Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 115 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje,utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA (nastavak u pojedinostima) Jučerašnji radni dan Treće sednice Narodne skupštine zastao je u raspravi u pojedinostima o članu 3, na koji je amandman podneo narodni poslanik Željko Tomić. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, pozivam se na član 101, delimično i na član 104, povodom izlaganja gospodina Srđana Milivojevića. Javno zahvaljujem Srđanu Milivojeviću na jučerašnjem izlaganju. On je izuzetno dragocen za nas, srpske radikale, a i za građane Srbije. Juče je Srđan Milivojević na najbolji način potvrdio sve ono što tvrdimo od kako je formirana Vlada DS-a, odnosno ZES-a i SPS-a. Srđan Milivojević je ovde, bez ikakvog ustručavanja, nazvao sve one koji su 1999. godine, odnosno do 2000. godine bili u Vladi, izdajnicima i odgovornima za sve ono što se dešavalo. Ne verujem da je delio, pa rekao, vi iz JUL-a, iz SRS-a niste valjali, a vi iz SPS-a ste bili dobri momci. Mislim da smo bili u istom košu. Onda se postavlja pitanje, ko laže građane Srbije? Očito, Srđan Milivojević ne laže, ali onda laže Boris Tadić. Onda Boris Tadić laže građane Srbije. Boris Tadić pokazuje građanima Srbije da je sve laž i obmana. Nema nikakve ideologije. Bitna je samo vlast. Ko te pita ko je gde bio, šta je radio! Važno je da mi nastavimo da vladamo, da prikrijemo sav kriminal i sve krađe koje su učinjene do sada, da nastavimo da radimo isti posao. To je za nas najvažnija stvar. Gospodo iz DS-a, postavljam vam pitanje – da li ste vi potpisali neku deklaraciju o pomirenju? (Srđan Milivojević, s mesta: ne sa vama) Znači,vi delite. Vidim ja to, Srđane, ali to treba da čuju i vide građani Srbije. Kako to možete? Koji su to kriterijumi na osnovu kojih određujete? Ne bežimo mi od odgovornosti, ako postoji odgovornost, ali morate da priznate da je naš udeo u vlasti, ipak, srazmerno bio mnogo manji, mnogo kraći, nego SPS-a. Ne znam koji vas kriterijumi vode kada o tome odlučujete. Očito, ovi kriterijumi koje sam naveo – samo i isključivo da sakrijete kriminal, lopovluk, da ga nastavite, bez obzira na to što Srbija srlja u propast. To vas ne interesuje. (Srđan Milivojević, s mesta: Vreme) Da, interesuje vas vreme. Ne interesuje vas što su za dva meseca građani Srbije izgubili preko 70 milijardi samo na zaduženja po kreditima koje su uzeli zbog toga što su vaši rekli da je dinar čvrst, da treba štedeti u dinarima i da se ne treba obazirati na svetsku ekonomsku krizu, jer ćemo na njoj zaraditi.
Da li još neko želi reč povodom amandmana? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Siniša Stamenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan u nizu od preko 100 amandmana podnetih na 19 članova Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Amandman koji je podneo kolega Siniša Stamenković je, otprilike, ono što sadrže svi amandmani koje su podneli narodni poslanici, a svakako je bitno naglasiti da su na ovaj predlog zakona amandmane dali i poslanici skupštinske većine i poslanici opozicije. Kada bi kolege poslanici skupštinske većine, koji su ovde obrazlagali svoje amandmane, vrlo argumentovano, vrlo uverljivo, mi Srpski radikali smo spremni da ih podržimo, kada bi se, dakle, ove kolege, u danu za glasanje, ponašale onako kako se ovde ponašaju, kada kažu da zastupaju građane iz mesta odakle dolaze, kada zastupaju interese svojih sugrađana – kada bi to pokazali u danu za glasanje, sasvim izvesno, ovaj zakon nikako ne bi mogao da prođe, odnosno ne bi mogao da bude izglasan. Nemam nameru bilo koga pojedinačno da prozivam, ali upozoravam građane Srbije, ljude koji prate rad ovog parlamenta, da vode računa o tome kada se u danu za glasanje izglasa ovaj zakon – da im bude pri svesti to da ih njihovi poslanici, iz njihovih mesta, obmanjuju. Ovde izađu, pa javno govore da je ovaj zakon izuzetno loš, govore i zbog čega je loš, zalažu se, navodno, za sudove u svojim malim mestima, ali u danu za glasanje glasaće da ovaj zakon prođe i da se desi sve ono što danima pričamo da će se desiti u oblasti pravosuđa, ako 1. januara 2010. godine ovaj zakon stupi na snagu. Ne mogu građani Srbije da se obmanjuju, znate? Iako se ne vide ovi dugmići kada se glasa, građanima treba da bude jasno da se istinski, odnosno protiv ovog zakona i protiv uništavanja pravosuđa, kroz primenu ovih i ovog zakona, zalažu jedino predstavnici SRS-a. Kao što govorimo, tako ćemo da se ponašamo i u danu za glasanje. Kao što vidite, govorimo i o onim mestima u kojima ne živimo, zato što nam je istinski stalo da se u pravosuđu desi nešto pozitivno, da se od strane Ministarstva pravde svim zaposlenima u pravosuđu stvore odgovarajući uslovi, pre svega, da mogu da obavljaju svoj posao. Zatim, da se povede ozbiljna borba protiv korupcije i kriminala u pravosuđu. Naravno, ne mislimo da su svi u oblasti pravosuđa korumpirani. Mali je broj među sudijama i među tužiocima koji jesu korumpirani, kojima upravljaju ovi iz vlasti Republike Srbije, kojima upravljaju tajkuni, ali većina zaposlenih u pravosuđu su časni i pošteni ljudi. Niko od narodnih poslanika koji je ovde govorio nije podsetio na nešto vrlo ružno – što je rekla gospođa ministarka, kada je ove zakone obrazlagala u načelnoj raspravi – da je jedan od razloga zašto se ukidaju sudovi u malim mestima to što su sudije u malim mestima više podložne korupciji, zato što se, valjda, tamo između sebe poznaju. To je velika uvreda za sve sudije i za sve tužioce koji obavljaju te funkcije u tim malim mestima u Srbiji. Znate, časni ljudi još više vode računa o tome kada žive u maloj sredini – da neko ne bi na ulici, za njima, ili za nekim od članova njihove porodice, rekao da su korumpirani, da su kriminalci. Dakle, to nikako ne može biti argument.Pre će neko da se sakrije u velikom Beogradu, ili misli da može da se sakrije i da obavi neki prljav posao za vlast, nego što će to da uradi neko u malom mestu. Dakle, to što je gospođa ministar ovde iznela kao argument jeste velika uvreda za sve časne sudije i tužioce u svim malim mestima u Srbiji, koje sada skupštinska većina, na predlog Vlade Republike Srbije, želi da ukine. Amandman koleginice Milice Radović, jedan od prvih amandmana u ovoj grupi, sasvim sigurno je amandman za koji bi trebalo da glasaju svi narodni poslanici koji su se zalagali, ako su se iskreno zalagali, da ostane sudska mreža, odnosno pravosudna mreža, onakva kakva je sada u Srbiji, jer nema uslova, dame i gospodo, u Srbiji za primenu ovog zakona koji vi danas i ovih dana nudite narodnim poslanicima. Nećete da vodite računa o tome šta bi, zapravo, značila primena ovog zakona. Mi smo ubeđeni da do primene ovog zakona neće ni doći, bez obzira na to što nekoliko dana raspravljamo o ovim amandmanima. Uspećete vi to nekako da istrgujete i da izglasate, ali teško da će doći do primene ovog zakona, jer postoji mnogo preduslova koji bi trebalo da se ispune. Podsećam, pre svega, građane Srbije i sve zaposlene u oblasti pravosuđa da smo mi dva puta imali veliki problem u Srbiji, u poslednjih osam godina, kada je u pitanju pravosuđe. Naravno, ne govorim o ona dva dugačka perioda kada nismo imali Ustavni sud. Zapravo, mi ni danas nemamo kompletan Ustavni sud, imamo 10, umesto 15 sudija. Ovih pet sudija koji treba da budu u Ustavnom sudu, zato to sada i pominjem, vezani su za postojanje Vrhovnog kasacionog suda, koji će možda jednog dana i da bude uspostavljen, ali do tada, imamo krnji Ustavni sud. To je Ustavni sud kojim direktno upravlja Boris Tadić, zato što je na taj način i izabran. Podsećam na koji način je izabrano tih 10 sudija Ustavnog suda – pet je ovde izglasano, skupštinskom većinom, a na predlog Borisa Tadića, a pet, na predlog skupštinske većine, izabrao je Boris Tadić. Neka građani Srbije procene sada čiji je to Ustavni sud. Za ovih pet preostalih, koji još nisu izabrani, moglo bi se reći da bi na neki najdemokratskiji način mogli biti birani, ali, nažalost, do toga skoro neće doći, jer ovi zakoni neće stupiti na snagu. Dakle, podsećam na period kada smo dva puta zaredom, kada je pravosuđe u Srbiji dva puta bilo u kolapsu, kada je bila opšta panika i među građanima i među zaposlenima u pravosuđu, zato što smo imali jedan period kada je trebalo da neki prethodni zakoni stupe na snagu, pa nisu blagovremeno produženi rokovi, i onda se desilo da u određenim sporovima građani nisu mogli da podnesu žalbe, zato što zaposleni u sudskoj upravi, a ni predsednici sudova, nisu znali koji sudovi su nadležni da odlučuju po tim žalbama. Propuštani su rokovi, bio je opšti haos, a vi ćete ovim i ovakvim zakonima tek izazvati haos u pravosuđu u Srbiji. Trebalo bi da znate i da vodite računa o činjenici da će svi ti ljudi koji su zaposleni u oblasti pravosuđa u malim mestima, primenom ovog zakona, ostati bez posla. Neke sudije i neki tužioci koje ne budete lustrirali, možda će da odu u sedište okružnog suda i tamo će, možda, i da dobiju posao, ali zaposleni u sudskoj upravi – svi će ostati bez posla i neophodno je da građani Srbije to znaju. Zašto ovo tvrdim? Zato što je gospođa ministar, u načelnoj raspravi, znate, ta načelna rasprava je bila dosta davno, pa smo možda zaboravili i zato je neophodno da se podsetimo na to, rekla da će i sudski upisnici biti u sedištima tih novih sudova. Dakle, niko neće biti u sudu u tom malom mestu, u sada nekom opštinskom sudu; u ta 104 mesta gde ukidate opštinske sudove neće biti zaposlen niko iz sudske uprave. Svi građani iz tih malih mesta moraće da idu u sedište okruga, udaljeno možda i stotinak kilometara, da bi predali bilo koji akt koji mora da prođe kroz upisnik. Pitanje je, i o tome niko nije govorio, da li će i na koji način, zapravo, gde će se voditi evidencija, gde će građani iz jednog mesta, koje je od sedišta okruga gde će sada biti sedište suda udaljeno sto kilometara, moći da dobije najobičniju potvrdu da nije kažnjavan, a ta potvrda mu je potrebna iz nekih ličnih razloga? Moraće da putuje sto kilometara da podnese zahtev, da se vrati kući ili da tamo prespava, pa da ponovo za dva dana ode da preuzme tu potvrdu, pošto, kao što znate, koliko god se hvalite da ste osavremenili neke sisteme u sudovima, to niste uradili. Niste ni u MUP-u, a to ne radite namerno, ne zato što niste u stanju da umrežite i sudove i MUP, nego vama to ne odgovara, iz prostog razloga, o kom mi govorimo još od 2000. godine, kada ste i vi iz DS-a, na sednicama RIK-a, podržavali predloge SRS-a, da se u Srbiji, konačno, uvede jedinstveni birački spisak. Vi namerno obmanjujete građane da to nije moguće, zato što ne uspevate da umrežite sudove i MUP i, naravno, jedinice lokalne samouprave. Dakle, da je bilo sluha kod Vlade Republike Srbije, ako, uopšte, ministri međusobno komuniciraju, s obzirom na to da su sada opsednuti samo time ko će više para da dobije u budžetu, i to ne para koje će nešto značiti građanima Srbije, nego ko će moći više savetnika i pomoćnika da plati u okviru ministarstva. To je jedino čime se predstavnici Vlade sada bave. Kada bi ozbiljno razmišljali o ovom o čemu mi danima govorimo i zbog čega se neki iz vladajuće većine ljute što mi raspravljamo o ovim izuzetno ozbiljnim zakonima, onda bi ovaj zakon morao da bude povučen iz procedure. Bilo je dosta predloga da se svi ovi zakoni povuku iz procedure, kako ga vi zovete – set pravosudnih zakona, ali o ovom zakonu je, očigledno, nepodeljeno mišljenje među narodnim poslanicima da nije dobar. Ovaj zakon će uneti haos u pravosuđe, ovaj zakon će doneti još nekoliko hiljada nezaposlenih u Srbiji, nekoliko hiljada porodica bez plate, a tek kakav će problem imati građani Srbije, koji će po pravdu morati da idu po sto i više kilometara, to će da vide tek kada, i ako dođe do primene ovog zakona. Još jedanput apelujemo na predstavnika Vlade Republike Srbije, nije smak sveta, ovaj zakon vam nije uslov ni za šta, ovaj zakon je hir nekoga kome je palo na pamet da nekoliko desetina hiljada ostavi bez posla. Ovaj zakon hitno treba povući iz procedure. Da ne gubimo, odnosno ne trošimo vreme ubeđujući vas u to, uradite to sami, uradićete nešto dobro za pravosuđe. Ovo što nazivate reformom je propast pravosuđa i haos u pravosudnom sistemu Srbije.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226, i koristim ovu priliku da postavim pitanje Vladi Republike Srbije, koje sam postavljao i prethodnih dana, prethodnih nedelja – kada će Državna revizorska institucija da dobije svoj prostor za rad? Još 10. oktobra, predsednik Vlade, gospodin Mirko Cvetković je izjavio da je rešen problem prostora za Državnu revizorsku institucija i da će ona konačno moći da ostvaruje svoju funkciju revizije i kontrole trošenja državnih para. Danas je 5. decembar, dakle, dva meseca od te izjave, a od tog prostora nema ništa. Postaviću ovo pitanje danas i postavljaću i narednih dana, svakog dana po nekoliko puta, sve dok ne dobijem validan odgovor, pošto odgovor nisamdobio. Budite sigurni, ukoliko se ovaj problem ne reši do kraja ovog meseca, kada treba da bude primljeno u radni odnos više od 20 revizora koji treba da kontrolišu budžet Republike Srbije, da će biti problema s usvajanjem budžeta, jer nemamo prava da dozvolimo nekontrolisano trošenje državnih para. Ukoliko nema prostora za Državnu revizorsku instituciju, to znači da je ova vlada licemerna i da ne želi da dodeli prostor i ako to javno obećava. U prostoru koji je trebalo da dobije Državna revizorska institucija nalazi se Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i pouzdano znam da ministar Svetozar Čiplić ne želi da se iz njega iseli. Dakle, član Vlade ne želi da dozvoli da ova važna institucija počne da radi i da kontroliše trošenje državnih para. Ukoliko se ovaj problem ne reši, biće mnogo problema u ovoj Skupštini. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 3, amandman s ispravkom podneo je narodni poslanik Vladimir Milentijević. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu je prihvatila amandman, s ispravkom. Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman s ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman s ispravkom pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Radenković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3, amandman s ispravkom podneo je narodni poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman s ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Ministarstva pravde, samo da vas podsetim da smo ovu sednicu počeli 5. novembra, pre mesec dana, i, ako se ne varam, danas je 18. radni dan po ovom dnevnom redu. Uostalom, kada je javna rasprava izostala pre dolaženja ovih zakona u Skupštinu Srbije, nije zgoreg da se mi ovde potrudimo da ispravimo mnoge zakonske predloge koji su na dnevnom redu. To je, u priličnoj meri, poslanicima DSS-a pošlo za rukom, što se tiče prethodnih zakona. Ukazivali smo u načelnoj raspravi da je nedostatak javne rasprave o ovim zakonima ostavio trag na kvalitet zakona. Naime, jedan okrugli sto u februaru, jedan u septembru, zaista, nisu bili dovoljni da se svi ovi zakoni sagledaju na pravi način. Takođe, imali smo priliku da vidimo predloge ovih zakona na sajtu Ministarstva pravde. Onda je jedan od veoma bitnih zakona iz ovog seta pravosudnih zakona povučen sa tog sajta Ministarstva pravde, da bi nakon nekoliko dana došao skroz izmenjen koncept, s ovim predlogom da se, od 138 trenutno postojećih sudova u Srbiji, taj broj smanji na 34. Takođe smo ukazivali i na sve primedbe Venecijanske komisije na set pravosudnih zakona. Ne možemo se ponašati, kada su u pitanju pojedini zakoni, na način da čujemo od predstavnika Ministarstva pravde da, kada je u pitanju Državno veće tužilaca, a to je bio izričit zahtev Venecijanske komisije, neke odredbe budu takve kakve su u zakonu i da su zbog toga prihvaćene, a da se preko nekih drugih, na koje smo mi ukazivali, jednostavno, preletelo i nisu uvažene. Ono što je činjenica, jeste da svi efekti ovog zakona nisu na najbolji mogući način sagledani, da nije urađena detaljna analiza potrebnih uslova i sredstava koja su neophodna da ovi zakoni budu primenljivi u praksi. Takođe smo isticali da se na ovaj način ne postiže racionalnija mreža sudova, da je ovo velika opasnost, pre svega, zbog pražnjenja rubnih područja u Republici Srbiji, da je ovo bitno političko pitanje. Ukoliko amandman gospođe Milice Radović, poslanice DSS, ne bude prihvaćen, imaćemo ogromne probleme u narednoj godini. Nisam siguran da će od 1. januara 2010. godine ovaj koncept zaživeti. Nešto mi govori da ćemo iduće godine imati priliku da raspravljamo o izmenama i dopunama ovog zakona. Činjenica je da smo na ovaj predlog zakona, kao narodni poslanici, bez obzira na to da li su to poslanici vladajuće većine, ili opozicioni poslanici, uložili ogroman broj amandmana i, kao što je rečeno u načelnoj raspravi, ovaj zakon nije moguće propratiti kroz amandmane. Pokušali smo da obrazlažemo naše namere, naše predloge, amandmane, koje smo zaista pisali iz najbolje namere. Ovaj problem se može prevazići usvajanjem samo jednog amandmana, koji će zadržati postojeću mrežu sudova i omogućiti da svi građani Republike Srbije mogu da obavljaju sve što treba da obavljaju u sudovima u svojim opštinama, i zbog dostupnosti pravde, i zbog racionalizacije troškova, i zbog svega ostalog, a to ću vam u narednih nekoliko minuta i dokazati. Takođe smo predlagali, u razgovorima s predstavnicima Ministarstva, da broj apelacionih sudova bude promenjen. Ako krenemo sa konceptom da svaki narodni poslanik traži za svoj grad, za svoju opštinu, i opštinski sud, i okružni sud, i apelacioni sud, to nije dobro, ali mislimo da je ovaj predlog sa četiri apelaciona suda mogao da bude proširen, bar, još nekim odeljenjima. Dokazali smo u načelnoj raspravi da bi bilo dobro da postoji odeljenje Apelacionog suda i u Čačku i u Zaječaru i u još nekim gradovima, upravo zbog dostupnosti pravde, zbog smanjivanja troškova i efikasnijeg funkcionisanja samog pravosuđa. Ono što je najbitnije, da građani Srbije mogu, sve što treba da završe u sudovima, da urade na jednostavniji način. Činjenica je da se nije vodilo računa o nekim kriterijumima koji su ovde pominjani od strane predstavnice Ministarstva, gospođe Malović, vezanim za saobraćajnu infrastrukturu, za veličinu opština, za broj stanovnika i broj predmeta, jer nije naša ideja da sad upoređujemo pojedine opštine koje treba da dobiju svoje sudove na račun nekih kojima treba ukinuti te sudove zato što imaju manji broj predmeta, ili manji broj stanovnika. To nije ozbiljan koncept i jedino rešenje za ovo je da se ne menja postojeća mreža. Da vam dokažem, poštovani predstavnici Ministarstva, da smo zaista ozbiljno pristupili ovom problemu, poslanička grupa DSS-a je imala u vidu Izveštaj o radu Vrhovnog suda Srbije, sa prikazom rada sudova opšte nadležnosti. Takođe smo dobro proučili i upravne okruge u Srbiji, njihovu veličinu, njihov broj i trenutnu mrežu sudova, kako to sada funkcioniše. Proučavali smo najzastupljenije etničke zajednice po opštinama, još od 2002. godine, prema popisu, i tu imamo argumente koji idu u korist ovoga o čemu vam sada govorim. Površina opština u kilometrima, broj naselja, broj stanovnika, po popisu, čak, iz 1991. godine, pa i 2002. godine, takođe, argumenti koje iznosi DSS, apsolutno stoje. Izveštaj o radu opštinskih sudova, najbolji koeficijent ažurnosti, najgori koeficijent ažurnosti, kvalitet rada, procenat ukinutih odluka, najveći prosečni priliv predmeta, najmanji prosečni priliv predmeta, takođe, izveštaj o radu okružnih sudova za prvih šest meseci u 2008. godini, prosečni priliv u okružnim sudovima u 2007. godini, prosečni priliv u opštinskim sudovima za 2007. godinu. Izveštaj Vrhovnog suda za period od januara do decembra 2007. godine – koliko je predmeta primljeno, koliko je rešeno, bez obzira na to da li u građanskom odeljenju, krivičnom, izvršnom. Veličina opština, mogu vam pokazati, kasnije ću reći kako su pojedine opštine s malim brojem stanovnika, koje svakako spadaju u najveće opštine po svojoj površini, ostale bez sudova. U ovom materijalu je pregled svih 138 sudova u Republici Srbiji, sa popisom novih predmeta, koliko je ukupno rešeno, koliko je nerešeno, u istrazi, krivici, parnici, vanparnici, u izvršenjima. Ako krenemo sada da čitamo te podatke, mislim da ovde možemo ostati veoma dugo. Vreme nam, nažalost, to ne dozvoljava, ali ću pokušati još jednom da vas podsetim i da zamolim predstavnike Ministarstva pravde da prihvate amandman DSS-a koji je podnela Milica Radović i na taj način ćemo mnoge probleme prevazići. Na ovaj zakon sam, kao i svi narodni poslanici DSS-a, uložio amandman kojim tražim da se zadrži postojeća mreža u Moravičkom i Šumadijskom okrugu. Mnogi od nas su govorili o pojedinim sudovima iz ovih okruga. Ono što je ideja, jeste da u Moravičkom okrugu to budu opštinski sudovi u Čačku, u Gornjem Milanovcu, Guči i Ivanjici. Neki narodni poslanici su ovde govorili da se pojedini sudovi koji postoje 100, 150 ili 200 godina, ovim predlogom zakona, ukidaju. Najbolji primer za to jeste Gornji Milanovac. U Gornjem Milanovcu, prvo je napravljeno Načelstvo, koje je posle preraslo u sud, pa se oko njega stvaralo naselje. To je Sud sa velikom tradicijom. Građani Gornjeg Milanovca najbolje znaju koliko znači opštinski sud u njihovom gradu, koji će ovim zakonom biti ukinut. Isto važi i za Opštinski sud u Guči. Govorilo se o infrastrukturnim objektima, o kvalitetu pojedinih zgrada, o prostoru koji poseduju pojedine opštine, šta će se dogoditi s njima. Bili smo u poziciji da u proteklih nekoliko godina renoviramo neke zgrade u tim opštinama i ti sudovi, zaista, izgledaju sjajno. Šta će se sada u njima dešavati? Da li će to dobiti prostor pojedine političke stranke koje će imati svoje kancelarije u njima, to ćemo videti, ali mislim da se o tom elementu uopšte nije vodilo računa. Ono što je vrlo ilustrativno i može da bude interesantno, jeste problem Suda u Ivanjici. Opština Ivanjica pripada Moravičkom okrugu. Po dosadašnjem uređenju, ona je bila vezana za Užice. Podsetiću vas, u par rečenica, da je to bila jedna od najvećih opština u Srbiji, sa površinom od 1090 km2, da je to veoma razuđena opština, gde su pojedina sela, kao što je Ostatija, udaljena i 60 km od centra. Sada je predviđeno da Ivanjica bude odeljenje Osnovnog suda u Požegi, sedište policije u Čačku, Okružni sud u Užicu, Privredni sud za Ivanjičane – u Čačku. Mislim da će ovim predlogom zakona, ukoliko on bude usvojen, građani Ivanjice, zaista, imati mnogo problema. Apelacioni sud je u Beogradu. Pored Čačka, pored Kragujevca, ljudi koji žive 60 km od centra Ivanjice, putovaće stotine kilometara do Beograda, da bi ostvarili neka svoja prava. Ne želim da iskoristim ovo vreme da čitam sve podatke koje sam dobio, bilo od predsednika sudova iz ovih gradova, bilo od građana koji žive u ovim opštinama, jer mislim da to nije potrebno. Svako ko je dobronameran, shvata da postoji ogromna potreba da se zadrži ovakvo rešenje. Što se tiče Šumadijskog okruga, takođe, ogroman problem vezan je i za Raču, i za Topolu, i za Batočinu, za sva mesta u kojima sada funkcionišu ovi sudovi. Ukoliko se usvoji ovaj zakon, mislim da će, pre svega, Ministarstvo pravde, zaposleni u pravosuđu i građani Srbije imati izuzetno velike probleme, koje neće moći da otklone u narednih nekoliko godina, dok se ne shvati da je ovaj koncept bio zaista promašen, da se njime ne postiže nikakva racionalizacija, da neće doći ni do kakve uštede. Verovatno je ideja bila da se promeni neko dosadašnje stanje, pravda je spora ali dostižna, i da ste ovim zakonom pokušali da promovišete načelo da pravda treba da bude brža i dostižna. Siguran sam Da će, nakon usvajanja ovog zakona, ukoliko prođe u Skupštini Srbije, u danu za glasanje, pravda biti i sporija i nedostižna. Još jednom vas pozivam, još uvek nije kasno, povucite ovaj zakon iz procedure, dajte da još jednom razgovaramo i s predstavnicima pravosudnih organa, sa Društvom sudija, sa svim relevantnim faktorima i značajnim institucijama u ovoj zemlji koje su ponudile određena rešenja i određene odgovore. Ništa nećemo izgubiti time što ćemo ponovo razmotriti ovaj predlog zakona i naći najbolje rešenje. Mislim da na ovaj način stvaramo probleme koje, očigledno, u ovom trenutku niko iz Ministarstva pravde nije u stanju da sagleda, inače se ne bi ovakav zakon našao pred narodnim poslanicima u Skupštini. Hvala najlepše.
Reč ima poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, ovoliki broj amandmana podnetih na Predlog ovog zakona od strane opozicije, prvenstveno, ali i određeni broj amandmana koje je podnela pozicija, trebalo bi predlagaču da kažu neke stvari. Prvenstveno, da sam koncept ovog zakona nije dobar. Iz tih razloga i iz razloga koje smo čuli tokom proteklih dana, trebalo bi ovaj predlog zakona povući iz skupštinske procedure. Međutim, ja bih govorio, na početku, o jednom drugom aspektu, za koji smatram da se pomalo zapostavlja, a to je sledeće. O čemu se radi? Ovoliki broj amandmana podnetih od strane opozicije i pozicije podigao je jedan veliki oblak prašine. Imam utisak da taj oblak želi, na neki način, da zaseni, da zatamni nešto o čemu se u ovom momentu ne razmišlja i ne priča dovoljno, odnosno pričalo se proteklih dana kada je tema bio set ostalih pravosudnih zakona, a sada se ne priča. Oblak koji se podigao oko ovoliko amandmana želi da zaseni, u stvari, lustraciju sudija, način izbora, odnosno reizbor sudija, želi da zaseni zakon o uređenju sudova, ostale zakone iz oblasti pravosuđa koji su bili na dnevnom redu proteklih dana. Mislim da se ovde radi, na neki način, o nametnutim zakonima. Neko je ove zakone nametnuo vama, vi ih na neki način namećete nama, a nakon njihovog usvajanja, oni će biti nametnuti sudovima i građanima Srbije. U amandmanu koji je podneo kolega Petković traži se brisanje tačke 33), dodavanje novih, kojima se, faktički, uspostavlja ranije stanje u pogledu opštinskih sudova na nivou Moravičkog i Šumadijskog okruga. Treba zadržati postojeće opštinske sudove, iz više razloga. Ja ću se, na početku, fokusirati na opštinske sudove, dosadašnje, u Moravičkom okrugu, pošto su mi oni najbliži, mada razlozi koje ću reći za ove sudove važe i za sve ostale opštinske sudove, kao što smo to videli i proteklih dana iz izlaganja opozicionih poslanika, a i poslanika pozicije. Fokusiraću se na Opštinski sud u Gornjem Milanovcu, za koji smatram da, kao i ostali opštinski sudovi, treba da ostane i opstane, iz više razloga, mada prvi razlog koji ću pomenuti za ovaj opštinski sud, možda, ne stoji za sve ostale. Ne kažem da je ovaj razlog najvažniji, ali je jedan od jako važnih. O čemu se radi? Opštinski sud u Gornjem Milanovcu u ovoj godini slavi 200 godina svog postojanja. Još 1808. godine uspostavljen je tzv. Rudnički magistrat, da bi 16 godina kasnije, 1824. godine, Miloš Obrenović u Brusnici, današnjem Gornjem Milanovcu, takođe, uspostavio magistrat. Posle toga, sudovi iz okolnih gradova premeštaju se, takođe, ukazom kneza Miloša Obrenovića, u Gornji Milanovac, a 1856. godine, knez Aleksandar Karađorđević, takođe, okolne sudove premešta u Gornji Milanovac. Dakle, Turci su imali sluha da su ovi sudovi potrebni tadašnjoj raji. Mislim da jedan od ovih argumenata koje sam istakao stoji i da ovaj sud, između ostalog, iz ovog razloga, pored ostalih koje ću tek pomenuti, treba da ostane kao opštinski sud. Drugi elemenat o kom ću pričati jeste pokrivenost teritorije. Opštinski sud u Gornjem Milanovcu pokriva teritoriju od 836 kilometara kvadratnih. Tu je oko 50.000 stanovnika. Prečnik Gornjeg Milanovca, opštine Gornji Milanovac, negde je oko 110 km. Postoje 63 naseljena mesta i najveća udaljenost naseljenog mesta od sedišta Opštinskog suda je 65 km. Dakle, preseljenjem Opštinskog suda u Gornjem Milanovcu u Osnovni sud Čačak, koji je od Gornjeg Milanovca udaljen 25 km, vidimo da će klijenti, svedoci, veštaci i svi ostali morati, od najudaljenijeg mesta na teritoriji opštine Gornji Milanovac, do sedišta Opštinskog suda, morati da idu oko 100 km. Tu se povećavaju i troškovi. Sledeći element o kojem ću nešto reći jeste analiza prosečnog priliva predmeta. Za period od tri godine, 2005, 2006, 2007, ukupan priliv po svim materijalima za poslednje tri godine iznosi 48.174 predmeta. Dakle, godišnji priliv je negde oko 15.058 predmeta. Mnogi od ovih argumenata, posebno vezanih za prostor i za prosečni priliv predmeta stoje i za ostale sudove u Moravičkom okrugu, a to su sudovi u Ivanjici i Guči, idu u prilog činjenici da ovi sudovi ne treba da budu ukinuti. Sve su ovo razlozi principijelne prirode i nikako ih ne treba povezivati s nekim slučajevima koji postoje gotovo u svim sudovima, a koji su vezani za nesamostalnost pojedinih sudija, za uticaj pojedinih lokalnih ili vanlokalnih tajkuna na suđenje i na sudije, kao i na uticaj izvršne na sudsku vlast. Zato se vrlo često mora reći, a to smo saznali i u kontaktima s pojedinim građanima ovih opština, da su ljudi pomalo nezadovoljni radom pojedinih sudija, međutim, toga ima svuda, to su pojedinačni slučajevi, iz razloga besa, revolta i tako dalje. Pojedinim od ovih ljudi ne mogu se lako objasniti ovi argumenti za opstanak, odnosno ostanak ovih sudova. Tako, na primer, može li da shvati argumente za opstanak suda u Gornjem Milanovcu, koji slavi 200 godina, izvesni Miodrag Bajić, koji svoju pravdu pred ovim sudom i pred sudom u Čačku traži poslednjih 14 godina, koji, možda, opravdano sumnja da se na njegov predmet vrši uticaj od strane pojedinih tajkuna, u čijem predmetu je učestvovalo do sada 20 sudija, u 160 ročišta, gde su troškovi predmeta višestruko porasli, gde se imovina za 14 godina istopila, po njegovom pričanju, za oko 500.000 evra? Takvom čoveku je tešku objasniti ove argumente o opstanku ovog suda. Međutim, to ne treba mešati s onim argumentima koji govore u prilog opstanka, odnosno ostanka ovog i drugih sudova. Zaista, nijednom sudu ne treba da služi na čast da bude u bilo kom slučaju pristrasan, kao i da podlegne uticaju izvršne vlasti ili lokalnih moćnika. Što se tiče smanjenja korupcije i uticaja lokalnih tajkuna na sudije, što je jedan od razloga koji ste pomenuli, siguran sam da svima onima koji su na neki način nezadovoljni ovim sudom neće biti od koristi kada se njegovo sedište prenese, prebaci na Opštinski sud u Čačku. Normalno je da i tamo, kao i u ostalim sudovima, ima pojedinačnih slučajeva uticaja pojedinih tajkuna i izvršne vlasti na rad ovih sudija. Doći će i on i ostali u Osnovni sud u Čačku, ili Okružni sud u Čačku, a to najbolje može da zna, opet, izvesni Tomović Milenko, koji je, nakon otkaza ugovora o radu, takođe, godinama tražio svoju pravdu u sudu u većem mestu, u Čačku. Jedan sud donosi jednu odluku. Zatim, drugi sud ukida tu odluku i donosi drugu odluku. Ponovo se vraća. Ovaj sud donosi odluku u njegovu korist, pa se ponovo vraća na sud koji donosi odluku na njegovu štetu, da bi na kraju došlo do Vrhovnog suda i tu je kraj. Neko je izvršio uticaj ičovek je izgubio spor. Niko ne zna kako je bilo njemu i njegovoj porodici za sve ove godine dok je tražio pravdu. Izbor sudija, ukidanje sudova i sve ove stvari koje se događaju u pravosuđu, ne ulivaju poverenje da će sudstvo biti samostalno i nezavisno. Moram da kažem da sve ovo puca po leđima sirotinje i obespravljenih. Ovi još ćute i trpe. Do kada će to da bude, videćemo. A vide građani Srbije, gledajući prenos Skupštine na Drugom kanalu RTS-a, kako i vi, predstavnici ovih koji svakodnevno osiromašuju, koje isteruju s posla, kupuju budzašto preduzeća koja su oni sticali godinama, oni koji prodadoše sve što se u ovoj zemlji moglo prodati, oni koji im obećavaju šarene laže pred izbore, na primer, 1000 evra besplatnih akcija, oni koji sateraše mnoge čestite ljude u kontejnere da tamo potraže svoj spas, oni koji sebi dadoše milione plata, a sirotinja nema od čega da živi, vide oni da vi, kao predstavnici ovih, pokušavate da u Skupštini Srbije ne dozvolite da se čuje istina. Još im ukinite sudove, pa im posle ukinite škole i, na kraju, crkve, i tu je kraj. Neće to proći. Siguran sam. Oslušnite malo glas naroda. Znate li šta ćete čuti? Narod se ućutao. Vi vrlo dobro znate šta znači kada se srpski narod ućuti. Gospođo ministre, mi smo nekada na Pravnom fakultetu izučavali i pokušavali da nešto dokučimo iz Sokratove odbrane. Pogledajte ponekad odbranu dr Vojislava Šešelja, koju on demonstrira u Haškom tribunalu. Bez lažne skromnosti, videćete da mu slavni Sokrat, sa svojom odbranom, nije ni do kolena. Videćete još kako snagom svoje volje, kako snagom svojih čeličnih, kristalno jasnih argumenata, braneći hrabre dobrovoljce SRS-a, dokazuje celom svetu, a posebno onima koji se nešto stalno nekome izvinjavaju, da mi nismo genocidan narod. Videćete još nešto nezabeleženo u istoriji krivično-pravne teorije i prakse, a to je da okrivljenom, po saslušanju svedoka Tužilaštva, svedoci odbrane gotovo da i nisu potrebni. To je nezapamćeno, jer je on svoju nevinost i nevinost srpskog naroda dokazao već u ovom delu postupka. Svi oni koji su doprineli da se takav čovek već šest godina nalazi tamo, svi oni koji su hteli da mu zabiju nož u leđa, videće iduće godine kada se, Bogu hvala, on vrati u Srbiju, kako izgleda transformacija iz odbrane u napad. On je tu najjači. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Dali neko želi reč? (Da). Miloš Radulović ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre Malović, podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i tužilaštva, da se u članu 3, tačka 14. briše i dodaju nove tačke, koje glase: ''Opštinski sud u Kruševcu, Opštinski sud u Aleksandrovcu, Opštinski sud u Brusu, Opštinski sud u Varvarinu za teritoriju opštine Varvarin i Ćićevac, Opštinski sud u Trsteniku''. Tačka 27. se briše i dodaju se nove tačke, koje glase: ''Opštinski sud u Prokuplju za teritoriju opština Prokuplje, Blace, Žitorađa i Merošina i Opštinski sud u Kuršumliji''. Mi ovde već četvrti dan raspravljamo o amandmanima na Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i tužilaštava. Imamo 124 amandmana, koje su podneli članovi, odnosno poslanici opozicionih stranaka i poslanici vladajućih stranaka, što ukazuje na to da sam Predlog zakona nijedobar, a amandman naše uvažene koleginice Milice Radović je najbolji predlog rešenja – da se ovaj zakon koji je vezan za mrežu sudova povuče. Inače, kada pričamo o mreži sudova i o ovom amandmanu koji sam podneo, pre svega bih se osvrnuo na dve opštine koje su izuzetno značajne, i u strateškom smislu, i u smislu neke perspektive za Republiku Srbiju. Tu mislim na opštine Kuršumlija i Brus, koje se oslanjaju na AP KiM, koje su od izuzetnog, ponavljam još jednom, strateškog značaja. Kada pričamo o opštini Kuršumlija, ona se administrativnom linijom od 105 km oslanja na AP KiM. To je jedna od najvećih teritorijalnih opština u celoj Srbiji, jer ima 952 kvadratna kilometra. Ono što je zabrinjavajuće, jeste da je po popisu iz 1953. godine imala 39.772 stanovnika, a po popisu iz 2002. godine – 21.608 stanovnika, što ukazuje na jednu opasnost, jedan trend, da ogromni prostori ostaju nenaseljeni, bez ijednog žitelja, odnosno građanina na tim prostorima. Opština Kuršumlija ima 89 naselja i mesto Kuršumlija. Zabrinjavajuće je i to što već imamo četiri naselja, odnosno nekada naseljenih mesta, u kojima ne živi više nijedan stanovnik. Pre nego što kažem nešto o posledicama ovakve odluke i ovakvog predloga zakona o mreži sudova, rekao bih par reči o opštini Brus, koja se, takođe, linijom u dužini od 27 km, oslanja na AP KiM. Po popisu od 1953. godine, opština Brus je imala 25.585 stanovnika. Opština Brus je 2002. godine imala 18.767 stanovnika. Iz iznetog se vidi da je veliki broj stanovnika napustio ova područja i da, mahom, u naseljenim mestima u ovim opštinama žive, odnosno egzistiraju staračka domaćinstva. Inače, opština Brus je jedna od teritorijalno većih opština, jer ima 606 km2 površine i 58 naselja. Ono što je indikativno i opasno kako za opštinu Kuršumlija, tako i za opštinu Brus, jeste da u ovim opštinama postoje mesta koja su udaljena od sedišta opštine, ili Brusa, ili Kuršumlije, čak i više od 50 km. Sada bih nešto i o značaju institucija za ove opštine, kako u ekonomskom, tako i u političkom smislu. U malim opštinama, kada kažem malim opštinama, opštinama sa malim brojem stanovnika, veoma je loša poruka za te opštine i za te stanovnike ako se gase neke državne institucije, jer to zabrinjava građane tih opština, iz prostog razloga što se plaše da će sutradan da se ugase i škole i zdravstvene ustanove. To je loša poruka za građane tih opština, jer oni ovo shvataju kao poruku: vi ne zavređujete da imate sud, vi ste građani drugog rada, mi ne računamo na vas, što ima još jednu posledičnu vezu sa svima onima koji su investirali u te opštine, a i sa budućim investitorima. Mislim da je zakonodavac i predlagač zakona morao da vodi računa o specifičnosti svih sredina, o čemu su svi narodni poslanici, pre svega, opozicije, pričali ovih dana, o značaju sudskih institucija i mreže sudova, manje-više, za svaku sredinu na teritoriji Republike Srbije. Jedan deo poslanika vladajuće koalicije je rekao i ukazivao i da, pored ekonomske, ovde postoji i jedna politička priča, koja može da ima u dogledno vreme neke loše posledice po ove opštine. Predsednik Vlade gospodin Cvetković je u svom ekspozeupred nama, 7. jula, rekao da će Vlada da se stara o ravnomernom regionalnom razvoju, a upravo ovo ukazuje da se vrši strahovita centralizacija, jer se, od 138 sudova u Srbiji, gasi 104 i ostaju samo 34 suda sa statusom osnovnih sudova, a ostalo su sudske jedinice. Ovde ne leži ni priča o ekonomičnosti, iz prostog razloga, što izmeštanje sudova u sedište okruga vuče za sobom i to da se povećavaju troškovi, kako za one građane koji žive u opštinama u kojima se gase opštinski sudovi, tako i za samo sudstvo, zato što sama udaljenost kod jednih proizvodi troškove dolaska u osnovne sudove, a kod drugih proizvodi troškove na taj način što sudije moraju da odlaze u udaljena mesta, konkretno, za ove okruge o kojima pričam, to je preko 50, 60 i 100 km, kao i tumači, veštaci, a da ne pričamo o faktoru vremena za izvođenje materijalnih dokaza. Jer, ako iz sedišta okruga treba da odu sudije na određena mesta gde postoje određena krivična dela, onda postoji opasnost vremena kao faktora, gde mogu da se određeni dokazi izgube. Kao što je i moj uvaženi kolega Šami rekao pre par dana, mislim da ovde postoji opasnost da imamo sindrom spržene zemlje, koji su primenjivali pojedini osvajači, a to znači, upravo, da se gase naselja, da ljudi napuštaju svoja ognjišta. A, ljudi napuštaju ognjišta kada nemaju institucije, pogotovo u malim mestima, gde je većina ljudi zaposlena u, kako državnim, tako i lokalnim institucijama, i imamo onaj deo koji se bavi poljoprivrednom delatnošću. Gospođo Malović, vi ste ovde kao jedan od razloga za opravdanost ovog predloga zakona naveli i uticaj lokalne sredine. To je nešto što nije dobro, jer, pre svega, vi na taj način diskreditujete sudije koji žive u tim sredinama. Istovremeno ću vas podsetiti na onaj primer koji sam naveo za Okružni sud u Kruševcu, koji je istog dana doneo dve različite presude po osnovu istog predmeta – oduzimanja mandata odbornicima DS-a u Brusu. Jedna presuda je bila pozitivna po one koji su se žalili, mislim na odbornike, a druga presuda je bila negativna, koja je na snazi, jer su oduzeti mandati tim odbornicima. Narodni poslanici su predstavnici svih građana i za ovaj zakon ne treba da glasaju narodni poslanici, bez obzira na političku pripadnost, jer mi smo, pre svega, dužni da štitimo interese građana, onih koji su nas izabrali da ih ovde predstavljamo. Iz tih razloga, DSS, a i ja kao poslanik DSS-a, očekujem da povučete ovaj zakon i da zadržite postojeću mrežu sudova, jer na to i na loše posledice ukazuju kako domaća, tako i strana stručna javnost, ukazuju da ovaj zakon nije u skladu s evropskim standardima. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jasno je da je amandman kolege Miloša Radulovića amandman koji bi morali, odnosno trebalo bi da prihvate narodni poslanici. Pre nego što kažem nešto konkretno o ovom amandmanu, želim da se vratim na amandman kolege poslanika Vladimira Milentijevića. Reći ću i zbog čega. Vi ste u skladu s Poslovnikom, gospođo Čomić, rekli da je Vladimir Milentijević, narodni poslanik, podneo amandman na član 3, da je od nadležnih odbora amandman prihvaćen, da je predstavnik Vlade na sednici odbora prihvatila amandman i da je on postao sastavni deo zakona. To je, apsolutno, u redu i ima našu maksimalnu podršku. Zbog javnosti, zbog građana Srbije, mora da se zna šta je sadržao amandman gospodina Vladimira Milentijevića i šta je, pre intervencije tim amandmanom, predložila Vlada Republike Srbije. Kolega Vladimir Milentijević je intervenisao na član 3. i predložio da se briše tačka 11. i da se doda nova tačka, a ta tačka 11. je predvidela da osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici bude jedini sud za teritoriju AP Kosovo i Metohija. Kolega Vladimir Milentijević je tražio da se uvede Osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici za teritoriju Kosovsko-mitrovačkog okruga, Osnovni sud u Gračanici za teritoriju Kosovskog okruga, Osnovni sud u Goraždevcu za Pećki okrug, Osnovni sud u Ranilugu za Kosovsko-pomoravski okrug i Osnovni sud u Štrpcu za Prizrenski okrug. Obrazloženje koje je kolega Milentijević, dao u jednoj rečenici, glasi: "Ukidanjem 16 od 17 osnovnih sudova na teritoriji AP Kosovo i Metohija, smatram da se definitivno Republika Srbija povlači i slabi državne institucije na KiM-u, pogotovo institucije pravosuđa, pa shodno tome predlažem da se formiraju osnovni sudovi po okruzima, kako bi se zadovoljile potrebe srpskog i sveg ostalog stanovništva na Kosovu i Metohiji koji priznaju Republiku Srbiju i zakone naše države." Pitanje o kom želim da govorim i koje želim da postavim, pre svega, gospođi Malović, jeste – šta bi se desilo da kolega Milentijević nije amandmanski intervenisao na ovaj član? Da li bi onda samo Sud u Kosovskoj Mitrovici bio nadležan za sve sudove na teritoriji Kosova i Metohije? Šta se, zapravo, krilo iza vrlo opasnog predloga Vlade Republike Srbije? Osnovano dovodimo u sumnju i osnovano pretpostavljamo da je Vlada Republike Srbije na ovaj način pokazala da se polako odriče Kosova i Metohije, da je sve pravosuđe htela da smesti u Kosovsku Mitrovicu, koja je jedino, da kažem, naseljeno mesto na teritoriji Kosova i Metohije koje nema nekih značajnijih problema u odnosu na ostale delove KiM-a. Šta ste vi mislili, na koji način da komuniciraju ljudi iz ovih mesta koje je naveo kolega Milentijević, iz Gračanice, Goraždevca, Raniluga, Štrpca i ostalih mesta, kako su ljudi mogli da dolaze radi te funkcije koju imaju pravosudni organi, da dolaze, možda, nekad i svakodnevno u Kosovsku Mitrovicu? Da li ste svesni šta je ovaj vaš predlog značio i zašto niste sami intervenisali, kako ste se uopšte usudili da pred Narodnu skupštinu dođete s ovakvim predlogom? Građani Srbije moraju da znaju da Vlada Republike Srbije nešto radi iza leđa, očigledno, građana Srbije i ovog parlamenta. Mi mesecima, od juna, insistiramo da se na dnevnom redu ovog parlamenta nađe pitanje, odnosno rezolucija vezana za Kosovo i Metohiju. Još nijedanput nismo dobili neko racionalno obrazloženje zbog čega to ne dolazi na dnevni red. Kroz ovakve predloge Vlada pokušava da provuče ono što vidimo i čujemo, a, nažalost, kao narodni poslanici, informišemo se iz medija. Mi iz medija saznajemo da neko razgovara i pregovara o nekakvim uslovima pod kojima bi mogla misija Euleksa da postoji i da se uspostavi na teritoriji Kosova i Metohije. Niko od narodnih poslanika, odnosno možda neko od narodnih poslanika, ali narodni poslanici koji čine Parlament ne znaju ko je Vladu ovlastio, ko je dao neke okvire iz kojih ne može da se izađe. Narodna skupština nije, a bila je u obavezi. Dakle, namerno sam želela da govorim o ovom amandmanu na ovaj način, pre svega, da bih u ime svih poslanika zahvalila kolegi Milentijeviću. Želela sam da građani Srbije znaju šta Vlada Republike Srbije smera i šta je moglo da se desi sa pravosuđem na Kosovu i Metohiji da se nije pojavio ovaj amandman. Kada smo već kod pravosuđa na Kosovu i Metohiji, pre dva dana sam govorila, a pre toga, prošle nedelje, naš kolega Ljubomir Kragović, o mandatima odbornika u SO Leposavić koji su SRS-u bili oteti, pa vraćeni pravosnažnom presudom Okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici. Pre dva dana je RIK zasedao. Članovi RIK-a, odnosno jedan broj članova RIK-a nije želeo da sprovede presudu Okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici. Član RIK, odnosno zamenik člana, što nikako ne umanjuje odgovornost, jeste gospođa Snežana Malović, ministar pravde. Kada sam pre dva dana rekla da je član komisije, gospođa Malović me je ispravila i rekla da je zamenik člana. Ona ima odgovornost i kao zamenik člana i kao ministar pravde i morala je da insistira da se ova presuda sprovede u delo. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović je prošle nedelje obećala kolegi Ljubomiru Kragoviću da će se to naći na sednici dnevnog reda RIK-a. Sada tražim, ne znam da li će gospođa Đukić da dolazi u skupštinsku salu, ali, ako bude došla, da se tada ne bih javljala po Poslovniku, sada je pozivam da nas, čim dođe u salu, obavesti kada će RIK da donese svoju odluku, kojom će, zapravo, primeniti odluku Okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici. Kada je u pitanju amandman o kojem je malopre govorio kolega Miloš Radulović, koji je i podnosilac amandmana, zaista, u konkretnom slučaju, kada su u pitanju teritorije opštinskog suda u Kruševcu i opštinskog suda u Prokuplju, kolega Radulović je izneo dosta konkretnih stvari, kao čovek koji tačno zna koje su udaljenosti u pitanju između ovih mesta, koliko je predmeta, koliko sudija, koliko zaposlenih u administraciji, odnosno sudskoj upravi. Bilo šta dodavati tome bilo bi suvišno, ali je neophodno, pozivam sve narodne poslanike, sve poslaničke grupe, da govorimo o svakom amandmanu, pre svega, zbog javnosti Srbije i zbog toga da pokušamo, na neki način, da gospođu ministar ubedimo da ovaj zakon povuče iz procedure. Malo je neverovatno da gospođa Malović ne reaguje, a toliko ste puta čuli, gospođo Malović, za ovih nekoliko dana, da ovaj zakon mora da se povuče iz procedure. Niste to čuli samo od poslanika opozicije, samo od poslanika SRS-a, već ste to čuli od svih poslanika, čak i poslanika vladajuće koalicije. Ovoliki broj amandmana i razlozi koje iznose narodni poslanici, gospođo Malović, morali bi da vas navedu na razmišljanje da ovaj zakon povučete iz procedure, da uradite predlog zakona koji će da zadovolji, bar, većinu narodnih poslanika, odnosno većinu građana u Srbiji, jer, ako usvojite ovakav zakon, jutros niste bili tu kada sam to rekla, napravićete, gospođo Malović, haos u pravosuđu. Ostavićete više hiljada ljudi bez posla, više hiljada porodica bez plata, zarada. U ovakvoj ekonomskoj situaciji, u ovoj socijalnoj bedi, tako nešto, na vašem mestu, nikada ne bih sebi dozvolila. Nije u pitanju samo to, u pitanju je i da će, zamislite, građani Srbije, ministar pravde, Vlada Republike Srbije da vam ukida 104 suda. Zamislite šta znači u Srbiji, ovolikoj kolika je, 104 suda manje. Kako mislite da iovako spora pravda bude realizovana u Srbiji kroz mrežu sudova koju nam nudite? Razumem da vi imate neke svoje ciljeve, da imate dogovore s nekim, da predstavljate Vladu, ali kažite vašim kolegama u Vladi da je opšte nezadovoljstvo u Srbiji, jer oni nemaju pojma. Oni se sada ne bave ovim, oni se bave time da li će više para dobiti u budžetu Mlađa Dinkić, ali ne za građane Srbije, nego za sebe, svoje kabinete, svoje pomoćnike, svoje savetnike, a ne znate šta će vama da daju, jer ste vi svaki dan ovde s nama u Skupštini. Daće vam nešto što će da ostane, a to što ostane neće biti dovoljno, gospođo Malović, za primenu ovih zakona. Doduše, ovaj zakon se neće primeniti u ovoj godini, a mi ga radimo navrat-nanos, i u produženom radnom vremenu, i u danima koji nisu po Poslovniku predviđeni za rad, kao da će stupiti na snagu 1. januara 2009. godine, a on stupa na snagu tek 1. januara 2010. godine. Ubeđena sam da se to neće desiti. Još jednom apelujem na sve kolege narodne poslanike koji su podneli amandmane, da to ne bude da su amandmane podneli samo zato da binjihovi sugrađani videli kako s ovog mesta podržavaju, odnosno prenose njihove stavove, neka to pokažu i u danu za glasanje i neka glasaju protiv ovog predloga zakona, jer, ako to ne urade, moramo da obavestimo građane Srbije da ih njihovi predstavnici obmanjuju. Jer, kada se glasa, onda građani ne vide ko stavi prst na koji taster. Ali, ako svi narodni poslanici koji su podneli amandmane na ovaj predlog zakona ne budu glasali za zakon, ako budu dosledni sami sebi, ovaj zakon neće moći biti usvojen.
Reč ima narodni poslanik Milutin Jeličić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko pravde, želim da podržim amandman Miloša Radulovića, posebno za ove dve pogranične opštine koje se graniče sa AP Kosovo – opštine Brus i Kuršumlija. Mora da se poštuje teritorijalni princip. Samo ću da vam kažem da je opština Brus osma po površini u celoj Srbiji, a opština Kuršumlija, druga po površini. Znači, mora se imati u vidu i teritorijalni princip. Moram reći da od najudaljenijeg sela opštine Brus do Kruševca ima 104 km i ako treba ukinuti Opštinski sud u Brusu, znači da ljudi iz pograničnih sela sa Pokrajinom moraju da uzmu noćenje u Kruševcu i da se sude dva-tri dana, što je u 21. veku nedopustivo. Moram da kažem i to da Opštinski sud u Brusu postoji 150 godina. Ima jedna istorijska činjenica – 1908. godine, u zgradi današnjeg suda i opštine, podržan je Balkanski sporazum između Aleksandra Karađorđevića, Janka Vukotića, serdara crnogorskog, bugarskog cara habzburškog. Stoga, ukidanje Opštinskog suda u Brusu građanima moje opštine pada teško. To im je jedna poruka za iseljavanje, s obzirom na to da se graničimo, negde oko 30 km, s Pokrajinom Kosovo. Još jednom vas molim da podržite amandman Miloša Radulovića i da uzmete u obzir ovaj teritorijalni princip. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Aleksandar Pejčić.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministre, na dnevnom redu je još jedan predlog zakona koji bi trebalo da reformiše naše pravosuđe. Međutim, pre nego što je ušao u proceduru ovaj zakon, Vlada je trebalo da da odgovor na nekoliko pitanja: na osnovu kojih kriterijuma je donošena ova mreža sudova, s obzirom na to da će se, donošenjem ovog zakona, ugasiti negde oko 39 opštinskih sudova, a 19 će postati odeljenja; 300 do 400 sudija će izgubiti radna mesta, neće više raditi? Birokratija, koja ih je opsluživala u nekim opštinskim sudovima, takođe će izgubiti posao. Šta ćemo s tim ljudima? Na koji način ćemo brinuti o tim ljudima, na koji način ćemo brinuti o sudijama i kako ćemo ih menjati, pošto je po Ustavu vrlo teško smeniti sudiju, jer je to stalna kategorija? Ono čime je trebalo da se rukovodite, jesu specifičnosti određenih krajeva i na osnovu toga je trebalo da ovu mrežu ravnomerno rasporedite. Ja ću govoriti o svom kraju, o Jablaničkom okrugu, o jugu Srbije, koji je jedan od najnerazvijenijih okruga u Srbiji, koji ima 242.000 stanovnika, 336 naseljenih mesta, prostire se na 277 kilometara kvadratnih, ima šest opština i, što se tiče vaše problematike, ima tri opštinska suda. Ovim nacrtom zakona vi ukidate dva opštinska suda i postavljate odeljenja, to su Opštinski sud u Lebanu i Opštinski sud u Vlasotincu. Specifičnost moga kraja je to što je to kraj odakle se ljudi sele. Naime, sa juga Srbije, iz Jablaničkog okruga i celog tog kraja seli se godišnje, to su statistički podaci, još od pre 20 godina, znači, permanentno se iseljava po 2.200 ljudi s tog prostora. Ako izračunate, u poslednjih 20 godina iselilo se 40.000 ljudi. Takođe, geostrateški položaj Jablaničkog okruga je bitan jer se, s jedne strane, graniči sa Bugarskom, a, s druge strane, s administrativnom granicom KiM. Ako ljudima koji žive na tim rudnim područjima ugasite sud, činjenica je da šaljete određen signal, poruku Vlade da se sa tih prostora treba seliti. Ako se seti neko da im oduzme i školu, da im ukine školu, da im ukine ambulantu, onda je to uslov da se ti ljudi s tih prostora iseljavaju. Takođe je trebalo da vodite računa o nacionalnoj strukturi pojedinih opština, jer smo iz dosadašnjeg iskustva čuli da ste ukinuli, da ukidate sudove u opštinama Bujanovac i Preševo, koje su višenacionalne sredine, i da šaljete lošu poruku Evropi, koja upravo teži da sve te manjine pomiri i da žive svi zajedno na jednom mestu. Reći ću vam nešto. Malopre sam, na temu migracija stanovništva, rekao da se, otprilike, 2.200 stanovnika seli godišnje sa tih prostora. Kako fizika ne zna za prazan prostor – šta mislite, ko će se doseliti na taj prostor? To su specifičnosti o kojima je i te kako trebalo da vodite računa kada ste pravili ovu mrežu sudova. Podneo sam amandman na član 3. tač. 15. i 22. Naime, ovim amandmanom sam želeo da ostanu opštinski sudovi u Vlasotincu i Lebanu. Ja ću vam argumentovano reći zbog čega je moja intencija takva. Naime, opština Vlasotince pokriva i opštinu Crna Trava i imaju ukupno 73 naseljena mesta. Najudaljenije mesto od opštine Vlasotince je udaljeno 70 kilometara, i to je u opštini Crna Trava. Ako ukinete taj sud u opštini Vlasotince, a imate još 20-30 kilometara do Leskovca, znači da 100 kilometara nekome treba da bi došao u sud. S obzirom na to da je to planinski kraj i, kada su velike zime, neka mesta su deset do petnaest dana zavejana, ne može se nikako probiti do njih, očekujem da prihvatite ovaj amandman i ovaj moj argument. Opština Vlasotince, takođe, odnosno Opštinski sud Vlasotince ima 10 sudija, plus predsednik, i ima oko 3.000 predmeta godišnje, pa je i to jedan od argumenata za opstanak ovog opštinskog suda. Ja bih vas zamolio nešto, ovako retroaktivno, pošto nisam uložio amandman na član 2. Dobio sam dopis predsednika opštine Crna Trava Slavoljuba Bagovića, koji moli da ostane odeljenje za prekršaj u opštini Crna Trava, jer je ranije postojalo odeljenje, odnosno da ostane i dalje pri Sudu u Leskovcu. Inače, odeljenja su u Medveđi, Bojniku, Lebanu, sud u Leskovcu i u Vlasotincu, dok je Crna Trava, kao jedina opština, šesta, ostala bez odeljenja. U tom smislu vas molim, ako možete, da izađete u susret predsedniku opštine, jer se radi o najmanjoj opštini u Srbiji, opštini koja ima 2.200 stanovnika. Malopre sam vam rekao, ako gledamo i tu demografsku stvar – to je jedna od najstarijih opština u Srbiji. Ka Opštinskom sudu Lebane gravitira 119 naseljenih mesta i ima oko 13.000 predmeta godišnje, što je dobra preporuka da ovaj sud ostane, da može i dalje da se bavi ovom problematikom, a usko je vezan za opštinu Medveđa, koja je pogranično mesto, višenacionalna sredina. U tom smislu, očekujem da ćete i ovaj sud zadržati kao opštinski sud. Takođe sam podneo amandman na član 3. tačka 22, gde su građani Pomoravskog okruga, naročito Despotovca i Ćuprije, nezadovoljni ovom mrežom sudova. Između ostalog, sud u Despotovcu je osnovan 1931. godine, što znači da 77 godina, u kontinuitetu, radi. Opština Despotovac ima oko 34.000 stanovnika i Opštinski sud ima devet sudija, plus predsednik. Znači, po veličini je isti kao i Opštinski sud u Ćupriji. To je treći sud po veličini u Pomoravskom okrugu. Građani Pomoravskog okruga, takođe, apeluju na vas, apeluju na Vladu da ovi sudovi ostanu i da to ne budu odeljenja, već da budu osnovni sudovi. Ja znam da ste vi u dilemi, međutim, ako ste u dilemi, najbolje je da prihvatite amandman moje koleginice Milice Radović. To su potencirale i ostale moje kolege iz opozicije, moje stranačke kolege iz poslaničkog kluba DSS-a. Mislim da je to najbolje rešenje ili, pak, ako ne prihvatite amandman gospođe Radović – da povučete ovaj zakon iz procedure. Hvala puno.
Hvala, gospodine Pejčiću. Za reč se javio gospodin Zoran Krasić, pa gospodin Zoran Antić.
Imam ja ovog materijala poprilično, nego moram, zbog odsutnog predsednika Narodne skupštine, da nađem vezu s ovim amandmanom, kako bi ova rasprava o Predlogu zakona i amandmanima bila interesantna i malo poučna ne samo za poslanike, već i za građane koji prate prenos zasedanja Narodne skupštine. Dobro je što prate, jer po ovoj dokumentaciji koju dobijam svakodnevno vidim da ova tačka mami pažnju. Na početku, moraću da podnosioca amandmana, ako mogu tako da kažem, malo ispravim, da preciziram neke stvari koje je on tokom svog izlaganja naveo. Naveo je koliko će sudija i sudskog osoblja da ostane bez posla zbog ovakve transformacije. Morate da shvatite da je sa gledišta ove vlade i projekcije budžeta, kako to radi Vlada Borisa Tadića, svaki državni službenik trošak. Pošto u budžetu treba da se smanje troškovi, onda, ukoliko nema člansku kartu DS-a, G17 plus, dobiće ''šut'' i to je ta ideologija. Svi oni koji dobiju otkaz ili ne prođu, verovatno će da dobiju neku otpremninu, kako da se reši njihov radno-pravni status. Onda ulaze u društvo odabranih, gde je bio, recimo, i Šutanovac, koji je dobio otpremninu da ne radi u saveznoj administraciji, a sada je ministar odbrane. Znači, svi državni službenici suda, sudije, tužioci koji ne budu prošli, koji još nisu za penziju, dobiju otpremninu i ispunjavaju osnovni uslov da mogu biti ministri. Kada može Šutanovac, zašto ne bi mogao i neko drugi? To je poruka – svi u DS, tu će da se reše svi problemi. Morao bih da skrenem pažnju, sudeći barem po ovome što sam dao gospodinu Novakoviću i po nekim novinskim tekstovima, proizilazi da je čak i Nadzorni odbor Vrhovnog suda utvrdio da pojedine sudije nemaju pravosudni ispit. Takav tekst ima, ono što sam ti dostavio. (Poslanik daje predsedavajućem tekstove.) Evo, to je gde je policijski auto. To je ta slika gde je policijski auto i piše – sudija bez pravosudnog ispita. Neću sada da upotrebljavam podatke s imenima. Daću ovo gospođi ministar kasnije, pa neka vidi. Ako je ovo tačno kao vest, znači, uopšte ne pričam ni o sudu, niti o imenu, nemam potrebe to da radim, zato što nije provereno, ali, kada je objavljeno u novinama, verovatno je veliki stepen tačnosti prisutan, ako ima takvih slučajeva, to prvo mora da se otkloni. Ima tu i pismo iz Ministarstva pravde gde tog imena, te osobe ženskog pola, s imenom i prezimenom, nema u evidenciji da je polagala pravosudni ispit a došla je do sudije Okružnog suda. No, dobro, to ćete vi da rešavate. Verovatno i takvih pojava ima i to treba rešiti. Moram da skrenem pažnju da, ako se ova vrsta organizacije sudova i javnih tužilaštava stavi u kontekst nultog sastava Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, može stvarno da prouzrokuje neke probleme. Prosto, strepim nad pravosuđem, ako Boško Ristić, kao advokat, lično zainteresovan zaneke stvari, kao poslanik i član DS-a, predsednik Odbora za pravosuđe, po funkciji, po položaju, postane ta dva vrlo važna organa u nultom sastavu. Onda možete da zamislite kako može da se odrazi ta vrsta koristoljublja i zadovoljavanja nekih ličnih njegovih interesa na određenim teritorijama. Njegova teritorija je, verovatno, Leskovac i okolina. To je ta veza s ovim amandmanom. Veliki su problemi. Samo da vam skrenem pažnju, gospođo Malović, ja ću da vam predam kasnije ovu dokumentaciju. To je dokumentacija koju su mi dostavili zaposleni u Građevinskoj direkciji Republike Srbije. Juče sam dao to pismo, zamolio da se umnoži i, naravno, nije umnoženo, neće da se podeli poslanicima, a ja sam odlučio da vam dam i jedan primerak propratne dokumentacije. Tu ćete pronaći i vaše partijske drugove, Dragana Đilasa, Grujića, onda ovog Zlatanovića iz Leskovca, i to je ta veza s amandmanom, pošto je on bio na čelu te direkcije. Naći ćete neke medije koji su dobili prostor, naći ćete neke direktore medija koji su dobili stanove. Naravno, dajem vam to kao znak korektnosti, da se uključite u opštu kampanju borbe protiv kriminala, ali ja ću ovo dostaviti i novinarima, tako da će, ako vi to blokirate, valjda, neki novinar da objavi, jer je nemoguće da se ne objavi. Znači, imate tu materijala da pogledate, naročito sa gledišta nenamenskog korišćenja sredstava. Skrećem vam pažnju da je na čuvanje otišao jedan stan koji je pripao Narodnoj skupštini, da se podelizaposlenima u Narodnoj Skupštini. Jedan stan koji je namenjen Narodnoj skupštini, da se podeli zaposlenima, avgusta ove godine je, zahvaljujući Direkciji i novim kadrovskim rešenjima u Direkciji, pošto je ona postala sad stambena zadruga, otišao, po jednom posebnom aranžmanu, na čuvanje nekom od funkcionera, tako da ove konkurse što pravite za državne službenike i nameštenike možete slobodno da vežete mački o rep. Bitno je da si ti član DS-a i to je veza s mojim jučerašnjim govorom ovde, kada sam vam citirao odredbe Ustava kojima je zabranjena ta vrsta političke dominacije. Naravno, imam i za gospodina Mićunovića, pošto je pre nekoliko dana pričao nešto ovde, dobacivao s mesta, samo da vas podsetim, gospođo Malović, pošto mi je sad jasno zašto ste promenili doajena ideologije DS-a, pa je ušao gospodin Milivojević na mesto gospodina Mićunovića. Evo šta kaže Uprava kriminalističke policije, avgusta ove godine, povodom jednog interesovanja. I to ću da umnožim za medije, zapisnik Budžetske inspekcije i sve ono što je rađeno prilikom popravke Savezne skupštine. Ja nikada ne lažem, zapamtite. Samo da pročitam kraj. Kaže se: "Dana 26.12.2007. godine, Okružnom javnom tužilaštvu u Beogradu dostavljen je izveštaj, broj taj i taj, o izvršenim proverama po navedenom zahtevu za prikupljanje potrebnih obaveštenja (na 15 stranica), sa pratećom dokumentacijom". U potpisu, Mladen Spasić, vama iz DS-a vrlo drag čovek Mlađana Dinkića, po čijem nalogu je izvršena kontrola materijalno-finansijskog poslovanja Savezne skupštine kada je predsednik Veća građana bio gospodin Mićunović. Zato postoji osnovana sumnja da su negde pare nestale. Ja ne tvrdim ništa, kao što sam i malopre rekao, ovo su informacije dobijene od građana, s dokumentacijom. Imam razloga da sumnjam i da tražim odgovor nadležnih državnih organa. Kod ove Građevinske direkcije, posebno obratite pažnju na namensko korišćenje sredstava, tu sam lično zainteresovan. Gospođo Malović, da vas obavestim, onaj sudski dostavljač nije došao da potpišem ovu optužnicu.Trebalo bi nekako da dođe, da bi krenuli ovi rokovi. Zbog javnosti, i ovo ću da podelim novinarima, jer želim da napravim od tog suđenja cirkus, sa jedno 60 advokata i sa svedocima; to će biti kompletni sastav Vlade i svi ministri od 2001. godine do danas. Naravno, u tom smislu će mi biti potrebni i završni računi za 2001, 2002. i 2003. godinu, u pogledu namenskog korišćenja sredstava sa pojedinih budžetskih pozicija, da građani Srbije shvate, između ostalog, oni koji su od strane Amerikanaca procenjeni kao srpski nacionalisti, a taj sam i ja. Kaže se ovako – jer, u slučaju npr. da je davao pare ''Otporu'', do svega ovoga ne bi došlo, kao ni u slučaju da je novac uplaćen Cesidu, ili da su uplaćeni iznosi za sabrana dela, npr. Stevana Lilića. Znači, da sam ja, kao ministar, uplatio nešto sa računa za sabrana dela Stevan Lilića, za Cesid i za ''Otpor'', verovatno ne bi bilo ni krivične prijave, niti optužnice, tako da će to suđenje biti vrlo interesantno. Za početak, da skrenem pažnju da morate da obezbedite dokaze kako se finansirala kampanja za izbor lepotice, koju je sponzorisalo Ministarstvo trgovine, a onda imam još neke ugovore Bojana Dimitrijevića o nekim projektima. Samo da vam skrenem pažnju, gospođo Malović, da znate s kim sedite, s kim ste sedeli i s kim se družite po partijskoj liniji. Ovo je odluka o raspodeli sredstava na projektu intervenisanja, interventna sredstva za dopunu sektorskih projekata Nacionalnog investicionog plana. U ovoj odluci ne postoji poziv ni na jedan član bilo kog propisa. Dragan Đilas je ovo potpisao 5. juna 2008. godine. Kaže – ministar bez portfelja, zadužen za Nacionalni investicioni plan, donosi odluku. Kraj, završen posao. Biće interesantno, pošto moram od toga da napravim cirkus, da bi ljudi videli kako funkcioniše ta demokratska vlast i kako se po nečijem nalogu proganja neko za koga je Amerika rekla da je srpski nacionalista. To treba osuditi, to treba eliminisati, pa, ako ništa drugo, treba da se izmisli nešto. To ćemo lepo da sređujemo u ovom periodu. S obzirom na to da imam kolegu koji je iz Leskovca i koji ima potrebu da nešto kaže o ovome, ja sam završio, ali ću se javiti još da vam pomognem da što bolje ovo utvrdite.
Hvala. Reč ima gospodin Zoran Antić, pa gospodin Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvalio bih kolegi Aleksandru Pejčiću na amandmanu koji je podneo. Želim da kažem da SNS podržava ovaj amandman, da ja, kao predstavnik građana iz Pomoravlja, osećam obavezu da kažem da je ova teritorijalna organizacija sudstva i tužilaštva u Pomoravlju urađena jako loše. Ono što je najžalosnije, to je da građani Srbije znaju da je ukinuto stotine sudova, pošto imamo i prekršajne i opštinske sudove, a da u obrazloženju svega toga imamo samo tri lista, čak ni tri strane, tri lista obrazloženja, koje predstavlja, u stvari, prepričavanje ovih članova zakona. Zakon je iovako jako mali, ali je obrazloženje neprimereno, u situaciji kada sa 173 prekršajna suda dolazimo na 45, i 102 odeljenja, kada sa 138 opštinskih sudova dolazimo na 34 osnovna suda, a sve ostalo su sudske jedinice. Smatram da je obrazloženje u ovom zakonu trebalo da bude znatno ozbiljnije, da je trebalo da sadrži analizu stanja, kada je u pitanju teritorijalna organizacija sudova, da je moralo da se izađe s argumentima, a ne samo s jednim ovako šturim predlogom Vlade. Nema ozbiljnog zaključka, nema ozbiljnog obrazloženja i očigledno je ovo jako loš predlog zakona, to vidimo i po broju amandmana, a što se tiče Pomoravlja, sa šest opštinskih sudova, pali smo na dva. Ali, ono što meni najviše smeta u svemu ovome jeste što građani Resave gube makar jedan opštinski sud. Resava je jedna geografska celina koja obuhvata opštine Svilajnac i Despotovac i, po ovom predlogu zakona, Despotovac pripada Osnovnom sudu u Paraćinu, a Svilajnac – Osnovnom sudu u Jagodini. Udaljenost tih sudova od sedišta tih opština je velika, a što se kriterijuma tiče, kriterijumi su bili, bar u obrazloženju ovog zakona, broj predmeta u radu, godišnji priliv predmeta, geografska udaljenost i razvijenost putne mreže. Skoro po svakom od ova četiri kriterijuma nisu zadovoljeni interesi građana Resave, interesi građana Svilajnca, interesi građana Despotovca. Želim da kažem još jednu stvar, da je ovaj predlog neumesan od strane DS-a, odnosno od strane vladajuće većine, i to od strane one vladajuće većine koja se večito zalaže za decentralizaciju. Zar ovo nije najočigledniji primer centralizacije Srbije, zar ovo nije najbolji primer pokušaja da izvršna vlast stavi pod kontrolu pravosuđe, sudstvo u Srbiji, da se stvori jedan pravosudni klan preko koga će izvršna vlast moći mnogo lakše da utiče na odluke koje se donose u sudstvu. Imam obavezu, pre svega, prema građanima i zaposlenima u Opštinskom sudu u Despotovcu, koji su mi dostavili 30-ak argumenata zbog kojih smatraju da Despotovac treba da ostane opštinski sud. Nisam tu da procenjujem da li osnovni sud treba da bude Despotovac ili Svilajnac, jednu ozbiljnu analizu trebalo je da uradi Ministarstvo. Te analize u ovom predlogu zakona nema. Zbog njih, samo par njihovih argumenata. Od ovih tridesetak, Opštinski sud u Despotovcu osnovan je 1931. godine, znači, 77 godina rada. To je, po mom mišljenju, po mišljenju svih Resavaca, udar na tradiciju ovog suda. Pomenuo je moj kolega devet sudova. To je potpuno tačno, ali 35 zaposlenih lica u tim sudovima, odlazak sudija, odlazak najobrazovanijih i najuglednijih ljudi iz jedne opštine bitno utiče na kvalitet života u tim sredinama. Imamo strahovito velike migracije i u centralnoj Srbiji, a ne samo u opštinama koje su uz granicu Srbije. Zatim, od argumenata bih pomenuo da imaju ukupno, po ovim osnovnim upisima, 3.627 predmeta u 2007. godini, da po svim upisima, ukupno imaju 8.381 predmet, da je izuzetno ažuran sud. U 2006. godini on je na području Opštinskog suda, odnosno Okružnog suda Jagodine, znači na području Pomoravskog okruga, bio najažurniji sud, što znači da imaju ozbiljne kadrovske potencijale, da opština Despotovac ima 34.000 stanovnika, nešto više od toga opština Svilajnac. Znači, Resava, skupa, blizu 80.000 stanovnika. Nije trebalo Resava da ostane bez osnovnog suda. Despotovac ima 33 naseljena mesta, to je opština koja je po površini među prvih pet opština u Srbiji, što ukazuje koliko je teško doći do Opštinskog suda u Despotovcu danas, a koliko će tek teško biti kada se taj osnovni sud prebaci u Paraćin, o tom potom. Slična je situacija i u Svilajncu, mada je nešto manji broj naselja. Isto tako, na području opštine Despotovac ne postoje javna preduzeća za organizovani prevoz putnika. To utiče na kvalitet sudskih procesa. Već sam rekao da je jedna od najvećih opština, površine 631 kvadratni kilometar. Mislim da je jako važno da vam kažem da je na području teritorije opštine Despotovac i ''Rembas'', jedan od najvećih rudnika u Srbiji, da imamo šumsko gazdinstvo koje zapošljava 150 ljudi, a u samom ''Rembasu'' to se meri hiljadama zaposlenih, da su sva prava iz radnog odnosa dosad ostvarivali preko Opštinskog suda u Despotovcu i da je najudaljenije naselje u opštini Despotovac, od samog Despotovca udaljeno 30 kilometara. To je u prilog malopređašnjoj tvrdnji da se radi o jednoj opštini koja je izuzetno prostrana. S ovim predlogom, Osnovnim sudom u Paraćinu, udaljenost i odlazak pojedinih građana Despotovca do suda biće i preko 70 kilometara. Slična je situacija i za Svilajnac. Mi iz Srpske napredne stranke, iz Poslaničkog kluba Napred, Srbijo, nećemo glasati za ovaj set zakona. Nećemo glasati ni za ovaj zakon koji tretira teritorijalnu organizaciju sudova, ali se nadamo da će Ministarstvo, ako ste već obezbedili većinu za donošenje ovog zakona, pod hitno uraditi znatno ozbiljniju analizu i nadam se da će najzad građani Resave biti u prvom, a ne, čini mi se, večito u drugom planu. Hvala vam. (Poslanici SRS-a, sve vreme izlaganja narodnog poslanika Zorana Antića, lupaju o klupe.)
Hvala vama, gospodine Antiću. Za reč, po Poslovniku, javio se gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, potpuno sam svestan činjenice da ne možete da promenite nešto što je zabrljala Slavica Đukić-Dejanović, ali bi bar, kad sedite na tom mestu, morali malo da posvetite pažnju članu 104, više zbog člana 27. Poslovnika Narodne skupštine, jer ovde se, s ove govornice, čuje sve i svašta. Imali smo prilike da čujemo da je neko kolega sa Pejčićem. Ne znam po kom osnovu kolege. Nisu valjda bili zajedno na fakultetu, ili u školi, ili u obdaništu. Ako neko smatra da su svi kolege koji su u ovoj sali, onda znači da neko smatra da je, samom činjenicom što je tu, legalno i legitimno prisutan. To ne može da bude tačno i to je jedna vrsta privatizacije. Nekada je Čkalja znao da pravi štosove s one dve biste ispred Savezne skupštine, teško ga je uterati, zadržati, tako da morate da vodite računa o tome, jer Pejčić je kolega velikim broju poslanika ovde, zato što njegov boravak ovde ima legitimnu osnovu i legalno pokriće, a neki kada izađu,da bi napravili neku sliku o sebi, pozovu se baš na Pejčića, pa kažu – poštovani kolega Pejčiću. Nisu kolege, uopšte, nikakve kolege, kao što se i ova strana zgražava i svakim danom sve više protestuje što imamo ove amandmane ''s lupanjem'', pa smo sada mogli da zaključimo da će da se u okolini Jagodine sudi u nekom rudniku. To su takva izlaganja, ali znam, gospodine Novakoviću, da vi niste baš glavni krivac za ovo. Ako kojim slučajem, na proputovanju, sretnete Slavicu Đukić-Dejanović i navrati u Skupštinu, podsetite je da postoji Ustav Republike Srbije, da postoji jedan zakon, da postoje crkve, zakletve, podsetite da postoji i trunka morala, a da, ako se ta trunka morala ne nalazi u ovoj narodnoj skupštini, ne znam ko ima legitimno pravo da juri kriminalce. S kojim pravom bi neko mogao da juri kriminalce, ukoliko javnost, svi vide da Narodna skupštini danima postaje sigurna kuća za kriminal?
Gospođa Slavica Đukić-Dejanović je poslovno odsutna, u okviru nadležnosti predsednice Narodne skupštine, i doći će po podne, a reč ima gospodin Tomislav Ljubenović. Vreme Poslaničke grupe SRS-a je tri minuta, pa gospodin Zoran Nikolić.
Javljam se povodom amandmana Aleksandra Pejčića, koji je dosta u pravu i dosta podataka izneo što se tiče Jablaničkog okruga i Leskovca. U samom startu, mogu da kažem da, kada je u pitanju Opštinski sud u Leskovcu, imamo oko 3.000 nerešenih problema i 200 problema koji traju duže od dve godine. Amandmanom na član 3, koji je podneo Aleksandar Pejčić, tačka 15, kada su u pitanju opštine Bojnik, Vlasotince, Lebane, Medveđa, Crna Trava, briše se i dodaje se tačka 2, koja glasi – Osnovni sud u Lebanu za područje opština Lebane, Bojnik i Medveđa, i tačka 3, koja glasi – Osnovni sud u Vlasotincu za područje opština Vlasotince i Crna Trava. Mislim da je to krajnje neprimereno, jer se ovako pravi mamutski sud u Leskovcu, sa oko 60 sudija (sada je u Leskovcu 37, u Vlasotincu 11, u Lebanu 13), sa godišnjim prijemom predmeta od oko 60.000, a sada već nerešenih 30.000 predmeta za teritoriju od oko 2.800 kvadratnih kilometara, sa oko 330 naseljenih mesta, oko 240.000 stanovnika, s udaljenošću od 200 kilometara – pravac istok, ili 130 kilometara – pravac jug i sever. To je jedna od najvećih teritorija na nivou Srbije po prostranstvu. Ova naselja su bez ikakvog puta; samo oko 20% naseljenih mesta je s asfaltiranim putem i samo 15% naseljenih mesta s autobuskom linijom. U Medveđi imamo specifičan slučaj, gde se srpsko stanovništvo dosta iseljava i upravo u Medveđi i Lebanu, jednim ovakvim rešenjem, imaćemo podsticaj na dalje iseljavanje tog stanovništva. Mogu da dam konstataciju da je sve što je do sada bilo, na neki način, u jednom delu, bilo eksperimentalno; u ranijem periodu smo imali opštine, pa su sada postale mesne zajednice. Jednim ovakvim zakonom, doći ćemo u situaciju da upravo na jugu, a najprimereniji slučaj biće Jablanički okrug, te opštinske centre kasnije opet pretvorimo u jednu mesnu zajednicu, a mesne zajednice koje smo imali da pretvorimo u biračka tela. Mislim da državni i pravosudni organi treba da povedu računa u tom pravcu, jer će, upravo, jedan ovakav neprimeren zakon dovesti u situaciju da imamo još veće iseljavanje stanovništva. Nisam za to da građanima otežamo pristup sudu kako bi se država otarasila sudija, kao i u prethodnim slučajevima. Mislim da je ova država i Skupština, i postojećim zakonima, u stanju da očisti pravosuđe od korumpiranih sudija, kojih, po priznanju samog ministra, imamo oko 5%, i od nestručnih, kojih imamo oko 15%. Možemo pravosudne organe, bez ovakvih novih zakona, da dovedemo dotle da opštinski sudovi, sudije funkcionišu na daleko višem nivou, da budu ekspeditivniji i da pravosudne odluke koje se donose budu primerene. Predloženi zakoni su, mogu da konstatujem, nedorečeni, konfuzni i, u krajnjem slučaju, dovešće do suprotnog efekta, odnosno do još zavisnijeg sudstva od izvršne vlasti nego što je sada slučaj. Predloženi zakon ostaće na nivou pokušaja i većina reformskih zakona ove vladajuće koalicije. Na pravu reformu sudstva moraće se sačekati još malo vremena, kada će nova skupštinska većina, na čelu sa SRS-om, početi da donosi zakone u interesu i po potrebi naroda, a ne partijskih oligarhija sada vladajuće stranke i njihovih tajkuna.
Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, mi već danima raspravljamo o ovom setu pravosudnih zakona, koji je ovoj skupštini predat da se o njima raspravlja i da se usvoje po hitnom postupku, iako će ti zakoni na snagu stupiti tek 2010. godine. To je već samo po sebi kontradiktorno, jer ako je nešto po hitnom postupku, onda to podrazumeva i neku hitnu primenu, kako bismo popravili stanje u toj oblasti, a, kao što vidimo, primena ovih zakona će otpočeti tek za više od godinu dana. Ovo nije neposredna oblast koju pratim, ja nisam pravnik, ali želim da ovde prognoziram da ćemo, sasvim sigurno, u narednoj godini vršiti izmene ovih zakona. Zbog čega? Zato što su oni u mnogim segmentima izuzetno nelogični i danima ovde narodni poslanici izlaze i raspravljaju o amandmanima, naročito na tačku broj 3, gde se govori o sedištima sudova. Dakle, na krajnje paušalan način, jednim britkim rezom je odlučeno da samo one opštine koje imaju status gradova, odnosno gradovi, imaju osnovne sudove, a da sve ostale opštine izgube taj status, one opštine koje su imale opštinske sudove. To nije dobro i ja ovde koristim priliku da ministarki postavim pitanje, da izađe i kaže – po kojim ste to kriterijumima uradili? Nemoguće je ukinuti sve opštinske sudove i zadržati samo one u gradovima, zato što smo u prošloj godini proglasili 34 opštine koje su dobile status grada. Ono o čemu bi, čini mi se, trebalo voditi računa, voleo bih da izađete i da nam to kažete, to je, kada ste doneli odluku da ovim zakonom ukinute opštinske sudove, da li su opštinski sudovi u istoj meri bili opterećeni brojem predmeta, da li je ažurnost u tim sudovima bila istovetna, pa postoje identični razlozi da se to ukine, da li je kvalitet rešavanja tih predmeta na istom nivou u svim tim opštinskim sudovima koji su ukinuti? Ono što je posebno važno, ovde se radi o elementarnom nepoznavanju, i demografskog stanja, i teritorije, i putne infrastrukture u Srbiji. Jednostavno, postoje opštine gde građani i sada teškom mukom ostvaruju svoje pravo na sudsku zaštitu, zato što je putna mreža loša, zato što su sela udaljena, zato što postoji jako puno problema. A sada, ovom odlukom, hajde da kažemo – u opštini Ljubovija, pošto se amandman koji sam podneo odnosi na Mačvanski okrug, koja je brdsko-planinska opština, opštinama Krupanj, Vladimirci, Koceljeva, to su sela koja su udaljena po 30, 40 km od tih opština, preusmeravamo ih na Šabac ili na Loznicu. Ta putovanja će iznositi po 60, 70 km. Da li znate da u mnogim selima nema dnevnog polaska autobusa u jutarnjim satima za, recimo opštinu Šabac, opštinu Loznica? Da vidimo kako će taj građanin da ostvari svoja prava. Treba da krene dan ranije, ako ima autobus u pet po podne, pa da dođe kod nekoga u Šabac ili Loznicu da prespava, da bude nekom na teretu, pa da ujutru dođe na suđenje. Da li onda imamo građane prvog i drugog reda? Da li svi građani na osnovu ovog zakona imaju identično pravo na sudsku zaštitu? Apsolutno su nejasni kriterijumi i vi ovde niste odgovorili. Ako izađete i kažete po kojim kriterijumima, da na osnovu tih kriterijuma dođemo do zaključka kako ste doneli odluku o ukidanju ovih opštinskih sudova, povlačim sve što sam rekao. Apsolutno se vidi da niste imali nikakve kriterijume. Vi ste, jednostavno, doneli takvu odluku, ne znam zbog čega, verovatno da bi EU to verifikovala, a pitanje je šta će se desiti i kakav će odgovor biti nadležnih evropskih organa povodom ovog seta zakona. Još jedna nelogičnost i još nešto što ukazuje da, apsolutno, ne postoji strategija. Nemojte nam pričati o nekakvoj strategiji i radikalnoj promeni u sudstvu, koja je dobro promišljena, osmišljena i koja će biti efikasna i funkcionalna. To je, prosto, nemoguće. Vi ste mesec dana pre toga izneli jedan sasvim drugi sistem organizacije sudova, gde je, takođe, predviđeno da se ukida određeni broj sudova, ali ne svi. Po tom prvom predlogu je trebalo da ostane Sud u Bogatiću. Sada i to ukidate. To pokazuje da niste imali nikakvu strategiju. Postojala je varijanta jedan, sudije su se i tada organizovale i uzburkala se pravnička, advokatska, sudska javnost. Imao sam prilike da obavim razgovor s predsednikom Okružnog suda, predsednicima opštinskih sudova sa Mačvanskog okruga i taj sastanak, verujte mi, bio je početkom oktobra. Mi smo tada raspravljali o Predlogu zakona koji ste dali u proceduru i za koji ste najavili da će biti u skupštinskoj proceduri, onaj prvi predlog, mi smo o tome raspravljali, da bi samo sedam dana posle toga bili suočeni sa činjenicom da izlazite s jednim sasvim novim setom pravosudnih zakona, koji nemaju veze s prethodnim predlogom. To ukazuje da tu, apsolutno, niste imali nikakvu strategiju. Vama je ovo neko rekao da tako treba da se uradi i vi ste to tako uradili. To što će neko morati da putuje i po 100 km, bez autobusa, po lošim putevima, što će mu biti potrebno 24 sata da dođe do suda, ovu državu i ovo ministarstvo uopšte ne zanima. To nije dobro i nije pošteno. Nije dobro, a ja se uvek zalažem i za tradiciju. Postoji neka tradicija koju treba poštovati. Ne možete Sud u Vladimircima, koji postoji 170 godina, izbrisati tek tako. Zbog čega? Pitam vas, da li imate podatke, koliki broj predmeta obrađuje Sud u Vladimircima? Kakva je ažurnost? Koliko prihoduje taj sud? I sve ostale podatke. Koliko su udaljena sela i koliko će biti udaljena pojedina sela do Šapca? Kako mislite da neko ko živi u tim selima može da ostvari svoje pravo? Znam ja da i vi imate statističke podatke. To je sasvim prirodno. Nemoguće je da na bazi tih statističkih podataka obrišete sve opštinske sudove, ne samo u Mačvanskom okrugu, tu ostaju Šabac i Loznica, ali tako ste uradili širom Srbije. Sve opštine koje su manje i po broju stanovnika, ali imaju svoje sudove i po 150, 170 godina, da tek tako, jednim potezom pera, odnosno ovim predlogom zakona izbrišete?! Ako se borimo i stalno govorimo da je suština, u nekom budućem periodu, ravnomerni regionalni razvoj, a imamo primere da nam se upravo iz tih malih mesta ljudi iseljavaju, naročito oni koji su obrazovani, koji su stručni, iz prostog razloga što ne postoje institucije u kojima bi oni bili zaposleni, mi na ovaj način šaljemo jednu dodatnu poruku – da sve što je završilo prava može da se seli u Loznicu ili u Šabac, da sve što je završilo prava, iz Vladimiraca ili Koceljeve, ide u Šabac. Nema potrebe da neko ko je završio prava živi u tako malom mestu. Jedino može da živi onaj pravnik koji će biti sekretar skupštine opštine. Za to je potreban pravni fakultet. Jedan pravnik po opštini, po tumačenju ovog ministarstva i po predlogu, sasvim je dovoljan za opštine koje imaju po 20, 30 hiljada stanovnika. Tu se ne radi o decentralizaciji, tu se radi o elementarnom nepoznavanju faktičkog stanja na terenu. Tu se radi o nipodaštavanju naše pravosudne tradicije. Ovaj predlog nije dobar. Znam da ove amandmane, koje su poslanici predložili, nećete usvojiti, da imate argumente kako je ovaj predlog, pre svega, u funkciji efikasnijeg i racionalnijeg poslovanja, ali sam ubeđen da vi nikakvu analizu niste napravili, jer, jednostavno, na primeru Mačvanskog okruga se uočavaju razlike između Suda u Koceljevi i Suda u Krupnju, Suda u Vladimircima i Suda u Bogatiću. Ne možete na sve sudove gledati na identičan način i tako postupati prema njima. Neka poslanici iz Mačvanskog okruga ćute. Neka i poslanici vladajuće koalicije iz ovih mesta ćute. Znam da nije lako biti na vlasti i da vam je rečeno da ćutite, ali ste saučesnici u nečemu što se zove uništavanje malih opština u vašem okrugu, što se zove nezalaganje za prava građana iz sredine i iz okruga iz kojeg dolazite. Razmislite malo o tome. Apelujem na poslanike iz Mačvanskog okruga, ali i na sve ostale poslanike vladajuće koalicije, nemojte dozvoliti da se ovako, jednim potezom, bez suvišnog obrazloženja, bez adekvatnih pokazatelja, u jednom danu za glasanje i jednim dizanjem ruke, odnosno jednim pritiskanjem dugmeta, ukinu silni sudovi po Srbiji. To, jednostavno, neće biti dobro za Srbiju. Hvala.
Hvala, gospodine Nikoliću. Reč ima narodni poslanik, gospodin Sreto Perić.
Dame i gospodo poslanici, gospođo ministre, gospodine potpredsedniče, na ovoj sednici je i zakon o udruženjima građana. Obavestiću vas koja udruženja postoje, a ne bih imao potrebu za tim da jedan od građana nije govorio o amandmanu gospodina Pejčića. U selu Drlače, kod Ljubovije, postoji udruženje koje se zove "Udruženje lažova". Gospodin Purić, on je iz okruga iz kojeg ja dolazim, može da proveri da li je to tačno. Oni organizuju izbore i prave izveštaj o izborima. Oni neće glasati za ovaj zakon, ali iz razloga što nemaju legitimitet da glasaju. Inače, dali bi maksimalnu podršku svim poslanicima koji su podneli amandmane na ovaj zakon. Moram da podsetim građane Srbije da je, otprilike, ista meta, isto odstojanje već nekoliko dana. Poslanici pričaju. Brane amandmane. Gospođa ministar sluša, ali nema nekih nagoveštaja da će se tu nešto kvalitetno desiti. Puriću, tu ste i potvrdićete ovo u vezi s "Udruženjem lažova", koje predstavljaju čestiti ljudi. Vole u ovom sumornom vremenu da se našale, da svoj život učine zanimljivijim. Moram zbog građana Srbije da kažem da zakon o sedištima i uređenju sudova i javnih tužilaštava ima ukupno 19 članova, a 122 podneta amandmana. Nešto, tačnije, 19 je prihvaćeno, ostalo nije. Na ovaj član o kojem mi govorimo već dva ili tri dana podneto je 37 amandmana. Ja sam o jednom od amandmana na ovaj član rekao da bi najbolje bilo, najracionalnije, da se prihvati amandman, ukoliko ovaj zakon mora ovakav da se usvoji, gospođe Milice Radović. Ne verujem da ću imati problema što već drugi, treći put pominjem gospođu Radović zbog ovoga. Shvatite, s istim žarom i s istom voljom branim amandman gospodina Šerifa Hamzagića, gospodina Kenana Hajdarevića, Lasla Varge, Rize Halimija, gospodina Miloša Radulovića, kao što branim i ovaj amandman, nego za ovaj amandman imam više konkretnih podataka. Potpuno se zalažem za prihvatanje svakog amandmana, ili još bolje – da se ovaj zakon povuče. Niko ne može građane Srbije ubediti da je ova priča, koju poslanici, pre svih, poslanici SRS-a, a i drugih političkih stranaka, govore o ovom, suvišna i da možete da se vadite – zakasnili smo u Evropu zato što poslanici SRS-a obrazlažu ove amandmane. Mislim da se samo onim vremenom koje je gospodin Krasić uštedeo stvorilo nekih sedam-osam minuta ukupno, pa da ćemo pre tog roka ući u Evropu, ali mi moramo da pričamo o amandmanima koji bi, možda, mogli malo da poprave ovaj tekst zakona, mada se slažem sa svim narodnim poslanicima koji su rekli da je to bezuspešno, da to ne vredi mnogo pokušavati. Ja mislim, ne želim to, ali, prosto, postoji takva potreba, da bi, kad bi mogli neki terenski sudovi da se organizuju, sudovi u selima, ali da se ispoštuje sva procedura, da bi čak i to trebalo, jer u vreme kada cveta mito, korupcija, nažalost, čedomorstvo, nasilje u porodici, trebaloda bude više sudija da rešavaju ove probleme. Ali gospodo, dragi građani Srbije, nije sav problem u vašoj praksi sa sudovima nastao u sudovima gde vi odlazite i gde je pravda za vas spora i nedostižna. Ti problemi su stvoreni u Vladi Republike Srbije, naravno, i u Ministarstvu pravde, jer se preko toga reflektuje. Dugo su se štitile sudije i tužioci koji nisu dostojni da obavljaju taj posao, a ništa kvalitetno nije preduzimano od strane Odeljenja za nadzor u Ministarstvu pravde, jer preko tog odeljenja može vrlo efikasno, racionalno i u skladu sa zakonom da se utiče na rad pravosudnih organa, a i tužilaca. Gospođa ministar je rekla, obrazlažući ove zakone, da će sad morati da se poštuje radno vreme. Radno vreme poštuju građani Srbije koji su otvorili kioske i prodaju neku robu da bi preživeli, a mi sad, kao epohalno delo i otkriće, iznosimo i argument za reformu u pravosuđu da ćemo poštovati radno vreme. Pa, to je nešto što se podrazumeva i to je nešto što mora da bude tako. Mi u SRS-u smo ubeđeni da, od oko 2400 sudija u raznim sudovima, po mesnoj i stvarnoj nadležnosti, većina svoj posao obavlja čestito, odgovorno, pošteno, u skladu s Ustavom, zakonom, međunarodno verifikovanim ugovorima i drugim podzakonskim aktima, ali jedan manji broj ne obavlja tu funkciju dostojno. Neki su, prosto, takvi, a na neke vrši pritisak ponekad i ministar pravde, ne govorim o gospođi Malović, a ponekad i predsednici opštinskih odbora, možda, čak i mesnih, nekih političkih stranaka. Vršeći pritisak na sudije i tužioce, čine pravdu sporom, čine pravdu nedostižnom za građane Srbije. Da ste imali iskrenu nameru da se reforma sprovede na dobar način i za građane Srbije, vi sigurno ne biste predložili ovakav zakon o teritorijalnoj organizaciji, ili mreži sudova. Namerno kažem ovaj konvencionalni izraz, da bi nas razumeli oni kojima ova priča i treba da stigne. Vi biste to morali da radite na jedan sasvim drugačiji način. Uvažavajući argumente i komentare drugih kolega narodnih poslanika koji su govorili, moram podsetim, i za Tutin, i za Priboj, i za Suboticu, i za Bujanovac, i za Preševo i svako drugo mesto u Srbiji, da iskoristim ovo vreme da govorim o potrebi da ostanu opštinski sudovi u upravnom, administrativnom okrugu Mačvanskom, ako hoćete, i osnovni, to je sad manji problem, mada lično smatram, i SRS, da bi trebalo da se zovu opštinski. Svejedno, neka se oni zovu i osnovni, ali postoji velika potreba da takav sud bude u Krupnju, jer postoje mesta, seoska mesta i područja u toj opštini koja su udaljena i po 40 km od sedišta opštine i, zamislite, kada sam rekao da je odgovorna Vlada i Ministarstvo pravde za sporu i nedostižnu pravdu za građane Srbije, taj sud postoji i danas, ima predsednika suda i jednog sudiju. Možete misliti da li su oni mogli da budu efikasni, da li su mogli da budu zadovoljni? Ali, manji problem su oni, sudovi ne postoje zarad sebe, oni postoje zarad stranaka u postupku koje treba da ostvare svoje pravo. Ako je u jednom opštinskom sudu postojalo ukupno, s predsednikom suda, dvoje sudija, koliko dugo su morali da čekaju da bi se neki proces okončao, odnosno da bi građani ostvarili svoje pravo? Ovakva situacija nije godinu dana unazad, pa da kažemo – imali smo u glavi reformu koja će zbrisati taj sud, neće uopšte postojati, ovakva situacija traje nekoliko godina, ali ovo dvoje sudija su se trudili da urade onoliko koliko je to bilo moguće. Ni u jednom momentu dok komentarišem ovaj amandman i, uopšte, kada govorim o ovim zakonima, ne govorim o pojedinačnim odlukama da li su građani, odnosno stranke u postupku uvek bile zadovoljne. Tu postoji po zakonu predviđena procedura da oni imaju mogućnost da se žale višem sudu i da na taj način reše svoj problem, te sam, stoga, duboko uveren da bi Opštinski sud, ili osnovni, zovite ga kako hoćete, u Krupnju trebalo da ostane. Kada je u pitanju Opštinski sud u Ljuboviji, za to ću izneti malo više argumenata, što ne znači da za Krupanj i ostale opštine na području Mačvanskog okruga ne postoje isti ili slični argumenti, prosto, poznato mi je više činjenica iz ovog opštinskog suda. Tu nema tzv. starih predmeta, to ne znači – zastarelih predmeta, nego da se prenose iz jedne u drugu godinu; sa četiri sudije, znači, manjak je i tu, ispunjenost norme je stopostotna. Da mi se ne ljuteostale sudije u ovim opštinskim sudovima, ali ovaj bilten Okružnog suda u Šapcu kaže da je petnaestak godina skoro, u kontinuitetu, Opštinski sud u Ljuboviji, možda, najbolji po rezultatima koje postiže; ne komentarišem konkretne odluke. Pričali smo o potrebi opstanka opštinskog suda ukoliko je on i blizu granice. Teritorija opštine Ljubovija ima granicu od 42 km. Od sedišta grada i sedišta Opštinskog suda, na tri kilometra nalazi se granični prelaz, da ne govorim o drugim argumentima, jer to je samo jedan pokazatelj, a da vam kažem, ne da me je sramota, nego mi je malo teško izgovoriti da to mesto ima 17 i po hiljada stanovnika. Neće biti opštinskih sudova ni u mestima sa mnogo više stanovnika. To su čestiti i pošteni ljudi, kao što su i u drugim mestima, ali težak život, nepravilan odnos Vlade Republike Srbije i drugih državnih institucija prema tom mestu, dovodi do takve situacije, a raseljavanje će sigurno ubrzati proces, ukoliko dođe do ukidanja suda. Još jedan argument. Mi se uglavnom pred izbore pozivamo na paralelne i specijalne veze s Republikom Srpskom, samo kad su nam izbori, a posle toga zaboravimo. Ako ga, pod onim uslovima podrazumevanja specijalnih veza s Republikom Srpskom, i tako tretiramo, da li ima potrebe da u Ljuboviji ostane Opštinski sud i da se to mesto razvija, da država učini napor više kako bismo mogli da pravimo dobre veze s Republikom Srpskom? To se ne odnosi, poštovane kolege poslanici, samo na ovo mesto o kom pričam, to bi trebalo da važi za svako mesto koje se nalazi na ili blizu granice. Da kažem da je 90% područja opštine Ljubovija brdsko-planinsko područje i da je nekoliko sela udaljeno od sedišta sadašnjeg opštinskog suda 40 km. Neko je govorio o tome da li ima autobus ujutru. U ovom mestu, iz ovog sela, a to je Gornja Košlja, samo jednom, petkom, ima autobus prema Ljuboviji i do Ljubovije – četrdeset i nešto kilometara, a od Ljubovije do Loznice, još 75 km. Dakle, stranka treba da putuje 125 km. Kada bi postupci, ili procesi mogli da se završe za nekoliko dana, onda bi, možda, stranka mogla i da iznajmi stan u Loznici, pa da bude tamo dok se ne završi postupak, ali vi ste Predlogom ovakvog zakona doveli u poziciju sudije, koji već postoje tamo, da putuju u Loznicu, a možda i iz Bogatića da dolaze u Ljuboviju i da idu u to najudaljenije mesto, koje je od sedišta, sada, Opštinskog suda udaljeno preko 40 km. Sud u Osečini, Sud u Bajinoj Bašti, za koju važi dosta ovih argumenata koje sam izneo za Ljuboviju, zato što se nalazi na granici, u Bogatiću, u Koceljevi, takođe, postoji dosta argumenata da ostanu. I ne samo za ovih šest opštinskih sudova, odnosno pet, pošto Opštinski sud u Loznici treba da ostane. Još jednom podsećam, amandman gospođe Radović brani 104 opštinska suda i samo je on prihvatljiv i najbolje rešenje, ili da se pojedinačno opredelimo za ovo. Još jednom, ako ne bi glasali za ovaj zakon, pod uslovom da ne budu prihvaćeni amandmani, ni poslanici koji čine skupštinsku većinu, ovaj zakon ne bi mogao da prođe. Plašim se, ali ne verujem da ste podnosili amandmane da možete da se pokažete građanima iz mesta iz kojih dolazite, a da ćete ovde glasati za ovakav zakon, koji će ubrzati propadanje pravosudnog sistema u Srbiji. Hvala vam na pažnji.
Reč ima poslanik Mihailo Purić.
Poštovane dame i gospodo, gospodine potpredsedniče, dragi poslanici, pošto sam iz Mačvanskog okruga, slušajući pažljivo gospodina Nikolića i gospodina Perića, dužan sam, radi pravilnog informisanja, da kažem određene reči. Pre svega, želim da kažem da je Predlogom zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava Mačvanski okrug adekvatno zastupljen. On je zastupljen sa dva osnovna suda, a to su Osnovni sud u Loznici i Osnovni sud u Šapcu. Ako želimo pravilnije, ili tačnije da pročitamo, možemo u okviru Predloga zakona da pogledamo član 3. tačku 16), gde se jasno kaže: "Osnovni sud u Loznici, za teritoriju opština Krupanj, Ljubovija, Mali Zvornik i za grad Loznicu, sa sudskim jedinicama u Krupnju i Ljuboviji" i tačka 34): "Osnovni sud u Šapcu, za teritoriju opština Bogatić, Vladimirci, Koceljeva i grad Šabac, sa sudskim jedinicama u Bogatiću, Vladimircima i Koceljevi". Želim jasno da kažem da se, što se tiče građana i ostvarivanja njihovih prava, sva prava mogu ostvarivati u sudskim jedinicama i da je strah od toga da će se putovati iz Ljubovije, Krupnja, Koceljeve, Vladimiraca i Bogatića prema Šapcu, odnosno Loznici, neopravdan. Mislim da je krajnje nekorektno izaći i govoriti ovde na takav način. Možemo govoriti o tome kako da amandmanima popravimo zakon, a ne na način kako da još više građane zbunimo. Želim da ukažem dalje, na osnovu trogodišnjeg priliva predmeta, Koceljeva ima 575, Krupanj 514, Ljubovija 673, a Loznica 3.208. Ako pođemo od toga da u Mačvanskom okrugu živi 329.000 stanovnika, u šest opština i dva grada, možemo videti da se iz ovakvog predloga, po pitanju dva osnovna suda u Mačvanskom okrugu, jasno mogu izraziti interesi građana po pitanju ostvarivanja prava, kada su u pitanju osnovni sudovi i organizacione jedinice. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanik Sreto Perić, replika.
Javljam se za repliku. Dakle, osnov za javljanje jeste Poslovnik. Veoma sam zahvalan kolegi Puriću. Poštovani građani Srbije, mogli ste sada da vidite pravu istinu. Niko se do sada nije usudio da brani zakon. To je učinio kolega Purić i njemu sam zahvalan. Mogao bih sada da govorim o nekim dodatnim argumentima. Ispada sada da poslanici SRS-a, ali, bogami, Kenane, i vi, i Šerif Hamzagić, unose zabunu i seju strah u zemlji Srbiji. Drago mi je što sam u istoj grupi s vama, obrazlažući amandmane na ovakav način, a što smo na suprotnoj strani od kolege Purića. Ako će ostati sudovi tamo gde već sada postoje, kolega Puriću, zašto su u obrazloženju gospođe ministar, a i kolege Konstantinovića, najjači, ili skoro najjači argumenti bili činjenice da se u malim sudovima svi poznaju, da je u malim sudovima najveća korupcija ili mogućnost za razvoj korupcije. Znam da zgrada koja postoji u Ljuboviji i u Bogatiću, u Krupnju i u drugim mestima, ne može niko da je prenese, ali na osnovu onoga što ste vi obrazlagali, demantujte me, gospođo ministar, ako nije tako, sudije se primaju u osnovni sud, ne primaju se u sudske jedinice. Ako se primaju u sudske jedinice, oni ostaju tu, nema nikakvog putovanja, nema ničega. Ne znam da li vi i ja, kolega Puriću, možemo baš na najbolji način da komentarišemo stručno ovaj deo. Postoji nešto za šta ste se vi sjajno osposobili, to cenim i uvažavam. To je, čini mi se, odbrana ili nešto drugo, mada sam i ja za to dosta dobar, ali u teoretskom delu ste vi bolji od mene, jer čini mi se da je to osnovna profesija, ali ovo je nešto drugo. Vi ste na jedan drugi način pokušali da pošaljete poruku građanima Srbije, ujedno i poslanicima koji sačinjavaju skupštinsku većinu, da ne bi bilo dileme u danu za glasanje, to sam dobro razumeo, a da biste sada pomalo pričali tako da odobrovoljite građane onih mesta iz kojih mi dolazimo. SRS se ne zalaže samo za to da osvoji glasove, ona se, pre svega, zalaže za istinski bolji život svih građana Srbije, kako onih koji ukazuju poverenje SRS-u, tako i onih koji možda nikad, ali takvih će biti sve manje, neće glasati za SRS.
Svi se zalažemo za bolji život. Replika, gospodin Nikolić.
Evo, uopšte da ne govorim o strankama, niti o glasovima koje bi neke stranke trebalo da osvoje, ali upravo one stranke koje su osvojile i koje su formirale vladajuću većinu treba da povedu računa o onome što su ovde izrekli. Rekao sam da znam da vi pripadate većini i da nije lako kada vam stigne apel iz Ministarstva, kada vam se dostavi takav jedan papir, a vi ne smete ništa o tome da progovorite. Dakle, vi ste ovde rekli da su dva osnovna suda na teritoriji Mačvanskog okruga sasvim dovoljna. Slažem se da je bolja pozicija Mačvanskog okruga u odnosu na neke druge okruge. Ovde nisam govorio o tome. Govorio sam o tome da se ukida Sud u Ljuboviji, da se ukida Sud u Krupnju, da se ukida Sud u Vladimircima, da se ukidaju sudovi u Bogatiću i Koceljevi. To vi podržavate. Dakle, nisam sporio osnovni sud i ne kažem da situacija u Mačvanskom okrugu nije bolja. Morate da objasnite građanima, recimo, Ljubovije, odnosno sela Gornje Košlje, gde gradski saobraćaj radi samo jedan dan u sedmici. Kako će on da stigne do Loznice, kako će da stigne do Ljubovije? A vi opet dobacujete, vi, izgleda, želite da budete ministar. Izađite ovde. Molim vas, opomenite kolegu, on stalno dobacuje, ne samo meni, nego je i drugim kolegama, iz DSS-a, dobacivao.
Molim vas, nemojte dobacivati i koncentrišite se na repliku.
Zbog toga što je raspušten odbor DS-a u vašem gradu, nemojte sada svoje frustracije da iznosite javno. Lepo, sredite u svojoj organizaciji i vidite tamo šta vam se dogodilo, nemojte ovde mešati babe i žabe. Znači, selo Beljin, Suvo Selo, Kozarica, svaka dva-tri dana ide autobus. Vi onda objasnite tim građanima zašto treba da putuju po 70, 80, 90 km. Razumem vašu poziciju, ali ne razumem zašto ste imali potrebu da, uopšte, izađete i branite nešto što je neodbranjivo. Mi ćemo se potruditi da svim tim građanima kažemo ne čijom krivicom, nego čija je odgovornost u opštinama Ljubovija, Koceljeva, Vladimirci, Bogatić, i zašto je uskraćeno, ili smanjeno pravo na sudsku zaštitu, odnosno zašto ste im zakomplikovali život. To nećete moći da pravdate evropskim standardima i ne znam kakvom decentralizacijom. Vi radite, upravo, suprotno. Onim mestima gde je ostalo par državnih institucija, koje su vrlo važne za funkcionisanje tih malih opština, ukidate te institucije i samim tim im dajete snažan signal – selite se iz Ljubovije. Malopre sam rekao, dovoljan je jedan pravnik u Ljuboviji da radi u SO i da bude sekretar u SO, i to je dovoljno za Ljuboviju, dva pravnika već nemaju posla. To vi ovim predlogom zakona radite. Takav je slučaj širom Srbije. Sada pričamo o konkretnom okrugu, ali gde god su opštine...
Vreme za repliku je isteklo.
Završavam. Gde god su opštine ovakvog tipa, brdsko-planinskog, vi otežavate građanima pravo na sudsku zaštitu.
Gospođa Malović. Ne, vi imate uvek prednost. Ministarka pravde, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, izvinjavam se što nisam znala ko po Poslovniku ima prednost, da li poslanik koji se javlja po Poslovniku ili predlagač zakona. Odgovoriću na nešto što se već danima sluša u Narodnoj skupštini kada raspravljamo o amandmanima vezanim za ovaj zakon, a to je da se sudovi ukidaju i da će građani morati da putuju. Kao što sam rekla i na početku, dok sam obrazlagala ovaj zakon, u završnoj raspravi u načelu, sada ću to ponoviti, ponoviću onoliko puta koliko god budete hteli, da se sudovi ne ukidaju, sudovi se reorganizuju. Dosadašnji opštinski sudovi, poneki će biti sudske jedinice. Kako će sudske jedinice funkcionisati, da li kao sudska odeljenja ili na nivou sudećih dana, regulisaće sudski poslovnik, koji će se doneti na osnovu mišljenja predsednika Vrhovnog suda Srbije. Ono što je ovde još bitnije, s obzirom na to da narodni poslanici predstavljaju građane Republike Srbije, s obzirom na to da su građani Republike Srbije na neposrednim izborima izabrali, reći ću da građani neće morati da putuju nijedan jedini kilometar više nego što su to činili do sada. Znači, građani sela Gornje Košlje, ako sam dobro zapamtila, u Mačvanskom okrugu neće morati da putuju nijedan metar više nego što su do sada putovali. Kolika im je mogućnost frekventnosti prevoza, to ne znam, ali svakako neće to morati da čine teže nego što su do sada radili. Građani će ići na suđenje u onu zgradu, u ono mesto gde su to do sada činili. Što se tiče sudija, rekla sam već, sudske jedinice će funkcionisati ili na nivou sudskih odeljenja, ili na nivou sudećih dana. Naravno da nećemo terati sudije da putuju 50 km ukoliko je to udaljenost sudske jedinice od osnovnog suda. Sve stvari će biti regulisane sudskim poslovnikom, svakako ćete imati uvid u to. Hvala.
Hvala gospođi ministar. Za reč se javio, povodom amandmana, replike, izvinjavam se, povodom Poslovnika, gospodin Krasić.
Gospodine Novakoviću, očekujem, s obzirom na to da vrlo dobro vodite sednicu Narodne skupštine, da možete da iskoristite vaša ovlašćenja iz člana 27. Poslovnika, a tiče se odredaba čl. 104, 225. i 226. našeg poslovnika. Ovde imam sudsko poravnanje, a citiram ovo što imam, pa ću na kraju da vam kažem zašto je to važno. Sudsko poravnanje kaže: ''Tužilac, država SRJ, Savezna direkcija za imovinu i Savezna skupština'', s jedne strane, a, s druge strane, tužena je kompanija "Dunav osiguranje AD Beograd". Saglasno konstatuju, pošto se radi o sudskom poravnanju, da je tuženi, a tuženi je "Dunav osiguranje", u obavezi da po polisama, pa se navode polise, povodom štetnog događaja od 5. oktobra 2000. godine, a sud je konstatovao da je paljenje Savezne skupštine bio štetni događaj. Jeste, to pričam gospodine Novakoviću, to je bio štetni događaj zbog kojeg je kompanija "Dunav" platila, a platila je ona posle i za zatvore. Ovde nema Batića, neću o tome sada. Vidite, dogovorili su se da šteta bude 95 miliona ondašnjih, a sada ne možemo da kažemo koliko je, i kompanija "Dunav" je to sve izmirila. Imamo ovde pismo da su oni to završili sve 14. 3. 2002. godine. Kasnije ću, kada poslepodne bude veća gledanost, da čitam ove druge delove, s obzirom na to da me je neko pre 15-ak dana optužio da lažem. Doduše, dobacio je čovek s mesta. Zamolio bih vas, gospodine Novakoviću, da bismo svi mi mogli bolje da shvatimo šta se to dešava u DS-u, promena stratega, ideologa, itd., a naravno, povodom onoga što sam juče pričao o odredbama Ustava Republike Srbije koje zabranjuju tu vrstu dominacije političke stranke u državnim organima, ovo sve postoji u službi Narodne skupštine, kompletna dokumentacija, da zatražite od službe, da se poslanici obaveste o tome kako se koriste sredstva, odnosno kako su se koristila sredstva Narodne skupštine povodom štetnih događaja. Molim vas, sudski je konstatovano da je to štetni događaj. Zbog tog štetnog događaja na dan 5. 10, mi u kontinuitetu preživljavamo štetu i pošto na taj događaj... (Predsedavajući: Vreme predviđeno za vaše reklamiranje povrede Poslovnika je isteklo.) ... niste obratili pažnju, naređao sam čitav niz odredaba Poslovnika Narodne skupštine, a počeo sam od člana 27, preko 104, 225. i 226, gospodine Novakoviću.
To ne utiče na protok vremena.
Dobro.
Hvala vam. Reč ima gospodin Srđan Spasojević, o amandmanu. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, podržavam amandman gospodina Zorana Nikolića. Gospođo ministre, ne mogu da se složim s vama i s onim što ste malopre diskutovali, kada ste objašnjavali i narodnim poslanicima i građanima Srbije da će ovo, praktično, biti kozmetičke promene. Ne mogu da shvatim da ovde danima ubeđujete Parlament Srbije i građane Srbije da je zakon koji je pred nama dobar. Zakon nije dobar. Ako se stručna javnost uSrbiji složi s tim, ako Društvo sudija non-stop kritikuje ovaj predlog zakona, naročito ovaj koji se odnosi na teritorije, ako svi narodni poslanici iz struke, iz opozicije, kritikuju ovo, ako nemate argumenata da je dobar, osim vas koji branite ovakvu podelu na teritorije, to je neshvatljivo. Pre nekoliko dana sam bio u Loznici. Mogu da vam kažem da je narod iz Ljubovije i Krupnja, kao i stručna javnost, očajan zbog ovoga šta će se desiti. Ne može se reći da će potpuno sve biti isto kao ranije i da neće niko ići 50 km na suđenje. Postavljam vam konkretno pitanje – kako će viši sud, koji će biti u Kraljevu, a sudska jedinica u Raški, to je 80 km, odakle će biti delegirane sudije koje će suditi u Raški? Više puta sam vam ovde postavio pitanje – kako će se revizioni sporovi od preko 800.000 dinara suditi u višim sudovima? To će biti prvostepeni sud. Dakle, za neke stvari, apelacioni sudovi biće drugostepeni sudovi. Objasnite mi kako će neko iz Negotina ići do apelacionog suda udaljenosti 200 km? Kako će neko iz Ivanjice ići u Beograd u Apelacioni sud? Da li je to blizu i da li to poskupljuje ili ne poskupljuje troškove građanima Srbije koji hoće da ostvare svoja prava? Ono što je NS predložila svojim amandmanom, da se obriše ovaj treći član, bilo je apsolutno konstruktivno. Nije bilo nikakvog razloga da ukidate imena – opštinski, okružni, i da ih zamenjujete vrlo nepopularnim – osnovnim i višim. Ako hoćete, iz psihološkog razloga je bilo bolje da ostanu opštinski sudovi, jer u svakoj opštini postoji zakonodavna, izvršna i sudska vlast. Ako pogledate bilo šta u istoriji Srbije, u svakom gradu, grad je bio poznat po lekaru, svešteniku i po sudiji. To je tradicija u Srbiji. Ne možemo mi sada zbog neke Evrope, u koju, naravno, želimo da idemo, tako ishitreno da menjamo život u Srbiji. Shvatite, ovde će imati problema svi. Jednostavno će građani uzeti stvari u svoje ruke. Gospođo ministre, imaćete porast krivičnih dela kada vam sud nije dostupan, kad nije na dohvat ruke. Više puta sam s ove govornice rekao da imamo, apsolutno, situaciju kao u onom filmu "Maratonci trče počasni krug" – bioskop ponovo radi. To će biti naši sudovi. To će biti jedan sudeći dan u tom gradu. Morate da shvatite da to nije dobro rešenje. Postoje neke stvari u ovom setu zakona koje su zaista korektne. Ali, konkretno, ovaj deo ne valja. Ne postoji nijedan sudija koji je neutralan, koji ne pripadaju političkim strankama, bar većina njih. Nema čoveka iz pravosuđa u Kraljevu, Čačku, u bilo kom delu Srbije, koji će reći da je ovo dobro. Prema tome, nemojte ovde uporno, pred građanima Srbije, iznositi nešto kao da se ništa ne dešava. Tvrdim vam da će biti takva konfuzija, toliko problema. Kada se jedan sud u Srbiji izuzima, pa kada delegirate iz drugog suda, taj spor ne može da se završi godinama. Praktično, mi ćemo imati delegaciju u svakom sudu u Srbiji. Biće totalna nesigurnost u pravosuđu. Građani će biti pod takvim pritiskom, toliko će biti problema. Kažem vam da je to nešto neverovatno. Jedina nada za pravosuđe i za građane Srbije je da ovaj zakon, kao i mnoge druge koji ne mogu da se primene, odložimo godinu, dve i više dana, jer, videćete da će biti trenutak kada ćemo morati da menjamo ovo, jer neće biti dobro. Prema tome, još jednom vam kažem da će biti dosta problema, da građani Srbije ne žele ovo, da advokatska struka u Srbiji ne želi ovo, da sudije koje će primenjivati ovaj zakon i zakone o pravosuđu ne žele ovakvu teritorijalnu organizaciju. Dakle, imate Društvo sudija, kao što sam rekao, koji se ne slaže s ovom teritorijalnom podelom u Srbiji. Moj predlog i predlog NS-a je da ovaj član treba brisati i da treba zadržati stari način – podelu na opštinske i okružne sudove. Hvala.
Hvala vama. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Šerif Hamzagić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da kolega Šerif Hamzagić, koji ima gotovo identičan amandman s amandmanom koji sam podnela u ime poslaničke SRS-a, nije odustao od namere da se bori da ovaj amandman bude prihvaćen. Moram da vam kažem jednu istinu, a verujem da su poslanici svih poslaničkih grupa u istoj situaciji ovih dana, od kada govorimo o ovoj temi – o sedištima sudova, da u našu poslaničku grupu dolazi mnogo pisama, telegrama, mnogo poziva građana. Istina je, gospođo ministar, da ima dosta primedaba na rad sudova, ali ovo što predviđate ovim zakonom je nešto što, zaista, izaziva strah i paniku među građanima ovih malih mesta. Vi ste ovde pokušali, konačno ste smogli snage da nam, na neki način, objasnite kako nismo u pravu, ali ja znam da po ovom amandmanu neću imati vremena, pošto imam drugačiji koncept obrazloženja ovog amandmana. Posle ovoga, ostaje još 66 amandmana i svoje izlaganje o jednom amandmanu posvetiću vašim obrazloženjima, mislim na Vladu Republike Srbije, zbog čega ne prihvatate sve ove amandmane. Biće vrlo interesantno kako vama vaši saradnici podmeću, prosto ne mogu da verujem da ste i sami u tome učestvovali. Ali, s obzirom na to da vam je jedan od najbližih saradnika Vojkan Simić, onda to nije ni čudo. Zašto sam spomenula tog gospodina? Zato što ste ovde pokušali malopre da nam objasnite, vrlo samouvereno, a zaista ne znam odakle vam ta samouverenost, da nismo u pravu, nego ste vi u pravu, jer vi hoćete da poboljšate stanje u pravosuđu. Onda, kada smo ovde o tom gospodinu Vojkanu Simiću izneli neke stvari koje su bile takve da se nije usudio da ode ni u advokate, jer ne bi imao nijednog jedinog klijenta, vi ste ga uzeli za vašeg savetnika, pomoćnika, ili već šta vam je. Onda nije čudo što su vas on i takvi ubedili da je ovo što nam predlažete, što se još usuđujete da branite i pokušavate da branite, nešto što će koristiti nekome u zemlji Srbiji. Gospođo Malović, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je sada druga grupa, da građani Srbije ne misle da bez razloga ponavljamo priču. Moglo bi se reći da se ovaj zakon sastoji, možda je to grubo rečeno, iz tri grupe. Jedna se odnosi na sudije za prekršaje, druga se odnosi na opštinske sudove i treća, na okružne sudove. Namerno ne koristim ove izraze iz vaših predloga zakona, jer to ne može da se koristi dok zakoni ne stupe na snagu. Trebalo bi to da znate. Pogotovu niste mogli da predlažete, iz tog razloga, ovaj zakon pre nego što vam stupi na snagu zakon o sudovima. Vi, očigledno, niste formalisti kada vam to odgovara. Sećamo se još Gaše Kneževića, vašeg partijskog druga, koji je govorio svojevremeno – da je primenjen zakon koji još nije donet, a nije ni stupio na snagu, tako da od vas iz Demokratske stranke svako čudo građani Srbije mogu da očekuju. Gospođo Malović, vi ste završili pravni fakultet i nemojte da brukate svoju struku. Vidite, ima među vašim kolegama, među našim kolegama a vašim stranačkim prijateljima u DS-u, diplomiranih pravnika i nisu se usudili da brane ovaj predlog. Glasaće, verovatno, jer poštuju stranačku disciplinu. Bilo bi bolje da su i vama objasnili da bi trebalo da, zaista, istinski uradite nešto u interesu građana Srbije. Ja sam, dakle, govorila o Opštinskom sudu u Tutinu, koji vi ukidate, a to što vi ovde pričate da će imati jedan dan za suđenje, ili će biti odeljenje suda itd., to su priče za malu decu, gospođo Malović. Vi ukidate Opštinski sud u Tutinu ovim zakonom i to je suština. Kako god da objašnjavate to što pokušavate ovde da predstavite – to, jednostavno, nije tačno. Koje su posledice? Govorila sam, kada smo govorili o tom prvom delu, o prekršajima, i iznela sam mnogo podataka o Opštinskom sudu u Tutinu. Neke ću sada ponoviti i sa jednog drugog aspekta skrenuti pažnju na to koliko su vam loši predlozi, a ovaj, čak, i opasan, gospođo Malović, vrlo opasan po interese države Srbije, i o tome biste morali da vodite računa. Kada sam prošli put govorila o Tutinu, o Opštinskom sudu u Tutinu, rekla sam – vi, gospođo ministar, verovatno niste bili u Tutinu. Vi ste mi s tog mesta rekli – bila sam, bila sam. Meni kažu da u Sudu u Tutinu niste bili. Sada, gde ste bili, ne znam, možda u poseti nekome, nemam ništa protiv. Dame i gospodo, igrom slučaja, odličnom poznajem stanje pravosuđa u Tutinu. Vodila je tamo SRS neke krivične postupke. Moram da vam kažem da nisam zadovoljna ishodom po tim našim prijavama, ali bez obzira na to, svesna potpuno okolnosti zbog čega su tako ti postupci završeni, ja vam tvrdim da su sudije u Opštinskom sudu u Tutinu časni ljudi. Vi ste ovde pre neki dan rekli da nisu. Vi ste rekli da su podložni korupciji i kriminalu. To ste rekli za sve sudije u malim mestima. Ja sam razumela da ste mislili i na ove sudije u Tutinu, a ja ih, kažem, svih pet sudija u Tutinu, lično poznajem i tvrdim da su časni i pošteni ljudi. Na osnovu čega ste vi izneli ovde podatak da su to ljudi skloni kriminalu i korupciji, gospođo Malović? Odakle vam uopšte ta, zaista se plašim da ne upotrebim neku oštru reč, jer nemam nameru da vas vređam, pogotovu ne vas lično, ali, ko vam je utuvio u glavu da kažete da su ljudi koji žive u malim mestima skloniji kriminalu i korupciji, nego ljudi koji žive u velikim mestima? (Zoran Krasić, s mesta: Srđan Milivojević.) To može, zaista, jedino, što kaže Krasić, vaš ideolog Srđan Milivojević, niko zdravorazumski to ne bi mogao da kaže. Ljudi koji žive u malim mestima, pa još sudije, jako drže do svoje časti i do morala, jer njih tamo svako poznaje. Njih poznaje svako dete kad izađu na ulicu. Oni ne mogu da se sakriju kao vaš lopov, ovaj Vojkan Simić, u velikom Beogradu, pa da može da šeta pet dana a da ga niko ne prepozna, pa onda sretne Krasića u gradu, pa se krije na drugoj strani ulice, znate. Neće Krasić da ga bije. Možda bi mu usput rekao – lopove, ali ne bi ga bio, u svakom slučaju. Dakle, gospođo Malović, zašto sam još rekla da je ukidanje Suda u Tutinu opasna stvar? Evo, sada vas pitam – kako ste mogli da prenebregnete, čak, i administrativne okruge kada su u pitanju ovi sudovi? Kako ste smestili Sjenicu i Tutin u Novopazarski sud? Što niste poštovali bar administrativne okruge? Kako ste Zlatiborski i Raški okrug sada pomešali? Imate li, možda, nešto s onim što se pre neki dan pojavilo na sajtu, na jednom od sajtova, gde su svrstane neke opštine u neki budući Raški okrug, odnosno u neki budući Sandžak, s nekim suludim idejama o izdvajanju tog dela iz Srbije? Možda vi imate neke veze s tim, vi u Vladi, kada ste pokušali ovako nešto da nam podmetnete?! Gospođo Malović, vi radite vrlo ozbiljan posao, donosite, odnosno predlažete ovde vrlo ozbiljne zakone i vi morate da vodite računa o svakom slovu u ovom zakonu. A vi izađete i kažete da tvrdite da neko neće da putuje iz nekog sela više nego što je putovao do sada. Pa, to nije istina i dobro znate da to nije istina. Vi ste rekli, kada ste govorili o ovim zakonima u načelnoj raspravi, gospođo Malović, da će sudski upisnik biti u sedištu suda. Je li tako? Rekli ste. Kako će onda čovek moći da ode i da se informiše u Tutinu o svom predmetu, a dođe iz sela Boroštica i Braćak, koji su 41 kilometar udaljeni od Tutina, kada ona nema tu sudski upisnik nego mora da ide u Novi Pazar? Vi ste to rekli. Vi ste to rekli, gospođo Malović. Posle pet dana našeg ubeđivanja ovde, neko vam je rekao da izađete i da umirite građane, da kažete da narodni poslanici lažu. Ne lažemo, gospođo Malović, Vlada Republike Srbije laže građane Srbije, ne samo zbog ovog zakona, nego zbog mnogih zakona, zbog nebrige Vlade o građanima Srbije, o državi Srbiji. Vi se bavite nekim banalnim stvarima, vi se bijete po ministarstvima. Ne mislim bukvalno, već tako ko će dobiti više para u budžetu Republike Srbije, ko će moći na osnovu tog budžeta da zaposli još nekog pomoćnika, savetnika, ne znam koga, a vas nije briga za građane Srbije, draga gospođo Malović. To što ste vi sebi ufiksirali i tvrdite da ćete zaista sprovesti ove zakone, da ćete zaista sprovesti reformu u pravosuđu, ako je reforma ovo što planirate u Tutinu – onda je to strašno. Gospođo Malović, u Tutinu živi 36.166 stanovnika, po poslednjem popisu iz 2002. godine. Ovim vašim predlogom zakona i ukidanjem Suda u Tutinu, izračunajte, ja sam izračunala, 0,3% ljudi će se iseliti iz ovako male opštine, iz Tutina. Šta će da rade advokati u Tutinu? Šta će da rade? Da zastupaju građane u Tutinu, moraju, naravno, da naplate svoj trošak odlaska u Novi Pazar. Ko će da ih plaća? Ljudi ionako nemaju od čega da žive. Ako ne može tu da radi, on će sa svojom porodicom da se preseli u Novi Pazar. Šta će da rade zaposleni u sudskoj upravi? Gde će da se zaposle? U Tutinu, ljudi mogu da se zaposle jedino u "Dalasu". To je jedina firma koja tamo radi, koja ima određen broj zaposlenih, verovatno i dalje zapošljava ljude. Nisam ni u kakvom negativnom kontekstu pomenula ovu firmu, nego zato što tamo ljudi nemaju gde da se zaposle, gospođo Malović, a vi ostavljate bez posla 30 zaposlenih u Opštinskom sudu u Tutinu. Gotovo sve te ljude znam, sve sam ih upoznala. Šta će tamo ljudi koji imaju 50 godina života, koje i čije porodice ostavljate bez posla, pa kod sudija za prekršaje, pa u tužilaštvu? Ja sam i povodom nekog drugog amandmana rekla – vi ćete možda neke sudije iz Tutina da odvedete u Novi Pazar, ali nećete svih petoro. Šta će biti s onim sudijama koji ostanu bez posla? Šta će biti s građanima Srbije? Na koji način će zadovoljavati, odnosno tražiti zadovoljenje svojih interesa pred legalnim sudom kad oni to ne mogu da rade kako su do sad mogli da rade, gospođo Malović? Ko će snositi troškove tom čoveku iz Tutina koji će morati da plati još i putovanje advokatu iz Tutina u Novi Pazar, pod uslovom da jedan advokat ostane u Tutinu? Vi im uzimate posao, svima uzimate posao, svima koji su vezani za pravosuđe na teritoriji opštine Tutin.
Reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, LDP podržava svaku inicijativu koja ima za cilj opstanak opštinskog, odnosno osnovnog suda u Sjenici i Tutinu. Razlog zašto to radimo jeste jačanje lokalnih samouprava. Mi ne možemo govoriti o evropskom putu Srbije, odnosno o evropskoj Srbiji, bez jake lokalne samouprave, a ono što se postiže ovim predlogom zakona jeste da se lokalne samouprave svode na jedan veoma niski nivo. Reći ću nekoliko rečenica vezano za samu opštinu Sjenica. Sjenica je druga po veličini opština u Republici Srbiji, sa 35.000 stanovnika. Šta je osnovna negativna karakteristika opštine Sjenica? To je velika migracija stanovnika, naročito mladih građana koji su završili fakultet i koji nemaju gde da se zaposle u Sjenici, pa moraju svoju budućnost, odnosno svoju egzistenciju da rešavaju na nekim drugim mestima, u nekim većim gradovima, bilo da se radi o Beogradu, bilo da se radi o Sarajevu. Kada govorimo o administrativnoj podeli Republike Srbije, zaista je u pravu koleginica Radeta da se ovde nije vodilo računa o administrativnoj podeli Republike Srbije. Međutim, opština Sjenica je po tome i karakteristična i u još jednom slučaju. Zdravstveni centar za opštinu Sjenica nalazi se u Užicu, policija se nalazi u Novom Pazaru, odnosno u Raškom okrugu, dok se, na primer, Uprava za šume nalazi u Ivanjici, odnosno u Moravičkom okrugu, a Sjenica pripada Zlatiborskom okrugu. Zamislite jednog građanina koji mora da razmišlja – ili da putuje 100 i nešto kilometara u bolnicu u Užicu, ili da ode 70 kilometara u Ivanjicu da bi završio neki posao vezan za svoju šumu, zatim, da ide 60 kilometara do Novog Pazara, odnosno u Raški okrug, da bi rešio neki svoj problem vezan za sudstvo. Takođe, karakteristika za opštinu Sjenica, kao i za većinu opština na području Sandžaka, jeste da se vladajuće stranke sete tih opština samo u predizbornoj kampanji, kada treba da podele neka predizborna obećanja, a čim se završe izbori, čim se završi formiranje Vlade, te opštine ne postoje za Vladu Srbije. Razlog tome je i problematika koja je karakteristična za ljude koji žive u Sjenici, u Tutinu, Novom Pazaru, koji su završili fakultet – kriminalistiku u Sarajevu, državljani su Republike Srbije, odslužili su vojni rok u Vojsci Srbije, nostrifikovali su diplomu ovde u Beogradu, ali ne mogu da zasnuju radni odnos u državnim organima, prevashodno, u organu MUP-a. Takođe, Vlada Srbije kada je pravila tu viziju reforme društva, a krenula je prvo s reformom pravosudnih organa, morala je da ima u vidu, kada govorimo o Osnovnom sudu u Novom Pazaru koji je zadužen za sudske jedinice u Tutinu i Sjenici, da je, prvo, neophodno da se napravi kvalitetna putna komunikacija između Sjenice i Tutina, pa između Sjenice i Novog Pazara. Zamislite situaciju da jedan sudija, po ovom novom zakonu, koji je iz Tutina, dobije da sudi u sudskom danu u Sjenici neki predmet. Taj sudija mora da putuje 90 kilometara od Tutina do Sjenice i 90 kilometara da se vrati, a zamislite još da se to dešava u decembru, ili u januaru, kada su izuzetno niske temperature. Ako analiziramo stanje lokalne samouprave u Srbiji, onda ćete videti koliko je, zapravo, obesmišljen taj nivo vlasti. Mi biramo odbornike, koji su statisti u svakoj opštini i koji ne mogu da utiču ni na kakav način na ono što je od suštinske važnosti za život tih građana, odnosno građana koji ih biraju. LDP smatra da ne možemo uništavati lokalne samouprave, svodeći njihove sudove na sudske jedinice, zbog toga što u nekom sudu nema dovoljno predmeta. Mi mislimo da, ako u nekom sudu nema dovoljno predmeta, onda treba da smanjimo ili broj sudija u tom sudu ili da te sudije prebacimo u one sudove gde ima dovoljno predmeta. Srbija je pre godinu dana, isto na osnovu jednog zakona, dobila 25 novih gradova. Postavlja se pitanje, da li je život građana u tim gradovima, novim gradovima, postao bolji, odnosno da li su neke ustanove počele efikasnije i bolje da rade? Mislim da to nije slučaj. Bojim se da takav slučaj neće biti ni s ovim novim predlogom zakona o uređenju sudova. Za ovu moju tvrdnju, samo ću pročitati jednu informaciju koja se prošle nedelje pojavila, vezano za grad Novi Pazar. Sekretar Opštinske organizacije Crvenog krsta Ljilja Kostić je rekla da ima 1.000 novih zahteva osoba koje čekaju da se hrane u narodnoj kuhinji Crvenog krsta, a da se trenutno u toj narodnoj kuhinji hrani 900 građana. Takođe, ona je zatražila od Vlade Republike Srbije pomoć, kako bi ta narodna kuhinja mogla ovu zimu koja je nastupajuća da preživi. Izuzetno je važno da Vlada Srbije tu pomogne građanima Novog Pazara, a kakav je odnos državnih organa prema ustanovama u Novom Pazaru pokazuje i vest da je u poslednjih mesec i po dana gradska bolnica tri puta ostajala bez vode, usled prekida u napajanju struje. Zbog toga je došlo do otkazivanja nekoliko hirurških intervencija i, što je najgore, 16 pacijenata nije moglo da bude priključeno na aparat za dijalizu, a sve se to dešavalo bez ikakve najave. Zbog svega ovoga, LDP je mišljenja da ovaj zakon nije dobar, da ovaj zakon treba povući ili, u krajnjem slučaju, treba podržati amandmane svih poslanika. Hvala.
Hvala. Za reč se javio gospodin Milan Dimitrijević, pa gospodin Pastor Balint, pa Srđan Spasojević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da podržim amandman gospođe Vjerice Radete, gde se u članu 3. stav 1, tačka 19. menja i glasi – da postoji Osnovni sud u Novom Pazaru, Osnovni sud u Sjenici, Osnovni sud u Tutinu, iz razloga koji su ovde navedeni i navode se već tri dana. Jedan od kriterijuma i parametara u ovom zakonu je geografski položaj, jedan od parametara je bila i putna mreža. Dakle, ovde, postavkom koju predlaže ovaj zakon, čini se da ova dva osnovna parametra nisu poštovana. Ono što me iznenađuje i zabrinjava, nešto što ljudi ne mogu da veruju, to je objašnjenje ministra pravde, gospođe Malović. Navešću zbog čega je to tako. Kada je izašla gospođa ministar i objasnila da ljudi neće putovati, u roku od pet minuta sam dobio desetak poziva. Šta ljudi kažu? Ljudi ne veruju u to objašnjenje. Ne veruju, iz nekoliko razloga. Prvi, ako je ovaj zakon ovako dobar, zašto se protiv njega buni Društvo sudija, zašto se buni struka? Ako je ovaj zakon ovako dobar, zašto amandmane pišu poslanici vladajuće koalicije? Kom članu Vladu se može verovati za ono što kaže? Obećali ste, Vlada je obećala, bele šengenske vize. Gde su? Obećali ste besplatne akcije. Gde su? Obećali ste prošireno dejstvo opšteg kolektivnog ugovora. Gde je to prošireno dejstvo? Hiljadu pitanja zašto i nijedan odgovor, ili je odgovor koji stigne od Vlade nemušt. Vi pitate jedno, a oni odgovaraju drugo. Evo, zašto vam ne veruju. Svaka vrsta politike ima svoje ishodište, a ishodište politike koju vodi ova vlada je katastrofalno i po državu i po narod. Rasturate državu. Sad ćete, verovatno, uvesti i zdravstvene jedinice u tim mestima, pa ćete uvesti školske jedinice. Terate ovaj narod da migrira ka velikim gradovima. Šta će ostati na terenu? Znate li vi kakva je demografska situacija u Srbiji? Da li vi o bilo čemu razmišljate? Jednostavno, zbrda-zdola, napišete neke zakone koji pet para ne valjaju, maltretirate poslanike Narodne skupštine da raspravljaju mimo radnog vremena, i noću, o nečemu što, u osnovi, nema nikakvu vrednost. Najbolje je da ove zakone povučete, da se ne mučimo, da ne maltretiramo ovaj narod, da ne zbunjujemo narod, da ne rasturamo državu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Dimitrijeviću. Gospodin Srđan Spasojević. Nije tu. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Nikola Lazić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, još je Bendžamin Dizraeli rekao da je pravda jednako istina u akciji. Mislim da je to veoma značajno pomenuti na početku ovog izlaganja, zato što je u načelnoj raspravi i u velikom delu rasprave u pojedinostima, od strane mnogih poslanika DSS-a, kao i poslanika drugih opozicionih partija, a i nekih poslanika koji podržavaju vladajuću koaliciju, izrečeno dovoljno argumenata koji govore u prilog tome da je ovakav predlog zakona, zapravo, neprihvatljiv. Osnovna primedba jeste da se ukidanjem ogromnog broja sudova, zapravo, narušava osnovni princip dostupnosti pravde za sve građane. To se ogleda u drastičnom povećanju troškova, kao i velikoj konzumaciji vremena, neophodnog kako bi građani putovali do sudova, često i po više desetina kilometara. Očigledno je da efekat neće biti racionalizacija troškova, jer, čak i tamo gde se neki sudovi ukidaju, ostaje pitanje održavanja sudske imovine u tim mestima. S druge strane, ukoliko je suđenje npr. u Kovačici, postoje značajni troškovi putovanja i dnevnica, ne samo za sudije, već i za sudske tumače, sudske veštake, koji bi morali da dođu, npr., iz Pančeva. Nekad sudije moraju, po prirodi svog posla, više puta da putuju u to mesto, kako bi se adekvatno upoznali sa spisom određenog predmeta, da bi mogli na kvalitetan način da obavljaju svoju dužnost. Mislim da su dobri primeri, upravo, za ove tvrdnje opštine koje su navedene u ovom amandmanu, a to su opštine Alibunar i Kovačica. Npr., Opštinski sud u Alibunaru, koji bi bio ukinut ovim predlogom zakona, u toku 2007. godine je imao 4.544 predmeta, a u toku tekuće godine, 4.124 predmeta. Ovome je bitno dodati da taj sud ima kadrove za vođenje sudskih postupaka i na rumunskom i na slovačkom jeziku, pored srpskog jezika. Ovo pravo proizilazi iz ustavnih normi, a njegova konzumacija bi, usvajanjem ovog zakona, bila, ako ne kompromitovana, onda makar otežana. Sud u Kovačici ima kapacitete za vođenje postupaka i na slovačkom jeziku, s obzirom na značajnu slovačku populaciju u ovom mestu. Ovo je ujedno i demonstracija odlučnosti države da favorizuje i uvažava interese nacionalnih manjina. Zbog toga bi samoj populaciji ovih opština bilo mnogo komplikovanije da, umesto opštinskog suda,osposobljenog da vodi postupke na neophodnim jezicima, stalno moraju da čekaju na sudske tumače, sudske veštake i same sudije iz drugog mesta. Mislim da ovakvim predlogom zakona Vlada pokazuje manjak sluha za pitanje manjina, a inače, za vreme dok je Vladu vodila DSS, urađeno je mnogo po pitanju unapređenja položaja manjina, počev od izmene izbornog zakonodavstva i uvođenja prirodnog praga na izborima za manjine, kako bi mogli da učestvuju u Parlamentu. Takođe, usvojen je i novi ustav, koji skoro jednu trećinu svog teksta posvećuje ljudskim i manjinskim pravima. Napravljena je i kvalitetna podloga u ovoj oblasti, koju treba nadgrađivati, a ne urušavati, kao što se to sada čini. Zbog toga bi trebalo prihvatiti ovaj amandman, koji, zajedno s ostalim amandmanima poslanika DSS-a, čini sintezu onoga što bi bio minimum, kako bi ovaj zakon bio prihvatljiv, jer on u ovom trenutku to nije. Takođe bih apelovao da se prihvati ovaj i amandman koleginice Milice Radović, koja, faktički, predlaže da se zadrži postojeća mreža osnovnih, odnosno opštinskih sudova, da se zadrži faktičko stanje, jer mislim da se predloženim zakonom sudstvo dovodi u tešku situaciju, s jedne strane, a, s druge strane, građanima se otežava dostupnost pravde. Hvala.
Po Poslovniku, potpredsednica, gospođica Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, moram da obavestim narodne poslanike i srpsku javnost da se desila tragedija u selu Kriljevu kod Kosovske Kamenice. Pre 10 dana sam vas upozorila, baš kao i kolega Filip Stojanović, da je država očigledno digla ruke, i predsednik države, od Srba na KiM-u. Sada se to potvrđuje činjenicom da su, kako sam obaveštena, Bogdanović Stanko i Stanica, starac i starica, u svojoj porodičnoj kući u Kriljevu kod Kosovske Kamenice ubijeni, odnosno pronađeni mrtvi. Mi zasedamo i raspravljamo o zakonu koji u praksi ne može da se primeni. Kada bude primenjen, građani Srbije neće da dobiju nikakvu, a ne adekvatnu pravnu zaštitu, a u isto vreme dešava se ovakva tragedija, da su ljudi, koji su ostavljeni na milost i nemilost od strane predsednika države i Vlade, koja neće da raspravlja o pitanju Kosova i Metohije, pronađeni mrtvi. Ko se nalazi u ovom trenutku u Kriljevu, u kući Bogdanović Stanka i Stanice? Nalaze se naši Srbi, građani Kosovskog pomoravlja, koje ste ostavili bez posla, a to sam vas pitala dva puta za proteklih 15 dana. Bili su pripadnici tzv. Kosovskog zaštitnog korpusa, Srbi. U trenutku kada je priznata ta kvazišiptarska država od strane Amerike i Zapadnih sila, oni su bacili uniforme i rekli da više neće tamo da budu, da rade taj posao, i da traže da ih država Srbija primi, odnosno MUP, u radni odnos. Naravno, niste insistirali na tome ni posle razmeštanja Euleksa i svega pre toga. Deset godina, odnosno osam godina ne insistirate na tome da se, po Rezoluciji 1244, do hiljadu srpskih vojnika i policajaca vrati. Kada su pristali da budu službenici, odnosno da obuku uniforme Kosovskog zaštitnog korpusa, oni su učinili sve da,koliko-toliko, zaštite srpski narod na Kosovu i Metohiji. Ostavljeno je na ulici 170 ljudi, bez jednog jedinog dinara od marta, i oni, iako na ivici egzistencije, sada usplahireni i zabrinuti za svoju i bezbednost svojih porodica, prvi su došli u kuću ovih starih ljudi i pronašli ih mrtve, a koje su, očigledno, šiptarski zlikovci i teroristi ubili. Vama nije bilo dovoljno to što je koleginica Marina Raguš argumentovano, citirajući vam ... (Predsedavajući: Vreme.) Znate, gospodine Novakoviću, ako ja u ovom trenutku saopštavam da je dvoje ljudi ubijeno na području Kosova i Metohije, u najmanju ruku, treba da prekinete sednicu i da tražite, kao predsedavajući, obaveštenje, a ne da me opominjete da sam na trećem minutu i 18 sekundi. Jer, dok se mi nalazimo ovde u toploj sali, usred Beograda, i zasedamo i raspravljamo o zakonu koji ukida preko 100 sudova u Srbiji, ubijaju se Srbi na Kosovu i Metohiji. Pre dva dana je koleginica Vukićević, sa Draganom Todorovićem i kolegom Kragovićem, bila na ''zidu plača'' i izašla i rekla kako su jezive slike i potresna svedočenja nestalih i ubijenih sa Kosova i Metohije. Ako država ne reaguje u ovakvim situacijama i ako ne zatraži od tzv. međunarodne javnosti da da odgovor posle svega ovoga, a vama se žuri u Evropu i oberučke prihvatate Euleks dok se ubijaju Srbi, onda neka to vama služi na čast.
Reč ima gospođa Marina Toman.
Dame i gospodo poslanici, zaista je strašno to što se dešava sa Srbima na Kosovu i Metohiji, a još je strašnije to što država ne reaguje. Da se vratimo na Predlog ovog zakona, odnosno na amandmane. Predlog ovog zakona izazvao je zaista burne reakcije, kako poslanika, tako i stručne javnosti, koji s pravom ukazuju na katastrofalne posledice koje će izazvati primena ovog zakona u praksi. SRS smatra da Vlada treba da prihvati amandman kolege Nikole Lazića, između ostalog, i zbog specifičnosti sredina na koje se ovaj amandman odnosi. Ja ću da govorim, pre svega, o opštini Kovačica, odnosno da se usredsredim na tu opštinu. To je, pre svega, multietnička sredina. U obrazloženju za odbijanje ovog amandmana, Vlada navodi da se ništa suštinski ne menja, već se samo organizaciono drugačije postavlja, pa tako veći broj opštinskih sudova više to nije, već su, po Predlogu ovog zakona, to sada sudske jedinice. Ako pokušavate da nas uverite da se, u suštini, ništa ne menja i da je u pitanju jedino promena naziva, zašto se to onda činilo, ili nije baš sve tako kako Vlada tvrdi?! U izradu ovog zakona nikako nije smelo da se uđe a da se pre toga nije utvrdilo kakve efekte će to proizvesti, ne samo na delotvornost sudskog sistema i na lokalnu samoupravu. Poznata je činjenica da se život u malim sredinama, a opština Kovačica je jedna takva sredina, odvija pored crkve, opštine, doma zdravlja i suda. Opština Kovačica je, pri tom, multietnička sredina, u kojoj žive Srbi, Mađari, Slovaci, Rumuni, Romi i tako dalje. To je vrednost kojim naše društvo treba da se ponosi. Sada će ta u svetu prepoznatljiva multietnička sredina, koju je režim i te kako znao da koristi u propagandne svrhe, kako sada, tako i ranije, ostati bez svog opštinskog suda. Ima li to ikakvog smisla? U Kovačici više neće postojati Opštinski sud, ali će postojati sudska jedinica. To treba građane opštine Kovačica da zadovolji. Da vas upoznam sa činjenicom da je u službenoj upotrebi u sudu, pored srpskog jezika, ravnopravna upotreba i mađarskog, rumunskog i slovačkog jezika. Takođe, ovaj sud je osnovan 1872. godine, kao kraljevski okružni sud. Pored područja Kovačice, obuhvatao je područje Barande, Jarkovca, Opova, Uzdina, Debeljače i Crepaje. Predsednik Vrhovnog suda Vida Petrović-Škero, u intervjuu za jedne dnevne novine, kaže – zaista je nužno da se novim sistemom pravosudnih zakona obezbedi veći stepen nezavisnosti sudstva i da se stvore uslovi za dobru mrežu sudova. Konačno, razrešeni su problemi diskriminisanih građana i sudija, koji nisu mogli da ostvaruju svoja prava na isti način u različitim sredinama. Međutim, Predlogom ovog zakona, upravo se ta prava građana spuštaju za nekoliko lestvica naniže. Stvara se preglomazna mreža sudova, koja će uneti konfuziju. Pitanje je koliko će vremena biti potrebno da ona profunkcioniše, ako će uopšte i profunkcionisati. Potrebno je da se stvore adekvatni uslovi za njen rad. Posledice primene ovog lošeg zakonskog rešenja će na kraju, ipak, snositi građani. Pitanje je, da li će ovim zakonom doći do smanjenja broja sudija i zaposlenih u pravosudnim organima? Da li zakon podrazumeva da će sudije iz Pančeva, po potrebi, putovati u Kovačicu, a sa njima i sudski tumači, veštaci, istražne sudije? Ako je tako, onda nema govora o racionalizaciji troškova, već naprotiv. S druge strane, još jednom da vas podsetim da je opština Kovačica multietnička sredina, u kojoj se, pored srpskog jezika, koristi mađarski, slovački, rumunski jezik. Upravo to može da bude jedan od razloga da damo primer kako u takvim multietničkim sredinama razvijamo institucije, umesto što ih Vlada gasi. Stiče se utisak da je ovo još jedan u nizu zakona koji se donosi po zahtevu EU, a da se pri tom ne uvažavaju naše specifičnosti. Nije dovoljno nekome da pokažete da se u nekoj sredini živi u slozi, već morate da radite na tome da tim ljudima omogućite uslove za bolji život. Ukidate opštinski sud. Šta će biti sledeće? Da li će dom zdravlja, možda, postati zdravstvena jedinica? Ne razmišljate uopšte o građanima Srbije, koji će osetiti na svojoj koži posledice ovog zakona. Kao da Vladu životi građana uopšte ne interesuju. Kako će predlagač ovog zakona izaći pred građane, recimo, opštine Kovačica, i reći – dame i gospodo, od danas nemate više Opštinski sud, sud koji tu postoji od 1872. godine, sud u kome se ravnopravno, pored srpskog jezika, koristi slovački, mađarski i rumunski jezik? Imaćete sudsku jedinicu, ali to nije opštinski sud. Na kraju, pričate o nekakvoj decentralizaciji, međutim, ovaj zakon, odnosno vaši potezi, navode na suprotan zaključak, na jačanje centralizacije. Zbog toga, još jednom apelujem da dobro razmislite o svim posledicama koje ćete izazvati primenom ovog zakona. Zbog toga, apelujem da povučete ovaj zakon, ili prihvatite amandmane. To nije veliki problem, jer građani znaju i te kako da cene takve poteze koji su u njihovom interesu.
Reč ima Jovan Damjanović. Imate još osam minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukidanje određenih sudova širom Republike Srbije, a osobito tamo gde su prisutne nacionalne manjine, nedopustivo je, kao i da se takvi sudovi premeštaju u druge sredine. Da li se to zove reorganizacija suda, kako se drugačije kaže, ali smatramo da sudovi u određenim sredinama treba da opstanu, radi sigurnosti građana, posebno nacionalnih manjina i njihovih prava u pravosudnim organima. Ukoliko premeštamo sudove tamo gde su većinom prisutni građani nacionalnih manjina, Rumuni, Slovaci, Mađari, Bugari, a Roma ima u svim gradovima Srbije, romske zajednice nema jedino u Kosjeriću, stvara se haotično stanje, a mi već imamo socijalno veliku problematiku ne samo kod nacionalnih manjina, nego kod skoro svih građana, većine građana u našoj Srbiji. Tu se stvaraju veći troškovi putovanja. Moramo da znamo da nije jednostavno premeštati sudove iz jednog grada u neki drugi grad, da tu ima dosta arhive, tu ima spisa, tu ima zemljišnih knjiga. To sve usporava rad tih sudova i pravo građana da ostvare svoje potrebe. Srpska radikalna stranka - dr Vojislav Šešelj ne podržava sve ono što nije u interesu svih građana Republike Srbije. SRS će podržati sve ono što je napredno, što je principijelno i što je bolja budućnost građana Republike Srbije. Dozvolite mi, pošto nije bilo vremena da se javim povodom ukidanja sudova malopre, da malo o tome pričam. SRS ne podržava ukidanje velikog broja opštinskih sudova u Republici Srbiji. Zašto? Samim tim, dovodimo sudstvo i građane u jedno konfuzno stanje, haotično stanje – duža putovanja, finansijski izdaci, neadekvatno stizanje na vreme, nemogućnost građani da dobiju sva prava koja traže. Samim tim, dolazi do jednog stanja koje nije u interesu građana. Pored velikog broja nezaposlenih građana u Srbiji, koji se već broje na par stotina hiljada, ukidanjem ovih sudova, velikog broja u Srbiji, doći će do velike akumulacije nezaposlenosti u našoj državi. To ne ide u prilog građanima, a ni sudijama i službenicima koji su radili u tim sudovima. Takođe, želim da naglasim da ukidanjem ovolikog broja sudova u Srbiji građani gube građansku sigurnost u našoj državi. Kad pogledamo,velika je tenzija, porastom kriminala, u svim porama našeg društva, u povećanom je tonalitetu, a mi, umesto da pojačamo i implementiramo naredbodavnu, izvršnu i sudsku vlast, sada nešto premeštamo. Ostvarujemo njihov princip rada i sprovođenja. Smatram da ne treba pomerati nešto što je do sada vekovima i godinama funkcionisalo dobro, a sve u interesu građana i njihovih prava. Ukoliko premeštamo sudove iz određenih gradova, građani neće moći adekvatno da traže svoja prava u svim onim oblastima u kojima su nezadovoljni, jer je sud dalje, duže se putuje i ne ide u interes građanima. Naša država i sve institucije treba da se prilagođavaju građanima Srbije, interesima Srbije, interesima države, a ne nekim pojedincima, ili upravo zakonima koji nisu u interesu građanima. Mi moramo da znamo da će i psihološki građani biti malo poremećeni, da će doći do jednog stanja nezadovoljstva, a nema razloga da dođe do takvog stanja, jer su naše pravosuđe i pravosudni organi godinama radili. Nigde u svetu se 100% ne završava sve u pozitivi, tu je i nezadovoljstvo građana naše Srbije koji su radili ono što treba da rade, ima tu i tamo nekih, što kažu, neadekvatnih pojava, ali, uglavnom, ukoliko nemamo adekvatnu sudsku, pravosudnu, naredbodavnu, izvršnu vlast i ukoliko ih stalno pomeramo, menjamo, molim vas, doći će do veće pojave kriminala u svim porama. Zato će SRS glasati onako kakav je interes građana i njihova bolja budućnost. Hvala.
Reč ima gospodin Srđan Spasojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Nova Srbija podržava amandman Nikole Lazića. Amandman je dobar, amandman je u duhu svih ovih amandmana koje je opozicija podnela povodom teritorijalne organizacije sudova u Srbiji, predviđene ovim zakonom. Naravno, ima tu mnogo problema. Biće tu velikog osipanja u pravosuđu. Godine 1992. i 1993, zbog ogromne inflacije, veliki broj dobrih sudija je otišao u advokaturu, u neke druge poslove, a organizacijom kako se ovde predviđa, bojim se da ćemo imati, takođe, odliv kadrova, jer je sigurno da neke sudije, najverovatnije, neće moći da podnesu teret ovakvih putovanja, izvinjavam se branši putujućih cirkusa, naročito među ženama koje sude, koje su majke i koje sada treba da putuju iz grada u grad, da troše po nekoliko sati u putu, a onda, kao što sam već isticao, da se vraćaju svojim porodicama. Sigurno je da će to biti jedna otežavajuća okolnost. Meni je žao što ministar trenutno nije tu, jer sam želeo da se nadovežem i da pitam – da li je ministar nekad bio u opštinama Tutin i Sjenica, da se uveri lično kako izgledaju ta područja, kako će se suditi u tim sudskim jedinicama, u tim planinskim područjima, gde, praktično, svake zime čujemo da je neprohodan put Novi Pazar-Duga Poljana, Sjenica-Novi Pazar-Tutin. Sigurno je da će u tom periodu biti nemogući ti sudski dani, da se obavljaju suđenja koja su predviđena u udaljenim sudskim jedinicama, što će usporiti bilo koji proces koji se pred tim sudovima vodi. Naravno, uliće se velika pravna nesigurnost u mnogim mestima u Srbiji, građani će imati otežanu komunikaciju sa pravosuđem, i to nije ništa novo. Neprihvatljivo je da građani Srbije ne mogu neka svoja prava ni sada da ostvare, a kako će ostvarivati svoja prava kada se ovakav način bude primenio u Srbiji? Imamo jednu paradoksalnu situaciju. Poslanici NS-a su više puta isticali s ove govornice da je neprihvatljivo da građani Srbije ne mogu da ostvare, evo, reći ću, jedno pravo, pravo preregistracije vozila. Da li je tu nešto sporno, da jedno državinsko pravo na pokretnoj stvari postane svojina kod ljudi koji poseduju te automobile i već godinama ne mogu da ostvare pravo svojine, što znači, jedno neotuđivo pravo, da mogu da prodaju svoje automobile, da raspolažu svojim stvarima, već se iz godine u godinu odlaže to sve? Građani imaju državinu, država nema nikakve prihode od preregistracije vozila, a evo, ovih dana svi kažemo da fali novac u budžetu. To je, prosto, neverovatno. Gube svi, gube građani Srbije, koji ne mogu da ostvare svoje pravo, gubi i država, koja ne može da puni budžet. Kada tako nešto kažete nekom bilo gde u Evropi, u nekoj državi, da građani ne mogu da ostvare svoje pravo, iz prostog razloga, što su žrtve jedne stvari koja se desila, a to je razdruživanje državne zajednice, i sada su taoci jednog takvog stanja, ne može da veruje. Još jedanput, amandmani su dobri, naročito ovaj gospodina Nikole Lazića koji govori o teritorijalnoj udaljenosti. Svi gradovi u Srbiji, sve opštine u Srbiji imaće isti problem, imaće isti problem građani, imaće problem domicilni advokati, imaće problem sudije i prosto je neprihvatljivo da to ne može da bude jasno podnosiocu ovog zakona. To, jednostavno, nije dobro. Videli ste da je pre nekoliko dana, čak, i u Strazburu bilo reči o tome da ovaj zakon, koji će biti u setu zakona, ima dosta problema i da nije u skladu s nekim evropskim principima. Međutim, ne uvažava se nešto što je očigledno, ne uvažava se nešto što je svima jasno, i Društvu sudija, i kompletnoj sudijskoj branši, svim građanima Srbije, potpuno sam siguran da je jasno i mnogim poslanicima pozicije, znači, vladajućih stranaka – da ovde ima mnogo problema, i neshvatljiva je ovolika tvrdoglavost koja se javlja kod predlagača zakona. Hvala.
Hvala i vama. Ako se niko ne javlja za reč, određujem pauzu, na osnovu člana 85, do 15 časova. Gospodin Šormaz je podneo jedan opširan amandman. Prijatno. [[Posle pauze u 15.05]] Dobar dan, pozdravljam vas. Nastavljamo popodnevni rad tamo gde smo stali pre podne. Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Dajem reč gospodinu Draganu Šormazu.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman je u nizu amandmana koje su podneli narodni poslanici DSS-a, mada, u principu, naš predlog je da se prihvati, ponavljam još jednom na početku i ovog popodnevnog rada, amandman narodnog poslanika Milice Radović, koji rešava kompletnu situaciju, vezano i za pojedinačne amandmane, pa i za amandmane koje je podneo nemali broj poslanika iz poslaničke većine, ili da se povuče ceo zakon. Pogledao sam onu debelu Strategiju koju smo dobili, o pridruživanju EU, i tačno je da je ovo jedan od tih zakona na spisku, ali on je kao naslov na spisku. To ne znači da mora ovako unutra da izgleda zakon, koji trenutno nije ono što je potrebno građanima Republike Srbije. Mislim da je ovaj zakon napisan, verovatno, na brzinu, zbog tih evrointegracija. Evo, bliži se 1. januar, nema ništa od Lisabonskog sporazuma, nigde nije verifikovan. Nije samo Irska u pitanju, mnogo država EU je u pitanju, što znači da EU nije donela odluku o proširenju, tako da bi mnogo bolje bilo da počnemo da se bavimo onim što su, zaista, pravi standardi u našoj zemlji i prava državna organizacija, kakva treba da bude, a ne neko besmisleno jurenje, trčanje i voženje bicikla u prazno, kad je evidentno da nema ništa, kako stvari stoje danas, čak ni od statusa kandidata za ulazak u Evropsku uniju 2009. godine. To današnji naslovi i izjave nekih evropskih zvaničnika govore. Onda je bolje da se bavimo našom zemljom, nego da se bavimo nekim stvarima koje su, očigledno, još uvek mnogo dalje nego što bi vlast u Srbiji volela da predstavi građanima Srbije. Razumem, takva ste obećanja davali u izbornim kampanjama, i predsedničkoj i ovoj za Parlament, pa vas sada stiže neispunjavanje tih obećanja građanima, jedno po jedno, ali pitanje je da li bi, recimo, građani u ovim sredinama glasali za vas da su znali da će im biti ukidani sudovi. Na primer, dao sam amandman vezan za Podunavski i za Braničevski okrug. Znate, ukinuti opštinske sudove u Smederevskoj Palanci i Velikoj Plani, to su opštine sa po 50.000 stanovnika, to su velike opštine, imaju dosta privrede. Ne znam da li znate, o tome ću govoriti kada bude moj amandman vezan za privredne sudove, od 10 najvećih izvoznika u Srbiji, tri su sa teritorije Podunavskog okruga. Sada će ljudi iz te dve velike opštine morati da dostupnost pravde traže u Smederevu, koji nije tako daleko. Radi se o teritorijalno malom okrugu, ali sa velikim brojem stanovnika i radi se, zaista, o velikim opštinama. I Smederevska Palanka i Velika Plana su velike opštine. S druge strane, Braničevo. Tu se radi o malim opštinama i meni je bilo dosta neprijatno videti, recimo, amandman poslanika iz G17 plus koji je iz Žagubice. On je sada napisao amandman za svoju opštinu i tražio da ostane sud u Žagubici. Šta je sa Kučevom, šta je sa Žabarima, s Petrovcem na Mlavi, koji je tri puta veći nego Žagubica? Hajde da uradi šta može za sredinu iz koje je, a za ove druge opštine – nema veze, da se ne bi naljutili partijski drugovi na njega. Znači, moramo da radimo ceosistem. Žagubica je dobar primer. Ne znam koliko vas zna gde se nalazi Žagubica. Kako je njima da dođu do Požarevca? Kojim putem, preko Krepoljina, treba da idu da bi stigli do Petrovca na Mlavi, pa posle da stignu i do Požarevca? Da li znate koliki je standard građana u Žagubici? Da li znate koliko je teško nekome u Žagubici da plati povratnu autobusku kartu da bi došao do Požarevca, a i kada to uradi, taj dan čovek ne može da radi, mora da izgubi ceo božiji dan? Jer, ponavljam, sa Homolja stići do Požarevca, onim putem preko Krepoljina, ne znam koliko se vas vozilo tim putem. Znači, onaj građanin koji bude tražio nešto za sebe i bude morao da ide u Požarevac, ceo dan nema ništa od njegovog posla; ako je poljoprivrednik, nema ništa od njegove njive. S druge strane, ako je siromašan, a većina u toj sredini je siromašna, odakle mu pare da plati autobus da ide i da se vrati? Znači, dostupnost pravde će biti smanjena zbog ovog zakona, naročito siromašnim ljudima, naročito u ruralnim sredinama. Dokle ćete da mislite samo na Beograd? Isti je slučaj i sa Kučevom, a Petrovac na Mlavi je, s druge strane, najveća opština, pored Požarevca, u tom okrugu. To je, zaista, velika opština, sa dosta velikom teritorijom, površinom, mesto sa tradicijom, odavno ima sud. Mi ne možemo da shvatimo zašto to mora na ovaj način da se radi. Preko sto sudova. Tvrdimo da ste najsiromašnije, a njima ste se najviše obraćali u kampanji, kada ste govorili o boljem životu, o ulasku u EU, o pravednijom životu, o većem zapošljavanju itd., očigledno, najviše obmanuli. Kako će nekome iz Žagubice ili iz Kučeva da bude dostupna pravda, kako je bila do sada, ako se primeni ovaj zakon? Sreća, pa pišete 1. januar 2010. godine. Hvala Bogu, ima vremena za izmenu i dopunu, i hvala Bogu da neka naredna vlada i naredni parlament to što pre promeni, jer ne verujem da ćete vi dočekati, kao vlast, 1. januar 2010. godine. Zašto biste pravili problem nekome drugom ko bude vodio državu u narednoj godini, da mora da troši vreme i novac poreskih obveznika na izmene i dopune ovog zakona? Lepo ga povucite, ili prihvatite amandman Milice Radović, kako bismo imali mnogo normalniju situaciju, jer nije ni ovo rešenje, ako već govorite o efikasnosti sudova. Hajde da popravimo efikasnost sudova. Znam nekoliko primera i već sam ministarki govorio koliko se godina čeka na početak suđenja u Smederevu za neke ljude, za lekare; svačega je tu bilo, iz raznih institucija, koji su nameštali, korupcijom, invalidske penzije, pa sada imamo problem s isplaćivanjem penzija. Inače, predsednik Veća Okružnog suda, kojim je predsedavao predsednik Okružnog suda, pustio je glavnooptuženu da se brani sa slobode, iako su policija i tužilaštvo bili protiv. Upozorili su ga, dali su mu podatke da će ona pobeći iz zemlje, u tom slučaju. Ne, on to nije poslušao, pustio je da se brani sa slobode. Posle manje od 24 sata, ona je napustila zemlju i do dana današnjeg nije u zemlji. Glavnooptužena u tom slučaju radila je u Fondu za PIO. Na osnovu toga, korišćene su, slažem se, od strane advokata tih ljudi, proceduralne manjkavosti u našim zakonima, odlagano je suđenje i, evo, prođe nekoliko godina, a nikako da počne to suđenje. Imamo u tom sudu u Smederevu i ovo suđenje za aferu "Indeks". Videli ste da mora da se sudi u sali SO, zbog toga što sud nema toliki prostor. Sada prebaciti još i Planu i Palanku, sve prebaciti u Smederevo, sve raditi u Smederevu, jednostavno, nije logično. Imam primer, recimo, Opštinskog suda u Smederevu – jedan predmet je sastavljen od šest ranijih slučajeva. Čovek kome treba da se sudi za šest dela, sve je spojeno u jedan predmet, dato je jednom sudiji i nikada da počne, nikada da počne. Godine prolaze, i to traje od 2001, 2002. godine. Inače je to već ranije osuđivana osoba, ali nikada da počne. Zašto? Znači, efikasnost sudova je u pitanju. Treba raditi na efikasnosti sudova, sudija, treba ih kontrolisati, treba na takav način, kao što kaže i Društvo sudija, izvršiti, eventualne, promene u zakonima, treba izvršiti kontrolu rada tih sudova na bolji i efikasniji način. Ovo će doprineti samo još većem haosu. To će u određenim sredinama povećati, opteretiti sudove, u određenim ih neće biti uopšte. Građanima, ponavljam, naročito u ruralnim sredinama, siromašnijim građanima, dostupnost pravde će biti teža. Zbog toga, još jednom apelujemo na vas, ili povucite ovaj zakon ili prihvatite amandman narodnog poslanika Milice Radović, kako bismo izašli iz ove situacije i sprečili štetu koja će nastupiti posle 1. januara 2010. godine.
Hvala. Za reč se javio, ko je prvi, izvinjavam se, Aleksandar Martinović, pa Zoran Popović, pa Zoran Ostojić, pa gospođa Pešić. Molim vas da, kada se javljate za reč po Poslovniku, podignete Poslovnik, da ne unosimo zabunu u redove. Izvinjavam se, gospodine Martinoviću, reč ima gospodin Zoran Ostojić, koji reklamira povredu Poslovnika, pa ćemo čuti koji je član čim dobije reč. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika. To je dokaz da, jednostavno, život ne može da čeka, što bi neko rekao, život moramo da vratimo u ovu salu. Jeste da su sudovi važni, ali nešto se urgentno i trenutno dešava. Zatrpani smo informacijama, raznoraznim, o Energetskom sporazumu s Rusima, sa Rusijom. Tu su predstavnici ruske države. Mislimo da je javnost s pravom uznemirena, jer se, s jedne strane, plasiraju informacije da ništa od onog lošeg sporazuma, koji ste svi vi, sem LDP-a, u septembru ratifikovali u ovoj skupštini, neće biti. S druge strane, čujemo druge priče. Jasno je da sada, danas, Rusija ne može da garantuje gasovod, ni obični, a kamoli magistralni. Jasno je da studija izvodljivosti nije završena. To je, da vas podsetim, bilo jasno i onda kada ste glasali za Sporazum. Da se ne bi desilo ovde da nas iznenade Krište, Šarančići, koncesija za autoput i razne druge afere, da mi raščistimo odmah danas šta se to dešava s nacionalnim bogatstvom Srbije. Mi smo od početka bili, podsećam vas, protiv ovog sporazuma, još u januaru. Bili smo protiv onog pompeznog potpisivanja u Moskvi. Zatim smo, u izbornoj tišini, tražili od Vlade, i demonstracijama, da ne prihvati taj sporazum. Kada smo u ovoj skupštini, između 5. i 9. septembra, raspravljali o ratifikaciji Sporazuma, iznosili smo argumente zašto on nije dobar. Vi ste iznosili argumente zašto je dobar, a danas saznajemo da ništa od tih argumenata nije tačno. Zatim smo, posle ratifikacije, podneli Ustavnom sudu žalbu i tražili da oceni ustavnost tog međudržavnog sporazuma s Ustavom. Do danas se Ustavni sud nije oglasio. U toj našoj inicijativi bile su predložene i privremene mere, da se obustavi od izvršenja realizacija tog neustavnog, s naše tačke gledišta, sporazuma sa ruskom državom. Zato, upozoravamo, da ne bude kasno, da se hitno ovaj dom, Narodna skupština obavesti šta se dešava, jer vas moram podsetiti da je i Narodna skupština Republike Srbije preuzela odgovornost za ovo što se dešava, samim činom ratifikacije Sporazuma. Tražimo od Ustavnog suda da se izjasni, da ne bude posle kasno, da se ne ruše nekakvi ugovori koji će možda biti potpisani ... (Predsedavajući: Tri minuta.) ...u vezi sa poklanjanjem NIS-a, i tražimo hitnu sednicu Odbora za industriju i da dođe ministar Škundrić, koji je resorno nadležan, da nam kaže najnovije informacije, jer u jednim novinama piše da je sve gotovo, a u drugim da ništa neće biti. Informacije koje dobijamo su zaista uznemiravajuće da bi ostale bez reakcije ovog doma. Hvala.
Nije bilo povrede Poslovnika, ali je bilo zloupotrebe Poslovnika s vaše strane, pa vas molim da to ubuduće ne činite. Reč o povredi Poslovnika ima gospođa Vesna Pešić.
Pozivam se na iste članove Poslovnika, 225. i 226. Zaista želim da dobijemo obaveštenja, jer su stvari prilično nejasne. Možete da pratite i današnju štampu, nije podizanje panike, ali se, zaista, postavlja pitanje, bar za mene, da neki put možda kod naše države preovladaju emocije, da li neki nacionalistički zanos ideologije, pa potpisuju u naše ime štetne ugovore. Sada se vidi da je taj ugovor štetan, jer smo, upravo, obavešteni da se održava neka tajna sednica kod predsednika Republike Borisa Tadića s gospodinom Milerom, on je predsednik ''Gasproma''. Mi smo zamišljali, i imali neko razumevanje, da je taj sporazum podrazumevao tri stvari koje se dešavaju, na neki način, istovremeno. Znači, da će proći ''Južni tok'' kroz Srbiju, s ovih 10 milijardi kubnih metara, i više od 10 milijardi, gasovoda, koji je bio vrlo važan i njegovu važnost niko nije osporavao, pa ni LDP. Uz to je bilo dogovoreno da će Srbija prodati NIS ispod cene, za 400 miliona i, sada, s veoma nepovoljnim drugim okolnostima, o kojima ću malo kasnije nešto više reći. Zatim, rekonstrukcija ''Banatskog Dvora'', gde je skladište našeg gasa, gde je, takođe, dolazilo u obzir da prodajemo i prirodna sredstva naša, a po Ustavu nemamo pravo. Vidite šta se sada dešava. Rusi sada traže da ne bude to kao paket, tri stvari istovremeno, nego razdvajaju te stvari. Nije više izvesno i oni sami kažu da neće da potpišu, a nisu opširni ni u rečima, da garantuju, nema ni studije izvodljivosti o tome kada će i da li će biti isplativ i, s novom situacijom, krizom i recesijom u svetu, da li će uopšte biti Južnog toka. Znači, neće da garantuju da će tok da prođe kroz Srbiju, neće to da potpišu, nego, generalno, kao, biće to, ali traže da se NIS odmah da za 400 miliona evra, čak ne prihvataju neke dodatne uslove koje smo mi tražili, da se uloži 500 miliona evra u modernizaciju, nego kažu, neka se sam taj NIS zaduži za 500 miliona evra, a oni će vraćati. Pored toga, traže da se zadrži monopol do 2011, ili2014. godine da oni uvoze naftu. Zatim, sada se postavlja pitanje i onog aneksa oko snabdevanja Srbije gasom. Ni to nije regulisano. Da li ćemo i tu trpeti određene ucene? Tako da građani neće imati gas. (Predsedavajući: Vreme vam je isteklo.) Molim vas, neka ljudi vole Ruse, razne nacije, ljubavi, ljubavni parovi, ljubavne nacije, itd., nacionalisti, ali, kada je biznis u pitanju, mislim da mi nismo tako bogata zemlja da možemo bilo kome nešto da poklanjamo i da dolazimo u ovako jezivu situaciju da čak i posao sa "Fiatom" dolazi u pitanje i cela arhitektura moguće naše odbrane u ovoj recesiji i zaštita interesa naših građana.
Nije bilo povrede Poslovnika, ali je bilo zloupotrebe, pa vas molim da to ubuduće ne radite. Po Poslovniku se javio gospodin Slobodan Maraš, pa gospodin Kenan Hajdarević, pa gospodin Zoran Ostojić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 27, 225. i 226. Gospodine predsedavajući, očito imate različite aršine. Niko ovde nije reklamirao povredu Poslovnika, nego u skladu sa praksom, koju ste, inače, vi ustanovili i vi je se pridržavate, da poslanici mogu po članovima 225. i 226. da traže obaveštenja. Vi ste rekli da je bila u pitanju zloupotreba od strane moja dva prethodnika iz LDP-a, što, naravno, nije tačno. Žao mi je što ovde nije gospođa Malović. Gospodine Ćosiću, nadam se da ćete joj preneti, a ako ne, mogu izaći ponovo da je podsetim da sam juče, na njeno insistiranje, dao inicijativu LDP-a koju smo podneli Ustavnom sudu, od koga tražimo da ispita zakonitost i ustavnost Naftno-gasnog sporazuma. Interesuje me da li je gospođa Malović tražila izveštaj od Ustavnog suda, pošto je to u njenoj nadležnosti? Znači, može da traži izveštaj od Ustavnog suda, da čuje zbog čega predmet, zaveden pod tim brojem, odnosno zahtev za zaštitu zakonitosti i ustavnosti, nije došao još na red. Zbog čega je to bitno? Bitno je zbog toga što se pretpostavlja da će danas, ili neki dan posle nedelje, biti potpisani ugovori sa Rusima. Ali, moram sve da vas podsetim, mi smo ovde raspravljali o Gasno-naftnom sporazumu koji je obuhvatao tri stvari: prodaju NIS-a za 400 miliona evra i ulaganje od 500 miliona evra; izgradnju magistralnog gasovoda, sve to piše u jednom članu Sporazuma, i ''Banatski Dvor''. Šta mi čujemo? Pošto niko od zvaničnika ne može da dođe ovde, ili ne može javno da da pravu informaciju, nego se kroz razne kanale i medije puštaju različite informacije, čujemo samo da će biti u pitanju prodaja NIS-a za 400 miliona evra. Kako dalje? Suma od 500 miliona evra, koja bi trebalo da bude ulaganje u modernizaciju NIS-a, odlaže se na period od 2008. do 2012. godine. Tako su tražili Rusi. Dalje su tražili da se garantuje isti nivo zaštite tržišta, sve do okončanja programa investicija 2014. godine, tačnije, traže odlaganje liberalizacije tržišta. Gospodine Ćosiću, to je direktno suprotno Ustavu. Rusi dalje traže da garantuje Srbija da se neće kažnjavati "Gaspromnjeft", kao novi vlasnik NIS-a, zbog zastarele opreme. U članu 10, Rusi traže ugovor koji su ponudili srpskoj strani u utorak, da sve troškove oko zaštite životne sredine snosi Srbija. Znači, od svega onoga što ste branili ovde besomučno, ako moram tako da kažem, da je to veliki interes Srbije, da je ceo paket u pitanju itd., ostala je samo suva prodaja NIS-a. Zbog toga tražimo da se ponovo zakaže, u ponedeljak, Odbor za industriju, da ministar Škundrić dođe i da nas upozna. (Predsedavajući: Vaše vreme od tri minuta ste iskoristili. Hvala.) Hvala, gospodine predsedavajući, javiću se opet.
Nije bilo povrede Poslovnika. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Kenan Hajdarević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu članova 225. i 226. i tražim informaciju od Vlade Republike Srbije – da li je početkom nedelje stigao predlog ugovora o prodaji NIS-a od strane ruske strane, u kome se nijednom rečju ne pominje ni Gasovod, ni skladište ''Banatski Dvor''? To je izuzetno važno za nas iz LDP-a, jer smo ovde, u septembru, čuli da je jedan od razloga zašto treba ratifikovati ovaj sporazum sa Rusima upravo taj gasovod i rekonstrukcija ''Banatskog Dvora''. Takođe, podržavam inicijativu, koju je izneo moj prethodnik, da se što pre zakaže Odbor za industriju, da se na taj odbor pozove ministar Škundrić, jer u članu 14. tog sporazuma piše da srpsku stranu predstavlja Ministarstvo rudarstva i energetike. Nadam se da na tom Odboru za industriju možemo da dobijemo odgovore na ova pitanja koja poslanici LDP-a danas traže. Inače, danas čitam u štampi dagospodin Miler, predsednik Upravnog odbora "Gasproma" u Srbiji, ostaje jedan sat. Čak su i ''Rolingstounsi'' duže ostali u Srbiji.
Zahvaljujem. Nije bilo povrede Poslovnika. Na osnovu ovlašćenja iz člana 85, najavljujem da ćemo produžiti rad do 21 sat. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, koleginice i kolege poslanici, javljam se po članovima 225. i 226. Ne mislim da zloupotrebljavam Poslovnik, zato što je ovo urgentna stvar. Ne možemo mi sutra da pitamo, ili sledeće nedelje, jer šteta može da se učini već danas. S druge strane, verujte da možemo o NIS-u i o ovom sporazumu da pričamo do 21 sat. Ako vas ne interesuje šta se dešava, zbog toga što ste, s ljubavlju u srcu, glasali za ratifikaciju, nas koji smo bili protiv, zaista, interesuje, zato što je ono što je ratifikovano – loše za Srbiju, a sada čujemo da će biti i gore. Čujemo da predstavnici Vlade traže garancije za ono što je bilo loše, a Rusi neće da daju garancije za ono što je bilo loše, nego hoće gore. Mi iz LDP-a tražimo da dođe nadležni resorni ministar da nam kaže da li on, zaista, traži garancije za loše, pa će na kraju da pristanu da bude gore? Naprosto, ako je vama svejedno što se pominju pretnje našoj zemlji, što se pominje da će ruska država sada, ako im ne poklonimo NIS, što je samo jedna trećina onog lošeg sporazuma, sprečiti izvoz automobila u Rusiju iz Srbije i time srušiti posao sa ''Fiatom'', nama nije. Ako se pominju pretnje da će tužiti državu Srbiju međunarodnom sudu i tražiti međunarodnu arbitražu, ako je vama to svejedno, zbog ljubavi prema Rusiji, ako nam radi to Rusija, to je dobro, a ako nam radi neko drugi, to ne valja, nama nije svejedno. Ponižavanje naše države LDP-u nije svejedno. Naša rasprodaja bogatstva, nije nam svejedno. Zato tražimo obaveštenja, i to nije zloupotreba Poslovnika. Što se tiče te pretnje, npr., voleo bih da vidim da li ministar Škundrić potvrđuje da nam prete međunarodnom arbitražom. Mi iz LDP-a bismo odmah imali rešenje za to. Preporučili bismo gospodinu Škundriću da se obrati Vuku Jeremiću. Valjda možemo odmah da podnesemo kontratužbu. Imamo neko iskustvo s kontratužbama. Da li možemo onda kontratužbu, zato što oni neće da poštuju Sporazum? To su ozbiljne stvari, gospodine potpredsedniče. Ne znam zašto stalno konstatujete da zloupotrebljavamo Poslovnik. Mislim da vam je lakše da pozovete gospodina Škundrića, ili da proverite, zamolite predsednicu Parlamenta da vidi šta je s tim Ustavnim sudom. Ustavni sud može ovu situaciju da reši. Hajde da vidimo zašto Ustavni sud do sada nije rekao da je u skladu s Ustavom. Pa, zato što nije u skladu s Ustavom. (Predsedavajući: Tri minuta je isteklo, gospodine Ostojiću.) Ima vremena do 21 čas.
Hvala. Nije bilo povrede Poslovnika. Reklamirajući povredu Poslovnika, reč ima potpredsednica Narodne skupštine, gospođa Judita Popović.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanice, znamo da se priprema jedan restriktivan budžet. Ministri nikako da se dogovore o to malo sirotinje koju ova Srbija ima. Međutim, šta se dešava? Sprema se da se realizuje ugovor o prodaji NIS. Podsećam, imali smo Naftno-gasni sporazum. Ostao je samo naftni u opticaju, gasni je naprasno nestao, a da li će biti ikada, e, to se ne zna. Da li Vlada zna šta radi? Dakle, postavljam joj sledeća pitanja: Da li je svesna toga da je Ugovor o prodaji NIS-a ponižavajući? Da li je Vlada svesna toga da NIS prodaje protivno pozitivnim propisima, bez tendera? Da li je Vlada svesna toga da NIS prodaje stranoj državnoj firmi, dakle, to je dupla etatizacija? Da li je Vlada svesna toga da se Srbija ovom prodajom odriče naftne rente? Da li je Vlada svesna toga da NIS prodaje za upola manju cenu? Da li je Vlada svesna toga da se radi o štetnom ugovoru? Ako se radi o štetnom ugovoru, onda se postavlja pitanje odgovornosti onoga ko zaključuje taj ugovor. Ko god zaključi ugovor koji je štetan, taj nanosi štetu, a ovim putem nanosi se šteta državi Srbiji. Da li je Vlada svesna toga da nama predsednik Upravnog odbora ''Gasproma'', gospodin Miler, preti, veoma arogantnim tonom? Ističe da Rusiji ne pada na pamet da da bilo kakvu garanciju u vezi s ostatkom Naftno-gasnog sporazuma, dakle, onim gasnim delom koji je bio najmanje sporan – sporan je naftni deo. To su jasna pitanja i, prema tome, ja se pozivam na članove 31, 225. i 226. Poslovnika. Ne radi se o povredi, nego o pitanjima.
Hvala, ali u tom slučaju niste mogli dobiti reč prema članu 100. Dakle, nema povrede Poslovnika, ali ima zloupotrebe s vaše stane. Pre nego što dam reč sledećem narodnom poslaniku, podsećam vas da je tema o kojoj raspravljamo – amandmani na Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Po Poslovniku, ima reč gospodin Maraš, pa gospodin Ostojić, pa gospođica Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, član 27, gospodine Novakoviću, opet ste ga prekršili. Ne ponašate se isto prema svim poslanicima, ne ponašate se prema poslaničkim grupama isto. Mene ste prekinuli u trećem minutu, ugasili mikrofon – to ne radite danima kada su druge poslaničke grupe u pitanju. Ponašate se, počeli ste više da ličite na Gordanu Čomić. Počeli ste da komentarišete duge govore poslanika i da govorite da se zloupotrebljava govornica. To nije tačno. Govorimo o životu. Govorimo o nečemu što je jako važno za državu Srbiju. Ja ću da vas podsetim da je obećan magistralni gasovod, to je obećanje, a šta je činjenica – studija, tek 2010, o izgradnji gasovoda, neizvesna zbog ekonomske krize. Obećano je stavljanje u funkciju ''Banatskog dvora'', činjenica je da je studija 2010. godine neizvesna, zbog ekonomske krize. Obećana je zaštita životne sredine i modernizacija – činjenica je da se modernizacija odlaže, a sve troškove vezane za narušavanje životne sredine snosiće država Srbija. Hteo bih samo da podsetim građane Pančeva u kakvoj situaciji žive, a i u kakvoj će situaciji tek da žive kada je u pitanju zaštita životne sredine, jer država Srbija ne može da zaštiti životnu sredinu, pogotovo od tolikog silnog zagađenja koje će biti, iz prostog razloga što će se više nafte prerađivati. Odgovorni su oni, gospodo, koji su vas nagovorili da glasate za ovaj sporazum. Pokušali su da prebace odgovornost na Skupštinu. Skupština je izglasala Naftno-gasni sporazum, ali podvlačim da je Naftno-gasni sporazum, građani Srbije, izglasan na ovoj skupštini glasovima svih poslaničkih grupa, sem LDP-a, SVM-a i Lige SDV-a. Svi ostali su glasali za Naftno-gasni sporazum. Sada nam se nudi potpisivanje samo jednog ugovora, kojim se predviđa prodaja NIS-a za 400 miliona evra. NIS je firma koja je u Evropi na 20 mestu. Mi prodajemo takvu firmu za 400 miliona evra. Nema ništa od magistralnog gasovoda, nema nikog da to obeća. Razumem rusku stranu – brane svoje interese. Ko brani naše interese? Vi ste prihvatili da 3% bude rudna renta. Nigde u svetu nije u 3% rudna renta. Mi smo se obavezali Rusima da će rudna renta ostati zauvek 3%. Znači, ne može niko da je poveća. U samoj Rusiji je preko 30%. Obećali smo da nećemo menjati nijedan zakon koji može njih da ošteti. Oni traže da imaju isti položaj kao NIS, koji je bio firma države Republike Srbije, a sada ruska država traži da ima isti takav položaj. To nema nijedna firma u ovoj zemlji, ni domaća, ni strana. Vi se stavljate u koloniju. Nas možete gasiti posle tri minuta, pošto možemo tri sata da pričamo o ovome, minimum.
Dakle, mikrofon ne isključujem nikome i nikada. Poslovnik nije povređen. Reč ima gospodin Zoran Ostojić, pa gospođica Jovanović, pa gospođa Vesna Pešić, pa gospodin Kenan Hajdarević.
Gospodine potpredsedniče, ne razumem kako ne shvatate da mi želimo da vam pomognemo? Znate, mi ne bismo želeli da, recimo, vi, ili neko iz vaše stranke, ponovo za sedam dana kaže, pa mi nismo znali kolika je plata Krištu, pa mi nismo znali da ovaj Tirkajla, ili kako se zove, prima četiri plate, pa mi nismo znali da koncesija ima neke tajne ugovore i da je loša. Na kraju krajeva, da budem pošten, gospodine potpredsedniče, pomažemo i predsedniku vaše stranke, jer je on rekao da iza kampanje protiv vas i Krišta stoje Rusi, rekli mu neki, a on ne zna da li je to tačno. Znači, pustite nas da obavimo posao narodnog poslanika. Ovo je važna stvar za Srbiju. Ako predsednik ''Gasproma'' dolazi na sat, a usput idu pretnje – arbitraža, ovo i ono, izvinite, valjda moramo da znamo šta će se desiti. Mi smo govorili da je loše. Sada ispada da je lošije od lošeg. Vaše ćutanje, vas koji ste glasali za ratifikaciju, isto je indikativno. Moram iskreno da vam kažem, ako ste se uplašili onoga što ste uradili, to je dobro, jer strah je čovekov prijatelj. Strah pokazuje savest i odgovornost i nikakav problem nije tu sa LDP-om. Dajte da vidimo šta se dešava. Da li su tačne te priče da Rusi hoće da nam uzmu samo NIS, a da neće da daju nikakve garancije za gasovod? Mi smo govorili da nemamo ništa protiv gasovoda i ne mora da bude magistralni. Nećemo se ubiti od para od Republike Srpske, jer će tamo ionako ići, ako bude išao negde van Srbije. Govorili smo da je, na kraju krajeva, taj gasovod u većinskom vlasništvu ruske kompanije i ona će određivati kolika će biti cena za transport, za tranzit gasa. Sedište te kompanije, verovatno, ili po Sporazumu koji smo ratifikovali ovde, nažalost, možda je na Kipru, možda u Švajcarskoj – ne mora da bude u Beogradu. Srbija, znači, nikakve veze ne bi imala. Ali smo rekli, OK, ako uđe gasovod s juga u Srbiju, to je dobro, ne mora da ide nigde drugde, Srbiji je potreban gas. Vi ste rekli – da bi to bilo, moramo NIS da im poklonimo za 400 miliona. Šta je sad? Nemojte, gospodine predsedavajući, da pričate da zloupotrebljavamo govornicu. Vi možete da pozovete ministra, možete da pozovete predsednika Vlade, bilo bi dobro da ga vidimo ispočetka, a možete i predsednika Tadića, koji je preuzeo njegovu funkciju i predsednik je Vlade. Mi moramo da saznamo šta se dešava, jer to interesuje građane. Mi ovde predstavljamo građane, i to je život.
Hvala. Nije bilo povrede Poslovnika. Reč ima gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Narodne skupštine Republike Srbije.
Gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, po članu 31. se javljam, iz kolegijalne solidarnosti, zato što uvek smatram da treba da se brani pravičnost i demokratija, zbog toga smo ovde u Skupštini, a zbog vaše neumesne primedbe malopre koleginici Juditi Popović, koja je, baš kao i vi i kao moja malenkost, potpredsednik Narodne skupštine, i javljam se po članu 226. Poslovnika. Imamo paradoksalnu situaciju da juče, jedno identifikovano lice, ovde uzurpira jedno od potpredsedničkih mesta SRS-a, što je i gospodin Sulejman Spaho juče lepo objasnio. S druge strane, vi, gospodine Novakoviću, u vašem obrazloženju našeg poslovničkog prava da koristimo i da tražimo informacije po članu 226, kažete potpredsedniku Skupštine – vi time kršite Poslovnik, jer se ona pozvala na kršenje Poslovnika, odnosno na pravo da ga iskoristi, da se pojavi za govornicom, a onda je tražila određena obaveštenja. Sada ću ja, takođe, po članu 226. da tražim određena obaveštenja, pa očekujem da ćete isto da mi kažete da, kao i koleginica Popović, kršim Poslovnik, a i vi ste samo jedan od pet, koliko je validnih i koliko je legitimnih potpredsednika. Sinoć sam, pred kraj radnog vremena, pokrenula jednu priču vezanu za firmu ''Citadel'', za Pavla Kavrana, rođenog brata Olge Kavran ih Haškog kazamata, i za proviziju koju su dobili zbog strateškog sklapanja ugovora ''Zastave'' s italijanskim ''Fiatom''. Međutim, stvar je još tragičnija po građane Kragujevca i radnike ''Zastave'', zbog činjenice da nema ništa od obećanih 3.500 do 5.000 radnih mesta; istina je da će samo 2.400 radnika biti zaposleno. Istina je da će ''Fiat'' u prvoj fazi uložiti ne 700 miliona, nego samo 200 miliona evra, a da će kasnije, prateći situaciju u okviru svetske ekonomske krize i činjenice da i proizvodnja i prodaja automobila svih kompanija u svetu, a njih je, dakle, proizvodnih pogona, više od 400 na celoj zemljinoj planeti, gledati u budućnosti kako stvari stoje, gde se nalazi Srbija, gde se nalazi tržište i, što je najgore od svega, nema ništa ni od novog modela. Dakle, postavljamo takva pitanja, koja su od životne važnosti za ljude koji su siromašni. Naravno, informacija je i ta da je poručeno iz biskupije katoličkom svešteniku da, svakako, treba da ostane u Kragujevcu, pošto u Kragujevcu, u centru grada, postoji rimokatolička crkva, jer će doći 1000 radnika iz Italije, ne menadžmenta, ne direktora, ne inženjera, nego radne snage, jer u Ugovoru, kojim ste vi mahali da dobijete glasove birača 11. maja, nije stajalo, tada je to bio Memorandum, koji radnici će biti zaposleni. To neće biti radnici iz Kragujevca i Šumadije, iz Srbije, nego Italijani, koji će da dolaze i koji uveliko traže zakup i da kupe stanove. (Predsedavajući: Pola je minuta, molim vas, završite.) Završavam, gospodine Novakoviću, ali uskoro ćemo završiti i s ovakvom lošom i katastrofalnom vladavinom vas i Borisa Tadića, Dinkića i celog režima koji upropašćava državu i srpski narod i sve građane Srbije, svakoga dana, sve više i više.
Povrede Poslovnika nema. Govorili ste skoro 50 sekundi duže, pa ako to nije zloupotreba, ne znam šta jeste. Po Poslovniku, gospođa Vesna Pešić.
Nastavljam sa prozivkom zamenika predsednika Vlade, gospodina Dačića, koji je i vodio našu delegaciju, skoro, u Moskvu i koji je, verovatno, najviše verziran u ovom momentu šta se tu, u stvari, dešava, jer danas vidimo da u novinama kaže da ne bi nikako trebalo da izgubimo velikog političkog prijatelja. Znači, postavlja se pitanje, da li je u ovom poslu koji je sklapan kupovano nečije prijateljstvo? Naravno, tu se implicira da se to odnosi na Kosovo, a pogotovo sad kad je stigao Euleks. Sad ni to nema nikakvog smisla, pošto je ono što je UN otpalo, tamo gde su Rusi mogli nešto da rade. Sad je Kosovo preuzeo Euleks, pa i taj argument otpada, ali ja postavljam ovako – na sve što je zahtevala srpska strana, Rusi su rekli –ne. Znači, mi smo tražili da se napravi jedan krovni ugovor i tri pojedinačna, da bismo se obezbedili, zbog toga što su sami Rusi rekli da ''Južni tok'' dolazi u pitanje i da ne mogu da garantuju, zbog teške recesije i novih okolnosti, tražili smo da se to odmah potpiše, krovni, plus tri pojedinačna, a Rusi su rekli – ne dolazi u obzir. Zatim, mi smo tražili, takođe, da se potpiše odmah kupoprodajni ugovor o NIS-u, ali s tim da NIS predamo Rusima onda kad počne izgradnja Južnog toka, a Rusi su opet rekli veliko "njet", ne dolazi u obzir. Zatim, srpska strana je tražila da se doplati na onih 400 miliona, na onu malu cenu, nedovoljnu, 19,5%, znači, još 700 miliona evra, međutim, oni su rekli da ne dolazi u obzir. Tražilo se, takođe, 500 miliona za modernizaciju NIS-a, a oni su rekli – ne dolazi u obzir. Postavlja se pitanje, kakva je sada politička odluka, ko treba politički da odgovara, ali, ministar Dačić je izjavio da je tu reč o velikom političkom prijatelju, iako sam malopre rekla da su emocije i prijateljstva jedna stvar, a biznis i interesi, potpuno druga stvar. Budući da smo čuli, kao što sam malopre rekla, da gospodin Miler samo jedan sat ima za tu Srbiju, tu prijateljsku zemlju, koliko nas mnogo Rusi vole, imam utisak da nas oni totalno preziru, jer su uvideli da smo slepi, glupi i da ne umemo da branimo svoje interese, i kad vide takvoga, oni kažu – zgazi ga, iskoristi ga, što da ne uzmemo. Oni gledaju svoja posla, a to što mi ne umemo da se branimo, to što je nama paučina na očima, to što mi radimo, to je naša odgovornost. Samo ću završiti time da će predsednik Tadić lično odgovarati za ovo.
Nema povrede Poslovnika. Dužan sam jedno objašnjenje. Dakle, današnji rad je produžen do 21 sat zbog važnosti teme koja je na dnevnom redu, a to je rasprava o Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava u pojedinostima i o drugim temama koje narodni poslanici iznesu pred ovu skupštinu. Reč ima narodni poslanik gospodin Kenan Hajdarević, pa narodni poslanici Slobodan Maraš i Judita Popović.
Gospodine predsedavajući, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Želeo bih, prvo, da vam repliciram i da kažem da je ovo što govorite poslanici LDP-a, da nema povrede Poslovnika, vaše lično uverenje. Želeo bih da postavim pitanje Vladi Srbije – da li je ova žurba oko prodaje NIS-a, bez ugovora o gasovodu, bez ugovora o ''Banatskom Dvoru'', uslovljena donošenjem novog budžeta Republike Srbije za 2009. godinu, odnosno da li Vlada Srbije želi da prodajom NIS-a falsifikuje stranke iz Vojvodine, prevashodno mislim na stranku vojvođanskih Mađara, Ligu socijaldemokrata, kako bi se ovaj budžet usvojio, kako bi se ispunila ustavna obaveza da 7% budžeta Republike Srbije ide za finansiranje Pokrajine Vojvodina? Ako je to istina, treba da dobijemo tu informaciju. Takođe, podsetio bih poslanike vladajuće koalicije da su oni dobili dobar deo glasova, upravo, zahvaljujući Sporazumu koji su usvojili na Vladi Republike Srbije dva dana pre izbora, 11. maja. Taj sporazum je značio i gas i nafta i ''Banatski Dvor''. Konačno, ponavljam, mi tražimo, LDP, da gospodin Škundrić, ako je podelio bandere po Prijepolju i po drugim opštinama, dođe na Odbor za industriju i konačno nam kaže da li je dobijen predlog ugovora od ruske strane u kome se ne pominje ni gasovod, niti se pominje ''Banatski Dvor''.
Hvala. Gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, prvo, član 104. Gospodine predsedavajući, način na koji ste se obratili potpredsednici Skupštine, izražavajući svoje mišljenje da je zloupotrebljena skupštinska govornica, odnosno Poslovnik, najviše govori o vama. To što vi na jedan nonšalantan način pokušavate da vodite ovu skupštinu, neće skinuti odgovornost sa vas i vaše partije i vladajuće većine. Vi ste, gospodine Novakoviću, zajedno s vašom partijom, sedeli u Vladi koja je donela odluku o koncesija Horgoš - Požega. Šta je bilo s tom koncesijom? Puj pike, ne važi. Zajedno ste s vašom partijom, vašim koalicionim partnerima i većinom u Skupštini, izglasali Naftno-gasni sporazum. Šta je sada s Naftno-gasnim sporazumom? Neko je odgovoran za to. Ta nonšalancija vam lepo stoji, ali neće skinuti odgovornost sa vas i svih onih koji su pokušali da na ovaj način ugroze interese Srbije, na najveći mogući način. Takođe, čl. 225. i 226. Tražim odgovor od Vlade, ali hitno – ko Vladi preti? Danas smo čitali u ''Politici'' izjavu direktora, predsednika Upravnog odbora, šta li je, jedne firme druge države, ''Gaspromnjefta'', i on preti Vladi Srbije. Samim tim, preti i nama poslanicima, i građanima, i svima ostalima. Kakav je to odnos prema Srbiji? Jeste li za taj sporazum glasali? Sve vreme smo govorili – ne može se pričati o partnerskom odnosu, jer partnerski odnos nije ako neko ima 51%. Rekao sam 70 puta – Rusi će se ponašati kao gazde; tako se i ponašaju. Nažalost, država Srbija će od toga imati velike štete. Član 77. ovog poslovnika. Gospodine potpredsedniče, trenutno predsedavajući, molim vas da kontaktirate predsednicu Skupštine, pošto ne vidim ovde gospodina Buhu, koji je predsednik Odbora za industriju. Vi sada zamenjujete predsednika Skupštine, možete da zakažete Odbor za industriju, da čujemo ministra Škundrića i da čujemo šta se događa. On mora da nam kaže, pošto je bio u delegaciji koja je išla u Moskvu pre neki dan, dobio je pismo kojim Rusi uslovljavaju onaj sporazum, koji je ionako bio nepovoljan po Srbiju, unazađuje je 100 koraka unazad. Dokle se stiglo u pregovorima? Da li ćemo pristati na ucene, pretnje od strane Rusije da im prodamo NIS za 400.000.000 evra, a Gasni sporazum, ''Banatski Dvor'', kada dođe vreme, odnosno, ukoliko bude dozvolila ekonomska kriza, koja je sada i njima superizgovor za nesklapanje tog ugovora? Gospodine predsedniče, molimo vas da kontaktirate predsednicu, ili da preduzmete odgovornost, kao što ste je preuzimali kada ste glasali za ovaj sporazum, da se zakaže Odbor za industriju, da dođe ministar Škundrić i da poslanici saznaju šta se događa, jer su ugroženi interesi Srbije, ugrožen je Ustav i biće ugrožena naša budućnost na ovakav način.
Ima reč gospođa Judita Popović, potpredsednica Skupštine.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, malopre sam se pozvala na član 31. Poslovnika, ujedno i na čl. 225. i 226. i to takođe sada ponavljam. Ako sam se pozvala na član 31. Poslovnika, imam pravo, kao potpredsednik Narodne skupštine, da pomažem predsedniku Narodne Skupštine u vršenju poslova iz njegovog delokruga. Smatramo da u njegov delokrug spada i to da se brine o aktuelnim temama, da dozvoli poslanicima da raspravljaju o aktuelnim temama. Najaktuelnija tema danas je ta da se sprema potpisivanje ugovora o prodaji NIS-a. Prema tome, ništa danas nije važnije, ni mreža sudova, ni ništa drugo, osim to da raspravimo o čemu se tu radi, da li će zaista NIS da se proda po onim uslovima za koje znamo da su predviđeni Naftno-gasnim sporazumom. Pri tom, ponovo podvlačim, radi se samo o jednom delu Sporazuma, radi se o Naftnom sporazumu, a ne i o Gasnom sporazumu. Gasni sporazum je bio alibi zbog kojeg smo nudili NIS – evo vam NIS upola cene, dajte nam gas, da Srbija ima gas, da gas ne poskupi itd. Međutim, došli smo u situaciju da zemlju dovodimo u energetsku zavisnost od jedne strane države, od koje ne možemo da očekujemo bilo kakvu milost. Lepo je gospodin Mile rekao – kakva garancija, kakvi bakrači, imate da potpišete i to je to, ne garantujemo mi vama ništa. Sada je jako aktuelno to da je cena gasa previsoka, da uopšte nije došlo do korigovanja, do smanjenja cene gasa. Nismo dobili validne odgovore zašto je gas poskupeo, nismo dobili odgovore šta se dešava sa posrednikom, šta se dešava sa 30.000.000 evra, što je predviđeno da se plati posredniku, tom famoznom ''Jugorosgasu''. Prema tome, ako dolazimo u situaciju i energetske krize, jer uskoro treba da poskupi i električna energija, smatram da je Skupština mesto da se o tome raspravlja, da tu dobijemo odgovore od izvršne vlasti, da tu pokušamo da nađemo zajednički neko rešenje, da se ovoj državi pomogne, da se pomogne građanima Srbije, a i nama samima. Pretpostavljam da smo svi mi građani ove države. Prema tome, smatram da nisam povredila Poslovnik, ali imam pravo da se pozovem na odredbe ovog poslovnika, kao potpredsednik Skupštine, jer ja nisam tu fikus, ja sam isto potpredsednik, kao i ostalih pet potpredsednika, koji sede pored predsednika.
Hvala. Reč ima gospodin Ivan Andrić, pa gospodin Ostojić, pa gospodin Batić.
Član 77. stav 3. i član 103 – rušenje dostojanstva Narodne skupštine. Član 77 – molim vas da sazovete u što je moguće hitnijem roku sednicu Odbora za industriju. Pošto zamenjujete gospođu predsednicu Parlamenta, u obavezi ste to da učinite. U međuvremenu je objavljeno, kako agencije saznaju, da je dogovor sledeći – da se do kraja godine potpiše ugovor za NIS, da se onda, u nekoj perspektivi, potpiše sporazum o osnovnim uslovima izgradnje gasovoda "Južni tok", pa da se zatim potpiše memorandum ''Gasproma'' i ''Srbijagasa'' o izgradnji skladišta gasa ''Banatski Dvor''. Naizgled, sve je u redu, Naftno-gasni sporazum je ispunjen, ali, naravno da je laž u pitanju. Samo je ugovor o prodaji NIS-a validan dokument. Vlast je pribegla još jednom onome što radi već nekoliko meseci od kada je konstituisana. Tražimo da hitno dođe ministar Škundrić i da nam objasni – zašto su prekršili zakon, time što su odstupili od mandata koji im je dala Skupština Srbije? Oni su ovde došli i tražili podršku Skupštine za jedan tekst ugovora. Iako je LDP glasao protiv toga, većina je glasala za to. Šta se desilo u protekla tri meseca i ko ima pravo da sada potpiše drugi ugovor? Šta je sadržina tog ugovora? Koji su razlozi za to? Zašto jedna potpredsednik Vlade, Mlađan Dinkić, kaže da neće biti ''Južnog toka'', a drugi kaže da će biti? O ovim mafijaškim novinama da ne govorim. U njima je danas izašlo da je ''Južni tok'' već sagrađen. Ko to radi? Dopustite mi da vam dam još jedan argument. Molim vas, gospodine predsedavajući, da se ne oglušavate o njega. Sada citiram, pa molim da mi vreme zaustavite: "... da govorim veoma jednostavno, da li bi Srbija u nekom odnosu mogla da dođe do veće cene da je išla na odvojeni tender i da prodaje NIS u tranšama u sledećih 15 do 20 godina, nalik onome što su radile, primera radi, Mađarska i Austrija? Odgovor je "da". S druge strane, veoma jasno, u pregovorima je Ruska Federacija rekla da ona vidi Energetski sporazum kao celokupni sporazum, da oni žele da grade gasovod sa nama, ali da žele istovremeno da uspostave odnose u domenu naftne industrije. To je cela priča i to je cela realnost. Zbog toga ovaj sporazum treba gledati u njegovoj celosti. Lako je naći manu u jednom delu, ali ako ga pogledamo u celini, a nisam ni govorio o geopolitičkom značenju itd." To je rekao potpredsednik vaše Vlade Božidar Đelić, tražeći od nas da glasamo za ratifikaciju Gasnog sporazuma sa Rusijom. Mi sada tražimo da ne ignorišete stvarnost, ne bavite se manipulacijama, nego da dođu ministar Škundrić, Božidar Đelić, Ivica Dačić, ko je već sve umešan u to, i da objasne šta je sadržaj ovih dokumenata. Ako je mogao da bude potpisan ugovor za NIS, zašto nije potpisan ugovor o izgradnji ''Banatskog Dvora'', zašto nije potpisan ugovor o izgradnji ''Južnog toka'', ili, ako to nije bilo moguće, zašto je morao NIS da bude prodat do kraja ove godine? Mi tražimo ta objašnjenja od Vlade, jer nas ne zanima vaše tumačenje šta je zloupotreba, šta je upotreba. Ovo je kontrolna funkcija Parlamenta. Želeći da vam kažem šta je još rekao jedan, ne znam da li je još uvek poslanik, gospodin Bajatović, verovali ili ne, oni su uspeli da se dogovore i da ''Jugorosgas'' ostane posrednik u prodaji gasa u Srbiji. Gospodine potpredsedniče, ovo su jako važne teme. Molim vas da iskoristite svoje pravo i zakažete Odbor za industriju i pozovete nadležnog ministra da nam objasni tačnu sadržinu ovih ugovora, sporazuma, memoranduma. Kao što vidite, potrudili su se da svega ima, da nam objasni sadržaj i njihov obavezujući deo.
Gospodin Zoran Ostojić ima reč.
Potpredsedniče, kolege i koleginice, poslanici i poslanice, članovi 225. i 226. Mi insistiramo, gospođo predsednice, na Odboru za industriju i na Škundriću, po članu 14. onog sporazuma koji je ratifikovan u septembru, da su organi ovlašćeni za realizaciju ovog sporazuma, s ruske strane, Ministarstvo industrije i energetike Ruske Federacije, a sa srpske strane, Ministarstvo rudarstva i energetike Republike Srbije. Očigledno da gospodin Škundrić možda i nije više ovlašćen, jer je pregovore vodio direktor ''Srbijagasa'' Bajatović i Dačić. Mogu i oni da dođu, ali kako Vesna reče, ne bi moglo da prođe drugi put da je neko drugi odgovoran, pa da sutra, kada se uverimo u katastrofu od ovog sporazuma, kad se Pančevačka rafinerija izraubuje bez modernizacije, jer Rusi kažu – uzećemo kredit, NIS, kao da ne može NIS sada da uzme kredit, kada nas budu trovali Rusi, a ne Srbi, a za nekoga je možda to prihvatljivo, onda neće SPS biti kriv, kao što je Velja skoro ispao jedini krivac za lošu koncesiju. Ne, gospodo, sedeli ste u Vladi, zajedno ste to izglasali, zajedno stojite iza toga i neće sutra Demokratska stranka, koja je stožer koalicije, sve ovo da prebaci na ''trio fantastikus'' koji je otišao u Moskvu da ispregovara, u sastavu Dačić-Škundrić-Mrkonjić. Ne, ne, neće oni biti krivi, kao što ni Velja nije kriv za koncesiju, ili nije jedini krivac. Gospodo, kad je ''Politika'' na naslovnoj strani poslednji put imala današnji naslov? Znate kakav je – ''Rusi prete''. Prošli put je to bilo 1948. Vi mislite da to nije tema o kojoj treba da se raspravlja u ovom parlamentu – Rusi prete. Hoćemo da čujemo. Ako će da nas tuže, mada smo dobri sa kontratužbama, pa ćemo da im doakamo, ako će da nam prete, da nam možda ne prete da će priznati Kosovo ako im ne poklonimo NIS? Možda je to u pitanju? Imaju narodni poslanici pravo da to znaju. Da li imaju pravo da znaju zašto se krši ono što je bilo loše, ali što ste vi smatrali da je dobro? Prosto, mi hoćemo da razgovaramo s nadležnim, a nadležan je onaj ko zna, pa makar ovaj što ima iz tri mesta 15.000 evra mesečno, mislim na Bajatovića, jer je pregovarao. Hoćemo da imamo informaciju. Ta informacija je bitna. Ne može da se smandrlja, kao što se sada pokušava da se provuče ugovor samo za NIS, a da ostalo bude na ''dođem ti'', da nije dobar posao za Srbiju – mi NIS njima odmah, a oni nama gasovod – malo sutra. Danas, ruski plaćeni lobisti po nekim novinama pišu – kako mi smemo da tražimo garanciju za gasovod kada to nije tražila ni Bugarska, ni Mađarska, ni Italija? Pa, smemo, zbog toga što im nijedna od ovih zemalja nije poklonila NIS.
Gospodin Vladan Batić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 225. i 226. Pitanje za Vladu. U iole normalnoj demokratskoj zemlji, kada bi se ovako nešto dogodilo, Vlada bi odmah pala. Zašto? Zato što ne poštuje odluku Parlamenta. Ovde nije ratifikovana prodaja NIS-a. Ratifikovan je Naftno-gasni sporazum. O ovome ne bi trebalo da pričamo mi koji smo glasali protiv, nego vi, gospodo iz vladajuće većine, da objasnite za šta ste glasali i da vi tražite izmenu tog gasno-naftnog aranžmana. Jasno je bilo da je taj sporazum, u startu, deo kompenzacije za to što će nam Rusi sačuvati Kosovo. Da su sačuvali Kosovo, pa da im damo NIS bez naknade, i EPS, i još nešto, ali nisu ga sačuvali. Prvi su sa Kosova pobegli i čitava je serija bila niskih udaraca s ruske strane. Setite se izjave na državnoj televiziji Rusije i uvreda na račun pokojnog premijera Đinđića, vi, gospodo iz vladajuće većine, setite se toga. Dušan Petrović je otišao da zatraži izručenje Mire i Marka, nije se ni vratio, oni im dali azil. Ovako, jednim ponižavajućim odnosom, mi ih oslobađamo, građane Rusije, obaveze da imaju vize. Mi još imamo vize kada idemo u Rusiju. Gas za Srbiju je najskuplji, sa posrednicima i lopužama koji su napravili biznis za sebe. Dakle, u ovoj situaciji, postoje samo dve mogućnosti – ili da se izmeni Gasno-naftni aranžman, ili da se sve odloži za 2010. godinu, kada će se znati ima li gasovoda. Jer, ne možemo mi njima NIS odmah, a oni nama gasovod – možda, videćemo, na veresiju, na ''odček'', na ''dođem ti''. Ljudi, niko ne sme da se igra s državnim kapitalom i sa sudbinom zemlje i sudbinom građana. Voleo bih da neko iz vladajuće većine izađe i objasni šta ste vi to ratifikovali. Dakle, ili da se sve odloži za 2010. godinu, ili da se sve otkaže, pa da se NIS da na tender, pa bismo za onu razliku od pet, šest ili više stotina miliona, mogli da se snabdevamo gasom narednih 50 godina. Uzmite vi koji se time bavite, stavite to na papir, tu računicu, pa ćete videti da je istina ovo što sam rekao.
Gospodin Maraš, pa zatim gospođa Pešić. Ja bih zamolila predsednika Odbora za industriju da zakaže sednicu Odbora za industriju, samo da nas obavesti o terminu, kako bih obavestila Vladu.
Reklamiram članove 225 i 226. Gospođo predsednice, možete i vi da zakažete taj odbor. Trenutno, predsednik tog odbora, gospodin Buha, nije u sali. U skladu sa Poslovnikom, vi možete da zakažete taj odbor i da razrešimo sve dileme kada će on biti, u ponedeljak. Vi niste bili u sali od početka, ali pretpostavljam da ste jedan deo pratili, ili da ste obavešteni. LDP već sat i petnaest minuta pokušava da ukaže na sledeće činjenice – da ratifikovani, u ovoj skupštini, Naftno-gasni sporazum, kojim je prebačena odgovornost na Skupštinu, neće biti ispoštovan. Radi se samo o prodaji NIS-a. Mi smo čuli da se ovde sklapaju neki ugovori, veoma nepovoljni po Srbiju. Ako se dobro sećam, kada je bila javna rasprava, bez imalo želje da izazovem repliku gospodina Ilića, sećam se da je gospodin Ilić rekao da ovo nije bio jedini sporazum koji je potpisan. Želimo da znamo šta se nalazi iza cele ove priče. Šta je predmet trgovine? Građani Srbije moraju to da znaju. Takođe, pozivam poslaničke grupe onih partija koje nisu glasale Naftno-gasni sporazum, tačnije, Ligu socijaldemokrata Vojvodine i SVM, da kažu neku reč o tome, da kažu da li su zadovoljni sada cenom od 400 miliona evra za NIS, bez obzira na to što će nakon toga biti prekršen i Zakon o privatizaciji. Gospođo Kolundžija, vi ste prvi predstavnik vladajuće većine u ovoj skupštini, nadam se da znate da em što je pogažen Ustav, kada je ratifikovan Naftno-gasni sporazum, pogažen je i Zakon o privatizaciji. Juče je predsednik Izvršnog veća Vojvodine rekao da će na osnovu prodaje NIS-a od 400 miliona evra Vojvodina dobiti 360 miliona u budžet, da bi se nadomestila rupa koja je nastala izradom, ili predlogom izrade novog budžeta. Vi ne samo što gazite Ustav, gazite i Zakon o privatizaciji. Umesto 50%, dajete 90%. Mene interesuje da li će Liga socijaldemokrata Vojvodine i SVM pristati na tako nešto? Bojan Pajtić je, očito, pristao, ali da li će oni pristati da se NIS proda za 400 miliona? Smatramo da je to nedovoljno. Nemamo ništa protiv Rusije. Zaista smatram da, bilo ko da na nekom tenderu ponudi neku cifru, dajmo to i Rusima po istoj ceni. Apsolutno nam ne smeta ruski partner, ali da bude partner, a ne gospodar, koji dolazi u Srbiju, odnosno dan pre nego što dođe, i preti preko medija Vladi Republike Srbije. Ponovo pozivam gospođu Ljiljak da, ako ima nešto da kaže, dođe za govornicu i kaže, a ne da dobacuje iz skupštinskih klupa, pošto vi, predsednice, ne reagujete.
Gospođa Pešić ima reč. Htela bih da kažem da sam preduzela sve mere tehničkog tipa da zakažem Odbor, ali pošto je predsednik Odbora danas bio ovde i verovatno je negde u Skupštini, pokušavamo da s njim ostvarimo kontakt da on to učini. Za slučaj da on to ne učini do kraja rada, razmotrićemo mogućnost da ja zakažem. U svakom slučaju, sednica Odbora će biti zakazana za ponedeljak.
Htela sam da malo više objasnim svoj današnji nastup povodom ove teme. Obično se ne služim time da koristim Poslovnik da bih pravila bilo kakvu opstrukciju. To uopšte nije stil mog rada, ali bih htela da objasnim da ovog puta to nije, uopšte, u pitanju. Nije reč o opstrukciji. Mi možemo da vidimo da je, zaista, strahovito teška situacija u našoj zemlji. Mi imamo vrlo nejaku privredu. Videli smo da je danas gospodin Jelašić povukao neke veoma teške mere po našu privredu. On je sada zaveo da će krediti biti strašno skupi. Drugim rečima, na svakih 60 dinara kredita, reč je o povlačenju dinara iz opticaja, da bi se održala snaga dinara koja neprekidno pada, 40 dinara mora da se stavi u rezerve. Šta to znači? Ovo kažem zbog naših građana, da razumeju da ne izlazim za ovu govornicu da bismo gubili vreme, da bismo zadržavali priču o sudstvu, nego je reč o tome da ovo direktno pogađa elementarne interese građana. Poslodavci će otpuštati naše radnike. Oni će ostajati bez posla. Ne znamo kolike će biti razmere te recesije. Ne znamo da li će uopšte rast biti kako Vlada predviđa – 3 do 3,5%. Možda će situacija biti još gora. U toj situaciji, kada je u svetu recesija, kada imamo jednu nezdravu i nejaku privredu, ovakve stvari su potpuno nedozvoljive, zato što to još više pogoršava stanje naših ljudi. U takvoj situaciji, kada preti ovakva recesija, kada prete otpuštanja, kada se zamrzavaju plate, Srbija, kao neki pijani milioner, uzima i nekoj velikoj svetskoj sili poklanja našu najveću industriju, Naftnu industriju, koja je jedina, među tri preduzeća, uspešno poslovala u prošloj godini. Ako možemo da živimo od toga, mi sada uzimamo da u toku ovog meseca treba da prodamo NIS, odmah, a sve drugo iz onog ugovora što ga je vladajuća koalicija ratifikovala – odlaže se. To su neke deklaracije. To su nekakvi memorandumi. Neće da nam daju nikakve garancije. Ja sam prva bila u ovom parlamentu koja je rekla, samo ću da vas podsetim, to je bilo prošle godine, kada se čula vest o tome da će se NIS pokloniti Rusima, a bio je predviđen, kao što znate, da bude glavni izvor za besplatne akcije – da li će Srbija ikada išta od istorije naučiti, da li ćemo opet da ponovimo 1948. godinu? Da li će ponovo da bude veliko NE Rusima? Mislim da se mnogi sećaju toga, kada je gospodin Tomislav Nikolić izašao i rekao – kakve to veze ima, to je bio komunizam. (Predsednik: Vreme.) Onda je vladala ideologija, i danas vlada ideologija. Ništa od istorije nismo naučili. I dalje prodajemo svoje resurse, i dalje ćemo biti siromašna zemlja koja puže i nema nikakvo dostojanstvo kada su u pitanju njeni interesi.
Gospođa Radeta ima reč.
Želim samo da obavestim narodne poslanike, s obzirom na to da se više puta ovde čulo da bi trebalo da se zakaže Odbor za industriju, a da predsednika Odbora nema, da predsednika Odbora, naravno, ima. Živ je i zdrav je, ali je, s obzirom na to da je petak, po Poslovniku, neradni dan za Parlament, gospodin Buha, poslanik SRS-a i predsednik Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu, za danas popodne zakazao sednicu Vlade Republike Srpske Krajine i upravo je na sednici Vlade, da ne morate da brinete gde je.
Gospođa Judita Popović ima reč.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, na ovoj skupštini je velika odgovornost. Ova skupština je ratifikovala Naftno-gasni sporazum sa ruskom stranom. Podsećam vas da je ruska strana bila ta koja je insistirala na vezanom pravnom poslu. Taj posao se sastojao od prodaje NIS-a, izgradnje magistralnog južnog toka gasovoda i od ''Banatskog Dvora'', kao izgradnje, odnosno dogradnje, proširenja skladišta gasa. To je vezan pravni posao, što znači da, ako se jedan deo tog sporazuma ne ispoštuje, ni ostali delovi ne mogu da se sprovedu. Iz današnje situacije, koja je evidentna, može se zaključiti da je problem da se poštuju preostala dva dela Ugovora, a to je ''Banatski Dvor'' i magistralni južni tok gasovoda. Niko više živ ne spominje magistralnost, a ''Južni tok'' se predviđa jednog dana, kad na vrbi rodi grožđe. Prema tome, ako mi nemamo određeni rok za izgradnju južnog magistralnog toka, ako nemamo garanciju koji će kapacitet tog gasovoda biti, ako nemamo garanciju da će da se skladište izgradi, dogradi, rekonstruiše, ili šta već, u tom slučaju, ne možemo, kao ova skupština, da učestvujemo u toj farsi poklanjanja NIS-a jednoj stranoj državnoj firmi. Iz tog razloga, insistiramo i tražimo da se preduzmu određeni koraci da se taj posao, koji se očigledno i dalje odvija, prekine, a molim Skupštinu da bude u tome solidarna, jer najveća odgovornost će biti na onima koji su ratifikovali, koji su, dakle, dali pristanak, unatoč svemu tome, da taj sporazum zaživi.
Gospođo Kolundžija. Kolundžija ima prednost, pa ćete vi.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, za nas je ovo pitanje legitimno. Poslednjih dana, u medijima, dobijamo prilično kontradiktorne informacije, informacije koje mogu da unesu zabunu, koje mogu da unesu sumnju i koje ostavljaju dosta pitanja otvorenim. Zbog toga, smatramo da je zahtev da se za ponedeljak zakaže odbor, matični odbor, legitiman zahtev, koji mi podržavamo. Samo vas molim da sada nastavimo da radimo, a da do 18 časova dobijemo vreme održavanja sednice ovog odbora. Hvala vam.
Gospodin Andrić. Mislim da je predlog gospođe Kolundžije krajnje korektan. Mi ćemo do 18 časova zakazati sednicu Odbora. Informacije koje imam su da jeste delegacija Rusije danas ovde, da najodgovorniji članovi našeg pregovaračkog tima danas razgovaraju, da se ništa neće znati do kasno večeras, dok traju razgovori. Prema tome, razumem potrebu da se na ovo pitanje skrene pozornost i građana i svih koji su odgovorni za to pitanje, no, mislim da bi naš korektan rad, s ovim nivoom skretanja pažnje, zaista bio korektna poruka, pa vas molim da pređemo na rad po dnevnom redu. Izvolite, gospodine Andriću.
Želim da zahvalim što ste prihvatili našu inicijativu, ali ima još par stvari koje bismo želeli da kažemo u vezi s tim. Prvo, pored toga da bude održana sednica Odbora, mi bismo voleli da dobijemo uveravanje da će neko od nadležnih biti prisutan na toj sednici, što mislim da se podrazumeva, zato što je to u političkom smislu važno. Nama je jasno šta se desilo. Znači, zbog toga što su ti razgovori, na izvestan način, propali, ne krivicom nikoga posebno, prosto, globalna finansijska kriza, kao što znamo, najviše je pogodila firmu iz Rusije, ''Gasprom'' je oštećen za preko, ako se ne varam, možda i grešim, 50 milijardi dolara, vrlo je izvesno da taj gasovod neće biti građen. To je ono što oni govore. Sada, pošto je očigledna namera da se paralelno potpišu jedan validan dokument i dva lažna, zbog tzv. PR-a, da bi moglo da se kaže, evo, kao što sam ja već dobio vesti sa B-92, da je potpisan ugovor o izgradnji ''Južnog toka'', što, naravno, nije tačno, mi ne želimo da se ovo pretvori u raspravu za i protiv Rusije, pošto je prilično besmisleno da mi, kao Parlament Srbije, raspravljamo o ulozi i interesima druge države. Ovde se, isključivo, radi o odgovornosti Srpske vlade. Ruski potezi u ovim pregovorima su bili, sa stanovišta njihovih interesa, perfektni. Naš je problem što, za razliku od Tita, na čiji se pomen svi smejete, koji je 1948. godine rekao "ne" Staljinu, nema nikoga u ovoj državi ko sme tom nekom Mileru da kaže "ne". Znači, to je naš problem. Mi insistiramo da neko dođe i da, ako vi budete tvrdili, kao što već tvrdite u medijima, da će sva tri dela ovog sporazuma biti poštovana, želimo da neko ko je politički faktor, premijer, zamenik premijera, ministar energetike, dođe i javno obeća svim poslanicima rokove i vreme kada će se to uraditi. Na osnovu toga ćemo mi pokazati, ili će vreme pokazati, da li smo u pravu mi koji tvrdimo da nije realno da se taj gasovod gradi, ne zbog nečije volje, prosto, tako je, ili ste u pravu vi. Razloga za sumnju ima mnogo. S tom istom firmom "Jugorosgas" potpisan je ugovor o gasovodu na jugu Srbije. Gde je gasovod? Gde je taj gasovod? Šta se s tim desilo? Nikakve posledice. Posebno pitanje koje želimo da otvorimo je pitanje "Jugorosgasa". Danas je Bajatović, predsednik, ili direktor "Srbijagasa", rekao da je Srbija vratila svoje vlasništvo "Gaspromu" na 49%. To je laž, Srbija nikada nije imala vlasništvo od 49%, imala je vlasništvo od 50%. To je način da utiče na odluku, način da, kada "Jugorosgas" kaže – gas poskupljuje sa 120 na 330 dolara, Srbija kaže – ne. Sada je svejedno da li je 49 ili 25, radi se samo o količini novca koju neko uzima za sebe. To jeste tema, ali ne primarna. Primarna je da opet nije vraćeno vlasništvo, ili suvlasništvo nad firmom koja je direktno odgovorna za isporučivanje gasa Srbiji i samim tim je monopolista. To se dogodilo. Možemo od danas do ponedeljka uveče da pričamo o manjkavostima ovih sporazuma. Hvala vam što ste prihvatili inicijativu. Molim vas da do ponedeljka poslanici dobiju tekstove ovih ugovora, sporazuma, memoranduma, šta god je potpisano; pominjao se i neki rusko-srpski sporazum o biznis dijalogu. Eto, koliko god zvučalo besmisleno, i to želimo da vidimo šta je. Molim vas da obezbedite prisustvo nadležnih, koji će preuzeti na sebe odgovornost i ne zaklanjati se sa ruske strane i reći – da, biće građen ''Južni tok'' tada, biće obnovljen ''Banatski Dvor'' tada. To je ono što želimo. Hvala.
Pitanja su dosta eksplicitna, jasna. Mi smo napravili kontakt s Ministarstvom industrije. Ministar će u ponedeljak pre podne doći, usaglašava se samo termin. Volela bih da Odbor zakaže predsednik Odbora. Za slučaj da ne napravimo komunikaciju s njim, ja ću zakazati. Mislim da smo zaista pokrenuli temu koja je životno značajna za Srbiju i mislim da je ova skupštinska inicijativa na korektan i dosta detaljan način elaborirana. Nadam se da smo je iscrpli. Da li još neko želi reč? Izvolite. Gospodin Ostojić, pa gospodin Ilić.
Čl. 225. i 226. Mi smo spremni da konstatujemo da bi u ovom trenutku bilo prihvatljivo objašnjenje koje je gospođa Kolundžija dala i vi, gospođo predsednice. Ali, imam jedno pitanje, tehničko je, u principu, mada i nije, zbog toga što nam izgleda da je ponedeljak daleko i da neko pokušava da razvodni stvari, da istuče svoje PR i marketinške pare preko vikenda i da ne dobijemo pravu informaciju u pravom trenutku. Znači, da li, gospođo predsednice, radimo sutra? Ako Skupština radi sutra, ne vidimo razlog zašto se taj odbor ne bi održao sutra, posebno u svetlu činjenice da je u ponedeljak Bajram.
Ja sam mislila da ćemo danas raditi po dnevnom redu, pa da sutra ne radimo, a da se za ponedeljak pripremimo.
Ako je tako, onda u redu.
Tako je, ali pod uslovom da stvarno radimo malo i po dnevnom redu, ako je moguće, da damo svi doprinos.
Ako sutra ne radimo, u redu, u ponedeljak, ali ne znam, zbog Bajrama. Mi mislimo da smo rekli za ovaj trenutak ono što smo imali da kažemo. Hvala.
Gospodin Ilić ima reč, izvolite. Gospodin Maraš, takođe. Mislim da zaista privedemo kraju raspravu o ovoj temi. Hajdete, gospodine Iliću i gospodine Marašu, i da pređemo na amandmane, molim vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno je neprijatna situacija kada se u Parlamentu raspravlja o Gasnom sporazumu, za koji je ovaj parlament glasao sa 214 glasova za. Međutim, posle toga se javlja niz situacija i štampa to koristi najviše, i sada, zavisi od toga ko koje novine čita, takve ima informacije i tako i diskutuje. Mi ne znamo više ko pregovara, ko s kim razgovara, gde se razgovara, ko je nadležan za to. Onaj deo ugovora koji je potpisan, to je bilo dobro i to je Parlament prihvatio, tadašnja vlada je, bez ijednog glasa protiv, prihvatila. Predsednik Republike je obrazlagao to u Moskvi i ishvalio taj sporazum.Međutim, sada svako to tumači na svoj način, daju se izjave gde ko stigne, kao i o koncesiji, i kako ko stigne da komentariše. Prave se neki saveti koji imaju svoja tumačenja. I koncesija je u Parlamentu usvojena. Ne vidim da posle neki savet to može da ruši i stvara neku konfuziju kod građana Srbije. Molim vas da dođu odgovorni ljudi ovde i da kažu šta su u međuvremenu potpisivali, ko pregovara i šta pregovara, ko je odgovorno lice za pregovore? Da li možemo da pratimo, da imamo neki pregled pregovora? Ovo što je Dačić pregovarao, bilo je dobro. Koliko sam pratio, to je nastavak nečega što je dogovoreno. Ne mogu da shvatim da se ove tri tačke ne otpuštaju. Prema tome, ovo je ozbiljan sporazum i mora da dođe neko od ministara, da dođe premijer, kao najodgovornije lice Vlade, da vidimo da li je on glavni čovek u toj vladi i da li se zna šta ko u Vladi radi. Znam da Vlada ima problema, evo, oko budžeta. Danas će, juče je trebalo, sutra će da se usvoji na Vladi. Dogovorite se, gospodo iz vladajuće koalicije, recite nam šta hoćete, recite nam šta je vaš cilj. Da li ste odstupili od onog teksta Sporazuma koji je ratifikovan u Parlamentu? Zašto ste srušili koncesiju? Znam da je to bila volja jedne političke partije, koja je izrazila da podržava Vladu ako se koncesija, jednostavno, poruši. To je odličan ugovor. Ponavljam, dobio je jednoglasnu podršku i one prve i one druge Koštuničine vlade. Svi su odgovorni što je to tako. I ovde, u Parlamentu je dobio ogromnu podršku. (Predsednik: Vreme.) Dajte da vidimo šta hoćemo. Neko čita "Kurir", neko "Politiku", neko "Novosti", tumače novinari kako stignu, a mi sada ovde raspravljamo o jednom ozbiljnom sporazumu. Da li je to onaj izmenjeni sporazum koji smo potpisali u Moskvi? Ja sam ga potpisao i dobio saglasnost Vlade da ga potpišem. Želeo bih da znam ko je kapiten pregovaračkog tima. Neka taj kapiten dođe ovde i kaže nam: gospodo, nismo još potpisali to i to, treba da potpišemo to i to, ovo je sporno, ovo nije. Onda ćemo raščistiti situaciju. Ovako, završavamo godinu, a ništa nismo definisali. Budžet – ne znamo gde ćemo, šta ćemo. Evo, Pajtić se jutros hvali: "Uspešan budžet, izboksovali smo, završili smo". Svi su nešto završili, svi su zadovoljni, a mi, koji treba to da izglasamo i da usvojimo Zakon o budžetu, nemamo pojma. (Predsednik: Vreme, gospodine Iliću.) Ako smo nešto ratifikovali, da li je to promenjeno? Šta je promenjeno? Ko je promenio i ko ga je ovlastio da promeni? Ako smo mi ovde usvojili koncesiju, kakav je to savet pokvario koncesiju i sada, na osnovu izjave saveta, koncesionari tuže i dobiće spor, jer je pre isteka ugovora neko izašao i rekao da se to neće raditi, banke su rekle – doviđenja ... (Predsednik: Hoćete li da završite.) ... oni sada kažu: "sada ćete da platite štetu". Ko su ti ljudi koji se tako ponašaju i ne poštuju najvišu instituciju u ovoj državi – Skupštinu Srbije?
Gospodin Maraš ima reč.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Kolundžija, smatram da je vaš predlog korektan i zadovoljavajući za one zahteve koje smo izneli, a to je da se hitno zakaže Odbor za industriju i da saznamo sve ono što je neophodno, a za šta postoje protivrečne informacije u javnosti. Međutim, želimo još nešto da kažemo, a to je da želimo da bude prisutan i direktor "Srbijagasa". Smatramo da gospodin Škundrić, kada bude došao u ponedeljak, prvo mora da nam da odgovore na ona pitanja za koja je ostao dužan od prošle sednice Odbora za industriju. Znači, postoji niz pitanja na koja gospodin Škundrić ni na koji način nije odgovorio. Isto tako, podvlačim, želimo da i direktor "Srbijagasa" bude prisutan na Odboru, ali ovaj put s one strane gde sedi i ministar Škundrić, pošto je prošli put bio prisutan kao poslanik. Želimo da dobijemo informacije koje su vezane ne samo za ovaj naftno-gasni sporazum, nego i za posrednika, pošto izjava koju je dao govori da smo spremni, zaista, na sve, da predamo Rusima većinski paket. Gospodine Iliću, slažem se s vama, vi jeste odgovorni za ovo potpisivanje ugovora, vi ste ga potpisali u ime države Srbije i on je ratifikovan u ovoj skupštini. Odgovornost je prebačena na Skupštinu. Potpuno se slažem da je neko odlučio da taj sporazum pogazi, bez obzira na to što smo bili protiv njega, i da se sve svede samo na prodaju NIS-a. Zbog toga se mi više nećemo javljati zbog ovog pitanja. Zadovoljni smo zakazivanjem sednice za ponedeljak, osim u slučaju, gospođo predsednice, da vi odlučite da radimo i sutra; onda bi zaista bilo primereno da Odbor bude sutra, sveže su informacije, da ne čekamo ponedeljak. Nadam se da je prihvatljivo za vas da, ukoliko budemo radili sutra, sutra imamo i Odbor za industriju. Hvala.
Jeste, apsolutno, ako budemo radili sutra, ima logike da bude i Odbor. Ako ne, onda u ponedeljak. Gospodin Batić.
Dame i gospodo, kada smo ovde, mi koji smo bili protiv ratifikacije Sporazuma, upozoravali da se NIS prodaje u bescenje, na doboš, kao Alajbegova slama, odgovor je bio da sve treba posmatrati u paketu, kao čitav aranžman. Niko nije rekao da prodajemo NIS po pravoj ceni, ali mnogo ćemo dobiti sa gasovodom, pa zato tako jeftino prodajemo NIS. Po svemu sudeći, od gasovoda ništa nema i to je sada svima jasno. Takođe se ne zna ko pregovara. Pre neko veče, u "Utisku nedelje", čuli smo da je potpredsednik Vlade i ministar ekonomije šef pregovaračkog tima, ali taj šef pregovaračkog tima ne pregovara, nego, u ime Vlade, o Gasno-naftnom sporazumu pregovara ministar policije. Gde to na svetu postoji? Dalje, šta ako večeras bude potpisan ugovor o prodaji NIS-a? Onda je uzalud Odbor za industriju u ponedeljak. Dakle, ako sutra nema Skupštine, a najavili ste da se radi do 21 čas, predlažem da u 18-19 časova bude Odbor za industriju. Zašto bi se odlagalo za ponedeljak? Šta ćete da uradite ako se potpiše večeras? Taj Miler se nakostrešio, došao je da podeli packe ovde. Da li je to suprotno ratifikovanom sporazumu? Jeste. Toliko se razumete, koliko kažete da nije, ali izađite i to objasnite za govornicom. Dakle, predlažem da se ubrza održavanje sednice Odbora za industriju, da Odbor za industriju zauzme svoj stav i da o tome obavesti Vladu, da sutra već ne bude kasno.
Vi ste hteli po Poslovniku? Izvolite.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, javljam se u vezi sa čl. 104, 225. i 226. Zamoliću vas da prosledite jedan moj predlog i da zatražim obaveštenje. Naime, dobio sam jedno pismo od građana Pančeva, gde se navodi da su članovi Upravnog odbora Privredne banke Pančevo primili sledeće iznose: Munić Snežana je primila 5.325.297 dinara, Kavaja Svetlana, iz Beograda, zamenik predsednika Upravnog odbora Privredne banke, primila je 3.584.291, Pešić Nenad, član Izvršnog odbora, iz Kovačice, primio je 2.965.037. Naime, članovi ovog upravnog odbora...
Gospodine Jojiću, recite samo koji član reklamirate, ne mogu da dovedem u vezu povredu Poslovnika.
Tražim obaveštenje da li je ovo tačno, čl. 225. i 226, u vezi sa članom 104.
Molim vas, taj vaš zahtev apsolutno nema veze s dnevnim redom, niti s aktuelnom temom.
Molim vas, da se ne bih javljao ponovo po Poslovniku, završavam za minut. (Predsednik: Dobro.) Dalje, Đurić Vesna, iz Beograda, Branka Ćopića 3, primila je 774.800 dinara, Nenad Urošević, iz Beograda, Vojvode Dobrinjca broj 18, primio je 1.035.602 dinara, Nadica Mihajlović, Beograd, Radlerova 22 – 774.800 dinara, Marija Pantelić, Beograd, Vukosavljevićeva 62 – 774.800 dinara, Marija Matić, iz Beograda, 905.201 dinar. Kada se ovo izračuna, vidi se da se ovde država pljačka, a većinski vlasnik u ovoj banci jeste država. Ovih osam članova, Privredna banka Pančevo je u pitanju, samo predsednik ovog upravnog odbora primio je 5.325.297, ali kada uzmete da je cena kukuruza šest dinara po kilogramu, ispada da bi ona, da je poljoprivrednik, i da nije poljoprivrednik... (Predsednik: Vreme.) ... mogla i trebalo da plati 887.000... (Predsednik: Vreme.) Dakle, tražim obaveštenje od Ministarstva finansija, Narodne banke Republike Srbije i predlažem ... (Predsednik: Razumeli smo.) ... još samo jednu rečenicu, oprostite, tražim od Policijske uprave u Pančevu, od načelnika ove uprave, da uđu u ovu banku, kao i budžetska inspekcija, kako bi utvrdili nezakonitosti u primanju i pljačkanje narodne, državne imovine. Hvala.
Gospodin Kragović, takođe, po Poslovniku. Molim vas da se vratimo na rad po amandmanima.
Dame i gospodo narodni poslanici, po osnovu člana 100, u vezi sa čl. 225. i 226, tražim objašnjenje od MUP-a i od Ministarstva odbrane. Naime, kada se desio zločin u Kosovskoj Kamenici, u selu Kriljevo, to je selo koje ima 300 šiptarskih i jednu srpsku kuću, a u toj srpskoj kući su živeli Bogdanović Stanko i Stanica, stari ljudi, Stanica je bila nepokretna, koji su nađeni mrtvi, Veton Eljšani, portparol kosovske policijske službe, izjavio je da su umrli prirodnom smrću. Ono što je najbitnije, mnoge kamere, mnogi ljudi su zainteresovani, jer ne mogu da pristupe i da vide šta se, u stvari, desilo u selu Kriljevo, u opštini Kosovska Kamenica. Samo da vas podsetim da u Kosovskom pomoravlju nema pripadnika Srba u kosovskoj policijskoj službi, upravo zato što je Vlada Republike Srbije jedno vreme plaćala te ljude, a onda je prestala da plaća, tako da su oni tamo ostali bez ikakve zaštite. Uprkos mnogim pokušajima, predstavnici opštine Kosovska Kamenica i mnoge televizijske ekipe koje su htele da zabeleže gde je živela porodica Bogdanović i šta se desilo s tom porodicom, to nisu uspeli, jer je selo blokirano i ne može se prići. A, na početku sam vam rekao da je to selo koje ima 300 šiptarskih kuća i imalo je samo tu jednu srpsku kuću. Znači, još jedno čisto etničko, šiptarsko selo na Kosovu i Metohiji, jer je, nažalost, ubijena porodica Bogdanović. Ti ljudi koji imaju preko 70 godina smetaju šiptarskim separatistima i teroristima i oni nastavljaju svoja zlodela. Srbija ćuti, nema nikakvih odgovora na takve zločine, ne želi niko time da se bavi. U više navrata sam rekao da ste vi ostavili Srbe na Kosovu i Metohiji da se bave sami sobom i da se snalaze kako znaju i umeju. Ne smatrate ozbiljnim poruke da ćete dobijati srpske glave i srpska tela u Srbiji. Verovatno će porodica i to dvoje uzeti, jer neće imati uslova ni da ih sahrani u Kosovskoj Kamenici. Mi se i dalje bavimo nekim perifernim problemima, skrivamo od javnosti, skrivamo od Srba tu našu diplomatsku pobedu, misiju Euleks. Ne želimo da objasnimo Srbima šta je to što su oni dobro uradili u Briselu i Njujorku, šta je to dobro što očekuje. Ako je... (Predsednik: Vreme.) ... po ovome, onda jako loši dani predstoje Srbima na Kosovu i Metohiji. Hvala.
Gospođa Raguš.
Gospođo predsedavajuća, hvala, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine. Ovu mogućnost, takođe, crpim iz ustavnih ovlašćenja Narodne skupštine Republike Srbije da vrši nadzor nad radom Vlade, a povodom novonastalih okolnosti. Mi smo pre neki dan tražili od svih nadležnih procenu bezbednosne situacije na teritoriji Kosova i Metohije, s obzirom na to da postoji objektivna opasnost od prelivanja terorizma i na šire područje, odnosno preostali deo Republike Srbije. Odgovor...
Gospođo Raguš, to je tema koja apsolutno ne dotiče dnevni red i amandmane koji su na dnevnom redu.
Javila sam se po članu 226. Dakle, tražim objašnjenje s obzirom na novonastale okolnosti na teritoriji Kosova i Metohije, ako dozvolite, to mogu da objasnim do kraja.
Mislim da ste se potpuno udaljili od teme i da zloupotrebljavate Poslovnik.
Dobro. Sada bih želela da mi objasnite da li imam pravo da tražim objašnjenje na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije.
Mislim da ste ta objašnjenja već tražili prethodnih dana.
Ne, nisam. Niste mi dozvolili da objasnim ovo do kraja.
Nešto se novo dogodilo?
Upravo tako.
Izvolite.
Hvala vam. Nadam se da ćete mi sada vreme vratiti na početak.
Ne. 30 sekundi je bio dijalog. To ću vam oduzeti.
Evo, javljam se i na osnovu člana 104. Zaista kršite moje dostojanstvo kao narodnog poslanika i pravo i mogućnost da izrazim ono na šta imam prava, a na osnovu člana 226. Dakle, danas sam dobila odgovor iz Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije, a tiče se mog pitanja, odnosno izražene sumnje i traženja objašnjenja od nadležnog ministra o sporazumu koji je potpisao, odnosno između Brisela i Vašingtona, o učešću 80 Amerikanaca u misiji Euleks. S obzirom na to da je nama potpuno nejasno šta Amerikanci traže u evropskoj misiji, izrazili smo sumnju da, shodno primirjima u Iraku, na teritoriji KiM-a može da se desi plaćenička vojska, poznatija kao black water. Evo šta smo dobili kao odgovor, dakle, Poslanički klub SRS-a: ''Sporazum iz oblasti vojne saradnje Republike Srbije i Amerike, kao i sa drugim državama, zaključuje se na principima i u skladu sa standardima koji važe za bilateralne sporazume ove vrste. Oni su partnerskog karaktera. Obim saradnje se utvrđuje međusobno. Stoga ne postoji mogućnost ulaska na teritoriju Republike Srbije nikakvih stranih plaćenika, a samim tim ni njihovo nekontrolisano delovanje u našoj zemlji.'' Ovo je, dakle, gospođo Đukić-Dejanović, novonastala okolnost na teritoriji KiM-a. Bili su prisutni agenti nemačke obaveštajne službe BND. Mi sada tražimo odgovornost ministra spoljnih poslova za netačan odgovor i za novonastalu situaciju na teritoriji KiM-a, s obzirom na to da oni nadležnom Ministarstvu unutrašnjih poslova, a to smo proverili, nisu bili prijavljeni kao agenti nemačke obaveštajne službe. Naravno, javiću se ponovo po članu 226, s obzirom na to da nisam, uzurpirana vašom primedbom, iskoristila sve ono što sam htela u okviru tri minuta. Hvala i izvinite za ovo prekoračenje.
Reč ima gospodin Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu čl. 225. i 226, tražim objašnjenje od kabineta predsednika Vlade Republike Srbije, kabineta Ministarstva inostranih poslova i kabineta Ministarstva za KiM. Naime, juče je u Kosovskoj Mitrovici održana sednica Skupštine zajednica opština KiM-a, na koju su uredno pozvani predsednik Vlade Republike Srbije i ministar inostranih poslova, kao i ministar za KiM. Niko nije našao za shodno da dođe i prisustvuje sednici, kojoj je prisustvovalo 45 delegata iz 25 opština, kao i 25 predsednika skupština opština sa KiM-a. Tražim objašnjenje – koje su to obaveze sprečile da bilo ko iz kabineta, bilo predsednika Vlade, bilo ministra inostranih poslova, ili ministra za KiM, dođe i objasni srpskom narodu šta je to što je urađeno u Briselu i Njujorku. Šta je to što očekuje srpski narod u predstojećem periodu na KiM-u. Na samoj sednici, nakon rasprave više delegata, doneti su zaključci, koje želim da vam pročitam: "Skupština zajednica opština KiM-a konstatuje da, i pored 70.322 potpisa Srba sa KiM-a, kao i Rezolucije Skupštine Srbije o neprihvatljivosti Euleksa, vlast u Beogradu prihvata ovu misiju koja je oformljena na osnovu Ahtisarijevog plana. Čudno je da zemlje kao što su SAD i Velika Britanija, koje su glavni promoteri nezavisnosti Kosova, imaju iste stavove kao i zvanični Beograd. Misija Euleks ne može biti neutralna, jer će se u najvećem delu KiM-a njihov rad zasnivati na osnovu ustava samoproglašene republike Kosovo. Skupština zajednica opština KiM-a smatra da se jedna jasna rezolucija Saveta bezbednosti, koja definiše da je Kosovo i Metohija deo države Jugoslavije, tj. Srbije, menja za navodno neutralnu misiju Euleks. Treće, prihvatanje Euleksa od strane Beograda liči na posebno priznavanje nezavisnosti Kosova, a program od šest tačaka treba da obezbedi autonomnost za Srbe, pre svega, na severu KiM-a, a za Albance je i to neprihvatljivo, pa negoduju. Vlast u Beogradu teško može da objasni kakva je to borba za očuvanje KiM-a u sastavu Srbije kada se prema tom istom području uvodi carina. Za Srbe širom KiM-a, UNMIK-ova misija je jedina validna i mi očekujemo da zvanični Beograd, sa svojim zapadnim prijateljima, ne požuruje odlazak ove misije, jer bi to bilo pogubno za opstanak Srba. Revizija Kumanovskog sporazuma je vezana trgovina, po principu – Euleks za Kopnenu zonu bezbednosti. Pravi smisao je da se ukine odluka o povratku do 1.000 srpskih policajaca i vojnika na KiM, koja u praksi nikada do sada nije realizovana. Šesto, Skupština zajednica opština KiM-a podržava odluku Ministarstva za KiM o kontroli sredstava iz budžeta Vlade Republike Srbije, ali očekuje da inspekcije krenu i prema državnom sekretaru istog ministarstva, gospodinu Oliveru Ivanoviću, koji je uzurpirao brojni poslovni prostor u Kosovskoj Mitrovici.''
Vreme, gospodine Kragoviću, govorite 30 sekundi duže, molim vas, privedite kraju.
Još desetak sekundi.
Znate šta, ipak bi bio red da poštujemo.
Hvala.
Htela bih samo da vas upoznam da sam zakazala sedmu sednicu Odbora Narodne skupštine Republike Srbije za industriju za 8. decembar 2008. godine, s početkom u 11 časova. Dnevni red je – razmatranje informacije o pregovorima delegacija Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije u vezi sa Sporazumom o saradnji u oblasti naftne i gasne privrede. U slučaju sprečenosti, molim poslanike da se jave da će biti sprečeni. Reč ima gospođa Vjerica Radeta. Nastavite da se javljate, ali to zaista nije korektno.
Gospođo Đukić-Dejanović, ne znam šta vam znači dobacivanje narodnim poslanicima da nešto jeste ili nije korektno. To je kršenje člana 104. Poslovnika. Ali, javila sam se drugim povodom. Javila sam se zato što ste upravo obavestili Skupštinu i javnost Srbije da ste prekršili član 77. Poslovnika Narodne skupštine. Citiraću 1. i 2. stav člana 77: "Sednicu odbora saziva predsednik odbora. Predsednik odbora dužan je da sazove sednicu odbora na zahtev najmanje trećine od ukupnog broja članova odbora, odnosno trećine punog sastava odbora u smislu čl. 24. i 42. ovog poslovnika, kao i na zahtev predsednika Narodne skupštine. Ako to ne učini u zahtevanom roku, sednicu odbora saziva zamenik predsednika odbora, ili predsednik Narodne skupštine". Gospođo Đukić-Dejanović, nisu ispunjeni uslovi iz čl. 24. i 42. ovog poslovnika. Gospodin Milorad Buha, predsednik ovog odbora, a ja sam o tome obavestila narodne poslanike, i vi ste bili prisutni, kao predsednik Vlade Republike Srpske Krajine u progonstvu, za danas po podne zakazao je sednicu Vlade, računajući da je danas neradni dan, jer čovek prati Poslovnik Narodne skupštine. On je, upravo, na sednici Vlade i normalno da mu je mobilni telefon isključen, zato što je čovek pristojan i radi ozbiljan posao. Zaista, ne vidim nijedan jedini razlog zašto ste požurili da na ovaj način zakazujete sednicu Odbora. Naravno, nemamo ništa protiv zakazivanja te sednice, ali ne vidim zašto imate različite aršine za poslaničke grupe. Izuzetno cenim svih 229 poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, nemam ništa protiv, naprotiv, mislim da svi imaju pravo da govore u skladu s Poslovnikom, da koriste čl. 225. i 226, kao i ostale članove Poslovnika. Ali, najmanje što se traži od vas i očekuje, gospođo predsednice Narodne skupštine, jeste da imate isti aršin prema svim narodnim poslanicima. Vama je očigledno smetalo što su kolege iz LDP-a oko sat i po vremena govorili po Poslovniku, što je njihovo legitimno pravo, a ja sam upravo iskoristila tri minuta.
Stekla sam uverenje da najmanje jedna trećina od ukupnog broja članova Odbora želi da se ova sednica zakaže. To ćemo i argumentovati. Takođe, shvatila sam da gospodin Buha nije u mogućnosti da danas zakaže tu sednicu, tako da sam iskoristila pravo iz člana 77. da je ja zakažem. Vi to možete tako zvati, u svakom slučaju, u danu za glasanje se možemo o tome izjasniti. Mislim da sam, zaista, izašla u susret najvećem broju poslanika, ne samo članova ovog odbora, da se o ovoj značajnoj temi govori na telu koje ova skupština ima, a to je Odbor za industriju. Mislim da je to vrlo legitiman i korektan način rada. No, vaše je pravo da ocenjujete svaki moj istup, nastup, potez, na način kako vi mislite da je u skladu s Poslovnikom. Najpre, reč ima gospođa Marina, pa gospodin Kragović.
Hvala, gospođo Đukić-Dejanović. Naš rad i naše ponašanje određuje najviši zakonodavni akt države Srbije, a to je Ustav i Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Mi to pravo koristimo, a to jeste upotreba Poslovnika, a ne zloupotreba. Kada je reč o političkom stavu, mislim da je vladajuća većina poslednja koja treba opoziciji da prebacuje nekorektnost, s obzirom na to da mi ovde više od mesec dana insistiramo da Vlada dođe, da na posebnoj sednici raspravljamo o tome. Stičemo utisak da se to iz nekih razloga prolongira. S obzirom na novonastale okolnosti, da je dvoje ljudi nađeno mrtvo u Kosovskoj Kamenici, SRS izražava bojazan da će i dalje, naravno, šiptarski teroristi i ono što se dešava na teritoriji KiM-a – da ugrožavaju bezbednost ne samo srpskih žitelja, preostalih srpskih stanovnika KiM-a, nego i svih ostalih građana koji se trude da poštuju Ustavom garantovani okvir. Na osnovu čega iznosimo ovu opravdanu sumnju? Na osnovu toga što nismo dobili nijedan jedini argument nadležnog ministra, nadležnih ministarstava, predsednika Vlade, koji bi, van bilo kakve sumnje, poslanike opozicije uverio da država Srbija sprovodi svoje zakone na teritoriji cele Srbije. Poslanički klub SRS-a je, pored tajnog dela izveštaja nemačke obaveštajne službe, pre neki dan, o kome sam pre neki dan pričala i više ne želim o tome da pričam, očekujem odgovor nadležnih iz Vlade, danas dobio istraživanja američke agencije Stratford, koja kaže sledeće: ''Tranzit heroina je glavni izvor prihoda Kosova. Heroin iz Avganistana i centralne Azije na Balkan dolazi preko Turske i preko Kosova i distribuira se do raznih tačaka u Evropi. Jedan od glavnih švercerskih kanala vodi preko italijanske luke Bari, gde ga tamošnja mafija distribuira širom Evrope. Evropske vlasti, koje se s kosovskom mafijom bore već decenijama, svesne su strateške važnosti Kosova za krijumčarenje. Kosovska mafija brutalno je efikasna i u nju je teško prodreti, s obzirom na klanovsku i porodičnu organizaciju mreže švercera.'' Konačno se zaključuje da Evropljani ovo shvataju. Članice te organizacije već su pojačale akcije protiv švercerskih operacija unutar Kosova i mogućih veza sa kosovskom Vladom . Molim vas, gospođo Đukić-Dejanović, o ovome, takođe, govori tajni izveštaj nemačke obaveštajne službe, o ovome, takođe, govori Nemački parlament i nadamo se da ćete vi, kao prva među jednakima, s posebnim osećajem za pravičnost i pravdu, zaista, pronaći mehanizam, zbog ugrožavanja direktne bezbednosti svih građana i Ustavom postavljenog sistema, i ovde dozvati sve one koji su nadležni, vlasni, i koji bi, samim tim, trebalo da nam odgovore na ovakva i slična pitanja koja ugrožavaju sve nas. Hvala i oprostite na prekoračenju.
Ima reč gospodin Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi s jednom temom i radom jedne institucije, a to je RIK, imam jedno sto pitanja, nadam se da će bar 99 da mi omogući predsednik Skupštine, koje želim da postavim ovde. Naime, šta se radi? U više navrata sam tražio od Vlade Republike Srbije da da mandat RIK-u, kako bi izborne radnje vezane za lokalne samouprave na KiM-u vršio RIK, zbog nedostatka sudova na prostoru KiM-a. Iako je Vlada izašla u susret želji svih lokalnih samouprava i izdala naredbu RIK-u da vrši radnje neophodne za rad lokalnih samouprava, RIK se postavlja kao da je to jedan običan sud, kao da vodi parnične postupke u vezi sa dešavanjem. Naime, šta se dešava? U opštini Leposavić, kao ovlašćeno lice SRS-a, 13.10 sam predao zahtev za smenu devet odbornika SO Leposavić. Obaveza predsednika SO je bila da, na osnovu moje dokumentacije, na osnovu ostavki, ovlašćenja i ugovora i na osnovu mog ovlašćenja, konstatuje prestanak mandata tim odbornicima. Kako to predsednik SO Leposavić nije učinio, 4.11. sam podneo zahtev Okružnom sudu u Kosovskoj Mitrovici i Okružni sud je doneo presudu u kojoj stoji da je prestao mandat navedenim odbornicima i da se daje nalog da se popune upražnjena odbornička mesta u SO Leposavić novim mandatima. Normalno, procedura je sledeća – da se ja obratim RIK-u, koji je trebalo samo jedan posao da uradi, da izda uverenja za nove odbornike, na osnovu predloga ovlašćenog lica ili predloga SRS-a. Taj predlog je dostavljen 4.11, ali RIK nije želeo čak ni da ga uvrsti u dnevni red. Onda sam to izložio ovde, u Skupštini, i dobio sam obećanje da će biti. Iako sam krenuo 11.11, a danas je već 5.12, RIK je sinoć odbio ponovo da stavi na dnevni red taj predlog, iz jednog razloga – zato što predsednik SO, navodno, šaljući jedan dopis, nije stavio pečat na svoj dopis. Taj dokumenat postoji i kod mene, a postoji i u sudu koji je doneo takvu presudu. Naime, radi se o toj presudi i o jednom običnom propratnom aktu, a oni sada, koristeći volju većine i samovolju, vrše više krivičnih dela. Što je najbitnije, ne poštuju odluku suda. Gospođo ministarko, da li je moguće da u ovoj zemlji bilo ko, a pogotovo takvi iskusni pravnici, ne poštuju odluku suda?
Vreme.
Zahvaljujem.
U redu je. Reč ima gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram, gospođo Đukić-Dejanović, najpre da se osvrnem na vaše ponašanje. Nemate razloga da budete nervozni zbog narodnih poslanika SRS-a. To što se vladajućoj koaliciji žuri da donese budžet za 2009. godinu, a što se u tome kasni, nije krivica opozicionih stranaka, pogotovo ne SRS-a. Vlada Republike Srbije imala je obavezu da 1. novembra ove godine dostavi Narodnoj skupštini Predlog budžeta za 2009. godinu. To se nije desilo. Rekli su da će to biti utvrđeno na jučerašnjoj sednici Vlade Srbije, opet se nije desilo, posvađali ste se na Vladi. Navodno će sutra, 6. decembra, konačno biti utvrđen Predlog budžeta. Dakle, trebalo bi da uputite veće kritike Vladi Srbije, premijeru Cvetkoviću i stvarnom premijeru – Borisu Tadiću, a ne narodnim poslanicima. Pogotovu je neumesno, u najmanju ruku, prekidati gospodina Kragovića kada iznosi opravdanu sumnju da je, izgleda, jedna srpska porodica u Kosovskoj Kamenici ubijena. Mi smo ovih dana upozoravali da tajne albanske terorističke grupe na KiM-u prete da će u Beograd, srpskim vlastima, da šalju odsečene glave Srba sa KiM-a. Pre nekoliko dana, gospođo Đukić-Dejanović, na pravoslavnom groblju u Staroj Pazovi osvanule su ustaške parole, napisano je slovo ''U'', ''Srbe na vrbe'' i ''NDH''. Kada smo ovde pričali da, usvajanjem statuta Vojvodine, puštate iz boce zlog duha poražene Austrougarske monarhije i NDH, vi ste se smejali. Danas, prekidate gospodina Ljubomira Kragovića kada govori o novom talasu, nažalost, ubijanja Srba na KiM-u. Dakle, saslušajte to što imaju da vam kažu narodni poslanici, a to što Vlada Srbije ne radi svoj posao – nije krivica Narodne skupštine, pogotovo ne narodnih poslanika opozicionih partija. Što se tiče amandmana koji je podneo gospodin Šormaz, moram najpre da se osvrnem na ono što je rekla gospođa Malović. Ispada da je svrha svih ovih zakona koje treba da donesemo samo puka terminološka promena. Ispada da će sve ostati onako kako jeste, samo što se više sudovi neće zvati opštinski i okružni, nego osnovni i viši. Ono što je nekad bio opštinski sud, to će sada biti sudska jedinica, građani neće morati nigde da putuju, sudije neće morati nigde da putuju i sad ispada da se čitava reforma pravosuđa u Srbiji, u stvari, sprovodi zbog pukih terminoloških promena. To, naravno, nije tako. Imajući u vidu promenjene odredbe o nadležnosti sudova u Republici Srbiji, jasno je da će građani i te kako morati da putuju. Vi, gospođo Malović, izgleda da niste svesni, ili svesno prećutkujete jednu činjenicu. Sudovi nisu državni organi koji samo sude, koji vode parnični postupak, krivični, izvršni itd., sudovi vrše i niz drugih poslova. Sud ima i pisarnicu. Pisarnica ima čitav niz upisnika. U Vojvodini, opštinski sudovi vode zemljišne knjige. U sudu se deponuju testamenti, postoje i sudski depoziti itd. Naravno da će građani morati da putuju zbog svih ovih stvari tamo, u te vaše osnovne sudove, kada sudskim danima, koje vi najavljujete, ovakve stvari neće moći da se pokriju. Kako mislite da sudskim danima rešite, recimo, način vođenja zemljišnih knjiga u opštinskim sudovima u Vojvodini? Kako mislite da putem sudskih dana rešite pitanje upisa u one knjige koje se vode u pisarnici svakog suda? Kako mislite da putem sudskih dana rešite deponovanje zaveštanja koja građani pišu? Dakle, jasno je da, s jedne strane, vi poskupljujete pravdu u Srbiji, građanima će biti i te kako otežano da dođu do te pravde, a, s druge strane, otvoriće se jedno veliko pitanje. Vi ćete ovakvim navodnim reformama pravosuđa ostaviti bez posla veliki broj sudija u Srbiji. Rekao sam vam neki dan, ako ste već hteli da smanjite javnu potrošnju u Srbiji, onda je, valjda, trebalo da krenete od izvršne vlasti, da smanjite broj ministarstava, da smanjite broj organa uprave u njihovom sastavu, da smanjite broj ovih famoznih i nesrećnih agencija, koje su zavile Srbiju u crno u svakom pogledu, pravnom, ekonomskom, finansijskom, političkom. Ali, ne, vi ste krenuli da krešete javnu potrošnju tako što ćete na hiljade sudija da ostavite bez posla, tako što ćete da ostavite bez posla hiljade ljudi koji rade u sudskoj administraciji. Gospođo Malović, vi zaboravljate jednu činjenicu, država ulaže u školovanje sudija. Čovek treba da završi pravni fakultet, treba da završi pripravnički staž, treba da položi pravosudni ispit, treba neko da ga izabere za sudiju, pa da on tek nakon toga počne da vrši sudijsku dužnost. Sada ćete vi na hiljade takvih ljudi da ostavite bez posla, kroz postupak lustracije. Naravno, sve to radite i zbog onog razloga koji je izneo gospodin Krasić, vi želite da smanjite broj predsednika sudova u Srbiji jer je, naravno, lakše manipulisati manjim brojem ljudi, nego većim. Pošto volite da se pozivate na evropske standarde i da kažete da sve što radite radite zato što od vas traži EU, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, evo, ja u rukama držim izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije u procesu evropskih integracija. To je, inače, sažetak. Ovaj materijal dobili su svi narodni poslanici koji su članovi Odbora za evropske integracije. Inače, zli jezici, gospođo Malović, kažu da u originalnoj engleskoj verziji, koja nije dostavljena narodnim poslanicima, u tački 2, koja se odnosi na Parlament Srbije, to se odnosi na vas, gospođo Đukić-Dejanović, ima jedna rečenica koja kaže da je Parlament Srbije negativno ocenjen, između ostalog, i zato što u Parlamentu sedi politička stranka, sede lažni narodni poslanici, koji uopšte nisu učestvovali na izborima 11. maja. Što se tiče reforme pravosuđa, evo šta piše – reforma pravosuđa je, u načelu, ocenjena negativno; nisu usvojeni ključni zakoni, što rezultira izostankom imenovanja nosilaca najznačajnijih pravosudnih funkcija. U zaključku, izveštaj navodi da moraju biti učinjeni ''značajni napori kako bi Srbija obezbedila nezavisnost, odgovornost i efikasnost pravosudnog sistema''. Zabeležen je skroman napredak u oblasti borbe protiv korupcije, i to, pre svega, zahvaljujući usvajanju Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Nigde u izveštaju Evropske komisije, a ovaj izveštaj za vas bi trebalo da bude valjda jako važan, nema zahteva Republici Srbiji da promeni pravosudnu mrežu, da otpušta sudije, da otpušta ljude koji rade u sudskoj administraciji; postoji samo zahtev da sudstvo bude nezavisno, da bude odgovorno i da bude efikasno. Zakonima koje predlažete, sudstvo će biti zavisno od izvršne vlasti, biće neodgovorno i, naravno, biće mnogo neefikasnije nego što je sada. Gospođo Malović, želim da vas upoznam s još jednom činjenicom. Vi ste ministar pravde i ako vas vaše kolege u Vladi Srbije nisu obavestile, dozvolite da ja to učinim. Gospodin Vuk Jeremić je najavio da će Srbija podneti protivtužbu protiv Hrvatske. Inače, on se setio da su Hrvati počinili genocid nad Srbima tek onda kada je Međunarodni sud pravde doneo odluku da je nadležan da rešava o tužbi Hrvatske protiv Srbije. Međutim, nisu vas, izgleda, obavestili, gospođo Malović, da gospodin Tibor Varadi ne želi da zastupa Srbiju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu u slučaju da Srbija podigne tužbu ili protivtužbu. Zašto? Nije neka šteta, ali zanimljivo je zašto to on ne želi. Ne znam da li vam je poznato, gospođo Malović, od pre nekoliko godina, taj isti Tibor Varadi, koji, na sramotu države Srbije, zastupa Srbiju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu, hrvatski je državni arbitar. Njega je Hrvatska izabrala za državnog arbitra u međunarodnim sporovima koje eventualno bude vodila. Šta to znači? U slučaju da Hrvatska bude imala neki spor sa nekom stranom državom i u slučaju da se formira arbitražni sud, Hrvatska, kao strana u sporu, ima pravo da imenuje određeni broj arbitara. Jedan od tih koji su na listi hrvatskih državnih arbitara je, gospođo Malović, i Tibor Varadi. Proverite u „Narodnim novinama“ Republike Hrvatske, objavljena je odluka hrvatskih državnih organa da se Tibor Varadi, čuveni profesor prava, imenuje za hrvatskog državnog arbitra. Takvom čoveku vi poveravate sudbinu Srbije i takav čovek, navodno, treba da zastupa interese države Srbije i njenih građana. Inače, još jedna informacija. Kada je 1998. godine Ričard Holbruk, u Beogradu, vodio pregovore s pokojnim Slobodanom Miloševićem o razmeštanju misije OEBS-a na KiM-u, koju je vodio onaj zloglasni Voker, u pauzama tih razgovora, Ričard Holbruk nije spavao u Beogradu, spavao je u privatnom stanu Tibora Varadija u Budimpešti. To je, takođe, važna informacija. Stoga, gospođo Malović, bolje se pozabavite ovim pitanjima koja su izuzetno bolna za državu Srbiju; pravosudnu mrežu ne dirajte, ovo što predlažete je vrlo opasno. Što se tiče jučerašnjih dešavanja u kući sina generala Ratka Mladića, evo, imate nažalost, ovaj tragičan slučaj sa KiM-u, vodite brigu o Srbima čiji su životi ponovo ugroženi na KiM-u, a srpske heroje prepustite srpskoj istoriji i srpskom narodu da ih pamte.
Po Poslovniku, gospodin Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu čl. 225. i 226, tražim objašnjenje od Vlade Republike Srbije, da li RIK vrši mandat koji mu je poverila Vlada Republike Srbije? U svom neznanju da je član RIK-a i ministar pravde, obraćam se, nadajući se da ću dobiti zaštitu od ministra pravde, međutim, ministar pravde, kao ekspert zapravna pitanja, glasa o tome da li da se jedan zahtev uvrsti u dnevni red, zahtev gde su sva neophodna dokumenta pribavljena i prikupljena. I u konsultacijama s ljudima koji rade u službi RIK-a, oni kažu da je sve potpuno dokumentovano, ali, za svaki slučaj, dajte da dobijemo taj isti primerak, uz propratno pismo presude Okružnog suda iz Kosovske Mitrovice. Ovde ispada – kadija te tuži, kadija ti sudi. Vi ste svemoćni da uzurpirate vlast, na stranu što zloupotrebljavate volju građana koji su izašli na izbore 11. maja u Leposaviću i dali mandat odbornicima SRS. Jedan mesec niste želeli da radite, ne želite drugi mesec da radite, pa nećete ni treći mesec da uradite, a onda ćete reći – SO Leposavić ne funkcioniše, privremene mere, i tako će ''žuto preduzeće'' da dobije prvo opštinu na KiM. Zar je to cilj, na takav način da ostvarite neki izborni rezultat? To je sramota, to je bruka i za Vladu Republike Srbije, a o RIK-u da ne govorim. Zar je moguće da ministar pravde ne poštuje odluku suda? Zar je moguće da članovi RIK-a, koji imaju preko 20 godina radnog staža, koji su ili advokati ili sudije ili ugledni pravnici, ne poštuju odluku suda, nego im je neophodan još jedan pečat na potpisu jednog predsednika skupštine, koji je prekršio zakon, jer je bio dužan, bio je u obavezi da, po Zakonu o lokalnoj samoupravi, već tada, na sednici, na osnovu dokumentacije koja mu je uredno predata, konstatuje prestanak mandata. On je to izbegao. Šansa da se zaštite svoja prava je, upravo, preko suda i ako sud donese odluku, a ovaj sud je doneo odluku, kao i većina sudova u Srbiji, s izuzetkom Okružnog suda u Kragujevcu, koji donosi suprotne odluke. Svi ostali okružni sudovi rade po Zakonu o lokalnoj samoupravi, po Zakonu o izboru odbornika, a vi ni to ne poštujete. Ponovo postavljam pitanje, da mi Vlada u što skorije vreme da odgovor – kako to RIK vrši samovolju i teror nad odbornicima sa teritorije KiM-a?
Reč ima narodni poslanik Fremond Arpad.
Gospođo predsednice, poštovana ministarko, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao narodni poslanik mađarske koalicije, želim da podržim usvajanje ovog amandmana u ime Poslaničke grupe manjina. Ovih dana ste od nas čuli mišljenje u vezi s Predlogom zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Dozvolite mi da značajnije stvari ponovim, pošto je Vlada Republike Srbije dala negativno mišljenje o ovom i o svim drugim amandmanima SVM-a. Mi u SVM-u smatramo da narodni poslanici, pre svega, treba da zastupaju interese građana i birača onih opština, gradova i regija, zahvaljujući kojima imaju priliku da budu u Narodnoj skupštini. Ovaj zakon u predloženoj formi, prema našem dubokom ubeđenju, jeste protiv građana Vojvodine, protiv građana cele Republike Srbije, jer pokušava da uvede nešto neracionalno. Neracionalno je zbog toga što predlaže smanjivanje broja opštinskih sudova, sa 138, na 34. Nedopustivo je da u Vojvodini bude svega osam osnovnih sudova. Zbog toga smo podneli amandmane, želeći da poboljšamo ovaj predlog zakona i amandmani se odnose na uvođenje osnovnog suda u Bačkoj Topoli, Senti i Bečeju. Smatram da, ako biste prihvatili naš predlog racionalizacije, odnosno kad biste u praksi to i koristili, osnivanjem, odnosno opstankom još 11-12 sudova na teritoriji Republike Srbije, zadovoljili biste zahteve građana ove zemlje. Ukupno biste imali 44-45 osnovnih sudova, umesto 34, što bi bilo znatno prihvatljivije. Ne želimo da rušimo koncepciju ovog zakona i ne želimo da osnujemo 10 ili 15 novih osnovnih sudova. Želimo da očuvamo one sudove, bilo da se radi o prekršajnim sudovima, ili o osnovnim sudovima, čije je opstajanjeracionalno, štaviše, neophodno. Tim rešenjem ne bi došao u pitanje ceo koncept reforme pravosuđa, koji je uistinu neophodan, već bismo sačuvali one sudove čiji opstanak ima istorijsku i geografsku opravdanost. Ako smo već kod istorijskih i geografskih opravdanosti, dozvolite mi da vam ukratko skrenem pažnju na selo Pačir u opštini Bačka Topola, iz kojeg dolazim. Pokušaću da vam prikažem kako centralizacijom države utičete i ne vodite računa o malim, ruralnim sredinama. Naime, Pačir sledeće godine slavi 600-godišnjicu svoga postojanja, a kako stvari stoje, nažalost, svoju 700-godišnjicu možda neće imati ko da proslavi. Ako pogledamo unazad, pre 70 godina, Pačir je imao dve pruge: Subotica-Vinkovci i Subotica-Crvenka-Odžaci. Tih godina, Pačir je imao oko 5.000 stanovnika, zanatlijske radnje koje su proizvodile i za izvoz, mlin za preradu žitarica, dve radionice za proizvodnju sode, dve zadruge za preradu mleka i pogon za preradu alkohola. Dalji razvoj se nastavlja i posle Drugog svetskog rata, izgrađena je ciglana, zatim pogoni za farbanje tekstilne robe, proizvodnju buradi, metli, osnovana je građevinska firma, poljoprivredna zadruga. U to vreme, postoji benzinska pumpa, policijska stanica, vojni odsek, poreska uprava, više zanatlijskih radionica. Moram da vam skrenem pažnju da je u to vreme Pačir bio posebna opština i do tada je sve bilo u redu. Kada je postao deo opštine Stara Moravica, stvari su počele da se menjaju. Sve se još više pogoršalo kada smo postali deo opštine Bačka Topola. Samo u poslednjih 30 godina, u Pačiru su se zatvorile sve fabrike i pogoni, pa, čak, i veći broj privatnih zanatskih radnji. Danas Pačir nema benzinsku pumpu, nema železničku stanicu, nema bioskopsku salu, svoju zgradu škole, koju su građani Pačira od svojih para sagradili. Sve je to danas privatizovano ili u državnim rukama. Do današnjeg dana, u selu radi samo par radnji mešovite robe, jedna privatna građevinska firma i poljoprivredne zadruge koje su privatizovane. Ako pogledamo kratku istoriju, dolazimo do zaključka da je Srbija pre 50 godina bila znatno decentralizovanija država nego danas. Danas je red došao na srednje i manje gradove i opštine u Srbiji. Polako, centralizacijom uništavamo i naše manje opštine. Nema decentralizacije, samo se centralizacija nastavlja. Kakav je to grad bez suda, bez policije, bez najbitnijih institucija, bez vojnog odseka itd.? Danas – odsek ili odeljenje, sutra –ništa. Naravno, mi to teško možemo zaustaviti, ali barem možemo da se borimo protiv centralizacije ove države i da ukažemo na loš sistem razmišljanja. Kada opštini i gradu ukinete sud, gradovi gube obeležja po kojima se objektivno mogu nazvati gradskim sredinama. Po mom mišljenju, to je vrlo loše. Dalje, želim da iznesem argumente protiv ovog nacrta zakona koji se odnose na korišćenje jezika nacionalnih manjina u sudskim postupcima. Ostanak ovih sudova je garancija korišćenja u službenoj upotrebi jezika nacionalnih manjina. Ukidanjem ovih sudova, dovodi se u pitanje korišćenje jezika nacionalnih manjina u svim ovim sudskim postupcima. To je nedopustivo. Ne možemo reći da je svejedno da li se pravo koristi preko sudskog tumača ili direktno, a znamo da je pravo na službenu upotrebu jezika zagarantovano Ustavom i Zakonom o službenoj upotrebi jezika iz 1991. godine. Na kraju, želim da ponovim, ako se naši ostali amandmani i ovaj amandman ne podrže, nećemo biti u mogućnosti da glasamo za ovaj zakon, jer nećemo glasati protiv građana i protiv birača sa teritorije opština iz kojih dolazimo. Mislim da imamo dobre argumente. Govorio sam samo o nekima, a još ćemo govoriti i narednih dana. Želimo da ubedimo predstavnike Ministarstva pravde da su ovi amandmani dobri i da njihovim usvajanjem postižemo da ovaj zakon o sedištima sudova i javnih tužilaštava bude još bolji, da građanima u još većoj meri bude dostupna pravda na sudu, a da građanima koji su pripadnici nacionalnih zajednica službena upotreba njihovog jezika bude zagarantovana, da tu nemamo smanjivanje dostignutih standarda. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Fremond. Reč ima gospodin Kragović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražim, na osnovu člana 100, a povodom čl. 225. i 226, objašnjenje od ministra pravde kako da zaštitim svoja prava. Naime, ja sam podneo zahtev RIK-u 4. i 11. novembra za rešavanje problema popune upražnjenih odborničkih mesta u SO Leposavić. Na prvo odbijanje nisam dobio nikakav odgovor, a evo sada, za sat vremena, ističe 48 sati. Ni na drugu njihovu odluku nisam dobio nikakav odgovor. Želeo bih da dobijem taj dogovor, kako bih mogao dalje da koristim svoja prava, a to je da podnesem krivičnu prijavu protiv Sonje Brkić, predsednice RIK-a, zbog uzurpiranja, zbog nerada, zbog nepoštovanja odluke suda i, sa zadovoljstvom, protiv ministra Snežane Malović, zato što ni ona ne poštuje odluke suda i ne želi da radi svoj posao, a imaju obavezu samo da, na osnovu određenih dokumenata, poštuju izbornu volju od 11. maja 2008. godine. Stoga, ponovo pitam – kako da ostvarim svoja prava ukoliko je RIK gluv i nem na sva ova moja pitanja i ne daje mi nikakav odgovor? Kada bih dobio bilo kakav odgovor, onda bih mogao da zastupam svoja prava kod suda. Ovako sam u nemilosti i, jednostavno, prolazi vreme. Proći će još jedan mesec, a onda će ministar pravde reći ministru lokalne samouprave, tamo su prošla tri meseca, nije održana sednica skupštine. Po zakonu o lokalnoj samoupravi, odmah ima da reagujete, istog dana, istog minuta, iste sekunde. Uvodi se privremena mera, dovodi se predstavnik ''žutog preduzeća'' i nova lokalna vlast, pa ćemo onda, za par meseci ili par godina, raspisati izbore, da vidimo volju naroda, jer je ova prethodna vlast bila nesposobna, zato što nije imala podršku RIK-a da izda 9 uverenja o popuni 9 upražnjenih mesta u SO Leposavić. Ponovo vas pitam, i kao ministra pravde i kao člana RIK-a – kada ćete sesti i dostaviti mi odgovor na ovo što sam tražio od 4. novembra, da bih mogao da zaštitim kako sebe, kao ovlašćeno lice, tako i da ne obukom SRS, da preduzmem sve radnje kako bih zaštitio sve one glasače koji su dali glas SRS-u? Stoga vas još jednom molim da kažete članovima, sekretaru, ili onom pisaru, da urade tu odluku i da je dostave što pre onome ko je podneo zahtev za popunu odborničkih mesta, ili meni, kao ovlašćenom licu ispred SRS-a.
Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Vlada i odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi jako loš predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštva, a u prilog tome govori činjenica da je na ovaj zakon podneto preko 120 amandmana. Ono što je interesantno, jeste da su preko 30 amandmana podneli poslanici vladajuće koalicije, a to jasno govori da nešto nije u redu s ovim predlogom zakona. Naravno da nije u redu, kada se od 138 postojećih opštinskih sudova u Srbiji, planira osnivanje 34 osnovna suda, dok se 104 opštine u Republici Srbiji ostavljaju bez opštinskih sudova, odnosno osnivaju se nekakve sudske jedinice, za koje još uvek nije jasno na koji način će funkcionisati, da li će tu biti neki sudijski dani ili na neki drugi način. To će se odrediti nekim drugim aktima tih sudova. Mislim da je to jako loša poruka građanima Srbije, mislim da na taj način neka područja u Republici Srbiji, odnosno 104 opštine u Srbiji proglašavamo manje značajnim područjima u odnosu na ove ostale. To je izazvalo određeno uznemirenje, kako građana, tako i stručne javnosti, a mislim da daje i lošu poruku investitorima koji planiraju da ulažu sredstva, ili su već uložili sredstva u određene sredine. Jer, šta oni ima da misle o tim sredinama kada država ne vodi računa o njima i ukida im jednu od najznačajnijih državnih institucija, a to su, svakako, opštinski sudovi. Obrazloženje predlagača da se na ovaj način vrši racionalizacija, smanjuju troškovi i da će ti sudovi raditi efikasnije, potpuno je netačno. Mislim, naprotiv, da će se troškovi povećati, s obzirom na to da će sudije putovati iz grada u grad, iz opštine u opštinu. Tu se povećavaju troškovi tih putovanja, kako sudija, tako sudskih veštaka, tumača i drugih lica koja će obavljati svoje dužnosti. Ako postoje sudije koje nesavesno rade, ili neažurno rade, to se reguliše na drugi način, vrši se nadzor, vrši se kontrola njihovog rada, a ne ukidaju se sudovi kako bi postali efikasniji. Mislim da to obrazloženje ne stoji. S obzirom na to da dolazim iz opštine Čajetina, Zlatiborski okrug, ja sam podneo amandman na član 3. ovog zakona. Naime, u članu 3. predloženog zakona, tačka 25. stoji – Osnovni sud u Požegi, za teritoriju opština Arilje, Ivanjica, Kosjerić i Požega, sa sudskim jedinicama u Arilju, Ivanjici i Kosjeriću. Tačka 26 – Osnovni sud u Prijepolju, za teritoriju opština Nova Varoš, Priboj i Prijepolje, sa sudskim jedinicama u Novoj Varoši i Priboju. Tačka 32 – Osnovni sud u Užicu, za teritoriju opština Bajina Bašta, Čajetina i za grad Užice, sa sudskim jedinicama u Bajinoj Bašti i Čajetini. Podneo sam amandman na član 3, kojim sam predvideo da se brišu tačke 25. 26. i 32. i da stoji: ''Opštinski sud u Požegi, Opštinski sud u Arilju, Opštinski sud u Kosjeriću, Opštinski sud u Novoj Varoši, Opštinski sud u Priboju, Opštinski sud u Užicu, Opštinski sud u Bajinoj Bašti, Opštinski sud u Čajetini''. To znači da ostane svih 9 opštinskih sudova na teritoriji Zlatiborskog okruga, a ne da se ukine šest sudova, da se u šest opština ukinu opštinski sudova. Dolazim iz opštine Čajetina, opštine koja je izuzetno teritorijalno velika, ima 647 kvadratnih kilometara, 21 mesnu zajednicu, brdsko-planinsko je područje, pogranična opština s Republikom Srpskom, pa mislim da je nedopustivo da se ukidaju opštinski sudovi, odnosno da se ukine Opštinski sud u Čajetini. To je razuđeno područje. Pojedina sela su udaljena od administrativnog centra i 30-40 kilometara, kao što su Jablanica, Ljubiš, Gostilje, Sirogojno, Dobroselica i mislim da će tim građanima biti znatno otežano da ostvaruju svoja prava pred sudom ako osnovni sud bude u Užicu. Takođe, na teritoriji opštine Čajetina se nalazi Zlatibor, koji je najposećenije turističko mesto u Srbiji i u određenim periodima godine tu boravi preko 25.000 gostiju, tako da imamo još jedan mali grad na toj teritoriji, pa i to treba da bude argument za neukidanje suda. Gospođa ministarka je rekla da se ništa neće promeniti i da građani neće putovati dalje, ako imaju svoju sudsku jedinicu. To, jednostavno, nije tačno. U njenom uvodnom izlaganju je rečeno da će ti sudski upisnici biti u sedištima osnovnih sudova, a ne u sudskim jedinicama. Moram da naglasim da se u Opštinskom sudu u Čajetini godišnje obavi preko 3.500 overa kupoprodajnih ugovora raznih nepokretnosti i zemljišta, tako da će svi ti ljudi biti prinuđeni, ukoliko ovaj zakon bude usvojen ovako kako je predloženo, da idu u Užice, u Osnovni sud, da vrše overe tih ugovora, jer će ti sudski upisnici biti u Užicu.Slična situacija je i u Novoj Varoši, Priboju, Bajinoj Bašti, Arilju, Kosjeriću. Nova Varoš je, takođe, brdsko-planinsko područje; Priboj, Bajina Bašta, pogranične opštine. Mislim da je, svakako, bolje da se prihvate ovi naši amandmani i da se zadrži postojeća organizacija sudova, tj. da ostane svih 138 sudova u Srbiji. Ova vlada, od početka svoga rada, priča o ravnomernom regionalnom razvoju. Naravno da se svi mi zalažemo za ravnomeran regionalni razvoj, međutim, mi u Zlatiborskom okrugu osećamo nešto sasvim drugo. Od dolaska ove vlade, poništena je koncesija za izgradnju puta Horgoš-Požega. Sada nam ukidaju opštinske sudove u šest opština na teritoriji Zlatiborskog okruga. Zaista, ne znam šta je sledeće što mi u Zlatiborskom okrugu treba da očekujemo od ove vlade. Zamolio bih da više na ovakav način ne vrše ravnomerni regionalni razvoj. Apelujem da prihvatite amandmane koje smo mi, narodni poslanici DSS-a i iz drugih poslaničkih grupa, podneli, da ostane organizacija sudova onakva kakva je bila do sada, jer je to u interesu građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Milan M. Nikolić ima reč.
Poštovani narodni poslanici, poštovani građani i predstavnici Vlade, pred nama je zakon o mreži sudova koji, po dosadašnjoj diskusiji, u ovom parlamentu i van njega, nije zaslužio da se nađe u raspravi. Po objašnjenju predlagača, ovaj zakon bi trebalo da dovede do racionalizacije, uštede, odnosno smanjenja broja sudova, a sve radi olakšanja građanima i na njihovo zadovoljstvo. Na osnovu amandmana koji su pristigli na ovaj zakon, a tu se radi o oko 124 amandmana, ako ih analiziramo, videćemo da su 80% amandmani koji traže da ostane postojeće stanje. To znači da je postojeće stanje bolje nego ovo što je predloženo. Podržavam amandman kolege Arsena Đurića. Dolazim sa teritorije Arilja i osvrnuo bih se u nekoliko reči na Osnovni sud u Požegi. Osnovni sud u Požegi je predviđen za Ivanjicu, Arilje i Kosjerić. To su četiri opštine. Međutim veliki je prostor. Ako pogledamo po dužoj osi, to je od Valjeva do Novog Pazara, Kosjerić, Ivanjica, od Divčibara do Golije i Javora. Kažemo da građani neće putovati, onda će putovati sudije. Sudije se biraju za osnovne sudove i, kako je ovde objašnjeno, oni će dobijati nezavisno, nepristrasno, rasporede da idu da sude u druge sudove, odnosno druga područja. Rekli smo da su mali sudovi podložni korupciji, jer se ljudi međusobno poznaju. Mogu samo da navedem da je Arilje malo mesto, odnosno mali je sud. Međutim, po pokazateljima koje vrednuje Ministarstvo pravde, Ariljski sud je jedan među boljima. Prema tome, ovom rekonstrukcijom sudova ariljski građani neće ništa dobiti. Ovaj sud, koji sada radi, funkcioniše kako valja. Kako će sudija koji živi u Kosjeriću, a dobije nalog da ide da sudi na Javor ili Goliju, to je negde oko 200 km? Dok ode i vrati se, to je ceo dan, ili obrnuto. Prema tome, predlažem da se ovaj zakon povuče iz procedure. Još se nisu stekli uslovi ili preduslovi da se ova mreža primeni. Ako su nam iz Evrope naredili i traže da ove stvari uradimo, mi nemamo takve preduslove kakvi su u Evropi, pa kada dođe vreme, kada ih budemo imali, mi ćemo se baviti novom mrežom sudova. Hvala i prijatno.
Najpre gospodin Krasić, pa onda gospodin Rogović.
Ovo su lokalpatriotski amandmani, jer nas je Vlada naterala, mene je naterali da branim te amandmane, a poslanike koji pišu, da ih pišu, jer, jednostavno, ne mogu da trpe pritisak sredine. Sud, zgrada suda, ljudi koji rade u toj zgradi, predstavljaju nešto prepoznatljivo u tom mestu i mene ne čude ovi amandmani, jer oni imaju za cilj da se sačuva nešto što su stečene pozicije. Da li je to opravdano? Mislim da jeste opravdano. Da li to treba na neki način da racionalizujemo? Možda, možda je to potrebno da se uradi, ali sa poznatim kriterijumima i merilima. Ovaj amandman se odnosi na opštine iz Zlatiborskog okruga. Pošto je gotovo identičan kao kada su u pitanju amandmani na organizaciju sudova u nekom drugom okrugu, neću se zadržavati na tim detaljima, ali bih nastavio dalje, pošto nemam nameru da ponavljam svoja izlaganja, da vam predstavim hipotetički jednu situaciju. Pošto je već poznato da će ići novi izbor, odnosno reizbor i lustracija, da će doći do smanjenja broja sudova, broja sudija, u tom novom konkursu koji treba da sprovede nulti sastav Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, imaćemo situaciju da, recimo, za jedan osnovni sud, rekao bih, omnibus sud, koji sada sublimira veći broj opštinskih sudova, bude raspisan konkurs, da se prijave kandidati koji, recimo, rade u nekom opštinskom sudu koji se gasi, koji možda postaje sudska jedinica. Onda se javlja, stvarno, problem – šta će da se primenjuje kao kriterijum prilikom izbora? Da li će, možda, jedan od kriterijuma da bude i prebivalište kandidata? Da to ne bi bilo možda komplikovano, uzeću konkretan primer. Opštinski sud Požega se briše, pa se predviđa Osnovni sud u Požegi, za teritoriju opština Arilje, Ivanjica, Kosjerić i Požega, sa sudskim jedinicama u Arilju, Ivanjici, Kosjeriću. Uzeću primer Arilja, to će postati sada sudska jedinica, ne znam tačno, ali tridesetak kilometara je, pretpostavljam, između njih. Vi ste raspisali konkurs za Osnovni sud u Požegi. Javljaju se kandidati. Vi morate nekog od izabranih kandidata da pošaljete da radi u sudskoj jedinici Arilje. Šta će biti kriterijum prilikom izbora? Da li imaju prednost oni koji već rade, sada, u Opštinskom sudu Arilje, kao kandidati za budući osnovni sud u Požegi? Ako imaju prednost, onda koji su kriterijumi? Na bazi kojih kriterijuma vi birate sudije? Stručnost, dostojnost itd. Šta ako teoretski dođete u situaciju da nijedan od izabranih kandidata nema prebivalište u Arilju? Šta će da bude u situaciji ako izaberete kandidata samo zato što je iz Arilja? Danima slušamo da jedan od razloga zašto se gase sudovi i negde postaju sudske jedinice nekog drugog osnovnog suda jeste veliki stepen korupcije, zato što je mala sredina, mogućnost da se utiče na sudske odluke itd. Iz ovog primera se vidi da je ovo, praktično, neprimenljivo na način za koji bi moglo da se kaže da je objektivan. To su, pored onih problema o kojima sam vam pričao danima, novi problemi za koje vi nećete moći da nađete odgovor. Sada pričam hipotetički, kada ne bih sumnjao u volju, sposobnost i namere tog nultog sastava Visokog saveta sudstva. Ali, pošto će tamo biti i ministar pravde, predsednik Odbora za pravosuđe, predsednik Vrhovnog suda, to je taj, po položaju, sastav, onda možete zaključiti da će i taj izbor, za koji se kaže da će biti visokokvalitetan, stručan, objektivan, biti najobičniji voluntarizam. Da ne bih dobio neku opomenu, ja ću, gospođo Malović, da vam predam kompletnu dokumentaciju. Pre nekoliko dana, pre 15 dana, iznosio sam neke podatke, podatke kojima sam stvarno raspolagao, a gospodin Mićunović mi je sa mesta dobacio da lažem. Ja sam prikupio ovu dokumentaciju, koju sam i tada čitao, pa vam je dajem i skrećem pažnju na određene delove, pa ako je to što budete pročitali ovde stav pravosuđa, onda tražim od vas da na objektivan način ove stavove primenite u svim sudskim predmetima. To je jedna stvar. S obzirom na to da imam neku lošu sreću, ja najavim državni terorizam, a ono sutradan upadnu kod čoveka u kuću. Evo, sad sam malo zakasnio. Sad vas obaveštavam šta se desilo. Vidite, Radovan Karadžić u Beogradu smeta, pa se desilo da je jedan čovek ušao u knjižaru "Nikola Pašić" i, jednostavno, oborio njegovu statuu koja je od gipsa; ono što je od bronze nije mogao da dohvati. Samo da vas podsetim, ta statua od bronze je bila izložena 2006. godine kao eksponat u sedištu UN-a u Njujorku. Znači, ako je ta bronzana statua mogla da bude u Njujorku, u UN-u, kao umetnički rad jednog našeg čuvenog vajara iz Srbije, onda imajte poštovanje prema replikama, pa neka budu makar i od gipsa. Tu gipsanu je neko porušio. Kad već pričamo o toj knjižari, preporučio bih vam da je posetite i zamolio bih, gospođo Slavice Đukić, vas, ako ste u mogućnosti, ovo su vrlo jeftine knjige, da po primerak ovih knjiga obezbedite za sve poslanike Narodne skupštine. Mogli biste i neke državne institucije da snabdete ovim knjigama. One su potrebne, pre svega, ministru inostranih poslova, Jeremiću, i onima koji zastupaju Srbiju pred Međunarodnim sudom pravde. Jedna je knjiga autora Mirjane Anđelković Lukić "Darovi milosrdnog anđela", odnosi se na objekte, imovinu i sve što je zverstvo NATO-a 1999. godine učinilo, i preporučio bih vam knjigu Branimira Stanojevića, naravno, u izdanju knjižare "Nikola Pašić" – "Milosrdni anđeo ili knjiga mrtvih", sa spiskovima svih žrtava NATO-a 1999. godine, ali, apsolutno svih. Sve žrtve, građani i državljani Republike Srbije, bez obzira na veru, naciju i na bilo koje drugo svojstvo. Zamolio bih vas da, ako u UN-u ne smeta bista Radovana Karadžića, vodite računa da svojim nastupima u Narodnoj skupštini, pa i u pisanim medijima, ne podstičete tu vrstu antagonizma, koja je danas, nažalost, eskalirala time što je neko, a verovatno ga je BIA podmetnula, ušao u knjižaru, slomio, polupao tu gipsanu statuu, verovatno pokazujući na taj način, između ostalog, i bes zbog onoga što izuzetno dobro radi Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu. Meni je drago što imamo dobru komunikaciju s građanima Republike Srbije koji prate te prenose. Ujedno, moram da vas obavestim da će za koji dan proraditi i sajt SRS-a posvećen borbi protiv korupcije i kriminala u Republici Srbiji. Na tom sajtu će biti kompletna korespondencija, odnosno sve ono što nam dostavljaju nadležne institucije, građani i svi oni koji podržavaju SRS u ovoj borbi protiv kriminala i korupcije.
Gospodin Mićo Rogović ima reč.
Poštovana predsednice, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da se javljam u vezi s amandmanom gospodina Arsena Đurića, da priču vezanu za ovaj set amandmana i zakona iz pravosuđa prethodnih govornika, gospodina Nikolića, gospodina Perića i gospodina Arsena Đurića, a pre neki dan i Kenana Hajdarevića, o stanju u sudstvu, tj. o opštinskim sudovima, organima za prekršaje, tužilaštvu na području Zlatiborskog regiona, pokušam da još više približim istini, razumevanju i predlogu da se ovaj set zakona povuče iz opticaja. Gospođo predsednice, najpre moram, u ime Parlamenta i u svoje lično ime, da vam se za pre neki dan izvinim za upotrebu geografskog pojma ''Prepolje'', od jednog kolege poslanika i da vam napomenem da takav geografski pojam ne postoji. Znači, na 310 km, na magistralnom putu M-21, Beograd-Bar, nalazi se opština Prijepolje, u graničnom pojasu između Republike Srbije i Republike Crne Gore, naravno, u sastavu Republike Srbije. To govorim zbog svih građana tog kraja, zbog svih istoričara, geografa i ljudi koji se bave srpskim jezikom, koji su začuđeni upotrebom pojma ''Prepolje'' za skupštinskom govornicom. To samo radi podsećanja onima koji su geografiju ili davno učili, ili neke stvari iz geografije zaboravili. Gospođo ministre, ja i dalje, u ime svih građana Republike Srbije, u ime svih zaposlenih u pravosuđu i u ime svih ljudi koje ovaj set zakona interesuje, očekujem od vas, još postoje šanse, da ovaj set zakona iz pravosuđa povučete, u krajnjem slučaju, da ih predsednik Republike povuče. Poslanici svih partija, prethodnih dana, a i danas, bez obzira na to da li bili u poziciji, da li bili u opoziciji, dali su dovoljan broj argumenata da sve njihove primedbe treba da nađu svoje pravo odredište. Samo malo ću da prekinem, treba mi koncentracija zbog svega ovoga i zahvaljujem što dajete upozorenje kolegama u poslaničkim klupama. Osvrnuću se na situaciju koja je pratila donošenje ovog zakona, a to je da nije postojala nikakva ozbiljna rasprava, pogotovo rasprava ljudi koji su zaduženi da najviše misle, a oni rade, upravo, u pravosuđu. Znači, nedostatak kvalitetne javne rasprave verovatno je prouzrokovao i ovoliki broj amandmana i celu situaciju i prigovore koji dolaze sa teritorija sa kojih i mi dolazimo. Zatim, nepostojanje jasnih kriterijuma i relevantnih činjenica koje govore u prilog razlozima za ukidanje pojedinih opštinskih, a ostanak ili nastajanje drugih, sada osnovnih sudova. Sledeća stvar, ili sledeće pitanje vama, gospođo ministar – u kom zakonu stoji koliki je broj sudija koji po sistematizaciji radnih mesta radi u pravosudnom sistemu? Hoću da vam napomenem da pravosudni sistemi drugih zemalja ne poznaju sistematizaciju radnih mesta u kojoj bi, recimo, broj sudija, pet, šest ili više, trebalo da radi u određenom opštinskom sudu i da u pravosuđu tih zemalja postoji situacija da u opštinskim, odnosno osnovnim sudovima može da bude broj sudskih izvršilaca, recimo, dvojica sudija mogu da rade u određenom sudu. Zatim, situacija koju su gospodin i kolega Kenan Hajdarević, a i Arsen Đurić, napomenuli, vezano za Zlatiborski okrug, a to je da pogranični pojasevi i gradovi u njima, samim svojim ili problemom, ili srećom što se nalaze u tom pojasu, imaju dodatnu frekvenciju i ljudi, i prometa robe, i saobraćaja, i trgovine, ali, verovatno, i nedozvoljenih radnji. Zar mislite da u ovim sudovima, konkretno, u Zlatiborskom okrugu, broj osnovnih, odnosno opštinskih sudova, sa 10, treba da se smanji na četiri? Takva je situacija i na severu Srbije, i u drugim krajevima koji se nalaze u pograničnim oblastima s nekim drugim republikama, tj. državama. Gospođo ministre, zar mislite da multietničnost ovih krajeva ne treba da bude prednost, umesto problem, vezano za Zlatiborski okrug, tj. pogranične opštine Priboj, Prijepolje, Nova Varoš, Čajetina, Kosjerić i Bajina Bašta? Zar multietničnost ne treba da, s ovim problemom sudstva, bude podstrek ljudima da na ovim prostorima nastave život, svoju egzistenciju, da se ne desi, sticajem okolnosti, kao što sam maločas napomenuo, u pograničnim područjima i raznim situacijama vezanim za sudstvo, za organe za prekršaje, za javne tužioce, da zbog nekog problema koji, evidentno, može da nastane na takvoj teritoriji, vezanog za kršenje nekih pravila i zakonskih propisa, treba da se čeka sudija koji treba iz susednog grada da dođe za nekoliko časova? Još jedna stvar, bitna za ovaj region, jeste da je on, doista, ruralni, ali je po broju turista prvi na turističkoj mapi Srbije, tj. po broju noćenja i smeštajnih kapaciteta. Zlatiborski okrug, zaista, treba da se ponosi time. Ali, kao što gospodin i kolega Đurić reče, šta je sledeće što mi u Zlatiborskom okrugu od ove vlade treba da očekujemo, pogotovo ove četiri opštine, od Borove Glave, za koje sam još u nekom prethodnom izlaganju rekao da, ako ovako Vlada, odnosno vlade Srbije nastave, ti krajevi mogu, bukvalno, da postanu rezervati Republike Srbije? Zahvaljujem vam i nadam se da ćete imati razumevanja. Zaista je bilo teško, ali nadam se da su ljudi koji prate Skupštinu Srbije čuli moje izlaganje, bez obzira na to što je izuzetno teško u ovakvoj klimi govoriti za skupštinskom govornicom. (Sve vreme govora narodnog poslanika Mića Rogovića, narodni poslanici SRS-a lupaju o klupe.)
Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Kenan Hajdarević.
Gospođo predsednice, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona, koji glasi: ''Posle tačke 25. dodaje se nova tačka 26, koja glasi: Osnovni sud u Priboju, za teritoriju opštine Priboj''. Dosadašnja tačka 26. postaje tačka 27, menja se i glasi: "Osnovni sud u Prijepolju, za teritoriju opština Nova Varoš i Prijepolje, sa sudskom jedinicom u Novoj Varoši". Na početku bih želeo da iskažem veliko poštovanje gospođi Malović, koja već danima ovde sedi i sluša nas narodne poslanike koji smo podneli veliki broja amandmana na Predlog ovog zakona. Mi iz LDP-a mislimo da je, pored vas, gospođo Malović, ovde neophodno da budu i neki drugi ministri, ili njihovi sekretari, odnosno pomoćnici, jer ste čuli veliki broj argumentacije koja nije u nadležnosti vašeg ministarstva, ali koja je neophodna da se reši, jer smatramo da je reforma pravosuđa samo jedan deo reforme društva. Zato nemojte da se ljutite na narodne poslanike zato što podnose ove amandmane, jer građani malih sredina, kao što je i opština Priboj, ljuti su zato što se ova vlada, i neke prethodne vlade, sete tih malih mesta samo kada treba nešto promeniti, smanjiti i uzeti, a ima veoma veliki broj problema koji se ne rešavaju u tim gradovima, odnosno u tim opštinama. Samo ću izneti primer, npr., da prosečna plata u opštini Priboj iznosi 60% prosečne plate na nivou Republike Srbije, odnosno da veliki broj građana Priboja koji rade, a taj broj iznosi jedva 4.000, prima platu koja iznosi onoliko koliko je plaćen, čuli smo pre neki dan, čiviluk u nekom medicinskom centru, odnosno 13-14 hiljada dinara. Kada ti ljudi čuju da se njihov grad pominje samo u tom smislu, oni su veoma ljuti. Takođe ću vam reći još neke činjenice političke prirode, a posle ću se vratiti na razloge zašto je neophodno da ostane osnovni, odnosno opštinski sud na teritoriji opštine Priboj. Ti razlozi su, kao što sam rekao, da na teritoriji opštine Priboj ima samo 4.000 zaposlenih, da ima čak 6.000 penzionera i preko 7.000 nezaposlenih ljudi. Takođe, opštinu Priboj je od 1991. godine napustilo preko 7.000 ljudi, što iznosi oko 20% stanovništva, po popisu iz 1991. godine. Treba napomenuti da je i odnos prethodnih vlada u odnosu na opštinu Priboj, bar što se tiče sredstava iz NIP-a, bio stvarno sraman. Takođe, u Priboju vlada veliko nezadovoljstvo i kad je reč o angažovanju Vlade Srbije oko privatizacije Fabrike automobila "Priboj", koje je do sada bilo samo u smislu predizbornih kampanja i predizbornih obećanja. FAP se nipodaštava i zaboravlja, a o odnosu Vlade prema njemu najbolje govori brojka da je pomoć Vlade Srbije FAP-u sto puta manja od pomoći koju je imala "Zastava" u Kragujevcu, odnosno da je Vlada Srbije privatizovala "Zastavu" u Kragujevcu, između ostalog, i svojim kapitalom, negde oko 200 miliona evra, dala je, izuzetno, povoljnije uslove "Fiatu", a da ništa od toga nije učinila povodom privatizacije FAP-a. Takođe, kada se govori o socijalnom programu, odnosno o zbrinjavanju viška zaposlenih u samom FAP-u, radnicima FAP-a se nudi 100 evra po godini radnog staža, dok je radnicima "Zastave" ponuđeno 300 evra po godini radnog staža. Na taj način se pokazuje taj maćehinski odnos koji ima Vlada Srbije prema FAP-u. LDP smatra da nisu građani Priboja i građani ostalih malih sredina u Srbiji najveći krivci za stanje u kome se nalaze, da su mnogo veći krivci politike i vlade u nekom ranijem i u sadašnjem sastavu i da je neophodno da ova vlada, prevashodno, rešava problem tih malih sredina. Što se tiče samog Opštinskog suda u Priboju, mišljenja smo da je postojanje tog suda sa sedištem u Priboju veoma važno, iz razloga što je opština Priboj pogranična sredina, pogranična opština, kao što sam i ranije govorio, na granici sa BiH i Crnom Gorom, odnosno sa državama koje su u procesu tranzicije, isto kao i Srbija, pa, samim tim, tu dolazi do povećanja neke stope kriminaliteta koja je karakteristična za takvu vrstu granice, prevashodno u nedozvoljenom prelazu granice, falsifikovanju putnih i drugih isprava. Mišljenja smo da je, upravo, sud na teritoriji opštine Priboj, odnosno na teritoriji svih tih pograničnih mesta, neophodan da bi se mogla smanjiti ta stopa kriminaliteta. Tu imamo u vidu i zainteresovanost EU da granice zapadnog Balkana ne budu propustljive, naročito za trgovinu belim robljem. Takođe, teško nam je da zamislimo da je za državu racionalnije da se, na primer, u noćnim satima, kada granična policija privede nekog stranog državljanina, to privođenje vrši na 30 ili 40 km od granice, a ne 3 km od same granice. Zatim, ako bi, npr., na teritoriji tri opštine za koje se predviđa da postoji jedan osnovni sud, tj. osnovni sud na teritoriji opštine Prijepolje, za opštine Priboj, Prijepolje i Nova Varoš, bojimo se da bi to doprinelo smanjenju efikasnosti u građanskim parnicama, koje su veoma važne za svaku sredinu. Samo ću da napomenem da je Opštinski sud u Priboju među prvima otpočeo da radi ogroman broj tzv. tranzicionih predmeta, tj. poništavanje ugovora o radu i neisplaćene zarade, što je, posle porodičnih sporova, jedan od najvažnijih sporova koji zadiru u rešavanje ljudskih sudbina.Takođe, ne može se prenebregnuti činjenica da je Sud u Priboju dugi niz godina u vrhu po ažurnosti. Pre samo nekoliko godina, u građanskoj materiji je bio među tri najbolja suda u Srbiji, to je zvanično objavljeno u Biltenu Vrhovnog suda. Kada je u pitanju ažurnost u materiji sudskih izvršenja, sud u Priboju je poslednjih godina neprikosnoveno u vrhu u Okrugu. Iz svega toga, smatramo da je neophodno da ovaj opštinski sud, odnosno osnovni sud, ostane na teritoriji opštine Priboj i neophodno je, gospođo ministarko, ako ikako možete, da povučete ovaj zakon i još jednom razmislite o mreži ovih sudova.
Zahvaljujem. Gospodin Kragović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 100, a po osnovu čl. 225. i 226, tražim objašnjenje, pre svega, od predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, pre određenog broja dana, kada sam govorio o problemu neefikasnosti rada RIK-a, vi ste mi s tog mesta obećali da će RIK morati da obradi taj predmet i da donese bilo kakvu odluku o njemu. To je ono što je jedino moguće, a to je da dodeli mandate koji su upražnjeni u lokalnoj samoupravi u SO Leposavić. Postavio sam još jedno pitanje, a odnosi se na Republički sekretarijat za zakonodavstvo. Naime, tražim njihovo mišljenje da li je na propratnom aktu neophodan pečat, ako je akt uredan, potpisan, pečatiran. Molio bih Republički sekretarijat za zakonodavstvo da to mišljenje dostavi ministru pravde, jer ne zna da li je neophodan taj pečat, kao i predsedniku RIK-a, gospođi Sonji Brkić, jer ni ona ne zna da li propratni akt mora biti pečatiran ili ne. Moram da priznam da ni ja sam ne znam, nisam pravnik po struci. Tražim mišljenje Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, da li je neophodan pečat na propratnom aktu, ukoliko je napisan, potpisan i ako sadrži sve što je neophodno? Postavio bih i treće pitanje, ministru za lokalnu samoupravu – kako funkcioniše lokalna samouprava u opštini Leposavić ukoliko je prestao mandat, po odluci suda, još 29.10.2008. godine odbornicima, da ih ne nabrajam, a pojedini odbornici su na funkcijama, kao što je zamenik predsednika Skupštine, predsednik Skupštine i sl., a možda i neki od direktora komunalnih preduzeća? Da li se poštuje ova odluka suda u lokalnoj samoupravi u opštini Leposavić? Ono što je najbitnije, tražim da se hitno zakaže sednica RIK-a i da se donese odluka, kako bi lokalna samouprava u Leposaviću mogla da funkcioniše. Znate da ima mnogo obaveza, da je ovo decembar, kada moraju mnogi dokumenti da se usvoje kako bi lokalna samouprava mogla da funkcioniše, jer, u protivnom, doći ćemo u situaciju da je nemoguće da trenutni sastav odradi bilo šta. Ukoliko bi RIK koliko sutra zasedao, bilo bi vremena da novi odbornici učestvuju u radu lokalne samouprave, a time i donesu sve neophodne akte koji su potrebni da bi ta lokalna samouprava funkcionisala. Hvala.
Gospođa Radeta, o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko bitnih stvari vezano za amandman, u znak podrške amandmanu kolege Hajdarevića, moram nekoliko stvari da pitam, konkretno, vas, gospođo predsedniče Narodne skupštine. Danas sam, negde oko 12 sati, tražila, ne znam kako komunicirate sa službama, sa sekretarom ili njegovim zamenikom, ko je već tu bio – da nas, čim se pojavite, ako dođete danas, tako sam rekla, u Parlament, a vi ste došli, obavestite da li ćete preduzeti nešto vezano za zakazivanje RIK-a kada su u pitanju odbornički mandati u SO Leposavić. Zašto sam se obratila vama? Zato što ste, i juče sam o tome detaljno govorila, prošle nedelje, kada je kolega Kragović izneo taj problem, rekli da će sednica RIK-a biti zakazana u toku ove nedelje. Tačno je, bila je zakazana, ali, nažalost, nije doneta odgovarajuća odluka. Juče sam vam rekla, zapravo, rekla sam narodnim poslanicima i javnosti Srbije, da ta odluka nije doneta zato što je očigledno da je napravljen dogovor između DS-a i SPS-a. To sam ilustrovala time da su članovi Komisije – sekretar Skupštine Srbije, gospodin Odalović, i ministar gospođa Malović, koja uporno ovde ponavlja da ona nije prisustvovala sednici, što je apsolutno ne opravdava. Sednici je prisustvovala. Dozvoljavam sebi da sumnjam da je namerno izašla kada se raspravljalo o tome, da kao ministar ne bi zaštitila pravosnažnu presudu Okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici. Tada sam rekla da je protiv verifikacije ovih odborničkih mandata sa liste SRS-a u opštini Leposavić glasao Veljko Odalović. Vi ste, gospođo Đukić-Dejanović, rekli da to nije tačno. Naknadnom proverom, utvrdila sam da je kod glasanja bilo 7:7 i da Veljko Odalović nije glasao. Znači, ipak je on bio taj koji je presudio da se ovi mandati ne vrate, odnosno da se ne verifikuju mandati odbornika u SO Leposavić. Vi ste danas, a i sinoć, ali da se ne vraćamo na to što je bilo sinoć, a sinoć ste na jedan vrlo ružan, a pre svega neposlovnički način, prekinuli sednicu Parlamenta, zato što vam se nije dopadalo što narodni poslanici SRS-a govore po Poslovniku. Juče je i te kako bila aktuelna tema ono što se dešavalo u kući Darka Mladića, upad od strane policije u kuću Darka Mladića, maltretiranje njegove porodice. Danas su kolege poslanici iz LDP-a govorili o nekim stvarima koje oni smatraju bitnim za njihovo političko delovanje. Što se tiče poslanika SRS-a, mi tu nemamo, zaista, nikakav problem. Svi poslanici, svih 229 narodnih poslanika mogu da govore sve što misle da treba da kažu i da upute sve poruke građanima Srbije, svojim biračima. Ovo nije, da ne budem pogrešno protumačena, nikakva primedba na to što su kolege iz LDP-a govorili ono što misle da je trebalo da se kaže. Da biste prekinuli to njihovo dalje javljanje po Poslovniku, opet suprotno članu 77. Poslovnika Narodne skupštine, zakazali ste sednicu Odbora za industriju, a nisu ispunjeni uslovi predviđeni članom 77. Dakle, ništa ne gori. Gospodin Buha biće ovde kada završi poslove vezane za Vladu Republike Srpske Krajine u progonstvu, jer je on predsednik te vlade. Na vreme sam vas, odnosno sve narodne poslanike, o tome obavestila, da se ne bi postavilo pitanje gde je gospodin Buha. Dakle, i vi i predstavnici skupštinske većine pokazujete i juče, i danas, i ovih dana, neku potpuno nepotrebnu nervozu, pokušavate na sve načine da ubrzate rad ovog parlamenta i onda vam ne smeta da, odjedanput, nekome ko nije narodni poslanik dozvolite da s ovog mesta govori deset minuta. Ako vam se žuri, gospođo Đukić-Dejanović, onda vodite računa da se svaki minut u ovom parlamentu iskoristi u skladu sa Poslovnikom, kao što to poslanici SRS-a uvek i u svakoj prilici čine. Danas, kada sam govorila o jednom od amandmana, pošto sam govorila više puta, amandmani su, u suštini, isti, naravno, svi se odnose na različite sudove, odnosno na teritorije sudova, rekla sam da je suština to da je većina narodnih poslanika u ovom parlamentu, ili bolje da kažem, većina poslaničkih grupa u ovom parlamentu, upravo kroz amandmane izrazila svoj stav o ovom predlogu zakona. Očigledno je da u ovom parlamentu, bar kada se govori s ovog mesta, nema volje i nema potrebne većine za izglasavanje ovog zakona. Bilo bi dobro kada bi gospođa ministar pokazala malo više sluha za ovo što mi ovde govorimo. Ovih dana smo hvalili gospođu Malović zato što sedi ovde, to i dalje važi, uredno nas sluša, ili možda ne sluša, u svakom slučaju je u Parlamentu, i to je ono što treba da bude primer svim ministrima u Vladi Republike Srbije. Ali, gospođo Malović, morali biste malo da obratite pažnju na suštinu onoga što mi ovde govorimo. Želim, pre svega, zbog javnosti, građana Srbije i zbog onih narodnih poslanika koji ovde govore i zalažu se za svoje amandmane, da ih zamolim, sve te kolege koji su podnosili amandmane, da ostanu pri svom stavu i da, zaista, u danu za glasanje ne glasaju za ovaj zakon, ako su već podnosili amandmane i ako su se ovde svojim sugrađanima predstavljali kao neko ko se bori za njihova prava. Poštovani građani Srbije, ako se desi da ovaj užasni zakon, koji će napraviti haos u pravosuđu Srbije, u danu za glasanje bude izglasan, onda vodite računa o tome ko su vaši predstavnici. Sada vam unapred kažem, ako se to desi, onda to znači da vas vaši predstavnici, vaši poslanici, koji vam na terenu obećavaju da će se zalagati da ostanu sudovi u svim malim sredinama koje Ministarstvo i skupštinska većina žele da ukinu, varaju. Izvinjavam se što to kažem. Možda ćete me demantovati, i to bi bilo najbolje, jer ako zaista svi koji su ovde rekli da neće glasati za zakon ako se ne usvoji njihov amandman, a došli smo do 47 amandmana koji nisu usvojeni, onda to znači da ovaj zakon nema većinu. Ako je to tako, onda se zaista postavlja logično pitanje – zašto trošimo vreme ubeđujući Vladu u nešto što, očigledno, nema prolaznost u ovom parlamentu? Da li Vlada zamajava nas, ili neki narodni poslanici iz skupštinske većine zamajavaju svoje sugrađane, svoje birače, to ćemo saznati u danu za glasanje. Ali, kad god o bilo kom amandmanu budem govorila, svaki put ću podsetiti građane iz tih sredina da vode računa da li će njihovi poslanici glasati da se ne ukinu sudovi u tim malim sredinama. Kada je u pitanju amandman kolege Hajdarevića, nadam se da ću stići da u roku od 15 minuta kažem, jer sam obećala danas da ću da vam, pre svega, zbog javnosti, reći na koji način je Vlada Republike Srbije prešla preko ovih naših amandmana. Zapravo, očigledno je da ih niko nije ni pogledao, a to se vidi iz obrazloženja zašto amandmani nisu prihvaćeni. Kolega Hajdarević je u obrazloženju svog amandmana rekao – predlažem da se u mrežu sudova uključi i zaseban osnovni sud u Priboju, s obzirom na geografske, ekonomske, višenacionalne, multikonfesionalne, jezičke i druge društvene specifičnosti opštine Priboj. ''Priboj je višenacionalna sredina, u kojoj u značajnom broju žive pripadnici dva najbrojnija naroda u Sandžaku. Zbog toga je važno da upravo u ovoj opštini budu razvijani institucionalni mehanizmi za integraciju obe zajednice i izgradnju institucija koje predstavljaju šansu za bolji i kvalitetniji zajednički život svih građana. Pored toga, zbog specifičnog položaja, pogranične opštine, postoje naročito važni i opravdani razlozi da u ovom gradu budu smeštene posebne pravosudne institucije, uključujući i poseban osnovni sud.'' Obrazloženje je apsolutno u skladu s amandmanom. Jedino što bismo mi promenili u ovom obrazloženju jeste da bismo, umesto Sandžak, rekli – Raška oblast, ali, u suštini, obrazloženje amandmana odgovara stanju stvari na terenu. Istina je da je Priboj višenacionalna sredina i da bismo mi, narodni poslanici koji predstavljamo većinski, srpski narod u državi Srbiji, morali da vodimo računa i o toj specifičnosti, ne samo u Priboju, nego u svim višenacionalnim sredinama. Mi smo ti koji moramo svim građanima Srbije da obezbedimo primenu Ustava Republike Srbije, koji garantuje ljudska i manjinska prava. Tačna je činjenica koja je navedena u ovom obrazloženju, koja se odnosi i na to da je u pitanju pogranična oblast, da je blizu granica sa Crnom Gorom, sa Republikom Srpskom i da, pogotovo što su to, da tako kažem, mlade granice, tim više ima problema i potrebe za postojanjem i suda za prekršaje i opštinskog suda. Neverovatno je da Vlada Republike Srbije kaže da ovaj amandman ne prihvata. Kaže se – Vlada ne prihvata amandman iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Radović Milice na član 3. Predloga zakona. Onda sam se vraćala, vraćala unazad, jer je svaki put tako pisalo, pa se odjedanput pojavilo da Vlada ne prihvata amandman iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Miloša Aligrudića. Onda, dođoh do tog obrazloženja na amandman Milice Radović, gde se kaže – Vlada ne prihvata amandman iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Radović Milice. Ovo je, takođe, njen amandman na član 3. Predloga zakona. Pored toga, u predloženom amandmanu, upotrebljava se pojam ''opštinski sud'', koji nije u skladu s Predlogom zakona o uređenju sudova, u kome je predviđeno postojanje osnovnih sudova. Gospođo ministar, kako ste mogli da napišete da ovo nije u skladu sa zakonom? Gde je to u pravnoj praksi, gde je to u našem pravnom sistemu zaživelo i gde postoje osnovni sudovi? U Predlogu zakona. Pa, sačekajte da se Predlog usvoji, pa onda govorite da je to nešto što je u pravnom prometu. Izvinjavam se, isteklo je ovih 15 minuta, ali ću vrlo brzo, povodom nekog od amandmana, da nastavim i dođem i do obrazloženja za amandman Miloša Aligrudića, pa ćete da vidite koliko je nelogičnosti u obrazloženju Vlade i koliko, zapravo, Vlada nije ni pogledala naše amandmane i koliko, poštovani građani Srbije, Vlada ne vodi računa o vašim interesima.
Zahvaljujem. Na član 3, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Saša Dujović i Đorđe Milićević. Vlada i Odbora za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, mislim da javnost u Srbiji mnogo bolje zna kako treba da se uredi pravosuđe nego pojedini poslanici. Jer, po Poslovniku, mislim da ne bi niko smeo da unosi laptop u salu Narodne skupštine. Mi ne znamo da li je to informativni centar, da li je lokator, da li je neka satelitska veza s Pentagonom, sa CIA-om, ili je to, jednostavno, sredstvo za potkazivanje, kako bi neko direktno čuo šta se radi u Narodnoj skupštini, a moguće je da je sredstvo komunikacije, kako bi se dobilo sopstveno mišljenje. No, ovi amandmani su stvarno interesantni, jer omogućavaju javnosti da vidi kakva je to operacija uređenja i organizacije sudova u Republici Srbiji u režiji DS-a. Ja moram da vam skrenem pažnju da kada nešto radi DS, morate biti oprezni – mora to sve lepo da se pretrese i da se vidi šta će dole da ispadne, to šta dole ispadne, to je ono glavno. Malo ću se baviti nečim što se zove međunarodni standardi. Te standarde su propisale Ujedinjene nacije i to već važi 20 i nešto godina, jer kad je UN shvatio da ne može da se bori za zaštitu ljudskih prava, a to je postala neka nova funkcija UN-a pre dvadesetak i nešto godina, zaključili su da treba da propišu načela koja treba da garantuju samostalnost i nezavisnost sudstva. Jer, glavne članice UN-a, stalni članovi Saveta bezbednosti i one najznačajnije države, po bilo kom kriterijumu, imale su formalno-pravno garantovano sudstvo, ali su organizacija, uređenje i ta minimalna načela koja treba da garantuju poštovanje ljudskih prava bili veoma različiti, pa je nastala potreba, čini mi se da je to bilo rađeno u Rimu, da se naprave standardi. Oni su postali prilično obavezujući za sve države članice UN-a. Prvi je standard da se garantuje samostalnost i nezavisnost. Tu je stavljeno na volju državama da to mogu da urade ustavom, kao najznačajnijim pravnim aktom, ali nije problem ni ako se to uradi zakonom. To su uradili zbog toga što su bili svesni da je teško da neke države promene svoje ustave, da ovo ugrade. Jer, ima nekih država koje po 70-80 godina ne menjaju ustave, za razliku od nas koji to menjamo kako se promeni vladar, u Republici, naravno, pošto smo mi Republika a nismo monarhija. To je tako išlo. Napravljen je jedan standard. Taj standard koji je kod nas napravljen, moram da kažem, i pre 30 i nešto godina, u međuvremenu je dograđivan, bez obzira na to da li su sudije birale opštinske skupštine, ili kasnije, od 1991. godine, Narodna skupština – ali taj standard je očuvan. Sada imamo jednu intervenciju u organizaciji i uređenju sudova koja bitno narušava te standarde koje smo primenili i koji su postali deo naše pravne tradicije. Na šta mi ovo liči – ova operacija DS-a? Ova operacija DS-a mi liči na nešto što smo imali prilike da vidimo 1993. godine, u dva pokušaja, u Savetu bezbednosti UN-a. Jedan pokušaj je bio februara, a drugi se završio maja 1993. godine. Obratite pažnju na datum kada je to bilo završeno, bio je 25. maj, Dan mladosti, 1993. godine. Doneta je jedna rezolucija i, formalno-pravno, tom rezolucijom je osnovan Međunarodni krivični sud za bivšu Jugoslaviju, sa sedištem u Hagu. Sastavni deo te rezolucije bio je i Statut Haškog tribunala. To je 78 uglednih profesora međunarodnog prava kritikovalo, jer međunarodni sud se formira međunarodnim ugovorom, a pod nekim uslovima, to je moguće i na Generalnoj skupštini UN-a. Savet bezbednosti, u čijoj je nadležnosti samo očuvanje mira, nema to pravo i to ovlašćenje, sada to malo karikiram, da postupa kao zakonodavno telo, pa da donosi opšte akte takve prirode, pogotovo u onoj oblasti gde se garantuje samostalnost i nezavisnost sudstva i sudske funkcije. To je konstatovao i Butros Gali, u to vreme generalni sekretar. Naravno, on to nije mogao da izmisli, već je morao da koristi usluge 10 država koje su pitane za savetodavno mišljenje šta da se radi, kako da se to uradi. Međutim, u tom svom izveštaju on je konstatovao veliki nedostatak legitimiteta i legaliteta takvog jednog suda, pa su onda pronašli formulu da to bude pomoćni organ Saveta bezbednosti. Onda je usledila kritika – kako je moguće da pomoćni organ bude sud? Onda su rekli, neka bude ad hok pomoćni organ, čini mi se da beše iz člana 39. Povelje UN-a. Opet su svi osetili da je problem legitimiteta jako izražen, jer ako nema legitimiteta, onda nijedna odluka ne može biti legalna. Samo da vas podsetim da su 1998. godine završavani razgovori, jer je ranije započet taj proces oko formiranja jednog stalnog suda za ratne zločine, i okončani su 16. jula 1998. godine, kada je potpisan tzv. Rimski statut Stalnog suda za ratne zločine. On je nastao na osnovu međunarodnog ugovora, jer države koje su učestvovale u razgovorima zaključile su takav sporazum. Zaključenjem takvog sporazuma, one su prenele deo svog suvereniteta i svojih suverenih prava u oblasti sudske funkcije na jednu međunarodnu instituciju, uz mnoge odredbe koje garantuju suverenitet članica. Bez obzira na taj statut, članice su kasnije nastavile pregovore, da bi definisale elemente bića tih zločina koji su propisani Statutom Haškog tribunala. Najviše se zbog toga bunila delegacija SAD, na čelu sa Teodorom Meronom, inače, on je sudija u Haškom tribunalu. Znači, zvanična Amerika se protivila formiranju stalnog suda za ratne zločine, a onda je taj njihov predstavnik koji se tome protivio – izabran za sudiju i, bogami, čini mi se da je u dva mandata bio predsednik Haškog tribunala. To je radi te doslednosti. Povodom tog rimskog statuta, samo da vas podsetim da je to SRJ ratifikovala. To su SAD ratifikovale poslednjeg dana mandata Bila Klintona, ali instrumente o ratifikaciji nikada nisu predali. Onda su krenuli u bilateralne ugovore sa državama kako se Rimski statut ne bi primenjivao na njihove vojnike i na njihove državljane. To je samo da bi se shvatilo ovo – srljanje u Evropu i ovi pozivi na velike tekovine, demokratske, naravno, na borbu za ljudska prava, na zalaganje Amerike, Evrope, za poštovanje ustava i zakona, to nije nikakva parodija. Ovo su sve, što bi se reklo, suve činjenice. Da bi se rešio problem Haškog tribunala, koji i dalje postoji s njihovim legitimitetom, Latini su se dosetili, pa su onda preporučili svim državama da donesu posebne zakone o saradnji s Haškim tribunalom. Zašto su ti zakoni doneti? Iz jednog prostog razloga, što ustavi mnogih država ne bi dozvoljavali da se njihovi građani isporuče nekom stranom sudu. Znači, ustavi mnogih država to ne dozvoljavaju. Čuven je primer Nemačke, koja je donela jedan takav zakon, ali je u tom zakonu navela da nijedan Nemac ne može biti isporučen Haškom tribunalu. Onda je krenuo pritisak prema SRJ i taj pritisak je okončan donošenjem Zakona o saradnji s Haškim tribunalom. Tim zakonom, a on nema ustavni osnov, jer taj zakon predviđa da SRJ isporučuje, ili kako se tamo koristi termin, predaje svoje državljane Haškom tribunalu, SRJ je priznala da ruši svoj suverenitet. Kasnije je državna zajednica, kasnije je taj zakon menjao neke svoje oblike, odnosno datume novog donošenja, i danas imamo to kao jednu materijalnu silu; niti je legalno, niti je legitimno, ali postoji, proizvodi dejstvo. Imamo situaciju da kada naši građani u tom Haškom tribunalu postignu uspeh, poraze Tužilaštvo, prikažu kakvi su ti svedoci, prikažu oblik falsifikata srpske istorije, onda, jednostavno, neko u Srbiji pomahnita, pa onda Sonja Liht zabrani "Politici" da izveštava o suđenju, zabrani ono pravo izveštavanje, pa onda građani koji prate preko televizije, u 10 sati uveče, prenos suđenja Vojislavu Šešelju, kada ujutru pročitaju "Politiku" ne mogu da se načude šta je to napisano. Slična je situacija i sa drugim novinama. Jednostavno, te informacije o nečemu što je izuzetno kvalitetno i uspešno urađeno, o čemu bruji ceo svet, u Srbije ne sme da se čuje, apsolutno ne sme da se čuje. Onda se postavlja pitanje – kome to smeta? Onda, danas imamo tu situaciju da neko besan polomi jednu statuu od gipsa. Samo da vas podsetim, vajar te statue je sin našeg poslanika Dimitrijevića iz DSS-a. Malopre mi je rekao da je njegov sin čuo za to i obećao je da će da napravi dva puta veću bistu, dva puta veću bistu Radovana Karadžića ima da napravi i da je istakne u knjižari ''Nikola Pašić'', gde možete da kupite vrlo jeftino one knjige o srpskoj istini. Ovo sam vam sve ispričao da biste shvatili, napravili neku paralelu s ovom operacijom "Zumbul". Jeste, smejte se vi, ne smeju se sudije, ne smeju se tužioci, pogotovo ovi iz Niša i okoline, kad su čuli da će, po funkciji, član tog nultog sastava Visokog saveta sudstva biti Boško Ristić. Samo se vi smeškajte, sve što je Boško Ristić u svom životu uradio, tiče se prava i tih stvari, bilo je neuspešno. Pisao je Ustavnu povelju, nemamo tu državu. Izbacivao je poslanike DSS-a, samo da vas podsetim, pa su svi vraćeni odlukom Saveznog ustavnog suda po toj ustavnoj žalbi. Radio je na izmenama Poslovnika, svašta je radio i sve je ocenjeno kao loše. Mladiću, ne mogu više da te hvalim, izuzetno si uspešan. Otkad su ti, mladiću, usvojili amandman, ti si se toliko promenio da ja moram da te pohvalim. Srđan Milivojević je stvarno napredovao. Vidite i sami kako se promenila ideologija DS-a, ona je postala daleko efikasnija – BIA danas ovde, sutra onde, prekosutra, možda, u vašem stanu.
Gospodin Aligrudić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bismo govorili o amandmanu gospode Dujović Saše i Milićević Đorđa koji tretiraju problematiku Suda u Priboju, moramo reći da se, zapravo, menja onaj stav člana 3. Predloga zakona koji govori o Osnovnom sudu u Prijepolju, u kome se kaže da se osniva Osnovni sud u Prijepolju, za teritoriju opština Nova Varoš, Priboj i Prijepolje, sa sudskim jedinicama u Novoj Varoši i Priboju. U obrazloženju, Vlada kaže zašto odbija ovaj amandman. Vlada ne prihvata amandman iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnog poslanika Radović Milice na član 3. ovog zakona. Onda se vratite na amandman Radović Milice na član 3. ovog zakona i tu, između ostalog, čujemo sledeće. Zbog čega se ne prihvata taj amandman Radović Milice? Naime, poslanica Radović Milica je predložila da postoji 138 opštinskih sudova. Rekli smo prošli put da je termin "opštinski" namerno ovde upotrebljen, da bi aludiralo na potrebu da se resetuje čitava stvar, vrati na sam početak i time skrene pažnja predlagaču zakona da napravi novi predlog zakona, jer ovaj nije dobar. Sam termin, zapravo, nije toliko bitan u ovoj stvari. Između ostalog, ovde se kaže ovako – članom 3. Predloga zakona je propisano da u svim opštinama u kojima su postojali opštinski sudovi postoje sudske jedinice. Pazite, to jeste tačno, ali, ako hoćete da imate manji broj osnovnih sudova od dosadašnjeg broja opštinskih sudova, prirodno je da, zbog dostupnosti pravde, predvidite sudske jedinice na određenim područjima, zbog građana i onih koji su zainteresovani, kojima treba posredstvo suda da reše svoje probleme ili svoje sporne odnose, ili da država deluje prema počiniocima krivičnih dela ili onima koji čine prekršaje. Znači, neophodno je da to pokrije određeno teritorijalno područje. To nije sporno, međutim, kaže se drugačije – s druge strane, predložena mreža osnovnih sudova omogućiće da mnogo veći broj sudija postupa u predmetima, budući da se sudije biraju za sud a ne za sudsku jedinicu, čime će se postići objektivniji rad suda, ujednačavanje sudske prakse(to ne mogu da razumem), kao i izbeći uticaj lokalne sredine na rad sudija. Iz toga proističe normalno pitanje – a ko sudi u tim sudskim jedinicama? Niko? Jer, ako se sudije biraju za osnovni sud a ne za sudske jedinice, normalno da se biraju za osnovni sud, da li to znači da te sudske jedinice zuje prazne? Da li to znači da sudije koje sude u sudskim jedinicama, mora tamo neko da se nađe i da sudi? Čemu sudske jedinice ako ne dođe sudija u sudsku jedinicu? Da li to onda znači da je na tog sudiju koji je došao u sudsku jedinicu nemoguće izvršiti lokalni uticaj? Verovatno da ne, jer je ideja predlagača zakona da ih oni malo šetaju, tako da taj jedan sudija ne bude iz Priboja, nego ko zna odakle. Sve je to lepo i krasno, ali to ne odgovara na pitanje koje smo sto puta do sada postavili – kamo kriterijumi? Zašto nemamo osnovni sud u Priboju? Zbog čega je osnovni sud samo u Prijepolju, a u Priboju ga nema? Mi smo tu bili u prilici da vidimo jednu inicijativu SO Priboj, na sednici koju su održali 27.10.2008. godine, u kojoj kažu da traže da Vlada Republike Srbije izmeni Predlog zakona o sedištima i područjima sudova, ovaj predlog o kome danas raspravljamo, tako što će njime predvideti postojanje opštinskog suda u Priboju, opet tvrdim da je nebitan termin, za teritoriju opštine Priboj, ili postojanje opštinskog suda u Priboju, za teritoriju opština Priboj i Nova Varoš, s odeljenjem suda u Novoj Varoši, koji postaje javno tužilaštvo Prekršajnog suda u Priboju. U obrazloženju ove inicijative, između ostalog, kažu, koncentrišem se na ono što je za mene relevantno – opština Priboj je pogranična opština, sa jako izraženim određenim potrebama i problemima. To je brdsko-planinsko područje, s veoma loše izrađenim komunikacijskim sistemima, lošom putnom komunikacijom i s veoma udaljenim naseljenim mestima od centra opštine, što je istina. To je istovremeno područje na kome se dosta često čine određene krivične radnje i prekršaji od strane lica koja područje koriste samo kao tranzit, upravo iz razloga što se radi o pograničnoj opštini. Gustina naseljenosti je, uistinu, dosta mala, ali sama površina opštine i broj stanovnika zaslužuju da na ovoj teritoriji budu sedišta navedenih državnih organa itd. Komparativno gledano, u odnosu na Prijepolje i u odnosu na čitavo to područje koje pokrivaju ove opštine, gde ustanovljavamo sudske jedinice i tamo gde ih ne ustanovljavamo, postavlja se pitanje – koji je kriterijum nagnao predlagača zakona da izostavi osnovni sud u Priboju? Te kriterijume ne vidimo, jer iz ovoga što je dato u obrazloženju za odbijanje amandmana Milice Radović ne proističe da to mogu biti kriterijumi i razlozi za odbijanje ovog amandmana, a ti razlozi se bukvalno navode za odbijanje ovog amandmana. Onda, u nekim slučajevima ovde, u ovoj brošurici koju smo dobili od Vlade, gde je dat pregled amandmana koji su prihvaćeni i koji su odbijeni, iz kojih razloga se odbijaju, vidimo da su, da ne bi morali da daju posebna obrazloženja za pojedine amandmane, radili onim kompjuterskim principom „copy-paste“, pa su u mnogim slučajevima pisali isto obrazloženje. Za amandman Kenana Hajdarevića stoji da se ne prihvata iz razloga iz kojih se ne prihvata ni amandman Milice Radović na član 3, pa se u određenim slučajevima amandmani Milice Radović ne prihvataju iz istog razloga zbog kojih se ne prihvata moj amandman, ili obrnuto itd. Ova sveščica je puna toga. Kriterijumi i razlozi koje treba navesti za rešenje pojedinih slučajeva, zbog čega određeni osnovni sud treba da postoji za određena područja, zbog čega ne treba, zašto se i gde formiraju sudske jedinice i koji su tu razlozi, to nigde ne stoji. Verujte mi da ti razlozi ne mogu biti isti za sve opštine u Srbiji i za sva područja u Srbiji. To je, na jedan način, nipodaštavanje podnosilaca predloga amandmana, jer se na taj način, bukvalno, osujećuje mogućnost narodnim poslanicima da na ravnopravan i normalan način učestvuju u ovoj raspravi. To, po mom mišljenju, niti je korektno, niti je dobro, i očitava nešto drugo – da predlagačzakona nema odgovor na pitanje koje mu postavljamo, jer da postoji odgovor na ta pitanja, za svaki od predloženih amandmana postojalo bi obrazloženje zbog čega to tako mora da bude. U jednom delu ovog obrazloženja na amandman Milice Radović, između ostalog, kaže se i sledeće – predložena mreža osnovnih sudova u skladu je s analizom rada dosadašnjih opštinskih sudova i prosečnim godišnjim prilivom predmeta. Nije tačno. To smo vam dokazali u našoj diskusiji, imate stenogram, da se ne vraćamo na to, u kojim sve slučajevima ovo što ste naveli kao pravilo nije tačno. Možda vam je to neka analiza koju ste vi pravili, ali rezultat te analize je netačan. Ta analiza rezultira činjenicama. Činjenice su nešto sasvim drugo. Pitamo se – kakva je to analiza, ko je obavio tu analizu, kako je urađena, da biste vi došli do ovakvih zaključaka? To je problem s ovim predlogom zakona. Mislim i stojim iza toga da bi najbolje bilo da se ovaj predlog zakona povuče, da se zaista napravi jedna sveobuhvatna analiza. Ponavljam, mi iz DSS-a nemamo ništa protiv smanjenja ukupnog broja opštinskih, odnosno, po novoj varijanti, osnovnih, sudova; mreža treba da bude nešto manja, to je bila i naša ideja, da se formiraju sudske jedinice, da se sve to napravi kako treba, ali ovo što je ovde učinjeno je surogat ideje koju smo imali. Ne možemo, kao neko ko je bio nosilac te ideje svojevremeno, da ovo prihvatimo. Ovo deluje kao neka vrsta neslane šale ili loše komedije. Ovo je za nas, zaista, neprihvatljivo. Naravno, šta će biti u danu za glasanje, videćemo. Nisam siguran kako će sve ovo da se završi, kada je reč o podnetim amandmanima i sudbini ovog predloga zakona. Zato vam je pametnije da se ovaj predlog zakona povuče, da se konsultuje stručna javnost u ovom delu. Ne mora se svaki argument uvažiti. Ima tu i lokalnih interesa, svega i svačega. Može da se oslušne ono što govori stručna javnost o ovome i može da se napravi, zaista, dobra i nezavisna analiza i da se, na osnovu nje, dođe do rezultata. Ovo nije stvar koja se mora sad, hitno završiti. Možemo završiti tokom sledeće godine, da donesemo ovde jedan predlog zakona, da napravimo jedan zakon koji će kasnije da bude u funkciji ostvarivanja pravosuđa i pravosudne uloge države u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Ratkoviću.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem da je reforma srpskog pravosuđa conditio sine qua non pravne države. Najveći broj naših građana podržava paket ovih pravosudnih zakona, a ovaj zakon o teritorijalnoj organizaciji, koji kolokvijalno nazivamo mrežom sudova i javnih tužilaštava, samo je jedan u segmentu ovih zakona. Neophodno je usvojiti sve zakone, i o sudijama, i o Visokom savetu sudstva, i o javnom tužilaštvu, i o Državnom veću tužilaca, i ovaj zakon o teritorijalnoj organizaciji, o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Parametri kojima se rukovodio predlagač su relevantni za formiranje sudova, čuli smo to i u izlaganju gospođe ministarke, kao predlagača zakona, videli smo to i u obrazloženju zakona i u raspravi koja je vođena u načelu, a i u pojedinostima. Intervenisao sam amandmanski na član 3. stav 1. tačku 27, uvažavajući sve parametre kojima se rukovodio predlagač zakona, a to su i demografski i geografski parametri, tradicija, kao i aktuelno stanje u poslednjih nekoliko godina u sadašnjem opštinskom sudu u Rumi, broj sudija, broj predmeta, parničnih, krivičnih, izvršnih itd. Našao sam za shodno da je potrebno intervenisati jednim amandmanom, kako bi se racionalizovala mreža sudova koja se tiče Sremskog okruga. Predlog zakona predviđa konstituisanje jednog osnovnog suda na teritoriji Sremskog okruga, a to je Osnovni sud u Sremskoj Mitrovici, sa sudskim jedinicama u Rumi, Irigu, Pećincima, Staroj Pazovi. Predložio sam amandmanom da se konstituiše i Osnovni sud u Rumi, za teritoriju opština Inđija, Irig, Pećinci, Ruma i Stara Pazova, sa sudskim jedinicama u Inđiji, Irigu, Pećincima i Staroj Pazovi, a da Osnovni sud u Sremskoj Mitrovici bude konstituisan za teritoriju opština Šid i za grad Sremska Mitrovica, sa sudskom jedinicom u Šidu. Rukovodio sam se, pre svega, geografskim i demografskim i infrastrukturnim parametrima kada sam predložio i formulisao ovaj amandman. Ukratko ću samo izneti neke od ovih parametra. Sremski okrug, prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, po popisu stanovništva iz 2002. godine, ima 335.901 stanovnika i on je treći po veličini okrug, izuzev grada Beograda. Veći su Južnobački i Nišavski okrug. Što se tiče grada Rume, on broji 32.000 stanovnika, prema popisu iz 2002, a sama opština, grad Ruma i 16 naseljenih mesta, imaju oko 65.000 stanovnika. Zašto ovo govorim? Svi navedeni gradovi, Subotica, Zrenjanin, Kikinda, Vršac, Pančevo, Sombor, Šabac, Valjevo, Smederevo itd, svi ovi gradovi, koji imaju više od 30.000 stanovnika, u koje spada i Ruma, imali bi sedište osnovnog suda, izuzev Rume. Analitikom sam došao do sledećih podataka, da Loznica, Negotin, Paraćin, Požega i Prokuplje imaju manje od 30.000 stanovnika, a imaju, uglavnom, sedišta osnovnih sudova. Sremska Mitrovica, kako je to predviđeno Predlogom ovog zakona, imala bi sedište osnovnog suda, jer to je sedište Sremskog upravnog okruga. Sedište Osnovnog suda u Mitrovici, geografski, prostorno je postavljeno na periferiji teritorije okruga, jer centralni i istočni Srem predstavlja teritoriju sa 218.000 stanovnika. Tu su Stara Pazova, Inđija, Irig, Ruma i Pećinci, a stanovnici najvećeg dela Srema prolaze kroz Sremsku Mitrovicu samo kada putuju za Republiku Hrvatsku ili druge zemlje južno od Austrije. Drugi razlozi za put u Sremsku Mitrovicu su isključeni, s obzirom na blisku komunikaciju Rume sa Novim Sadom i Beogradom, koji su udaljeni od sedišta ovih opština između 20 i 50 kilometara. Predložena teritorijalna organizacija osnovnih sudova zasnovana je na principu da, uglavnom, sedišta sudova predstavljaju geografski centar za područje za koje je sud osnovan, kao i trgovački, privredni i drugi centar za građane koji će pred tim sudom ostvarivati svoja prava ili biti stranka. Dakle, Osnovni sud u Sremskoj Mitrovici, kao teritorijalni centar za područje opština Mitrovica i Šid, obuhvatio bi ukupno 124.800 stanovnika. Moj amandmanski predlog, ukoliko bi se usvojio, formiranjem osnovnog suda u Rumi, sa sudskim jedinicama u Irigu, Pećincima, Pazovi i Inđiji, obuhvatao bi područje od oko 200.000 stanovnika. Mojim amandmanom se sigurno ne bi narušio koncept ovog zakona, koji je odličan. Smatram da su parametri koje je predlagač zakona koristio relevantni i validni, ali isto tako smatram da bi se usvajanjem mog amandmana poboljšala teritorijalna organizacija, odnosno mreža sudova, naročito u odnosu na Sremski okrug. Dakle, osnovni koncept ne bi bio narušen, s tim što bi svi ovi elementi koje sam izneo doveli do formiranja osnovnog suda u Rumi, tako da bi Sremski upravni okrug imao dva osnovna suda – u Sremskoj Mitrovici i u Rumi.
Gospodin Martinović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman mog uvaženog kolege Vlatka Ratkovića je apsolutno na liniji onoga što zastupa SRS. Dakle, treba zadržati postojeću pravosudnu mrežu. Apsolutno podržavam predlog gospodina Ratkovića da opština Ruma ima svoj osnovni sud. Mislim da za to postoje i ekonomski, i demografski, i socijalni, i svi drugi razlozi. Ja sam već rekao u diskusiji o amandmanima drugih narodnih poslanika da je, izgleda, Vlada Srbije krenula potpuno pogrešnim i naopakim putem. Umesto da javnu potrošnju smanjuje tako što će da racionalizuje državnu administraciju, koja je suviše glomazna, Vlada Srbije je krenula da to radi tako što će da menja pravosudnu mrežu u Srbiji, što će opet da dovede do poskupljenja pravde za građane. Dovešće do otpuštanja velikog broja sudija i velikog broja osoblja koje radi u sudskoj administraciji. Pri tome, Vlada Srbije potpuno zanemaruje sve one kritike koje joj upućuje ne samo opozicija u Narodnoj skupštini Srbije, nego i njihovi prijatelji iz Evropske unije, Svetske banke i MMF-a. Evo o čemu se radi. Prema podacima Svetske banke o broju zaposlenih u pojedinim evropskim državama u periodu od 1999. do 2001. godine, može da se zaključi da je srpska državna uprava kadrovski predimenzionirana, odnosno da je broj lica koja rade u državnoj upravi iznad evropskog proseka. Broj zaposlenih u državnoj upravi u Srbiji veći je nego u Finskoj, Češkoj, Mađarskoj i Poljskoj, koje su i same, s izuzetkom Finske, u tranziciji. Uporedni podaci o učešću fonda zarada zaposlenih i funkcionera u državnoj upravi Republike Srbije i u državama centralne i istočne Evrope u ukupnom obimu javne potrošnje, takođe su nepovoljni po Republiku Srbiju. U Republici Srbiji je zabeleženo veće učešće fonda zarada u ukupnom obimu javne potrošnje nego u Albaniji, Austriji, Bugarskoj, Rumuniji i Slovačkoj. Kako se aktuelna vlast, i ova sadašnja i ona pre nje, odnosi prema poštovanju zakonitosti i kako zamišlja racionalizaciju državne uprave u Srbiji, neka građani Republike Srbije sami procene, neka procene narodni poslanici. Ja ću da govorim isključivo jezikom činjenica, jezikom brojki, jezikom zvaničnih dokumenata ministarstava u Vladi Republike Srbije. Ovo može da se tumači kao jedna mikrostudija kako aktuelna vlast narušava princip ustavnosti i zakonitosti, kako gazi sva moguća pravna načela, samo da bi u državnoj upravi Republike Srbije zaposlila svoje partijske kadrove, a pri tome se flagrantno krše odredbe Zakona o državnoj upravi, Zakona o državnim službenicima i nameštenicima. Imam u rukama zapisnik o redovnom inspekcijskom nadzoru u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. U pitanju je akt Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Sektor za upravni nadzor, Odeljenje upravne inspekcije broj 130-038-00-26/2007-13, dana 2.7.2007. godine. Dakle, jedno krilo Vlade Republike Srbije, odnosno jedna stranka u Vladi Republike Srbije, kontrolisala je kako njihovi koalicioni partneri rade u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Da ne bi bilo nikakve zabune, nije opozicija kontrolisala vlast, nego je jedan deo vlasti kontrolisao drugi deo vlasti. Evo šta je jedan deo vlasti ustanovio kako se drugi deo vlasti ponaša. Na 6. strani ovog zapisnika, odeljak b) raspoređivanje državnih službenika i nameštenika, kao i na 7. i narednih nekoliko stranica piše – određen broj državnih službenika u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede nema položen državni stručni ispit propisan članom 84. Zakona o državnoj upravi i članom 100. Zakona o državnim službenicima, ne ispunjavaju poseban uslov, položen državni stručni ispit iz Pravilnika o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta, a samim tim ni uslove za raspoređivanje na izvršilačka radna mesta u određenom zvanju, i to... Neću da navodim imena ovih ljudi, ne bi bilo korektno, ali ću govoriti jezikom brojki. Dakle, ovde se kaže – određeni broj državnih službenika. Radi se o izuzetno velikom broju. Kaže se ovako – u Sektoru za analitiku i agrarnu politiku – jedan čovek, u Sektoru za inspekcijski nadzor – 11 ljudi, u Sektoru za pravne i opšte poslove – dvoje ljudi, u Projektnom centru – troje ljudi, u Upravi za zaštitu bilja – 11 ljudi, u Republičkoj direkciji za vode – 13 ljudi, u Upravi za šume – 10 ljudi, u Upravi za veterinu, dame i gospodo narodni poslanici koji se zalažete za ulazak u EU, 121 čovek zaposlen a da nije položio stručni državni ispit. U radnom odnosu na određeno vreme, koji, takođe, ne ispunjavaju zakonom propisane uslove, u Upravi za zaštitu bilja – dvoje ljudi, u Upravi za veterinu – 11 ljudi, u Sektoru za razvoj sela i poljoprivrede – dvoje ljudi. Na strani 14 ovog zapisnika, odeljak v) oblast radnih odnosa državnih službenika i nameštenika, piše – članom 157. Zakona o državnim službenicima, propisano je da svaki državni organ sprovodi deo kadrovskog plana koji se na njega odnosi. Inspekcijskim nadzorom je utvrđeno da je određen broj zaposlenih zasnovao radni odnos u Ministarstvu suprotno usvojenom privremenom kadrovskom planu za 2007. godinu, i to ukupno troje ljudi. Članom 88. Zakona o državnim službenicima, pored ostalog, propisano je da rukovodilac može da premesti na neposredno više izvršilačko radno mesto državnog službenika kome je najmanje dva puta uzastopno data ocena – naročito se ističe, a članom 90. navedenog zakona –da državni službenik može, zbog potrebe rada, da bude trajno ili privremeno premešten na drugo odgovarajuće radno mesto u istom državnom organu, ili privremeno premešten u drugi državni organ. Ovde se navodi ime jedne gospođe koja je diplomirani građevinski inženjer, rešenjem broj 112-01-1/561/06-09, od 14.7.2006. godine. Ta gospođa je raspoređena na radno mesto vodoprivrednog inspektora, u zvanju savetnik u Odeljenju vodoprivredne inspekcije, u područnoj jedinici široj od područja upravnog okruga za Mačvanski, Kolubarski, Podunavski i Braničevski upravni okrug i područnoj jedinici za grad Beograd, sa sedištem u Beogradu, koje je utvrđeno pod rednim brojem 223. Pravilnika. Trajno je premeštena na radno mesto za upravne i analitičke poslove, u zvanju samostalni savetnik, Odeljenje za upravne i analitičke poslove i standarde u oblasti vodoprivrede, koje je utvrđeno pod rednim brojem 187 Pravilnika, počev od 1.02.2007. godine. Rešenje o premeštaju je broj 112-01-1/31/07-09, od 1. marta 2007. godine. Osnov za donošenje rešenja je član 88. Zakona o državnim službenicima, jer joj je, navodno, dva puta uzastopno određena ocena – naročito se ističe, za 2005. i 2006. godinu. Međutim, članom 3. Uredbe o ocenjivanju državnih službenika, propisano je da prvi period za ocenjivanje započinje 1. januara 2007. godine, pa premeštaj državnog službenika po osnovu člana 88. Zakona o državnim službenicima nije mogao biti izvršen 1. marta 2007. godine. Pored toga, postupak popunjavanja radnog mesta za upravne i analitičke poslove, koje je razvrstano u zvanje samostalni savetnik, na koje je imenovana premeštena, nije sproveden na način propisan članom 3. Uredbe o sprovođenju internog i javnog konkursa za popunjavanje radnih meta u državnim organima, ("Službenik glasnik Republike Srbije'', broj 3, iz 2006. godine. Naime, nije doneto rešenje o popunjavanju izvršilačkog radnog mesta, koje se dostavlja službi za upravljanje kadrovima, a pored ostalog, ni izjava rukovodioca da se izvršilačko radno mesto popunjava premeštajem državnog službenika iz istog organa. Popunjavanje radnog mesta za upravne i analitičke poslove u zvanje samostalni savetnik se ne uklapa ni u donet privremeni kadrovski plan, jer je u 2007. godini predviđeno 15 radnih mesta u zvanju samostalni savetnik i sva radna mesta su popunjena. Zamislite šta bi vam rekao Havijer Solana ili Oli Ren da čuju ovo. Uvidom u personalna dosijea imenovanih, utvrđeno je da zaposleni, do isteka probnog rada, odnosno do 20. maja 2007. godine i 18. juna 2007. godine, nisu položili državni stručni ispit i da im radni odnos nije otkazan, što je suprotno članu 130. stav 1. tačka 4. Zakona o državnim službenicima. Zakonitost rešenja o razvrstavanju izvršilačkih radnih mesta u određena zvanja, shodno Zakonu o državnim službenicima, nije se mogla utvrditi, zamislite, jer u personalnim dosijeima zaposlenih nedostaju dokazi o stručnoj spremi zaposlenih, kao i dokazi o potrebnom radnom iskustvu u struci. Inspekcijskim nadzorom je utvrđeno da određenom broju državnih službenika nisu utvrđena zvanja u koja su razvrstana radna mesta u skladu sa zakonom, pa se onda navode imena ljudi, koja neću da pominjem. Personalna dosijea zaposlenih su nesređena i ne sadrže sve dokaze o ispunjavanju opštih uslova za zasnivanje radnog odnosa, propisanih članom 45. Zakona o državnim službenicima. Onda se navodi da nedostaju dokazi o školskoj spremi, overene kopije diploma, uverenja o položenom stručnom ispitu, uverenja o državljanstvu i drugo, radne knjižice su neažurne i za određeni broj zaposlenih nisu date na uvid. Iz stranice u stranicu, bruka i sramota izvršne vlasti u Srbiji. Vi mislite da na ovaj način uvedete Srbiju u Evropsku uniju. Zapošljavate svoje partijske kadrove bez dokaza o školskoj spremi, kršite Zakon o državnim službenicima, kršite Zakon o državnoj upravi, kršite Ustav Republike Srbije. Jednostavno, za vas ništa ne važi. Ne vas se ne odnosi nijedna pravna norma u Republici Srbiji. Sve što je dobro za DS i G17 plus, to je dozvoljeno. Što je to suprotno važećim zakonskim propisima u Republici Srbiji, šta nas briga! Dakle, gospodo iz Vlade Srbije, nažalost, ovde nema nikoga, valjda su se umorili, menjajte politiku. Menjajte put kojim mislite da reformišete pravosuđe u Republici Srbiji. Ostavite sudije na miru. To su u najvećoj meri časni i pošteni ljudi, koji hoće da žive od onoga za šta su se školovali, dakle, da budu sudije. Pozabavite se ovakvim stvarima. Na stotine i hiljade ljudi, ovo je samo jedan mali primer, mogu da vam donesem desetine ovakvih zapisnika koji vrve od nezakonitosti, zaposlili ste u vašim ministarstvima kao vaše partijske kadrove. To su potpuno nestručni ljudi, nesposobni, ne ispunjavaju nijedan zakonski uslov, ali zato iz godine u godinu isisavaju budžet Republike Srbije. Vaši ministri najavljuju, traže od građana Srbije da stežu kaiš. Stežite kaiš vi, gospodo iz vlasti. Lako je stezati kaiš čoveku koji je gladan. Stegnite kaiš najpre sebi. Jedan ruski istoričar je rekao da nije dobra država koja se goji dok narod slabi. Narod u Srbiji je, gospodo, sve mršaviji i mršaviji, a vi, gospodo iz vlasti, sve deblji i deblji.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da) Zoran Šami ima reč.
Gospođo predsednice Skupštine, dame i gospodo poslanici, bez obzira što mi stvarno imponuje energija koju pokazuje gospođa Malović, upravo sam hteo da kažem da mi je jako žao što niste tu. Pre, čini mi se, tri dana, zamolio sam gospođu Malović da prespava i da u međuvremenu povuče ovaj zakon iz procedure. Očigledno da od toga nije bilo ništa. Još uvek raspravljamo o zakonu, ili gospođa Malović nije imala dovoljno vremena da spava. Ponoviću sada malo detaljnije argumente koje sam izneo pre neki dan. Postoje dobri zakoni i postoje manje dobri zakoni. Lično, mislim da je ovaj zakon veoma štetan, po državu, naravno. Pokušaću to da obrazložim. Pre svega, jedan od motiva, koliko sam razumeo, da se od 138 sudova zadrži 34, bile su primedbe na rad tzv. malih sudova, gde je neko ustanovio da je veliki stepen korumpiranosti, da ima nestručnih kadrova, da ima, da kažem, lenjih sudija. Verujem da je to ustanovljeno, međutim, mislim da bi i gospođa Malović, kao sadašnji ministar, i bilo koji drugi ministar imali opštu podršku Skupštine da stanu na put tim i takvim sudijama. To se ne čini ovakvim zakonom. Svakog meseca neko opljačka poneku poštu u Srbiji. Jedan od načina da se pljačke spreče jeste da zatvorimo pošte. Tada sigurno neće biti pljačke. Tako je i ovde. Da bismo se rešili korumpiranih ili nesposobnih sudija, mi ćemo da zatvorimo sudove. Nisam siguran da je to ispravan način. Već sam izneo tezu o sprženoj zemlji. Činjenica je da, kada jednom malom mestu ukinete sud, vi ste istog trenutka najurili iz tog mesta ne samo sudije, koje moraju da pređu u neko veće mesto da bi radili, sa svojim porodicama, naravno, nego ste istovremeno najurili advokate iz tog mesta; niko kome će da sudi sudija iz Sremske Mitrovice u, na primer, Inđiji, neće uzeti advokate iz Inđije. Uzeće advokate iz Sremske Mitrovice. To je potpuno logično. Vremenom će sve manje mladih ljudi imati potrebu da ostaje u takvom mestu i vi takva mesta, praktično, pravite mrtvim. Još im zatvorite srednju školu, eventualno im ukinite bolnicu, i sasvim je izvesno da će za deset godina 99% stanovništva Srbije živeti u ova 34 grada koji su sada dobili osnovne sudove, ili koji su imali tu sreću da se zadrže srednje škole. Naveo sam primer Ušća. To je jedan gradić 60 km od Kraljeva, gde sam imao prilike da razgovaram s meštanima pre jedno dve-tri godine; njima je ukinuta srednja škola, deca putuju svakog dana 60 km do Kraljeva i, naravno, posledica toga je da se broj stanovnika prepolovio za deset godina, sa tendencijom, kad i oni stariji, već u godinama, prirodno odu, da se mesto potpuno ugasi. Naravno, ne mislim da mora nužno da ostane 138 sudova. Srbija ima 186 opština, ako se ne varam, ne mora svaka opština da ima sud, ali treba naći neku meru u svemu. Ne možete čitave prostore, recimo, ja sam podneo amandman na raspored sudova u Sremu, ne može ceo Srem da se svede na jedan sud u Sremskoj Mitrovici. Moj amandman je nešto malo širi od amandmana gospodina Ratkovića, predložio sam da se zadrže sudovi i u Rumi, i u Inđiji, i u Staroj Pazovi, i u Šidu. Dobro, ne mora, ne postoji sud u Irigu, nema suda u Pećincima, u redu je, to su ipak manje opštine. Ne kažem, možda ne mora svih pet sudova da ostane, ali hajde neka ostane dva-tri. Zato, mislim da se na jedan staloženiji način preispitaju odredbe ovog zakona, da se ostavi jedan veći broj, svakako, znatno veći broj od 34 suda, kažem, ne mora 138, i onda ne bi bila ovakva reakcija, da na zakon od 19 članova imamo 124 amandmana, od toga, 30 amandmana iz partija na vlasti. Pri tome, što je jako čudno, ja se ne sećam takvog slučaja, praktično, svi slobodno mogu da podrže sve amandmane. Dovoljno je, na primer, da svi podrže amandman gospođe Radović i mi svi ostali možemo da odustanemo od amandmana, ili, što je za mene još logičnije, da se zakon povuče iz procedure, da se napravi bolji predlog zakona, možda s istom koncepcijom smanjenja broja sudova, ali bolje odrađen. Onda, verovatno, niko ne bi imao problema da za takav zakon glasa. Mene, doduše, brine još jedna stvar. Tragajući za motivima za tako drastično smanjenje broja sudova, sa 138 na 34 osnovna suda, bojim se, mada me je gospođa Malović neki dan uveravala da nije tako, da je jedan od motiva taj što se 34 predsednika sudova mnogo lakše kontroliše nego 138 predsednika sudova i da se iza toga krije jedna jako loša namera vlasti – da kontroliše sudove. Toliko godina sam, pre svega, dugo sam godina u opoziciji, doduše, moja stranka je bila i na vlasti, ali uvek sam se zalagao da budemo pravna država i za odvojenost pravosuđa od izvršnih organa vlasti. Valjda se svi za to zalažemo. Ali, pravljenjem malog broja sudova, s malim brojem predsednika sudova, ti predsednici sudova postaju nužno važni i nužno moraju biti pod kontrolom vlasti, jer će zavisiti od nje. Još i to da kažem da, o tome sam govorio i prošli put, ekonomski motiv ne postoji, uopšte. Dakle, ekonomsku logiku uopšte ne vidim. Za mene je cena sudstva u Srbiji, ukupno uzev, direktno proporcionalna broju predmeta, ne broju sudija, pomoćnih radnika i tako dalje. Broj predmeta je, statistički, uvek jednak. Neki će sud jedne godine imati 100 ili 1.000 manje, pa onda 1.000 više, ali, na nivou Srbije, to je statistički jednaka veličina i ona košta onoliko koliko košta suđenje, počevši od onih, da kažem, banalnih suđenja, za banalne saobraćajne prekršaje, do najsloženijih i najkomplikovanijih suđenja. Možete vi to obavljatiu tri suda, u 303 suda, to je uvek toliko i toliko će da košta. Pitanje je samo da li ćete sudije, advokate, sve pomoćno osoblje, preseliti, ne znam, iz Rače u Kragujevac, iz Inđije u Mitrovicu, ili nećete. Gde će oni živeti i gde ćete ih plaćati? Ali, opet ćete ih plaćati, da ne kažem da ćete to malo što uštedite na nekim kurirskim, krajnje pomoćnim poslovima u sudstvu, toliko, ako ne i mnogo više, potrošiti na putne troškove i dnevnice sudija koji, ne znam da li neko o tome razmišlja, treba, u osam časova radnog vremena, da otputuju, da sude i da se vrate. Nisam uveren kolika će biti efikasnost takvog posla. Zato vas, gospođo ministar, još jedanput molim da povučete ovaj zakon iz procedure. Mislim da je to i za vas, i za vladajuću većinu, i za opoziciju najkorisnije, pa da iziđete pred ovu skupštinu s jednim mnogo suvislijim predlogom, predlogom koji može imati u osnovi istu ideju, koja sama po sebi nije loša, ali koji će, u realizaciji te ideje, biti bez ovih repova o kojima sam govorio. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, primili smo vest da je preminuo patrijarh ruski, gospodin Aleksej, i u vaše i u svoje ime poslala sam ruskoj Dumi telegram sledeće sadržine: "S velikim žaljenjem sam primila vest o smrti patrijarha ruskog, gospodina Alekseja. Njegova ličnost, kao čoveka i kao patrijarha Ruske pravoslavne crkve, predstavlja oličenje borbe za bolji svet svih ljudi na zemlji, bez obzira na pol, rasu ili veroispovest. Njegovom smrću, pravoslavni svet, ali i pravoslavlje u celini, gubi ličnost koja je svojom aktivnošću, kao patrijarh Rusije, ostavila neizbrisiv trag, koji će pamtiti generacije koje dolaze, ne samo u Rusiji, već i generacije širom sveta. Gospodine Grizlov, primite, u ime Narodne skupštine Republike Srbije i u moje lično ime, izraze najiskrenijeg saučešća." Ko se javio za reč? Gospođa Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što krenem da govorim o amandmanu, moram da se obratim vama, gospođo Đukić-Dejanović, lično, zato što ste još jedanput u toku dana pokazali da imate različite aršine u odnosu na poslaničke grupe. Ponovo podsećam da ste danas, na iniciranje jedne poslaničke grupe, protivposlovnički zakazali sednicu jednog odbora. Ne pominjem ni koja poslanička grupa, ni koji odbor je u pitanju, jer sam to već govorila, ali ste bez ikakvog komentara ostavili zahtev kolege Ljube Kragovića da se što pre pribavi mišljenje Zakonodavnog odbora o pitanju – da li je propratni akt upravni akt, da li je to akt koji je bitan za odlučivanje? Problem koji je izneo kolega Ljuba Kragović, o kom smo govorili i juče, a odnosi se na popunjavanje odborničkih mesta sa liste SRS-a u opštini Leposavić, takođe je vrlo urgentan, vezan je rokovima i trebalo je da postupite, bar, isto kao što ste postupili u onom prvom slučaju, pogotovo što ste ovde imali prisutnog predsednika Zakonodavnog odbora. Trebalo je da zatražite od predsednika Zakonodavnog odbora da zakaže sednicu i da da to mišljenje o RIK-u. Inače, kao diplomirani pravnik, tvrdim i znam da je taj propratni akt, koji je poslužio kao alibi delu RIK-a da ne popuni odbornička mesta odbornicima s liste SRS-a u opštini Leposavić, potpuno nevažan papir, koji uopšte nije morao da postoji. Evo, kolega Kragović ulazi i može da čuje ovo što nameravam da kažem. Dakle, taj papir na kojem piše: u prilogu vam dostavljamo to i to, nešto je što nema nikakve veze s predmetom u postupku. Dokumentaciju koja je dostavljena RIK-u mogao je slobodno da donese i golub pismonoša. Bitno je da je ta dokumentacija potpuna i da su postojali i postoje uslovi da se sa liste SRS-a popune odbornička mesta u opštini Leposavić. Toliko, pre svega, radi javnosti, a zaista očekujem da ćete ubuduće imati isti odnos prema svim poslaničkim grupama. Da li smo mi vama simpatični, ili nismo, to je potpuno nebitno, bitno je da vi morate da se ponašate u skladu s Poslovnikom i da imate ista merila prema svakom narodnom poslaniku i prema svakoj poslaničkoj grupi. Kada je u pitanju amandman kolege Zorana Šamija, a prethodno Vlatka Ratkovića, koji su u jednom delu isti, u suštini, odnose se na istu teritoriju suda, ovde imamo pravi primer onog o čemu sam govorila kada sam govorila o jednom od prethodnih amandmana. Pitali smo se ovih dana šta je bio kriterijum Vlade Republike Srbije ne da odredi ovakvu mrežu sudova, to je posebna priča, govoriću i o tome, nego kojim kriterijumima se Vlada rukovodila kada je, od 130 amandmana, 19 usvojila, a ostale nije? U čemu je razlika između amandmana bilo kog kolege čiji amandman nije usvojen i nekoga čiji je amandman usvojen? Da li ste, recimo, gospođo Malović, usvojili amandmane Nenada Konstantinovića i Srđana Milivojevića zato što imate više simpatija prema "otporašima" nego, recimo, prema Vlatku Ratkoviću, čiji amandman niste usvojili, ili je to možda zato što gospodin Srđan Milivojević već nekoliko dana izigrava vašeg ''bodigarda'' u ovom parlamentu? Zaista, nijedno zdravorazumsko obrazloženje nismo mogli da nađemo. Vlatko Ratković i njegov amandman su primer za ono što sam već nekoliko puta govorila. Ovo je poruka, pre svega, građanima Rume, naravno, i svima koji nas prate. Vlatko Ratković je, kao narodni poslanik iz Rume, tražio da u Rumi postoji osnovni sud. Amandman do sada nije prihvaćen, a da li će biti u danu za glasanje, videćemo. Ako amandman ne bude prihvaćen, da li će kolega Vlatko Ratković glasati za ovaj zakon ili neće? Da li je on izašao ovde da obrazloži taj svoj amandman da bi građani Rume čuli kako se Vlatko Ratković zalaže za interese svojih sugrađana, ili je to istinski mislio? Ako je istinski ovde predstavljao građane Rume i ako mu ovako bitan amandman ne bude usvojen, on mora da glasa protiv zakona. Ne postoji nijedno drugo obrazloženje. Ukoliko kolega Vlatko Ratković bude glasao za ovaj zakon, a ne bude mu u danu za glasanje usvojen amandman, onda je on danas na najgrublji mogući način prevario građane Rume koje ovde predstavlja. Narodni poslanik može odavde da kaže šta god hoće, da ne budem pogrešno protumačena, dakle, nikakvih ograničenja nema, to je stav SRS-a, ali nije korektno izaći ovde i reći da predstavljate jednu grupu građana i da u ime te grupe građana nešto insistirate, tražite, to ne dobijete i opet glasate za to što vam nije usvojeno. U najmanju ruku, to nema logike. Ili, ako se desi da u danu za glasanje bude usvojen amandman Vlatka Ratkovića, onda to može da se protumači kao njegov uslov za glasanje za zakon. U svakom slučaju, skrećem pažnju kolegama narodnim poslanicima da u danu za glasanje posebno vodimo računa o ovom amandmanu, da bismo mogli da obavestimo građane Srbije, u ovom slučaju građane Rume, na primeru amandmana Vlatka Ratkovića, da li poslanici DS-a istinski zastupaju interese građana koje ovde predstavljaju ili se ponašaju onako kako bi ti građani hteli da čuju, a kada se glasa, onda se pritisne dugme suprotno od onoga što se na ovom mestu govorilo. I amandman gospodina Ratkovića, i amandman gospodina Šamija, rekla sam već, odnose se u jednom delu na istu teritoriju suda, ali je našoj poslaničkoj grupi prihvatljiviji amandman gospodina Šamija, jer taj amandman, za razliku od ovog koji je predložio Vlatko Ratković, predlaže opštinske sudove, pored Sremske Mitrovice, i u Inđiji, Staroj Pazovi, Šidu i Rumi. Dakle, ako ne bude ovaj amandman usvojen, onda bi bilo dobro da bude usvojen bar ovaj amandman gde se predlaže, pored Opštinskog suda u Sremskoj Mitrovici, i osnivanje opštinskog suda u Rumi. Stvarno, imam utisak, gospođo ministar, da niste nijedanput obišli Srbiju; da jeste, mislim da biste znali kako se ide od, recimo, Stare Pazove do Sremske Mitrovice, i da vam ne bi palo na pamet da to bude teritorija jednog suda. Pored svega što ste naveli ovde kao razlog, ljudi, recimo, iz Stare Pazove, za Sremsku Mitrovicu moraju da plaćaju čak i putarinu. Vi nam ovde objašnjavate danas da nema nikakvih dodatnih troškova, da nijedan građanin neće morati da putuje iz sedišta svoje opštine. Već više puta smo rekli da to nije tačno i dokazali vam to, naravno. Miloš Aligrudić je malopre nastavio ono što sam pre njega započela, ovu smešnu stranu obrazloženja Vlade Republike Srbije na svaki amandman. Bez obzira na koju teritoriju se odnosi, obrazloženje ide – amandman se ne prihvata, kao u slučaju amandmana Milice Radović, i to nekoliko puta, pa posle toga – Miloša Aligrudića, pa onda opet Milice Radović. Došli smo na 14. stranu obrazloženja, izveštaja Vlade, do jednog velikog obrazloženja na amandman Milice Radović. Inače, da podsetim da smo danas više puta rekli da bi bilo najbolje da se ovaj amandman usvoji, jer ovaj amandman predviđa postojanje 138 osnovnih sudova. Šta kaže Vlada? ''Vlada ne prihvata amandman. Predloženim amandmanom predviđeno je osnivanje 138 osnovnih sudova, što je u potpunosti identično sa rešenjem iz važećeg zakona, prema kome postoji 138 opštinskih sudova.'' Vi nama, gospođo ministar, niste dokazali da je problem u funkcionisanju sudova taj što danas u Srbiji ima 138 opštinskih sudova. Niste nas ubedili da je to razlog lošeg funkcionisanja pravosuđa i niste nas ubedili da je to razlog kriminala i korupcije u pravosuđu. Niste nas ubedili da 138 opštinskih sudova u Srbiji znači, samo po sebi, loše pravosuđe. Dakle, ovo je argument koji nikako ne možemo da prihvatimo. Vi kažete, ovakvo rešenje nije u skladu sa Predlogom zakona o uređenju sudova, koji predviđa obrazovanje sudskih jedinica izvan sedišta osnovnih sudova. Naravno da nije u skladu s tim. Mi vam to i kažemo. Mi hoćemo da ne bude u skladu s tim, jer amandmanom tražimo drugačije rešenje. Vi nama pišete obrazloženja kao da su narodni poslanici debili. Kažite nam nešto novo, kažite nam nešto u šta ćete da nas ubedite, ili ćete da nam kažete ovo što ste rekli na kraju, što je jedna velika neistina i što su, u većini slučajeva, kolege koje su govorile navele kao razlog zbog čega misle da treba zadržati sudove u njihovim opštinama. To je poslednja i pretposlednja rečenica: ''Prilikom utvrđivanja broja osnovnih sudova i područja njihove nadležnosti, pored priliva predmeta, vodilo se računa da u svakom gradu i upravnom okrugu u Republici Srbiji bude najmanje jedan osnovni sud''. Da li ovo, gospodo, kolege pravnici, ima ijedan pravnički razlog za ovakvu mrežu sudova? Zaista je neverovatno. Šta dalje kažete? I ovde nas Vlada laže, kaže – pored toga, kao kriterijum za obrazovanje osnovnog suda uzeti su i kriterijumi geografske udaljenosti i razvijenosti putne mreže. Mi vam pet dana pričamo, upravo, između ostalog, geografska udaljenost je razlog za podnošenje 130 amandmana. Nerazvijenost putne mreže je razlog za podnošenje 130 amandmana, upravo ono što mi ovde pričamo, pričamo i pričamo, za šta građani Srbije znaju da je tako i za šta imamo njihovu podršku, i kroz telefonske pozive, i kroz telegrame i pisma koja dobijamo u prostorije SRS-a. Kažete, zbog svega navedenog, amandman se ne prihvata, budući da je u potpunoj suprotnosti s intencijom predlagača u pogledu reforme pravosuđa i uspostavljanju potpuno nove mreže pravosudnih organa. Pa, amandman valjda i jeste takav da bude u.... (Predsednik: Vreme.) ...suprotnosti s onim što želi Vlada, jer da mislimo kao Vlada, ne bismo podnosili amandmane. Isteklo mi je vreme, izvinjavam se, samo još jednu rečenicu. Kada je u pitanju Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, gospođo Malović, radi se o tome da je opšte mišljenje da ovaj zakon morate povući iz procedure. To je opšte mišljenje narodnih poslanika, stručne javnosti, građana Srbije, medija. Dakle, na svakom koraku vas pozivaju da povučete ovaj predlog zakona. Čemu takva tvrdoglavost, zaista nam je nejasno.
O amandmanu, gospodin Srđan Miković. Samo bih htela da vam kažem da je gospodin Kragović pitanje, zapravo, uputio Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo, ali ne smeta, mi ćemo i našem Zakonodavnom odboru, nakon ove vaše diskusije, uputiti pitanje. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, trenutno govorimo o amandmanu na tačku 30. člana 3. Predloga zakona koji je podneo gospodin Zoran Šami. Na istu tačku podneo je amandman i gospodin Vlatko Ratković. Samo bih ukazao na jednu veliku razliku amandmana gospodina Šamija, u odnosu na Predlog zakona i na predloženi amandman gospodina Vlatka Ratkovića. Ukoliko bismo, eventualno, usvojili amandman gospodina Zorana Šamija, a vidim da je i Poslanička grupa SRS-a bliža da se pozitivno odredi prema tom amandmanu, moram da ukažem da bi u toj situaciji građani Iriga ostali bez suda koji bi pokrivao njihovu teritoriju. Isto tako, i Irig i Pećinci bi ostali bez sudskih jedinica. Znači, građani Iriga i građani Pećinaca ne bi bili u prilici da ostvaruju svoja prava pred sudom na mestima gde danas ostvaruju svoja prava. Žao mi je što se gospodin Vitomir Plužarević, narodni poslanik SRS-a iz Vrdnika, nije javio za reč, da kaže da li je u redu da njegov Vrdnik i njegov Irig ne budu tretirani ovim amandmanom i da se ne zna gde bi Irižani ostvarivali svoja prava. Nisam hteo da se javljam povodom nekih ranijih amandmana koji su bili podneti. Smatram da je vrlo važno da, ukoliko se podnose amandmani, ne ostaju čitave teritorije nepokrivene, jer dešavalo nam se da se podnetim amandmanima, ukoliko budu usvojeni, zaborave teritorije opština Žitište, Sečanj, Gadžin Han, Doljevac, a koliko znam, amandman gospodina Milana Lapčevića, kojim se građani Ražnja onemogućavaju da ostvaruju svoja prava pred sudskom jedinicom, podržan je od strane Poslaničke grupe SRS-a. Nisam video da je gospodin Milojković Vlada iz SRS-a osporio tako nešto. Zaboravljaju se teritorije Nove Crnje, Malog Iđoša. U svakom slučaju, zaboravlja se teritorija Ivanjice. Smatram da je jako važno, ukoliko razgovaramo ozbiljno o modalitetima kako da unapredimo predloženi zakonski tekst, da to uradimo maksimalno savesno, da nam se ne desi da, u slučaju usvajanja nekog amandmana, dođemo u situaciju da veliki broj građana u pojedinim opštinama bude onemogućen da ostvaruje svoja prava. Hvala.
Pre vas se javila gospođa Radeta, ali, izvolite.
Gospodine Mikoviću, moj savet vam je da budete malo manje pametni. DSS nije podnosio amandmane kojima bi menjao status koji su do sada imali, pominjali ste Sečanj, Žitište, Irig, itd. Oni ni do sada nisu imali sudove, imali su svoje sudske jedinice. Mi ovde pričamo o osnovnim sudovima. Zato je taj amandman tako napisan. Kada budemo hteli da vas konsultujemo kako ćemo da pišemo amandmane, mi ćemo to, svakako, učiniti. Ali, za početak, molim vas da budete manje pametni.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Zaista je iznenađujuće na koji način je kolega Miković pokušao da odbrani predlog Vlade Republike Srbije. Mi ovde već nekoliko dana pričamo o Predlogu ovog zakona u pojedinostima. Moram da priznam da ste vi jedan od retkih, od desetak poslanika DS-a, koji sedite ovde i koji, pretpostavljam, pratite ovo o čemu narodni poslanici govore. Mislim da je svakome jasno da mi, zapravo, insistiramo da stanje, kada je u pitanju mreža sudova, odnosno pravosudnih organa, treba da ostane nepromenjeno u ovom momentu, da Vlada povuče Predlog zakona, pa da se ozbiljno sedne i sačini jedan ozbiljan predlog. Vama, verovatno, nije prijalo to što smo prozivali, odnosno objašnjavali građanima Srbije na kojih način ih predstavljaju poslanici iz DS-a, da jedno pričaju tamo, njima, to prenesu ovde, ponekad javno, a glasaju potpuno suprotno interesima građana Srbije. Vi ste ovde pokušali da nabrojite, navodno, neke sudove, neka mesta, koji bi ostali bez sudske zaštite kada bi se usvojili neki amandmani. Pretpostavljam da imate, zapravo bi trebalo da imate uticaja na Vladu Republike Srbije, jer ste vi ti koji ste ih birali i vi možete da ih razrešite, da menjate ministre, itd, pa bi bolje bilo da porazgovarate sa gospođom Malović, da joj objasnite, da je ubedite da povuče ovaj predlog zakona, da ne pravi haos u sudskom pravosuđu. Ubeđena sam da ste i vi svesni, uostalom, čuli ste vašeg kolegu Vlatka Ratkovića, koji ispriča šta ispriča i ode. Inače, rasprava mu je bila odlična i argumentovana. Ali, izašao je iz sale, zato što očigledno nije mogao više da razgovara, jer je očekivao da će ministar bar njemu, kao stranački kolega, da prihvati amandman. Dakle, nemojte da zloupotrebljavate činjenicu da ste sada nabrojali nekoliko sudova, da ostavite utisak nekoga ko je pratio šta se ovde radi, pa ste sada ispričali koliko ... (Predsednik: Vreme.) ... bi, prihvatanjem ovih amandmana, opštinskih sedišta ostalo bez sudske zaštite. Najbolji način i najbolji predlog je, još jednom, povucite ovaj zakon ili, u najgorem slučaju, prihvatite amandman Milice Radović.
Reč ima gospodin Radovanović, povodom Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ipak sam morao da se javim po Poslovniku i da se pridružim gospodinu Šamiju i gospođi Vjerici Radeti povodom komentara kolege narodnog poslanika Srđana Mikovića na ono što poslanici SRS-a rade ili ne rade, po njemu. Pri tom, neosnovano je naveo da narodni poslanik SRS-a, gospodin Vlada Milojković, nije reagovao po pitanju eventualne sudske zaštite i ostvarivanja prava pred sudom u Ražnju. Gospodine Mikoviću, kao poslanik SRS-a, podneo sam amandman na član 2, kada su u pitanju prekršajni sudovi, i na član 3, kada su u pitanju osnovni sudovi. Predlogom zakona se ništa ne menja u organizaciji suda, kako prekršajnog, tako i osnovnog suda. Trenutno, postoji Opštinski sud u Aleksincu, s odeljenjem Suda u Ražnju. Po Predlogu zakona, predviđeno je ukidanje Opštinskog suda u Aleksincu, formira se Osnovni sud u Nišu, sa sudskom jedinicom u Aleksincu i Ražnju. Znači, opet se u Ražnju ništa ne menja. Kada je u pitanju prekršajni sud, bez argumenata, bez osnova pominjete neku našu neaktivnost, koja ne postoji. Vidite koliko su aktivni poslanici SRS-a, a gospodin Vlada Milojković nije imao potrebu da reaguje u raspravi, kao poslanik SRS-a iz Ražnja, kako ste vi naveli, pogotovo što je već postojao amandman koji sam ja podneo, a i kolega Milan Lapčević, koliko je meni poznato, po istom tom osnovu.
Zahvaljujem, gospodine Radovanoviću. Reč ima gospodin Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam zadivljen oštroumnošću gospodina Mikovića. Ako ste pažljivo pratili ono što je rekao, on upućuje kritiku narodnim poslanicima SRS-a – zašto ne podnose amandmane kojima se štite prava građana koja su ugrožena predlogom koji je stigao iz Vlade Republike Srbije? Dakle, u životu nisam čuo bolju argumentaciju kako treba štititi prava i slobode građana Republike Srbije. Gospodine Mikoviću, Vlada Republike Srbije ukida postojeću sudsku mrežu u Republici Srbiji, gasi sudove, doći će do otpuštanja sudija, doći će do otpuštanje velikog broja sudskog osoblja. Građani će, pod otežanim uslovima, moći da ostvare svoja prava. To je suština ovog predloga zakona. Ako se ne varam, vi ste pravnik, umesto da predložite vašem ministru, Vladi, da povuče ovaj predlog zakona iz skupštinske procedure, vi ovde trijumfalno izlazite za govornicu i prozivate narodne poslanike zašto svojim amandmanima ne brane prava građana, koja upravo vi ugrožavate ovakvim predlogom zakona. Potpuno je jasno da poslanici DS-a ulažu amandmane na ovaj predlog zakona samo da bi oprali svoju savest pred građanima onih opština iz kojih dolaze. Posle, poslanici DS-a, posebno, trpe veliki pritisak. Zašto? Zato što su deo vladajuće koalicije. Od njih zavisi da li će ovaj zakon biti izglasan ili ne. Nije to slučaj samo sa gospodinom Vlatkom Ratkovićem. Svaki poslanik DS-a, verovatno, trpi veće ili manje pritiske od sudija, od ljudi koji su zaposleni u sudovima, od građana, da se zadrži postojeća pravosudna mreža. Onda vi igrate dvostruku igru, kažete tim sudijama, kažete sudskoj administraciji, kažete građanima – evo, daću sve od sebe, napisaću amandman, predložiću da se usvoje vaši zahtevi, ali kada dođe dan za glasanje, vi sami nećete, gospodin Mikoviću, ni gospodin Ratković, niti bilo ko drugi, glasati za svoj amandman, što je nonsens, što je presedan, nego ćete glasati za Predlog ovog zakona, kojim se direktno krše prava sudija, sudskog osoblja i građana opština iz kojih dolazite. Dakle, gospodine Mikoviću, vi i vaše kolege ste licemerni. Vi nemate iskrenu nameru da popravite Predlog ovog zakona. Vi samo hoćete da napravite dimnu zavesu pred očima javnosti, da se, tobože, zalažete za njihova prava ... (Predsednik: Vreme.) ...u stvari, vi ćete biti puko sredstvo Vlade Republike Srbije...
Gospodine Martinoviću, prekoračili ste vreme.
Evo, gospođo Dejanović, dve sekunde i završavam.... da se usvoji ovaj predlog zakona koji će pravosudnu mrežu u Republici Srbiji i ceo pravni sistem dovesti u haos. Ako nisam u pravu, evo, građani Srbije će na dan glasanja moći da se uvere. Ako ste ljudi od reči, ako poštujete građane opština iz kojih dolazite, ako ste muško, glasajte u danu za glasanje za vaš amandman.
Na član 3, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Kasalović i Miletić Mihajlović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim. Reč želi gospodin Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, ako je ovde reč o amandmanu kojim se predlaže postojanje suda u Gornjem Milanovcu, za područje te opštine, i za to postoje opravdani razlozi. To je suština ovog amandmana. Moram da kažem da razumem nameru predlagača zakona da je potrebno rešiti mnoge probleme koje danas imamo u pravosuđu i da je intencija da se učini racionalizacija u celokupnom sistemu sudske vlasti. S druge strane, nisam u potpunosti ubeđen da će se ovim zakonom to i ostvariti. Dozvoljavam sebi da to iznesem, ali s ogradom da nisam u stanju da izvršim, možda, valjanu, adekvatnu procenu, i ne sumnjam da predlagač i vi, gospođo Malović, imate najbolje namere. Voleo bih da epilog svega bude takav da ovaj zakon, kada se usvoji, da takve pozitivne rezultate koji su postavljeni kao ciljevi kada je ovde predložen. Ja sam, u principu, protivnik centralizacije koja doprinosi smanjenju osnovnih pretpostavki za ostvarivanje prava građana po raznim osnovama. Zapravo, decentralizacija je sušta potreba u mnogim oblastima života i rada i u sistemu vlasti, upravo iz razloga – kako bi manje razvijene sredine mogle da ostvare svoje funkcije i doprinesu boljitku, jednom boljem kvalitetu života građana van velikih centara. Decentralizacija funkcija Republike u sferi izvršne vlasti podrazumeva i adekvatnu, kompatibilnu decentralizaciju i drugih funkcija, pa i pravosudnih. Naravno, ne može se staviti znak jednakosti između onoga što je decentralizacija izvršne vlasti i onoga što, u stvari, pokušavam da objasnim kao paralelu u oblasti sudske vlasti, jer su različite po svojoj suštini. Kad je reč o ovom amandmanu, želim da kažem da imamo reakcije i lokalne samouprave i zvaničnika lokalne samouprave i građana u Gornjem Milanovcu, jer je reč o opštini koja zauzima 836 kvadratnih kilometara, koja ima 50.000 stanovnika. U opštini ima 63 naseljena mesta, a prečnik same opštine je preko 110 kilometara. S druge strane, postoje i neki drugi razlozikoji bi trebalo da se uvaže, jer Gornji Milanovac ima i tu karakteristiku da je državotvorni deo Srbije. Zapravo, još je Karađorđe, 1808. godine, u Rudniku osnovao Rudnički magistrat. Knez Miloš Obrenović je, 1824. godine, ustanovio Magistrat u Brusnici, današnji Gornji Milanovac. Dalje, 1836. godine, takođe knez Miloš, Okružni sud iz Čačka preseljava u Brusnicu, a 1856. godine, knez Aleksandar Karađorđević u današnji Gornji Milanovac preseljava sve okolne sudove. Veoma značajan podatak iz prošlosti, koji govori o onome što je tradicija, jer jedan od kriterijuma prilikom ustanovljavanja mreže i uređenja sudova, svakako, treba da bude istorija i tradicija jeste i da su među poznatim sudijama, po kojima, u Beogradu i u drugim gradovima, ulice nose nazive – knez Atanasko Mihailović, knez Marko Rakić, Ilija Popović Preljinac i čuveni vojvoda Nikola Milićević Lunjevica. Svakako, prošlost ne treba da bude model budućnosti, ali treba da bude oslonac dostojanstva, ne, u ovom slučaju, Gornjeg Milanovca ili bilo kog drugog užeg područja, već same države, srpskog naroda i svih građana koji žive u Srbiji. Zato su ovi razlozi veoma značajni. Kada se pogleda predložena mreža sudova, samim tim, i tužilaštava i prekršajnih sudova, mogu se naći i drugi brojni primeri gde bismo mogli argumentovano da stavimo primedbu na ponuđena rešenja. Sama sredina iz koje dolazim, Petrovac na Mlavi, može da stavi primedbu kada je reč i o površini, i o broju predmeta, o broju stanovnika, i o udaljenosti u odnosu na Požarevac itd. U svakom slučaju, teško da mogu da budem privržen takvim rešenjima, mada ih, u principu, prihvatam kao pokušaj predlagača da se učine određene promene u pravosuđu, koje je danas opterećeno brojnim problemima i s takvim problemima ne može da opstane, a samim tim ima i negativan uticaj na ono što su potrebe građana. Vratiću se na Gornji Milanovac i da kažem da u poslednje tri godine u Opštinskom sudu ima u radu skoro 23.000 predmeta, znači, godišnji priliv je preko 7,5 hiljada predmeta. U ime onih koji su najviše zainteresovani kad je reč o konkretnom amandmanu, u ime lokalne samouprave Gornjeg Milanovca i u ime kluba SPS - Jedinstvena Srbija, ja vas molim, gospođo ministarka, da razmislite o ovom amandmanu i o ovim značajnim podacima. Još jedanput potenciram da bi u Gornjem Milanovcu trebalo ove godine obeležiti ravno dva veka istorije i rada sudstva. Nepopularno je da se takva jedna tradicija ne uvažava. U svakom slučaju, moju ličnu podršku i podršku poslanika SPS - Jedinstvena Srbija imate u onome što je vaš pokušaj da date doprinos takvim promenama u pravosuđu koje će učiniti opšti boljitak za sve građane i državu Srbiju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima gospodin Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatam ovaj amandman kolege, ali moram da pitam kolegu iz SPS-a, ako ne usvoje ovaj njegov amandman, da li će glasati za zakon u celini? Ja ću ovu raspravu iskoristiti da vama i građanima Srbije pročitam pismo koje sam dobio od grupe advokata iz Kolubarskog okruga: ''Zakon o sedištima sudova je zakon koji u svojoj suštini predstavlja direktan poziv ljudima koji žive u malim sredinama, a taj poziv glasi – selite se u velike gradove, vidite li da sve institucije ove države idu u velike sredine. Za Kolubarski region to znači – idemo svi za Beograd ili za Valjevo. Veliki broj sudija, tužilaca, advokata, već daju oglase za prodaju svojih nepokretnosti i nišane stanove i kuće po Beogradu. Dakle, i ono malo što imamo obrazovanih ljudi u malim sredinama, logično da beži ka velikim gradovima, uglavnom ka Beogradu, a što ova vlada, ovakvim zakonom, zakonskim rešenjima, direktno podstiče. U obrazloženju ovakvog zakonskog rešenja se navodi kako se želi sprečiti uticaj lokalnih moćnika na rad malih sudova. Kakva laž. Zašto obmanjujete građane Srbije? Zašto im ne kažete da sudije i tužioce bira Republička skupština i da lokalni organi ne mogu ni da biraju ni da razrešavaju sudije? Pitamo vas, kako onaj ko ne može da postavi ili smeni tužioce ili sudiju može da na njega utiče kod donošenja odluka? Da li to hoćete da kažete da su sudije ili tužioci u malim sredinama podložni pritiscima, a sudije u velikim sredinama nisu, zato što žive u velikim sredinama?'' U tom smislu, moramo da pomenemo da je veliki broj advokata, pa i sudija iz Kolubarskog regiona tražio da pomenemo sramno istupanje njihovog kolege Čikiriza.Taj čovek je toliko svojim izlaganjima izvređao da je jedan broj njih želeo da dođe u ovu skupštinu da odgovori na njegove neistine. Kaže gospodin Čikiriz da ne može da dobije spor u malom sudu. Njegove kolege kažu – ili lažete, ili ste nesposoban advokat; gubite u malim sudovima, gubite u Zrenjaninu, u Novom Sadu. Sudije su vam pod pritiscima, advokati povezani sa sudijama, veštaci su, kako ste rekli, svi umreženi. Pitaju se vaše kolege kako, uopšte, imate posla? Ružno je to što neka iskustva iz svojih neuspešnih predmeta iznosite za ovom govornicom. Blatite svoje kolege koji nisu u mogućnosti da vam odgovore i pokušavate da iz pojedinačnih slučajeva izvučete opšte zaključke. Dakle, u Kolubarskom regionu ukidaju se opštinski sudovi Ljig, Ub, Mionica, Lajkovac i Osečina. Oni postaju sudske jedinice. Sada zamislite sudiju iz Ljiga koji treba da u toku dana najpre otputuje do Valjeva, a onda iz Valjeva, npr., u Osečinu na suđenje. Prvo treba da ga neko iz Ljiga odveze do Valjeva, ili mislite da sudija putuje autobusom? Uz to, iz Ljiga do Valjeva imate 20 mesta gde autobus staje, a nakon toga, iz Valjeva, taj sudija koji je već umoran od puta od 40 kilometara, treba da ode u Osečinu da sudi, još oko 40 kilometara. Kada tamo dođe, ja mislim da on nije ni za šta, a kamoli da se koncentriše na predmet. Padne sneg, kiša, kome se putuje na suđenje? Ni sudijama, ni strankama, nikome. Imaćemo veliko povećanje broja bolesnih sudija, to sigurno. Kroz opštinu Ljig prolazi Ibarska magistrala. Ako se desi saobraćajni udes, kako će sudija iz Valjeva da vrši uviđaj u Ljigu? Hoće li ga čekati po nekoliko sati, blokirana magistrala, ili će sudija iz Valjeva sedeti u nekoj kafani na Ibarskoj magistrali i čekati, ne daj Bože, da se udes dogodi? Sada, zamislite taj cirkus, sudija iz Osečine putuje skoro 80 kilometara u Ljig, sudija iz Ljiga putuje isto toliko u Osečinu, a mi svi treba da se pravimo da ne znamo ništa i da verujemo gospodinu Homenu da je to ušteda, da će to sprečiti uticaj lokalnih moćnika, da će gospodin Čikiriz tamo moći da dobije neki spor, da veštaci neće biti umreženi. Sudija iz Lajkovca putuje na Ub, sudija iz Uba u Lajkovac, sudija iz Valjeva u Mionicu, sudija iz Mionice u Osečinu i tako Jovo nanovo. Pitanje je samo ko će sve to da plati? Isto to važi i za javne tužioce. Šta je sa građanima? Baš briga gospodina Homena što će čovek iz sela Živkovac, opština Ljig, morati da putuje do Valjeva oko 70 kilometara i da šest puta preseda iz autobusa u autobus i što će taj čovek, na kraju, morati da uzme pravdu u svoje ruke. Da li tako vi štedite, gospodine Homen? Vi ste, gospodine Homen, jedan od idejnih tvoraca ovog zakona. Pitaju vaše kolege, koliko ste godina radili kao sudija, pa da vam veruju da je ovo dobar zakon? Objasnite, gospodine Homen, građanima sledeće. Zbog čega je prvi nacrt zakona povučen i skinut sa sajta Ministarstva, a zatim odmah, posle četiri do pet dana, objavljen novi, dijametralno suprotan prvome? Odgovorite, da li vam je to naredila Evropa, ili ste vi utvrdili da vam prvi ne valja? Dakle, ko je taj prvi nacrt skinuo, vi ili Evropa? Dalje, objasnite činjenicu da na osnovu istih geografskih i infrastrukturnih parametara pravite dva dijametralno suprotna zakona, od kojih je prvi pripreman duži period, a drugi, za nekoliko dana, a ovaj drugi je, kažete, bolji od prvog. Da li imate garancije da će ovaj zakon biti moguće primeniti u praksi ako vam Društvo sudija, Vrhovni sud Srbije, svi predstavnici sudova, i sudije i tužioci, iznose mišljenje da je zakon neprimenljiv u praksi? Kažete da ćete menjati procesne zakone. A šta ako ih ne budete mogli promeniti, pa i ako stignete, šta će oni promeniti? Gospođo ministarka, zašto ste, najpre, Opštinski sud u Ljigu sređivali, uradili centralno grejanje, adaptirali sve prostorije, posebno sudnice, garaže, prostorije tužilaštva, opremili to sve kompjuterskom opremom, nameštajem, klimatizacijom svih prostorija, čak ste radili ovih dana veoma skupe betonske radove i potporne zidove oko zgrade, doveli zgradu u takvo stanje da izgleda stvarno ugledno i lepo, a sad ovaj sud ukidate? Da li je to, možda, bilo pranje para? Da li je tu trebalo neko da zaradi? Zaista, šta je razlog da uredite jednu zgradu, uložite silan novac, a onda taj sud ukinete? Šta s tolikim sudnicama, kabinetima, čajnom kuhinjom, opremom? Na kraju, jednoglasna poruka svih vaših kolega je da ovaj zakon povučete iz procedure, da sednete s iskusnim sudijama, tužiocima, advokatima, i da nađete najbolje rešenje za Srbiju i za građane Srbije, koji vas mole da ih samo ne branite na ovakav način kako ih branite. Povucite ovaj zakon, nemojte da se krijete iza Evrope, nije vam Evropa baš ovako nešto naredila; više bi se reklo da su to vaše ideje, na osnovu kojih treba da se istaknete, kako ste vi, gospođo ministarko, i vi, gospodine Homen, reformisali srpsko pravosuđe. Neće vam ovo proći, uostalom, videćete i sami. Hvala.
Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne) Na član 3, amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. O amandmanu gospodina Rize Halimija, izvolite, gospodin Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Riza Halimi koga, ne znam iz kojih razloga, ne vidim ovde, verovatno, petak je, kasno je, Preševo je daleko, to je najudaljenija destinacija od Beograda i sigurno je iz nekih svojih razloga odsutan, podneo je amandman na član 3. ovog zakona. Samo kratko ću da navedem o čemu se ovde radi, mada se to mnogo puta čulo s ove govornice. U članu 3. stav 1. Predloga zakona dodaje se nova tačka 35, koja glasi: "Osnovni sud u Preševu, za teritoriju opština Bujanovac i Preševo, sa sudskom jedinicom u Bujanovcu". Onda sledi ona logična rečenica – dosadašnja tačka 5. Predloga zakona menja se i glasi: "Osnovni sud u Vranju, za teritoriju opština Bosilegrad, Vladičin Han, Surdulica, Trgovište i za grad Vranje, sa sudskom jedinicom u Bosilegradu, Vladičinom Hanu i Surdulici.". Odmah na početku da kažem da SRS podržava ovaj amandman gospodina Rize Halimija. SRS podržava i sve druge amandmane na ovaj zakon, drugih narodnih poslanika, bez obzira na to da li su iz opozicione strukture ili iz struktura vlasti, kao što smo videli da ima i takvih, pogotovo podržava amandmane koje su podneli narodni poslanici, predstavnici nacionalnih manjina ili narodni poslanici u ime onih mesta u kojima ima dominantan broj predstavnika raznih nacionalnih manjina. Već nekoliko dana raspravljamo o ovom zakonu i ako bismo napravili neki rezime, mogli bismo da kažemo da se celokupna rasprava o ovim zakonima, pogotovo o ovom zakonu, svodi na potpuno istu priču svih narodnih poslanika. Šta se menja u ovome? Menjaju se samo geografski nazivi mesta, menjaju se imena narodnih poslanika koji podnose ove amandmane i određene specifičnosti koje su vezane za određena mesta, kao što je broj stanovnika, da li je pogranična opština ili nije, da li je ovakva ili onakva nadmorska visina te opštine, da li su razuđenost i granice te opštine takvi da su mesta udaljena od središta opštine itd. Sve ostalo je isto i sve smo čuli s ove govornice. Ovo o čemu govorim odnosi se na sve članove ovog zakona, a posebno na 2. i 3. član ovog zakona, s tim što znamo da se jedan odnosi na prekršajne, a drugi na osnovne sudove. Kada bi, kojim slučajem, Poslovnik Narodne skupštine dopuštao da se vodi jedinstvena, objedinjena rasprava, komotno bismo mogli doneti odluku da se vodi jedinstvena rasprava o svim amandmanima, jer takva je struktura ovih amandmana i takav je zakon. Sada se pitamo – zbog čega nam je neefikasan Parlament? Naterali ste narodne poslanike, koliko već zasedamo, da svi ponavljaju istu priču, ali to je tako i to mora da se radi. Niste valjda očekivali i niste valjda iznenađeni ovolikim brojem amandmana na ove zakone koje razmatramo? Videli smo ovde, to sam rekao i na početku, da amandmane jednako podnose poslanici vlasti i poslanici opozicije. Ako neki zakon o kome se priča, koji razmatramo, zaslužuje da ima amandmane, onda je to ovaj zakon. Šta će reći jedan poslanik iz malog mesta, iz bilo kog dela Srbije, bez obzira na to da li pripada opoziciji ili vlasti, kada ga njegovi sugrađani pitaju – da li si se ti založio da ostane sud u tom mestu? Naravno da čovek mora da zastupa interese onih ljudi koji su ga birali i ja, verujte, ovoga puta, kada je ovaj zakon na dnevnom redu, uopšte ne zameram poslanicima vladajuće većine, pogotovo poslanicima iz manjih mesta, jer videli smo da se ovaj zakon, pre svega, dotiče i tretira ta manja mesta. Dolazim iz Niša, znate svi, Niš je drugi grad po veličini u Srbiji. Ovaj zakon ne dotiče Niš, ali Niš i Nišavski okrug imaju veći broj opština i zaista moram, na neki način, barem s ove govornice, da uzmem u zaštitu građane Nišavskog okruga, pre svega, građane Aleksinca, građane Svrljiga i drugih opština u Nišavskom okrugu, kao i svih opština u Srbiji, jer, zaista, šta će ti ljudi da rade? Na kraju, gospođo ministar, zaista cenim vašu odanost poslu kojim se trenutno bavite, ali vas molim, učinite jedan hrabar korak u ovom pravcu, povucite ovaj zakon i to će biti veliki korak za srpsko pravosuđe i veliki korak za sve one ljudekoji žive po malim mestima u Srbiji.
Izvolite, gospodine Avramoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman kolege Rize Halimija je još jedan dokaz sečenja i uništavanja sudske mreže u pravosuđu. Kao poslanik SRS-a, nebitno o kom poslaniku se radi, koji je podneo amandman na ovaj loš predlog zakona, podržavam amandman kolege Rize Halimija, koji kaže – u članu 3. stav 1. Predloga zakona dodaje se nova tačka 35, koja glasi: "Osnovni sud u Preševu, za teritoriju opština Bujanovac i Preševo, sa sudskom jedinicom u Bujanovcu". Dosadašnja tačka 5. Predloga zakona menja se i glasi: "Osnovni sud u Vranju, za teritoriju opština Bosilegrad, Vladičin Han, Surdulica, Trgovište i za grad Vranje, sa sudskom jedinicom u Bosilegradu, Vladičinom Hanu i Surdulici". Ono što je veoma važno, jeste istaći činjenicu da mi dolazimo ovde u dilemu da li je, uopšte, važno gde se teritorijalno nalazi sud, kad sudovi ne rade svoj posao onako kako treba. Kroz predloge i kroz setove pravosudnih, antikorupcijskih, ili evropskih zakona, kako to želi da kaže pozicija, izneli smo niz nepravilnosti koje mogu ukazati na to da ni na razdaljini, ni blizu, ni u glavom gradu zemlje Srbije, sudije i sudstvo ne mogu svaki put da rade svoj posao kako treba. Sada smo došli na predlog zakona u kome se pravi nastavak lustracije i u kome se vrši selektivan izbor onih sudija koji su partijski poslušni. Sečenjem sudske mreže, dolazimo do pitanja – šta će biti sa sudijama koji su radili u tim osnovnim sudovima? Sada će biti umanjene sudske jedinice. Šta će oni raditi posle ovog posla, tj. na koji način će ih Vlada obezbediti, s obzirom na to da im je ugasila radno mesto. Da bi se selekcija odnosila na sve sudije podjednako, ja ću samo podsetiti da se ministar iz prošlog saziva, Petrović, nalazio na čelu Vladine komisije za borbu protiv korupcije u Srbiji, da je učestvovao i da je angažovao internu kontrolu Ministarstva pravde u 2007. godini, koja je izvršila 14 kontrola pravosudnih organa širom Srbije i da je u svi kontrolisanim subjektima utvrđeno, možemo slobodno reći, mešetarenje širokih razmera. Osim pitanja – ko kontroliše haos u pravosuđu, mnogo je važnije pitanje – kako se taj haos kontroliše i koji je epilog svake kontrole? Mislim da je građanima ovo mnogo manje poznato, s obzirom na to da je na čelu ovoga bio ministar Petrović. Zakon nalaže internom kontroloru da mešetara prijavi nadležnim organima. Ta obaveza proizilazi iz člana 75. Zakona o budžetskom sistemu Republike Srbije, u kome stoji da zahtev za pokretanje postupka iz člana 47. ovog zakona podnose interni kontrolori. Sada ćemo postaviti pitanje svrhe i šta želimo izvući iz svega ovoga? Važno je istaći činjenicu da su interni kontrolori Ministarstva pravde Republike Srbije, nakon svakog izvršenog postupka, naknadne kontrole kod budžetskih korisnika, sudova i tužilaštva, bili u obavezi, po svojoj službenoj dužnosti, da podnesu odgovarajuće prijave nadležnim organima. Sudeći po nalazima internih kontrolora, u svih 14 organa koji su kontrolisani bilo je materijala da se nakon izvršene kontrole podnesu odgovarajuće prijave. Jednostavno, kršenjem drugih propisa, kršene su i odredbe Zakona o budžetskom sistemu, jer se, uglavnom, plaćanje iz budžeta vrši na nezakonit način, i to u manjim ili većim iznosima od dozvoljenog. Kod pojedinaca, plaćanja su vršena i bez zakonskog osnova. Ove posledice mešetarenja i nenamenskog trošenja budžetskih sredstava čelnih ljudi sudova i tužilaštva proizveli su kršenje Zakona o uređenju sudova, Zakona o sudskim taksama, Zakona o javnim nabavkama, Zakona o računovodstvu i reviziji, Zakona o platama u državnim organima i javnim službama, kao i kršenje raznoraznih pravilnika i uredbi. Zbog svega toga, postavljamo samo dva to tri osnovna pitanja. Da li je Ministarstvo pravde, ili grupa za nadzor i internu kontrolu, nakon izvršenih kontrola u pravosudnim organima tokom 2007. godine, podnosila prekršaje ili krivične prijave protiv odgovarajućih lica u kontrolisanim subjektima? Ukoliko jeste, koliko je takvih prijava podneto, protiv kojih lica i kom organu su one podnete? Ukoliko nisu podnešene prijave nakon izvršene kontrole, iz kojih razloga nisu podnesene? Ministre, gospođo Malović, iz svega ovoga što sam naveo, imam primer iz Trećeg opštinskog suda u Beogradu, kada je sudija Gordana Vasić izdala naredbu, 14.11, kojom je naložila referentima za overu da se takse za navedene dokumente, radi se o overi ugovora o međusobnim odnosima između odbornika i podnosioca izborne liste, obračunavaju i naplaćuju kao da se radi o taksi za overu ugovora kojima vrednost nije opredeljena, u skladu sa tarifnim brojem 13, stav 1. i stav 5. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudskim taksama. Imam ovde broj „Službenog glasnika“ u kome ona traži da se taksa plaća u iznosu od 1.332 dinara. Vi dobro znate, kao dobar pravnik, da se ta taksa plaća posebnom uredbom, da uredbu donosi Ministarstvo nadležno za poslove pravde, da je ono precizno definisano Zakonom o lokalnim izborima, članom 47. Evo, doneo sam i Pravilnik o naknadi za overu potpisa i ugovora o međusobnim odnosima, u kome član 2. kaže – za overu potpisa podnosioca izborne liste kandidata za odbornika, odnosno ugovora o međusobnim odnosima, plaća se naknada od 150 dinara. Mi smo pisali dopis gospođi sudiji Gordani Vasić, koja nije nadležna za šaltersku službu, i ona je poništila svoje rešenje, jer nije postupila u skladu sa Zakonom o lokalnim izborima, nego u skladu sa Zakonom o taksama. Ono što je, takođe, važno, jeste da smo mi odbili da platimo te overe, i kada smo dobili naredbu... Ako je isteklo vreme, nastaviću kod sledećeg amandmana.
Na član 4, amandman je podneo narodni poslanik Milica Radović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman na član 4. svoje utemeljenje nalazi u članu, odnosno u samom amandmanu na član 3. koji sam podnela i kojim sam tražila da i sada ostane ona mreža sudova koja postoji. Smatram da se to rešenje pokazalo kao dobro i da nema razloga da se menja. Ne znam koliko puta do sada sam govorila o najnegativnijim posledicama ukoliko ovaj zakon zaživi. Ja ću to učiniti i sada, jer smatram da je gospođa Malović do sada shvatila težinu naših reči i da intenzivno razmišlja o povlačenju ovog predloga. Amandmanom sam pokušala da intervenišem da se rešenje koje je predviđeno za Beograd ne prihvati. Smatram da nema nikakvog osnova da ono zaživi. Danima slušamo vrlo argumentovanu raspravu narodnih poslanika, koji su iznosili svoje primedbe na mrežu sudova, i smatram da ću na najbolji način ja to učiniti ukoliko govorim o ovom amandmanu koji se odnosi na Viši sud u Beogradu. Ja ću na najprostiji način da ukažem zbog čega ovo rešenje za Beograd ne bi trebalo da bude prihvatljivo. U Beogradu postoji 17 opština, postoji dva miliona stanovnika, a ovaj predlog zakona je predvideo da postoje samo dva osnovna suda. Jedan za grad i drugi osnovni sud za prigradska naselja. Po ko zna koji put upućujem pitanje i stvarno želim da mi gospođa Malović odgovori – koje je kriterijume Ministarstvo pravde imalo kada je predlagalo ovakvo rešenje? Meni i svim poslanicima koji su govorili o rešenju vezanom za Beograd nije jasno, ne mogu da shvatim da na ovo pitanje, koje postavljam po ko zna koji put, nismo dobili adekvatan odgovor. Mnogo puta do sada sam govorila o situaciji u beogradskom pravosuđu. Mnogo puta sam govorila o tome da ćemo, ukoliko ovaj koncept zakona zaživi, imati haos u beogradskom pravosuđu. Mnogo puta sam govorila i o tome da je do sada rad u beogradskom pravosuđu bio jako opterećen ogromnim brojem predmeta, prebukiranošću svih sudova. Na najjasniji način ću izneti podatke za svaki od pet opštinskih sudova koliko ih sada postoji u Beogradu. U Prvom opštinskom sudu, koji je najveći u Beogradu, ima 335 zaposlenih – 72 sudije i blizu 17.000 predmeta. U Drugom opštinskom sudu – 351 zaposleni, 62 sudije i 34.000 predmeta u radu. Ovde moram da kažem da 17.000 predmeta odlazi na zemljišnu knjigu, pošto je Drugi sud zemljišno-knjižni sud, koji je nadležan za teritoriju celog Beograda, ali ovako to izgleda po odeljenjima. Parnica i radni sporovi imaju 10.000 predmeta, istraga – 3.500, krivica – 3.400, ostavina – 700, vanparnica – 500 i zemljišna knjiga – 17.000. U Trećem sudu imamo 171 zaposlenog radnika, 41 sudiju i 12.000 predmeta. U Četvrtom sudu – 200 zaposlenih, 62 sudije. U Petom sudu – 160 zaposlenih, 48 sudija. Da li mislite da Prvi osnovni sud, koji treba da važi samo za teritoriju grada, bez prigradskih naselja, može da primi 1200 zaposlenih, 284 sudije i preko 100 hiljada predmeta? I ranije sam vam rekla da je to nemoguće i da ste to predvideli samo iz jednog razloga – da biste na bezbolan način otpustili ogroman broj radnika i da biste, pod izgovorom ponovnog izbora, ponovo otpustili ogroman broj sudija. Čak i da vam to nije namera, ja ću da na klasičnijem primeru objasnim kako bi po ovom rešenju trebalo da izgleda pravosuđe u Beogradu. Pre par dana sam vam rekla i savetovala da treba daizgradite novi "Empajer stejt bilding". To sada isto govorim, najozbiljnije ovo tvrdim. Smatram da zgrada koja treba da primi toliki broj zaposlenih, toliki broj sudija i preko sto hiljada predmeta, ne da ne postoji na teritoriji Beograda, nego ne postoji na teritoriji Balkana, pa ni cele Evrope. Zamislite samo rad u sudu koji treba da ima 300 sudija. Zamislite samo da svaki od tih sudija treba da ima jednu sudnicu. Da budemo racionalni, pa da kažemo da jednu sudnicu deli dvoje sudija. Svakom od njih treba da bude obezbeđen jedan kabinet, ili jedan da bude za dvoje sudija. Zamislite situaciju da treba da smestite u pisarnicu 100 hiljada predmeta. Kako treba da izgleda? Koliko kvadrata treba da ima takva pisarnica? Da li mi uopšte imamo takve prostorije na teritoriji Beograda? Mnogo puta sam upućivala pitanje i stvarno smatram da je krajnje vreme da dobijem odgovor na pitanje gde će da bude sedište Prvog suda, gde će da bude sedište Drugog suda? Shodno amandmanu koji sam podnela, verujem da vi ne znate gde će da bude sedište Višeg suda. Ovaj amandman prati nit koju sam imala u vidu kada sam predlagala amandman na član 3. ovog predloga zakona, koji predviđa da sadašnja mreža sudova ostane nepromenjena. Osnovni cilj ovog amandmana je da konstatuje da Viši sud u Beogradu važi za područje prvog, drugog, trećeg, četvrtog i petog osnovnog suda. Namerno neću više da govorim, jer sam govorila nekoliko puta da se ovim predlogom zakona neće smanjiti troškovi, da ćete ovim predlogom zakona direktno učestvovati u odumiranju mnogih mesta u Srbiji, da ćete ovim predlogom zakona da učestvujete u pražnjenju rubnih područja. Neću, isto tako, da govorim da će pripadnici nacionalnih manjina ovim predlogom zakona, mahom, odustajati od upotrebe svog maternjeg jezika, iz razloga o kome sam govorila nekoliko puta pre ovog današnjeg obraćanja. Neću da govorim o tome da ćete ovim predlogom zakona učestvovati u ogromnom otpuštanju radnika beogradskog pravosuđa, ali ne mogu da ne kažem da je koncept koji je predviđen za beogradsko pravosuđe najdrastičniji i najgori. Kod svih drugih sudova niste uvažili veličinu i razuđenost same opštine, ali kod beogradskog pravosuđa niste uvažili nešto što su notorne činjenice, da se radi o glavnom gradu, koji ima dva miliona stanovnika, koji ima 17 opština i da u beogradskom pravosuđu imate primere gde sudija u toku mesec dana može da dobije i 90 novih predmeta u radu, što ne postoji nigde, ni u jednom sudu u Srbiji. Šta ja o svemu ovome mislim, više puta sam vam rekla, ali smatram da smo vas kompletno i potpuno uverili u to šta treba vi da uradite.
Gospodin Milan Avramović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju Beograd, ne možemo ostati nedorečeni, ne možemo ne upoznati javnost, a i ministarku, s ovom situacijom u Beogradskom Okružnom sudu, kada su u pitanju sudije koje donose predmete po tužbama koje podnose odbornici SRS-a iz svih opština u Beogradu, a i druge sudije, koje su stavljene u isti koš s onima koji ne rade posao kako treba. Dakle, ukoliko bi se Beogradski okružni sud udostojio, tj. neke sudije, ili dva sudska veća, čija ću imena pročitati, da rade posao kako treba, mislim da bi etiketa ostalih sudija bila daleko čistija i jasnija. Pre par dana sam, s ove skupštinske govornice, upozoravao ministarku, upozoravao Društvo sudija i sudsko veće koje ne radi u skladu sa kodeksom koji mora da poštuje, upozoravao sam sve one koji su mislili da su poslanici SRS-a stavili u istu situaciju, tj. u isti koš sve sudije. Ukoliko bi Ministarstvo želelo da se obračuna s kriminalom u Srbiji, mi ih pozivamo da se prvo obračunaju s kriminalcima koji sede u Okružnom sudu u Beogradu. Namerno kažem – kriminalcima, argumentovaću to u svom izlaganju. Podsećam vas da je SRS, 17. i 19. novembra ove godine, podneo krivične prijave protiv šestoro sudija Okružnog suda u Beogradu. Moram da pročitam imena i prezimena, ma koliko to nekima smetalo, zbog ostalih časnih sudija. To su sudije Mirjana Aranđelović, Mirjana Riđički, Dušica Marinković, to je jedno sudsko veće, a sudije drugog veća su Slađana Bojović, Željko Škorić i Živana Đukanović. Prijave su zbog izvršenja krivičnog dela kršenja zakona od strane sudija iz člana 360. Krivičnog zakonika Republike Srbije, u sticaju s krivičnim delom povrede ravnopravnosti iz člana 128. Krivičnog zakonika, oba u saizvršilaštvu i u produženom trajanju, u skladu s odredbama čl. 33. i 61. Krivičnog zakonika Republike Srbije. Nakon toga, podneto je i nekoliko krivičnih prijava i sa svakom novom presudom, protivzakonitom, sa svakim novim krivičnim delom, SRS će podnositi novu dopunu krivičnih prijava protiv ovih sudija, imajući u vidu da je nakon javljanja s ove govornice, sa koje smo obavestili javnost o podnošenju tih krivičnih prijava, usledila krajnje neprimerena i neprofesionalna reakcija Društva sudija, kao i Ministarstva pravde Republike Srbije, koje ću sada da vam citiram. Dakle, citiraću vam saopštenje Društva sudija: "Neki poslanici, svojim nastupima, zlonamerno komentarišu sudske odluke, iznose insinuacije i neistinite informacije, vređaju i vrše direktan pritisak na sudije koji postupaju u izbornim i drugim sudskim predmetima i stvaraju atmosferu linča". Zamislite to saopštenje. Ova reakcija Društva sudija Srbije je neprimerena, zato što je usledila bez uvida u činjenice i u presude koje su donele osumnjičene sudije. Zbog toga će SRS krivične prijave koje je podnela, kao i presude ovih šestoro osumnjičenih sudija Okružnog suda u Beogradu, predati predsedniku Okružnog suda, Vrhovnom sudu Srbije, okružnom javnom tužiocu i Društvu sudija Srbije. Od Vrhovnog suda očekujemo da što pre reaguje na zahteva SRS-a za vanredno preispitivanje donetih presuda. Od Okružnog suda i od okružnog javnog tužioca očekujemo da spreče kršenje, dalje vršenje krivičnih dela ovih sudija, jer su oni, od dana donošenja tih krivičnih prijava, do danas doneli još 15 protivzakonitih presuda, kojima na najgrublji mogući način gaze izbornu volju građana i uskraćuju prava koja SRS je osvojila na izborima koji su održani 11. maja. Od Društva sudija Srbije očekujemo da se, nakon uvida u ove presude, ograde od kriminalaca u sopstvenim redovima, ovih šestoro sudija. Napominjem još jednom da su kriminalci, jer kao narodni poslanik nikada ne bih paušalno opterećivao bilo koga, ali uporno ponavljam i ponavljaću i dalje optužbe da su ovi ljudi kriminalci i da krše zakon, dokle god ne budu za to odgovarali, a odgovaraće kad-tad. Društvo sudija Srbije je dužno da se od kriminalaca u sopstvenim redovima ogradi, pre svega, zbog velikog broja sudija koji časno i zakonito obavljaju svoju funkciju, a koji se ponekad nalaze na udaru zbog malog broja kriminalaca, kojima je najviši pravni akt, trenutno, volja Borisa Tadića. Na potpuno neprimeren način je postupilo, gospođo Malović, i Ministarstvo pravde, koje je, umesto da urgira kod Okružnog javnog tužilaštva da se što pre procesuiraju ove krivične prijave i da se stane na put kršenju zakona, takođe, iznelo saopštenje kojim podržava Društvo sudija Srbije, odnosno njihovo saopštenje, i zahteva od državnih organa Republike Srbije, pre svega, od javnog tužioca, da ispita da li u istupima narodnih poslanika SRS-a za skupštinskom govornicom postoje elementi krivičnih dela, da ne pogrešim, i to – ugrožavanje bezbednosti nosilaca pravosudnih funkcija. Ovo, gospođo Malović, pokazuje, nažalost, da se ni oni koji su pisali ovo saopštenje, ja sam to čitao i ranije s ove skupštinske govornice, u Ministarstvu pravde, pa čak ni vi, gospođo Malović, koji ste prihvatili ovo saopštenje, na zahtev poslanika Srpske radikalne strane, to jest mene, od tog saopštenja niste ogradili. Zbog toga možemo doneti zaključak da ovi koji su pisali ovo saopštenje nemaju, apsolutno, nikakvo znanje o pravu. Sramota je da bilo ko, pa čak i student pravnog fakulteta to zna, poziva okružnog javnog tužioca da utvrdi postoje li elementi nekog krivičnog dela koje nije propisano Krivičnim zakonikom Srbije i koje u srpskom zakonodavstvu ne postoji. Pročitao sam vam Krivični zakonik Srbije, ali ovo na šta ste se pozvali u ovom saopštenju govori da onaj ko je to pisao nema neko pravničko znanje. Ovim putem vas obaveštavam, gospođo Malović, da krivično delo ugrožavanja bezbednosti nosilaca pravosudnih funkcija ne postoji. Posebnu krivičnu prijavu SRS će podneti protiv Veća Okružnog suda u Beogradu i sudija Mirjane Aranđelović, Mirjane Riđički i Dušice Marinković, zbog toga što još uvek nije doneta presuda po žalbi odbornika SRS-a iz Zemuna. Dakle, žalbe su podnete 26. novembra, u 8,45 časova. Prekluzivni zakonski rok za donošenje presude Okružnog suda po ovim žalbama je 48 sati. Od donošenja je prošlo više od osam dana. Dakle, prekluzivni zakonski rok, koji se ne sme probijati, protekao je više od četiri puta, uprkos brojnim urgencijama od strane istih ovih odbornika, a presude još uvek nisu donete. To pokazuje da nema kraja bahatosti i osionosti, s jedne strane, režima Borisa Tadića, a, s druge strane, ovih sudija Okružnih suda u Beogradu, koji režimu služe za obavljanje najprljavijih poslova i za gaženje izborne volje građana. Dakle, samo da zaključim. Srpska radikalna stranka je odlučila da se suprotstavlja ovom režimu, diktatorskom i izdajničkom režimu Borisa Tadića, važno je da to pomenem, i što oni budu osioniji i brutalniji u gaženju Ustava, zakona i prava građana Republike Srbije, to će i naše ubeđenje da se moramo suprotstaviti, svim demokratskim sredstvima, i da taj režim moramo oboriti što pre, biti jače.
Na član 4, amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Ja, isto, mislim da završimo za večeras i da nastavimo rad ne sutra, nego u ponedeljak, u 10 časova. Ali, ako vi imate ideju da to bude u nedelju i ako napravimo fer dogovor... U ponedeljak, u 10 časova. Zahvaljujem na saradnji.