nečijeg, izbegavanja kazne za nekoga ko se tim poslom bavio neovlašćeno, a posle toga to se sve uvije u neku oblandu da ne košta ništa i da će nam pomoći da lakše komuniciramo sa svetom. Zbog toga sam skeptik u pogledu donošenja ovog zakona i zato će poslanička grupa SRS biti protiv.
Hvala. Repliku traži narodni poslanik Rajko Baralić. Izvolite.
Samo da nešto razjasnim, takođe bih bio na stanovištu koje ima gospodin Nikolić. Kada novi obrazac lične karte ne bi imao ove biometrijske elemente - fotografiju, potpis i otisak prsta, i kada pozornik ili neko ko vrši identifikaciju ne bi imao dekoder. Dakle, u tom smislu sada je mogućnost da se ustanovi identitet osobe praktično dovedena do savršenstva. Takođe, ne mislim da je normalno da se neko fotografiše zabrađen, a to ne podrazumeva maramu. Rekao sam - maramu. Ako to znači da neko treba da ima zar ili feredžu, onda sam protiv toga, jer to jeste bitno skrivanje identiteta. Dakle, u tom smislu želim da pojasnim šta je bilo moje izjašnjenje u vezi sa ovim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe G17 plus. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, evo i G17 plus se slaže da ovaj tehnički zakon treba usvojiti jer nam je potreban zbog evropskih integracija i zbog zahteva koje pred nas ispostavlja Europol i Interpol. Ono što su uvažene kolege prethodnici već napomenuli da je sistem državu Srbiju koštao 98 miliona evra, nešto je što je G17 plus još pre tri godine iznosio u javnost i mi smo tada prozivali tadašnjeg ministra Mihailovića da tu postoje ozbiljni problemi oko nabavke te imovine, jer 13 evra po glavi stanovnika košta Srbiju taj sistem i sadašnjim dodatnim zahtevima oko registracija ove lične karte nadam se da građani neće biti dodatno opterećeni. Ono što sada imamo je da, po podacima iz MUP, vađenje lične karte košta oko 200 dinara. Iskreno se nadam, a i ministar će nas uveriti da li će to tako biti, jeste da novi dokument, elektronska lična karta neće koštati više. I očekujem da ono što svi imate u džepovima, vozačke dozvole na kojima piše SFRJ i pasoši teget boje na kojima piše SRJ, znači deda i pradeda ove naše sadašnje nezavisne države Srbije, uskoro budu promenjeni i mislim da će ministar morati vrlo brzo da spremi zakone o izmeni ova dva dokumenta. Ono što se ovim zakonom predviđa, to je da i strani državljani mogu, uz tu šifru 88, da dobiju i matični broj i ovu ličnu kartu, i mislim da je to jako dobro. Potrebno je po nama iz G17 plus izvršiti tehničko-pravnu redakciju teksta Predloga zakona o ličnoj karti, da se izbace termini - državljanin Srbije i Crne Gore, ali to je ministar već napomenuo da će uraditi. I ono u čemu se nova lična karta razlikuje u odnosu na prethodnu je ta što će važiti pet, a ne deset godina, kao do sada. Ono što bih mogao da primetim je da u završnim odredbama piše, tačnije u članu 30, novčanom kaznom od 5.000 dinara biće kažnjena sva lica koja u propisanom roku ne vrate ličnu kartu nadležnom organu ili koja ne nose ličnu kartu, koja bez odlaganja ne prijave nestanak ili pronalazak lične karte ili je ne objave u "Službenom glasniku". Mislim da je to za naše uslove prevelika kazna. Naravno da podržavam da se lična karta nosi kao dokument. Mislim da treba u sledećem zakonu, koji će ići posle ovog zakona, o vozačkoj dozvoli, ostaviti mogućnost da građani koriste i vozačku dozvolu kao sredstvo identifikacije da ne bi morali da nosimo dva dokumenta. Još jednom sve poslanike u ovom domu pozivam da glasaju za ovaj tehnički zakon. G17 plus će to uraditi u danu za glasanje. Hvala.
Hvala. Pošto smo se približili vremenu od 14,00 časova, određuje pauzu od sat vremena. Nastavak sednice u 14,55 časova.
Dame i gospodo, dobar dan, nastavljamo popodnevni rad. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Ovaj zakon, kao što je rečeno, jeste tehničke prirode, ali uvodi nešto novo kod nas. Poslednjih 30 godina imali smo lični identifikacioni dokument tzv. ličnu kartu, koja je izgledala različito u tom periodu. Jedno vreme je ličila na karticu, ali to je u stvari bila kartonoša uvijena u plastiku, a izvestan broj godina to je otprilike izgledalo ovako kao što je kod mene. Onda se to ovako raspadne, a na njoj recimo piše datum izdavanja 24.12.2002. godine, a rok važenja 10 godina. Da li neko može da zamisli da će ovo da traje 10 godina? Drugim rečima, ovo moram da zamenim, jer čim se pokida ovako moram da odem u nadležni organ da to popravim i zamenim. Probao sam da zalepim, ali mi kažu da to nije dobro. Ono što se predlaže ovim zakonom, to je jedna tehnička stvar, ali izuzetno lepa. Ta kartica izgleda ovako, na specijalnom materijalu koji se ne može lako polomiti, niti savijati, sa određenim znacima na njemu, trojakog značaja, koji se čitaju ne samo očima nego i elektronskim putem, pa prema tome to je vrsta identifikacione kartice, ako uopšte optiramo da imamo identifikacione kartice u društvu, mislim da to nije bilo sporno kakve treba da imamo. Slažem se sa svima koji imaju pravo da postave pitanja i izraze određenu zabrinutost kada je o ovakvim stvarima reč, jer se često može govoriti o tome da možda određena tehnička sredstva, kada je reč o identifikaciji građana, mogu biti u korespondenciji sa zabrinutošću o eventualnoj zloupotrebi, pre svega kada je reč o pravima tih istih građana. Međutim, čuli smo uvodno izlaganje ministra i videli smo na osnovu odgovora koje je ministar davao da za takvu zabrinutost praktično nema mesta. Bilo je pomenuto i to da su nabavke za materijal za čitav projekat vršene još pre tri ili četiri godine i da to svakako treba ispitati, ali to je jedna stvar, a ulazak u ovako ozbiljan projekat je sasvim druga stvar. U objektivnom smislu, kada se govori o troškovima iz budžeta za ovakvu svrhu, tih troškova u objektivnom smislu nema jer se budžet posmatra uvek kao godišnja kategorija, a za nešto što je neko uradio naopako i loše odranije, zato postoje nadležni organi da to utvrde i da kad tad dolija ako je to predmet razgovora, a mislim da danas to nije predmet razgovora. Dakle, ovaj novi tehnički projekat, koji treba da nam omogući da određene stvari lakše obavimo, za nas bi trebalo da bude veoma značajan. Koje su prednosti svega ovoga? Pre svega ovo je jedan od preduslova da bi dobili ono što se u inostranstvu zove E-Government elektronska vlada. To ne znači mogućnost da svako može da proverava svakoga, niti ikakvo hakerisanje, niti upadanje u bilo kakve sisteme ili privatne podatke o ljudima, nego predstavlja mogućnost da država sa građanima može lakše da komunicira i da se skrati određeni administrativni postupak, pa je samo po sebi to još jedan od ciljeva koji se ovim realizuje. Naravno da u onoj meri u kojoj ova oblast može uticati na preventivno delovanje u borbi protiv organizovanog kriminala i terorizma, ona u tom delu i deluje. Dakle, ne treba izvrtati reči onih koji govore o ovoj stvari na način tako da se podsmevamo tome. Jednostavno, u onoj meri u kojoj identifikacija i evidentiranje građana može poslužiti svrsi za borbu protiv kriminala, u toj meri i u punom obimu to pomaže. Ako pogledamo dve različite vrste evidencija i načina njihovog vođenja, ovu koju smo imali do sada i uporedimo je sa ovom, kada vršimo usporedbu između te dve vrste evidentiranja i načina evidentiranja, onda je jasno da ova mnogo više ide u susret ovom cilju. Treba govoriti ispravno o ovome. Naravno da se ovim pojednostavljuju administrativni postupci, pogotovo kada je reč o mestu prebivališta, mestu podnošenja zahteva, dakle ta stvar je krajnje relativna u ovoj situaciji i to svakako omogućava mnogo lakši položaj građana kada je reč o ostvarivanju njihovih zahteva za izdavanjem identifikacionog dokumenta. Naravno, dinamični karakter ovog dokumenta znači da ne moramo zbog svake sitnice koja ulazi u opis podataka koji pripadaju evidenciji da menjamo čitav dokument da bi se ti izmenjeni podaci evidentirali, što je takođe veoma značajno i što na duži rok štedi pare, pre svega poreskih obveznika i samih građana kada je reč o taksama, kojih inače ovde nema, ali o troškovima zamene identifikacionih kartica, koji se samim tim smanjuju. Na početku sam vam pokazao svoju ličnu kartu, koja se sticajem okolnosti ovih dana pocepala i dakle, sada imam trošak zamene te lične karte. Sigurno taj trošak ne bih imao da sam imao ovakvu karticu. Znači, to je krajnje jednostavno i tehničko pitanje. Naravno, mogućnost da se ovakav dokument, s obzirom na trojak karakter podataka koje sadrži, da se taj dokument može mnogo teže zloupotrebiti, što je na kraju krajeva cilj i vezano je za druge ciljeve o kojima sam maločas govorio. Šta smo imali prilike da čujemo ili će se proturiti sigurno ovih dana u javnosti dok traje ova sednica, jer proturiće se sigurno, čim sam došao do takvih pitanja i takvih dokumenata. Dakle, postavlja se pitanje, a na to je već odgovoreno u dosadašnjem toku debate, iz čega je sastavljen ovaj mikročip, da li u sebi sadrži elemente za praćenje i prisluškivanje? Naravno da ne. Ova vrsta mikročipa iz koga se čitaju podaci je drugačija i sigurnija od one vrste magnetnog zapisa koji imate na našim identifikacionim karticama narodnih poslanika, duže traje i mnogo se teže oštećuje. To je razlog zbog čega ovako izgleda. U sebi ne sadrži nikakvu vrstu koda ili bilo čega što dozvoljava bilo kakvu vrstu prisluškivanja ili praćenja. To je potpuno isključeno. Naravno, bilo je jedno pitanje koje se postavljalo, kakva je garancija da vlast neće menjati podatke o korisniku u centralnoj bazi podataka, kao što su podaci o nacionalnosti, veroispovesti itd. Naravno, garancija je zakonska i zato se i donosi ovaj zakon. Da nema ovog zakona, ne bi bilo ni zakonske garancije. Koja vam je garancija danas da neko neće u određenoj vrsti evidencije nešto menjati? Postavlja se pitanje samog sistema i mogućnosti da se sa strane uđe u sistem. Ako je sistem zatvorenog tipa, a ovo je zatvoren sistem, u njega mogu da uđu isključivo ona lica koja su ovlašćena, službena lica koja su ovlašćena. Ako neko izvrši zloupotrebu sistema, to mogu biti samo ta ista ovlašćena lica i naravno protiv takvih ovlašćenih lica se može pokrenuti određeni postupak, od disciplinskog do krivičnog. Prema tome, mesto za zloupotrebu u tom smislu ima jednako kao što ima i danas. Jedino što će biti mnogo manje mogućnosti da laici zloupotrebljavaju ovu karticu i da neki ljudi koji su van sistema karticu i uopšte identifikaciona dokumenta zloupotrebljavaju, što nije od malog značaja. Da vam ne govorim dalje, video sam tamo, bio je jedan amandman koji kaže da se briše engleski jezik koji stoji na kartici. Ova kartica nije samo identifikaciona kartica u smislu identifikacije kod nas u našoj zemlji, ona je istovremeno i putna isprava. Sutradan ako budemo, a nadam se i voleo bih da budemo, članica EU, putovaćemo po prostoru EU bez pasoša, ali sa identifikacionom karticom, sa kojom putuju i drugi članovi EU unutar zemalja EU. Naravno, zamislite da odemo sa dokumentom na koji imamo ćirilični natpis imena i prezimena i ostalih podataka i pokažemo ga policajcu koji nas je zaustavio kontrolišući saobraćaj, a vozimo se kolima u Mađarskoj. Šta to njemu znači? Prema tome, jednostavno moramo biti prilagođeni trenutku u kojem živimo i da znamo zbog čega određene karakteristike ova kartica ima kako je zamišljena. Dakle, ne bih dalje da dužim. Bilo je pitanje šta će se desiti u slučaju pada sistema računarskog. Isto što se dešava u slučaju pada bilo kog drugog sistema, u poštanskoj štedionici, banci, na nekom drugom mestu. Znači, vi sada ne možete nikada apsolutno zaštititi od pada sistema, ali jednostavno to funkcioniše i taj sistem je zatvoren i obezbeđen. Da li ono sadrži bar kod, videli smo da ne sadrži nikakav. Ova kartica u sebi predstavlja spojeno nekoliko stvari. Prvo se državi omogućava da na vrlo jednostavan način izvrši određenu evidenciju koju po zakonu mora da obavi, sa aspekta zaštite građana i njihovog prava na privatnost i ličnost takođe, čak možda i veća mera bezbednosti ili veća pažnja tih podataka posvećena nego što je to bilo do sada. Prema tome, ovo je krajnje tehničko pitanje, i molim da ga svi tako uzmemo, i sa velikom radošću, da će svi građani za isti onaj trošak za koji su mogli sada da imaju, kao što ću ga ja imati u slučaju zamene moje lične karte, dobiti novu identifikacionu karticu, koja je lepša, bolja, praktičnija, manje se haba i u tom smislu će manje ličnih troškova izazivati u periodu za koji važi. Hvala vam.
Da li još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih gruša želi reč? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijava za reč u načelu o Predlogu zakona o ličnoj karti. Pre nego što pređemo po redosledu, samo nekoliko obaveštenja. Danas ćemo raditi do završetka rasprave do završetka ove tačke dnevnog reda, a nastavak će biti u ponedeljak u 10,00 i radićemo tokom sledeće nedelje. (Nataša Jovanović, sa mesta: I u petak sledeći?) Danas ćemo raditi do završetka ove tačke dnevnog reda, a nastavak je u ponedeljak u 10,00 i radićemo tokom čitave sledeće nedelje. Prvi po redosledu prijave je Išpanović Ištvaniz G17 plus, narodni poslanik, a potom Aleksandar Vučić, narodni poslanik.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih samo neke svoje dileme da podelim sa vama, odnosno da zamolim ministra da obrati pažnju na neke sugestije, s obzirom da će svakako Vlada podneti amandmane na ovaj predlog zakona. Mislim da je veoma bitno što donosimo ovaj zakon, iako je tu već ne znam koliko puta rečeno da se radi o zakonu tehničkog karaktera, međutim, smatram da je veoma važno da što pre imamo ovaj zakon. Bilo je rečeno da, pored nove vrste lične karte, treba da dobijemo i druga dokumenta, pošto će lična karta biti taj osnovni dokument. Međutim, veoma je važno da imamo i pasoš slično zaštićen, kao što će biti lična karta, a takođe i vozačku dozvolu, i saobraćajnu dozvolu, jer recimo danas i malo dete može da falsifikuje vozačku dozvolu ili saobraćajnu dozvolu, pošto nema nikakve zaštite. Nadam se da će ti zakoni brzo doći na red. Sada neke dileme i sugestije. Radi se o članu 8, gde je predviđeno da se pored obrasca koji je regulisan članom 7. podnose i neki drugi dokumenti, pa recimo građanin je prinuđen da pribavlja određena dokumenta koje imaju drugi državni organi. Danas u svetu, u mnogim zemljama, već se ne može naložiti građaninu da pribavlja ona dokumenta kojima inače raspolaže država, odnosno određeni organi države ili lokalne samouprave. Pored toga, ima jedan podatak koji je po meni sumnjiv da se može uopšte tražiti od građana. Radi se o jedinstvenom matičnom broju roditelja. Mi ovim zakonom obavezujemo građanina da on pribavi, odnosno podnese jedan dokumenat trećeg lica. U najvećem broju porodica kod nas sigurno to neće biti nikakav problem da dobijem od oca i majke matični broj, ali nije tako u svim porodicama. Kako će se to pribaviti? Nisam siguran da je to ustavno. Znači, da mi možemo građanina naterati da je on dužan da taj dokumenat podnese. Nekoliko reči o članu 9. Unapred bih molio da se obrati na ovo pažnja od strane Ministarstva, jer će mnogi građani koji nisu vični ovim stvarima misliti, radi se o ličnim kartama za nacionalne manjine, da će na osnovu ovog zakona on moći automatski da traži, recimo, jedan Mađar da mu se upiše ime i prezime na mađarskom jeziku mađarskim pravopisom. Recimo, nema u izvodu iz matične knjige rođenih upisano svoje ime i prezime na mađarskom jeziku. Pošto ovde jednoznačno stoji da građanin može da traži samo upisivanje na osnovu izvoda iz matične knjige rođenih, iz toga proizilazi ako njegovo ime nije tako upisano da neće moći tražiti. Zbog toga unapred upozoravam MUP da oko toga mogu nastati određeni problemi. Prema tome, građanin bi morao pre nego što zatraži ličnu kartu da izvrši te promene, zna se kako se menja lično ime. To je drugi postupak. Dobro bi bilo da se o tome razmisli, da se izbegnu bilo kakvi nesporazumi. Takođe, imam jednu sugestiju u članu 13. Trebalo bi dopuniti ovaj član na taj način da ovaj obrazac obuhvata i pitanje na kom jeziku će se izdati lična karta. Znači, opet se radi o nacionalnim manjinama, jer tu u sadržini zahteva ne stoji da tamo treba građanin da se opredeli kakvu ličnu kartu želi, dakle, ličnu kartu na dva jezika, na mađarskom, slovačkom i ne znam na kom jeziku, i na srpskom jeziku. Trebalo bi da taj zahtev sadrži i potpis. U članu 13. ove dve stvari nisu obuhvaćene. Nije pitanje ovog zakona, ali mislim da je nužno da se donese i novi zakon o zaštiti podataka. Sada imamo savezni zakon o zaštiti podataka. Taj zakon je već zastareo. O ovome je već bilo reči u ranijim diskusijama, na koji način da se zaštite podaci koji stoje u MUP-u Srbije, podaci o svim građanima. Da ne bi došlo do zloupotrebe, mislim da je neophodno da se donese novi zakon o zaštiti ličnih podataka, da bi se obezbedila ova zaštita o kojoj je ovde već bilo reči. Samo još dve male sugestije, a radi se o prekršajima, član 29. Mislim da nije dobro ako se preti kaznom zatvora, recimo, za tačku 2), koja kaže "ko u određenom roku ne podnese zahtev za izdavanje lične karte". Mislim da je to prestroga kazna. Slažem se da treba da se sankcioniše to, ali ne kaznom zatvora, nego bi sigurno bilo dovoljno i novčanom kaznom. To se isto odnosi i na tačku 5) ovog stava, koja kaže "ko odbije da pokaže ličnu kartu". Mislim da zbog toga isto ne bi trebalo neko da ide u zatvor i da bi možda trebalo prebaciti ova dva prekršaja u član 30. Inače, G17 plus će podržati ovaj zakon. Nužno je da donesemo ovaj zakon i pozivam i ostale poslaničke grupe da podrže ovaj zakon.
Reč ima poslanik Aleksandar Vučić, pa Helijana Dragojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno je da je SRS jedina politička stranka koja će glasati protiv ovog predloga zakona. Doneo sam ovde, da bih pokazao gospodinu ministru, a i vama, jednu brošuru i tri apela različitih udruženja građana Srbije protiv ovog zakona. Pročitao sam sve što su imali da kažu. Sa najvećim delom se slaže. Neke stvari bi možda bile i preterane, ali mislim da su suštinski sasvim u pravu imajući u vidu predloženi zakon. Pokušaću iz dva ugla da kritikujem ovaj predlog. Prvi je finansijski, a drugi je deo koji se tiče ugrožavanja ljudskih prava i sloboda, jednog od najznačajnijih prava zagarantovanih i Ustavom Republike Srbije, ali i svim drugim međunarodnim konvencijama i deklaracijama o pravima čoveka i građanina, a to je pravo na privatnost, dakle, pravo na poštovanje privatnog i porodičnog života. Svako ima pravo na poštovanje istog doma i prepiske, jeste jedan od članova Međunarodnog pakta o građanskim političkim pravima još iz 1966. godine. Zašto sam govorio oko ovog prvog finansijskog aspekta? Kada to sve izađe na oko 100 miliona evra naših troškova, postavlja se pitanje da li možemo da krivimo samo ministra Jočića ili neke pre toga. Jeste on u situaciji da mora da kaže da je to DOS nabavio, pa kupio materijale, ili će da propadne ili ću to da iskoristim. Na to se zahteva i dodatnih 20 i nešto miliona evra, i eto problema i za građane Srbije, ali pre svega za poreske obveznike, za one preko čijih leđa i preko čije grbače će to morati da bude naplaćeno. Sa druge strane, oko samog uvođenja ovakvih ličnih karata, imam jednu primedbu na ponašanje onih koji sebe nazivaju medijski javni servis Srbije. Malopre sam slušao, u tri sata je bilo uključenje. Ministar govori politički, u interesu svoje stranke i svoje Vlade, to je njegova stvar, ali na završetku njegovog izlaganja, pametnija od ministra novinarka kaže: da, mi ovo moramo zato što to ima svuda u EU, pa mi hoćemo u EU, pa ćemo zato da uvedemo ovakve lične karte. Sada vi gledate, čudom se čudite šta priča, o čemu je reč. Onda uzmem, da li sam ćorav ili slabo čitam, pa da pročitam, da li je možda, recimo, Švedska članica EU i druge nordijske zemlje, ne računajući Norvešku, da li je Velika Britanija, Engleska članica EU? Možda su je izbacili u međuvremenu. Mislio sam da vi iz DSS znate ko jeste, ko nije. Zašto sam ovo ispričao? Zato što postoji jedna matrica u našem društvu: šta god ko uradi, a eventualno su protiv toga radikali - pusti to, oni su protiv toga zato što je to za EU. Kakve to veze ima sa EU? Pola zemalja ima, pola nema. Uopšte nemaju lične karte. Zarad istine da dam nekoliko podataka. Pri pokušaju uvođenja ovakvih ličnih karata sa mikro čipovima u Veliku Britaniju, Dejvid Blanket je od čitave javnosti Engleske nazvan velikim bratom. Nedavno je smenjen. Zašto? Naravno, oni ne haju o nama, ne interesuju ih položaj Srba i Srbije, ali haju o svojim ljudskim pravima, haju o svojim građanima, o svojim interesima, i onda kažu: čekajte, kako to da država nas kontroliše na takav način, kako je moguće da država ima toliku kontrolu i šta mi time dobijamo? Neko kaže da se dobija brzina obrade podataka. Tačno. Dok ne padne sistem, što se tiče brzine podataka. Dobijamo li nešto u bezbednosnom smislu? Ne dobijamo ama baš ništa. To su sve analize pokazale. Sada ću vam pročitati, da biste videli neke koji imaju malo više iskustva od nas i sa, pretpostavljam, malo ozbiljnijim kriminalom. Kod nas je ovaj uglavnom lopovski, od cementare do ne znam čega. Dakle, od 1994. godine, kada su pokušali torijevci da to uvedu u Veliku Britaniju, odmah se javila Asocijacija šefova policije, koja je ukazala da ta tvrdnja da bi se povećala bezbednost i smanjio kriminalitet uopšte nije tačna, kako zbog velikih mogućnosti falsifikovanja, tako i zbog otpora koji će se kod građana pojaviti prilikom kontakta sa policijom. Istovremeno, time se omogućava širenje straha kod ljudi i prikupljanje nečega, verovatno u nekim organima, pojedinih informacija u različitim kompjuterima, u različitim softverima, koji su samo od privatnog interesa pojedinih građana i ništa više. Inače, da znate još, 1953. godine Vrhovni sud Britanije, da čuju ovi što pominju samo EU, doneo je odluku po kojoj je legitimisanje od strane policije zabranjeno, jer je nelegitimno i potpuno nezakonito. Istovremeno, ko može da garantuje da nova elektronsko mirkočipovana karta ne može da prima neuporedivo veći broj ličnih podataka? Sada ću vam navesti primer. Imam karticu u "Centrobanci", sad je zovu Laiki, imam u "Inteza banci" itd. Kad ubacite tu karticu u bilo kojoj banci, nisam ni znao da će da vam izađe kompletno stanje u bilo kojoj banci da imate, na bilo koji način. Znao sam da će lepo time da prate da li ste kupili u "Rodiću", u "Maksiju" ili u privatnoj prodavnici. Pristao sam dobrovoljno na to, to je način da nekada, kad kasni onih 20 dana od plate ili nečega, da se podmiruju druge obaveze, da bi se to plaćalo. Pristao sam na to dobrovoljno. Čak ni ja nisam ovo znao, možete li da mislite o običnim građanima. Znači, u trenutku kada ubace karticu bilo koje banke, mogu da vam uđu u kompletno stanje u svim bankama, na svim računima. Jeste, znam da jeste, nisam znao, obaveštavam građane da to znaju. A onda se pitam, pošto je ceo posao zamišljen sa "Motorolom", koja radi najpoverljivije i najznačajnije vojno-bezbednosne, policijsko-bezbednosne, u svakom slučaju bezbednosne poslove za američku vladu. Ko nam garantuje da to nije način i za ozbiljniju špijunažu i za ozbiljnije praćenje, i pri tome se ne igram priče ni „Životinjskih farmi“ ni Velikog brata, niti sam paranoik, niti sam bilo šta. Prilično, moram da priznam, ne obraćam pažnju na to i baš me briga i nikada od mene u javnosti niste mogli da čujete – jaoj, prisluškuje me neko, pa sad glumim narodnog heroja. Baš me briga za to. Ali, mislim da ovo zaista jeste elementarno kršenje ljudskih prava i sobom nosi brojne probleme i mnoge nerazjašnjene stvari. Postavio bih sledeća pitanja ministru koje postavljaju građani. Ništa, čuće valjda gospodin ministar, gospodine predsedniče. Od čega je sastavljen mikro čip i da li sadrži bilo kakve elemente koje možda naša tehnologija ne poznaje, a od kojih je moguće očekivati da postoji način da se koriste za praćenje i prisluškivanje? Kakva je garancija da vlast neće menjati podatke o korisniku u centralnoj bazi podataka i unositi čisto privatne stvari, kao što su nacionalnost, veroispovest, političko uverenje, zdravstveno stanje itd? Kakav je sistem zaštite centralne baze podataka od spoljnih upada i zloupotreba? Vi ste videli šta su hakeri u stanju da urade, u stanju su da razore Pentagon, a ne ovo sa čime bismo mi mogli da imamo problema ovde u Srbiji. Uostalom oni koji imaju platne kartice, kreditne i bilo koju vrstu kartica znaju kako je kada pada sistem, pa vam onda ni ona brzina podataka o kojoj se malopre govorili ne može doći do izražaja. Kakva je zaštita od mogućnosti prodaje i curenja podataka iz ruku ljudi koji upravljaju centralnom bazom podataka? Sa kojim inostranim elektronskim sistemima je povezana domaća centralna baza podataka? Od kog proizvođača je nabavljena oprema za izradu ovih ličnih karata? Interesuje nas kako i na koji način je sproveden tender, pošto je veliki novac u pitanju, iz kojih izvora je finansiran ovaj elektronski sistem i šta će se desiti u slučaju pada sistema? Zbog brzine podataka hoće li nekog u marici da drže četiri sata ili tri, ili dva, ili pet, dok ne provere sve podatke i dok ne vide da je sve u najboljem redu. Može da se desi da bude i drugačije, ali može da se desi i da bude sve u redu. Ovaj zakon može zaista da zasluži i kao zakon koji donosi diskriminatorske norme, koji nosi diskriminaciju za građane Srbije, a istovremeno na poseban i posredan način može da ugrožava i suverenitet Republike. Bilo bi dobro kada bismo više informacija imali. I još jedno pitanje za gospodina ministra. Ako već to radite i ako će već većina tu odluku da donese, a pošto vidim da se ljudi žale i traže od Borisa Tadića da to ne potpiše, kažem im – ljudi, pogrešna je adresa, potpisaće. On samo neće da potpiše ono što je dobro za srpski narod i građane Srbije, a ono što ne valja potpisivaće đuture i to odmah. Ja danas nisam ni video, video sam da je Nataša nekoliko lepih reči uputila ovom vrhovnom Đilasu, kako se zove ovaj belosvetski prevarant. I on se danas pojavio nešto da nas sačekuje, je l' ste vi to znali, gospodine Aligrudiću. I on nas je sačekivao ispred Skupštine Srbije nešto da nam zabranjuje da uđemo, ne možete da verujete, pojavio se dok ga Nataša nije oterala. Rekla mu je - šta ćeš ti tu, lopove jedan, i on je pobegao. Ali, da ne verujete. Evo i to se dešavalo da i takvi sprečavaju narodne poslanike da dođu na posao. E dakle, mnogo nas je uplašio, nismo smeli da dođemo, računali smo samo da li ćemo da idemo na neki zadnji ulaz ili ne znam gde, kako i šta da se dogodi. Takođe, bilo bi dobro reći da dobar deo ljudi u srpskoj crkvi je apsolutno protiv ovog zakona. Trebalo ih je konsultovati. Ne kažem da uvek moraju da nose odlučujuću ulogu, ali ih je trebalo konsultovati i trebalo ih je pitati za ovaj zakon. I ono pitanje, da završim gospodine ministre, video sam na onom prototipu koji ste pokazali granice Avnojevske Srbije, razume se sa Kosovom i Metohijom, pa da pitam, gospodine ministre, hoće li, ako ne daj bože bude one nove vlade DS-a i DSS-a, kako neki najavljuju i ne znam koga još, daleko bilo, naravno pošto je ministar Jočić u DSS-u pa računam da bi to morao da zna, hoće li eventualno neko da ponovo menja kartice zato što se neće odnositi baš na tu teritoriju ili ne? Voleo bih da vaš odgovor da bude da neće. Znate ono sa leve strane, ako se ne varam, onoga što bi trebalo da se naziva lična karta. Dakle, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa SRS glasaće protiv predloženog zakona. Pozivamo vas da ovo još jedanput razmotrite. Oni koji su zalud bacili pare, državne pare ne pitajući nikoga mogu i da odgovaraju, ako su iz prethodnog perioda ne morate zato što su oni to uradili da prihvatate da se ovo na ovakav način sada štancuje. Mislim da time niko u Srbiji neće biti bezbedniji, sigurniji. Plašim se samo da će Veliki brat malo više, malo jače i malo bolje sve zajedno da nas posmatra, a to nikome sreću u Srbiji nije donelo. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem se Aci Vučiću. Reč ima ministar Jočić, izvolite.
Prvo, ova pitanja koja ste postavili, to je ono što je dobila svaka poslanička grupa, iz čega je sastavljen mikročip, da li u sebi sadrži elemente za praćenje i prisluškivanje. Ne, mobilni telefon mnogo je opasnija stvar i potpuno je opasna stvar. Ovo je samo jedna memorija obična koja, sem podataka koji su i napisani na licu i naličju lične karte, nema ništa više. Kakva je garancija da vlast neće menjati podatke o korisniku u centralnoj bazi podataka i unositi čisto privatne stvari, kao što su nacionalnost? Zakonska. Zakon reguliše sve to. Sistem zaštite centralne baze podataka od spoljašnih upada. Pa pazite, nije ovo jedan način, odnosno nemoguće je preko lične karte upasti u bazu podataka, ali u bazu podataka može se ulaziti putem drugih načina. Ovaj predmet nije taj link, nije ta transmisija u koju se može ulaziti u bazu podataka. Sa kojim inostranim elektronskim sistemima je povezana domaća centrala - baza? Nema, ni sa jednim, što ne mora da znači da ne može da se izvrši upad sa strane, nelegalan. Da li je tačno da lična karta na sebi sadri bar kod? To je bilo jedno od pitanja. Ne, ne sadrži bar kod, nego jednostavno to je zbir brojeva, kao što ima i sadašnja lična karta. Znate, apsolutne slobode nema i društvo i država je ipak jedna organizacija koja se stara da evidentira svoje članove, da ih zna po imenu, prezimenu, da odredi njihovo kretanje. Jedna vrsta isto kontrole države je i prijava boravišta, prebivališta. I sadašnja lična karta, da se vratimo pre 30 godina, mogao je neko postavljati ista ovakva pitanja – e, šta će matični broj, šta u tom zbiru brojeva od 13 komada, šta ima, kakva je tu kombinacija, da li tu leži neka naša šifra, šta smo, gde smo, u kojoj smo političkoj organizaciji, da li smo bili, ko nam je bio između 1941-1945. godine na kojoj strani, da li smo osuđivani, da li nismo osuđivani? Isto se to moglo postaviti i može se postaviti i za ovu ličnu kartu, i ona ima neki broj od 13 cifara. Na kraju krajeva, imamo taj zadnji kontrolni broj koji jednostavno ne zna niko šta znači, ali on je potpuni broj za određeno lice. Šta će se desiti u slučaju pada sistema? Ona ne funkcioniše elektronski, ona funkcioniše pre svega vizuelno. Na njoj imate fotografiju, imate potpis. Znači, prvo se prepoznaje čovek vizuelno, pa posle i tek na kraju kao jedan od načina identifikacije svega ovoga je ovaj čip. Na kraju krajeva, nalazimo se u takvom sistemu i takvom vremenu gde tehnologija nalaže takve stvari. Stvarno bih voleo da imamo tako organizovan svet i tako organizovano društvo da ne moramo, sem ličnih obeležja koje nosimo od rođenja, imati nijedan drugi vid identifikacije.
Zahvaljujem se ministru Draganu Jočiću. Reč ima narodni poslanik Helijana Dragojević, pa potom da se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, predsedavajući, gospodine ministre, materija koju uređuje Predlog zakona koji je danas na dnevnom redu veoma je važna za utvrđivanje identiteta naših građana. Stoga ona zaokuplja pažnju ne samo nas koji učestvujemo danas u raspravi, nego i šire javnosti. Lična karta je javna isprava kojom građani Srbije dokazuju identitet, ali i druge činjenice koje su u njoj sadržane, a može da posluži i kao putna isprava, ako je tako uređeno međunarodnim ugovorom. Građanima Srbije za dokazivanje identiteta još uvek služi lična karta koja je uvedena pre više od 30 godina Zakonom o osnovnim podacima u ličnoj karti iz 1973. godine i Zakonom o ličnoj karti koji je donet godinu dana kasnije. U savremenim uslovima, kada je pomoću elektronskih indentifikacionih kartica u mnogim državama zaživeo integrisani automatizovani sistem za personalizaciju identifikacionih dokumenata, lična karta, koja je u Srbiji sada u upotrebi, jedan je zaostao model za dokazivanje identiteta i ne zadovoljava ni minimum tendencije u ovoj oblasti. Stvaranje pravnog okvira za vođenje integrisanog automatizovanog sistema za personalizaciju identifikacionih dokumenata osnovni je razlog za donošenje novog zakona o ličnoj karti. Kao najznačajnije novine predloženog zakona istakla bih da pravo i dužnost na ličnu kartu imaju sva lica starija od 16 godina života, koja su državljani Srbije, sa prebivalištem na teritoriji Srbije. Pravo na ličnu kartu imaju i državljani stariji od 10 godina života. Pomerena je starosna granica za izdavanje lične karte sa 18 na 16 godina života, imajući u vidu da se neka prava, na primer pravo na rad, stiču sa 15 godina života. Izdavanje lične karte strancima koji borave na teritoriji Srbije, kao i do sada, biće uređeno posebnim zakonom. Rok važenja lične karte je pet godina za lica starija od 16 godina života. Deci se izdaju na dve godine, a najkasnije do kraja meseca u kalendarskoj godini kada oni pune 16 godina života. Ličnu kartu izdaje MUP na obrascu na kojem se postavljaju osnove za uvođenje savremene, funkcionalne elektronske lične karte, uz puno poštovanje dostignutih nivoa ljudskih i manjinskih prava, individualnih i kolektivnih građanskih sloboda. Lični podaci koji će se unositi u ličnu kartu predviđeni su u skladu sa međunarodnim standardima i u obimu neophodnom za identifikaciju pojedinaca i individualizaciju u odnosu na druga fizička lica. Prema Predlogu zakona, lična karta bi sadržala i biometrijske podatke, fotografiju, potpis, otisak prstiju, koji treba da obezbede pouzdanu potvrdu i proveru identiteta, jer se biometrijski identitet ne može falsifikovati ili kopirati. Prema predloženom rešenju, lična karta preuzima funkciju primarnog identifikacionog dokumenta, koji je pretpostavka za izdavanje drugih sekundarnih indentifikacionih dokumenata, kao što je putna isprava, vozačka dozvola i dr. Jasno i precizno je uređen postupak izdavanja lične karte, način podnošenja zahteva za izdavanje za decu i lica lišena poslovne sposobnosti, obavezno lično prisustvo pri podnošenju zahteva, radi utvrđivanja identiteta i uzimanje biometrijskih podataka, kao i radi utvrđivanja drugih činjenica od značaja za rešavanje po zahtevu. Kako bi se sprečile moguće prevare ili zloupotrebe, predlog utvrđuje slučajeve kada je izdata lična karta, iako njena važnost još nije istekla, ne može da služi svojoj osnovnoj svrsi. Za njenog imaoca nastaje zabrana njenog korišćenja i obaveza da zahteva izdavanje nove u zamenu za takvu. Istu zaštitnu svrhu imaju norme kojima se zabranjuje svim licima da svoju ličnu kartu daju drugom da se njome služi ili da se služe tuđom ličnom kartom. Detaljno i precizno uređuje se evidencija koja se vodi o ličnoj karti i uslovi pod kojima se ovi podaci mogu davati na korišćenje, kao i mehanizam za zaštitu prikupljenih ličnih podataka, sprečavanja njihovog neovlašćenog korišćenja i zloupotrebe. U odnosu na važeći zakon, najznačajnije prednosti novog zakona su stvaranje dinamičnog dokumenta, mogućnost izmene određenih podataka sadržanih u dokumentu, za razliku od dosadašnjeg statičnog, nepromenljivog; eliminisanje razlika u dokumentima u odnosu na podatke iz evidencija; zaštita privatnosti građana; smanjenje mogućnosti falsifikovanja i zloupotrebe dokumenata; pojednostavljena i ubrzana procedura za izdavanje dokumenata. Personalizacija identifikacionih dokumenata doprinela bi modernizaciji, unapređenju i modernizacije rada državnih organa, organa lokalne samouprave i javnih službi, efikasnom i racionalnom ostvarivanju prava, obaveza i interesa naših građana. Stoga će poslanici DSS u danu za glasanje podržati predloženi tekst zakona.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Helijani Dragojević. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a da se pripremi za reč narodni poslanik Marko Krstin.
Dame i gospodo, argumenti koje je ministar iznosio kao razlog za donošenje ovog zakona, pogotovo famoznog člana 8, mogu da kažem da su ozbiljni sa njegovog aspekta, ali sam ovde čula i neke neozbiljne argumente, kao što je bio argument da mora da se donese novi zakon zato što su sadašnje lične karte nekvalitetne, zato što je neko pocepao ličnu kartu ili zato što je nečiju ličnu kartu žena oprala u veš mašini. To zaista nikako ne može biti ozbiljan razlog ni argument za donošenje zakona i za ovako drastične promene. Nekoliko stvari ću reći o nekim drugim članovima o kojima ovde nije bilo reči, a naravno kasnije ću posebno da govorim i o članu 8. Počeću od člana 7, lična karta se izdaje na obrascu koji propiše ministar, treba da stoji - Ministarstvo, jer to je, opet, principijelan stav SRS. Ali, mislimo da treba ovaj obrazac, između ostalog, u podacima da sadrži i ime jednog roditelja i da ne može da stoji ovo što se traži na kraju prvog stava člana 8. da se u ličnoj karti upisuje jedinstveni matični broj roditelja podnosioca zahteva. Reći ću vam zašto ovo ne može. To jednostavno danas u Srbiji nije moguće, iz tehničkih i iz praktičnih razloga. Lica koja su imala status izbeglica, i koja su u međuvremenu dobila državljanstvo Republike Srbije, i koja treba da dobiju ličnu kartu, ne mogu nikako, prema Predlogu ovog zakona, dobiti ličnu kartu, zato što ne mogu da upišu matični broj roditelja. Zato što mnogi od njihovih roditelja, tačno je gospodine Aligrudiću, znate koliko konkretnih razloga znam, to jeste jedan od uslova, molim vas, nećemo ovako. Dakle, lica koja su nekada bila izbeglice, koja su u međuvremenu postala državljani Republike Srbije, neće moći dobiti lične karte zato što nemaju matični broj roditelja. Mnogima roditelji nisu živi, tako da ne može da se primeni zakon u onom delu da može naknadno da se dobije matični broj. Samo ne znam da li se ovo radi namerno, s obzirom da se sa ljudima koji su izbeglice bili ili su i sada, vlast Srbije uvek, pogotovo pred neke izbore, donosila je nekakve zakone da bi onemogućila te ljude koji imaju, ili su imali, status izbeglice, da glasaju. Naravno, opšte je poznato da je razlog zato što ti ljudi sa preko 95% glasaju za SRS. U članu 9. u prvom stavu je predviđeno da obrazac lične karte se štampa na srpskom jeziku, ćiriličnim pismom i na engleskom jeziku. Ovo je neprihvatljivo, jer nije u skladu sa Zakonom o upotrebi jezika i pisma, nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Što će nama engleski jezik na ličnoj karti, pored srpskog jezika, zašto niste rekli ruski, kineski, ne znam, što vam je palo na pamet da to bude engleski. Naravno da ovo nikako ne bi smelo da ostane u zakonu. Svakako da je prihvatljivija primedba kolege Ištvana Išpanovića da je bilo potrebno da ovde stoji da pripadnici nacionalnih manjina, pored srpskog jezika, u svojim ličnim kartama mogu da koriste i jezik nacionalne manjine koji se takođe, u skladu sa zakonom, primenjuje na teritoriji opštine na kojoj ta lica žive. U članu 13, ovo što mi je kolega dobacivao, nije obavezan jedinstveni matični broj za roditelje, u članu 13. to stoji i to zaista jeste obaveza. Član 19. stav 1. tačka 2) takođe nije dobar, u najmanju ruku je neprecizan, jer stoji da imalac ne sme da koristi ličnu kartu, pa, između ostalog, ako fotografija na ličnoj karti više ne odgovara njegovom izgledu. Ovo je vrlo uopšteno, vrlo široko napisano. Da li to znači da svako farbanje kose kod žena podrazumeva, doduše neki muškarci se farbaju pa može i kod njih, podrazumeva novu ličnu kartu. Da li to znači frizura sa šiškama ili bez šiški podrazumeva novu ličnu kartu. Lične karte treba da imaju neki rok u kome je zaista prirodno da se ne očekuju neke velike promene u izgledu imaoca lične karte. Takođe, nije dobro ni ovo rešenje u članu 23. u stavu 2, a prvi stav kaže da nestalu ličnu kartu nadležni organ rešenjem proglašava nevažećom, a protiv rešenja iz stava 1. ovog člana žalba nije dopuštena. Čisto pravno-tehnički i da bi se pojednostavila procedura, da građani imaju što manje nekakvih trčkaranja od šaltera do šaltera, ovde bi trebalo da se dopuni ovaj stav i da se kaže da se to ne odnosi na slučajeve kada se lična karta u međuvremenu pronađe, a nije objavljen njen nestanak u "Službenom glasniku". Nema razloga da se na takvo rešenje ne podnese žalba i da, naravno, žalba bude pozitivno rešenja. U članu 24. stoji da za izdavanje lične karte plaća se naknada koja obuhvata cenu obrasca lične karte i troškove tehničke izrade, ali kaže se da se ne plaća taksa. Nije šija nego vrat. Nećete naplaćivati administrativnu taksu koja je sada, ne znam da li je 240 dinara ili kolika, nisam sigurna, možda je veća administrativna taksa. Plaćaće se naknada koja obuhvata cenu obrasca lične karte i troškove tehničke izrade. Građani Srbije ne znaju koliko je to i to može da bude neka cifra i verovatno će biti mnogo, mnogo veća od klasične administrativne takse. Nije dobro ni predloženo rešenje u članu 28. prvi stav tačka 2). Prvi stav kaže, nadležni organ može podatke iz evidencije davati državnim i drugim organima i organizacijama, kao i pravnim i fizičkim licima, i to pod sledećim uslovima, pa u tački 2) kaže da su subjektu koji traže podatke ti podaci neophodni za izvršavanje poslova iz njegove nadležnosti. Šta to znači? Ako se bavim nekim poslom i meni trebaju podaci iz lične karte Momira Markovića, bez njegovog pitanja mogu da koristim te podatke i da ih zloupotrebljavam kako god hoću, jer to je u interesu obavljanja mog posla. To nije dobro rešenje i to se uklapa u ovu priču SRS, odnosno argumente SRS o nepoštovanju osnovnih ljudskih prava kada je u pitanju Predlog ovog zakona. U kaznenim odredbama imate neke nelogične stvari, pored onog što je gospodin Tomislav Nikolić ovde govorio da predviđate kazne samo za građane Srbije zbog određenih prekršaja, ali i u tom slučaju, recimo, predvideli ste da se novčanom kaznom do 50.000 dinara ili kaznom zatvora od 30 dana kazni lice, pa između ostalog, koje u određenom roku ne podnese zahtev za izdavanje lične karte, član 11. i 20. stav 2. Dakle, zakon predviđa da pravo na ličnu kartu imaju lica sa napunjenih 16 godina života. Onda ćete, ako neko ne podnese u određenom roku ličnu kartu, onda ćete lica od 16 godina kazniti kaznom od 50.000 dinara. Ali, zato novčanom kaznom od 5.000 dinara za prekršaj se kažnjava lice koje u propisanom roku ne vrati ličnu kartu nadležnom organu radi poništenja. Ne vidim zašto nije moglo i jedno i drugo da se podvede pod ovu manju kaznu od 5.000 dinara, pitanje je koliko je i ta kazna primerena, ali ova od 50.000 dinara za ovu vrstu prekršaja zaista nije prihvatljiva. Razumemo, recimo, visoku kaznu za lica koja koriste ličnu kartu koja ne sme da se koristi, ne znam, kada u zahtevu za izdavanje navedu neistinite podatke itd. Ovo samo propuštanje roka nije precizno regulisano, jedan dan može da se kasni u tom roku i da se plaća kazna od 50.000 dinara ili se ide u zatvor 30 dana, te to nije primenjivo. Takođe, nije dobro rešenje predviđeno članom 32. da postupak za rešavanje zahteva za izdavanje lične karte, započet pre dana početka primene ovog zakona, okončava se po odredbama ovog zakona. Nemate potrebe za ovakvim rešenjem, jer imate u članu 35, gde se govori o danu stupanja na snagu, i tačno počinje da se primenjuje po isteku šest meseci od dana stupanja na snagu. Naravno, mi mislimo i ako donesete ovaj zakon da je ministru pre mnogo vremena šest meseci. Može on to za tri meseca da uredi, tako smo amandmanski i predložili. Dakle, jednostavno primenom ovog člana 35. nemate potrebe za članom 32. Sada malo o članu 8, koji je svakako ovako najinteresantniji i koji se ovih dana uveliko kritikuje, odnosi se na obrazac lične karte koja sadrži prostor, između ostalog, za kontrole čip i prostor za mašinski čitljivu zonu za potrebe automatskog očitavanja podataka. Ne znam ministre koliko ste pratili ovih dana u javnosti, a pretpostavljam da jeste, da se drvlje i kamenje obrušilo na ovaj predlog zakona, odnosno člana 8. Vi ste ovde rekli... da li ovo funkcioniše? (Predsedavajući: Funkcioniše.) Šta reče, Baki?
Rekao sam da uzmete vodu pošto kašljete.
Hvala. Hoću, evo. Dakle, ministre, ovde ste rekli da je ovo kao mobilni telefoni, tvrdili ste da ovaj čip ne znači prisluškivanje. Mi tvrdimo da to znači, i praćenje i prisluškivanje. Doduše, vi ste to krenuli i bez čipa ovom kontrolom ko prelazi granicu, ko ne prelazi, naravno, a rekli ste da su mobilni telefoni opasniji od ovog čipa koji vi predviđate. Recimo da i jesu, ali mobilni telefon, ministre, koristim ako hoću i kad hoću, a ako mi ovaj čip ugradite, onda to mora da se koristi i kada oću i kada neću, a posebno kada neću. U tome je velika razlika kada su u pitanju moja ljudska prava. Nadam se da se slažete sa tim. Takođe, komentari i nazoviargumenti gde se sve koriste ovi čipovi i kako to radi EU. Zemlje EU nemaju nikakve veze sa stvarnim stanjem . Reći ću vam nekoliko primera, pretpostavljam da ih znate, da su u Grčkoj bile masovne demonstracije i protivljenja, pre svega Pravoslavne crkve i određenih agencija, agencije za zaštitu podataka, i da je iz tog razloga u Grčkoj povučena šema za uvođenje biometrijske kontrole na graničnim prelazima. Ovo vam napominjem zato što postoje i određeni stavovi jednog dela SPC, koja se jako protivi ovim čipovima, a pogotovo što postoji neki podatak da će ovi čipovi za građane Srbije, baš se preterano u to ne razumem, ali imam informaciju da će u tim čipovima da budu sadržane tri šestice i to je jedan od osnovnih razloga (da, krstite se, naravno) zašto se deo SPC protivi tim čipovima. Reći ću vam da u SAD, koje su vama u mnogo čemu primer, odbojnost stanovništva prema državnom nadzoru nad identitetom je takva da tamo još uvek nema ličnih karata, a kamoli ovih čipova. Australija i Filipini odbili su čipove zbog visoke cene, ali naravno vama je Dušan Mihailović kupio Motorolinu opremu i vi morate toj opremi da prilagođavate zakon. To baš nije uobičajeno. Takođe, 1981. godine u Francuskoj se to pokušalo, pa je Miteran rekao da uvođenje kompjuterskih ličnih karata znači uskraćivanje ljudskih prava. To je isto rekao i njihov tadašnji ministar pravde Badenter, tako da ni tamo nije bilo ništa od tog posla. Imamo primer Novog Zelanda i mnogo primera gde nisu prihvaćeni ovi čipovi i ovakve kartice. Vi ste rekli, ministre, da ovo nema nikakve veze sa nekakvim povezivanjem sa međunarodnim sistemima, a Saša Milićević, načelnik Uprave za informatiku MUP-a Srbije, sa vrlo optimizma i ushićenja govorio je o ovoj novini, pa je, između ostalog, rekao - svi podaci na kartici su kriptografski zaštićeni tako da im je tajnost zagarantovana. Sem toga, posle kompletne informacije poslova MUP-a neće biti ni rešavanja problema preko reda. Ovo je baš interesantno. Kaže - nacionalna baza podataka biće povezana sa međunarodnim sistemima, a i vizni režim biće znatno olakšan. Ovo za vizni režim nema blage veze. Vrlo je interesantno i vrlo opasno da će nacionalna baza podataka biti povezana sa međunarodnim sistemima. Između ostalog taj Saša Milićević takođe kaže da je uvođenje ove vrste dokumenata deo svetske strategije u borbi protiv terorizma. Gospodin Tomislav Nikolić je objasnio kako to nije moguće i kako to nema veze sa činjeničnim stanjem. Ima još nešto što je ovaj gospodin, načelnik Uprave za informatiku MUP-a, rekao. Kaže - u velikom broju zemalja kontrola zloupotrebe rešena je uvođenjem institucije ili osobe u Vladi ili pri njoj koja se stara da se podaci, kojima država raspolaže, ne koriste u druge svrhe osim kontrolnih. Ta osoba je obično na visokom državnom položaju i predstavlja civilnu kontrolu. Po svemu sudeći kod nas će biti izabran neko u rangu generalnog inspektora policije. Da li je ceo ovaj posao zbog Božovića ili nekog drugog Božovića, vrlo brzo ćemo da saznamo i saznaće građani Srbije. Tomas Sok, direktor Odseka za biometriju u kompaniji "Motorola" 17. novembra 2003. godine ushićeno govori da je Srbija zemlja koja izumire, bar u nečemu najnaprednija u Evropi, u policijskoj kontroli svog stanovništva. Evo njegovih reči – „Srbija uvodi najnapredniji sistem za identifikaciju građana i izdavanje ličnih dokumenata u Evropi i jedan od najboljih u svetu. Evropska unija i druge zemlje kreću se u pravcu biometrijskih dokumenata, odnosno automatskog prepoznavanja otiska prstiju ili osoba, ali je Srbija po primeni ispred njih.“ Po mnogo čemu smo, nažalost, daleko iza svih na ovoj zemljinoj kugli i ne znam zašto nam podmetnuste da u ovome gde ne treba da budemo prvi da budemo među prvima. Kaže - Srbi, prvi ste u Evropi po policijskoj kontroli koja će se nad vama obavljati pomoću računarskih sistema najnovije generacije. Policija sa motorolom je naš najvažniji motor na putu ka evropskim integracijama. Srpska radikalna stranka ovo ne prihvata i zato nećemo glasati za ovaj predlog zakona i još radi javnosti, u obrazloženju ste rekli da za sprovođenje ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva u republičkom budžetu. To jednostavno nije tačno, jer morate da angažujete, ako već imate opremu, niste je ni platili, jer je to uzeto na neki odloženi period, na neki grejs-period, dakle to mora da se plati, moraju da se angažuju nove prostorije, novi ljudi, obuka i da se sve to ne bi desilo, ministre Jočiću vi ste razuman čovek, povucite ovaj zakon, bavimo se ozbiljnim stvarima.
Reč ima narodni poslanik Marko Krstin, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, nalazimo se pred jednim omanjim zakonom, kako bih rekao. Donosili smo mnogo veće zakone ovde, međutim to će biti jedan zakon koji će primenjivati svi ljudi u ovoj državi i koji će primenjivati mnogo puta u toku svakog dana. To će biti najprimenjiviji zakon u državi Srbiji, ma koliko ga neko zvao tehničkim zakonom, koji nema mnogo članova. Biće svakodnevno u primeni i svaki naš građanin će primenjivati upravo ovaj zakon. Poslanička grupa G17 plus podržaće ovaj zakon. U interesu je države Srbije da se ostvari određeni kvantum podataka vezan za građane u Srbiji, i to ne u interesu države kao države, nego države kao organizacije građana koja treba da omogući normalan život građana na svojoj teritoriji, znači da štiti svoje građane od nedozvoljenih i opasnih ponašanja, da kanališe ta ponašanja tamo gde im je mesto, da registruje ponašanja takvih lica, da registruje ta lica i to je upravo ovaj zakon. Ovaj zakon će služiti onima koji budu povređeni u saobraćajnim nesrećama, da se registruje o kome se radi, služiće deci koja se izgube da se pronađu itd. Dakle, to nije samo zakon koji služi nekim imaginarnim interesima, imaginarne grupe ljudi koja će biti na vlasti. To jednostavno nije tačno, to je zakon koji treba svima nama i zbog toga ćemo glasati za njega. O dva pitanja najviše bih govorio, oko postupka izdavanja ili produžavanja lične karte. On je unekoliko uprošćen ovim zakonom upravo zato što neće biti novi obrazac kada se karta produžava. Podsetiću vas da je važnost lične karte bila 10 godina ili trajno. Recimo, imam trajnu ličnu kartu koju ću morati da menjam. Ova lična karta će se moći produžavati bez nove fotografije i bez novih čekanja i ulaganja u jedan takav postupak. Međutim, šta je sa samim postupkom, da li je on u celini onakav kakav bi građani želeli da bude kada se izdaje ovako jedan važan dokumenat? Mladići i devojke od 16 godina će morati da se pojave prvi put pred državnim organima, devojke prvi put a momci i u regrutaciji, tako da će to biti prvi dodir momaka i devojaka sa državom, upravo izdavanje lične karte. Da li je taj dodir momaka i devojaka sa državom taj prvi u skladu sa onom strategijom razvoja državne uprave koju smo mi doneli, koja traži da državna uprava pruža dobre usluge građanima, da služi građanima. Mislim da se u pogledu postupka izdavanja ličnih karata moglo otići korak napred, upravo utoliko što se mogao pojednostaviti i uprostiti. Naše baze podataka, koje se nalaze kod naših matičara u opštinskim organima uprave nadležnim za opštu upravu, dostupne su našim organima unutrašnjih poslova, kao i evidencije državljana. Ne vidim razlog da svaki put kada se izdaje lična karta ili se produžuje građanin mora prethodno da ode kod matičara i da izvadi izvod iz matične knjige rođenih i izvod iz matične knjige državljana, odnosno uverenje o državljanstvu i da dođe sa tim samo da pokaže, ne mora da ostavi, pa da oni kažu - šest meseci nije, šest meseci i tako dalje. Mislim da smo mogli otići korak dalje, da bi ministar mogao podzakonskim aktom i bez ovoga da interveniše u zakonu i da ode korak dalje. Baze podataka postoje, baze podataka se mogu povezati ako nisu povezane. Mislim da to nije problem i mislim da naši organi unutrašnjih poslova mogu da imaju momentalno podatke o svakom građaninu, izvod iz matične knjige rođenih, prosto uvidom u matičnu knjigu sa kojom su u vezi, ona je u elektronskoj formi, kao i vezano za knjigu državljana. Mislim da se utoliko postupak mogao uprostiti i mislim da smo mogli da napravimo veliki korak napred u odnosu na gužve i neudobnosti čekanja ispred organa državne uprave, u ovom slučaju to su organi unutrašnjih poslova. Mislim da bi to bilo jako dobro i građanima bi bilo mnogo lakše zbog toga. Drugo što mislim da je značajno pitanje, ma koliko neko rekao da je ovo tehnički zakon, za mene ovo nije tehnički zakon. Samo ću pomenuti član 28. Tu se radi o korišćenju podataka. Većina kolega i koleginica se zadržala upravo na problemu korišćenja podataka, u strahu da podaci ne budu zloupotrebljeni. Pokušaću da pričam o tome sa neke druge tačke gledišta. Da li su ti podaci dovoljno dostupni svima onima kojima su potrebni ili neophodni da bi ostvarili neka svoja prava u postupku? Mogli bi i tako da otvorimo to pitanje. Ova evidencija lične karte služi između ostalog da građani ostvare svoje pravo pred sudovima. Vi ne možete tužiti nekoga kome ne znate prebivalište, jer mu se ne može dostaviti, a ako mu se ne može dostaviti, ne počinje teći parnični postupak i ne možete da ostvarite svoja prava, i u tome je značaj ove evidencije. Međutim, ovako kako je propisano članom 28, nažalost, samo korišćenje podataka je veoma skromno razrađeno ovim zakonom. Nažalost, mnogi članovi ovog zakona imaju podzakonski akt, i to je dobro, ali baš ovaj nema podzakonski akt. Ovde je preovladao stav da će organi koji budu primenjivali konkretan zakon u konkretnom slučaju, ovde organi unutrašnjih poslova, ceniti od slučaja do slučaja da li je opravdano da nekome daju neki podatak. Mislim da ozbiljnost problema traži, ne samo to da li će biti dat neki podatak koji ne sme da se da, nego i to da li će neko biti uskraćen za podatak koji bi trebalo da ima, da ministar propiše podzakonskim aktom pod kojim uslovima se može uskratiti ili dati podatak. Mislim da to ne bi bio problem. Neću čitati normu člana 28. Mislim da je s jedne strane dato preširoko. Kaže - državnim i drugim organima i organizacijama, pravnim i fizičkim licima pod sledećim uslovima: da je subjekat koji traži podatke zakonom ili drugim propisima ovlašćen da traži i prima te podatke, da su subjektu koji traži ti podaci neophodni za izvršavanje poslova. Tu imamo jednu vrstu diskrecije koja je poznata kod organa unutrašnjih poslova, ali mislim da nije neophodna i da se može mnogo bolje ograničiti jednim podzakonskim aktom, u kome bi ministar naravno i sa jedne i sa druge strane štiteći interese onih da im se ne odaju podaci, a sa druge strane interese onih da dobiju neke podatke, mogao detaljnije da uredi to pitanje, opet zbog naših građana. U pojedinostima mislim da bi trebalo intervenisati amandmanski na članove 2, 4. i 22, pošto državne zajednice više nema, ministar je to rekao i mislim da to naravno treba da se uradi. Mislim da bi zaista bilo dobro, pozdravljam, obrazac sam video ovde za govornicom. Hoću da vas podsetim na obrazac lične karte kakav je bio 1967. godine. Relativno je sličan ovom obrascu. Naravno, da ne sadrži ni deo tih podataka. Hoću da vam kažem da ova lična karta ili ovaj obrazac lične karte, evo to je mog rođaka jako bliskog, nije sadržavao neke podatke koje sadrži sadašnja lična karta, ali je bio daleko funkcionalniji za korišćenje i bio je otporniji na habanje, što nije bez značaja za materiju o kojoj mi govorimo. Jako je dobro što mi dobijamo nešto slično ovome, teško je reći slično, ali liči na to. Mnogo više podataka ima. Naravno fotometrija je neophodna. O borbi protiv organizovanog kriminala, o borbi protiv trgovine drogom, o borbi protiv trgovine ljudima, oružjem i tako dalje, ne treba govoriti, jer mi se nalazimo u situaciji koja traži da imamo fotometrijske podatke. Da li je to nekome sada odgovarajuće ili nije ili narušava njegov subjektivitet lični, hoću da vam kažem da uvek postoje prava i obaveze drugih koji se štite od nečije zloupotrebe. Dakle, hajde da govorimo o onima koji će biti ovim zaštićeni, a ne samo o onima koji će biti povređeni, jer će se o njima nešto više znati. Mene više interesuju oni koji trebaju da budu zaštićeni time od onih koji nešto nameravaju da preduzmu što nije u skladu sa zakonom. Mislim da treba na taj način posmatrati ovaj zakon. Jako bih voleo da odmah nakon ovog propisa Ministarstvo pripremi i zakon o putnim ispravama, to je neophodno. Dakle, naravno da se ne osećam dobro ili se ne osećam nikako ako nosim putnu ispravu koja ima SRJ, to mi se uopšte ne sviđa. Prvo, zato što ta država ne postoji odavno i zaista ne bih voleo da mi čekamo sada godinama da dobijemo isprave. Još samo da nam se desi da ima nekih tiraža Srbija i Crna Gora pa i to da iskoristimo. Voleo ako tih tiraža ima da se ti tiraži unište i da mi dobijemo srpske pasoše, srpske lične karte i sva dokumenta srpska. Ovo je država Srbija, da li je to nekom tužno, nekome žalosno, ne znam, ali državljani Srbije hoće da imaju srpska dokumenta. Treba da prekinemo sa tim da imamo neke zalihe nečega, pa ćemo sada zbog tih zaliha da izdajemo nešto što ne postoji. Ne znam kako nas puštaju u inostranstvo sa dokumentima države koja ne postoji. Dajte, molim ministra da donesemo taj zakon, da napravimo pasoše koji će biti naši pasoši. Mislim da je to neophodno. Samo da kažem još nešto. Mislim da su putne isprave i isprave o kojima mi ovde govorimo veoma značajne za status svakoga od nas ovde i da nije to tehnički propis, kako sam rekao, mali propis. To je veoma značajan propis i voleo bih da se prema tome odnosima sa dostojanstvom i poštovanjem. Ne bih voleo da se ponovi slika da kada se diže srpska zastava na jarbol da tu zastavu ne pozdravljaju nadležni organi ili funkcioneri koji treba da stoje kada se zastava podiže, da se ne čuje srpska himna i da se to čini polutajno, da mi i ne znamo. Znači, voleo bih da se ova pojava koja se tiče države, državnih simbola, a tu je svakako zastava, grb koji će biti na ovim dokumentima, više ne ponove. Sve što se dešava vezano za grb, zastavu, naše isprave, mora da bude dostojanstveno i onako kako doliči jednoj državi kao što je Srbija.
Reč ima narodni poslanik Ivan Radić, pa narodni poslanik Borko Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da Vlada Republike Srbije prosto da ne želi ili da ne može ili kao da ne ume da se bavi problemima koji su od vitalnog značaja za građane Republike Srbije, pa nas narodne poslanike zatrpava ovakvim predlozima zakona poput Predloga zakona o ličnoj karti, kao što smo pre izvesnog broja dana imali Predlog zakona o javnim skijalištima i tako dalje. Da li je u Srbiji u ovom trenutku potreban jedan ovakav zakon? Da li je Srbiji, u kojoj ima više od milion nezaposlenih, potreban jedan ovakav zakon? Da li je Srbiji, koja se nalazi na pragu dužničkog ropstva, potreban jedan ovakav zakon? Da li je Srbiji, koja ima spoljni dug u visini od oko 15 milijardi dolara, potreban jedan ovakav zakon? Koliko građane Srbije košta jedan ovakav zakon? Bez obzira što ste u obrazloženju naveli da za primenu ovog zakona nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije, evidentno je da će se iz budžeta izdvojiti ogromna suma merena stotinama miliona evra. Da li bi taj novac, uložen u posrnulu srpsku privredu, dao bolje rezultate i bolje efekte za sve građane Srbije? Šta nam kaže Vlada u obrazloženju Predloga zakona? Kaže da je uz pomoć elektronskih identifikacionih kartica u mnogim državama zaživeo integrisan automatizovan sistem za personalizaciju identifikacionih dokumenata i da se uvođenjem elektronskog identifikacionog dokumenta vrši usklađivanje sa evropskim i svetskim standardima, preporukama i direktivama Evropske unije, Interpola i Europola, što je jedan od preduslova za uključivanje naše zemlje u evropske integracije. Da li je baš to tako? U velikom broju zemalja razvijenog zapada ne postoje lične karte, naročito ne ovakvog modela: SAD, Kanada, Australija, Švedska, Irska, Velika Britanija i mnoge druge. Zbog čega je to tako? U SAD je u više navrata bilo pokušano da se uvedu lične karte, čak u pet navrata u proteklih tridesetak godina, ali sve je to palo u vodu. U Australiji, koja je ekonomski i u svakom drugom pogledu daleko ispred Srbije, jednostavno su bacili računicu na papir, što kaže srpski narod, i došli do enormne cifre koja se meri stotinama miliona dolara, i jednostavno su zaključili da takav udarac na poreske obveznike svoje zemlje nema opravdanja i od toga se odustalo. Još u dosta drugih zemalja ovakav sistem ličnih karata je naišao na osudu i otpor javnosti. Pri preuzimanju vlasti bivši predsednik Francuske Fransoa Miteran je rekao da uvođenje kompjuterskih ličnih karti znači uskraćivanje ljudskih prava i da Francuska, kao zemlja slobode, ne može da ih primi. Takođe, početkom devedesetih godina, posle ogromnog pritiska javnosti, na Novom Zelandu se odustalo od takve ideje. Gospodin Aleksandar Vučić vam je u svom izlaganju rekao da je pedesetih godina prošlog veka Vrhovni sud Velike Britanije doneo odluku po kojoj je primena legitimacija nezakonita. Odnosilo se na one obične lične karte, a kamoli ove sa elektronskim čipovima. Mnogo je razloga zbog kojih u ovom trenutku mi iz SRS imamo prava da sumnjamo u ispravnost jedne ovakve namere. Prvo, što se na ovaj način direktno dira u privatnost, omogućavajući prikupljanje velikog broja podataka o životu svakog pojedinca, o životu svakog građanina Republike Srbije. U zakonu jasno stoji da će, pored osnovnihpodataka, na novoj ličnoj karti biti i otisak prsta, digitalni potpis, digitalna fotografija, jedinstveni matični broj građanina, imaoca lične karta i njegovih roditelja. Sve to pada u vodu ako znamo da je pravo na privatnost jedno od osnovnih ljudskih prava koje je zagarantovano nizom međunarodnih dokumenata, kao što su Opšta deklaracija o pravima čoveka, kao što je Međunarodni pakt o građanskim i političkim pravima, kao što je Evropska konvencija za zaštitu ljudskih prava i osnovnih sloboda itd. Dakle, s obzirom da se radi o ličnim podacima, potrebno je da postoji određena vrsta sigurnosti, a bezbednost podataka je kod nas na veoma niskom nivou, jer su državne baze podataka nesigurne. Padaju u vodu priče o zatvorenim sistemima, jer zaboga hakeri su toliko napredovali da upadaju u baze podataka Pentagona, NASE, obaveštajnih službi, a kamoli u jedan zatvoreni sistem podataka o ličnim kartama u Republici Srbiji. Da ne govorimo o eventualnim zloupotrebama nesavesnih nadzornika baze podataka, jer ovo i te kako može postati veoma unosan posao. Ili, ono što sam malopre rekao o hakerima, realna opasnost od, recimo, upada hakera, nekih od ekstremističkih ili opasnih sekti, koji bi, kao na dlanu, imali sve podatke o svim građanima Srbije. Stičem utisak da u ovom slučaju legitimacija postaje važnija nego njen vlasnik i da se na ovaj način građani Srbije pretvaraju u brojeve, baš kao i doskorašnje markiranje stočnih grla, pa se pitam kuda će nas ovo odvesti. Iz svega navedenog, dovoljno je sumnji izrečeno da poslanička grupa SRS ima pravo da sa nevericom gleda na jedan ovakav Predlog zakona i iz tog razloga mi za njega nećemo glasati.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću, gospodine predsedavajući, možda ćete me i opomenuti, možda i zloupotrebiti, jer nije sa skupštinskih govornica ništa tog tipa rečeno, ali nemam drugo mesto gde mogu da reagujem. Naime, nastavlja se politika mržnje prema SRS u pojedinim medijima, posebno na TV B92. Dužan sam da građanima objasnim neke stvari koje se tiču njihovog odnosa i onoga što su rekli. Naime, napravili su, valjda im je sad to, pošto nemaju vesti, a morali su da objave istraživanje javnog mnjenja, nisam ga video, ali sada vam ga prenosim, "Galup internešnal" je saopštio da SRS ima prvi put preko 40% glasova, u majskom istraživanju, DS 21% itd. Onda je usledilo nešto, pa kao, hajde da uvredimo radikale, pustićemo šta su sve govorili. Pogledajte kakva je to zloupotreba i mahinacija. Dužan sam da ovo kažem zbog građana Srbije, a opet molim sve simpatizere i članove SRS za mir, da ne pozivaju više ni u Skupštinu Srbije, ni u centralu stranke, nema potrebe da dolaze ni u Beograd, ni iz drugih delova grada, niti bilo šta drugo. Nismo to jedanput izdržali, već bezbroj puta kampanju koja je vođena protiv SRS. Između ostalog, oni su pustili Tomu Nikolića gde je jednom od poslanika DS rekao svojevremeno "džukelo jedna". Podsetiću vas zašto je to bilo, da vidite kad je reč o govoru mržnje, kao i o ovom krematorijumu za Jevreje i Rome. Možda vam je zanimljivo, gospodine ministre. Dvoje poslanika, pošto su muškarac i žena, mislim da su bili Milan Stanimirović i Anita Beretić, dobacili su Tomi Nikoliću, kada je govorio o Dragoljubu Milanoviću i o tome da nikada više ne sme da se dozvoli u Srbiji da neko bude linčovan na ulici, da neko bude prebijan i maltretiran na ulici, njih dvoje su dobacili "malo je dobio, trebalo je sa njim tada završiti". Znači, nije govor mržnje, nego je valjda govor ljubavi kada se kaže da je trebalo linčovati i ubiti čoveka, ali je problem kada mu na to odgovoriš običnim narodskim rečnikom, ništa posebno, običnom uvredom. Za nekoga ko vam preti ubistvom, ko kaže da je ubistvo ne dozvoljeno, nego poželjno ponašanje u Srbiji, linčovanje političkih protivnika. Pogledajte u kakvoj zemlji živimo, u zemlji apsurda. Kaže pravnik prof. Stevan Lilić, ona lopuža belosvetska, vi znate da je lopuža belosvetska, ukrao knjigu, ne da je ukrao knjigu ovako, nego prepisao sebi knjigu, prepisao knjigu od čoveka i pripisao je sebi. Ta lopuža priča da negde nekog treba zabraniti. On će da zabranjuje! Našao knjige Laze Kostića. E sada da čuju građani kako je on to uradio. Našao knjige, ovo smo sudski dokazali, gospodine ministre, sudski dokazani lopov, sudski dokazani plagijator. Poklonili smo vam to mislim jedanput, presuda Vrhovnog suda, prljavi i podli plagijator Stevan Lilić.
Gospodine Vučiću, vreme, tri minuta je prošlo.
Kud vi dođoste?
Da, da, upravo sada, a inače gospodin Marković je detaljno ovde pročitao knjigu, ako ste pratili.
Dobro, izvinite, gospodine Obradoviću, završavam odmah, u 30 sekundi. Znači, taj čovek je našao spise Laze M. Kostića, jednog od naših najvećih srpskih erudita, profesora, čoveka koji je najveći stručnjak za administrativno pravo ili upravo pravo, kako hoćete, i napisao tu knjigu. Ova lopuža našla te spise i mislila je da nigde to ne postoji i onda uzeo, jeste, evo ga „Stevan Lilić kao intelektualna uzdanica aktuelne buldožer demokratije i kao podli i prljavi plagijator“, to su te knjige. E, sve u njima piše. Dakle i onda je uzeo i prepisao od reči do reči čitave pasuse i zapete je prepisivao, pa hajde da pogreši u nekoj zapeti negde, i zapete je prepisivao. I on kaže istaknuti pravnik, šta kaže - Stevan Lilić. Pa kaže - treba zabraniti SRS, pa znate zašto treba zabraniti SRS, pa da bi on mogao da nastavi da krade, da prepisuje knjige od ko zna koga, na bilo koji način, pa da može da kaže - evo ja, lopuža, pošteni i dobri pravnik, ugledan pravnik. A pri svemu tome, gospodine ministre, možda su vam ove identifikacione kartice zbog toga značajne, možda će vam biti. Obratite pažnju na ovog Đilasa, taj je opasan kriminalac. Znači, sem tog Đilasa obratite pažnju na ovog sa tim identifikacionim karticama. On će da krade ponovo, taj je povratnik, vidim ga ja, to je opasan kriminalac. Taj je velika lopuža, povratnik. On će da krade ponovo, samo ne znam čiju će knjigu sada da uzme da prepiše. A posle toga još uzima pare tako što naplaćuje to što prodaje, tu tobože svoju knjigu. Vodite računa i studenti, nemojte da mu plaćate knjige, nađite knjige Laze M. Kostića, da uzmete od originalnog autora, nemojte da plaćate onima koji kradu i otimaju. Jeste, to je sudski dokazano, gospodine ministre, a vi vodite računa da se ovo ne ponavlja. Računam da naša policija mora da preduzima i neke preventivne, a ne samo represivne radnje. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem, gospodine Vučiću. Reč ima narodni poslanik Borko Ilić, posle gospodina Ilića Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poštovani predsedavajući, mogla bi ova današnja rasprava da se podvede u ono iz Top liste Nadrealista. Nažalost, tema današnje emisije nije Stevan Lilić, već kako ovde piše zakon o ličnoj karti. E sada, zašto bi trebalo menjati postojeći sistem? Pa zato što sam rođen 1980, a 1998. sam izvadio ličnu kartu, sedam godina posle raspada SFRJ, a meni u ličnoj karti piše SFRJ. Dakle, dokumenta su, pod jedan, zastarela. Imamo zastarela dokumenta, a sa druge strane imamo i zastareo zakon. Ako imamo zastareo zakon, koji je donet pre nekih 30 godina, a znamo koliki period 30 godina čini, pogotovo u XX veku i danas u XHI veku, naš zadatak jeste da modernizujemo i ovaj segment života, i ovaj segment državnog uređenja. Mi u DSS-u smo rešili da modernizujemo Srbiju. Srbija mora da se modernizuje, mora da se modernizuje srpska privreda, mora da se modernizuje srpsko školstvo i mora da se modernizuje srpska uprava, a ovim zakonom i realizacijom ovog projekta uvođenja elektronske lične karte Srbija se, dragi građani, modernizuje. Srbija čak ide korak napred u odnosu na razvijene evropske zemlje, a moderna državna uprava, koja mora da bude servis građana, jeste jedan od preduslova te modernizacije. Pored modernizacije Srbije, šta se još pored ovog dobija? Iz more razloga koje možemo ovde danima navoditi zašto je potrebno doneti ovaj zakon, modernizovati Srbiju, modernizovati državnu upravu, sistem ličnih karti dobijamo sledeće - potpuno sigurne dokumente, koje je nemoguće falsifikovati, za razliku od sadašnjih ličnih karti, koje možete da izradite na boljem fotokopir aparatu ili sa boljom kompjuterskom opremom, koju većina građana već možda ima i kod kuće. Pored toga, sistem bezbednosti u Srbiji se umnogome poboljšava uvođenjem ovakvog sistema ličnih karti. Konačno dobijamo jedinstvenu bazu podataka, koja je preduslov kasnije za još jednu bitnu jedinstvenu bazu podataka, a to je centralni birački spisak, sa kojim toliko kuburimo u poslednjih 15 godina u državi. I onom što sam već naveo, a to je ubrzan razvoj tzv. elektronske vlade, tj. modernizacija sistema vladavine, koja se već primenjuje u mnogim zemljama u Evropi i u svetu, a koja se tiče toga da je vama većina stvari koje je država dužna da učini građaninu dostupno preko interneta recimo, koji jeste najmodernije sredstvo komunikacije u XX i XXI veku. Pored svega ovoga ovde su iznete još neke sumnje šta ćemo mi kao država, kao društvo i kao pojedinci, tj. svaki građanin još dobiti? Pa prvo, naši stručnjaci, srpski stručnjaci, ljudi iz Srbije koji su ovde školovani i naše kompanije će rukovoditi ovim projektom, one će implementirati sistem, a samim tim što implementiraju sistem biće uposleni naši ljudi. To je prilika za otvaranje novih radnih mesta i prilika da srpski, jedan deo srpske privrede, najmoderniji deo srpske privrede koji primenjuje modernu i savremenu tehnologiju bude uposlen. Druga stvar je da ovo jeste, kao što su izneli i predstavnici opozicije i predstavnici pozicije sa druge strane, najmodernije trenutno primenjen sistem ličnih karata u Evropi, i na to svaki građanin ove zemlje i svaki Srbim može da bude samo ponosan, da i mi imamo nešto što je najmodernije i na vrhu primenjenih sistema trenutno u Evropskoj uniji i uopšte u savremenom svetu. Dakle, mi dobijamo mogućnost da, pored toga što ćemo osavremeniti državnu upravu, pored toga što ćemo je napraviti efikasnijom za građane, dođemo do toga da izvozimo tehnologiju. Mi sutra možemo Rumuniji, Bugarskoj, Šri Lanki, Australiji da prodamo sistem, ovaj sistem koji mi primenjujemo u Srbiji. Da li neko ima nešto protiv toga? Nema, naravno. Prema tome, otvara se mogućnost izlaska srpskih firmi, srpskih stručnjaka, srpskih tehnologija u Evropu i u svet, i opet ponavljam, to može samo da služi na čast svima nama koji sedimo u ovoj sali. Drugo, već je pominjao kolega Krstin, komplikovan sistem izdavanja raznih dokumenata, gde vam treba otprilike da ponesete jednu torbu papira kada hoćete da izvadite bilo koji dokument. Uvođenjem ovog sistema umnogome se olakšava izdavanje ostalih dokumenata, i ono što je isto jako bitno, ponavljam, smanjuje se mogućnost zloupotrebe u svim svojim oblicima. Dotakao bih se još nečega što je jako bitno građanima Srbije, naročito mladim ljudima u Srbiji. Mi smo u DSS-u rešeni da približavamo Srbiju Evropskoj uniji, da je približavamo Evropi i da mladim ljudima u Srbiji olakšamo da odu u Evropu, da vide kako se tamo živi i onda da se vrate u Srbiju, kako bi u svojoj zemlji mogli da modernizuju svoju zemlju, da učestvuju u onome što se zove građenje evropske budućnosti Srbije. Jedan od preduslova za ulazak na tzv. belu šengensku listu, tj. da možemo bez vize kao građani Srbije da idemo u Evropu uniju jeste i modernizacija ličnih dokumenata. Drugi korak nakon uvođena lične karte sa biometrijskim podacima jeste pasoš, tj. putna isprava sa istim ovakvim načinom i sa ovakvim projektima primenjenim sa tim čuvenim biometrijskim podacima. To moramo da ispunimo da bismo, jedan od uslova koje moramo da ispunimo da bismo ušli na belu šengensku listu. Prema tome, mi u DSS-u smo odlučni da se i ovim projektom Srbija modernizuje, da i ovim projektom Srbija ide napred, da se i ovim projektom Srbija kreće u onom pravcu u kojem mora da se kreće, a kreće se u pravcu da Vlada bude bliža građanima, da sistem državne uprave bude efikasniji i da svi živimo jednostavnije, što jeste jedna od intencija ovog zakona. Ponavljam, mi ćemo ovim biti bar u nečemu ispred Evrope, već smo ispred mnogih zemalja u sportu, u obrazovanju, pa ne vidim razlog zašto ne bismo i u sistemu izdavanja ličnih karata bili ispred razvijenih evropskih zemalja. To može samo da nam služi na čast, time moramo da se ponosimo i zbog toga pozivam sve poslanike ovog doma da glasaju za ovaj zakon. Mi u DSS-u ćemo to sigurno učiniti. Hvala vam.
Hvala, gospodine Iliću. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, pa onda Miroslav Živković iz G17 plus.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prilikom preuzimanja funkcije ministra u tada formiranoj vladi na izmaku Vojislava Koštunice, suočili ste se posle one čuvene akcije "Sablja" sa onim što se zove organizovani kriminal u našoj zemlji i sa činjenicom da je on obuhvatio sve strukture našeg društva. I onda je postalo sasvim očigledno i evidentno da mafijaško žuto preduzeće DS i te kako neguje te kriminalne i kriminogene kadrove u svojim strukturama, kako one sa beogradskog podzemlja, tako i one koji su kroz institucije sistema, poput ovoga koji se, na moju opštu zgranutost, pojavio ispred zgrade Narodne skupštine sa sve ovom svojom ekipom prijatelja i drugara iz G17 plus Dragana Đilasa, tako i onih drugih koji su, u pravom smislu reči, nosioci najkriminalnijih poslova u našoj zemlji. Predlažem vam, gospodine ministre, da posle ove argumentacije koja je poprimila argumente nekakvog internacionalnog karaktera jer su navođeni primeri sa cele planete Zemlje, da je nepotrebno da se ovako nešto radi u našoj zemlji, da je skupo i da je to jedan projekat koji je ugovorio bivši ministar Dušan Mihailović, da odustanete od toga, a da, koliko večeras, krenete sa privođenjem onih koji su odgovorni za organizovani kriminal i za pljačku Srbije. Uz privođenje, recimo Dragana Đilasa, za koga postoji osnov jer je zaista čovek toliko se napljačkao prodajući vazduh, prihod mu je nekoliko milijardi dinara godišnje, preko ostalih iz tog mafijaškog udruženja DS i ostalih i njihovu identifikaciju u policijskoj stanici, uzmete mu otisak prsta, slikate mu jedan, drugi profil, anfas, vi imate jasnu sliku borbe protiv organizovanog kriminala. Uz to, to što oni rade, to je svojevrsni vid terorizma. Tako ćete da započnete i borbu protiv organizovanog kriminala i terorizma u Srbiji, jer kad terorišu građane kroz takve zakone koje su vama ostavili u nasleđe, kroz ono što rade pljačkajući i preko Narodne kancelarije i ostalih drugih izvora finansiranja ovaj siromašni jadni narod, onda jednostavno jedino tako možete da pokažete da ste vi spremni da nešto menjate, kao ministar unutrašnjih poslova. Ovako da primenjujete jedan zakon i da uđete u sistem izrade ovakvih identifikacionih kartica, protiv koga su se mnogo razvijenije zemlje pobunile i njihove vlade, pa čak u Velikoj Britaniji, danas toliko puta pominjanoj, posle smene ministra u vladi ovog zlikovca Tonija Blera i kraha koji doživljava njegova Laburistička stranka tamo, konzervativci najavljuju, što je njihovo pravo, a što ćemo mi da uradimo sa mnogim zakonima u našoj zemlji, da će dolaskom na vlast u svojoj državi da ukinu jedan takav zakon. Pitanje poštovanja ljudskih prava koje se danas toliko spominjalo, raznorazne međunarodne, evropske i druge konvencije, to je nešto što smo mi navikli da se ne poštuje kada su u pitanju obični građani. Ovi pojedinci koji su zaštićeni kao beli medvedi naravno da uživaju sve privilegije, pa su im dostupni svi mediji, pa sve ono što najprljavije i najodvratnije izgovaraju ovih dana i protiv poslanika naše stranke, gospodina Krasića i protiv svih ostalih srpskih radikala, a kada vi treba da zaštite građane i da im kažete da je umesto ovoga bolje da su okruzi, kako se kod nas administrativno zovu, ili jedinice lokalne samouprave, uz pomoć države uradile socijalne karte koje su preko potrebne u našem društvu, vi onda kažete - šta vi to pričate. Onda se čudite zašto u najvećem broju nordijskih zemalja i u Švedskoj ne postoji ovakva lična karta, zato što je njima bilo mnogo važnije da identifikuju svakog građanina svoje zemlje na osnovu njegovog socijalnog stanja. Toga u Srbiji nema i zato mi danas možemo, nažalost, sa takvim podatkom samo da špekulišemo, da li je 2,5 miliona ljudi ispod one donje granice siromaštva, dok Đilas i ostali ne znaju šta će sa parama opljačkanim od građana, ili je taj broj mnogo veći i kako je to kod dece koja su u predškolskom uzrastu, kako je to kod onih koji su u osnovnoj i srednjoj školi, kod ljudi koji su ostali bez posla. Zagovaranje ovakvog zakona i ovaj ugovoreni posao sa kompanijom Motorola je otpočelo bivše ministarstvo na čelu sa Dušanom Mihailovićem. Ovaj njegov glasnogovornik, koga ste vi kasnije smenili dolaskom u ministarstvo, Milićević, koji je bio načelnik uprave za informatiku MUP Srbije, išao je čak dotle da je objašnjavao sve ovo na osnovu ugovorene opreme. Zaista je pitanje za vas, možete da shvatite i kao moje poslaničko pitanje, koliko će na kraju implementacija ovog zakona da košta građane Srbije kroz dodatnu obuku policije i sistem koji treba da se primeni. On je čak rekao da će toliko efikasni da budu policajci zato što su ti zaštitni kompjuterski mehanizmi koji će se primenjivati i 300 radnih stanica složeniji i služe za upotrebu kriminalističkoj policiji, pa da je naručeno 660 malih ručnih uređaja koje će nositi policajci na ulici, u patroli, pa da će 1.500 radnih stanica i 660 prenosnih uređaja, sa ugradnjom, Motorola isporučiti za 20 miliona evra. Plaćanje je, kaže, odloženo na pet godina, ako smo to počeli da plaćamo i pitanje da li smo uopšte, naravno da je to pitanje za vas, biće negde oko 20 miliona evra za početak, na kraju se ne zna, i da je navodno Srbija izuzetno povoljno dobila najsavremeniji biometrijski sistem, jer će, poređenja radi, u Velikoj Britaniji troškovi zamena ličnih karata koštati mnogo više. Prvo, oni imaju veći broj stanovnika, a drugo, vidite da se cela država pobunila protiv toga i da ovi koji su tamo nadolazeća politička snaga ozbiljno i otvoreno kažu da će takav zakon da ukinu. Jedno od glavnih obrazloženja koje se čulo i tada, a i vi, vidim, ne menjate tu priču, jeste da će ovo pomoći u borbi protiv organizovanog kriminala i terorizma, koje je najveće zlo današnjice i protiv koga se ceo svet bori, i da će on biti sprečen i smanjen. Postavlja se pitanje, pošto je to zaista jedna šuplja i prazna priča o nemogućnosti falsifikovanja ovako zaštićenih identifikacionih kartica, od najvećih svetski poznatih kompanija, odnosno banaka koje izdaju kreditne kartice, falsifikati u Singapuru se rade za dva ili tri evra ili dolara. Onda se zaista postavlja pitanje - da li vi verujete u to da su to sistemi koje niko drugi i organizovana određena teroristička organizacija koja ima uporište u pojedinim državama u svetu ne može da uradi, i da to ne može da uradi teroristička šiptarska mafija i da oni nisu u situaciji da u taj sistem provale ili da njima Amerikanci, koji su im i politička i logistička, kakva god hoćete, podrška, jer su kod šiptarskih bandita predstavnici naše vojske za vreme obračuna sa njima uglavnom pronalazili oružje koje je američke proizvodnje, nisu u stanju da za njih ceo taj sistem provale i da im daju na izvolte. Onda ćete vi sada da živite u ubeđenju, ili građani Srbije, da oni, zbog toga što nemaju tu ličnu kartu jer nisu popisani u našem sistemu i nisu podneli zahtev da im se izda ova najsavremenija lična karta, ne mogu da vrše terorističke napade i da se nesmetano kreću. Vidite da njih ništa ne sprečava, zato što država nije dovoljno agilna u zaštiti naših sunarodnika na Kosovu i Metohiji, pa i tamo gde mislite da je srpsko stanovništvo zaštićeno na određeni način, a u stvari tamo gde nema srpske vojske i policije naravno da niko nije zaštićen. Ali evo, tu je gospodin Kragović, severna Kosovska Mitrovica i ceo taj deo prema administrativnom punktu, zar se ne postavlja logično pitanje, kako je moguće da baš tu, prilikom prelaska tog administrativnog punkta, sa te strane od sela Žitkovac i Grabovac najviše ovih dana, poslednjih 15 dana ima terorističkih ataka. Jedan mladić je ubijen, dvojica su ranjena i pokušaj ranjavanja protojereja, njegove žene i dvoje dece. To, naravno, nije nikakva sigurnost, zato što su o tome govorili i oni koji su se u Velikoj Britaniji dugo godina bavili i obaveštajnim i kontraobaveštajnim poslovima, i radili u policiji, i naravno došli do saznanja da su sve te mogućnosti, i da je tako centralizovana baza podataka, uz jednu država koja je u mnogim segmentima kroz delovanja raznoraznih, naročito nevladinih organizacija, vidim ti su mnogo aktivni poslednjih dana, naročito juče i prekjuče, u svom izrazito antisrpskom delovanju, na određeni način izbušena ko švajcarski sir. Onda je to za teroriste i za sve neprijatelje srpskog naroda jedna takva baza podataka ovako poklon na izvolte. Da li su u pitanju šiptarski banditi, da li su u pitanju neki drugi koji su neprijatelji naroda i države, a o prevaziđenosti tog modela i načina identifikacije, o činjenici da se to kosi sa kodeksima ljudi, verujućih ljudi, pa čak i sa neslaganjem, u najvećem delu, naše crkve i svih drugih koji su se u svetu pobunili protiv toga, treba da vam budu dovoljni argumenti. Uostalom, u Narodnoj skupštini Republike Srbije pre par meseci, odnosno krajem prošle godine usvojena su dva zakona i mi smo tada, pokušavši da objasnimo ministru poljoprivrede da ne predlaže takve zakone, a samim tim Republičkoj vladi, jednostavno slutili i rekli, kasnije ćete ljudima da ugrađujete takve čipove, znajući da će jedan od ovakvih zakona da dođe na dnevni red. Mislim da je zakon o zaštiti životinja ili zakon o veterini, oba zakona su predvidela da se kroz registraciju životinja na području Srbije, ugradnjom čipova u uvo životinji vrši registracija da bi se videlo da li je taj pas registrovan, da li pripada nekome i da li ima svog vlasnika. Pošto ste krenuli tim putem, a da ne biste ovoliko para trošili, jer to je naravno šala na kraju, ali zaista ozbiljno pitanje za sve siromašne građane, koji ne znaju da li će ovo da košta 20, 50 ili 100 miliona evra, mogli ste da primenite onda taj sistem koje je uvelo to ministarstvo i ta dva zakona, i da takvom registracijom i ugradnjom čipova u uvo svakom građaninu Srbije vršite njegovu identifikaciju. Jedino na taj način vi možete da objasnite kakve su vam stvarne namere i da li je moguće da vi tako otvoreno, pored protivljenja svih ovih država i svih protesta koje su bili pomenuti, Grčka 1997. godine, cela Amerika na koju se pozivaju svi ovi, a naročito ovi iz DS i tamo plaćaju „Kokuse“ da se bore protiv srpskih radikala. Vidite, mi preko 40%, a oni na 20 i niže od toga. Dakle, mogli ste da razmišljate u pravcu uštede i onoga što bi nama bilo primerenije. Borba protiv organizovanog kriminala i zaštita naših sunarodnika na Kosovu i Metohiji treba da vam bude prioritet i da na to trošite novac, u pitanju su milioni evra, a ne na jedan ovakav novi sistem, koji je u kvalitativnom smislu ništa neće da donese novo građanima Srbije. Samo se postavlja pitanje, pošto su spomenute ove jedinice za očitavanje i ovi mali računari koji će srpski policajci da imaju kod sebe, u slučaju da se desi da neko od građana Srbije ne ponese sa sobom novu ličnu kartu, koliko će da košta kazna za to što je nema kod sebe. Sada je to, mislim, 1.500 dinara ako vas policajac nađe i kažete da će oni imati svoje punktove po Srbiji. Nemojte da izazivate još veći gnev i bes ionako siromašnih građana, koje policajci iz saobraćajne policije, obično, što kaže kolega Jojić, čekaju u nekom šumarku, iza nekog žbuna, cap, izađu i zaustave te i uzmu ti par hiljada dinara zbog saobraćajnog prekršaja. Uvek to mogu da nađu. Po tome kako to morate da isplatite, pa opet od građana Srbije da uzmete ovaj novi sistem, pretpostavljam da će više hiljada dinara da košta, odnosno da bude ta kazna za neposedovanje, odnosno ako nemate kod sebe ovu novu ličnu kartu. Mislim da je argumentacija naša, ova brošura iz koje smo vam neke od argumenata čitali i koja se zove - Za život bez žiga, jer građani ne vole da budu žigosani, već samo da se žigošu i da se oštro kazne kriminalci u ovoj zemlji, da su vam dovoljni argumenti da odustanete od ovog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Živković, pa onda narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi ministre, drage kolege poslanici, poslanička grupa G17 plus naravno glasaće za usvajanje ovog zakona o ličnoj karti, zato što smatramo da je to jedan preko potreban zakon. Većina prethodnih govornika je istakla činjenicu da se ovde radi o zakonu koji je u svom biću pretežno tehničkog karaktera. Ne bih se složio do kraja sa tim. Jeste da ovaj zakon pre svega izvodi i sprovodi neka prava koja proističu iz Zakona o državljanstvu. Međutim, kada se malo pažljivije protumači tekst i posledice koje će izazvati donošenje ovog zakona, mogu reći da je ovaj zakon po značaju koji ima mnogo dalekosežniji. Neću ponavljati ono što je već većina kolega rekla, o modernizaciji Vlade, neću ponavljati o tome na koji način će građani lakše ostvarivati neka svoja prava, recimo u preuzimanju kredita, a što je aktuelno ovih dana. Zadržao bih se samo na, po meni, na najbitnijem segmentu koji ovaj zakon omogućava. Svesni smo činjenice da živimo u trenutku kada je svaka savremena država na ovom svetu suočena sa prevencijom i borbom protiv terorizma. Terorizam, nažalost, globalno je zlo i vi protiv njega ne možete da se borite ograničenim sredstvima, na ograničenom prostoru i u ograničenom vremenu. Vi to morate činiti u saradnji sa ostalim državama. Dakle, ono što omogućava ova lična karta je, pre svega, lakši protok informacija, lakša razmena informacija i lakša identifikacija lica ili utvrđivanje identiteta pojedinih lica. Ne znam, neko je već pomenuo, mi koristimo ličnu kartu koja je doneta po Zakonu o ličnoj karti iz 1974. godine, dakle, pre više od tri decenije. Ne možete da se savremenim izazovima, kao što je terorizam, ponoviću još jedanput, borite sredstvima koja su propisana pre 30 godina. Na stranu ovo što je gospodin Aligrudić pokazao, o raspadanju karte, o lakom falsifikovanju, da to možete uraditi, jednostavno drugačiji su bili i društveni i tehnički uslovi u to vreme. Nažalost, svi su ovde govorili o tome da u pojedinim državama savremenog sveta ne postoji identifikacioni dokument. Pominju se protesti u Grčkoj 1997. godine, pominje se Velika Britanija. Podsetiću vas da se taj stav posle napada na Njujork i te kako promenio. Zakonopisac je, kao i većina zakonopisaca u savremenim državama, suočen sa jednom činjenicom. Recimo, bio je obučen sa dve strane. S jedne strane, kako maksimalno ispoštovati ljudska prava, a sa druge strane kako učiniti borbu protiv terorizma efikasnijom. Po mom ličnom mišljenju, zakonopisac, odnosno predlagač ovog zakona uspeo je da ispoštuje i jedan i drugi kriterijum. Ovde su pominjani žigovi, čipovi. Podsetiću vas šta sadrži član 7. ovog zakona. On kaže da u obrazac o ličnoj karti unose se sledeći podaci: prezime, ime, pol, dan, mesec i godina rođenja, mesto, opština i država rođenja, jedinstveni matični broj i, ono što izaziva nedoumicu kod većine, slike biometrijskih podataka, odnosno fotografija, otisak prsta i potpis, i ništa više. Znači, sve priče koje proističu iz Džordža Orvela, Velikog brata, jednostavno ne stoje ovde. Tačno je taksativno nabrojano šta obrazac lične karte sadrži. Pominjane su ovde i neke scene iz filmova Džejms Bonda. Toga ovde nema. Te, da možete pratiti pomoću ovoga, a većina od vas ima kartice u nekoj od banaka i pristaje na te kartice i da ih dobije. Nikome ne smeta što te banke imaju isto bazu podataka i nikome ne smeta što su te baze podataka mnogo slabije zaštićene nego što će biti zaštićena ova baza podataka koja je po ovom zakonu dužna da se realizuje. Dakle, ne bih više vama oduzimao vreme. Smatram da je zaista ovaj zakon korektno urađen. Posebno me raduje što su gospodin ministar i predlagač blagovremeno reagovali da primedbe koje smo imali na čl. 2, 4, 22. su otklonjeni. Smatramo da je ovaj zakonski predlog zaista korektan i ponavljam, G17 plus će glasati za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega Zoran Stojanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih ponavljao ono što su poslanici SRS danas povodom ovog teksta predloga zakona istakli. Međutim, ono što lično smatram da, ukoliko je trebalo nešto raditi na ovom projektu i uraditi neku inovaciju u pogledu lične karte, po mom dubokom mišljenju moglo se ići samo na izmene i dopune zakona, a ni u kom slučaju na predlog novog zakonskog projekta. Naime, većina odredaba Predloga zakona nije nepoznata. Imajući u vidu brojne zakone koji su se odnosili na ličnu kartu, koji su bili objavljeni u "Službenom glasniku" broj 15/74, 54/77, 57/80, 45/88, 40/88, 53/93, 67/93 i 48/94. Po mom dubokom uverenju nećemo na ovaj način izvršiti reformu u onom obimu u kojem predlagač smatra da će se na ovakav način lakše obračunati sa organizovanim kriminalom. Srbija ima stručnu policiju. Metodi identifikacije građana u bivšoj SFRJ, SRJ, a danas u Srbiji su pre svega metodi koje je naša zemlja preuzimala od zemalja iz uporednog prava. Osnovni dokument na osnovu koga su vršene identifikacije građana, tačnije rečeno lica, jeste bila lična karta. Lična karta je sadržala i dan-danas sadrži osnovne elemente za utvrđivanje identiteta. Jedna od najbitnijih metoda jeste Vučetićeva metoda, poznata daktiloskopska zbirka, tj. otisci prstiju. To je neprevaziđen metod u Evropi. Preuzet je i u drugim državama van Evrope i danas je u primeni. Identifikacija otisaka papilarnih linija jeste jedna od najznačajnijih i od rođenja pa do smrti nepromenljivih karakteristika svake individue koja se razlikuje od svake druge individue. Važeći zakon o ličnoj karti, koji je noveliran 94. godine, sadrži uvodne napomene, kao što to sadrži i Predlog zakona, da je lična karta javna isprava kojom se dokazuje identitet ličnosti. Drugo, da ta lična karta, prema važećem zakonu, služi kao dokaz o drugim činjenicama koje su u njoj sadržane. Ovaj zakon iz 94. godine, koji je noveliran, sadrži 24 člana, dosta sažeto, precizno i koncizno. Reč-dve vezano za član 4. Mislim da je u ovom članu, kako je predviđeno, stranim državljanima i licima bez državljanstva koja borave na teritoriji Republike Srbije lična karta se izdaje u skladu sa posebnim zakonom. Lično mislim da lična karta, a ne boravak i kretanje stranaca, mogla je da bude obuhvaćena u Predlogu ovog zakona, jer bi u tom slučaju obuhvatili i naše građane, a ujedno i strane državljane, s tim što bi se razradila dva do tri člana koja su prava i obaveze i kada imaju prava strani državljani, pod kojim uslovima da im se izda lična karta na području Republike Srbije. Što se tiče člana 5, lična karta se izdaje sa rokom važenja od pet godina, a deci sa rokom važenja od dve godine, a najkasnije do kraja meseca u kalendarskoj godini kada pune 16 godina života. Lično smatram da važeće odredbe o važenju lične karte su daleko prihvatljivije i da je rok od pet godina, odnosno od dve godine, veoma kratak, jer se time građani izlažu troškovima, maltretiranju i šikaniranju. Dosta mi je poznata ova materija kada je u pitanju evidencija, izdavanje ličnih karata, čuvanje i korišćenje tih podataka. Što se tiče člana 8. stav 2, obrazac lične karte sadrži i zaštitne elemente koje propisuje ministar, ali se ovde ne vidi koji su to zaštitni elementi. Trebalo bi da bude propisano koji su to zaštitni elementi, ne podzakonskim aktom, nego da budu uneti ovde, da se vidi koji su zaštitni mehanizmi u ovoj normi. Što se tiče utvrđivanja identiteta, kako je predloženo u članu 10. Predloga zakona, lice iz stava 5. ovog člana koje prema nacionalnoj pripadnosti, veroispovesti i narodnim običajima nosi kapu ili maramu kao sastavni deo nošnje, odnosno odeće, može biti fotografisano sa kapom ili maramom, u skladu sa propisima o načinu uzimanja biometrijskih podataka. Ovo je vrlo delikatno pitanje. Vrlo je značajno baš zbog toga što lica koja budu imala na sebi bilo koji deo odeće mogu, pre svega, na prevaran način iskoristiti priliku da se njihov identitet i opis lica neće moći verodostojno proveriti kasnije, ukoliko se to pri izdavanju lične karte, pri utvrđivanju identiteta, precizno i sveobuhvatno ne bude fiksiralo, fotografisalo, pogotovo ako ima ožiljke, pogotovo starost lica, boja kose, oblik i dužina nosa i sve karakteristike koje su vezane za opis lica, koje je kod nas izuzetno dobro funkcionisalo i davalo željene rezultate. Što se tiče člana 12. mislim da je suvišan. Zašto? Bilo je prikladnije, kao što je u važećem članu 3, prava i dužnost svakog lica starijeg od 18, odnosno sada od 16 godina, da ima ličnu kartu. Predlagač smatra da je potrebno napisati posebnu normu o istinitosti podataka unetih u obrazac prilikom podnošenja zahteva za izdavanje lične karte, a to je sadržano u članu 13, jer na osnovu člana 13. organ koji izdaje ličnu kartu, koji prima obrasce, odmah traži dokaze i dokumente na osnovu kojih se podnosi zahtev, a na osnovu kojih treba da bude izdata lična karta. Dakle, po meni član 12. je suvišan. Što se tiče ovog roka za izdavanje lične karte, 15 dana mislim da je kratak rok, osam dana je dovoljan da se izda lična karta. Pre svega, imajući u vidu činjenicu da mi imamo dovoljan broj administrativnih radnika u policiji, dosta obučenih, koji mogu u roku od osam dana po prijemu zahteva da izdaju ličnu kartu. To je ta ažurnost organa uprave. Očekivao sam da će policija ipak u ovom pogledu, bar administracija u policiji, moći brže građanima da odgovori njihovim zahtevima. Što se tiče potvrde o podnetom zahtevu, ona je opravdana, jer potvrda, pogotovo ako se ima u vidu da je građanin pre svega došao u onaj određeni rok u kome treba da podnese zahtev, on podnosi zahtev, ali mu organ izdaje potvrdu, da on kada ga legitimišu policajci pokazuje potvrdu, da je predao nadležnom organu zahtev za izdavanje lične karte i sa tim zahtevom i prijemnim pečatom on dokazuje svoje pravo, da on nije propustio rok. Ovo je isto tako sporno u članu 19, ako fotografija na ličnoj karti više ne odgovara njegovom izgledu, i to je sporno. Kada je u pitanju član 23, on je u koliziji sa članom 22. stav 2. Ustava Republike Srbije, jer nestalu ličnu kartu nadležni organ rešenjem proglašava nevažećom. Protiv rešenja, kao što je to rekla gospođa Radeta Vjerica, narodni poslanik SRS, žalba nije dopuštena. Odredbe člana 23. stav 2. Ustava Republike Srbije - svakome je zajemčeno pravo na žalbu ili drugo pravno sredstvo protiv odluke kojim se rešava o njegovom pravu ili na zakonom zasnovanom interesu. Zašto je ovo jako važno? Možda naizgled nije, ali jeste. Ukoliko građanin koji je podneo zahtev zagubio ličnu kartu, ali je u međuvremenu našao, podneo je zahtev, nadležni organ je doneo rešenje po kome on sada proglašava nevažećom ličnu kartu, ali građanin u tom slučaju koji pronađe naknadno ličnu kartu može da uloži prigovor ili žalbu, i u tom slučaju nema potrebe ni rešenje o izdavanju, nadležni organ će svoje rešenje ukinuti i građanin ima ličnu kartu, nije izložen ni troškovima, niti gubljenju vremena. Što se tiče člana 27, vidite, evidencija o ličnoj karti mora da bude ažurna, tačna i bezbednim merama zaštićena od neovlašćenog pristupa i korišćenja. Kada smo kod ove odredbe, nema sankcije za onog ko bude prekoračio ovlašćenje i zloupotrebio evidenciju o ličnim kartama, a drugo ovde nije u zakonu precizno određeno ko će odgovarati ukoliko se povredi ova odredba, koji starešina u organima unutrašnjih poslova, odnosno u policiji. Dakle, tu je trebalo da se precizno odredi da će onaj ko dovede do zloupotrebe i bude prekršena odredba člana 27, u tom slučaju neko mora da odgovara. Ovako nigde se ne pominje nijedna sankcija ukoliko dođe do zloupotrebe pri korišćenju ovih podataka. Isto kada je član 28, vidite, ovde nije jasno. Kaže - nadležni organ može podatke iz evidencije davati državnim i drugim organima i organizacijama, kao i pravnim i fizičkim licima, i to pod sledećim uslovima, pa pod jedan, da je subjekt koji traži podatke zakonom i drugim propisom ovlašćen da traži i prima te podatke. Koji je to subjekt? Ovde mora da bude naznačeno koji je subjekt. Što se tiče prakse dosadašnje, to je bio samo sud. Mogao je da se da podatak na zahtev suda, a ne bilo koga. Može se desiti da će neka politička stranka tražiti sutra podatke o nekim političkim protivnicima, a da će onaj koji je na vlasti svojoj političkoj stranci dati te podatke, taj će ih zloupotrebiti. Dakle, bez tačno određenih i razgraničenih odgovornosti nema ništa. Ovo je na kraju jedna nedoumica i ovde će ostati jedna pravna praznina u kojoj može doći do brojnih zloupotreba. Nema sankcije za onoga koji zloupotrebi. Vidite, kada su u pitanju kaznene odredbe u članu 29. Mislim, a čuo sam da su i prethodnici, i poslanici SRS i šef poslaničke grupe, gospodin Tomislav Nikolić, a čuo sam da je još neko iz drugih stranaka rekao da su novčane kazne koje su predviđene u članu 29. veoma visoke, pogotovo u stavu 1. Zamislite, novčanom kaznom od 50.000 ili kaznom zatvora do 30 dana kazniće se za prekršaje lice koje suprotno utvrđenoj dužnosti nema ličnu kartu. Zamislite, čovek je prekoračio rok, napunio je 16 godina života, prošlo je nedelju dana ili deset dana, nema ličnu kartu, on po odredbi ovoga člana može biti kažnjen novčano 50.000 ili kaznom zatvora do 30 dana. Ovo su drakonske kazne, ovo je neprimereno, pogotovo u jednom demokratskom društvu. Ako se zalažemo za demokratiju i demokratsko društvo, ne možemo terati građanina koji na vreme nije podneo zahtev za izdavanje lične karte, propustio rok od sedam dana, da mu se izrekne kazna zatvora u trajanju od 30 dana. Ili lice koje ne podnese zahtev u određenom roku, kako to propisuje član 11. i 20. stav 2. Dakle, jednom rečju, dame i gospodo, mogu reći da su ove kazne apsolutno neprimerene, bez obzira što su one i Zakonom o prekršajima propisane. Što se tiče troškova za primenu ovog zakona, troškovnik je veoma visok. Ako je tačno ono i ako sam dobro razumeo, da je oprema, plus 300 izvršilaca koji treba da rade na izradama novih ličnih karata u iznosu od 100 miliona i dali bi dodatno još 20 miliona, sada ću vam reći, dame i gospodo, gospodine ministre, da se za 100 miliona evra mogla povećati plata pripadnicima policije, svim pripadnicima policije u Srbiji koji imaju... verujem, to je Mihailović kupovao verovatno, tu opremu. Za vrednost te opreme koja je kupljena za vreme ministra Dušana Mihailovića mogli ste da platite 333.000 i 330 plata po 300 evra pripadnicima policije, a znam da uniformisani deo, a još manje maltene i administrativni radnici, nemaju po 200 ili 250 evra svoje plate. Taj iznos je trebalo da ide, ako ništa drugo, za poboljšanje materijalnog položaja pripadnika policije, njihovih porodica, a oni rade i obavljaju izuzetno teške poslove, pre svega skopčane i sa njihovim životima. Isto tako, eto vidite, gospodin Dušan Mihailović je nabavio opremu u vrednosti od 100 miliona evra. Za 100 miliona evra, gospodo, Vlada Srbije je mogla da kupi 8.330 traktora srednje kategorije i da ih pokloni individualnim poljoprivrednim proizvođačima da proizvode hleb i da oru ovu bogatu srpsku zemlju. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Stojanović, a nakon njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre i poštovana gospodo iz Ministarstva, pažljivo sam slušao sve svoje prethodnike i pokušavam da izvršim jedan sasvim drugačiji pristup i kritici i opravdanju jednog ovakvog predloga. Međutim, postupiću sasvim drugačije od onoga što sam isplanirao. Naime, ovaj predlog zakona o ličnoj karti je jedan iz grupe reformskih projekata. Svoje utemeljenje nalazi u Ustavu Republike Srbije, i to u članu 20. stav 2, čija odredba predviđa prikupljanje, obradu i korišćenje podataka o ličnosti, i predviđa da se to isto uređuje zakonom, kao i u članu 72. stav 1. tačka 2. Ustava Republike Srbije, kojim je utvrđeno da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje ostvarivanje i zaštitu sloboda i prava čoveka i građanina, o čemu su moji prethodnici tako brižno govorili, bojeći se da će prava i slobode građana biti ugrožena ovim projektom. U potpunosti se sa tim ne slažem. Upravo jedan ovakav predlog zakona postoji da bi se pojačala zaštita prava i sloboda, s jedne strane, a s druge strane olakšao rad državnim organima i samoj državi Srbiji da vrši identifikaciju ličnosti. Naime, materija o ličnim kartama u Republici Srbiji uređena je, kao što su moji prethodnici rekli, još daleke 1973. godine Zakonom o osnovnim podacima za ličnu kartu, kao i Zakonom o ličnoj karti iz 1974. godine. Ovi zakoni predstavljaju jednu organsku celinu zajedno sa Zakonom o kretanju i boravku stranaca, koji je donesen 1980. godine i koji je još uvek na snazi. Znači, više od 30 godina imamo jednu ovakvu formu lične karte. Menjala se nešto malo, samo grb, samo njena forma. Čak sedamdesetih i osamdesetih godina ta lična karta je bila čvršća i jača u pogledu materijala od kakvog je napravljena, tako da ne mogu da shvatim da ćemo dalje ići u život i kroz život u zemlji Srbiji sa ovakvom ličnom kartom. Sa tim ne mogu da se pomirim. Nešto što je najvažnije u vezi ovog predloga zakona, po mom shvatanju, zapravo je sama činjenica da treba stvoriti normativne pretpostavke za uvođenje integrisanog automatizovanog sistema za personalizaciju identifikacionih dokumenata, s jedne strane, a s druge strane, elektronski primarni identifikacioni dokument, tj. samu ličnu kartu. Tako zajedno umnogome, kao što sam i malopre rekao, doprinosimo boljem funkcionisanju državnih organa u smislu identifikacije ličnosti. Takođe bih ukazao na ono šta se postiže i koji je cilj ovog predloga zakona, a to je usklađivanje sa evropskim i svetskim standardima, preporukama i direktivama Evropske unije, Interpola i Europola, što su i moji prethodnici rekli, a što je jedan od preduslova za uključivanje naše zemlje u evropske integracije. Omogućava prevenciju novih oblika kriminaliteta, koji se oslanjaju na zloupotrebu savremenih tehničkih i tehnoloških dostignuća, kao i modernizaciju i unapređenje organizacije i metoda rada državnih organa, organa lokalne samouprave i javnih službi, sa jedne strane, i efikasno i racionalno ostvarivanje prava, obaveza i interesa građana, sa druge strane. Značajan je ne samo sa stanovišta ostvarivanja osnovnih ljudskih prava kojima se garantuje puna zaštita, nego i ukupnih nastojanja koja se na međunarodnom planu preduzimaju u borbi protiv novih oblika kriminaliteta, u čemu je brza, ispravna i pouzdana identifikacija pojedinca od presudnog značaja. Pojedine novine, za koje mislim da su neke kolege narodni poslanici, uz duboko uvažavanje prema njima, malo banalno shvatili, smatram da su i te kako važne i da će nas umnogome u ovoj materiji približiti naprednom svetu i naprednim zemljama, što je veoma bitno. Znači, dosta smo bili sami, dosta smo se izdvajali po nekim negativnim stvarima. Smatram da je ova materija i te kako važna i da je ne bi trebalo tek tako olako potcenjivati. Član 8. na koga su se mnogi pozivali, koji glasi da obrazac lične karte sadrži prostor za kontaktni mikrokontrolor, tj. čip i prostor za mašinski čitljivu zonu za potrebe automatskog očitavanja podataka, u koji se unose svi vidljivi podaci na ličnoj karti, kao i podaci o državljanstvu, prebivalištu i adresi stana njenog imaoca i jedinstveni matični broj njihovih roditelja. Ovo zadnje što sam pročitao "njihovih roditelja", pojedine kolege iz opozicije, opet kažem, uz duboko uvažavanje, kažu da je to nemoguće. Smatram da je to apsolutno moguće. Ako je moguće da mi u izveštaju koji dajemo Odboru za rešavanje o sukobu interesa prikupljamo podatke ne samo o svojim roditeljima, ne o svojoj supruzi ili suprugu, ne samo o svojoj deci, ukoliko su punoletna, već i o svastici, o tastu i tašti, o svim onim licima sa kojima smo u najprisnijem kontaktu, kada možemo to da uradimo, i za jednu ovakvu stvar, kao što je lična karta i te kako ćemo moći. Maločas je kolega, diplomirani pravnik gospodin Jojić, pomenuo novčane kazne i visine tih kazni. Apsolutno se ne slažem sa tim. Zbog čega? Kazna svuda u svetu ne postoji da bi se narod čerupao, da bi se ljudima uzimale pare. Kazna ili sankcija postoji da bi zaštitili pravilo. Znači, ova grupa i skup pravila i normativa rađena je na taj način i zaštićena potpuno dobro i zato je visina ovih kazni tolika. Ko poštuje pravilo neće platiti kaznu. Vrlo jednostavno. DSS će glasati za ovaj zakon i , kao čovek koji dolazi sa juga Srbije, presrećan sam što ću imati jednu od najlepših ličnih karata u svetu.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, pa onda narodni poslanik Sredoje Mihajlov.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona je, po svemu sudeći, pisan pre referenduma u Crnoj Gori, što se vidi po pojedinim članovima ovog zakona, mada SRS iskreno žali zbog ovakvog ishoda referenduma, s obzirom da je otcepljenju jednog dela srpske zemlje kumovala organizovana mobilizacija Šiptara i drugih pripadnika manjina od strane separatističkog bloka, ali će zato SRS, kada dođe na vlast, zakonom urediti prava Srba, ne samo onih koji žive u Crnoj Gori, već i Srba iz Republike Srpske, Republike Srpske Krajine, Makedonije i svih ostalih država. Ovaj zakon ima dosta manjkavosti i te nedostatke će SRS kroz podnete amandmane pokušati na neki način da ispravi. Ono što je najveća novina, što se tiče ovog zakona, sadržana je uglavnom i najviše u članu 8, u vezi koga je diskutovala većina mojih kolega narodnih poslanika iz SRS. U članu 8. se krije glavni razlog zbog koga će građani Srbije potpuno nesvesno zakoračiti u, rekao bih, globalističku zamku, zahvaljujući novoj ličnoj karti. Napominjem, ovo je samo prvi stepenik na putu totalne kontrole pojedinca od strane države. U svojoj diskusiji ću uglavnom govoriti o ovom članu 8, pošto je veoma interesantan. Građani Srbije bi trebalo da znaju nešto o ovoj novini, ne samo dobre strane, kako u javnosti predstavljaju državni mediji, već i one negativne, koje mogu da građaninu pojedincu nanesu veliku štetu. Pre svega, u mnogim zemljama sveta, uključujući i SAD i Veliku Britaniju, postoji veoma veliki otpor uvođenju ovakvih ličnih karata. U Australiji, na primer, izračunali su da bi ih ovaj proces, koji bi se sprovodio u roku od sedam godina, koštao čak 820 miliona dolara. Pored cene sistema, tu je cena za održavanje, obuka, gubljenje ovih karata i štete koje se prouzrokuju njihovim sprovođenjem. Zašto je pre nekoliko godina u Velikoj Britaniji povučen predlog za uvođenje ovakvog načina identifikacija građana, odnosno ID karti? Zbog ogromne cene koštanja. Građanima takođe treba da se objasni da će vremenom morati da skeniraju pojedine delove tela radi identifiakcije putem ovakvih ličnih karata sa čipovima. Za sada se kod nas predviđa samo uzimanje otiska prstiju, ali negde se već uzima snimak dužice oka. U Švedskoj, na primer, za pojedine ovakve vrste dokumenata izrađuju se fotografije koje predviđaju fotografisanje lica iz poluprofila tako da se obavezno, nećete verovati, vidi jedno uvo. Čak su prisiljavali osobe da sklone kosu prilikom fotografisanja da bi se znači to uvo videlo na toj legitimaciji, znači takva je situacija konkretno u Švedskoj. U obrazloženju ovde se navode prednosti ovakvog načina očitavanja podataka, pa se građanima sugeriše da će ličnu kartu dobiti za 15 minuta, da su onemogućene zloupotrebe, da će mnoga izvršena krivična dela biti otkrivena, što normalna stvar pozdravljamo. Takođe govori se i o efikasnijem suzbijanju terorizma na ovakav način izdavanjem ID karata. Ono što se pokazalo u zemljama koje su uvele ovakve lične karte jeste lagano objedinjavanje svih ostalih dokumenata tog istog lica u jedinstvenu ličnu bazu podataka. Tako su u ceo ovaj sistem automatskog očitavanja uključene i vozačke dozvole, saobraćajne dozvole, bankarske kartice, kartice zdravstvenog i socijalnog osiguranja, tako da je nadzor nad svakom jedinkom kompletan. Jednostavno, čovek se u ovom slučaju svodi na broj koji jednim pritiskom tastera može biti izbrisan. Sa druge strane, ni kriminalci neće sedeti skrštenih ruku. Razviće sopstvene programe kojima će urušiti ovakav sistem identifikacije. Najpoznatije svetske banke, koje svakako više ulažu od države što se tiče zaštite, nisu mogle da spreče pojavu falsifikovanih kartica sa čipovima, a uspeće država koja nesrazmerno ulaže manja sredstva za ova pitanja. To su najobičnija zavaravanja. Naravno, MUP će da tvrdi da je tajnost zagarantovana, da su podaci na kartici kriptografski zaštićeni itd. Ali, kome će oni biti dostupni? Nacionalna baza podataka će sasvim sigurno biti povezana sa međunarodnim sistemima, u obrazloženju se i pominju Interpol, Europol, itd. i eto na taj način odoše naši podaci u Evropu. Pored naših podataka, a zbog čega se to radi stvarno mi nije jasno, traže se i matični brojevi naših roditelja. Dakle, nekome će se u inostranstvu dati na uvid čitava struktura i brojnost stanovništva čak tri generacije unazad. Na ovakav način može se reći da se u Srbiji izgrađuje policijska infrastruktura, pa kad dođe neko u svojstvu visokog predstavnika, kao što imamo u Republici Srpskoj, imaće na dlanu sve što mu treba. Što se tiče činjenica koje su protiv ove zamisli, one se mogu svrstati u više grupa. Gledano sa aspekta ljudskih prava, ovakve lične karte će uticati pre svega na slobodu privatnosti. Pojedinac će biti sveden na broj, a vlast počinje da se rukovodi tehnologijom umesto da primenjuje zakon i da komunicira sa javnošću. I sada tu je onaj drugi faktor, nazvao bih ga verskim, religijski momenat, jer ovde se pominje žig, na neki način, a znate iz Jovanovog otkrovenja, gde se pominje žig zveri, pa se kaže da niko neće moći da kupuje i da trguje ko nema taj žig zveri. Podsetio bih vas samo na protest Grka, o tome su govorile moje kolege poslanici iz SRS, gde je milion Grka pre desetak godina, na čelu sa patrijarhom Grčke pravoslavne crkve, protestovalo zbog namere vlade da na sličan način reši pitanje jedne vrste identifikacionih karata u Grčkoj, a po direktivi Brisela. Takođe, otvorilo bi se pitanje izgubljenih i ukradenih ličnih karata. Šta kada ceo sistem tog centralnog kompjutera padne, mislim da je neko o tome govorio, ili se možda izvrši sabotaža? Kriminalci naravno da prate tehnologiju, pa se i sami usavršavaju. Kako smo sada u obavezi da dajemo otiske za ovakve lične karte i da dobijemo svoj čip, ko nam garantuje da sledeća operacija, kroz neku godinu, neće biti ugradnja čipa pod kožu i opet će se Vlada pravdati da je dobila neku direktivu iz EU. Napravi se dobra kampanja o pogodnostima tog projekta, promene se zakoni u državi i onda je čitav svet stavljen na uvid tzv. svetskoj vladi u senci. Ono što je takođe veoma rizično je mogućnost prebacivanja tako pripremljenih i sređenih podataka nekoj totalitarnoj sekti, zahvaljujući pre svega njihovim pripadnicima koji su se sa ciljem i na vreme infiltrirali na značajne funkcije i kojima su dostupni ti podaci. Ovo je tek početak, a finale će predstavljati kada sve dosadašnje svakodnevne anonimne radnje, počev od običnog plaćanja karticom, do legitimisanja na ulici, po metodi automatskog očitavanja, budu objedinjene i zabeležene. Jednostavno rečeno, čovek će doći u poziciju totalitarnog državnog nadzora, što je u liku velikog brata opisao i Džordž Orvel u romanu „1984“. Poslednja stvar će biti vrlo verovatno pravljenja baza podataka DNK i to će biti kraj ljudskih sloboda i ljudskih prava. Lako bi danas Karla del Ponte uhvatila Ratka Mladića da ima čip pod kožom, ali na svu sreću nema. Ali, ti globalisti razmišljaju za milion novih Mladića, da nam na vreme ugrade čipove, pa da nas gone. Ovo je samo uvertira za ono što dolazi. I na kraju, kada se sagledaju neki zakoni koje je srpska skupština do sada donela, vidi se kako deluju iz senke zagovornici "nju ejdža". Tako je prošle godine usvojena Bolonjska deklaracija kroz zakon o visokom obrazovanju, pa zakon kojim su legalizovane sekte, pa evo sada i čipovi u ličnim kartama, na redu je zakon o ravnopravnosti polova, i ne bi me iznenadilo da se uskoro pred poslanicima nađe neki predlog zakona o sklapanju brakova između lica istog pola. I evo, po vertikali se nižu zakoni jedan za drugim, čija je suština upravo skrivena u programima mnogobrojnih organizacija i sekti novog doba. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, pa nakon njega narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani poslanici, pošto se dugo godina bavim informatikom, znači to je negde oko 38 godina, govoriću ovog puta samo što je u vezi sa mojom strukom, ali moram prvo napraviti jednu malu digresiju. Hteo sam da ispričam jednu priču, ali ispričaću dve. Pre nešto više od 150 godina pored mog sela trebalo je da prođe železnička pruga i onda su tamo oni kmetovi većnici većali i odlučili da pruga bude na jedno 300, možda i 500 metara od sela, da im ne bi gazila guske ili da im ne bi prolazila blizu sela. I nešto malo manje od 150 godina su moji Elemirci pešačili 500 metara od zadnje kuće da bi stigli do železničke pruge. Ili su im nudili da naprave banju, a oni nisu hteli, pustili su to Melenčanima, susednom selu, i sada u Melencima postoji banja, mi je u Elemiru nemamo, jer naši tada ti, da kažem, odbornici nisu imali sluha da to treba napraviti. Sada mi je palo na pamet, dok sam slušao prethodnog govornika, jedan slajd: Vikinzi kreću u rat, baš hoće da uđu u brod i jedni dolaze i nude im puškomitraljez, a oni onako naoružani štitovima i mačevima kažu - pustite te budalaštine, nemamo vremena, idemo da ratujemo, kad se vratimo iz rata videćemo šta nam nudite sada. Tako, gospodo, da vam kažem, jako sam ponosan što sam bio učesnik kada se dodeljivao jedinstveni matični broj građana. Jedinstveni matični broj građana je zamenio onaj opskurni IDN broj ili broj lične karte koji je sad nestao, i ta šifra je i govoreća i identifikujuća, samo je vi posedujete, obostrana je i jednoznačna. Vi ste se sa tom šifrom identifikovali, sa imenom se niste, ako se kazali Pera Perić, postoji ih još, ali kad ste napisali JMB građana, vi ste se jednoznačno identifikovali, s tim što u toj šifri imate i govoreći deo. U zakonu vidim, možda su moje kolege o tome razmišljale, možda čak u ličnoj karti nije ni trebalo da postoji datum rođenja jer već postoji u JMBG. Ali, nije to najveći problem što smo propustili, postoje i drugi. Znači, sa 13 brojeva ste se jednoznačno identifikovali u državi Srbiji. Vi sa trinaest brojeva, da vas podsetim na onaj čuveni bar-kod, štapićasti kod, dajan kod,identifikujete sve artikle ovog sveta, zna se zemlja, zna se koji je proizvođač, zna se o kom je artiklu reč. Zamislite da nemamo sad EAN koda. Ja sam o tome razgovarao i pre 15 godina, da spasemo našu trgovinu, nije to bitno, desilo se šta se desilo. Sada vidite da funkcionišemo sjajno sa tim EAN kodom, ne samo zbog PDV, nego zbog zaliha, zbog trgovaca, zbog prodaje, zbog planiranja i da vam ne objašnjavam šta je sve to. Lična karta se ne donosi zbog kriminalaca, donosi se humano, upravo objedinjavanje dokumentacije, o kome je prethodni kolega govorio, ali sa sarkazmom, vi gospodo, dovoljno je da vam pročita JMBG, da zna koja vam je krvna grupa, ako vam se nešto desilo u saobraćajki, ili da vam vide neku tamo anamnezu ili terapiju koju vam je odredio lekar. Neće to biti dostupno svakom, lekaru će biti transparentni i dostupni podaci koji se tiču lekara, ne vašeg žiro računa u banci. Nemojmo da plašimo narod, da pričamo koještarije. Ja sam za objedinjavanje svih dokumenata. Mi smo udarili prvi kolac, još nismo udarili temelj, tek smo definisali šifru i ličnu kartu. Naši temelji tek treba da se grade na ovom dalje, da objedinimo sve te baze podataka. Postoji sistem zaštite, moje kolege jako dobro znaju, postoji sistem zaštite i od tih hakera koje pominjete. Po vašoj logici, kako ste pričali, znamo da su u banci pare i onda, pošto ima pljačkaša banaka, da ne držimo pare u banci pošto ima ljudi koji razmišljaju kako da ih opljačkaju. Ima ljudi koji razmišljaju i kako da ih zaštite. Tako i u našem poslu, postoje oni koji razmišljaju o nečemu, a postoje oni drugi koji razmišljaju o tome mnogo bolje, i čuju i prave zaštitu podataka od neovlašćenog korišćenja, od uništenja i svih tih čuda. Inače, ono je naučna fantastika da su nas provalili, do dobro, prihvatam i to da se zabavljamo. Ali, gospodo, prišli smo jednom modernom načinu, ne možemo da se vraćamo nazad, i upravo moramo da unapređujemo. Čak i u onom čipu o kome ste pričali, koji bi se ugradio, šta mislite da je tu nešto loše, da neko zna gde ste vi, da može da vam pomogne, interveniše u nekom trenutku, šta je tu loše? A ono pomodarstvo o kome vi pričate, to dobro znam. Amerikanci i Englezi iz čiste mode su rekli - nećemo da budu brojevi. To su i Šveđani radili, a evo sada su prihvatili. Nećemo da budemo označeni, to je čisto pomodarstvo, oni su evidentirani na hiljade drugih načina. Žao mi je što nismo puno ovih zakona iz oblasti informatike doneli, jer to nam tek predstoji i poštujem, trebalo je to ranije uraditi, zakasnili smo sa tom ličnom kartom, ali mislim da je to pravi trenutak, da treba da to pozdravimo i da podržimo. Mislim da nema nijedne primedbe, uz neke sitne primedbe, ne želim da kažem ništa loše o ovom zakonu, G17 plus će podržati to. To nije samo reformski zakon, to je zakon budućnosti, na kome će čitava informatika, funkcionisanje globalnog sveta će biti taj osnov. Nemojte da se zavaravamo, zakasnili smo, izgubili smo našu oznaku u jugoslovenskoj asocijaciji za numerisanje artikala, izgubili smo oznaku zemlje, nema više ni SCG, moraćemo i to da promenimo, puno stvari nam stoji u uređenju naše informatičke budućnosti. Mislim da treba sa velikom radošću da podržimo nešto gde smo se približilo svetu u tehnološkom smislu. Hvala.
Hvala, gospodine Mihajlov. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, preostalo vreme za poslaničku grupu SRS je deset minuta, a nakon njega narodni poslanik Vladimir Homan.
Ako pređemo preko ovih neusklađenosti koje možda diktira i vreme od kada je došao Predlog zakona u skupštinsku proceduru, na početku bih ukazao na ono što stvarno odudara od koncepta koji je primenjen u pisanju ovog predloga zakona. Skrenuo bih vam pažnju na stav 3. člana 1. Predloga zakona i preporučio bih vam da intervenišete amandmanom i da ovaj stav izbrišete, jer njemu uopšte nije mesto u ovom predlogu zakona. U potpunosti razumem nameru koja je prisutna kod vas, međutim, ovaj stav treba da se preseli u Zakon o putnim ispravama. Po sadržini on tamo treba da traži mesto. Radi javnosti, to je stav koji kaže - ako je to određeno međunarodnim ugovorom, lična karta može da služi i kao putna isprava. Lična karta je, pre svega, javna isprava, koja služi da građani dokažu svoj identitet. Ako je to isprava kojom se dokazuje identitet, onda u tom smislu treba da definišete i podatke koji su potrebni za identitet nekog lica. Ne utvrđuje se identitet nekog lica na bazi krvne grupe, zenice itd. Najosnovniji podaci za identifikaciju jedne osobe su oni koji treba da ukažu na ime i prezime, datum rođenja, pol, pa eventualno i roditelje, prebivalište, eventualno mesto boravka i verovatno je tu kraj. To je sasvim dovoljno za identifikaciju. Podaci za identifikaciju otprilike odgovaraju onim podacima koji se izražavaju u dispozitivu bilo koje osuđujuće presude krivičnog suda. Sve što idete van toga je nešto što ukazuje da ste izašli izvan okvira zakona, izvan okvira materije koja treba da se uredi. Znači, da li će neka država da prihvati našu ličnu kartu kao putnu ispravu rešite bilateralnim ugovorom, rešite zakonom o putnim ispravama, ali nemojte zakonom o ličnoj karti, jer njemu tu nije mesto. Sledeće na šta bih vam ukazao jeste, vi nemate pravo da nam predlažete zakone i da u tim predlozima jasno manifestujete kršenje Ustava Republike Srbije. Ustav Republike Srbije ima član 8, koji kaže da je u Republici Srbiji u službenoj upotrebi srpski jezik i ćirilično pismo, a latinično pismo je u službenoj upotrebi na način utvrđen zakonom itd. Načelno član 9. Predloga zakona bi i mogao da se prihvati, ali ovo što je navedeno u stavu 1, gde se podaci iznose i na engleskom jeziku, vi praktično definišete pismo i jezik javne isprave. Na koji način? Na očigledno suprotan način od onoga kako je propisano Ustavom Republike Srbije. Tako nešto mi ne smemo da prihvatimo zato što smo svi mi vezani Ustavom Republike Srbije i zakonima Republike Srbije. To je druga nadam se vrlo jasna odredba. Ovo što sam na početku rekao odnosi se, pre svega, na član 13, gde ste dali nomenklaturu podataka koji se unose u te evidencije. Morate da nađete za član 19. bolju formulaciju. To je član koji govori o zabrani korišćenja lične karte, pa u nastavku još stoji - izdavanje nove lične karte. Imalac ne sme da koristi ličnu kartu, pa ste naveli četiri razloga. Evo da pomenem ovaj drugi, ako fotografija na ličnoj karti više ne odgovara njegovom izgledu. Pazite, razlog zbog čega se zabranjuje upotreba i korišćenje lične karte je naveden, a ko utvrđuje da je nastupio taj razlog. Onaj ko ima ličnu kartu. Na osnovu čega će on to da utvrdi? Da li ste predvideli neko upozorenje od strane nadležnog organa? Ako ga je neko legitimisao i utvrdio da u ličnoj karti slika sa faktičkim stanjem na terenu ne odgovara, pa ga upozori, gospodine, idite u MUP i promenite ličnu kartu. To je jedna situacija. Razlog za neupotrebljavanje te lične karte je utvrdio organ, a ne sam imalac lične karte. Ovo ste ovako napisali da vi praktično uvek dovodite čoveka da je u stanju prekršaja. Jer od njegove subjektivne ocene zavisi da li je nastupio neki razlog koji je naveden u stavu 1. tačka 1) do 4), i onda idete sa jednom odredbom da je on dužan itd. Ali, ko ga upozorava? Ko konstatuje da je nastupio taj razlog? Ako je on sam taj ko treba to da utvrdi, onda kako možete da ga kažnjavate. On možda sebi lepo izgleda na slici, misli da se ništa nije promenio. Uzmimo ovaj drugi slučaj, gde imate da je lična karta oštećena ili iz bilo kog drugog razloga ne služi svrsi. Neka ga neko upozori i neka kaže, gospodine, molim vas ova lična karta koju koristite je pohabana itd, idite i zamenite. Ukoliko on to ne uradi, onda čini eventualno neki prekršaj. Ovde sve prepustili građaninu i njegovoj subjektivnoj proceni. To je loše rešenje za primenu ovog zakona. Verovatno vam je ovo promaklo, a odnosi se na član koji reguliše situaciju nevažeće lične karte. U stavu 3. ste napisali da je lice čija je lična karta proglašena nevažećom dužno da to oglasi u Službenom glasniku Republike Srbije o svom trošku. Molim vas, ako se već vodi neki postupak pred nadležnim organom MUP-a da se lična karta oglasi nevažećom zbog nastupanja ovih situacija itd, onda ceo postupak se završava kod tog organa. Traži se izdavanje nove lične karte i traži se oglašavanje. Organ završava taj postupak. To, koliko će da košta građanina, to je pitanje troškova postupka, ali vi ovako prepuštate njemu da li će on da oglasi ili neće da oglasi. Dovodite ga u jednu vrlo neprijatnu situaciju da on treba da čeka na red u Službenom glasniku, pa da li je objavljen u ovom broju ili u onom broju. Oglašavanje nevažećom, jer postupak koji se na zahtev stranke, ali sprovodi se po službenoj dužnosti. Vi primenjujete opšti upravni postupak. Ne možete vi građanina da obavezujete, znate šta, mi smo utvrdili, ali vi morate da oglasite da je to nevažeće. Ne, on će da plati troškove oglašavanja, a vi ćete da insistirate kod Službenog glasnika da se prema redosledu objavi, da ga obavestite da je objavljeno i da može da dođe da preuzme drugi primerak ili novu ličnu kartu. Ovako opet dovodite građanina u neprijatnu situaciju, da od njega zavisi da je možda zaboravio i da dođe u situaciju da plati kaznu itd. Ne bih želeo mnogo da komentarišem član 28. tačka 2) u pogledu korišćenja ovih informacija. Mislim da je član 28. značajan, jer stvarno ukazuje na potrebu da se napokon u Republici Srbiji napravi jedinstveni registar stanovništva, da građanin kada treba da ostvari neko pravo i kada treba da dokaže da ispunjava uslove za korišćenje nekog prava, ne treba da obilazi zbog izvoda iz matične knjige rođenih, državljanstva itd. kada o tome postoji službena evidencija. Slažem se sa ovim informatičkim dostignućima da se sa odgovarajućom šifrom ulazi u bazu podataka i dobija se kompletno ono što je potrebno za ostvarivanje nekog prava. Jer ako ovako idemo sa ovom formulacijom, da svako drugo lice je zainteresovano koje ima navodno neki opravdani interes, a verovatno to niste tako formulisali, ali sa na to odnosi i da može da koristi te podatke, onda je zloupotreba, bukvalno rečeno, na izvolte. Moguća je zloupotreba. To su principijelne primedbe i ne bih hteo da ponavljam ono što su neke moje kolege pre mene istakle. Međutim, hteo bih da vam skrenem pažnju, nije lepo da se sve što se ovde predloži predstavlja evropskim standardom. Ako je to evropski standard, onda nam kažite zašto Francuzi ovo nemaju. Ako Francuzi ovo nemaju, da li to znači da oni nisu u Evropi, nego gde su. Čuli ste da primer Grčke, čuli ste primere nekih drugih država. Mislim da ova bojazan koju su neki izrazili povodom ovih kodova, mikročipova nije neosnovana, tu moram da vam skrenem pažnju, ima puno razloga da se veruje ... (Predsedavajući: Gospodine Krasiću, vreme.) Sada ću da završim. Znači, da se veruje da postoji mogućnost tih zloupotreba. Nemam vremena sada zbog ovoga da čitam, ovde imam jednu studiju koja se odnosi na CIA, NATO i na ove druge institucije, pa čak i studije nekih naučnika iz SAD, stavove Evropskog parlamenta. Gospodine Jočiću, samo da vas upoznam, Evropski parlament je još 99. godine, u Rezoluciji o životnoj sredini i bezbednosti i spoljnoj politici, u članovima 23, 24. i 27. pozvao da se neubojno oružje, to je taj termin, stavi pod kontrolu i reguliše njegova primena, a uz to upućen je poziv da se zabrani razvoj oružja koje omogućava bilo koji oblik manipulacije ljudima. Povodom diskusije o amandmanima, mi ćemo da iskoristimo priliku da vas upoznamo i sa konkretnim istraživanjima kako se menja um od strane ljudi koji su imenom i prezimenom i svojim titulama garanti nečega što je objavljeno u svetskoj štampi, imate na Internetu ta dostignuća. Nemojte baš sa smeškom da odbacujete sve ove sumnje i slutnje mogućnosti zloupotreba ovih kodiranih znakova koje nameravate da stavite na ličnu kartu.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan. Gospodin Homan je poslednji prijavljeni na listi narodnih poslanika. Imate ukupno devet minuta. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, kolege poslanici, dosta toga je već rečeno o ovom zakonu danas. Samo nekoliko stvari želim da kažem. Prvo, dobio sam pismo, saopštenje za javnost Udruženja fotografa Srbije, koji prigovaraju na član 14. stav 2, gde se kaže da lica kome se prvi put izdaje lična karta, uz zahtev za izdavanje lične karte prilaže fotografiju u propisanoj veličini itd. Njima sada nije tu najjasnije da li to znači u suštini da će oni izgubiti svoj posao, tj. da li će moći da fotografišu ljude za ličnu kartu ili samo prvom prilikom. Kada se pogleda član 10, a pretpostavljam da biste mogli da im na kraju to razjasnite, jer kada se pogleda član 10. stav 5. gde kaže, radi utvrđivanja identiteta itd, pribavljaju se biometrijski podaci (fotografija, otisak prsta, potpis), a u poslednjem stavu ovog člana se kaže da ti biometrijski podaci iz stava 5. ovog člana se uzimaju na način koji propiše ministar. Pošto je i tu ta fotografija u pitanju, možda bi neko pojašnjenje njima bilo korisno. Osim toga, čuo sam da ste prihvatili inicijativu da se nekom pravno-tehničkom redakcijom iz članova 10. i 22, koliko mi se čini da nema više članova gde se spominje Srbija i Crna Gora, da se iz članova 10. i 22. to promeni i da bude samo Srbija, obzirom na novonastalu situaciju. Drago mi je što ste to prihvatili, da ne bismo morali uskoro da menjamo zakon. Što se drugih stvari tiče, ovaj zakon je, moglo bi se reći, više koristan nego dobar, jer nema on tu šta da bude dobar, to je jedan tehnički zakon, a izuzetno je koristan iz mnogih razloga koje smo već ovde čuli i bio je potreban našoj zemlji. Ono što začuđuje, a to je da smo čuli dosta protivnika ovakvog rešenja danas, koji vape i plaše se pa kažu, odoše naši podaci u Evropu. Vrlo čudna stvar. Odoše naši podaci u Evropu, odoše naši podaci svetskoj vladi u senci itd. Najveća primedba je da se ove karte mogu lako falsifikovati. Podsetiću vas da današnja lična karta, kao i mnoga druga dokumenta koja su u opticaju, mogu vrlo lako da se falsifikuju u kući i dovoljno vam je da imate skener i kolor štampač i možete da falsifikujete od lične karte pa nadalje, naravno, dokumenta koja nisu toliko bitna mogu lakše da prođu kao falsifikati. Naravno, ništa nije sigurno pa ni ovakvo rešenje, kopiraju se danas i zaštićeni diskovi, novac i sva moguća dokumenta, pa je naravno moguće iskopirati i falsifikovati i ovu ličnu kartu. Međutim, ovde na kartici, to treba takođe reći, postoji taj čip i da bi se falsifikovalo nešto takvo, morate ili da kupite nov čip ili da ukradete nekome tu karticu, pa onda da ga jednostavno reprogramirate, to je eprom, mora on da se izbriše i reprogramira, što nije baš tako lako i nije dostupno baš svakome u kućnoj varijanti, te ne stoji primedba da ovo može lako da se falsifikuje. U svakom slučaju mnogo teže nego dosadašnja lična karta i treba imati zaista veliki motiv pa falsifikovati ličnu kartu. Međutim, sve te primedbe su plod straha od modernizacije i razumem ljude koji se toga plaše. Još uvek u Srbiji imate ljude koji misle da je kompjuter opasan po život i da ukoliko surfujete Internetom neki Veliki brat odmah sve može da sazna o vama i ukrade vam dušu, tako da razumem te ljude, ali to je napredak koji ne mogu svi odmah da shvate. Nekada su se ljudi plašili fotografisanja, plašili su se automobila, plašili su se mnogo toga, jer je sve to bilo novo, i frižidera, jeste, svega su se plašili, ali na kraju ili su se jednostavno prilagodili ili su nestali. Te retrogradne snage će se vremenom i ovde ili prilagoditi ili će slabiti i nestati. Svuda je tako bilo, pa će biti i u Srbiji, u to sam uveren.
Prvo reč ima ministar Jočić, pa Aleksandar Vučić.
Što se tiče fotografa ne treba da se brinu, moći će da fotografišu i da to prilažu kao jedan od elemenata za ovu ličnu kartu.
Reč ima poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto sam pričao delimično oko Velikog brata Orvelovog i Životinjske farme i 1984. godine, da samo to razjasnimo. Nisam ni idiot, niti bilo šta drugo, pa treba da se objašnjava, plašite se frižidera, fotografisanja ili ne znam čega. Spreman sam da se takmičim sa onima koji su mnogo napredni i evropejski raspoloženi u znanju jezika, poznavanju računara, u svemu onome što smatrate najnaprednijim i najvažnijim. Mislim da naša deca to, pre svega, treba da uče i u tim sferama da napreduju. Nisam shvatio da ovo ima ikakve veze sa svim tim, osim što sam rekao da je to istina, da je to još jedan od načina na koji se kontroliše privatnost pojedinih ljudi i urušavanje jednog od prava koje pripada univerzalnim ljudskim pravima, ne mogu da kažem poslednje generacije, ali druge generacije, to je pravo na privatnost. Ako to neko ne može da razume i ako će da kaže da je to zato što oni ne razumeju jer će podaci da idu u Evropu, niko nije pominjao Evropu, pominjali smo "Motorolu" i preko "Motorole" ti podaci idu, a "Motorola" radi za američku obaveštajnu službu i za američku vojnu službu, a da li će da idu bilo gde van Srbije ili će da idu u centralnu bazu podataka, odnosno mimo centralne baze podataka, to vam je isti problem. Ako mislite da mi je različito to što će da kontroliše ovu ili onu stvar neko drugi, sasvim svejedno, privatnost mi je ugrožena ko god da to čini, ne meni nego bilo kom drugom građaninu Republike Srbije. Prosto, u tom smislu smatram da je potpuno nekorektno da na takav način neko govori, sad mi smo moderni, a oni su retrogradne snage. To je toliko prazna priča o tim retrogradnim snagama i ne znam čemu, da mi dođe nekada da kažem da ste vi snage iz srednjeg veka ili snage od pre nove ere, ili ne znam šta sve, što je prilično besmisleno. Građani Srbije će da se izjasne i mislim da će ljudi dovoljno uspeti da procene ko su retrogradne, a ko su moderne snage.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč po članu 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Time završavamo današnji radni dan. Nastavak sednice je u ponedeljak u 10,00 časova.