Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo, poštovani novi članovi Vlade, danas je objedinjena diskusija za ove dve tačke dnevnog reda i želeo bih da dam nekoliko napomena, rekao bih zbog celishodnosti predloženih mera i njihovih efekata. Hteo bih da počnem od prihodne strane, da kažem nekoliko rečenica o predlogu promena Zakona o porezu na finansijske transakcije. Ovaj porez nije najbolji porez koji imamo, a to smo rekli od samog početka. On je uveden u nekoliko faza jer to je jedan lakši porez za ubiranje, on se izražava u momentu kada se plaćaju plate, kada se daju krediti ili kada neko ko ima platežnu sposobnost želi da plati nekoga za njegove usluge ili proizvode. Kao što smo najavili, u momentu kada se steknu okolnosti da se ovaj porez u potpunosti ukine, mi ćemo to uraditi, i taj momenat nije došao. Međutim, zahvaljujući nešto boljoj finansijskoj disciplini, mi smo danas u stanju da vam predložimo ukidanje ovog poreza i paralelno ukidanje provizije ZOP-a na jednom broju transakcija koje su veoma važne u našoj ekonomiji, a istovremeno i značajno smanjenje za sve druge vidove transakcija u našoj ekonomiji. Celokupni trošak ili manjak prihoda koji planiramoovim povodom je između četiri i pet milijardi dinara. U srži, ne samo da smanjujemo dažbine našim građanima i našoj privredi, nego uvodimo, u vidu ubiranja poreza i provizije ZOP-a, ekonomski princip, gde se izražavaju pravi troškovi platnog prometa. To znači da tamo gde je sve pre bilo linearno i ubirao se jedan porez od 0,45% i jedna provizija ZOP-a od 0,15% ma kakva bila transakcija, jedan dinar ili 150 miliona dinara, predlažemo sada skalu koja će omogućiti ono što je jedna od odrednica naše vlade, a to je da se sve više transakcije sprovode kroz račune na legalan i istovremeno siguran način za sve one koji su u tom prometu. Uistinu, taj linearni princip nije nigde primenjen u svetu i mi smo sa kolegama iz ZOP-a došli do predložene skale koja će omogućiti da one velike transakcije budu manje opterećene, jer je u pređašnjem sistemu opterećenje od 0,6% na nekim velikim transakcijama dovodilo do velikih suma, što je u velikoj meri davalo povoda nekim ljudima da pokušaju da to urade preko gotovine i da izbegnu promet preko računa. Zbog toga vam u ovom predlogu zakona predlažemo šest različitih stopa (to nije teško za implementiranje zato što sve ide elektronski) koje će u ukupnosti smanjiti ono što je bilo 0,6 do sada na 0,55 za naloge do 50.000 dinara, pa sve do 0,30% za najveće, iznad pet miliona dinara. To je ono što izražava realnost troškova u platnom prometu i istovremeno će doprineti, siguran sam u to, da se što manji broj velikih transakcija dešava preko gotovine. Kao što vidite, za sve transakcije je jeftinije - i za one najmanje prelazimo sa 0,6 na 0,55, ali naravno najjači podsticaj je za one krupne, koje ovim putem želimo da vratimo u legalne tokove. U tome sam porez će biti od 0,41% za najmanje transakcije do 0,22% za one najveće. To je samo deo priče. Ono što je možda istovremeno veoma važno, to je da smo za ovo što je uobičajeno plaćanje u našoj ekonomiji, predvideli u ovom predlogu, i vama predlažemo da to izglasate, da se izostavi ovaj porez na finansijske transakcije, a istovremeno Narodna banka Jugoslavije će ukinuti i proviziju ZOP-a, tako da će zbirno od trećine biti nula na sledeće veoma važne elemente našeg života. Prvo ono što će odmah imati efekat za naše građane, preduzetnike i privrednike, to je da se ukida (ako se usvoji ovaj predlog) porez na finansijske transakcije na sve vidove kreditiranja, na davanje kredita i na vraćanje sredstava iz kredita. Banke su često govorile da je taj porez i ta dažbina za ZOP jedan od velikih elemenata u visini kamate i mi očekujemo (i imali smo odgovarajuće dogovore sa bankama) da posle usvajanja, ako usvojite ovaj zakon, kamate, odnosno trošak kapitala bude manji za naša preduzeća za nekih 1-1,5% na mesečnom nivou. Znači, veoma značajan efekat za smanjenje troškova kapitala. Danas kada ste preduzetnik i kada uzmete kredit, vi ne plaćate samo onu kamatu koja je napisana i koju bankari u njihovom kodeksu predviđaju, vi plaćate i dažbine banke, plaćate i ovo što je bio porez na finansijske transakcije i proviziju ZOP-a. Znači, tu prvo smanjujemo to što nije bilo kamata, zbog toga što je inflacija, kao što vidimo, u prvih pet meseci manje od 10% godišnje; mi i dalje planiramo 20%, a očekujemo da u stvari to bude između 15 i 20%. Očekujemo da kamata dodatno padne, tako da ono suma-sumarum što je danas 4-5% mesečno troškova kapitala (novca) u našoj zemlji spadne za nekih 2% u veoma kratkom roku, tako da niko u našoj zemlji ne plaća kamate na mesečnom nivou, koje su već od 2-2,5% mesečno, a za one najbolje komitente značajno manje. Naravno, tu je politika Komercijalne banke u koju ne zadiremo. Očekujemo istovremeno, uz povraćaj štednje u banke, ulazak novih banaka i finansijskih institucija na naše tržište, da se pojača konkurencija između banaka, jer uistinu teško je shvatiti zašto danas i dalje banke uračunavaju između 1 i 2% mesečnih troškova njihovih dažbina na cene kapitala. Veoma pomno ćemo to pratiti, pošto su evropske vlasti našle za shodno da kazne, i to veoma značajno, pre neku nedelju austrijske banke sa nekoliko stotina miliona evra zato što su sprovodile jedan kartel, a mi imamo neke od tih banaka danas na našoj teritoriji; ne bih da dajem imena, pošto nema razloga da dajemo ni pozitivnu, ni negativnu reklamu. Mogu da kažem da dogovaranje u Udruženju banaka na momente liči na kartelizaciju i mi ćemo se i te kako, a to je poruka za banke, pozabaviti njima, da vidimo da li uopšte ima valjanih ekonomskih razloga da se kamate i njihovi troškovi drže na tako visokim nivoima. Ne možemo manje uraditi kao država i kao vlada da bi obezbedili našim preduzetnicima, građanima i preduzećima što jeftiniji prilaz novcu. To nije jedini vid; najvažniji je ovaj što se tiče kredita; ali, imamo u ovom predlogu zakona značajne podsticaje i za sprovođenje procesa privatizacije, jer prenos akcija i državnih obveznica u primarnom i u sekundarnom tržištu na berzi je oslobođen poreza na finansijske transakcije i biće oslobođen provizije ZOP. Sva sredstva ostvarena u postupku privatizacije su isto oslobođena. Znači, tu je dodatni podsticaj, ne samo za privatizaciju nego i za razvoj našeg tržišta i kapitala. To dolazi u dobar momenat, jer danas ćemo potpisati važan dogovor sa Atinskom berzom, posle godinu dana mukotrpnog pregovaranja sa njima. Mnogo štošta mora da se popravi na Beogradskoj berzi, ali ovo je snažan podsticaj za razvoj i poslovanje u toj instituciji. Isto tako, sredstva za realizaciju socijalnog programa Vlade Republike Srbije neće plaćati ove dažbine, kao što neće ni transakcije između banaka i između banaka i Narodne banke Jugoslavije. Videćemo kroz amandmane i to ćemo dodatno proširiti, da ono što je na samom izvoru novca ne bude oporezovano, tako da se taj trošak ne bi prelamao posle kroz ekonomiju. Kao što krv prolazi kroz organizam, na nama je ovde, i to se trudimo da uradimo, da u okviru raspoloživih sredstava oslobodimo maksimalno ono što je na izvoru novca. Znači, i pre davanja kredita, zaone transakcije koje se dešavaju između Narodne banke Jugoslavije i banaka i između poslovnih banaka one neće plaćati porez na finansijske transakcije, ukoliko usvojite ovaj predlog. Kada novac dođe do preduzeća, preduzetnika, građana, da bude što je moguće jeftiniji, a tu očekuje Vlada da Antimonopolska komisija gleda da li ima kartelizacije. Uz to, mnogo niža inflacija i naš cilj kroz sve ovo je da novac bude što jeftiniji. Zadnja stvar, koja je veoma važna, znači sa jedne strane imamo što jeftinije kredite, neplaćanje ovog poreza na transakcije između banaka i Narodne banke Jugoslavije, tako da kada dođe kredit bude što jeftiniji. Druga stvar je podsticaj za privatizaciju i sprovođenje socijalnog programa; treća stvar, koju bih hteo da napomenem, kao nešto što smo predložili da oslobodimo od poreza na finansijske transakcije, to je ono što se tiče bezgotovinskog plaćanja u našoj ekonomiji. Danas situacija ni u kom slučaju nije zadovoljavajuća. U tzv. masi M1 novca gotovina u našoj državi učestvuje sa 40,7%. Primera radi, u zemljama u okruženju to učešće, dosta je heterogena i različita situacija po zemljama, negde je između 20 i 30%. U razvijenim zemljama Zapada, sa izuzetkom Nemačke, gde nikada gotovina do kraja nije istisnuta, ako uzmete zemlje kao što je Italija, Francuska i druge, gotovina je veoma mala, tek nekoliko procenata u toj masi novca. Kod nas sa 41% očigledno je tu siva ekonomija, tu su ljudi koji ne plaćaju poreze, tu su oni koji prebacuju teret plaćanja za ono što je nužno za državu na nekog drugog. Na nama je da kroz podsticajne mere, ali istovremeno i kroz pojačavanje kaznenih mera, suzimo učešće gotovine u našoj ekonomiji i zbog toga ove podsticajne mere danas i to u dva vida. Sve isplate plata koje idu na račun u bezgotovinskom načinu će biti oslobođena poreza na finansijske transakcije i provizije ZOP-a. Znači, za sva preduzeća koja imaju akciju da njihovi radnici i zaposleni posluju i dobijaju plate preko računa, tu ostaju i ne isplaćuju se posle u kešu, to će biti oslobođeno i to će biti značajna sredstva. Druga stvar se tiče plaćanja čekovima i mogu da kažem da smo danas na Odboru za privredu i finansije prihvatili amandman koji je dolazio u više načina da se oslobodi i promet u platnim karticama. Platne kartice su ne samo jedan način da se suzbije siva ekonomija, nego je to i najefikasniji vid plaćanja i platnog prometa u bilo kojoj ekonomiji. Mi kaskamo u tom pogledu. U Sloveniji na 2 miliona stanovnika ima 2,2 miliona kartica, u Hrvatskoj sa 4 miliona stanovnika ima oko milion - milion i po. U našoj zemlji ima negde oko 15-20 hiljada kartica. Znači, krećemo sa nule i na nama je, do one mere koliko je moguće, da pređemo sa gotovine na platne kartice, ne prelazeći kroz onu međustepenicu koja je ček, dosta rasprostranjen kod nas i učestvuje u trgovini na malo sa nekih 30%, ali je dosta skup u poslovanju. Možemo, pošto je to bezgotovinsko plaćanje, da damo maksimalni podsticaj; ovo je danas prvi korak koji ćemo predložiti, prihvatajući ovaj amandman, da se ceo promet kroz platne kartice oslobodi poreza na finansijske transakcije. Toliko o o ovom prvom predlogu zakona. Želim samo da kažem da ovo ni u kom slučaju ne bi bilo moguće da Vlada, uz podršku svih uprava, nije imala značajne uspehe u suzbijanju šverca, pre svega nafte, isto tako cigareta i nešto bolja finansijska disciplina od strane naših građana i preduzetnika. Ona još nije na zavidnom nivou, ali zahvaljujući tome, mi smo danas u stanju da predložimo ovu meru koja košta između 4 i 5 milijardi dinara. Verujte, koliko se bude sužavala ta siva ekonomija, ukoliko više ljudi bude plaćalo porez, utoliko ćemo na svakom koraku iskoristiti to da smanjimo opterećenje naše privrede i građana. Neki kažu: smanjite poreze i onda će se osnovica povećati. Naravno, biće i toga, ali jednostavno svi ćete shvatiti da ne možemo ispustiti prihode koje imamo danas, jer svakih 15 dana valja obezbediti po 5-6 milijardi dinara za isplatu penzija i za one minimalne troškove za funkcionisanje naše države. Evo jednog veoma lepog primera, čim se nađe prostora mi ćemo izaći u susret našoj privredi i našim građanima i smanjiti dažbine koliko je god moguće. Toliko o ovom prvom zakonu. Što se tiče samog rebalansa budžeta, vi ste glasali u decembru za Predlog budžeta za 2002. godinu. Pred vama je danas Predlog rebalansa ovog budžeta i on je pred vama iz tri ključna razloga; naravno, svi su predviđeni Zakonom o budžetskom sistemu koji ste izglasali u februaru mesecu ove godine. Prvi razlog i ključni povod je glasanje sa vaše strane u februaru mesecu za omnibus zakon o prelazu jednog broja ingerencija na nivo AP Vojvodine. U ovom predlogu to se iskazuje i reći ću nekoliko reči o tome. Drugi povod je izglasavanje Zakona o ministarstvima, koji je uveo neka nova ministarstva i donekle promenio strukturu državne uprave, to se sada preslikava i vidi u ovom rebalansu budžeta. Treći razlog, sada kada smo na sredini ove budžetske godine otprilike smo sagledali kretanja, imate izveštaj za prva četiri meseca izvršenja ovog budžeta; mislim da je ovo prvi put u istoriji da je jedna vlada u toku izvršenja budžeta dostavila ovako precizne elemente Skupštini, i to imate na kraju ovog izveštaja, imate izvršenje po svim ključnim stavkama budžeta 2002. godine. Našli smo prostora na jednom mestu, a koje smo upotrebili za neke druge veoma važne stvari. Veoma kratko, što se tiče prvog povoda, znači rebalansa koji sprovodi u realnost i kroz novac ono što ste izglasali. Mogu da kažem da smo imali iscrpne razgovore sa našim kolegama iz AP i želim da im se zahvalim. Došli smo danas do prvog koraka koji je predviđen tim zakonom, a koji obezbeđuje jedan budžet od 8,7 milijardi dinara za AP Vojvodinu. Na to, AP Vojvodina iz sredstava privatizacije i nekih drugih sredstava će dopuniti to do nekih 9,08 milijardi dinara budžeta za celu godinu. Znači, to nije dodatno od juna pa do sada, nego za celu 2002. godinu. U tome imamo sredstva koja su obezbeđena od dve milijarde 136 miliona dinara, a od čega izvorni prihodi su 1,2 milijarde, a povereni poslovi oko milijardu dinara. Uz to, imamo transfer za plate u prosveti, nekih 5,9 milijardi dinara. Tako dolazimo do budžeta AP Vojvodine. Što se tiče izvornih poslova, da bi se to obezbedilo, povećano je značajno učešće Vojvodine u one dve fiskalne forme poreza na dobit i poreza na prihod koji su pre bile, da bi se obezbedila ta sredstva. Mislim da time, uz ono što je urađeno za nivo lokalne samouprave, imamo još jedan veoma značajan korak za decentralizaciju naše zemlje. Kolege u Vojvodini su dosta profesionalno to pripremile. Tako imaju sisteme i trezor koji je, čini mi se, spreman da ovo, čim izglasate, bude sprovedeno u realnost. Druga stavka se tiče formiranja novih ministarstava. Tu se ne radi o nekim velikim ciframa, ali je važno bilo da se obezbede cifre, tako da nova ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i za ekologiju mogu da profunkcionišu. To je sada predviđeno u ovom zakonu. Hteo bih samo da kažem nekoliko rečenica o trećem povodu; ako pogledate ovaj budžet, on u iznosu rashoda nije porastao niti se smanjio. Znači, predviđamo na makroekonomskom nivou i na fiskalnom nivou iste razmere kao i na kraju prošle godine. Međutim, u ovoj realokaciji, naravno, zbog toga što Vojvodina ima neke izvorne prihode, utoliko su smanjeni prihodi budžeta Republike Srbije. Istovremeno, uočili smo u toku godine, i to smo hteli da iskoristimo da izrazimo u ovom rebalansu, neke promene. Sećate se, u momentu izglasavanja ovog budžeta, naznačio sam, u ime Vlade Republike Srbije, da je za povećanje budžeta prema bruto-nacionalnom dohotku jedan od razloga bio - otplata inostranih kamata. Ne bih hteo da kažem da tu imamo dobru vest, tu nema ni dobre ni loše vesti, nego postoje samo rezultati pregovora. Mogu da kažem da zbog dosta efikasnih pregovora sa našim bilateralnim poveriocima i pošto je MMF 13. maja izglasao trogodišnji program, mi smo u startu već ove godine potpisali jedan broj bilateralnih ugovora za smanjenje našeg duga za 51%. Videli ste pre neki dan, potpredsednik Labus je u Beču potpisao jedan takav bilateralni ugovor sa Austrijom. Samim tim, iznosi koje treba da platimo za Pariski klub ove godine su sniženi, prema onome što smo mogli da procenimo u momentu kada je pravljen budžet. Dodatno, pregovori sa Londonskim klubom se nastavljaju, ali zbog toga što tu ima nekoliko komercijalnih banaka koje dosta tvrdo ostaju pri svom stavu. Po ovom rebalansu, mi ne predviđamo da će sredstva biti locirana u ovoj budžetskoj godini za otplatu tih dugova. Nisu nestali, možemo da ih očekujemo sledeće godine. Znači, sledeće godine možemo očekivati i otplatu kamata za Londonski klub, a nadam se da ćemo zaključiti sporazum do tada. U ovoj budžetskoj godini toga neće biti. Dodatno, da ne bih ulazio u tehničke detalje, neka plaćanja koja su bila predviđena pri kraju godine, zbog birokratije i na drugoj strani naših poverioca, ostavljena su za nekoliko meseci kasnije. Tako ćemo u budžetu za 2003. godinu naći neka plaćanja kojih nemamo ove godine. Međutim, to otvara prostor otprilike od 8 milijardi dinara ove godine, koji smo hteli da iskoristimo za finansiranje nečega što se pokazuje kao veoma važno za sprovođenje reforme u našoj zemlji. Želim samo da navedem ključne stavke, a zahvaljujući tom novom prostoru, koje u istom obimu omogućavaju sledeća obećanja. Prva stvar, što se tiče penzionera; znamo da su penzije realno povećane za nekih 40%, april na april prošle i ove godine. Očekujemo povećanje za 6,4% za koju nedelju. One će po novoj indeksaciji nastaviti da rastu. Samo želim da iskoristim ovu priliku i dakažem, da ono što se nekada plasira u javnosti da su penzije pale, apsolutno nije tačno. U stvari, prošle godine su penzije imale najveći realni porast u zadnjih 12 godina. A to ne samo zbog toga što su veće u iznosu u dinarima ili evrima, nego zato što su porasle značajno iznad rasta troškova života. Da li su sada penzije na zavidnom novu? Naravno da nisu. Dobar broj penzionera i dalje veoma teško živi i mi smo svesni toga. Zbog toga ćemo imati dodatna davanja njima ove godine, da ublažimo koliko-toliko onima kojima je najteže. Penzije su nastavile da rastu i one će da rastu i dalje; da bismo obezbedili ta sredstva, odlučeno je na Vladi i predloženo je za usvajanje povećanja dotacije, tj. transfera iz budžeta Republike Srbije prema PIO fondu od 1,4 milijarde dinara, a što sa onih 44,6, koliko je bilo pre, vidite koliki je to napor, premijer je juče u njegovom govoru to napomenuo. Znači, imamo danas jedan veliki nacionalni napor da bi se obezbedile penzije. PIO fond zahteva 127 milijarde dinara ove godine i skoro polovina tog novca dolazi iz budžeta. Naši penzioneri mogu da vide koliki je nacionalni napor da se njihove penzije isplaćuju u ovom obimu i na vreme. Kao što vidimo, dok je isplata penzija kada smo mi došli na vlast bila početak vesti na televiziji i na prvoj strani novina, danas se skoro podrazumeva da je to jedna velika sigurnost koju mogu da imaju naši nešto stariji sugrađani. Mi hoćemo tako da nastavimo i zbog toga vam predlažemo da se ova dotacija poveća za 1,4 milijarde dinara. Dodatno, pošto želimo da se pojačaju usluge u zdravstvu, a kao što ste i uočili, uz pregovor sa sindikatom zdravstva odlučeno je da se za jedan broj ljudi u zdravstvu povećaju plate. Govorim dosta jednostavno. Uočeno je da u zadnjih 5-6 godina stari raspon plata od 1:4 u zdravstvu i u tim javnim ustanovama, vremenom i kroz neka socijalna davanja, kao topli obrok, regres i takve stvari, preveden je u uravnilovku, sa rasponom između plata od 1:2,4. Pre koju nedelju, Vlada Republike Srbije je predložila, uz saglasnost svih relevantnih sindikata, da promeni koeficijente za nosioce poslova. To nisu samo doktori, to su ljudi koji treba da nose poslove i nema tog motiva da ti ljudi ostanu u zemlji, da se bore da dođu na ta odgovorna mesta, gde odgovaraju. Isto tako, naše društvo, i to je ono što je ovde sažeto, tih 500 miliona dodatnih dinara što je predloženo da se obezbedi, dovoljno je za njihove plate. To je ono što je predloženo da bi se obezbedio nešto veći platni fond, a da zauzvrat snabdevanje lekovima i ono drugo što treba da ide prema našim građanima ne trpi uopšte. Predloženo je ovo povećanje obima sredstava za Republički zavod za zdravstvo. Mogu da kažem, mada još nije sve perfektno u tom i u domenu nabavki i to će biti još bolje kada izglasate zakon o javnim nabavkama, više nema onih štetnih pojava; a videli ste u domenu onkologije šta se dešavalo prošlih godina. Sada naši građani mogu biti sigurni da sredstva koja idu prema tom zdravstvenom fondu idu na prave namene, a ne na neke tajne račune u inostranstvu. Što se tiče drugih elemenata, javnih ustanova i socijale, želeo bih samo da napomenem da je predviđeno, zbog teške situacije naših građana na Kosovu, da se jednokratni socijalni fond poveća za 400 miliona dinara. Znači, povećavamo sredstva za naše građane i sugrađane na Kosovu i Metohiji za 400 miliona dinara. Tu će biti dodatna sredstva da bi se pomoglo u ovoj godini i u ovoj teškoj situaciji. Najzad, što se tiče samog zbrinjavanja radnika u procesu tranzicije, predviđeno je da se tranzicioni fond, koji sprovodi socijalnu politiku naše Vlade, poveća za milijardu dinara. Time bih završio taj prvi paket povećanja. Kao što vidite, prva namena je za penzije, socijalnu pomoć, ono što omogućava da svi slojevi našeg društva mogu da prođu kroz ovu tranziciju a da ne plate tu cenu; to je predviđenoovim rebalansom. Dodatno, za taj ključni segment zdravstva, kao jedan od tri prioriteta koje smo naznačili za ovu godinu, izdvajamo 500 miliona dinara, tako da nosioci posla budu podstaknuti. Uz to, imamo jedan drugi deo koji se tiče privrede. Znači, socijalna davanja, javne ustanove i sledeći prioritet je privreda. Uočeno je, zbog velikih teškoća u domenu energetike, biće nužno pojačati subvencije; one su već tri milijarde i 990 miliona u budžetu koji ste usvojili prošle godine, a sada ih povećavamo za EPS sa 750 miliona dinara. Samo da kažem da to nije za plate zaposlenih u EPS-u, to je za pojačanje sredstava za remonte. Isto tako, što se tiče železnice, predviđeno je još 700 miliona dinara za njihove remonte. To su sredstva koja neće ni ući u ta preduzeća, nego će po već uhodanom sistemu koji smo imali prošle godine ona biti plaćena njihovim dobavljačima, to jest našoj privredi za repromaterijale i za plate. Rekao bih da je to zamajac za našu ekonomiju koji je pozitivan. Ovo što je predviđeno budžetom, plus rebalans, plus oni zajmovi za koje ste izglasali garancije ili kontragarancije, sve to će pomoći da ta dva sistema profunkcionišu i da imaju lančani efekat na ostatak ekonomije. Druga stvar, koja je inovacija? Inovacija je došla iz razmišljanja i mnogih razgovora koje smo imali sa našim privrednicima i prevashodno sa preduzetnicima. Formiramo jednu aproprijaciju, sredstva od milijardu i dvesta miliona dinara, koja će omogućiti da se pokrene nekoliko novih institucija u našem domenu, koje treba da doprinesu da oni kojima je potreban novac i kredit dobiju taj novac. Što se tiče ukidanja poreza na finansijske transakcije i svega onoga što ćemo uraditi da se ta kamata i cena kapitala smanji, to je samo jedan deo priče. Postoji jedan drugi deo priče i tih priča ima mnogo, mi bismo hteli da ih ima i još više, a to su preduzetnici koji imaju ideju; imaju tržište, često čak imaju i prve mašine, ali ne mogu da dođu do kredita, jer banka traži hipoteku, zalog, a oni nemaju tu kuću ili kuća postoji ali nije proknjižena, ne mogu legalno da je založe ili da je stave kao hipoteku. Ti ljudi, mada neki od njih imaju najbolje ideje, ne mogu da dođu do kredita, jer banke sada žele da posluju i te kako strogo, poštujući sve odredbe koje su nužne za finansijsku disciplinu. Zbog toga predlažemo formiranje jednog garantnog fonda za kreditiranje preduzetnika i poljoprivrednika. Znači, za preduzetnike, bilo da su oni u trgovini, bilo da su u industriji, bilo da su u poljoprivredi, koji će na taj način moći lakše da dođu do kredita. To nije fond koji treba da daje kredite, to je fond koji treba da garantuje deo glavnice bankama koje daju kredite. Na bankama je da odrede koji su to komitentni sa kojima bi hteli da idu i da se delimično osiguraju kod tog fonda. Za početak predviđamo aproprijaciju od nekih 600 miliona dinara za te svrhe. Već mesecima traju razgovori sa raznim donatorima. Mogu da vam kažem da su mnoge zemlje i te kako voljne da pomognu, da podstaknu ovo, da povećaju taj fond, tako da mnogi naši preduzetnici dođu do tog novca. Dodatno sa tim, imamo jednu instituciju koju želimo da formiramo iz te aproprijacije, a to je institucija koja će da pomogne finansiranje izgradnje lokalne infrastrukture. Znam da će to zainteresovati mnoge u ovoj sali. Ponovo, tu se ne predviđa banka za finansiranje lokalne infrastrukture, ali predviđa se kompanija koja će biti fokalno mesto; ne Beograd, Kragujevac, Novi Sad i Niš,jer ti gradovi imaju stručne službe, imaju fiskalni kapacitet da direktno pregovaraju sa nekim finansijskim institucijama. Ne, ovo je predviđeno za manje lokalne samouprave. Vidimo svi da voda, reciklaža, transport, toplane, sve je to od ključnog intresa za naše građane, ali nema u sistemu institucije koja će moći da pomogne lokalnim samoupravama da formiraju projekte; istovremeno da im pomogne u ugovaranju mnogo većih zajmova od Evropske banke za razvoj, Evropske investicione banke, Mađarske banke za razvoj, Nemačke banke za razvoj i drugih komercijalnih banaka, tako da postoji jedan portfelj gde će lokalne samouprave biti akcionari. Znači, to nije pitanje samo za Vladu. To je zajednički projekat lokalnih samouprava Vojvodine, što da ne i Vlade, to jest države, da formiramo tu kompaniju koja će obezbeđivati sredstva. Na te zajmove, ako treba, biće date suverene garancije. Za to smo predvideli nekoliko stotina miliona dinara. Zadnja stvar koju želim da napomenem, to je da su tu i sredstva za osposbljavanje Srbije da uđe u kapital Nacionalne štedionice, koja je bila stvorena mimo našeg znanja. Pošto se zove Nacionalna, a to je srpska, što postoji, de fakto, neka vrsta garancije prema našim građanima, kao državne institucije, država će obezbediti bar trećinu kapitala za sebe da bi bolje kontrolisala to što se dešava u toj instituciji, koja ima predestinaciju da bude, na kraju krajeva, privatizovana. To je ono što se tiče ključnih interesa za privredu. Najzad, nekoliko elemenata koji su važni za modernizaciju naše države. Imamo, to su sada nešto manje sume, jačanje sredstava za Zavod za informatiku i internet, koji je imao veoma mali budžet. Ovde je predloženo nekih 270 miliona dinara. To je, za početak, digitalizacija državne uprave, mogućnost našim građanima da preko kompjutera budu u kontaktu sa upravom. Daleko smo od nivoa koji obezbeđuju druge zemlje u okruženju, ali to je jedan početak. Što se tiče kulture, to je već dosta poznato, godinama nije bilo proizvodnje nekih naših domaćih filmova. Tu je jedan mali fond, ali važan fond za nekih šest do sedam filmova. To nije dotacija, to će biti zajam da bi se pokrenula ponovo ta proizvodnja. To postoji u svim većim zemljama koje drže do svoje lokalne, domaće kinematografije. Sigurno da mi kao zemlja, ako ima nekoliko jakih tačaka, to je jedna i tu obezbeđujemo jedan zamajac da bi se to pokrenulo. To je ono što bih hteo da napomenem. Da sumiram, što se tiče prve prihodne strane, eto jednog veoma lepog primera kada se uspostavi neka jača finansijska disciplina i red u javnim finansijama, mogućnost da se smanje dažbine i to za nekih četiri do pet milijardi dinara. Tu predlažemo smanjenje za sve, ali najviše za one koji su najviše izbegavali, tako da se sve vrati u legalne tokove. Prevashodno ciljamo na sami izvor novca, da on bude što jeftiniji za naše građane. Imamo tu jak podsticaj za privatizaciju i razvoj tržišnog kapitala. Isto tako, imamo podsticaj za sve što je socijalni program. S druge strane, na rashodnoj strani rebalansa budžeta, ako glasate za ovaj predlog rebalansa, omogućićete sprovođenje omnibus zakona koji prenosijedan broj ingerencija na nivo AP Vojvodine, omogućićete nesmetano funkcionisanje novih ministarstava. Zbog toga što smo bili, rekao bih, konzervativni, a možda i ne tako loši pregovarači, u ovoj godini smo u mogućnosti da nešto manje platimo ino-kamate, što nam omogućava da u istom obimu, bez povećanja taksi, jedino što radimo to je da smanjujemo obaveze i da upotrebimo ova sredstva za socijalne namene, uključujući naše građane na Kosovu, kao i s jedne strane za zdravstvo, sa druge za privredu. Tu imamo veoma važne institucije koje želimo da pokrenemo ove godine za garantovanje kredita za naše preduzetnike i farmere i za zamajac kroz remonte ŽTPi EPS-a. Najzad, nekoliko važnih stvari oko informatizacije naše države i podsticaj proizvodnje naše domaće kinematografije. Toliko i zbog toga, u ime Vlade Republike Srbije, poštovani poslanici, apelujem na vas da izglasate ova dva predloga.
Zahvaljujem ministru finansija i ekonomije. Pitam, da li žele reč izvestioci nadležnih odobra; Odbora za finansije, gospodin Bogdanović (ne); Zakonodavnog odbora, gospodin Pajtić (ne). Pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Gospođo Mićić, gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo ministri, dozvolite mi da se u ime poslaničke grupe SPS izjasnim o nekoliko bitnih činjenica koje su sadržane u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona budžeta Republike Srbije za 2002. godinu. Mogao bih na ovu temu da govorim bar onoliko koliko je govorio gospodin Đelić, ali, nažalost, spojili smo raspravu o dve tačke dnevnog reda. Mislim da možda i nije najkorektnije bilo da ostavimo isto vreme, dakle pet časova ukupne rasprave o ovako važna dva zakona. Pa, i pored toga, najpre da kažem da ne sporimo razloge da se donese rebalans budžeta i da se izvrše odgovarajuće izmene i dopune. Ali, kada se pogleda strukturaprihoda i izdataka, odnosno rashoda u budžetu, onda se zaista otvaraju neka pitanja same strukture budžeta, ubiranja prihoda i trošenja tih sredstava u budžetu. Očigledno je da je rebalans, pre svega, posledica činjenice da smo neke obaveze prema međunarodnoj zajednici u pogledu kredita i kamata odložili za neko vreme i za neku drugu godinu, najverovatnije 2003, 2004, ili 2005. To je nešto što nas možda u ovom momentu može i radovati, ali i zabrinuti, jer ćemo u svakom slučaju doći do tog vremena kada ćemo morati da izmirimo te obaveze, da platimo kamatu ili vratimo glavnice. Tih 8 milijardi je ovde, u ovom predlogu, preraspoređeno na način na koji socijalisti nemaju mnogo primedbi, ali se objektivno postavlja pitanje - kako smo mi to, zapravo, došli do toga da moramo pojedine stavke u budžetu da povećavamo! I sami ste u vašem obrazloženju ovog predloga rekli da je na manjak prihoda u budžetu uticalo to: što imamo stagnaciju privrednih kretanja, što inflacija nije bila na nivou očekivane od 20%, što nije bilo sredstava, odnosno prihoda po osnovu privatizacije, što nije bilo doprinosa po osnovu isplaćenih zarada za penzijsko i invalidsko osiguranje itd. Ali, tu, dame i gospodo, moramo dobro da se zamislimo. Da li je sada normalno da žalimo za tim što inflacija nije bila 20% i da kažemo - zbog toga su smanjeni prihodi u budžetu Republike Srbije. Valjda je logika u tome da su i troškovi i izdaci iz budžeta takođe bili manji nego što su planirani! U svemu tome ima i jedna dobra činjenica, a to je - da sredstva po osnovu privatizacije nisu našla svoje mesto u prihodima za prva četiri meseca ove godine. Zašto je to dobro? Poštujem znanje gospodina Vlahovića, ali ne slažemo se sa njegovim konceptom privatizacije. Da je bilo tih sredstava po osnovu privatizacije mi bismo ih zapravo potrošili; što će reći da bismo osnovna sredstvai preduzeća pretvorili u neku opštu potrošnju za plate, penzije, kancelarijski materijal, službena putovanja, telefone itd. To je ono što je problematično u načinu privatizacije i trošenja sredstava koja bi se ostvarila od nje. Naravno da će biti sredstava i po osnovu privatizacije, ali je jako problematično - za koje namene ta sredstva trošimo! Doprinosi za penzijsko i invalidsko osiguranje nisu ubrani na nivou planiranih, ali su za penzije potrošena sredstva u visini od 40% planiranih za 2002. godinu, iako bi bilo normalno da je za prva četiri meseca za te namene potrošena samo jedna trećina. Kada pogledate dalje strukturu rashoda u budžetu Republike Srbije vidite nekoliko poražavajućih činjenica. Ako je normalno da se jedna trećina ukupnih sredstava utroši za četiri meseca, onda zaista nije normalno da se, recimo, za poljoprivredu iz Agrarnog fonda ili budžeta, (zovite to kako hoćete) utroši samo 18% ili od planiranih 7 milijardi 300 miliona utroši samo milijarda i 300 miliona; da se za potrebe MUP-a ne utroši jedna trećina nego se utroši samo 14% sredstava. I, tu se ozbiljno dovode u pitanje ukupna struktura i prihoda i rashoda u budžetu. Šta ćemo mi zapravo postići time što ćemo napraviti, po mom mišljenju, jednu veštačku ravnotežu u budžetu - doći do uravnoteženog stanja prihoda i rashoda, ali imati jednu poremećenu strukturu koja će se jako teško do kraja godine ispraviti! Dalje, ono što je najveći problem ovog budžeta, i to valjda svi u ovoj sali razumemo, a to je da je taj budžet i u prva četiri meseca deficitarno finansiran. Deficit je 11,5 milijardi. Kako smo mi pokrivali taj deficit? Pre svega, kreditima. Krediti su 7,5 milijardi u tom deficitu. Od toga: kredit Svetske banke 4 milijarde i 800 miliona ili otprilike 80 miliona evra; 2 milijarde i 600 miliona je kredit NBJ, a ostalo su donacije. Šta ako ne budemo imali donacija?! Šta ako ne budemo imali u budućnosti kredita?! Šta ako NBJ ne bude mogla da i ubuduće kreditima finansira budžet Republike Srbije?! To su sve neka pitanja koja se otvaraju, jer je teorijski pogrešno postaviti budžet tako da unapred znate da imate deficit koji nemate da pokrijete iz sigurnih izvora. Jedino rešenje koje je ovde normalno, ekonomski opravdano, i s tim se gospodin Đelić zaista mora složiti, to je pokretanje privrednih aktivnosti i stvaranje uslova da se preko poreza na promet i doprinosa puni budžet u većoj meri. Vi sami kažete: imamo stagnaciju privrednih kretanja - nema doprinosa. Zašto nema doprinosa? Zato što nema plata. Zašto nema plata? Zato što nam preduzeća ne rade! I, nije sporna socijalna komponenta ovog budžeta, ali jeste sporno - da li je ta sredstva za socijalu trebalo, u jednoj meri, da upotrebimo za pokretanje zaostalih ili posrnulih privrednih kapaciteta, potom ići u privatizaciju, i onda, preko zarada tih radnika u tim preduzećima, ostvarivati veće poreze, veće doprinose itd! Dakle, stvari smo ponekad postavili naglavačke. Ako se iko zalaže za socijalu, onda se za to zalažu socijalisti. Ali, socijala mora [[žagor, negodovanje]] Da, da, vama je to smešno, gospodo, ali vas upozoravam da ćemo, ako budemo na ovaj način razmišljali o budžetu, doći do toga da i u septembru pravimo još jedan rebalans budžeta da bismo konstatovali da i u tom periodu, za prvih šest ili devet meseci, nismo ostvarili planirane prihode ili rashode u budžetu. Dakle, to je problem. Pošto mi je vreme ograničeno na 10 minuta, rekao bih nekoliko rečenica u vezi sa izlaganjem gospodina Đelića, a povodom Predloga zakona o finansijskim transakcijama. Ma, nije ljudi sporno da se smanje finansijske transakcije, ali pogledajte da je u suštini prosečna stopa poreza ostala 0,3%. Pogledajte strukturu, pogledajte da se na naloge od 50 do 100.000 plaća 0,55%. Dakle, u tu stopu od 0,55% ili 0,50% uključena je i provizija ZOP-a.Kako mi to podstičemo mala i srednja preduzeća, koja u suštini najviše plaćanja imaju, čak 95%, u tom odnosu 50 do 100.000. Jesmo li mi njima, zapravo, smanjili tu obavezu? Neizvesno je šta će uraditi NBJ u budućnosti, odnosno ZOP. Šta ćemo od 1. januara 2003. godine, kada platni promet pređe u poslovne banke? Ko će uspeti da obaveže poslovne banke, poput ovoga što ste sada postigli sa NBJ, da zadrže (ne da smanje) sadašnje provizije na platni promet, odnosno na usluge koje rade korisnicima. Dobro je, naravno, da ste oslobodili kredite koji idu prema privredi, kredite koji idu od privrede prema bankama itd. Ali, gospodine Đeliću, da li ste razmišljali o tome da smanjite, odnosno da izbrišete stavku poreza na usluge od 20% na kamate koje se obračunavaju od strane poslovnih banaka privrednim preduzećima. Vi imate ovakvu situaciju - eskontna stopa NBJ za ovu godinu je 11% godišnje ili nekih 0,9% mesečno. Kada se na to doda inflacija od recimo 1%, to je 1,9; kada se na to obračuna porez na usluge od 20%, to je 0,38% i to je jedno dodatno opterećenje koje naša privreda ima pri korišćenju kredita poslovnih banaka i bilo kojih kredita. Mi smo ljudi imali situaciju da nam Fond za razvoj u 2001. godini ne utroši 850 miliona dinara zato što mnoga privredna preduzeća, koja su dobila ta sredstva, nisu mogla da obezbede odgovarajuće garancije kod poslovnih banaka kakve su tražene u Fondu za razvoj. Tu moramo da se zamislimo: šta smo mi to zapravo radili? Zato pozdravljam ovu inicijativu da se formira garancijski fond, koji će omogućiti da i ono sredstava što imamo iskoristimo. Mi smo siromašna zemlja, i to nije sporno, ali je tužno da nam ostane skoro milijarda dinara sredstava u Fondu za razvoj neiskorišćena, a da pri tome imamo stanje u privredi kakvo imamo! (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Hvala vam lepo, ovim završavam.
Ima reč narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik SPS-a za ovu tačku dnevnog reda.
Poštovani narodni poslanici, gospodine predsedniče Vlade, potpredsednici, gospodo članovi Vlade, pošto je gospodin Todorović većinu svog izlaganja usmerio na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu, u preostalom delu vremena za ovu poslaničku grupu nešto ću reći o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Odmah da kažem da su ovo treće vanredno zasedanje Narodne skupštine, odnosno dosadašnji rad i dnevni red, obeležile čiste kozmetičke izmene u pogledu određenog broja članova Vlade, zatim budžeta, a takođe i Zakona o porezu na finansijske transakcije. Mislim da se svi slažemo da su ove izmene i dopune budžeta pre svega usaglašavanje sa onim što smo govorili pre donošenja budžeta - da prvo treba doneti zakon o budžetskom sistemu, jer je i ovo posledica donošenja zakona o budžetskom sistemu; zatim, Zakona o ministarstvima; čak je i prethodni, prvi rebalans, nešto brže išao od izmena Zakona o ministarstvima, pošto je uvedeno jedno ministarstvo koje još nismo prihvatili ovde, na sednici Skupštine. U vezi sa prihvatanjem omnibus zakona, koji smo doneli negde u februaru, za koji SPS nije glasala, da vas samo podsetim o čemu se radi: porez na finansijske transakcije predstavlja sublimaciju doprinosa solidarnosti za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, koji je uveden negde u oktobru 1998. godine, kao i doprinosa za otklanjanje posledica NATO agresije na našu zemlju, koji je uveden negde, čini mi se, u julu 1999. godine. Smatram da je ovo podsećanje vrlo uputno i poželjno, pošto su zaboravljeni razlozi za namensko uvođenje ovih izvora prihoda, za sanaciju šteta i otklanjanje posledica jedne prirodne i jedne ratne nesreće. Takođe, članom 2. stav 2. ovog zakona o porezu na finansijske transakcije bilo je propisano da se porez na finansijske transakcije plaća i izdvajanjem 50% ostvarenih prihoda NBJ - ZOP-a, odnosno 50% tarife. Naknada za uslugu prometa je bila propisana od 0,3%, od čega je 50% pripadalo budžetu Republike Srbije, za socijalne programe i za isplatu nedostajućeg dela socijalnih davanja. Zato će i moje obrazlaganje biti usmereno na ovu raspodelu, jer najlakše je primetiti i izračunati da je ovaj deo polovine tarife službe platnog prometa ovim zakonom eliminisan. Takođe bih hteo da podsetim gospodina ministra Đelića da jenegde u decembru, pre šest meseci, prilikom predlaganja budžeta za tekuću godinu, nagovestio smanjenje ovog poreza i tarife službe platnog prometa, čini mi se da je tada rečeno za 30%, u cilju pojeftinjenja cene kapitala na tržištu kapitala, odnosno smanjenjakamatnih stopa, i oko tog razloga mislim da smo se i tada složili i taj razlog ne sporimo. Mislim da je ovo što je prošlo u prethodnih šest meseci dovelo do toga da ova mera, koja je tada dobro zamišljena, u ovom trenutku karakteriše i ono što se na mnogim nivoima govori, da ipak postoje određene sporosti u reformama u pogledu javnih finansija. Prilikom predlaganja budžeta za 2002. godinu, Vlada je obećala ovo sniženje i sa smanjenjem efekta do jedne trećine, što je čini mi se rezultiralo i prihodima u republičkom budžetu od 8,3 milijarde, iako smo u tom trenutku znali, po procenama, da će prihodi biti negde oko 12-12,5 milijardi. Efekat ovoga smanjenja za jednu trećinu, znači za celu godinu, iznosio je negde oko 4,3 milijarde dinara. Namera je zaista bila dobra, konkretna, ali donošenje ovog zakona u ovom trenutku ima mnogo više štete po poreske obveznike, nego za same korisnike. Evo nekoliko primera kojima ću to pokazati - izmenama i dopunama poreza na finansijske transakcije ne dolazi do smanjenja stope, već samo onog drugog dela od 50%, koji je bio tarifa službe platnog prometa usmerena u republički budžet. Zvanična stopa u Zakonu je bila 0,3%. Stav 1. člana 2. Zakona je jasan, piše da je stopa poreza na finansijske transakcije 0,3%, a u članu 2. stav 2. piše da u porez na finansijske transakcije ulazi 50% tarife službe platnog prometa. Jer, stopa je stopa, a tarifa je tarifa. Uvođenje ove regresivne stope od 0,22 do 0,41%, zavisno od visine, rezultiralo je i prosečnom stopom od 0,29%. Svo rasterećenje se uglavnom u ovom delu može meriti kroz smanjenje tarife ZOP-a. Drugo, ilustrativnije i upečatljivije, jeste da je na početku godine planirani prihod budžeta za ovu godinu, po ovom osnovu, iznosio 8 milijardi i 249 miliona dinara, a ovim rebalansom povećan je na 12 milijardi i 550 miliona dinara; za 4 milijarde i 360 miliona dinara ili 52,2%. Prema tome, u odnosu na planirani budžet u decembru, mislim da ova mera nema nikakvih štetnih posledica po budžet Republike, imajući u vidu da je za prethodna četiri meseca, prema izveštaju koji je dostavila Vlada, negde oko 52,7% ili 4,3 milijarde dinara ostvareno u odnosu na plan koji smo usvojili u decembru. Mislim da se ni ova vlada ne odriče tako lako jednog od najsigurnijih budžetskih prihoda, koji je dostigao, čini mi se, nešto manje od 10% ukupno planiranih neto izvornih prihoda budžeta. Mene samo brine jedna druga stvar, što smo zaboravili namene i razloge zbog kojih su uvedeni ovi izvori, a to je zemljotres u Kolubarskom okrugu i saniranje posledica od NATO agresije. Pre svega, na početku godine i kada smo razgovarali na sednicama Odbora za finansije, ovaj iznos koji je tada opredeljen za Kolubarski okrug, a i tada sam isticao da je to nedovoljno, 867 miliona dinara, govorili smo da će biti smanjena stopa; u odnosu na tadašnji deo prihoda koji je predviđen za ove namene, rečeno je, a tada smo predlagali i amandmane, da će taj deo sredstava u toku godine biti korigovan. Međutim, u prethodna četiri meseca preneto je samo 183 miliona dinara Direkciji za izgradnju Kolubarskog okruga, što predstavlja nekih 20% u odnosu na godišnji iznos sredstava. Stvarno se ne slažem da Vlada u ovom rebalansu budžeta uvodi članove 1b, 1c, 1d, 1e, a kada smo mi, kao poslanička grupa, predlagali dodavanje članova po rednom slovu azbuke ili abecede, tada to nije prihvaćeno. Mislim da je u tom trenutku briga o sredstvima za Kolubarski okrug, a takođe i za saniranje posledica NATO agresije postala zanemarljiva. Mi socijalisti smo protiv uvođenja regresivne poreske stope čija visina zavisi od visine poreske osnovice i zbog toga sam u ime poslaničke grupe, zajedno sa kolegom Arsićem, predložio da se ova stopa vrati na nivo proporcionalne stope od 0,30%, imajući u vidu da,prema broju naloga, 99,7% obveznika plaća stopu veću od prosečne, odnosno 0,29 - 0,89%; najveći broj obveznika - 95%, a to je objasnio i kolega Todorović, podnosi naloge do 60.000 dinara i oni će morati da plate veću stopu u odnosu na prosečnu...
Gospodine Muciću, upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.
Evo, završavam. Znači, time će za najmanji broj obveznika, koji sa skoro 50% učestvuju u platnom prometu, obaveze biti smanjene za nekih 7%, dok će obaveze za najveći broj, odnosno 95% poreskih obveznika, biti povećane, u odnosu na prosečnu stopu za nekih 22%. Nešto više o tome govoriću povodom amandmana. Zaista i složili smo se ...
Molim vas, 12 minut je, gospodine Muciću, već sam vas upozoravala.
Slažemo se da treba uvesti još određene podsticajne mere za tržište kapitala i finansijske transakcije, jer mislim da je ova mera mala i beznačajna.
Za reč se javio narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS. Da li koristite odjednom 20 minuta, da vas ne prekidam?
Da. Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali upozoravali smo Vladu Republike Srbije krajem prošle godine, kada je izglasan, da aktuelni zakon o budžetu nije realan, da poreska politika nije promišljena i da ti poreski prihodi koji su planirani ne mogu da budu ostvareni. Pokazalo se da ste vi za prva četiri meseca ove godine ostvarili oko 29,7% planiranih poreskih prihoda. Dakle, nedostaje vam nešto više od 3% da biste onu godišnju dinamiku mogli da ostvarite. Naravno, vi ovde još niste stigli da obračunate poreze, porez na nekretnine, odnosno porez na imovinu, pošto ste oklevali nekoliko meseci sa određivanjem poreskih stopa, obračunom poreske osnovicei ukupnog iznosa koji se plaća, pa kada ste videli da ćete imati podbačaj u realizaciji mnogih drugih budžetskih stavki, onda ste do neba digli taj porez na nekretnine; on je sada u proseku 50% veći nego što je bio prošle godine. To su zvanični podaci koje je uprava javnih prihoda, preko svojih najviših funkcionera, iznela u javnost.Ako to nije tačno, ministar Đelić je onda trebalo u javnosti to da demantuje, te svoje funkcionere koji su izašli sa takvim informacijama. Jedan od njih je bio i Aleksandar Radović. Nije objavio fotografiju u intervjuu koji je dao za izvesne novine, ali su zato intervju objavili na nekoliko strana. Ovde se postavlja pitanje: zašto dolazi do podbačaja u naplati određenih budžetskih stavki kroz poreze? Zato što je vaša nerealna ambicija da ostvarite solidan ekonomski rast, industrijski rast u ovoj godini uz dizanje poreskih stopa. Ne može i jedno i drugo. Ne možete u isto vreme da dižete poreze do neba, poreska opterećenja za sve privredne subjekte, a sa druge strane da očekujete realni privredni rast. Vi možete imati privredni rast iskazan kroz neke lažne statističke proračune, gde ćete više cene pojedinih proizvoda, na primer struje, obračunavati kao veću proizvodnju, pa je prošle godine proizvedena ta i ta suma struje izražena u novcu, a ove godine je to mnogo više. Juče je novi ministar energetike na televiziji najavio poskupljenje struje od 50%. Vi krajem godine možete da kažete da ste i proizveli 50% više struje jer ste 50% više naplatili, ali to nije realno iskazivanje stanja u proizvodnji, nego zamazivanje očiju javnosti na osnovu nekih nestručnih i nerealnih pokazatelja. Ako vi vaš ekonomski rast ostvarujete samo dizanjem cena, onda tu nikakvog rasta ne može biti. Rast bruto domaćeg proizvoda, planiran na 4% za ovu godinu, nerealan je i ne može se ostvariti. Rast cena ste planirali 20% i taj rast je već prevaziđen, iako ga vi pokušavate preko nekih naručenih istraživanja pojedinih agencija, pojedinih ekonomskih instituta predstaviti mnogo nižim nego što je on u stvarnosti. To ne prolazi kod naroda, jer ljudi nisu slepi i vide koliko cene i dalje svakodnevno rastu. Zatim, sama industrijska proizvodnja ne može da raste 2-3% ove godine jer nema gde to da se ostvari. Dajte primer bar nekoliko fabrika u ovoj zemlji koje mogu da povuku taj industrijski rast; nema ih. Svaka od tih fabrika ima problem sa padom proizvodnje, realizacije i naplate. U uslužnom sektoru ste planirali rast od 15%. A gde? U građevinarstvu; kažete naročito u oblasti građevinarstva. Gde se to ostvaruje? Nećete valjda rušenje objekata koji su građeni bez dozvole da proglasite rastom u sferi uslužnih delatnosti. Tog rasta nigde nema. Dobro, vi koji se u ovo ne razumete, shvatam da ste nestrpljivi i morate da budete, pošto morate da ostvarite ovaj umanjeni kvorum, ali pokušajte bar nešto da naučite iz ove rasprave. Što se tiče rasta zarada, on se ovde može iskazati kroz rast budžetskih prihoda na osnovu oporezivanja zarada i to je stavka koja vam konstantno raste. Ali, porast zarada nije praćen porastom životnog standarda. U praksi se dešava nešto sasvim suprotno od onoga što je planirano. Zarade rastu u konkretnim novčanim iznosima, ali istovremeno životni standard opada, što znači da rast plata ne prati rast cena, pojednostavljeno. Jedino od svega što ste planirali uspevate da ostvarite smanjivanje broja zaposlenih i zaista otpuštanje radnika je sve brže u mnogim privrednim i vanprivrednim delatnostima. Nameće se ovde, kao jedno od ključnih pitanja, zašto vam je ovoliki podbačaj u naplati poreza na ekstraprofit? Zašto taj porez niste naplatili u onom iznosu u kom ste najavili? Zbog selektivne naplate. Vrebali ste samo političke protivnike, politički nepodobne pojedince i firme, njima naplaćivali, a onima koji su bliski režimu gledali ste kroz prste i nemate nijednu moćnu firmu blisku režimu ili pojedinca u strukturi vlasti koji su platili iole ozbiljan porez na ekstraprofit. To je tačno. Ministre, treba da objasnite zašto je ovoliki podbačaj u naplati poreza na ekstraprofit; na stranu što je taj porez protivustavan, što će ga verovatno sada ovaj popunjeni Ustavni sud proglasiti za koji dan neustavnim, pa ćete tada, po svoj prilici, morati da prekinete naplatu. Jeste li vi očekivali možda da će to svakako biti proglašeno neustavnim, pa da ne morate posle da vraćate pare; samo nekima da naplatite, a onda ćete reći - oni su takvi i takvi, pa im ne treba vraćati pare. Kod ove stavke koja se tiče upotrebe budžetskih sredstava, korišćenja budžetskih sredstava, odnosno trošenja, postoje vrlo indikativni podaci. Idealno je kada svi budžetski korisnici za prvi kvartal ostvare planiranu potrošnju. Dakle, kada procentualno prate ukupni iznos određen za tu godinu, predviđen za tu godinu. Vi tu imate velika odstupanja i kroz ta odstupanja mi možemo sagledati koji su prioriteti Vlade Srbije, kome je Vlada majka, kome maćeha. Evo najdrastičnijih primera. Ministarstvo pravde i lokalne samouprave imalo je realizaciju 57,3%. To je tabela dva na strani 50, na dnu strane. Dakle, za prvi kvartal 57,3%. Ukoliko se ovom dinamikom u tom ministarstvu nastavi trošenje para, za celu godinu to će biti najmanje 170%. Oni mogu svaku pohvalu da dožive u ovoj Narodnoj skupštini, jer čim ovoliko mnogo troše podrazumeva se da mnogo rade, ali je sada ključno pitanje šta rade. (Nenad Bogdanović: Kako si izračunao?) Ja sam rekao - najmanje 170%; može biti samo veći iznos, jer je 57% u prva četiri meseca već potrošeno. Gledajte sada kako stoje pravosudni organi sa tog aspekta. Što se tiče pravosudnih organa, Vrhovni sud ima 30%, Viši privredni 26,7%, Tužilaštvo skoro 30%, Pravobranilaštvo 34,5%, jer ono vam je potrebnije i ono štiti interese Vlade u građanskim parnicama, zatim okružni sudovi 27,4%, opštinski sudovi 26,6%, privredni sudovi 26,9%, okružna javna tužilaštva 26%. Ministar bi trebalo da objasni ovu disproporciju, zbog čega se ona pojavila, koji su razlozi i šta će se desiti u ostala dva kvartala ove godine, da li će se ovaj trend nastaviti, pa će Ministarstvo pravde uspeti da istera i više od 170% od svoje budžetske stavke, a da li će pravosudni organi da imaju veću realizaciju u mesecima koji slede. Možda ste hteli namerno da ih izgladnjavate, pa gladan čovek kada mesec dana ne vidi hleba onda dobije celu veknu da bude srećan i presrećan. Ne znam koji su vaši razlozi, ali znam koje su posledice takve ekonomske politike. Interesantno je da imate podbačaj kod Ministarstva unutrašnjih poslova, što znači da želite da smanjite broj zaposlenih u policiji, iako je policija mala i minimalna. Ranije ste govorili da u Srbiji ima 150.000 policajaca, a sada se ispostavilo da ih nema više od 25.000. Znači, šest puta manje nego što ste govorili u predizbornoj kampanji i to vam je malo. Iz nekog razloga policija vam ne treba i iz nekog razloga policija nekome smeta. Svi znamo kome smeta policija. Naravno, jedan broj policajaca se smanji tako što se generali likvidiraju, a drugi broj mnogo tiše, kroz otkaze, zbog odlaska na druge poslove ili ostajanja bez posla. Možete do mile volje da mi upadate u reč, to meni apsolutno ne smeta, to pokazuje vas u pravom svetlu, a ne mene. Da vidimo dalje kako se odnosite prema studentima. Stavka predviđena za studentski standard realizovana je samo sa 20,3%. Zašto? Zaboravili ste one jadne studente koji su se godinama po ciči zimi smrzavali, jer ste im obećavali bolji studentski standard, bolje uslove studiranja itd. Sada im odjednom ne treba ni studentski dom, ne treba im hrana u studentskim menzama, ne treba im ništa. Kod njih je realizacija samo 20%. Zašto je kod njih realizacija smanjena za više od jedne trećine za ova četiri meseca? Kako se odnosite prema naučnoj delatnosti? Nauka takođe u vašem sistemu vlasti ne predstavlja delatnost od opšteg društvenog značaja, ne predstavlja nešto za šta država treba da troši svoje pare. Vi imate mnogo važnije potrebe i imate mnogo uputnije načine za trošenje sredstava. Zato ste za nauku, prema ovim pokazateljima, izdvojili skoro dvostruko manje od onog iznosa koji je planiran. Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj ima najmanju realizaciju. Oni govore o izdacima za funkcionisanje organa, da je izvršenje 1,5%, a to nije toliko važno. Međutim, ostale specijalizovane usluge 14,5%, a iz budžeta Republike Srbije 12,1%. Zašto je to tako? Zašto Srpska akademija nauka spada u one ustanove kod kojih postoji veliki podbačaj u finansiranju budžetskim sredstvima? Zašto Srpska akademija nauka ima samo 26,9% realizaciju za ova četiri meseca? Znači li to da vam Akademija nauka ne treba? Znači li to da bi trebalo sprečiti akademska istraživanja i da ćete ubijati sve društvene nauke u našoj zemlji tako što ćete ih proglašavati nacističkim, uz recenzije profesora Univerziteta iz Bolonje ili iz drugih zemalja Evropske unije? Ako su vrhunski intelektualci, poput Slavenka Terzića i Radoša Ljušića, došli pod udar takvih recenzija šta onda mogu da očekuju oni koji se još nisu afirmisali u javnom i naučnom životu, šta da očekuju oni koji su tek na startu svoje naučne, odnosno akademske karijere. Hoće li država da potcenjuje dalje nauku, hoće li možda da ukida nauku? Pogledajte šta ste uradili u sferi obrazovanja. Osnovno obrazovanje ima realizaciju 25%, osam procenata manje nego što je trebalo. Trebalo je namanje 33% za ova četiri meseca. Srednje obrazovanje 24,8%, učenički standard 24%, više i univerzitetsko obrazovanje 24,8%. Nije bitno gde ja trenutno predajem ili ne predajem. Bitno je za nekoliko meseci da će biti najkompromitantnije u javnom životu ako je neko uopšte poznavao nekog DOS-ovca. Ako je čovek imao u komšiluku DOS-ovca, to će mu biti kompromitantno u društvenom životu. Zašto ovako postupate sa osnovnim, srednjim školama i fakultetima? Zato što pokušavate mnoge od tih fakulteta da uništite, a paralelno sa tim ste dozvolili da se na nekontrolisan način otvaraju privatni fakulteti i da pojedini profesori sa državnih fakulteta drže nastavu na tim privatnim fakultetima. Gde vam je tu upravni nadzor? Gde vam je prosvetna inspekcija? Kako može, na primer, profesor državnog pravnog fakulteta istovremeno da drži nastavu na privatnom fakultetu za poslovno pravo? U kojoj to još zemlji na svetu može? Postoje oglasi u novinama za upis studenata na te fakultete, pratite malo i štampu. Gospodine Jovanoviću, ako vi niste stigli da izučite azbuku za ovo vaše dosadašnje školovanje, ja tu nisam kriv, to postoji. Lažem, je li? E, to vodi bračni par Vodinelić, koji su u isto vreme i profesori Pravnog fakulteta, državnog, i koji još vode taj privatni fakultet. To je kod vas moguće, vi to podržavate, vama to nije nikakav problem, a kada se to javno saopšti sa govornice, onda kažete da lažem. Možete i to da govorite bez ikakve intervencije predsedavajućeg, jer kada ste počeli da izbacujete cele poslaničke grupe iz Narodne skupštine, sve je ovde dozvoljeno. Možete sledeći put doći ovde sa sabljama, sa puškama i tako da uvodite red..... (Predsednik: Gospodine Šešelj, molim vas da se vratite na temu ... nije vreme nego tema.) Isteklo vreme? Nisam odstupio od teme, nego vodim dijalog sa poslanicima koji se ne usuđuju da izađu za govornicu i polemišu, nego dobacuju iz klupa i misle da je to adekvatan način političke borbe. Videćemo gde će vas dovesti taj način političke borbe. Bilo je i većih junoša od vas, pa ne znam šta se sa njima desilo, videćemo šta će se sa vama desiti. Kakva je situacija kod Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede? Gledajte kakvi drastični podaci: za funkcionisanje organa tog ministarstva potrošeno je 52,3% ukupnog predviđenog godišnjeg novca, za četiri meseca je potrošeno 52%! A za tekuće subvencije 17%. Znači, na subvencije samo 17%, a za rad organa Ministarstva 52%. Ovde verovatno postoji neko objašnjenje, a to će ministar valjda da objasni. Zašto je to tako? Neko je dobacio - vadio cisterne iz Dunava; možda je. Da li je to nadležnost njegovog ministarstva? To bi trebalo da vadi Sreten Lukić koji je to ubacivao u Dunav, nije to Veselinov ubacivao, da li je tako Veselinov? Ti loviš ove ptice, jelene, divlje svinje i tako, ali još nisi hladnjače bacao u Dunav. Jesi li, nisi počeo? (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Hteo bih da završim samo konstatacijom da ovaj zakonski projekat rebalansa budžeta predstavlja pravo svedočanstvo vaše ekonomske politike. Iz ovoga se može sagledati koje su osnovne tendencije vaše ekonomske politike, i tako će nas situacija zateći već na jesen, kada narod iskusi njene posledice.
Da li se još neko od predsednika, odnosno prestavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Reč želi predsednik Vlade, gospodin Zoran Đinđić, izvolite.
Gospodo narodni poslanici, sasvim sigurno da se u koncepciji budžeta jedne vlade odslikava njena generalna politika i to nije drugačije ni u našoj zemlji. Naravno, budžet se pravi na godišnjem nivou, zbog toga što postoje i neke sezonske pravilnosti u njemu iako taj presek stanja na tromesečnom, četvoromesečnom ili polugodišnjem nivou sasvim sigurno nije u svakom od tih trenutaka ispunjen na isti način. Postoje nekezemlje u kojima se budžet usvaja na dve godine; u pojedinim je iznet predlog da se usvoji budžet čak za četiri godine, dok traje mandat jedne vlade, baš zbog potrebe da se kroz budžetsku politiku zapravo vodi politika zemlje i da se ne uzimaju samo etape na tom putu, nego da se uzme celina koja se onda na kraju prezentuje biračima; na kraju se postavlja pitanje da li je kroz taj budžet zapravo ta politika bila na efikasan način sprovođena. Tako bismo lako mogli da u svakoj zemlji u svakom trenutku vidimo šta je izvršeno manje, a šta više. Međutim, opozicija ni u jednoj zemlji ne bi postavljala pitanje onoga što je izvršeno više, nego bi uvek postavljala pitanje onoga što je izvršeno manje. Suština je u tome da je zapravo taj novac trošen na način predviđen budžetom i da na kraju i jedna i druga strana moraju da se poklope. Na kraju svi korisnici treba da budu na svome. Vrlo je providno ako kritikujemo ono što nije ostvareno, a ne kažemo šta je ostvareno i možda više nego što je predviđeno. Naravno, nažalost, to što je više ostvareno nego što je predviđeno do kraja godine će se vratiti na svoju meru. Niko neće moći bez rebalansa budžeta i bez odobrenja Narodne skupštine da prevrši tu svoju meru. Postavlja se ovde nekoliko suštinskih i konkretnih pitanja; osvrnuo bih se više na ta suštinska. Suštinsko je pitanje budžetskog deficita i šta je njegova uloga. Vrlo je neobično da neko ko zastupa stranku u vreme čije vlade je deficit bio otprilike 15% (što je jedan od najvećih, zapravo, u istoriji ovog podneblja, jer ima i nekih drugih zemalja koje možda imaju veći deficit, na nekim drugim kontinentima) sada postavlja pitanje budžetskog deficita od 2 ili 3%, i to deficita koji je prikazan, za koji se tačno navodi njegovo poreklo i na koji način će biti pokriven. Ono što je važno kod deficita, i biće u narednim godinama važno, to je da ta finansijska filozofija koja kaže da je najbolje nemati deficit nije dobra za zemlju u razvoju. Tako smo mi prošle godine bili zemlja sa možda najmanjim budžetskim deficitom u Evropi, i to je bilo dobro za naš imidž, ali nije dobro za našu ekonomiju. Znači, moramo da se pomirimo sa tim da ćemo u narednih 7-8 godina, sve dok ne uđemo u poslednju fazu pregovora za Evropsku uniju, kada ćemo morati, naravno, da poštujemo neka druga pravila, da pokušamo da budžetski deficit koristimo kao sredstvo razvojne politike. Ali ne budžetski deficit za finansiranje potrošnje, nego za finansiranje investicija, koje će onda moći, za 3, 4, 5 godina, da vrate uloženo. Naši pregovori sa MMF-om na tu temu su teški, kao i svake druge zemlje, jer jako je teško proceniti šta je to investicija. Naravno, svaka vlada može da kaže da iz budžetskog deficita finansira investiciju, ali zato budžetske prihode koristi da daje malo veće plate gde nisu zarađene. Onda se samo praktično kroz taj deficit finansiraju neke investicije za koje bi možda postojali izvori u budžetu kada bi politika vlade bila disciplinovanija. Zato je teško dobiti međunarodnu dozvolu koja na kraju rezultira u potvrdi da ste vi jedna dobra ekonomija za budžetski deficit. Zato je to jedno osetljivo pitanje. Ali ga tako tretirati - otprilike, najbolje bi bilo da ga nema ili evo, imate ga 2%, pa sada vidite da imate velik problem - mislim da je suviše jednostavno i da ne dodiruje suštinu problema. Što se tiče dva osnovna pitanja, šta su limitirajući faktori ovog budžeta i uopšte naše budžetske politike i zbog čega ne možemo da primenimo predlog koji razumno zvuči, a to je: smanjite poreze, pustite ljude da posluju, pustite ljude da žive; kroz oporezivanje toga što se zaradi stvorićete prihode; zašto mi to ne možemo tek tako da prihvatimo? Zato što ni penzionerima, ni drugima koji dobijaju novac iz budžeta, pošto nisu npr. ni doprinosi za zdravstveno osiguranje dovoljni, ne možemo da kažemo - sačekajte sa penzijama dok se privreda ne postavi na noge i sačekajmo sa rashodima koji počivaju na pravima. A da mi nemamo tolike izdatke za penziono osiguranje koje dodajemo iz budžeta, mi bismo mogli upola manji porez da imamo. To pogledajte i videćete: ako bismo smanjili poreze i nebismo imali neposredno širu poresku osnovicu i ne bi neposredno posle toga više ljudi plaćalo poreze, onda ne bi bilo novca za penzije. Šta je tu koka, a šta jaje? Šta je uzrok, a šta posledica? Mislim da je primarno to da ljudi koji su stekli određena prava u određenom periodu moraju da budu namireni. Moramo da se snalazimo ipo cenu da privredni oporavak duže traje moramo da imamo novac za penzije. To je politička odluka, to je rizična odluka, jer može da se desi da to što izdvajamo za potrošnju na kraju uguši one koji to plaćaju. Ne vidim drugu mogućnost do daljnjeg, nego da igramo na to očekivanje da će naša privreda da se drugim mehanizmima oporavi, a da ti porezi koji se plaćaju budu takvi da možemo svoje rashode, koje smo zatekli i o kojima ne možemo da pregovaramo jer su takvi kakvi jesu, da pokrivamo. Mislim da je, uprkos tome, apsolutno tačno ono što je rekao ministar Đelić, a to je da je u proteklih godinu dana, na nivou maj - maj ili april - april, u ovoj zemlji došlo do realnog porasta standarda, otprilike 40%; došlo je do realnog porasta plata u odnosu na porast troškova života; danas je potrebno otprilike 50% realnih prihoda da bi se platili isti proizvodi, osnovne životne namirnice i komunalne usluge, kao pre dve godine; to je realno stanje na nivou proseka. Ako sad kažemo - ne možemo da verujemo tim statistikama, nego ćemo da verujemo narodu na ulici; ne znam koja je to naučna metoda; jer, na ulici ima različitih ljudi: neki sada mnogo bolje, a neki mnogo lošije žive. Ali, u proseku, ako govorimo o statističkim zavodima Jugoslavije i Srbije, njihove podatke, objavljivane u proteklih 20 godina,uvek smo uzimali kao merodavne, pa i sada. Ako postoji, recite nam koja druga institucija daje merodavne podatke. Dakle, sasvim sigurno da je mala količina stvari koje neko može da kupi za 300, pa i za 1.000 maraka; sigurno je nezadovoljstvo ljudi veće ako sada vide da veći broj stvari ne mogu da kupe, jer potencijalno bi možda mogli da ih kupe. Pre dve godine jedini izbor je bio: da li će biti rata i da li ću biti mobilisan; ako ne, dobro sam prošao. Danas je pitanje da li mogu da odem na more u Grčku, u Crnu Goru, u banju? Ako ne mogu, nesrećan sam; ne mogu svoje dete da pošaljem, to je bolno i nesrećan sam; ali, to je proširenje slobode. Polje mogućih izbora se povećalo i ljudi su postali svesni toga šta sve ne mogu, a voleli bi da kupe. Sa povećanjem životnog standarda ljudi će biti sve nezadovoljniji u tom smislu, jer su ljudi najnezadovoljniji u zemljama gde imaju mnogo para, jer ni sa tih mnogo para ne mogu da kupe sve to za šta znaju da postoji i da bi moglo da se kupi. Naš narod je počeo da stvara nezadovoljstvo u pogledu budućnosti, a ne samo u pogledu prošlosti. Ljudi su se okrenuli budućnosti i nezadovoljni su zato što ne mogu da kupe i priušte sebi sve ono što zaslužuju. Ali, to je pozitivan odnos prema realnosti i ne bih na osnovu tog nezadovoljstva merio realne činjenice. Realne činjenice su da ljudi danas svojim novcem mogu da kupe mnogo više istih tih stvari nego pre dve godine. Naravno, radi se o proseku, kao što se i onda radilo o proseku. Mnogi ljudi su ispod proseka u našoj zemlji, a neki ljudi su iznad proseka, ali mi opet nemamo dovoljno dobre statističke podatke da bismo mogli da govorimo o grupama stanovništva. Trudimo se da modernizujemo i tu službu; da bismo za godinu ili dve mogli da kažemo - 10% stanovništva, taj i taj, živi tako i tako, sledećih 10% tako i tako, pa da onda znamo koji su ljudi ispod egzistencijalnog minimuma; mada je prosek pristojan. U Americi su sedamdesetihgodina postojali čitavi delovi Amerike gde nije bilo struje. Postojali su ljudi koji su živeli na nivou Afrike, milioni ljudi 1964. godine, a prosek u toj zemlji je bio jedan od najvećih u svetu. Znači, nismo samo mi zemlja u kojoj je taj prosek takav da možda ne pokriva sve slojeve stanovništva, ali je prosek vrlo važan da bi se stanje ocenilo uporedo sa nekim prethodnim godinama, jer i tada je bilo ljudi koji su bili bogati i ljudi koji su bili jako siromašni. Konačno, poslednja stvar koja je vrlo bitna, strateške prirode, u pogledu privatizacije; u našoj javnosti se mnogo na protivrečan način diskutuje o tome šta treba uraditi prvo: prestrukturisati preduzeća pa ih privatizovati ili obrnuto - privatizovati ih pa prestrukturisati; koja prvo prodavati - dobra ili loša. Ovo drugo je čisto retoričko pitanje: možemo da prodajemo preduzeća koja neko želi da kupi. Naš Zakon o privatizaciji kaže da svako može da podnese inicijativu za privatizaciju. Znači, svako: menadžment postojećeg preduzeća, kupac, agencija, lokalna zajednica. Ko ima neku ideju da bi to preduzeće moglo da bude interesantno, može da pokrene postupak privatizacije. Ali, ako niko ne pokrene tu inicijativu, pa ne možete vi da nudite nešto što niko ne želi. Vi možete da nudite, ali to je samo privid. Naravno da će biti privatizovana ona preduzeća koja neko želi da kupi. Sada menadžmenti i direktori nekih preduzeća na naslovnim stranicama novina tvrde - Vlada žuri da nas proda. Ne, nego Vlada treba da sačeka da oni i dalje prazne ta preduzeća, pa da budu toliko bezvredna da ih onda oni zadrže, jer niko neće hteti da ih kupi. Naravno, ako neko izrazi interes da želi da privatizuje neko preduzeće, da ga kupi po uslovima koji su zakonom definisani, taj postupak se pokreće. Svakako da je cilj da sva ta preduzeća što pre dobiju svog vlasnika, svoj menadžment i da uđu u neke sveže investicije. Sada se postavlja pitanje zašto Vlada Srbije taj novac koji skupi od poreskih obveznika ne uloži najpre u restrukturisanje postojećih preduzeća da bi ona malo dobila na vrednosti, pa ih onda ne prodaje u nekom periodu od sedam, osam ili deset godina. Nema mnogo istorijskih iskustava da je to uspelo. U zemljama naše veličine nema čak možda ni jedne. U manjim zemljama, Sloveniji, Litvaniji, ne znam da li ima nekih drugih slučajeva, gde su male privrede, gde se ljudi poznaju, pa je onda bilo moguće kroz politički, socijalni i taj drugi kontekst ta preduzeća postepeno kao državna restrukturisati; a možda nisu ni bila u tako lošem stanju. To možda može da uspe; u našoj zemlji sasvim sigurno to ne bi uspelo. Nema nikakvih garancija da bi postojeći menadžment novac koji se ulaže iskoristio za restrukturisanje tih preduzeća, a ne za uspostavljanje svoje još čvršće pozicije, plaćanje zaostalih dugova, podizanje plata; i taj novac bi bio potrošen. To znači da mi ne možemo, ma koliko to zvučalo privlačno, da restrukturišemo preduzeća, pa da ih posle privatizujemo, jer nemamo taj menadžment, nemamo tih par hiljada ili desetine hiljada ljudi koji bi mogli to da urade. Naprosto, menadžment u većini slabih preduzeća su isti ti ljudi koji su ta preduzeća uveli u probleme. Malo je verovatno da bi u tom velikom broju slučajeva isti ti ljudi mogli sada, uz neku finansijsku injekciju, da podignu ta preduzeća i da onda kažemo - to su uspešna preduzeća i sada ih mi kao uspešna prodajemo. Mi možemo da vršimo restrukturisanja koja se predlažu kroz stečajeve, to i radimo, ali je to ograničeno na samo jedan mali broj važnijih kompanija, možda bude 100 ili 200 u celojSrbiji, ali sasvim sigurno ne šest ili sedam hiljada, koliko ima društvenih preduzeća koja treba privatizovati. Šta su prepreke da preduzeća počnu da funkcionišu, o tome smo govorili juče, jer to stalno pitanje - pokrenuti proizvodnju, podstaknuti proizvodnju - opet se danas pojavljuje. Ljudi, kažem vam -u privredi se zarađuje novac, proizvodnja je u funkciji dobiti, a nije dobit u funkciji proizvodnje. Nije stvar u tome da vi dobit iz cele privrede date nekome da proizvodi i da gubi, nego je suština u tome da svako kroz proizvodnju stvara dobit i da od te dobiti živi, investira i da vi od te dobiti naplatite porez. Sada kada neko kaže - daj, podstiči proizvodnju samo da bi bilo proizvodnje, to je, bre, komunizam, onaj iz Lenjinovog vremena. Moderna tržišna ekonomija je - u privredi mora da bude dobiti. Da bi bilo dobiti, učesnici i pravila u tom poslu moraju da garantuju da će kroz proizvodnju, kroz usluge, kroz prodaju da se pokriju troškovi ulaganja, troškovi kapitala i, na kraju, da ostane neka dobit. Šta su na mikronivou, na nivou preduzeća, naši problemi? Zbog čega to kod nas ne funkcioniše bolje nego što bi trebalo i što mi očekujemo? Prvi problem su veliki zatečeni dugovi unutar privrede i nejasan finansijski status preduzeća. To je problem i postojećeg menadžmenta. Mnoga preduzeća ne žele da prebijaju te svoje dugove međusobno, mnoga kriju svoje dugove i mnogi menadžmenti zapravo imaju dvostruko računovodstvo. Na jednoj strani, kada se pojavljuju prema banci, oni se pokazuju kao čista preduzeća, na drugoj imaju dubioze, dugove. Kada dođe novac na njihov račun, onda se ispostavi da nisu dali plate šest meseci i onda radnici štrajkuju, a taj novac se podelina zaostale plate. To imamo svakoga dana. Znači, jedan problem je da se definiše pitanje reprograma i rešavanje tih dugova da bi došla preduzeća u priliku da budu učesnici na tržištu. Mi ćemo pokušati u julu i avgustu to da uradimo. Takođe, recimo prvog, 15. septembra ili u tom nekom periodu učinićemo da finansijsko stanje svakog našeg važnijeg preduzeća bude jasno, da se zna šta sa njegovim zaostalim dugovima, da li se oni otpisuju, da li se reprogramiraju; u svakom slučaju, status tih dugova biće jasan. Drugi veliki problem, gde mi takođe imamo neki plan, jeste uknjižba imovine. Preduzeća ne mogu da posluju koristeći garanciju, jer nemaju imovinukojom mogu dagarantuju svoje dugove, koju mogu da stave u hipoteku, pošto to nije rađeno u ovih 50 godina. Samo 25% imovine u Srbiji je uknjiženo, a 75% nije. Samo 8-9% je u našoj zemlji uvedeno u katastarski registar. Imate čitave gradove koji se vode kao poljoprivredno zemljište. Ceo Novi Beograd se vodi kao poljoprivredno zemljište. Imate fabrike koje ne postoje; recimo Valjaonica bakra u Sevojnu kod Užica, kada su ušli u pregovore o privatizaciji ispostavilo se da ona nije uknjižena, da je to ledina, da ona pravno ne postoji. Znači, imate veliki zaostatak u uknjiženju imovine i kada dođe do privatizacije preduzeća, ono ima neke objekte, koji ne postoje pravno i onda taj potencijalni kupac kaže - "izvini, neću da se posle sudim sa nekim, nego hoću da znam šta kupujem". To je drugi problem koji ćemo takođe pokušati da rešimo ovog leta. Treći problem u ovom bloku prepreka je da nam nedostaje javna atmosfera za preduzetništvo. Postoji antipreduzetnička atmosfera trenutno u Srbiji, delimično izazvana ovim prethodnim periodom, jer je imovina sticana pod sumnjivim okolnostima, a delimično je stvorena i filozofija da su samo siromašni pošteni ljudi, i da čim više niste siromašni, verovatno više niste ni pošteni. I, zato su potencijalni kupci, naši domaći potencijalni investitori, vrlo uzdržani. Tu imamo problem. Koncepcija ove vlade je da najveći deo naše privrede kupe naši domaći investitori, a da za strane investitore rezervišemo samo ono što zovemo - strateški partneri. Znači, za velike kompanije, gde nam je potrebna nova tehnologija, treba da dođu strani partneri koji donose strano tržište. A, ne da se za naše sirovine, u našim fabrikama, proizvode stvari za naše tržište i da samo stranac bude vlasnik. To nije ni logično, a nije ni potrebno. Jer, ako pogledate izveštaj NBJ videćete da je 8 milijardi maraka promenjeno u evro. To je novac koji treba da bude uložen u privatizaciju. Znači, potrebna nam je politička kampanja da se javnosti objasni da ne možemo da imamo domaću privredu i industriju, a da je istovremeno svako ko je domaći privrednik - industrijalac sumnjiv. Ako hoćemo na kraju da kažemo - svi koji su nešto uradili u privredi su sumnjivi i treba da sprovodimo istragu nad njima, onda treba da se pomirimo sa tim da će naša privreda da bude u rukama stranaca, jer valjda oni nisu sumnjivi. Ne možemo i jedno i drugo. To je prvi blok problema. Drugi je u tome što nam je potrebno jednostavnije računovodstvo, da bi se znalo poslovanje jedne firme; kada pogledate na jednom listu papira - šta je jedna strana, a šta je druga strana. Treće, potrebna nam je finansijska disciplina. Posle ove dve operacije koje sam pomenuo, potrebno je da hipoteka postane sredstvo. Takođe, da akceptni nalog postane sredstvo neumitnog naplaćivanja dugova i da naplativost dugova postane nešto prirodno u našem poslovanju. Četvrto, naravno, iza svega toga onda sledi mogućnost jeftinijih investicionih kredita. To je paket restrukturisanja preduzeća.To ne može da radi Vlada novcem poreskih obveznika. Vlada ne može da daje sadašnjem menandžmentu u društvenim preduzećima novac da bi oni restrukturisali preduzeća i da bi sutra ta preduzeća bila navodno malo skuplja na tržištu. Mi možemo da im ovim mehanizmima koje sam pomenuo pomognemo, da oni sami uđu u taj saobraćaj i da se nađu "vozači" koji mogu uspešno da "voze" ta vozila tj. kompanije. I, to ćemo uraditi tokom ovog leta i ove jeseni. Siguran sam da ćemo na kraju ove godine imati znatno veći broj privatnih kompanija u našoj zemlji koje su bile društvene; one će, to svi želimo, da budu motor pokretanja proizvodnje i privrednog razvoja. Ali, nije budžet motor privrednog razvoja;ne sme novac poreskih obveznika da bude zamajac privatizacija ili da bude korišćen od postojećeg menadžmenta u preduzećima da bi oni rešavali pitanja svojih preduzeća. Utoliko je ovaj budžet vrlo jasno definisan po prioritetima jedne normalne države, normalne finansijske discipline. Nije nikakav revolucionarni budžet, koji treba da bude korišćen kao sredstvo za gašenje požara i levo i desno. Zato vam predlažem da, kao što je ministar i izložio, glasate za ove promene, jer su to promene retke u zemljama u tranziciji, gde vi možete da izvršite rebalans budžeta da bi nekome povećali prihode, a ne da povećate uzimanje od poreskih obveznika. Znači, ovde se nikome ne uzima, a nekome se daje više nego što je po prvobitnoj koncepciji budžeta bilo predviđeno. Mislim da je to jedna lepa vest i nadam se da će do kraja godine, možda, biti sličnih vesti kao što je ova. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospodinu Đinđiću, predsedniku Vlade. (Jovan Todorović traži reč.) Ne, nema osnova za repliku, gospodine Todoroviću. (Poslanik insistira i dalje.) Nastavljamo zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o budžetu i Predlogu zakona o izmenama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Prema prijavama za reč narodnih poslanik, reč ima narodni poslanik Miloš Radivojčević, iz poslaničke grupe DOS-Demokratska alternativa, a sledeći prijavljeni je Miloš Todorović, poslanička grupa SSJ.
Poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Demokratske alternative vrlo kratko ću izložiti razloge zbog kojih podržavamo Predlog izmena i dopuna Zakona o budžetu Republike Srbije, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Što se tiče prvog zakona, pre svega treba poći od onoga što su uzroci za donošenje ovog rebalansa. On je, pre svega, uzrokovan usklađivanjem sa odredbama omnibus zakona. S obzirom da smo se mi izjasnili za omnibus zakon, apsolutno ne postoji nijedan razlog da ne podržimo i ove izmene i dopune Zakona o budžetu. Sa druge strane, kada smo analizirali sve ovo što nam se nudi, pošli smo od ukupnih budžetskih stavki - i od izvršavanja budžeta i od priliva u budžet;ako se obe stavke stave u odnos sa onim što je planirano za celokupnu godinu, one se u vrlo visokom procentu izvršavaju. Taj procenat je čak preko 95%, što nam apsolutno donosi sigurnost da će se i celokupan budžet izvršiti onako kako je planirano. Analiza pojedinih budžetskih stavki istrgnuta iz konteksta celine je potpuno besmislena, jer postoji nešto što se zove dinamika priliva i odliva u budžet. Prema tome, analizu celokupnog budžeta moramo vršiti na kraju godine i to ćemo, naravno, i uraditi. Zbog svega toga kod nas ne postoji dilema i mi ćemo ove izmene i dopune Zakona o budžetu podržati. Što se tiče ovog drugog zakonskog predloga o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, moram da kažem da je to jedna jasna poruka privredi pre svega o sniženju troškova i sniženju cene kapitala, koja je i najavljivana od strane Vlade Republike Srbije tj. Ministarstva finansija i, bez obzira što je i po mom mišljenju do nje došlo malo kasno, u svakom slučaju je pozdravljam. Ono što tu treba reći, kada se analizira procenat smanjenja poreza na finansijske transakcije, jeste da treba poći od njegove strukture tj. strukture celokupnog opterećenja na finansijske transakcije kakva je sada. Ona je 0,6% i nju čini 0,3% poreza na finansijske transakcije i 0,3% provizije ZOP-a. Međutim, polovina provizije ZOP-a ide direktno u budžet i koristi se za socijalna davanja i isplatu penzija. Prema tome, ukupno fiskalno zahvatanje do sada nije 0,3 nego je 0,45%. Pošto se sada po ovom predlogu zakona prosečno porez na finansijske transakcije smanjuje na procenat 0,2989 jasno je koliko je rasterećenje. S druge strane, postignut je dogovor i da se provizija ZOP-a smanji prosečno od 0,08 do 0,14 u zavisnosti od toga o kakvim se nalozima za prenos radi, tako da je ispoštovano ono što je praktično Ministarstvo za finansije i obećalo - da se celokupan trošak platnog prometa smanji za oko 30%. Ono što je za nas bilo posebno značajno, kod analize ovog predloga zakona, jeste član 3, koji je vrlo bitan i u kome se tretiraju oslobađanja od obračunavanja i plaćanja poreza na finansijske transakcije, gde je znatno proširena paleta tog oslobađanja u odnosu na to kako je bilo do sada. Međutim, mi smo zapazili da tu postoje dve nedorečenosti. Jedna nedorečenost jeste u tački 2) podtačka (10) koja se odnosi na kupoprodaju deviza i efektivnog stranog novca između banaka i između banaka i Narodne banke Jugoslavije. To su praktično one transakcije koje se izvode na međubankarskom tržištu deviza, gde se poslovne banke pojavljuju u ime svojih komitenata i vrše međusobnu kupoprodaju deviza, radi određenih plaćanja u inostranstvu. Međutim, treba reći da naša pravna lica dolaze na još jedan način do deviza, a to je direktna kupovina od strane poslovnih banaka. I, ako se analizira prosečno, može se reći da pravna lica kupuju devize 50% na međubankarskom tržištu, a 50% direktno od poslovnih banaka. Zbog toga smo smatrali da je potrebno ovu podtačku (10) dopuniti i predložili smo amandmanom da se ona dopuni tako što bi se iza reči: "po osnovu kupoprodaje deviza i efektivnog stranog novca između banaka i između banaka i Narodne banke Jugoslavije", dodale reči: "kao i po osnovu kupoprodaje deviza između banaka i pravnih lica", da bi se i ovaj drugi deo kupovine praktično podveo pod oslobađanje plaćanja poreza na finansijske transakcije. Druga manjkavost u ovom predlogu zakona jeste u istom članu, ali u tački 4) gde se govori o tome da se oslobađanje od plaćanja poreza na promet vrši i za plaćanje čekovima. Naravno, smatrali smo da tu treba dodati da se to odnosi i na sva plaćanja platnim karticama, s obzirom da način bezgotovinskog plaćanja treba u svakom slučaju stimulisati, a platne kartice u ovom trenutku u ukupnom platnom prometu učestvuju kod nas u Srbiji u vrlo malom procentu, što ne znači da će tako biti i u narednom periodu. Na sednici Odbora za finansije smo vrlo iscrpno diskutovali u vezi svega ovoga i dogovorili smo se da, zbog nekih čisto tehničkih stvari i zbog određenih formulacija, a da se ne bi ogrešili o odredbe Poslovnika, ovaj moj amandman preformulišemo i da on praktično bude amandman Odbora za finansije, a da se amandman koji sam ja podneo odbije, sa čime se saglasio predstavnik Vlade. Koristim ovu priliku, jer se neću kasnije javljati povodom amandmana, da ovaj amandman povučem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Gospođo predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani ministre, zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetu i zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije najavljeni su kao naša poslednja šansa. Hitno su nam dostavljeni i traži se da se još hitnije usvoje. Vlada naglašava da su izmene budžeta posledica Zakona o budžetskom sistemu, a da je on nedavno donet (citiram) "u cilju daljeg stvaranja uslova za brži oporavak privrede u 2002. godini, brži pristup svetskom tržištu kapitala i smanjenju zaostalosti naše zemlje za drugim zemljama u tranziciji". Vlada nam dalje preti da će se štetne posledice nedonošenja Zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije po hitnom postupku manifestovati u odlaganju rasterećenja privrede, odlaganju stvaranja uslova za smanjenje troškova kapitala, odlaganju stvaranja uslova za oživljavanje primarnog i sekundarnog tržišta hartija od vrednosti, kao i odlaganju unedogled stvaranja povoljnijih uslova za sprovođenje kreditno-monetarne politike. Ni manje, ni više. Zamislite, dame i gospodo, ovu gromoglasno najavljenu kataklizmu možemo izbeći, po proceni Vlade, jednostavnim i hitnim pritiskom na taster. Glasamo i munjevito stižemo u vladinu bolju budućnost. A ko to ovde ne želi brži oporavak privrede, brži pristup svetskom tržištu kapitala, ko ne želi da smanji zaostalost naše zemlje za drugim zemljama u tranziciji, da rastereti privredu nepotrebnih izdataka i smanji troškove kapitala, i najzad, ko ne bi želeo da stvori povoljne uslove za sprovođenje kreditno-monetarne politike? Svi mi to želimo, ali nam je jasno da se ništa od toga neće postići donošenjem ova dva zakona. Uostalom, brzo ćemo se u to uveriti. DOS van sebe, sa otetom većinom, čeka da glasa. Ta uhodana mašina jedva čeka da opravda trošak svog postojanja usvajanjem svega što Vlada predlaže. Zato ćemo ubrzo osetiti posledice ovoga zakona. Kada već pominjem ovde prisutnu DOS-ovu većinu, dirljivo je koliko ih Vlada izdašno plaća. Naime, u budžetu postoji zamašna i debela stavka - Narodna skupština Republike Srbije 178 miliona dinara, ili tri miliona eura. Dakle, Vlada daje svojim ljubimcima, koji su uvek spremni, velike pare za vernost i vrednost. Samo za putne troškove planirano je 75 miliona dinara, što je znatno više od milion eura. Nije onda čudno što su poslanici stalno na putu, pa često moraju da glasaju iz dalekih egzotičnih zemalja i krajeva. Vidim da u redovima DOS-a nedostaju neki poslanici od početka svetskog prvenstva u fudbalu, dakle, njima ni Japan nije daleko. No, vratimo se na budžet, dame i gospodo. Pored preplaćenih poslanika, tu još uvek postoji misteriozna stavka - predsednik Republike, sa sumom od 20 miliona dinara. Šta se tu finansira i iz kojih razloga, to verovatno ni Vlada ne zna. Evo, posle dve godine, oglasila se ta misteriozna institucija predsednika Republike i predložila nam sastav Ustavnog suda.
Narodni poslaniče, podsećam vas na obavezu da se sa uvažavanjem odnosite prema narodnim poslanicima, što ste propustili da učinite u maštovitom delu vašeg izlaganja, a pogotovu prema instituciji predsednika Republike. Molim vas da pazite na pristojno obraćanje i uvažavanje svih onih o kojima imate komentar. Izvolite.
Hvala. Dobro, ako je to čak 20 miliona, ako je to u redu, ali je preskupo da nas toliko košta sastav Ustavnog suda. Pored Skupštine i predsednika Republike, Vlada je predvidela da debelo plati i samu sebe, sa 112 miliona dinara. Uz vladin trošak treba dodati njena ministarstva i okruge, a oni su veoma skupi. Posebno me kopka - šta se krije iza stavke:socijalna davanja zaposlenima u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gde je predviđeno 100 miliona dinara. Dame i gospodo, 17 godina radim u državnoj upravi, potpuno mi je poznata socijalna karta mojih kolega koje rade u državnoj upravi i lokalnoj administraciji. Predlagač zakona tvrdi da budžet nije uvećan, već da su nove stavke predviđene umesto ranije planiranih otplata inokamata od osam milijardi dinara, a prilikom usvajanja budžeta, u decembru prošle godine, Vlada je manipulisala tim otplatama kao izvesnim. Da li je onda trebalo da joj verujemo ili sada da joj ne verujemo? Na strani 7. je nešto zaista neverovatno - u obrazloženju zakona Vlada se žali na nisku inflaciju, usled čega su joj omanuli planirani prihodi. Zato predviđa do kraja godine brži rast cena. Znači "na ljutu ranu, ljuta trava". Možda će nam pomoći hiperinflacija, da popuni budžet. Nažalost, najveći stručnjak iz te oblasti, iz 1993. godine, na službenom je putu. Možda bi trebalo da ga zamolite da se vrati, da vam pomogne. Omanuo je i prihod od ekstraprofitera. To za Vladu ne bi trebalo da bude problem, pod uslovom da se lista istih ubuduće ne skraćuje. Na kraju, neću propustiti da pomenem novu kovanicu - restrukturiranje. Bez nje nema ni priče, a ona je tema ovoga zakona. Kaže se da će ljudi koji zbog restrukturiranja društvenih i javnih preduzeća budu otpušteni naći posao u malim i srednjim preduzećima. Dame i gospodo, poslanici Stranke srpskog jedinstva u to ne veruju. Ta mala i srednja preduzeća već su propala i ona nikoga neće zaposliti, možda i zato što profesor za mala i srednja preduzeća, izvesni gospodin, nije postao potpredsednik Vlade. Predlagač dalje kaže (na strani 8.), što je zaista neverovatno, da od daljeg napretka u suzbijanju sive ekonomije zavisi ostvarivanje projektovanog prihoda u 2002. godini. Ako budžet od toga zavisi, gospodo, ne piše se dobro ni nama, ni budžetu. I na kraju, moram da primetim da u rebalansu budžeta nisu transparentno date stavke u troškovima određenih ministarstava, recimo kod Ministarstva pravde - troškovi razvoja i unapređenja Demohrišćanske stranke, kod Ministarstva policije - sredstva za Novu demokratiju, kod Ministarstva prosvete - za Građanski savez itd. Zbog svega navedenog poslanička grupa SSJ ne može da prihvati odgovornost i glasa za ovakav predlog zakona. Zahvaljujem se na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dušan Drinjaković. Izvinite, poslaniče, narodni poslanik Dragan Marković, povreda Poslovnika.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u sali treba da prisustvuje 84 poslanika, a vi nemate ni 60 poslanika. To je ono što govorim od početka rada ove sednice - da poslanici iz DOS-a dođu, upišu se, uzmu visoke dnevnice i odu; 131, pa gde su, recite mi gde su, 52 poslanika iz DOS-a trenutno u sali ima. Pojedini poslanici iz unutrašnjosti zarađuju preko 70.000 dinara, a vas sada ovde ima 52. To je sramota i ponižavanje Srbije i ovog doma, dame i gospodo, i molim vas da utvrdite kvorum.
Narodni poslaniče Dragane Markoviću, ja ću vam dati reč još jedanput, da u skladu sa Poslovnikom date sadržaj predloga o utvrđivanju kvoruma. To je poštovanje Narodne skupštine. Ne zna se, narodni poslaniče. Ako znate da napravite predlog za utvrđivanje kvoruma, izvolite, imate drugo javljanje po povredi Poslovnika, a ako ne znate, onda ću, po članu 84. stav 2, ja da vam dam uputstvo kada god to budete želeli. Izvolite i dajte uredan predlog za utvrđivanje kvoruma.
Valjda se kvorum utvrđuje tako što narodni poslanici ubacuju svoje poslaničke kartice u poslaničke jedinice, mislim da kartice postoje, a poslanika nema u sali. Molim vas, znate kako se utvrđuje kvorum, da utvrdite kvorum, član 82.
Pošto narodni poslanik Dragan Marković ni na drugu intervenciju nije dao predlog po članu 84. stav 2. dužnost mi je da obavestim da je narodni poslanik koji traži povredu Poslovnika dužan da citira odredbu člana Poslovnika na koji se odnosi izrečena odredba, da mu se citirano vreme ne računa u vreme izlaganja i da po citiranoj odredbi ispostavi zahtev za primenu člana Poslovnika za koji smatra da je prekršen ili da se obrati Administrativnom odboru. No, razumeli smo se i molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum za rad. Konstatujem da imamo kvorum. Reč ima narodni poslanik Dušan Drinjaković.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, koristim ovu priliku jer sam dužan gospodinu ministru Đeliću da ga samo podsetim da sam bio jedan od najvećih kritičara kada smo na jednom javnom skupu vršili projekciju budžeta u opštinama. Naime, kada me je ubeđivao da ne budem tako žustar, da sačekam, vreme će pokazati svoje, bio sam tvrdoglav, no mi smo pre desetak dana u opštini Čačak uradili analizu prihoda i rashoda za prvih pet meseci i mogu reći da je gospodin Đelić bio u pravu. Naime, pokazalo se da se projektovani budžet od 544 miliona dinara puni brže za 18,07% tako da će budžet u opštini Čačak biti 642 miliona, a mi se nadamo da će onrasti i dalje, pa možda negde u oktobru mesecu budemo imali i neki novi rebalans. Znači, šest godina sam na nekom sličnom terenu, samo užem, onom opštinskom, i mislim da ne postoji nijedan teren za licemere bolji od terena budžeta. Oni to koriste za sitne političke interese a ljudi koji rade na tom budžetu znaju šta znači napraviti jedan budžet. Od možda nekih 200 korisnika, vi ćete sada imati200 licemera koji će kritikovati to. Samo mi je želja, ako je ikako moguće, sastaviti na jednom mestu tih 200 i gledati sa strane, da vidim kako će onda oni da se usaglase i da naprave budžet, ali, zaista, to je nemoguće. Zaista mislim da ljudima koji rade na tome treba odati veliko priznanje. Naime, za šta smo se zalagali? Zalagali smo se da se vrši jedan preliv, odnosno da bude decentralizacija i da opštine dobijaju što više sredstava. Samo na primeru opštine Čačak reći ću da ih ima više za 18%, a odakle to? Za toliko mora i republički budžet biti manji, jer to je princip spojenih sudova. Ne možete vi sada na oba mesta imati drastičan rast priliva tih sredstava. Moram još da kažem da će opet ti licemeri reći da je ovo što je uradilo Ministarstvo na čelu sa gospodinom Đelićem možda jedna bombona. Da, jeste bombonica, ali je "bronhi" i mogu vam reći da se od nje malo lakše diše. Šest godina radim na tim poslovima i doživeo sam da opštinski budžet padne sa 12 miliona na tri miliona maraka; sada je on već 22 miliona maraka. Verujte, imajući u vidu sve promene koje se dešavaju u društvu, to je ipak jedan vidan napredak. Poslanici DHSS-a zdušno će podržati sve ove izmene i dopune Zakona o budžetu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj - nije prisutan. Posle njega reč ima narodni poslanik Radojko Petrić - tu je, a posle narodnog poslanika Radojka Petrića reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, iako se rasprava u načelu vodi objedinjeno o dve tačke dnevnog reda, ja ću svoje izlaganje vezati samo za jednu tačku i to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Podatak da je na ime poreza na finansijske transakcije za prva ovogodišnja četiri meseca naplaćeno 52,7%, u odnosu na plan za celu godinu, mnogo govori o nerealnom planiranju i o proceni Vlade kao i znatnom zahvatanju poreza od svih imalaca poslovnih računa. Konstatacija o lošoj proceni Vlade dobija još više na težini kada se zna da je uvek veća privredna aktivnost u poslednjim mesecima poslovne godine u odnosu na početne mesece. Bez izmene zakona došlo bi skoro do duplog iznosa naplate poreza u odnosu na predviđeni iznos u budžetu. Ovo se vidi i iz kretanja iznosa naplate ovog poreza u prvim mesecima ove godine. Naime, naplata je izvršena u sledećim iznosima - u februaru 897 miliona, u martu milijarda i 36 miliona, a u aprilu milijarda i 329 miliona. Prema odredbama ovog zakona, koji smo doneli 18. aprila prošle godine, ovaj porez se plaća po stopi od 0,3% na skoro sve virmanske isplate, tj. na dugovni promet u ostvarenom platnom prometu preko poslovnih računa i to svih pravnih lica i preduzetnika. Pored navedenog na ime poreza za finansijske transakcije vrši se i uplata 50% ostvarenih prihoda Zavoda za obračun i plaćanje, od naknade za vršenje usluga platnog prometa. Inače, Zavod za obračun i plaćanje vrši naplatu usluga platnog prometa u iznosu od 0,30% na sve virmanske isplate. Iz prednjeg proizilazi da je cena transakcija kapitala opterećena dažbinama u visini od ukupno 0,6%. Radi istinitog informisanja javnosti treba reći da ZOP od naplate naknade za vršenje usluga platnog prometa 50% odmah prenosi Fondu invalidskog i penzijskog osiguranja, a o ovome je upoznat mali broj pravnih lica i preduzetnika i zbog toga često, iako nisu upoznati, prigovaraju da su skupe usluge platnog prometa, misleći da ZOP ceo taj iznos zadržava za sebe. Donošenjem Zakona o porezu na finansijske transakcije prestali su da važe Zakon o obezbeđenju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, Zakon o obezbeđenju sredstava za obnovu zemlje i Zakon o obezbeđenju sredstava za sprovođenje socijalnog programa Republike Srbije. Po sva tri navedena zakona izdvajana su sredstva od 0,15% na dugovni promet ostvaren u platnom prometu. Drugim rečima, Zakon o porezu na finansijske transakcije je prepakovan i objedinjen propis navedena tri zakona, koje su doneli socijalisti. Zajedničko im je jedino ukupno zahvatanje sredstava, a sve drugo se razlikuje. Pođimo redom. Prvo, po pitanju otklanjanja posledica zemljotresa koji je septembra meseca 1998. godine zadesio Kolubarski okrug čuli smo podatke od poslanika Mucića, koji je bio direktor Direkcije za izgradnju i razvoj Kolubarskog okruga. Zašto nam DOS-ovska vlast sada ne pokaže, zašto ne prezentira koliko su oni od preuzimanja vlasti izgradili ili obnovili zemljotresom oštećene objekte. Zašto je došlo do drastičnog pada obnove, iako se porez u punoj meri naplaćuje? Drugo, socijalisti su doneli Zakon o obezbeđenju sredstava za obnovu zemlje sa osnovnom svrhom da se saniraju posledice NATO agresije. Videli smo da se po tom osnovu sredstva i dalje prikupljaju preko poreza na finansijske transakcije, međutim, ne vidimo za šta se ta sredstva troše. Primerno je da se podsetimo da su samo u 2000. godini sredstva iz ovih izvora učestvovala sa 46,1% u sanaciji i izgradnji objekata i to na 220 gradilišta širom Srbije. Od juna 1999. do decembra 2000. godine obnovljena su 42 drumska mosta, 15 železničkih mostova, kao i više stotina kuća, stanova, škola, bolnica itd. Zaslužuje posebnu pažnju da se ukaže na započeti program izgradnje stanova. Program izgradnje stanova nije značio samo rešavanje jednog od osnovnih životnih pitanja mladih stručnih radnika, već i zamajac ukupnog privrednog razvoja Srbije. Zašto DOS-ovska vlast sve ovo zaustavlja, a sredstva se i dalje prikupljaju? Ne zvuči mnogo ubedljivo ni obrazloženje koje je, uz predlog za izmene ovog zakona, dala Vlada da će se smanjiti zahvatanja na finansijske transakcije. Navodi da će prosečna stopa poreza na finansijske transakcije iznositi 0,29%. Porez za naloge do 50 hiljada treba da iznosi 0,41%, a za naloge od 50 do 100 hiljada treba da iznosi 0,37%. Uzimajući u obzir, a Vlada to u ovom obrazloženju daje, da nalozi do 60 hiljada dinara učestvuju sa 95% u ukupnom broju naloga, onda se postavlja logično pitanje - da li je tačno ovo što kaže Vlada, da će se ovaj porez svesti na 0,29%. Zapravo, dovodi u sumnju na bazi podataka koji su nam ovde prezentirani. Objašnjenje Vlade da će se smanjivati zahvatanje iz finansijskih transakcija po osnovu poreskih oslobođenja samo je uslovno tačno. Naime, govori se o određenim oslobođenjima gde do sada skoro nije bilo takvih finansijskih transakcija. Primera radi: promet akcija, kupovina kapitala, kupovina udela iz portfelja akcijskog fonda Republike Srbije i slično. Jedino neosporno pozitivno u ovom predlogu za izmenu zakona jeste da se obračunati porez za finansijske transakcije plaća sa računa učesnika u platnom prometu dekadno, a ne kako je do sada bilo propisano - da se plaća svakodnevno, kada se poslovna transakcija obavi. I ovde treba imati u vidu činjenicu da porez ipak nije naplaćivan svakodnevno, već je naplata, prema uputstvu ZOP-a, vršena ponedeljkom i četvrtkom. Zbog svega rečenog, dok se ne daju odgovori na postavljena pitanja i ne definiše namena sredstava koja će se i dalje po ovom zakonu prikupljati, bilo bi normalno da Vlada ovaj predlog zakona povuče iz dalje procedure.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, pošto nema predsednika Vlade, pozdravljam jedinog predstavnika Vlade ministra Đelića - neka pitanja ću ovde da postavim; i verovatno će znati da odgovori. U rebalansu ili kako kažete u izmenama i dopunama budžeta Republike Srbije očigledno niste ispoštovali određene zakone koje ste zajedno sa nama doneli, mada smo mi glasali protiv. To se, pre svega, odnosi na izmene Zakona o ministarstvima. U rebalansu je trebalo da se razdelne stavke u prihodnom i troškovnom delu podele prema novim sastavima ministarstava, pa tako: u razdelu 10 - Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede nije više već poljoprivrede i vodoprivrede; u tom delu je bilo potrebno izdvojiti i, u prihodnom i u rashodnom vidu, iskazati deo koji je saglasno zakonu tako donet i bilansiran, pogotovo što je u koncepciji Ministarstva poljoprivrede i vodoprivrede uneta i organizaciona šema Direkcije za vode. Direkcija za vode je veoma bitna za vodoprivredne organizacije: poljoprivredu, vodoprivredu, ekologiju i ukupnu privredu. Bitna je zato što se od 1999. godine, na područjima Republike Srbije i Jugoslavije, a ako hoćete i kod susednih republika, odnosno država, odigravaju vremenske nepogode koje zahtevaju pomoć, a ovo treba slušati pošto ministar poljoprivrede nije tu;onda da govorimo ministru Đeliću koji treba ovo da čuje, jer u finansijskom delu ta potpora nije dovoljna zato što je u ovom periodu od 4-5 godina bilo toliko vremenskih nepogoda koje su stravično ugrozile naše poljoprivredne površine, industrijske i privredne objekte, stanovništvo i celokupnu infrastrukturu, a i sam budžet Republike Srbije i budžete opština u kojima se to desilo. Samo u Republici Srbiji ugroženo je više od 1.600.000 hektara obradivih površina; velike su poplave, pogotovo ove godine, naročito u slivovima Save, Morave, Mlave i Peka, gde je potencijalno ugroženo 512 naselja, 515 industrijskih-privrednih objekata, 680 kilometara železničkih pruga i 4.000 kilometara saobraćajnica. Iz tog razloga, morali ste, kada ste pravili budžet i rebalans budžeta sve ovo da imate u vidu, tako da stavka u razdelu Ministarstvo poljoprivrede i vodoprivrede bude adekvatno zastupljenau prihodnom i u rashodnom delu. Smatram da ovim pokazateljima koje ste ovde izneli: da se plan i budžet za ovu godinu zasniva na porastu industrijske proizvodnje na godišnjem nivou od 2-3%; bruto proizvoda od 4% i inflacija od 20%, niste dali prave odgovore o situaciji - kako se kreće industrijska proizvodnja u prvih pet meseci, kakav je porast društvenog proizvoda, da bismo mogli da konstatujemo kolika je inflacija, koja je manja, po vama nedovoljna - za ubiranje prihoda po ovim osnovama i ostvarenje planiranih prihoda u budžetu. U analizi koju ste dali za period od četiri meseca ove godine govorite da smo u prihodnom delu - iako niste matematički sračunali sumu donatora iz inostranstva, jer u budžetu Republike Srbije za 2002. godinu stoji stavka da od stranih donatora treba da imamo priliv od 10 ili 12 milijardi dinara, po tom osnovu ubrali 1,2 milijarde dinara donatorskih sredstava, od čega najvećim delom za japansku pšenicu. Ima jedna stavka, molim ministra, niste slušali, sluša narod,birači i glasači, 616 miliona dinara stoji ovde u tabelarnom pregledu ubranih donatorskih sredstava od NBJ, verovatno je to Narodna banka Jugoslavije. Mene zanima, odnosno postavljam pitanje, kakva su to strana donatorska sredstva od Narodne banke Jugoslavije u iznosu od 616 miliona dinara? To je ukupno ubranih donatorskih sredstava u ovom periodu od januara do aprila meseca tekuće godine. Kolika su planirana, a pogotovo kolika su utrošena sredstva za poljoprivredu, pa čak i šumarstvo i vodoprivredu za ovaj period od četiri meseca; ona su utrošena ovako kako ovde stoji, znači 1,3 milijarde dinara od planiranih 7,7 milijardi dinara,što iznosi oko 18% od planiranih 33% za ovaj kvartal. Ako uporedimo vaše pokazatelje na strani i tabeli 1,može da se vidi da niste baš tako bili revnosni u planiranju i trošenju sredstava. Pod tačkom 17, tekuća budžetska rezerva, potrošili ste ukupno tri milijade i 275 miliona, od čega za RTS 819 miliona dinara,što iznosi mnogo više u odnosu na ono koliko bi trebalo da imapoljoprivreda, šumarstvo i vodoprivreda. Iz tog razloga, smatram da je primedba ovde sasvim na mestu; to bi trebalo da pogledate, pa da u novom rebalansu, za neki period od par meseci to bilansirate. Hoću da kažem kao čovek iz vodoprivrede, podržali smo predlog iako smo opoziciona partija, i predlagali smo da se osnuje posebno ministarstvo za vode, ali prihvatili smo amandman koji je govorio da se u Ministarstvu za poljoprivredu i vodoprivedu daje poseban tretman Direkciji za vode. Ne vidim razlog zašto to sada niste potencirali. Što se tičeomnibus zakona, koji je preneo prava Vojvodini da osniva javno vodoprivredno preduzeće "Vojvodinavode" i "Vojvodinašume", mi nemamo ništa protiv, ali se radi o tome da ovaj deo uže Srbije ostaje totalno neorganizovan, u sferivodoprivrede. S obzirom na sve događaje koji su se ovih dana dešavali, mislim da je za ovaj parlament, koji je najviši zakonodavni organi te kako važno, ako Vlada neće o tome da razmišlja, a posebno za građane; činjenica da je pre 10 dana na području Petrovca, Žagubice, Kučeva, Požarevca poplavljenodesetine hiljade hektara poljoprivrednih površina i da je iseljeno hiljadu kuća u Petrovcu na Mlavi. To nije tek tako, da bi se ovde pravila gužva i galama, a da ministar poljoprivrede o tome ne kaže ni jednu reč! U svakoj normalnoj demokratskoj državi ministar poljoprivrede bi trebalo, po tom osnovu, da podnese ostavku. Pošto neće, mi ćemo ponovo od njega da tražimo da podnese ostavku. Smatram da je ova moja diksusija bila u duhu svega ovoga i predlog koji ste podneli SPS će odbiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, posle njega narodni poslanik Rade Bajić. Samo vas molim, prethodnog govornika, izvinite poslaniče, pošto je bilo osnova da se opominje za nedržanje teme, da ako komentarišete Predlog izmene i dopune Zakona o budžetu, to radite sa materijalom koji je stigao od Vlade sa 18. junom i objašnjenjem za ponovno slanje nakon 14. juna. Zahvaljujem.
Cenjene kolege poslanici, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, kada smo pre nešto više od godinu dana, u aprilu 2001. godine, razmatrali i usvajali Zakon o porezu na finansijske transakcije, upravo je poslanička grupa SPS bezuspešno ubeđivala tada "taze" ministra Đelića, koji je još uvek mislio na francuskom, a govorio na srpskom jeziku [[žagor]] , da je stopa poreza od 0,3% za sve finansijske transakcije u momentu vršenja usluga platnog prometa previsoka. Vi ste nas, gospodo iz DOS-a, dočekali na nož, govorili nam da hoćemo da rušimo budžet, da smo zaslepljeni prošlim vremenima, a kada smo predlagali i tražili da se još neke kategorije finansijskih transkacija oslobode plaćanja poreza tvrdili ste da su predložena oslobađanja maksimum koji Vlada ne može da povećava, da je to sve što možete da prihvatite. Upoređivali ste i neke evropske zemlje i tvrdili da je to najniža stopa. Zahvaljujući vašem umetničkom radu sa zelenim dugmetom, DOS-ovska većina je usvojila taj zakon. Danas, kao što ste i juče usvojili ono "nepotrebno" ministarstvo i ministra za ekologiju, opet silom, sada samo promenjene ali sigurnije DOS-ovske većine bez DSS, vi se zalažete da se ukupne dažbinena transakcije kapitala od tada usvojenih 0,6 kao smanje. Opet, po ko zna koji put, zamenjujete teze i uz pomoć dosovizije ili preciznijeđinđovizije [[žagor]] i diktature u celokupnoj štampi, neviđenog manipulatora pisane reči Bebe Popovića, pokušavate da ubedite hiljade malih preduzetnika i građana kako im velikodušno smanjujete porez na finansijske transakcije. Da li mislite da oni preduzetnici, one firme od kojih potiče 95% ukupnih naloga u platnom prometu neće videti da su im dažbine potpuno iste. Zar mislite da oni ne znaju šta su dažbine od 0,6 i 0,55%. Kome, gospodine ministre, činite stvarnu uslugu ovim promenama Zakona o porezu na finansijske transkacije?! Očigledno je da ne želite otvoreno da kažete, činite to sebi tj. državi i velikim državnim firmama.Najveću korist iz ovog zakona izvući će EPS i NIS; jer, tosu samo jedine firme koje svakodnevno uplaćuju sume od preko pet miliona dinara iz njihovih poslovnih organizacionih jedinica iz Beograda i cele Srbije na račune svojih centrala. Kod njih će dažbine biti smanjene za 50%, sa 0,6 na samo 0,3%. Uz ova oslobađanja, iako smo prošle nedelje dali garancije EPS-u za onaj kredit od 100 miliona evra, i ako ih danas oslobađate svih ovih 50% i snižavate uplate na finansijske transakcije, gospođa novi ministar predlaže povećanje cene struje za 50%, ne uvažavajući to što ih oslobađate ovoga da će kredit kojim se elektroprivreda osposobljava da pravi za jednu količinu više megavata nego što ima sada kapaciteta, opet idete na to da morate da povećate cenu struje. Znači, sasvimje sigurno da nećete zaštiti najveći broj učesnika u platnom prometu! Sada kažem da ste sve ovo lukavo smislili da bi praktično još više uvećali repubički budžet. Pogledajmo spisak onih koje ste uneli u zakonski predlog za oslobađanje od poreza na finansijske transakcije.Ovde se jasno vidi da su to u stvari samo one firme, oni delovi koji su direktno vezani za državu. Kada prodajete firme, državi će ostati;jer, neće država platiti porez napromet kada se promet vrši po osnovu kupovine kapitala iliimovine preduzeća u postupku privatizacije i, da ne nabrajam, jer ih sve vrlo dobro, vrlo dobro, znate. Gospodine ministre, slučajno ili namerno ste zaboravili da oslobodite plaćanja poreza na finansijske transakcije kupoprodaju deviza između banaka,privatnih lica i pravnih lica, verovatno svesni toga da privreda ima dovoljno para, pa kada to ne možete da ubacite u državni koš, neka privreda slobodno plaća, jer ona je i tako veoma bogata. Gospodine ministre i kolege poslanici, ovo su samo neki od razloga što poslanička grupa SPS-a neće podržati ovaj zakonski predlog.Ne želimo da hiljadama malih privrednika i većini zaposlenih dažbine u platnom prometu ostanu na visokom sadašnjem nivou od 0,55% a da jedino država izvuče profit iz svega toga. Zato će poslanička grupa SPS biti protiv ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić, posle njega narodni poslanik Sreten Mitrović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu. U Zakonu o budžetu Republike Srbije koji je donet u decembru 2001. godine, jedna od osnovnih premisa Vlade je bila da se budžet donosi i zakon predlaže da bi se obezbedila makroekonomska stabilnost u zemlji, što je normalno i to je opredeljenje svake vlade, da se stvore uslovi za rast investicija, proizvodnje i zaposlenosti. U protekla četiri meseca, a svedoci smo toga, jednostavno, od ova tri zadatka koja je Vlada sebi dala - porast investicija, zaposlenosti i proizvodnje - ama baš nije bilo ništa od toga. Predvideli ste izmenu i dopunu, odnosno rebalans budžeta i nemamo ništa protiv tih razloga koje ste naveli;jer ako se menja struktura, ako dolazi do izmena u ministarstvima i zbog autonomne pokrajine, moralo je doći do rebalansa. Videli ste ovde u izveštaju da je deficit budžeta za prva četiri meseca 11.578.000.000; da bude još gore, iz meseca u mesec se povećava: u januaru je iznosio 1.814.000.000, u aprilu 4.260.000.000. Već na početku bi bilo normalno da se planira uravnotežen budžet, odnosno da su prihodi i rashodi uravnoteženi. Ako već to nije tako, ako je planiran deficit, morali bi se, barem u velikojmeri, znati izvori odakle će se namiriti deficit. Ajde, što se kaže, krediti od Narodne banke i od naših banaka, na to možemo računati, ali krediti od Svetske banke i od donacija, koji se uslovljavaju iz dana u dan, do poniženja, jednostavno je neprihvatljivo uzimati ih kao ozbiljan izvor za pokriće deficita! Predsednik Vlade reče da se planira deficit u odnosu na budžet od samo 2%. Ako stavite u odnos 11.578.000.000 deficita prema ostvarenom prihodu u budžetu od 53.635.000.000, onda je jasno da je deficit 21% od budžeta. Prema tome, kako ga pokriti; a videli ste da on raste iz meseca u mesec i pretpostavite da će on daleko nadmašiti planirani deficit u budžetu, koji je planiran u decembru 2001. godine! Ako se dinamika uzimanja kredita ovako nastavi pitanje je da li ćemo uopšte dobiti kredite i pod kojim uslovima od međunarodnih finansijskih kuća. Dakle, da li ćemo moći izmiriti sve obaveze koje su planirane, ako se zna da je samo u prva četiri meseca za penzionere potrošeno 40,9% od planiranih sredstava; dobro je da se ona isplaćuju mesec za mesec, pretpostaviti je da će daleko nadmašiti isplaćena sredstva; a ako se kaže da će još biti neki procenat povećanja, do kraja godine neće biti dovoljna ni ova sredstva koja su planirana. Rečeno je da nije ostvaren prihod u budžetu zbog toga što nije ostvarena planirana inflacija, nisu ostvareni poreski prihodi i nema sredstavaod privatizacije. Ovde su čak uneti prihodi od poreza na ekstraprofit, jasno smo vam onda rekli da je porez na ekstraprofit selektivni porez, jer se odnosi samo na firme i pojedince koji su, kako vi kažete, pripadali bivšem režimu. Ne pada vam na pamet da dotaknetenekog i njegov ekstraprofit, ko je sada blizak režimu i ko je u sadašnjem režimu. (Zeldžo Hurić: Ko je taj?) Zeldžo, ne znam da li ga ti imaš, ali neće ti ni dirati ako ga imaš. Verovatno se nema više od koga uzimati! Prihod od privatizacije nije uopšte ostvaren, a onbi trebalo da ide u neke investicije - nećemo valjda prihod od privatiziacije potrošiti na telefonske račune, na papir ili tako nešto, već u investicije, pa da prihod od privatizacije ostvaruje profit i dobit u sledećem periodu. Što se tiče poreza, jasno je da su oni planirani u visokom iznosu i da se ne mogu ostvariti. Nažalost, kao da žalimo što nije bila inflacija i što su troškovi cena na malo bili kumulativno oko 10% u odnosu na planiranih 20%, a samo jednom stidljivo rekosmo - zbog stagnacije privrednih aktivnosti. Pa, to je osnovni razlog. Da nema stagnacije privrednih aktivnosti i pada privredne proizvodnje, jednostavno ne bi došlo do toga da se poreski prihodi ne ostvare u planiranom nivou, već bi se ostvarivali čak i u nivou koji je veći nego što je planiran. Prema tome, zabrinjava ovoliki deficit u ova četiri meseca i pretpostaviti je da će on biti mnogo veći do kraja godine. Ne vidim uopšte način na koji će se pokriti deficit, neće biti ni kredita, čak neće moći ni Narodna banka da odobri tolike kredite da se pokrije ovaj deficit. Iz tih razloga poslanička grupa SPS ne može prihvatiti ovakav Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu.
Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, posle njega narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ključni razlog za donošenje izmena i dopuna budžeta za 2002. godinu, kako reče ministar, jeste usklađivanje budžeta AP Vojvodije sa omnibus zakonom o koji je donela ova skupština. Osvrnuo bih se naizmenu i realizaciju budžeta za Kosovoi Metohiju. U budžetu koji smo usvojili za 2002. godinu, pored plata koje su planirane za radnike u određenim ministarstvima, odnosno za one radnike koji su primali svoj lični dohodak iz budžeta, planirana je i stavka - tekući transfer za jug Srbije i za Kosovo i Metohiju. Toj istoj stavci, u izmeni budžeta koju smo danas dobili, dodata je stavka - transfer opštinama i gradovima od 919 miliona; briše se Kosovo i Metohija, iako je u budžetu, u obrazloženju, rečeno da su sredstva za rad Koordinacionog tela Savezne vlade i Vlade Republike Srbije za opštine Preševo, Medveđa i Bujanovac, odnosno Koordinacionog centra za jug Srbije i sredstva za potrebe drugih organa uprave Kosova i Metohije. Da li je ovo neka štamparska greška, ili je to, pored onoga što se sve institucije na Kosovu brišu, namera da se briše i ono što se nalazi u budžetu Srbije?!Od sredstava koja su korišćena za ove namene, mi sa Kosova i Metohije nemamo ama baš ništa. Šta se uradilo na jugu Srbije? A, taj jug mnogi povezuju sa prostorom Kosova i Metohije; mi nemamo uvid, ali na poboljšanju infrastrukture, posebno poboljšanju života seoskog stanovništva koje je ostalo, i pored budžeta koji su usvojeni u opštinama na Kosovu i Metohiji, ništa se ne radi od onoga što UNMIK i KFOR planiraju po opštinama na Kosovu i Metohiji.Ništa nije uradila, ni država, odnosno ova vlada - nije pomogla preostalom srpskom stanovništvu u poboljšanju života na prostoru Kosova i Metohije. Ono što je ministar napomenuo u vezi sa izmenama budžeta u Ministarstvu za socijalna pitanja, jeste dodatna potreba za finansiranje lica van Kosova i Metohije, u vrednosti od 400 miliona dinara. Pitam se - koja su to lica? Znamo da je samo na prostoru centralnog Kosova 3.500 radnika, koji nisu primili lični dohodak, a veliki broj izbeglica koje se nalaze na prostoru Srbije je nezbrinut. Da li je ovo dovoljna suma i da li je ova socijala dovoljna za Srbe koji su ostali na prostoru Kosova i Metohije, i za one koji su prognani? U nekoj od mojih prethodnih diskusija sam rekao da se na prostoru Kosova i Metohije ne poštuju zakoni države Srbije, i ako ih mi ne poštujemo, kako da očekujemo da ih poštuju UNMIK i KFOR; a na osnovu Rezolucije 1244 svi zakoni Republike Srbije treba da se poštuju i na ovom prostoru. Znači, ne poštuje se ni ono što smo usvojili u budžetu. Kao primer navešću to da organi lokalne samouprave koji se finansiraju iz budžeta, a to sam rekao i prošlog puta, ne tretiraju sve stanovnike sa Kosova i Metohije podjednako. One opštine koje su zadržale svoja sedišta primaju lične dohotke na osnovu zakona Republike Srbije, dok one koje su silom prilika morale da napuste svoja sedišta i presele se u sigurna mesta za srpsko stanovništvo, danas primaju istu tu socijalu. Primera radi: jedan nastavnik u srednjoj školi, iako je stvorena fama da se na Kosovu primaju i plate veće za 200% "dvesta posto" od 5.000;ako to uporedimo sa istim primanjima u Republici Srbiji, videćemo kolike su te plate radnika koji su ostali i onih koji primaju plate iz budžeta, a bili su sa prostora Kosova i Metohije. Prema tome, ministre, ono što žele narod i radnici sa Kosova i Metohije, koji se finansiraju iz budžeta, kao i svi ostali u Republici Srbiji, to je da lične dohotke primaju na osnovu zakona Republike Srbije i da se poštuju kao svi radnici u Republici Srbiji koji primaju svoje dohotke iz budžeta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović i to je poslednji prijavljeni govornik u načelnoj raspravi - zajednički pretres.
Poštovani narodni poslanici, poštovani ministre, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskim transakcijama menja se Zakon o porezu na finansijske transakcije, koji smo usvojili aprila 2001. godine, kada je uveden porez na finansijske transakcije koje se obavljaju u platnom prometu. Od tog poreza su bile izuzete finansijske transakcije koje su se odnosile na uplate poreza, doprinosa, taksi i drugih javnih prihoda; prenos i raspoređivanje sredstava sa zbirnih i drugih računa na račune; sa računa prihoda budžeta, organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, fondova obrazovanih zakonom; uplate propisanih obaveza javnih preduzeća i uplate i isplate penzija, plata, odnosno zarada i drugih ličnih primanja preko tekućih računa građana, kao i na plaćanje čekovima građana. Ovim izmenama i dopunama Zakona uvode se nova oslobođenja. Tada smo doneli da porez na finansijske transakcije iznosi 0,3%. Stupanjem na snagu Zakona o porezu na finansijske transakcije aprila meseca prestaje da važi Zakon o obezbeđivanju sredstava za otklanjanje posledica zemljotresa u Kolubarskom okrugu, koji je donet 1998. godine i objavljen u "Službenom glasniku", br. 36/98, a kojim je uvedena obaveza plaćanja doprinosa solidarnosti na sve poslove, poslovne transakcije koje se obavljaju u platnom prometu, po stopi od 0,15% i ta sredstva su se koristila kao bespovratna za otklanjanje posledica zemljotresa, na način i uslovima koje je utvrđivala Vlada Republike Srbije. O tome je kolega Mucić prethodno govorio. U isto vreme prestao je da važi i Zakon o obezbeđivanju sredstava za obnovu zemlje, koji je objavljen u "Sl. glasniku RS", broj 33/99, odmah posle završetka NATO agresije na našu zemlju. Ovim zakonom na poslovne transakcije plaćala se posebna taksa po stopi od 0,15% i ta sredstva su prenošena na poseban račun Ministarstva finansija, a Ministarstvo za finansije je prenosilo sredstva Republičkoj direkciji za obnovu zemlje. Ukidanjem Zakona o obezbeđivanju sredstava za obnovu zemlje DOS je izostavio obnovu i izgradnju zemlje, koju je pokrenula i ostvarivala Vlada nacionalnog jedinstva. Vaš DOS nije izgradio nijedan objekat srušen u NATO agresiji, a obustavljena je i popravka porušenih mostova, železničkih pruga, rafineraija i drugih postrojenja; usporena je i izgradnja stanova za mlade bračne parove, pripadnike vojske i MUP-a. Sve je to prouzrokovalo da je stala građevinska operativa, a time i veliki broj radnika je ostao bez posla. Takođe, Zakonom o porezu na finansijske transakcije prestao je da važi Zakon o obezbeđenju sredstava za sprovođenje socijalnog programa Republike Srbije i - čl. 1. stav 2. tačka 2. Zakona, koja se odnosila na 50% naknade za vršenje usluga platnog prometa NBJ - ZOP-a, koja se prenosi u budžet Republike. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskim transakcijama izuzima se prenos hartija od vrednosti iz predmeta oporezivanja; ako je to zbog potreba sniženja cena hartija od vrednosti, pospešivanja njihovog prometa i očuvanja tržišta kapitala, onda to pozdravljam. Ali, postavljam pitanje - koliki je stvarni promet do dana današnjeg po tom osnovu? Terminološko usklađivanje u članu 2. stava 3, tj. usklađivanje pojma - nosioca platnog prometa,shodno odredbama zakona kojima se uređuje platni promet, čiji se početak očekuje 1. januara 2003. godine, ne bih komentarisao,jer je to savezni propis koji je mnogo puta najavljivan, a to nije ostvareno, tako da ostavljam vremenu da se pokaže da li će to stvarno stupiti na snagu. Ukida se i proporcionalna stopa od 0,3%, tako što se uvodi niža regresivna poreska stopa, čija visina zavisi od visine poreske osnovice. Bez obzira što smanjenje poreza na finansijske transakcije treba posmatrati zajedno sa naknadom koju NBJ naplaćuje za vršenje usluga platnog prometa, prokomentarisao bih porez na finansijske transakcije, a uostalom to je tačka dnevnog reda - uzimajući u obzir da će platni promet preći u poslovne banke,pitanje je koju će naknadu odrediti poslovna banka koja bude vršila platni promet. Prosečna stopa poreza na finansijske transakcije po novom Predlogu zakona iznosi 0,2989%, što u odnosu na dosadašnju stopu iznosi 0,0011% smanjenje, ako bi se to posmatralo kao prosečna stopa. Ali, pošto je regresivna poreska stopa, postavlja se pitanje da li primenom regresivne stope stvarno dolazi do smanjenja poreza na finansijske transakcije, ako se uzme u obzir da tek na osnovicu od preko milion dinara dolazi do smanjenja sadašnje stope od 0,30 na 0,27%, što je smanjenje za 0,03%. Sve poslovne transakcije do milion dinara imaju povećanje poreza na finansijske transakcije, pa tako do 50.000 porez iznosi 0,41; nalozi do 60.000 učestvuju čak sa 95% u ukupnom prometu naloga i imaju stopu od 0,37%; za naloge od 100.000 do 500.000 porez na finansijske transakcije iznos 0,34%što znači daje stopa veća nego što je bila. Čak se postavlja i pitanje - da li 0,3% od ukupnog broja naloga, čija je vrednost preko milion dinara, sa stopom od 0,27%, čini 48% ukupnog platnog prometa. Ako se pogleda napred izneti pregled, vidi se da nema smanjenja poreza na finansijske transakcije na iznose koji su najviše prisutni u platnom prometu. Članom 3. predlažu se poreska oslobođenja na prenos sredstava. Recimo, po osnovu prometa akcija, po osnovu kupovine kapitala, odnosno imovine preduzeća u postupku privatizacije, po osnovu kupovine udela iz portfelja Akcijskog fonda Republike Srbije, po osnovu kredita i hartija od vrednosti između banaka i između banaka i Narodne banke, po osnovu kupovine hartija od vrednosti koje emituje Republika Srbija, odnosno NBJ. Sada se predlaže da to bude oslobođeno plaćanja poreza na finansijske transakcije. Zanima me koliki je bio pojedinačni promet po svakomosnovu. Za 2002. godinu planiran je porez na finansijske transakcije u iznosu od 8.249 miliona dinara;zaključno sa aprilom 2002. godine naplaćeno je 4. 347 miliona dinara, što iznosi u procentima ostvarenje od 52,7%, a to je verovatno razlog za smanjenje poreza na finansijske transakcije. Ali, koliko su u strukturi naplate poreza na finansijske transakcije do aprila 2002. godine učestvovale transakcije po osnovu prenosa sredstava hartija od vrednosti, po osnovu prometa akcija, po osnovu kupovine kapitala, odnosno imovine preduzeća u postupku privatizacije? Ta pitanja bi nam verovatno dala pravi razlog za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Zahvaljujem.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2002. GODINU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Uz Predlog zakona primili ste, kao prilog, informaciju o izvršenju budžeta Republike Srbije i organizaciji obaveznog socijalnog osiguranja za period januar - april 2002. godine, koju je Narodnoj skupštini podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Ako ne, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Podsećam vas da će, prema članu 148. stav 3. Poslovnika Narodna skupština u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona i u načelu i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA FINANSIJSKE TRANSAKCIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miloš Radivojčević, Gvozden Jovanović i Ljubomir Mucić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime Vlade gospodin ministar Božidar Đelić odbija amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Ovim amandmanom predložio sam da se u postojećem članu 2. u Predlogu izmena i dopuna ovog zakona, kojim je predviđena regresivna stopa poreza na finansijske transakcije, zavisno od visine osnovice, vrati proporcionalna stopa koja je do sada bila utvrđena i koja je do sada važila, od 0,30% na sve finansijske transakcije, bez obzira na visinu osnovice na koju se plaća. Prihvatamo, što se tiče Službe platnog prometa, da treba i može da se uvede proporcionalna, odnosno regresivna stopa za plaćanje troškova finansijskih transakcija NBJ, a da osnovica koju čini iznos na nalogu za plaćanje ne može biti osnovica stvarnog poreskog opterećenja i visine poreza koji treba platiti na promet za finansijske transakcije. Zbog toga smo i na sednici Odbora vodili polemiku i mislim da se tu koncepcijski razlikujemo, u pogledu poslaničkog kluba SPS, od Vlade, i zbog toga sam želeo ovom prilikom da ukratko obrazložim ovaj amandman. Nadam se da nećete zaboraviti kada bude dan za glasanje da ovo imate ozbiljno u vidu, jer se ništa mojim predlogom ne menja u odnosu na ono što je do juče važilo, a i danas važi u Predlogu ovog zakona, odnosno zadržava se stopa od 0,30% (koja je i do sada pominjana) i to ćete dobro zapamtiti do tog glasanja. Nemojte pisati, ali zapamtite, kada prenoći, verovatno ćete zapamtiti. Razlozi zbog kojih sam ovo predložio su pre svega u činjenici da 99,7% obveznika prema broju naloga plaća stopu veću od prosečne, koja je u obrazloženju ovog zakona, a navedeno je da iznosi 0,2989%. Ovi obveznici plaćaju 52% ukupnih poreskih obaveza, po osnovu poreza na finansijske transakcije, a najveći broj obveznika 90%, prema broju naloga, sa osnovicom do 60 hiljada dinara, pa su to obaveze koje će u odnosu na prethodno stanje biti smanjene za samo sedam procentnih poena, ili celih 0,05%. Zbog toga je poslanička grupa podnela ovaj amandman, u cilju izjednačavanja poreza na finansijske transakcije. Mislimo da sa ovim treba razmišljati i o politici.... (Obraća se poslaniku u sali: Gospodine, bolje bi bilo da mislite malo o Kragujevcu, pošto one ankete ne idu ni vama u prilog, nego idu u prilog ovome što ja pričam, vi ste poslanik i bolje bi bilo da razmišljate malo o onima koji su za vas prošli put glasali u Kragujevcu). Zbog toga, u cilju razvoja malih i srednjih preduzeća, za koja se i ova vlada zdušno zalaže, iako nismo dobili od Ministarstva strukturu i to - koja preduzeća učestvuju u najvećem broju od ovih 90% naloga, ipak mala i srednja preduzeća čine najveći broj finansijskih transakcija; zato smo predložili da ovaj zakon i ova stopa ne znače stvarnu poresku snagu poreskih obveznika, već da ta stopa znači proporcionalno sredstva koja treba da doprinesu popunjavanju deficita u budžetu Republike. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Ovim završavamo raspravu o amandmanu na član 2. Na član 3. amandman je podneo Odbor za finansije. Na sednici Odbora za finansije predstavnik Vlade je prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na sledeći amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Gvozden Jovanović. Odbor za finansije nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime Vlade predstavnik Vlade ministar Đelić odbija amandman. Da li želite da otvorimo raspravu o amandmanu? Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Nisam razumela, povlačite amandman? (Da.) Podnosilac amandmana Gvozden Jovanović povlači podneti amandman na član 3, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radivojčević, koji je po prijavi i raspravi u načelu izjavio da povlači podneti amandman. Ovim smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Određujem pauzu do 15,00 časova, kada ćemo nastaviti sa 5. tačkom dnevnog reda; 15,05 časova, da bi poslanici imali svoj sat vremena. Hvala vam.
Poštovane dame i gospodo, molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad i možemo nastaviti rad. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVATNIM PREDUZETNICIMA (načelna rasprava) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Primili ste izveštaje Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da predaju listu sa prijavljenim narodnim poslanicima, koji žele reč po ovoj tački dnevnog reda. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li želi reč predstavnik predlagača Aleksandar Vlahović, ministar za privredu i privatizaciju? Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, predsedniče Skupštine, predsedništvo, pred vama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima. To je jedan od naših napora za izgradnju pravnog okvira koji treba da ide u pravcu deregulacije uslova za osnivanje novih preduzeća, u konkretnom slučaju za početak rada privatnih preduzetnika. Mi smo pre nekoliko meseci na ovom istom mestu imali pred sobom Zakon o Centralnoj republičkoj agenciji za razvoj malih i srednjih preduzeća i još tada smo rekli da će aktivnosti na podsticanju preduzetništva teći u tri pravca. Jedan se odnosi na podizanje nivoa kvaliteta menadžment sposobnosti, tako što će za to neposredno biti zadužena centralna agencija, zajedno sa regionalnim agencijama. Bili ste u situaciji da proteklih nekoliko nedelja budete svedoci osnivanja regionalnih agencija za razvoj malih i srednjih preduzeća, čiji će zadatak pre svega biti da potencijalnim preduzetnicima pruži kvalitetne informacije, organizuje neophodne trening-kurseve, da bi se nešto što se zove ideja zaista pretočilo u biznis. Nije svaka ideja profitabilna i zbog toga je potrebno da postoji jedna sinhronizovana aktivnost na podizanju nivoa znanja i sinhronizovana aktivnost koja ide u pravcu pomoći potencijalnim preduzetnicima za pripremu biznis plana. Druga aktivnost jeste osnivanje garantnog fonda (kao podrška privatnim preduzetnicima) koji će značiti smanjenje i dalje sniženje kamatnih stopa prilikom korišćenja kredita za finansiranje njihovih projekata. Zaključili smo da nije racionalno da država bude ta koja će locirati neophodna finansijska sredstva za razvoj malih i srednjih preduzeća, da to treba prepustiti privatnom finansijskom sektoru, a da država treba da bude onaj subjekat koji će vrlo jasno dati podršku razvoju privatnog preduzetništva, i malim i srednjim preduzećima, i to tako što će garantovati svaki projekat koji prethodno privatne finansijske institucije predlože. Vi ćete vrlo uskoro, nadam se ne dalje od mesec dana od danas, imati predlog zakona o osnivanju garancijskog fonda. Danas ste, u okviru rasprave oko izmene Zakona o budžetu, imali prilike da vidite da je za te svrhe određeno ukupno milijardu dinara. To znači da svako onaj koji ima vrlo jasan projekat i čiji projekat će finansirati privatne finansijske institucije, odnosno privatni bankari, ukoliko je problem samo garancija kolaterala tu je državni garancijski fond koji će stati iza privatnih preduzetnika. Treća grupa aktivnosti je nešto što se odnosi na deregulaciju, na uklanjanje barijera u postojećim pozitivnim zakonskim propisima. Mi smo u okviru Vlade formirali interministarsku grupu koja ne dozvoljava da bilo koji novi zakon u sebi sadrži prepreke za razvoj privatnog preduzetništva, odnosno prepreke za razvoj malih i srednjih preduzeća. Međutim, konstatujemo da je niz prethodnih zakona u sebi sadržao veliki broj prepreka koje nisu stimulativno uticale na razvoj privatnog preduzetništva i razvoj malih i srednjih preduzeća. S tim u vezi, zajedno sa našim kolegama iz Savezne vlade uputili smo predlog izmene Zakona o preduzećima Saveznoj skupštini i očekujemo da će se taj predlog već sutra naći na dnevnom redu Savezne skupštine. U okviru ove problematike osnovni korak i osnovni doprinos i progres vidimo u neobaveznosti prikupljanja inspekcijskih potvrda, raznih dokumenata da bi neko ko želi da se bavi preduzetništvom i razvojem malih i srednjih preduzeća otpočeo sa svojim biznisom. Dakle, izmenama Zakona o preduzećima postići ćemo jedno lakše osnivanje privatnih radnji i malih i srednjih preduzeća. Zakon o privatnim preduzetnicima takođe je u sebi sadržao odgovarajuće barijere koje su destimulativno uticale na razvoj privatnog preduzetništva. S tim u vezi, ovim izmenama Zakona o privatnim preduzetnicima predlažemo eliminaciju tih barijera. Na ovaj načinradimo i harmonizaciju ovog propisa sa propisima Evropske unije. Ovaj predlog je imao za cilj da postigne: prvo, da se radnje privatnih preduzetnika osnivaju brže, bez preteranog administriranja i samo uz minimalne neophodne troškove; drugo, da se pojednostavi procedura osnivanja radnji sa manje dokaza koje treba pribavljati, i u tom smislu je izvršena liberalizacija u domenu školske spreme za obavljanje delatnosti. Pri tome se ne dovodi u pitanje kvalitet i način obavljanja onih delatnosti za čije obavljanje je posebnim propisima definisano ko to može da radi, na primer samostalne lekarske radnje itd. Nije više potrebno da se registracionom organu dokazuje pravni osnov korišćenja prostora u kome se delatnost obavlja, obzirom da je to pitanje u nadležnosti rada drugih organa i službi u okviru urbanizma, građevinske inspekcije i slično. Najposle, inspekcijski pregled prostora i opreme pre početka obavljanja delatnosti je neophodan samo za one delatnosti koje su opasne po život i zdravlje ljudi i životnu okolinu, a za sve druge delatnosti posle početka rada u redovnom inspekcijskom nadzoru. Svi dolazite iz lokalnih samouprava i svi imate pritužbe koje dolaze od privatnih preduzetnika da im je za prikupljanje samo jedne inspekcijske potvrde potreban neodređeni broj dana, a neretko to je nekoliko meseci. Konstatujemo da je upravo ta sporost u proceduri, u prikupljanju inspekcijskih potvrda često bila i osnov za korupciju na lokalnom nivou. Na ovaj način omogućavamo da privatni preduzetnici krenu sa obavljanjem svojih aktivnosti, a da prikupljaju inspekcijske potvrde tokom obavljanja aktivnosti, u unapred definisanom periodu. Izuzetak je samo ona delatnost koja može, bez odgovarajućih inspekcijskih potvrda, da bude opasna po zdravlje i po životnu okolinu. Dakle, uklonili smo to usko grlo; prethodni postupci su bili dugotrajni, nesinhronizovani od strane više nadležnih inspekcija, i što je jako bitno, bili su veoma skupi. Takođe, pored bržeg postupka otvaranja radnji, predloženo je brže i jednostavnije zatvaranje radnji u skladu sa propisima. Imamo jedinstveni fenomen: tokom 1990. i 1991. godine osnovano je na sijaset preduzeća. Danas ta preduzeća samo formalno postoje. Najveći broj tih preduzeća uopšte ne obavlja svoju aktivnost i radi se o mrtvim privrednim subjektima. Zašto postoje samo formalno? Zato što su troškovi zatvaranja računa, zatvaranja radnji veoma skupi. Na ovaj način omogućavamo preduzetnicima, ukoliko nisu napravili pravi preduzetnički poduhvat, da ne snose makar konsekvence u zatvaranju svojih radnji. Uz punu liberalizaciju uslova i načina rada predložena je takođe i oštrija kaznena politika za kršenje propisa u poslovanju. Dakle, da zaključim, paralelno sa usvajanjem izmena Zakona o privatnim preduzetnicima, za šta je ustavni osnov Ustav Republike Srbije u članu 72, istovremeno je predloženo usvajanje izmena i dopuna Zakona o preduzećima u Saveznoj skupštini, koji treba upravo da podrži naše nastojanje da izvršimo jednu potpunu deregulaciju u razvoju privatnog biznisa. Draga moja gospodo, privatizacija ide dobro i biće privatizovan dobar deo privrede. Konstatujemo da je naše nasleđe 800.000 nezaposlenih i nekoliko stotina hiljada onih koji su samo formalno zaposleni. Ti ljudi moraju raditi u narednom periodu od četiri godine na novim radnim mestima. Nova radna mesta se stvaraju na dva načina: jedan su direktna ulaganja, velika, strana i domaća; drugi je razvoj privatnog preduzetništva, razvoj malih i srednjih preduzeća. Uklonimo barijere da bi privatni biznis i privatno preduzetništvo moglo da se razmahne. To je suština i smisao ovih izmena Zakona o privatnim preduzetnicima. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem ministru za privredu i privatizaciju, gospodinu Vlahoviću. Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora? Narodni poslanik Vlatko Sekulović, zamenik predsednika Odbora za ekonomske odnose sa inostranstvom. Izvolite.
Poštovana predsednice, drage koleginice i kolege, neću vam previše vremena oduzimati. Odbor je i u načelu i u celini prihvatio ovaj predloženi zakonski projekat. Smatram da je projekat u saglasnosti sa ranije donetim zaključcima Odbora, vezano za podršku razvoju privrede, a pogotovo malih i srednjih preduzeća i preduzetništva. Jedina napomena: ukupno je podneto četiri amandmana; od ta četiri podržali tri. Jedan nije prihvaćen, odnosno podržan, zato što smo uvažili obrazloženje predstavnika Ministarstva da je pitanje registracije radnika zaposlenih u radnjama regulisano nekim drugim zakonskim aktima i da takva norma opterećuje ovaj zakonski tekst koji bi trebalo da bude što jednostavniji i što primereniji materiji koju reguliše. Hvala vam.
Zahvaljujem izvestiocu Odbora. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Marko Ćulibrk, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Poštovani narodni poslanici, ovo je treći zakon koji donosimo iz oblasti privrede. Moram da kažem da je on najbolji do sada od ova dva. Zakon o privatizaciji, iako reče gospodin ministar da je za sada po njima dobar, ne možemo tako oceniti, jer je on faktički do sada imao samo negativna dejstva kroz otpuštanje radnika. Zakon o malim i srednjim preduzećima, iako je donet, još uvek ne proizvodi dejstva, jer nismo videli da su mala i srednja preduzeća osnovana u nekom velikom broju. Možemo da podržimo neke odredbe iz ovog zakona gde se ukidaju neke barijere za osnivanje radnji i gde se privatnim preduzetnicima olakšava da dolaze do tih dozvola. Međutim, kada se donose zakoni iz oblasti privrede, onda njihov predlagač mora da ima jasnu viziju i operativna rešenja, kao i mehanizme i institucije planiranog željenog privrednog modela. Toga u ovome zakonu nema, kao što nije bilo ni u prethodnim, u Zakonu o preduzećima, u Zakonu o malim i srednjim preduzećima,u Zakonu o privatizaciji. Sadašnji trenutak tranzicije iziskuje odgovor na pitanje - koje je najbolje rešenje za bržiprivredni oporavak i razvoj privrede. Jedan od ključnih ciljeva svake privredne reforme jeste formiranje optimalne privredne strukture, a to znači povećanje privredne efikasnosti i konkurentnosti, kao i maksimalno produktivno angažovanje radno sposobnog stanovništva, i sve to kroz široku lepezu raznih privrednih subjekata. Kao što nije sporno da izmena privredne strukture u pravcu povećanja njene efikasnosti za stvaranje uslova za njeno uspešno i ravnopravno integrisanje u evropsku i svetsku privredu treba da predstavlja osnovni cilj. S jedne strane, još uvek imamo iz perioda upravnog socijalizma nasleđeno preterano pridavanje značaja velikim preduzećima, tzv. velikim sistemima kao nosiocima razvoja i zapošljavanja. S druge strane, postoji veliki broj privatnih radnji i preduzeća, skoro 400.000, ali struktura ovih privrednih preduzetnika nije izbalansirana i pretežno je u oblasti trgovine, finansijskih ili sličnih usluga. Izgradnja novog privrednog ambijenta nije spontana već je planski proces. Umesto da Vlada predloži novi privredni ambijent, onakritikuje prošlo vreme - što danas i nije neki izazov pošto je svima jasno da je individualna svojinaefikasnija od kolektivne, da je korporativno upravljanje efikasnije od birokratskog, a da su tržišta prirodnija od planske privrede - tako da se u sva rešenja koja se nude unosi previše političke nade i ideološke kritike, a manje realnosti i sistematskih rešenja. Tako smo kod privatizacije videli da Vlada dosta pojednostavljeno smatra da društvenu privredu treba gurnuti niz brdo u čijem podnožju se nalazi tržišna privreda, čekajući šta će se desiti. Međutim, veština i sposobnost Vlade je da spusti i sprovede društvenuprivrednu svojinu i sistem niz litice privatizacije, uz najmanje troškove i posledice po društvo u celini. Drugi put je ovaj koji sada predlaže Vlada, a to je ubrzano povećanje proizvodnje, prometa i usluga sa rentabilnijom i racionalnijom proizvodnjom kroz strategiju privatnog preduzetništva, koja je u svetu postala univerzalni oblik savremene tržišne privrede. Kada bi postigli da učešće privatnih preduzetnika u privredi bude oko 90%, a u razvijenim zemljama je to 96-97%, kada bi se broj ukupno zaposlenih popeo na 50%, mi bismo otvorili oko 700-800 hiljada novih radnih mesta. Takođe,smanjio bi se broj prosečno zaposlenih po jednom preduzeću koji sada kod nas iznosi oko 82, dok je u savremenim zemljama to znatno manje, tako da u Japanu po jednom privrednom subjektu dolazi 8 radnika, u Nemačkoj 10, u Americi 14. Zato je prioritet pomaganje preduzetnika i to u sledećim pravcima. Ključnu ulogu u početnim fazama ima država koja pored normativnih akata treba da stvori povoljnu opštu klimu za razvoj privatnog preduzetništva, kao ida obezbedi jedinstvenu podršku ovom procesu, da pomogne razvoj privatnog preduzetništva na bazi konkretnih objekata u prioritetnim sektorima proizvodnje. Svetska iskustva pokazuju da bez značajnog podsticaja države nema uspeha. U razvijenim zemljama tržišna ekonomija je glavni regulator svih aktivnosti. Ali, ni tržište nije idealan regulator privrednih kretanja, pa ni pravljenja optimalne privredne strukture. Zato u tim zemljama postoji sistemski organizovana mreža institucija, čiji posao je isključivo staranje o razvoju privatnih preduzetnika, kao što su specijalizovane agencije, fondovi i institucije, razne javne ustanove kao univerziteti, komore, zavodi i sl, privatne profitne i neprofitne ustanove i institucije, poslovne banke, kao i velika preduzeća i korporacije koje se brinu o privatnim preduzetnicima. Takođe, Vlada nema ni adekvatnu poresku politiku, koja još uvek nema razvojni karakter i podsticaj, nego isključivo ima fiskalni značaj u popunjavanju budžeta. Nema podsticajnih mera za privatno preduzetništvo i razvoj malih i srednjih preduzeća. Nema eliminacije sive ekonomije koja je velika prepreka za sve to. Možemo da pozdravimonameru Ministarstva, u vezi sa sporim menjanjem propisa, jer suštinu i strategiju razvoja privatnog preduzetništva čini prilagođavanje saveznih i republičkih propisapotrebama bržeg razvoja; treba da se identifikuju privredno-sistemske prepreke koje postoje u zakonima i da se predlože izmene i dopune tih zakona. U praksi se osnivanje radnji, malih i srednjih preduzeća suočava u pojedinim pitanjima sa nestimulativnim i ograničavajućim pravnim rešenjima i nepotrebno složenim administrativnim procedurama koje regulišu osnivanja radnji, zatim u oblasti poreske i carinske politike, spoljnotrgovinskog poslovanja, kreditne politike, radno-pravnih odnosa, plaćanja doprinosa za PIO, komunalnih i administrativnih taksi. Nadamo se da će neki sledeći zakon koji bude predložilo Ministarstvo biti bolji, kao i da će ona prva dva, pogotovo Zakon o privatizaciji, malo popraviti, da bi se taj proces održao ili bio humaniji. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na raspravu po redosledu prijavljenih govornika svih poslaničkih grupa. Reč ima narodna poslanica Teodora Vlahović, a posle nje narodni poslanik Vojislav Šešelj, (nije prisutan), onda narodni poslanik Slobodan Tomović. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, htela sam samo nekoliko reči da kažem povodom Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima. Smatram da bi bilo dobro u narednom periodu ići na jedan zakon koji bi regulisao registraciju i organizovanje svih privrednih subjekata, pa bismo u jednom zakonu regulisali i obavljanje delatnosti ličnim radom, odnosno obavljanje delatnosti privatnih preduzetnika, kao i obavljanje delatnosti ostalih preduzeća, posebno malih i srednjih preduzeća, jer se najvećim delom ne razlikuje obavljanje ove privredne delatnosti. Kada bi se jednim zakonom to regulisalo, bilo bi mnogo bolje postavljeno i u praksi i u drugim zakonima obavljanje delatnosti samostalnim radom, kao što to popularno nazivamo. Ovako, u praksi još uvek ima nekih razlika kojedovode do apsurda. Recimo, privatni preduzetnici, da bi upisali svoj staž, moraju da nose dokaz da su platili i porez ili, da bi registrovali svoje putničko vozilo, moraju pre toga da izmire i doprinose za socijalno osiguranje, jer se vodi jedinstvena kartica u upravi prihoda. Takođe, privatni preduzetnici se ne mogu kod određenih državnih institucija pojaviti kao korisnici kredita, jer se još uvek pravi razlika kod nekih institucija između privatnih preduzetnika i malih preduzeća. Te razlike ne proizilaze iz prirode delatnosti, tako da te razlike treba vremenom prevazići. Kada se radi o konkretnom predlogu zakona, koliko god da izmene izgledaju male, one nisu beznačajne. One umnogome pojednostavljuju i uprošćuju pre svega registraciju, a uostalom i život malih radnji. Skrenula bih samo pažnju da je najveća procedura registrovanja radnjiupravo bila kod onih delatnosti za koje je u članu 3. stav 2. zadržano da je i dalje postupak otvaranja isti. To su upravo one delatnosti koje ugrožavaju zdravlje i život ljudi, gde je nesporno da i prostor treba da ispunjava određene uslove. Šta ja u ovom delu hoću da predložim - da se odvoji ona dokumentacija koju preduzetnik za sebe lično podnosi nadležnom organu uprave kada se registruje (ona, normalno, za svakog preduzetnika, pošto je delatnost vezana isključivo za lični rad, mora biti individualna) od onih dozvola i odobrenja koja objekat treba da dobije. Znači, jedan objekat koji je upodobljen i jednom kontrolisan za odgovarajuću delatnost ne mora svaki put, kada se menja vlasnik koji će koristiti taj objekat, da se iznova dokazuje. To je jako važno, posebno za porodični biznis. Sve češće se kod nas vraćapraksa da deca nastavljaju da se bave poslom kojim se bave njihovi roditelji. Sada imate jedan apsurd kada otac ili mati prestanu da rade umesto da sin ili kći nastave bez ikakvih problema, osim dokazivanja ličnog statusa,oni moraju da utroše za ove delatnosti koje su sada navedene nekoliko meseci da bi dokazivali daisti prostor u kome je ista delatnost obavljana ponovo ispunjava uslove. Razlika treba da postoji samo u momentu kada su minimalni uslovi promenjeni zakonom. Inače, upravo ove delatnosti zahtevaju najveći broj inspekcijskih rešenja i to najduže u tom postupku traje. To bi bio moj predlog, da se odvoji taj deo, da svaki put vi dokazujete da taj objekat ispunjava uslove, ali da ga ne vezujete za ličnost vlasnika, nego da ga vezujete za prostor i da, vi sa istim dozvolama nekoga ko je pre vas to isto radio možete da dokazujete da prostor ispunjava sve potrebne uslove. Inače, pozdravila bih sve promene vezane za poslovodstvo, odnosno za vođenje radnje preko poslovođe, jer ako je po zakonu bilo omogućeno članu porodičnog domaćinstva, da radi a da ne bude prijavljen, onda je normalno da je sada omogućeno da može i da vodi radnju. Neki rokovi koji su bili dovedeni do apsurda promenjeni su, vezano za mirovanje radnjegodinu dana, da nema potrebe da se svaki put pojavite; zatim, da u slučaju smrti vi u roku od tri dana morate da odredite naslednika, što je bilo čak i neljudski, rekla bih. Mnoge stvari su uočene veoma dobro i promenjene. Na kraju bih iskoristila prisustvo ministra i rekla bih još dve stvari. Prvo, kada smo pripremali okrugli sto u Beogradu i u Novom Sadu ženskom preduzetništvu, obećano nam je da će se učiniti jedan napor i obratiti organima uprave gde se vodi registar za radnje, da se statistika vodi uredno kako bi mogli da pratimo koliko ima žena preduzetnica. To je jedna stvar. Drugo, vezano kako za privatne preduzetnice, tako i za vlasnice malih i srednjih preduzeća. Imali smo obećanje da ćemo uskoro ugledati jedan program za žensko preduzetništvo i nadamo se da će to skoro i biti.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović, posle njega narodni poslanik Bogoljub Zečević.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih na početku da vašu pažnju skrenem na analizu nekih od odredaba obrazloženja. Dakle, želeo bih da u jednom polemičnom tonu komentarišem neka od ovih obrazloženja, više zbog toga da se možda čuje nešto drugo, što podrazumeva i drukčiji ugao posmatranja ovog zakona i ove problematike. Dakle, krenuo bih od toga što se u obrazloženju kaže: "Članom 1. Predloga zakona izvršeno je usklađivanje člana 8. važećeg Zakona o privatnim preduzetnicima sa članom 1. istog zakona, koji propisuje da privatni preduzetnik samostalno obavlja delatnosti pod uslovima i na način utvrđen ovim zakonom, kao i da se delatnosti utvrđene posebnim zakonom obavljaju na način i pod uslovima predviđenim tim zakonom, pa nema potreba da se isto pitanje reguliše i ovim zakonom. U tom smislu brisana je tačka 2) stava 1, jer je pitanje stručnog obrazovanja za obavljanje delatnosti uređeno posebnim zakonima za te oblasti, a brisan je i stav 3. ovog člana, jer je delatnost javnog prevoza putnika i stvari takođe uređena posebnim propisom." Moje prvo pitanje predlagaču i javnosti jeste da li su ti zakoni, kojima se uređuju pitanja stručnog obrazovanja i javnog prevoza, bili menjani od trenutka kada smo mi usvojili zakon o preduzetnicima, to jest da li u istom obliku ti zakoni postoje i danas? Ako postoje, zašto o tome nismo vodili računa kada smo stipulisali predlog zakona koji smo bili usvojili. To je prvo pitanje. Drugo pitanje - obrazloženje je prepuno termina poput "deregulacija", "transparentno" i slično, što ne samo da nije u duhu propisa srpskog jezika, nego je u toj meri eksploatisano da zvuči veoma frazeološki i, usuđujem se da kažem, otrcano. Dalje, u obrazloženju se kaže: "Članom 3. Predloga zakona predložena je izmena člana 11. važećeg Zakona", pa se onda kaže šta se tu sve nabraja. Pitam opet, poučen ovim prethodnim iskustvom, da li smo sigurni da smo u stavu 2. tog predloga sve nabrojali ili će se možda javiti nešto novo, pa ćemo za to reći - to se javilo, jer je to u skladu sa nekim zakonom koji već tamo negde postoji. Dakle, možda je trebalo da učinimo napor ne da nabrajamo ovo, nego da kažemo - i to je regulisano nekim zakonima; da bismo bili dosledni, da se držimo neke metodologije u predlaganju. Prošli put, ponavljam, član 11. nije nam bio dovoljan da objasni šta sve treba da budu delatnosti, nego smo tom prilikom rekli da nam treba i član 11a. Dali smo mogućnost Skupštini Beograda da tu još nešto kaže. Sada smo i to izbrisali. Moje sledeće pitanje - da li smo tada bili brzopleti, kada smo dodali taj član 11a, ili to priznajemo sada; ili je u pitanju nešto drugo? Komentarisao bih još neke stavove iz obrazloženja. Dakle, kaže se da je u članu 9. Predloga zakona predviđeno da se u članu 29. brišu tačke 2) i 3), a to je cenovnik i još nešto, da sada ne trošim vreme na to, a onda sada pitam - zašto nam je ranije bio potreban cenovnik i zašto je ranije trebalo da imamo atest da je vozilo registrovano itd.? Da li je u pitanju naknadno saznanje, površnost i možda zakasnela pamet? Takođe upozoravam da se kaže kako je u članovima od 17. - 21. izvršeno usklađivanje kaznenih odredbi sa predloženim izmenama i dopunama materijalnih odredbi zakona, pa je predloženo da novčana kazna i kazna zatvorom za prekršaj iz istog člana, umesto kumulativno, budu propisane alternativno. To je, naglašavam, u skladu sa Zakonom o prekršajima i daje mogućnost organu koji vodi prekršajni postupak da kaznu izrekne prema težini prekršaja, odnosno da kaznu zatvora izrekne samo za prekršaje koji su prouzrokovali teže posledice. Moje sledeće pitanje - da li ovo obrazloženje znači da prvobitni predlog, koji smo mi usvojili ovde, u ovoj skupštini, nije bio u skladu sa Zakonom o prekršajima, a ako je bio, ko je onda kriv što mi o tome tada nismo vodili računa, nego smo usvojili nešto što nam je tada i tog trenutka tako bilo predloženo? Sledeće moje pitanje odnosi se na deo u kome se kaže: "Izmena visine novčanih kazni predložena je u sklopu zakona o izmenama zakona, kojim su određene novčane kazne za prekršaje (omnibus zakon), kojim se visina novčanih kazni u svim republičkim zakonima usklađuje sa visinom novčanih kazni predviđenih Predlogom zakona o prekršajima i magistratima za prekršaje, koji je u skupštinskoj proceduri". Dakle, moje pitanje je vrlo prosto - da li su te novine u zakonu anticipativne, odnosno da li one prejudiciraju to što mi treba da usvojimo, jer se o tome nismo izjašnjavali kao poslanici ili smo možda sigurni da ćemo kao poslanička većina to svakako usvojiti, pa prema tome nije ni važno šta je prvo, a šta je drugo, nije ni važno da li prvo treba obuti čarapu pa cipelu ili obrnuto. Šta u rezimeu da kažem - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima predstavlja, po mom mišljenju, pokušaj predlagača da izbegne odgovornost za površnost, ishitrenost i nestručnost u stimulaciji prvobitnog predloga. Ovo nije prvi put, gospodo, da se poslanicima zarad političkih poena marketinški podmeću predlozi o kojima se pri usvajanju priča da su reformski i epohalni, a u suštini, ti predlozi predstavljaju nedovršene dokumente, plasirane da bi se zadovoljio rok, ispunila forma ili obaveze, a potom pod nesuvislim izgovorima vrši se dopuna i dorada takvih dokumenata. Gospodo, prestanite da nas omalovažavate, prestanite da mislite da smo pokusni kunići. Molim vas da poštujete instituciju Skupštine i instituciju narodnih poslanika. Ne bacajte nedovršenim predlozima prašinu u oči javnosti; umesto kozmetike, koncentrišite se, gospodo. Molim vas da se koncentrišete da nam konačno date ozbiljan i valjan dokument, a dotle povucite ovo što se dali i pokažite bar jednom makar malo kooperativnosti i samokritike. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Bogoljub Zečević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog izmena i dopuna Zakona o privatnim preduzetnicima. Kao najvažniju stvar izdvajam mogućnost otvaranja poslovnih objekata, bez izlazaka inspekcije, a da se kriterijumi koji su propisani Zakonom o inspekciji utvrde u toku redovne kontrole. Po mišljenju poslanika Demohrišćanske stranke ovo je u skladu sa predizbornim obećanjima DOS-a i Vlade Srbije, vezano za podsticaj razvoja privatnog preduzetništva u Srbiji. Želim da kažem sa kojim problemima su se susretali privatni preduzetnici prilikom otvaranja svojih poslovnih objekata. Prvo, visina takse za otvaranje objekata je bila od 12 do 15 hiljada dinara, u zavisnosti od vrste objekta, odnosno inspekcija koje je trebalo da izađu i taksi koje su važile za izlazak inspekcija. Drugo, bilo je vrlo teško obezbediti sve inspekcije da izađu na poslovni objekat;to je trajalo danima i nedeljama, što je usporavalo otvaranje radnji. I treće, vladala je jedna birokratska atmosfera, što je stvaralo strah kod potencijalnih privatnih preduzetnika i odvraćalo ih od namere da otvaraju svoje poslovne objekte. Hteo bih da prokomentarišem i rad inspekcijskih organa koji su, umesto da rade svoje redovne poslove za koje su i osnovani, bili dužni da izlaze na teren i da otvaraju nove objekte privatnih preduzetnika. Šta ćemo dobiti ovim izmenama i dopunama zakona - pre svega, ljudi koji rade u propalim i društvenim preduzećima na izdisaju, a imaju znanje i veštinu, ovim olakšicama dobijaju šansu da krenu u samostalni biznis i time naplate svoje znanje. Pored toga, ljudi koji su, ne svojom krivicom već politikom prethodnog režima, bili prinuđeni da se bave sivom ekonomijom biće u prilici da legalizuju svoju delatnost, čime će na dobiti biti država, a, uveren sam, i sami privatni preduzetnici koji legalizuju delatnost. Ovom prilikom hteo bih da kažem i dve opšte stvari oko kojih u javnosti ima dosta nerazumevanja. Prvo, država nije dužna nikome da obezbedi radno mesto. Država je dužna da stvara uslove za otvaranje radnih mesta, a svaki čovek treba da se bori da za sebe obezbedi radno mesto. Drugo, slažemo se da je za opšti društveni razvoj naše zemlje vrlo važan razvoj privatnog preduzetništva, a opšte je poznato da je i u Srbiji, a i u svetu, 7-10% ljudi spremno da uđe u privatni biznis, odnosno ima preduzetnički duh. Znači, imamo ljude koji su sposobni, pametni, stručni u svom poslu, pošteni, ali jednostavno nemaju taj preduzetnički duh da krenu samostalno u svoj biznis.Smatram da te malobrojne ljude, znači tih 7-10%, treba na svaki način da podstičemo da krenu u samostalni biznis i time pomognu i sebi, i državi, i narodu. Uporedo sa ovim zakonom, a ministar je već to naglasio, u Saveznoj skupštini će se doneti zakon o preduzećima, koji će pojeftiniti i pojednostaviti otvaranje preduzeća. Kad sam već kod Savezne skupštine, hteo bih da postavim pitanje - zašto se uopšte ovaj zakon i veliki broj drugih zakona i donosi u Saveznoj skupštini, kada ta država i ta skupština gotovo ništa ne odlučuju u ovoj zemlji? Izgleda samo da služi za crnogorske komuniste, da imaju gde da se smeste, pošto u Crnoj Gori nisu na vlasti i ne mogu da žive od ubiranja prihoda od građana Crne Gore, već su došli da budu na vlasti u Jugoslaviji i da žive na teret građana Srbije. Ali, nadam se da ni ova situacija neće dugo trajati. Na kraju, hteo bih da kažem da će poslanici Demohrišćanske stranke glasati za izmene i dopune ovog zakona. Ovo je još jedan dobar zakon koji će Srbiju, kao samostalnu, još više približiti evropskim integracijama i dovesti je na nivo evropskih standarda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Vlatko Sekulović.
Gospođo predsednice, poštovane koleginice i kolege, pre nego što krenem sa onim što sam želeo da kažem, samo jedna uvodna napomena - Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom, koji je matični odbor za ovaj zakon, prilikom razmatranja ovog zakonskog projekta jednoglasno je usvojio Predlog ovog zakona.Moram da istaknem, pošto su se čuli određeni polemični tonovi u odnosu na ovaj zakon, da su u tom odlučivanju učestvovali kako poslanici Socijaldemokratske partije, Demokratske stranke, tako i SPS-a, i on je imao nepodeljenu podršku svih stranaka koje su zastupljene u Odboru. Mislim da treba, ipak, tih okvira da se držimo prilikom rasprave. Što se tiče samog zakona, moram da apelujem na vas da imamo u vidu da se radi o zakonu koji reguliše poslovanje oko 200.000 radnji koje postoje u ovoj zemlji. Ako napravimo prostu kalkulaciju doći ćemo do zaključka da ovaj zakon omogućava izvor prihoda za jedno 800.000 građana naše zemlje. Znači, radi se o jednom veoma značajnom zakonskom aktu, pogotovo sa stanovišta nas socijaldemokrata. Ako imamo u vidu stopu nezaposlenosti danas u zemlji, odnosno broj nezaposlenih koji se kreće negde oko 1.300.000, svaka aktivnost Vlade po ovom pitanju i po sličnim pitanjima, kao što je pitanje malih i srednjih preduzeća, zaslužuje apsolutno našu pažnju. S tim u vezi ovaj zakon možda unosi terminološke zabune. Naime, ovaj zakon se nekada zvao (do 1995. godine, ako se ne varam) zakon o ličnom radu. Sada se on zove Zakon o privatnim preduzetnicima ičesto se u javnosti, pa čak i kod eksperata, javljaju određene zabune uzrokovane terminologijom. Možda bi u jednoj daljoj razradi ovog zakona ili eventualno kod donošenja nekog novog, što nam je bilo i najavljeno na samom Odboru, vredelo razmisliti o jednom terminu koji bi možda bio prikladniji materiji koju reguliše; da li - zakon o zanatlijama, ilinekakav sličan naziv koji bi mogao da se iskoristi, kako se ne bi stvarala zabuna sa Zakonom o preduzećima koji ne reguliše ovu materiju. Mislim da je već istaknuto u diskusiji da je prvenstveni značaj ovog zakona dalja liberalizacija, odnosno slobodniji pristup tržištu ljudima koji žele da započnu određenu privrednu delatnost kako bi obezbedili sredstva za egzistenciju. Upravo u tome vidimo glavnu ulogu države. Državu ne doživljavamo kao aparat koji treba da upravlja privredom, već kao aparat koji treba da stvori jedan, što je moguće bolji, milje za obavljanje privredne delatnosti. Ovim zakonom zašli smo samo u jedan od tih segmenata, a radi se o pojednostavljenju procedure, skraćivanju rokova, pojednostavljenju procedure za gašenje radnje itd, što je naravno sve za pohvalu i što treba podržati. Međutim, postoje razni drugi segmenti u kojima Vlada treba da bude aktivnija. Jedan od tih segmenata je, naravno, finansijska podrška. Dosta se govorilo o garantnom fondu. Garantni fond je koncipiran u stvari kao jedna institucija koja treba da pomogne preduzećima, privrednicima, preduzetnicima da dođu do finansijskih sredstava. Međutim, sam garantni fond neće biti taj davalac finansijskih sredstava, već privrednici potom moraju otići do neke od finansijskih institucija kako bi dobili određene kredite. Želim da vam ukažem da mi u našoj zemlji nemamo nešto što postoji u nekim drugim zemljama, a to je - banka za razvoj. Imamo sličnu instituciju - Fond za razvoj, koji daje kredite i određene pozajmice preduzećima i privrednicima. Smatramo da bi eventualno formiranje banke za razvoj bilo možda prikladnije ulozi koju ta institucija treba da obavlja i da bi se time stvorio jedan efikasniji sistem kojim bi se podsticao razvoj privrede u našoj zemlji, a sve u cilju stvaranja što većeg broja radnih mesta. Međutim, čak i ako analiziramo rad tih finansijskih institucija, kao što je Fond za razvoj ili banka za razvoj, oni privredni subjekti čije poslovanje, odnosno osnivanje i rad su regulisani ovim zakonom nisu u mogućnosti da pristupe takvim sredstvima, iz prostog razloga što ili nemaju garancije koje mogu da daju ili jednostavno nisu to finansijske institucije koje su stvorene za zadovoljavanje njihovih potreba. Na primer, iz tog razloga što je kredit, koji bi eventualno uzeo preduzetnik koji ima radnju, previše mali za neku banku. U tom pravcu su u svetu razmišljali i davno su došli do konstatacije da mikrokreditne organizacije predstavljaju onaj oblik koji može upravo pomoći razvoju preduzetništva, odnosno razvoju radnji. Da napomenem (da ne idemo daleko u neke zemlje): samo u Bosni i Hercegovini ili Crnoj Gori postoje zakoni koji regulišu postojanje mikrokreditnih organizacija, znači finansijskih institucija koje daju kredite do određenih manjih iznosa, do 10.000 maraka, odnosno 5.000 evra, koje preduzetnici potom povlače i koriste zarad finansiranja svoje delatnosti. U takvim situacijama ne traže se posebne garancije. Uslovi dobijanja takvih kredita su mnogo fleksibilniji zato što, jednostavno, takve finansijske organizacije razmišljaju o velikom broju kredita koje daju, a ne idu toliko na sam iznos kredita koji daju. Mislim da bi i naši nadležni organi mogli da razmišljaju u tom pravcu da se stvore okviri kojim bi se dodatno omogućilo da radnje dođu do određenih finansijskih sredstava kako bi razvile svoju delatnost. Ono što je takođe značajno za samo poslovanje radnje, ali i za poslovanje malih i srednjih preduzeća, to je, donekle, tržište, odnosno obezbeđivanje tržišta. Uskoro će se pred nama naći jedan drugi zakonski projekat. To je zakon o javnim nabavkama. Mi ćemo, nesporno, podržati i tajzakonski projekat kao što smo podržali i ovaj, ali ovom prilikom bih ukazao samo na sledeće. Imamo utisak da se naša vlada ponaša premalo protekcionistički, ako se uopšte protekcionistički ponaša prema našoj privredi. Smatramo da se naša preduzeća i privreda nalaze u takvoj situaciji da se oni u ovom momentu ne mogu na najbolji način boriti sa konkurencijom iz inostranstva. Mislimo da bi ipak Vlada morala da razmišlja u pravcu zaštite domaćih preduzeća, bez obzira kakve pritiske trpela od strane međunarodnih organizacija, pogotovo finansijskih organizacija, zato što postoje primeri i u drugim zemljama koje su prošle ovaj put kojim mi idemo, kao što su Mađarska, Poljska, da su te zemlje usvajale određene zakonske akte koji su sadržavali protekcionističke mere, ali to nije bila prepreka njihovoj integraciji npr. u Svetsku trgovinsku organizaciju itd. Prema tome, mislim da bi u tom pravcu Vlada ipak trebalo malo više pažnje da posveti tome. I, onaj segment koji je takođe značajan, pored finansijske podrške, pored pojednostavljenja procedure osnivanja rada radnji, obezbeđivanja tržišta, odnosno zaštite tržišta, jeste i izvesno poresko rasterećenje. Mi smo i danas o tome govorili. Iskreno se nadam da će ovaj zakon kojim ćemo faktički ukinuti porez na finansijske transakcije biti usvojen, ali je sigurno da bi mogla dodatna razmišljanja da se sprovedu, vezano za ta poreska rasterećenja, pogotovo ako se ima u vidu kada neki domaći privrednik ili privredni subjekt želi da započne saradnju sa inostranim partnerom. U ovom trenutku nemamo eksplicitne zakonske olakšice kojima možemo privući inostranog partnera. Naše poreske olakšice su najviše definisane poreskim kreditima, što je relativno nejasan mehanizam stranom partneru koga treba privući na ovu teritoriju. A, pride,moramo imati u vidu da druge zemlje u okruženju predviđaju poreska rasterećenja na osnovu stranih ulaganja, dakle samo na toj osnovi, ne računajući na osnovu investicija ili otvaranja novih radnih mesta. Prema tome, hteli mi to ili ne, moramo ipak ići u takvom pravcu. Na kraju bih želeo samo da pozdravim ovu inicijativu od strane Ministarstva privrede i privatizacije. Čini mi se, što je i razumljivo, da je to ministarstvo u prethodnom periodu bilo posebno posvećeno pitanju privatizacije. Nadam se, pošto je taj proces ipak krenuo, da će u narednom periodu biti mnogo više pažnje posvećeno i ovoj tematici i tematici malih i srednjih preduzeća, jer mi smo, kao SDP, ubeđeni da sama privatizacija ne može biti jedini način kako ćemo rešiti nagomilane društvene probleme, pogotovo u privredi, a naročito kada se radi o otvaranju novih radnih mesta, već smatramo da i mala i srednja preduzeća treba da budu jedan od mehanizama za rešavanje ovog problema. Želim da iskoristim priliku da kažem da je Odbor za razvoj podržao jedan dokument koji smo nazvali plan razvoja malih i srednjih preduzeća, odnosno preduzetništva. Time smo želeli da damo svoj doprinos u smislu stvaranja što povoljnijeg ambijenta za funkcionisanje naše privrede, odnosno za razvoj malih i srednjih preduzeća, naravno bez ikakve namere da se mešamo u ingerencije izvršne vlasti, već smatramo da ćemo, ukoliko postoji više alternativnih rešenja, sigurno ćemo onda doći do boljih rešenja koja ponuditi našoj javnosti i obezbediti bolje i efikasnije poslovanje naših preduzeća. Hvala lepo.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili to pravo po članu 89. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Amandman su prihvatili Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Amandman su prihvatili Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Predsednici poslaničkih grupa? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Amandman su prihvatili Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li želi reč predstavnik predlagača, gospodin Aleksandar Vlahović, ministar za privredu i privatizaciju? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. O danu za glasanje bićete obavešteni na kraju sednice. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke sa dopunom koji je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog odluke podneli narodni poslanici: zajedno Dragan Marković i Petar Petrović, u ime poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva i dr Žarko Obradović u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3. a shodno članu 90. Poslovnika, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile da predaju liste sa prijavama za reč narodnih poslanika. Biće vam dostavljena ispravka amandmana od strane poslaničke grupe SPS-a. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pitam da li želi reč predlagač, predsednik poslaničke grupe DOS Čedomir Jovanović? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, želo bih da u ime poslaničke grupe SPS-a iskažem pozitivan stav povodom predloga da se formira odbor za Kosovo i Metohiju i da se formira odbor za privatizaciju. Mislim da je krajnje vreme da se ova dva odbora formiraju i da počnu da rade. Primarno, to se odnosi na odbor za Kosovo i Metohiju jer mislim da Narodna skupština treba da ima taj odbor. To je bilo i ranije dogovoreno, bilo je reči o tome i današnja sednica, odnosno ova odluka koju će Skupština sigurno usvojiti biće dobar korak u pravcu da i Skupština preko svog odbora bude detaljno upoznata sa svim onim što se zbiva na Kosovu i Metohiji. Ovo moram da kažem i iz razloga što je pitanje Kosova i Metohije, pitanje dela teritorije Srbije; nije to pitanje jedne poslaničke grupe, nije pitanje jedne političke partije, već je to pitanje svih građana Republike Srbije. Mislim da Narodna skupština Republike Srbije, kao najveće zakonodavno telo, ima apsolutno i potrebu da bude detaljno upoznata sa svim onim što se zbiva. Moram reći, kao što znate, da smo mi kao Narodna skupština Republike Srbije već dva puta raspravljali o situaciji na Kosovu i Metohiji i to u maju prošle godine; da smo 4. maja doneli Rezoluciju o stanju na Kosovu i Metohiji, a 31. maja Deklaraciju o stanju na Kosovu i Metohiji, o obavezama međunarodne zajednice i o obavezama Vlade Republike Srbije. Sticajem okolnosti, mi socijalisti smo bili inicijatori da se ovo pitanje u međuvremenu stavi na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije, ali nismo tada naišli na razumevanje. U svakom slučaju, dobro je da se odbor formira, da bismo videli kakvo je stada aktuelno stanje. Mislim da bi odbor trebalo što pre da počne da radi i da pruži odgovore na nekoliko pitanja koja smo kao Narodna skupština i prošle godine postavili, a koja su u međuvremenu dobila na svojoj aktuelnosti. Treba da vidimo kakvo je stanje povodom pitanja terorizma na Kosovu i Metohiji. Setite se, u maju prošle godine smo izneli konstataciju kao Narodna skupština da je terorizam ušao u još radikalniju fazu, a kao Narodna skupština mislim da treba da dobijemo odgovor kakvo je trenutno stanje. Zatim, bilo je reči o tome da će se tražiti od međunarodne zajednice da se reši pitanje, odnosno da se razjasni sudbina otetih i prognanih lica. Mislim da bi odbor Narodne skupštine Republike Srbije i o tome trebalo da ponudi adekvatan odgovor; zatim da se razjasni sudbina 1.300 otetih i nestalih Srba i pripadnika drugih nealbanskih zajednica koje žive na Kosovu i Metohiji. Mislim da je važno da čujemo na odboru Narodne skupštine Republike Srbije i šta su UN uradile konkretno na celovitoj primeni Rezolucije 1244 iobezbeđenju ravnopravnosti života svih građana na Kosovu i Metohiji. Mislim da je potrebno da čujemo na odboru i šta je sve urađeno u odnosu na Rezoluciju 1244 UN i pogotovu šta je urađeno u delu Rezolucije gde se govori o potpunoj demilitarizaciji paravojnih formacija, kao i o uspostavljanju bezbednosnih okruženja gde prognana lica mogu da se vrate svojim domovima. Mi smo kao Narodna skupština izrazili i neke stavove povodom situacije na Kosovu i Metohiji i mislim da odbor treba i na ta pitanja daadekvatno odgovori. Posebno treba reći, odbor o tome treba da ponudi svoj sud i da upozna Narodnu skupštinu Republike Srbije šta su uradile civilne i vojne vlasti UN na realizaciji programa povratka svih prognanih i izbeglih lica;šta je u realizaciji tog programa učinjeno i da li su stvoreni uslovi za bezbedan život svih građana i punu primenu Rezolucije 1244. Mislim da na sva ta pitanja treba da damo odgovore. Setite se, podsetiću kolege narodne poslanike, da je u Deklaraciji 31. maja bilo rečeno da će i Vlada Republike Srbije voditi politiku jačanja veza Kosova i Metohije sa drugim delovima Srbije, u cilju očuvanja suvereniteta i integriteta SRJ, u skladu sa pomenutom rezolucijom. Mislim da, kao Skupština, treba da dobijemo adekvatan odgovor u odnosu na ovaj zahtev Narodne skupštine, da vidimo šta je sve to država Srbija uradila u oblasti prosvete, zdravstva, saobraćaja, trgovine, finansija, kulture i državne uprave. Znači, u svim onim oblastima koje smo, kao Narodna skupština, pobrojali u proteklom mesecu. Mislim da treba dati odgovor i na pitanje kakva je sudbina Sporazuma SRJ o statusu misije UNMIK-a i KFOR-a na Kosovu i Metohiji.
Gospodine Obradoviću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda. Ne govorite o radu odbora. Možete da držite konferenciju za štampu, svaki poslanik ima pravo, a ovde treba da govorite o temi dnevnog reda.
Mislim da Narodna skupština može od odbora, koji će formirati kada se ova odluka izglasa, da dobije odgovor na sva ova pitanja, jer treba da dobije i to ova skupština zaslužuje. Ne znam da li će svi biti zadovoljni odgovorima, ali to je drugo pitanje. Što se tiče personalnog sastava ovog odbora, mi socijalisti smo predložili dvojicu ljudi, narodnih poslanika: potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije Ljubišu Maravića i narodnog poslanika Sretena Mitrovića. Gospodin Maravić živi u Kosovskoj Mitrovici, a gospodin Mitrović živi u Čaglavici kod Prištine. Predložili smo ih i iz tih razloga, jer žive dole i najbolje znaju sve one probleme sa kojima se ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji svakodnevno suočavaju i mislimo da će moći da daju apsolutno adekvatan doprinos da odbor Narodne skupštine Republike Srbije bude detaljno sa svime upoznat i da uradi ono što se postavi. Odbor mora da oceni kakvo je stanje, ali i da postavi određene zahteve prema izvršnoj vlasti. Nadam se da ono što odbor uradi, zahtevi i stavovi, to je već stvar odbora u kojoj će formi postaviti određene stvari, neće doživeti sudbinu stavova Narodne skupštine Republike Srbije u odnosu na ponašanje Vlade, jer se dešavalo u proteklih godinu dana da su stavovi Narodne skupštine Republike Srbije više puta menjani, dezavuisani, odnosno da je Vlada potpuno autonomno vodila politiku u odnosu na Kosovo i Metohiju. Mislim da o svim tim pitanjima odbor Narodne skupštine Srbije može dati adekvatne odgovore, a i mi, kao Narodna skupština, da budemo sa time upoznati.
Da li se prijavljuje za reč još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Petar Petrović, poslanička grupa SSJ i to je jedini prijavljeni govornik po ovoj tački dnevnog reda.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva je bila prinuđena da se na ovaj način popune odbori, jer je ona još 11. aprila i 22. marta ove godine predložila ovoj narodnoj skupštini da zameni članove odbora, na koje ima pravo kao poslanička grupa. To su oni poslanici kojima je prestao mandat poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Umesto njih su izabrani drugi poslanici ispred poslaničkog kluba, odnosno liste SSJ i do dana današnjeg nije stavljeno na dnevni red, pa smo morali amandmanom predlagaču da predložimo da prihvati naše predloge da se zvanično razreše ovi poslanici i na njihovo mesto da dođu drugi poslanici kojima je potvrđen mandat i koji već mesecima rade u ovoj skupštini. Što se tiče ova dva odbora, Odbora za privatizaciju i Odbora za Kosovo i Metohiju mi, kao poslanička grupa SSJ, pozdravljamo da je konačno došlo na red da se izaberu članovi ova dva odbora. Prvo, kada je u pitanju Kosovo i Metohija, da bi odbor bio informisan od strane Vlade i drugih nadležnih organizacija koje rade i deluju na Kosovu i Metohiji, o svemu što rade za dobrobit srpskog naroda i povratak prognanog srpskog naroda sa Kosova i Metohije; da se informiše odbor, a na taj način bi se informisala i ova skupština, odnosno poslanici ove skupštine; tako bismo mogli da znamo šta se događa na Kosovu, kakve se odluke donose, kakva je sudbina Kosova i Metohije, jer moramo priznati da su poslanici ove skupštine u mnogo čemu zakinuti u pravim obaveštenjima i izveštajima o svim tim događajima vezanim za Kosovo i Metohiju. Kada je u pitanju Odbor za privatizaciju, već se počelo naveliko i već su se prodale neke fabrike u Srbiji; tenderi su raspisani za mnoge druge fabrike; Vlada to radi, a da Skupština Srbije do sada nije imala izveštaj o tome, pa se nadamo da će kroz Odbor za privatizaciju Vlada i drugi organi, agencije, izveštavati ovaj odbor, a na taj način i Skupštinu Srbije. Molim poslaničku većinu i predlagača ovog predloga odluke da prihvati ove amandmane, a na taj način ispuni zakonsku obavezu i da Stranci srpskog jedinstva pripadnu ona mesta u odborima na koja ima pravo.
Pošto na listama više nema prijavljenih za reč, pitam da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto smo završili jedinstven pretres o Predlogu odluke, da li predlagač želi završnu reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o amandmanima podnetim na Predlog odluke. Na tačku 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković i Petar Petrović, u ime poslaničke grupe SSJ. Na tačku 2. zajedno su podneli amandman narodni poslanici Dragan Marković i Petar Petrović. Da li predlagač prihvata ove amandmane? Prihvata. Ovi amandmani postaju sastavni deo Predloga odluke. Na tačku 1. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Obradović u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije; i na tačku 2. je takođe podneo. Pitam predlagača da li prihvata ovaj amandman? Ne prihvata. Znači, o tome ćemo glasati. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 81. stav 3. Poslovnika, odredila četvrtak, 20. jun 2002. godine, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine, sa početkom u 10,30 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika i molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju, sledeći narodni poslanici: Vlastimir Budimović, Jelena Milenković-Orlić, Slobodan Pavlović, Toma Bušetić, Ljubomir Mucić, Miloš Nešović, Miomir Tadić, Ratimir Svirčević, Žarko Obradović, Momir Radoičić, Slobodan Radulović i Milorad Jakšić. Zakašnjenje su najavili narodni poslanici: Joca Arsić, Milan Stanković, Borivoje Drakulović, Dragan Todorović, Milan Janković, Đura Lazić, Sreten Mitrović i Rajko Baralić. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, Narodnog pokreta "Otpor" i predstavnike Nacionalnog demokratskog instituta. Koristim priliku da se zahvalim na pomoći Nacionalnom demokratskom institutu, koju nam je pružio za razvoj parlamentarizma. Pozdravljam prisutne goste. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda Trećeg vanrednog zasedanja i odlučila o 1. tački dnevnog reda, o izboru jednog broja članova Vlade prema predlogu predsednika Vlade Republike Srbije, saglasno članu 140. Poslovnika, prelazimo na odlučivanje o ostalim tačkama dnevnog reda, u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG PREDSEDNIKA REPUBLIKE SRBIJE ZA IZBOR PREDSEDNIKA I SUDIJA USTAVNOG SUDA REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu predsednika Republike Srbije za izbor predsednika i sudija Ustavnog suda Republike Srbije, pre nego što pređemo na glasanje podsećam vas da, prema članu 174. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština o izboru predsednika i sudija Ustavnog suda odlučuje pojedinačno, tajnim glasanjem, ukoliko ne odluči da glasanje bude javno. Predlažem da Narodna skupština izbor predsednika i sudija Ustavnog suda Republike Srbije obavi javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Stavljam na glasanje predlog da se izbor predsednika i sudija Ustavnog suda Republike Srbije obavi javnim glasanjem, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 122, protiv 35, uzdržan jedan, nije glasalo dvoje, ukupno prisutno 160 narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor predsednika i sudija Ustavnog suda Republike Srbije obavi javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje, podsećam vas da je, prema članu 115. stav 4. Poslovnika, kandidat izabran ako je za njega glasalo više od polovine identifikovanih narodnih poslanika. Pre nego što pređemo na glasanje takođe vas podsećam da Narodna skupština odlučuje o izboru svakog kandidata pojedinačno. Prelazimo na glasanje. 1. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za predsednika Ustavnog suda Republike Srbije izabere Slobodan Vučetić, sudija Ustavnog suda Republike Srbije. Za 119, protiv 12, uzdržana 24, nije glasalo četiri, od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Slobodana Vučetića za predsednika Ustavnog suda Republike Srbije. [[Aplauz.]] 2. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere Mirjana Rašić, advokat iz Beograda. Za 122, protiv jedan, uzdržana 22, nije glasalo 12, ukupno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Mirjanu Rašić za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. (Pročitano Marija, umesto Mirjana, zbog greške u podsetniku, što je na kraju tačke, uz izvinjenje, ispravljeno.) 3. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere dr Srđan Đorđević, docent Pravnog fakulteta u Prištini. Za 115, protiv jedan, uzdržanih 27, nije glasalo 17, ukupno prisutno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala dr Srđana Đorđevića za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. 4. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere Branka Ćurčija, savetnik Ustavnog suda Republike Srbije. Za 121, protiv niko, uzdržana 24, nije glasalo 13, ukupno prisutno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Branku Ćurčiju za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. 5. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere dr Bosa Nenadić, saradnik Instituta za uporedno pravo. Za 122, protiv nikok, uzdržana 21, nije glasalo 15, ukupno prisutno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala dr Bosu Nenadić za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. 6. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere dr Milutin Đuričić. Za 122, protiv jedan, uzdržana 22, nije glasalo 15, ukupno prisutno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala dr Milutina Đuričića za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. 7. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Republike Srbije da se za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije izabere mr Svetozar Čiplić, član Izvršnog odbora Skupštine Novog Sada. Za 117, protiv niko, uzdržana 23, nije glasalo 18, ukupno prisutno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala mr Svetozara Čiplića za sudiju Ustavnog suda Republike Srbije. Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam izabranom predsedniku i sudijama Ustavnog suda Republike Srbije. [[Aplauz.]] Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2002. GODINU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u načelu. Za 118, protiv 31, uzdržanih nema, nije glasalo 13, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu, u celini. Za 126, protiv 33, uzdržanih nema, nisu glasala tri, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2002. godinu. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA FINANSIJSKE TRANSAKCIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, u načelu. Za 126, protiv 31, uzdržanih nema, nisu glasala tri, od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je u toku zajedničkog načelnog pretresa amandman na član 3. povukao narodni poslanik Miloš Radivojčević i da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima amandman na član 3. povukao narodni poslanik Gvozden Jovanović. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 31, protiv 125, uzdržan jedan, nije glasao jedan, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo Odbor za finansije. Na sednici Odbora za finansije predstavnik Vlade je prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman. Za 126, protiv 30, uzdržanih nema, nisu glasala dva, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman Odbora za finansije. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije, u celini. Za 128, protiv 30, uzdržanih nema, nije bilo onih koji nisu glasali, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na finansijske transakcije. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVATNIM PREDUZETNICIMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima, u načelu. Za 128, protiv devet, uzdržanih 19, nisu glasala dva, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima konstatovano da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika Dragana Markovića, Petra Petrovića, Miloša Lukića i Adama Uroševića na članove 1, 6. i 9. Predloga zakona. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Miloš Lukić i Adam Urošević. Vlada i Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 30, protiv 123, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima, u celini. Za 126, protiv 10, uzdržanih 20, nisu glasala dva, od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnim preduzetnicima. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, podsećam vas da su sastavni deo Predloga odluke postali amandmani na deo I i II, koje su na Predlog odluke zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković i Petar Petrović. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na deo I amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik dr Žarko Obradović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 29, protiv 115, uzdržanih 7, nije glasalo 8, od 159 narodnih poslanika. Konstatujem da skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na deo II amandman je podneo poslanik dr Žarko Obradović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 27, protiv 115, uzdržanih 7, nije glasalo 8, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa dopunom Predloga, u celini. Za 124, protiv jedan, uzdržana su dva, nije glasalo 30, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa dopunom predloga. Pre nego što zaključim sednicu, u skladu sa članom 27. Poslovnika o radu Narodne skupštine, zakazujem konstitutivnu sednicu Odbora za privatizaciju, sa početkom u 12,00 časova. Pošto smo obavili razmatranje svih tačaka dnevnog reda i odlučivanje o njima, zaključujem sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Doviđenja.