Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 146 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 202 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predlog zakona iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlogu za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku. Vlada Republike Srbije je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. novembra 2020. godine i to je prva tačka predloženog dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 205 poslanika, za – 202, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlogu za stavljanje na dnevni red sednice akta po hitnom postupku, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 205 poslanika, za – 202, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini, u celini. D n e v n i r e d: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakon iz dnevnog reda ove sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je pozvan da sednici prisustvuje dr Zlatibor Lončar, ministar zdravlja, sa saradnicima, i to: dr Goran Stamenković, v.d. pomoćnika ministra zdravlja, dr spec. Raša Milanov, iz Ministarstva zdravlja i Mirjana Veljković, državni službenik u Ministarstvu zdravlja. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, po članu 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Da li predstavnik predlagača, dr Zlatibor Lončar, ministar zdravlja, želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani narodni poslanici, poštovane građanke i građani Republike Srbije, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Molim vas da ovaj predlog zakona posmatrate kao još jednu od niza mera koje je država donela u cilju kontrole epidemije korona virusa. Ovim predlogom zakona uobličavamo pravni okvir za mere i procedure kojima ćemo u narednom periodu nastojati da epidemiju držimo pod kontrolom i smanjimo neželjene efekte i posledice globalne pandemije korona virusa. U skladu sa navedenim, ovim predlogom zakona u zarazne bolesti, po kategorijama i posebna zdravstvena pitanja nad kojima se sprovode epidemiološki nadzor i protiv kojih se primenjuju mere sprečavanja i suzbijanja zaraznih bolesti uvrštena je i korona virus, odnosno Kovid 19, bolest koju izaziva virus SARS-KoV-2. Uvedena je kategorija kontakta, kao lica koja su dužna da se pridržavaju propisanih mera i uputstva koje odredi nadležni doktor medicine, specijalista epidemiologije tokom epidemiološkog ispitivanja. U Predlogu o izmenama i dopunama zakona definišu se pojmovi koji nisu obuhvaćeni izvornim tekstom zakona - država sa nepovoljnom epidemiološkom situacijom, lična zaštita od infekcije, kućna izolacija, karantin u kućnim uslovima; kao posebna mera za zaštitu stanovništva od zaraznih bolesti, u slučaju vanrednih situacija, elementarne nesreće i katastrofe, pojave epidemije zarazne bolesti, pojava nove ili nedovoljno poznate zarazne bolesti i u slučaju sumnje na upotrebu biološkog agensa i drugo; koje mogu da ugroze zdravlje i živote ljudi i u kojima postoji neposredna opasnost za masovno pronošenje zaraznih bolesti uvedene su - prevoz, izolacija, kućna izolacija i lečenje, zdravstveni nadzor, karantin i karantin u kućnim uslovima i lična zaštita od infekcija. Predlogom zakona propisuje se da rešenje o određivanju mere karantina, koje izdaje sanitarni inspektor prema obaveštenju nadležnog epidemiologa, predstavlja potvrdu o sprečenosti za rad zaposlenim licima dok mera traje, a za koje vreme im pripada odgovarajuća naknada zarade, odnosno plata u skladu sa zakonom. Uvodi se mera ograničenja kretanja korisnicima i zaposlenima u kolektivnim smeštajima, a ministar, na predlog Zavoda, uz saglasnost Komisije, naredbom određuje vrste kolektiva na koje se mere odnose, kao i bliže uslove o načinu njihovog sprovođenja. Propisuje se da ministar može doneti akt kojim se može odrediti obavezna ili preporučena imunizacija za određene kategorije lica ako se utvrdi opasnost od prenošenja zarazne bolesti, kao i u slučaju unošenja u zemlju određene zarazne bolesti u skladu sa planovima za odstranjivanje i održavanje statusa iskorenjivanja određenih zaraznih bolesti. Radi sprečavanja unošenja zaraznih bolesti u zemlju, suzbijanje i sprečavanja njihovog prenošenja u druge zemlje, ministar na predlog Komisije i Zavoda može narediti mere za zaštitu stanovništva od zaraznih bolesti i obavezan lekarski pregled, laboratorijsko ispitivanje ili podnošenje izveštaja o laboratorijskom ispitivanju prilikom ulaska u zemlju iz određenih zemalja u skladu sa međunarodnim zdravstvenim pravilnikom. U slučaju vanrednih situacija, elementarne nesreće ili katastrofe, pojave epidemije zarazne bolesti, pojave nove ili nedovoljno poznate zarazne bolesti i u slučaju sumnje na upotrebu biološkog agensa i drugo koje mogu da ugroze zdravlje i život ljudi i u kojima postoji neposredna opasnost za masovno prenošenje zaraznih bolesti, Vlada može zabraniti, odnosno ograničiti ulazak na teritoriju Republike Srbije licima koja dolaze iz država sa nepovoljnom epidemiološkom situacijom, odlučiti o otvaranju privremenih objekata za smeštaj, izolaciju i lečenje obolelih od zaraznih bolesti, odlučiti o upućivanju obolelih od zaraznih bolesti na lečenje u inostranstvo u slučaju popunjenosti svih raspoloživih kapaciteta za izolaciju i lečenje u Republici Srbiji, obrazovati krizni štab i odrediti druge odgovarajuće mere za zaustavljanje epidemije. Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo odbrane pružaju pomoć Ministarstvu u granicama svojih nadležnosti u sprovođenju mera inspekcijskog nadzora, kao i pri sprovođenju drugih mera propisanih ovim zakonom. Finansiranje propisanih mera vrši se u skladu sa odredbama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Zakona o zdravstvenom osiguranju. Izuzetno preporučena imunizacija iz člana 32. ovog zakona može se finansirati iz sredstava budžeta Republike Srbije u skladu sa posebnim aktom Vlade. Nadzor nad primenom ovog zakona i propisa donetih za njegovo sprovođenje, pored sanitarne inspekcije, kao overeni posao vrši jedinica lokalne samouprave preko Komunalne inspekcije, a u jedinicama lokalne samouprave u kojima je obrazovana služba Komunalne milicije, kontrolom nad primenom mera iz člana 46. ovog zakona vrši i preko Komunalne milicije. Sanitarni inspektor, pored ovlašćenja koje ima u skladu za Zakonom o inspekcijskom nadzoru, Zakonom o sanitarnom nadzoru, može izraditi prekršajni nalog, a Komunalna milicija, osim ovlašćenja koje ima u skladu sa Zakonom o komunalnoj delatnosti, mogu i da nalože da se isprazni objekat, odnosno prostor u kome je došlo do kršenja propisanih mera, da zabrane obavljanje delatnosti u tom objektu, odnosno prostoru dok nadležni organ ne preduzme propisane mere najduže na 72 sata. Moram da napomenem da građani Srbije dobro znaju da nama nije cilj da kažnjavamo bilo koga. Prosto, jasno je svima da ne postoji kazna kojom bismo mogli kazniti, primera radi, čoveka koji zna da ima korona virus, a ide u kafić ili u noćni klub, restoran, ali mi želimo da ovim odredbama zaštitimo sve one odgovorne građane Srbije, njih 95%, koji već mesecima poštuju mere, nose maske, izbegavaju okupljanja. Rođendane svoje dece proslavljaju u najužem krugu porodice, ne proslavljaju krsne slave kako je običaj, sa svojim prijateljima, familijom, već skromno, samo sa najbližima. Ne prave venčanje i svadbe kako je red, već intimno, bez velikih slavlja. Jednom rečju, ponašaju se u skladu sa merama i aktuelnom epidemiološkom situacijom i tako na najbolji način brinu o zdravlju svojih roditelja, zdravlju svoje dece. Stoga su propisane novčane kazne za prekršaj za fizička lica od 50.000 do 150.000 dinara u slučaju ne pridržavanja propisanih mera, kao i ako se na graničnom prelazu ne prijavi nadležnoj zdravstvenoj službi, odnosno organima nadležnim za kontrolu prelaženja državne granice, kao i ako se u mestu boravka ne javi nadležnom zavodu, odnosno institutu za javno zdravlje, u skladu sa izdatim rešenjem sanitarnog inspektora u roku od 24 časa ne javi zavodu, odnosno institutu za javno zdravlju prema mestu boravaka radi praćenja svog zdravstvenog stanja, odbije ili se ne pridržava karantina u kućnim uslovima novčanom kaznom u iznosu od 300.000 dinara kazniće se za prekršaj pravno lice ako ne preduzme radnje i aktivnosti radi primene mere lične zaštite od infekcije, kao i ako ne odrede lice odgovorno za neposrednu primenu tih mera. Za prekršaj iz stava 1. ovog člana kazniće se preduzetnik novčanom kaznom u iznosu od 150.000 dinara. Za prekršaj iz stava 1. ovog člana kazniće se odgovorno lice u pravnom licu novčanom kaznom u iznosu od 50.000 dinara. Novčanom kaznom u iznosu od 30.000 dinara kazniće se za prekršaj lice odgovorno za primenu mera lične zaštite od infekcije ako ne obezbedi neposrednu primenu tih mera. Novčanom kaznom u iznosu od 5.000 dinara kazniće se za prekršaj fizičko lice ako se ne pridržava mera lične zaštite od infekcije usmerenih na zaštitu sopstvenog i tuđeg zdravlja i života u vreme proglašene epidemije. Uvaženi narodni poslanici, Ministarstvo zdravlja, Vlada Republike Srbije i predsednik Republike čine sve od početka epidemije, a i pre toga, kada je postalo izvesno da nam sledi veliki izazov u sektoru javnog zdravlja, da naša zemlja oseti što manje posledica u susretu sa korona virusom i građani Srbije to znaju, a kako se mi borimo protiv virusa kao zemlja i kakve mere donosimo, najbolje pokazuju činjenice, a činjenice pokazuju da danas najrazvijenije i najbogatije države Evrope, Italija, Španija, Britanija, Belgija, Francuska, imaju po 25 do 35 hiljada pozitivnih u jednom danu, a države regiona po 40, 50 i više preminulih. Bosna i Hercegovina 72, Slovenija 40, Hrvatska 28, Severna Makedonija 26, Austrija 65, Mađarska 101, Rumunija 203 i tako dalje. Sve te zemlje bi se danas menjale sa Srbijom, sve bi želele da imaju rezultate kakve ima Srbija. Zato sam, gospodo poslanici, duboko ubeđen da ćete biti odgovorni i da ćete u interesu građana Srbije podržati ovaj predlog zakona. Zahvaljujem vam na tome.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ove mere su iznuđene iz razloga što ne poštujemo ono što je bila preporuka do sada, da u pojedinim lokalima ne bude veliki broj ljudi, da svadbena veselja, krštenja se ne prave, što nije ispoštovano, ono što je rekla struka i ono što je preporuka. Ja sam shvatio ozbiljno ovu koronu možda do trenutka dok i ja nisam dobio koronu, ali se nisam uplašio. Međutim, evo danas od osmoro narodnih poslanika iz Jedinstvene Srbije, dvojica imaju koronu. Ne znam iz drugih poslaničkih klubova da li je to slučaju, ali molim sve one koji imaju određene simptome, ne samo ovde u parlamentu, nego bilo gde, da ne idu na posao, jer kada odu na posao… Samo da vam kažem, to su poslanici Vojislav Vujić i Slavenko... To su dva naša poslanika koja su dobila koronu. Kažu da nisu bili na javnim skupovima, nisu se družili sa onima koji imaju simptome i ne znaju kako su dobili koronu. Tolika, mogu slobodno reći, propaganda na televizijskim stanicama, i poštovani ministre, mi ćemo morati da smanjimo na televizijskim stanicama one koji imaju nacionalnu frekvenciju da svakog dana po tri sata pričamo o koroni, jer psihološki je počelo da deluje na građane Srbije. Vlada neki strah. Sada se više ljudi plaše od korone nego za vreme NATO agresije. Za vreme NATO agresije Srbi su pevali na mostovima i ako su oni zlikovci bili na nebu i bacali bombe i uništavali srpske objekte, pa bacali bombe i tamo gde su civili. Depresija. Vi bolje znate od mene šta je depresija. Sada da izvršite anketu građana Srbije u bilo kom gradu, svaki treći će vam reći da s vremena na vreme padne u depresiju, ne zato što mu je mala plata, plata mu je veća nego što je bila ranije, ne zato što neko od članova porodice ne radi. Najveća zaposlenost u poslednjih 10 godina je upravo ove godine i prošle godine se desilo u Srbiji, ali taj strah koja struka šalje svakoga dana, mi trebamo da odamo priznanje i svim lekarima, naravno, jer oni su na neki način izloženi i svakoga dana ulaze u neki veliki rizik. Evo, na primer, u Jagodini ima petoro lekara i šest sestara zaraženih, a do pre 15 dana, 38 dana, nismo imali ni jednog zaraženog, niti od osoblja, mi bismo imali građane da su bili pozitivni na koronu. Tako da vas molim da malo smanjimo. Ne razumem, traje konferencija dva sata, da ide krol danas je toliko i toliko testirano, toliko i toliko je zaraženo, a ne da plašimo narod, slobodno mogu tako da vam kažem. Znate, drugačiji je način razmišljanja iz unutrašnjosti, građani razmišljaju drugačije u Beogradu. (Narodni poslanik dobacuje s mesta: Ma nemoj, mi smo glupi?) Ko je rekao ma nemoj? Niko nije rekao da ste glupi. Nemojte da dobacujete, jer to važi za svakog od nas. Onaj ko živi na selu udaljen od Beograda 250 kilometara drugačije razmišlja od one koji žive na 7, 10. i 15. spratu, to da znate i nemojte da dobacujete. To nije uvreda, to je konstatacija. Ja živim u unutrašnjosti i svakoga dana imam kontakt sa građanima i vrlo dobro znam kako razmišljaju, tako da trebamo da odamo priznanje lekarima, medicinskom osoblju, ali isto tako moramo da odamo priznanje i prosvetnim radnicima. Oni imaju najveću odgovornost, zato što mi šaljemo našu decu, unuke u škole, da vode računa o njima, da brinu itd. Drago mi je što u ovom predlogu zakona ne stoji zabrana rada i ne stoji da ćemo imati policijski čas, jer ako se to desi Srbija u ekonomskom smislu će doživeti kapitulaciju. Mi sada veoma dobro stojimo u odnosu na neke druge zemlje, čak i najrazvijenije zemlje EU i na osnovu budžeta srpskog, najviše u Evropi je dato malim i srednjim preduzećima, tri puta po 30.000 i dva puta po 18.000 subvencija, odnosno da ti subjekti ne vraćaju sredstva, već da preusmere za plate zaposlenih. Da to nije uradila država, mi bi imali najmanje jedno 70.000 do 80.000 radnika bez posla i na neki način indirektno imaš obavezu da postaju socijalni slučajevi u Srbiji. Tako da Srbija se dobro borila sa koronom i to ne može niko da ospori. Ali isto tako, poštovane dame i gospodo, preventiva je veoma važna. Rebalans budžeta koji se desio, taj rebalans budžeta on nije pravio kategoriju, ne znam, da su to deca srpska i neke druge nacionalne manjine, građani koji žive na jugu Srbije u Raškoj oblasti itd, svi građani i sva deca za Vladu Republike Srbije su ista u Srbiji. Veoma je važno da znamo šta su nam prioriteti i gde ta sredstva idu. Kada je u pitanju Ministarstvo zdravlja i vama hoću da odam veliko priznanje da je Ministarstvo i zaposlilo veliki broj radnika, čak jedno 15% siguran sam, a možda i više, do 50% onih koji su čekali posao kao medicinske sestre, kao lekari su dobili posao. Kada je u pitanju zaštita i zaštitna oprema za zaposlene i tu možemo da se pohvalimo da je država odradila na maksimalnom nivou kako bi bili zaštićeni oni koji leče građane Srbije. Da shvatimo ozbiljnost ove korone i kada smo mi shvatili ozbiljnost? Kada umre neko koga mi poznajemo, neko od naših prijatelja, drugova itd. Juče su tri čoveka umrla, svu trojicu ja poznajem lično i ne mogu da kažem da je korona ništa. Tako da, poštovane dame i gospodo, mora da se radi, ministre, da idemo na posao, da zaštitne mere se koriste. Siguran sam da ovaj Predlog zakona ne da će uozbiljiti naše građane u Srbiji, već će to biti, na neki način, obaveza da znaš da bez maske iz kuće ne smeš da izađeš, kako bi zaštitio druge i sebe od drugih. Jedinstvena Srbija će glasati za ovaj Predlog zakona i šta je još najvažnije? Posle Kine, koja je najveća država na svetu i napravila bolnicu, ne znam za koliko dana, mi se ravnamo u ekonomskom smislu, u stručnom sa Kinom i pravimo bolnicu za 70 i nešto dana, da li je tako ministre? (Zlatibor Lončar: Tri meseca.) Tri meseca, da. Tri meseca, ljudi, ja nigde nisam čuo da za tri meseca sa uređajima se napravi nov objekat i nije to kuća za stanovanje, već bolnica za najteže pacijente ukoliko ih bude bilo, a kako pokazatelj govori, iz dana u dan sve više zaraženih ima od korone. Znači, hajde da nam neko kaže od struke, kako se prenosi korona, kako? Ako ljudi dobiju koronu, a imao je masku, danas je imao kontakt, ne znam, sa dva-tri čoveka koji su isto imali maske i dobio koronu. Evo, Voja Vujić, naš poslanik ne zna kako je dobio koronu. Hajde, ja sam tada bio u kampanji, ali bio sam u kampanji, testirao se i kada mi je stigao rezultat, Dačić sedeo pored mene i poruka je bila da sam pozitivan. Ja mu dam moj telefon, kažem: „Pročitaj“. On pročita, ja kažem: „Uzmi sada pa operi ruke pošto sam ti ja dao telefon“, njemu ništa. Zamislite, on ima imunitet i zdravstveni i politički, mislim on. Znači, ništa. Kako se onda prenosi? Hajde neko neka mi kaže? Ja živim u porodici gde ima 12 članova. Imam petoro unučadi. Dan pre toga grlio sam unuke, ljubio se sa njima – ništa. Jedan unuk je kasnije dobio, ali ne od mene, ništa. Znači, da znamo kako se dobija. Zašto ste nam ukinuli rukavice? Ako sve preko ruku ide i dodira, to za mene ovako kao laika, ne želim da kažem da sam političar opšte prakse i da se u sve razumem, ali sam čovek iz života, tako da ćemo mi iz Jedinstvene Srbije glasati za ovaj Predlog zakona. Ja se nikad ne radujem kada nekoga treba da kaznim i zato je na primer grad Jagodina jedini grad u Srbiji koji ima pravo na komunalnu policiju, 25. zaposlimo a nismo ih zaposlili jer šta je njihova radna obaveza? Da kažnjavaju narod, onaj ko je došao u apoteku da kupi lek, seljak, parkirao kola, da mu uzme pet hiljada dinara ili onaj koji je sipao građevinske materijale ispred kapije da dozida kupatilo ili jednu sobu, dobio sina ili unuka. Nisam za takve mere i štedimo na takav način svakog meseca četiri miliona dinara kao grad. Šta će mi komunalna policija? Narod zna šta treba da radi i da vam kažem, najmanje grafita na zgradama imam u Evropi, a nemam komunalnu policiju i nemam onu rotaciju što vi imate u Beogradu, kako se ono zove, što vas slika gde god se pojavite. Kako se zove, Žarko. ti se razumeš? „Sokolovo oko“. Da, tako da, bez tog oka može da se funkcioniše i da se štedi mnogo para, ali kad se gurne ruka u džep nekom ko ima 40.000 platu i vi mu uzmete 50, pravnom subjektu, ne znam, 150 itd. Očekujem da se smanji broj zaraženih posle ovog zakona, kada stupi na snagu i da građani malo više treba da vode računa. Znači, da vas zamolim, ne kao neko ko je političar i predsednik jedne političke parlamentarne stranke, već kao čovek koji živi na selu, da vas zamolim da se ne uvodi policijski čas, pa da kažemo - vi penzioneri idete da kupite burek ujutru od tri do sedam. Pa, ne zna se kome je gore, da li penzioneru ili onima što rade u marketu. Znači, mere su te koje će da nas usmere i da poštujemo ono što je preporuka itd. Želim posebno da se zahvalim lekarima i onima koji su dobili priznanje od predsednika, da su to ljudi koji nisu radili zbog para. To je, u stvari, pokazatelj Hipokratove zakletve i da se tu ne gleda da li si ti pripadnik jedne ili druge partije ili pripadnik jedne i druge nacije. Nikada ljubazniji lekari i medicinsko osoblje u Srbiji nije bilo nego što je za vreme korone, a najveći posao imaju i najteži sada poslednjih devet, 10 meseci. Ja sam čak i doneo odluku i obezbedio sam sponzore za to da vodim lekare u Grčku, trebao sam ove godine, pa korona se produži, jedno 700 lekara, a ti lekari nisu samo iz Jagodine, iz cele Srbije, iz kliničkih centara, da idu jedno pet dana ti ljudi da se opuste i da zaborave na ono što se zvalo devet, 10 meseci, ako očekujemo da ispratimo ovo zlo, koje se zove korona, početkom sledeće godine. Šta još? Mi trebamo da se razlikujemo od drugih država, da naše granice otvorimo. Mi smo industrijski, balkanski i evropski centar, a privreda nema vremena da čeka, uz mere koje je donela Vlada, uz zakone koje je donela Vlada, da poštuju ti investitori itd. Ja to pričam iz praktičnog razloga. Evo, u Jagodini treba da se otvori jedna nemačka fabrika, stigle su mašine i sad taj vlasnik uputio mi je mejl, kaže – ja ne mogu da dođem, ili kako da se vratim, a treba da zaposli 350 radnika. Kineska fabrika treba da počne da se gradi za 15 dana, isto kaže – kako ćemo da se vratimo, šta ako dođemo, jel možemo da uđemo, itd. Da te mere naše se razlikuju od drugih mera, drugih država, zatvaranja granica, itd. I da kažemo - naše granice su otvorene, privreda ne može da čeka. Znate šta je još problem? Mi imamo veliki broj stranih investitora koji imaju tržište u celom svetu, ako izgube kupce i dobavljače, teško da mogu da se vrate i da imaju količinu izvoza onu koju su imali ranijih godina, i to vam kažem iz prakse, iz iskustva. Nisam teoretičar, imam 13 stranih fabrika u Jagodini i znam kako oni funkcionišu. Znači, da mi donesemo odluku - otvorene su granice za investitore, otvorene su granice za sve one koji žele da dođu u Srbiju, uz ne znam test, kao što nama traže neki drugi, da ne bude stariji od 24 i ne znam koliko sati i da na taj način imamo brži ekonomski razvoj i da prestignemo u svemu i one najjače države na svetu. Ekonomija, dan kad izgubite u ekonomiji, treba vam mesec da se vratite. To vam, takođe, pričam kao čovek iz iskustva. I strašno me nervira kada se nekom od kolega ne sviđa moj govor. Svako ima pravo da kaže ono što misli. Meni niko ne piše govore i ja se nisam spremao za ovu temu. (Narodni poslanici dobacuju: Vidi se.)
Ja bih vas zamolio da ne dobacujete.
To je to, šta da radiš, ali ja im ne zameram. Ne zameram im uopšte. Znate šta, kada imate šefa koji je najpopularniji u Srbiji i staviš biciklu na listu, prolaziš. To je odgovor ovima što se smeju. A postavite vaše ime, izađite, pa kažite – ja sam Krle Krstić iz Vranja, pa onda dobacujte i kažite da nisam u pravu ono što govorim. Ja podržavam ovu vlast. Ova vlast dobro radi. Ali, isto tako, želim da kažem ono što je iz mog iskustva. Niko od vas ovde nije privrednik 39 godina. Niko od vas ovde koji sedite nije se bavio sportom 35 godina, a 60 godina, odnosno još 20 da je sportski radnik. Niko od vas ovde nije se oženio u 19. godini. Niko od vas ovde nije postao najmlađi deda, kao ja, u Srbiji. Ja koristim zdrav razum i iskustvo, ono što je život danas, sutra i prekosutra i ono što je život bio pre 10, 15 i 20 godina. I ne dozvoljavam niko da mi dobacuje, neko ko ne zna gde je levo. Gospodine Dačiću, ako smo na istom smeru, način mog izražavanja je drugačiji, iz prakse, iz života. Ovde 80%, ako bi im uzeo papire koje im je napisao neko, ne bi znali ni kako se zove dnevni red. To je bilo uvek, nije samo danas. Uvek je to bilo tako. Ima i dobrih poslanika, ima i onih koji se razumeju u ono što pričaju, ali meni je sada iznuđeno da ovo govorim. Jedinstvena Srbija će glasati za ovaj predlog zakona. Molim vas da to sve prenesete predsedniku Aleksandru Vučiću, šta je moj predlog, i ne samo da je to moj predlog, nego je to zahtev velikog broja investitora. Mi npr. imamo 60 hiljada zaposlenih, gde su vlasnici tih fabrika Nemci. To je ogroman broj zaposlenih. Znači, ne da treba da ima privilegiju onaj ko treba da dođe u Srbiju, nego da jedva čekamo da dođe. Znate šta još? Jedan drugog povlače. Na primer, ako dođe jedan Nemac da otvori fabriku, proizvodi šrafovsku robu i bude dobro primljen u Srbiji, on će reći svojim kolegama – ajmo da se dislociramo, jer i Nemačka nije više ono što je bila, ni Francuska nije više ono što je bila, Italija nije više ono što je bila. Italija je jedna od najzaduženijih država na svetu, a član EU, a mi smo u najboljoj poziciji u odnosu na te velike države na svetu itd, i da sarađujemo i sa Amerikom i sa Kinom i sa Rusijom i, naravno, sa Evropom. Moramo da shvatimo da ovaj politički trenutak nam sada odgovara kao posmatrači kada gledamo, ali kako će fizički to da se odnosi na Srbe na Kosovu i Metohiji? Veliki je uspeh predsednika Aleksandra Vučića i tadašnjeg ministra inostranih poslova Ivice Dačića, da su smestili one gde im je mesto, u Hagu, oni teroristi koji su ubijali srpski narod, tamo se nalaze. Ko je to rekao? Nisam to ja rekao, Žarko Obradović i Ivica Dačić. To je rekao Dik Marti u svojoj knjizi, Karla del Ponte i veliki broj tih stranih državljana tada koji su izmislili Račak, da se bombarduje Srbija itd. Sve to zavisi, gospodo. Neko će da kaže – nije to tema. Sve to zavisi kada je u pitanju i budžet. (Predsednik: Samo vas molim…) Završavam, samo još jedna rečenica. Tako da, JS će glasati i podržati ovaj predlog zakona. I na kraju da kažem, samo malo manje pojavljivanje po dva sata na televiziji da se plaši srpski narod i svi građani koji žive u Srbiji, da kaže ujutru kad ustane – ja sam gotov. Evo Žarko jutros kad je došao, gleda me u oči, ja kažem – pa, jesi li čuo da Voja Vujić ima koronu, odmah podigao ovu masku do oka, kaže – ja sam se ljubio sa Vojom, itd. Nije, kaže, problem za mene, za porodicu je. Tako ljudi razmišljaju. Zahvaljujem. Izvinjavam se što sam 37 sekundi duže govorio.
Radi tačnosti, minut i 52 sekunde, ali u redu, ovog puta sam bio popustljiv. Sada bih samo na sekundu zamolio sve vas da mi dozvolite pola minuta konsultacije sa predstavnikom predlagača ministrom Lončarom. Zahvaljujem gospodinu ministru. Tema ovoga o čemu smo govorili se odnosi na naš dalji rad, tako da želim samo da vas informišem o tome da na Predlog izmena i dopuna ovog zakona nije podnet ni jedan amandman, tako da neće biti rasprave u pojedinostima. Ukoliko se završi rasprava u dogledno vreme, a na osnovu konsultacija sa šefovima poslaničkih klubova, otprilike bi onda posle naše pauze koju imamo redovno od 14.00 do15.00 časova nastavili sa raspravom i glasanje bi onda bilo večeras oko 19.00 časova. Time bismo zatvorili današnju sednicu i uopšte ovo nedeljno zasedanje Narodne skupštine. Izvinjavam se što sam iskoristio ovih pola minuta za konsultaciju i sada dajem reč ministru Lončaru.
Gospodine Markoviću, prvo želim da iskoristim priliku, ono što ste vi uradili, a to je da se još jednom zahvalim svim radnicima u zdravstvu i medicinskim sestrama i lekarima i tehničarima i spremačima i servirkama i čistačicama i vozače ako sam preskočio, znači svima onima koji u ova teška vremena su sigurno, možda toga sada nismo svesni, heroji ovog doba, i to će tek vreme pokazati. Posebno čestitam onima koji su juče dobili nagrade na predlog predsednika i želim da kažem da se ova borba nastavlja i da će biti još sigurno zaslužnih, onih koji će dobiti nagrade i predsednik je rekao da se neće završiti na svemu ovome, jer mi ne znamo dokle će ovo da traje. Pažljivo sam vas slušao, mislim da svi možemo da dođemo do jednog zaključka iz svega onoga što ste vi rekli, iz svega ono što slušamo danima, mesecima, da ne postoji nijedno mišljenje, nijedna stvar, nijedan stav, niti jedna odluka oko koje bismo se svi složili. Znači, to teoretske šanse nema. Uvek ćemo imati određen broj ljudi koji misli drugačije i misli da je to trebalo ili ovako ili onako, ali ne onako kako smo predložili. Mislim da svi treba da budemo svesni toga. Druga stvar, ovo predugo traje i moramo da imamo razumevanje za sve, jednostavno i taj rezervoar strpljenja, staloženosti i ostalog nije kao što je bio na početku. Tu je neophodno da razumemo jedni druge i da smo spremni da saslušamo. Treća stvar, možda jedna od najbitnijih, mi ni dan danas ne znamo sa sigurnošću kako se ovaj virus prenosi. Mi ni dan danas ne znamo sa sigurnošću mnogo toga o ovom virusu. Složićete se da je to veliki problem. Ne, ne znamo, ne zna ceo svet. Upoznajemo ga svaki dan sve više. Upoznaju ga sve više lekari koji rade u bolnicama, koji leče te pacijente, iznenađuju se svaki dan. To je nešto novo, nešto što ne znaju, što nisu učili u knjigama, nešto što do sada nisu doživeli i oni koji su došli do penzije i oni koji su krenuli skoro u zdravstvenu praksu. Jednostavno, to su činjenice i moramo da pođemo od toga. Ono što se sigurno zna i što je nama pokazano na primerima, a to je da kada se pridržavamo mera, a te mere su da nosimo maske, da držimo distancu, rastojanje i da operemo ruke, to daje rezultat. Ljudi, zar je problem da se skoncentrišemo na nešto što znamo, a da pustimo onim ljudima koji se bave time, da pustimo i vremenu, da donesu zaključke koji su neophodni? Ovde niko nije došao iz razloga što uživa da nekoga kažnjava ili da nekog sprečava u nečemu. To nikome nije cilj, to nikome nije ideja, ali smo došli do tog nivoa da je to neophodno da bi sačuvali zdravlje ljudi, da bi sačuvali živote ljudi i da bi sačuvali zdravstveni sistem i ove ljude kojima smo se malopre svi zahvaljivali. Ljudi, oni ne mogu više od onoga koliko je to moguće i u granicama koje postoje. Znači, ti ljudi ne mogu da se kloniraju, ti ljudi ne mogu da provode 24 časa u skafanderu. To nije realno, to ne postoji na svetu. Ne postoje kapaciteti ni u jednoj zemlji koji mogu da prihvate sve ljude jedne države ako se oni ponašaju neodgovorno i ako se zaraze u isto vreme. To nigde nije planirano, nigde nije napravljen takav sistem. Ne smemo da pomislimo kada pogledamo rezultate i vidimo da u nekim manjim državama od nas, susednim i nekim razvijenijim umire više ljudi nego što se to dešava kod nas i da kažemo – dobro, možemo još da budemo opušteni, tamo je gora situacija. Ako se budemo tako ponašali i mi ćemo doći u tu situaciju. To je neizbežno. Da li je moguće da mi uvek moramo da udarimo glavom u zid da bi znali da je to zid? Da li je moguće da ne možemo da učimo iz tuđih primera? Slažem se sa vama – previše priča, previše opterećujemo ljude, ozbiljan je psihološki problem. Radimo na tome, uključili smo te SOS telefone, stručne ljude koji mogu da se jave, da se konsultuju, da izađu sa ovim na kraj. Veliko je opterećenje na ljudima, na odgovornim ljudima. Ovo je veliko opterećenje za odgovorne ljude. Ovo nije opterećenje za one koji misle da korona ne postoji. Ovo je veliko opterećenje za one ljude koji sprovode mere od samog početka i slušaju, veliko je odricanje za njih. Za one koji se ne odriču ničega, njima ovo na jedno uvo uđe, a na drugo izađe. Ako možemo, da vas zamolim, jer vi imate uticaj, za vas su glasali građani Srbije, vi ste izašli sa svojim imenima, sa imenima ljudi koji su vas izabrali da budete ovde i da budete ti koji ćete predstavljati građane. Ovde je suština samo u jednom, da mi moramo za jedan vremenski period da se odreknemo nekih stvari na koje smo navikli do sada. To je cela suština. Moramo da nosimo masku, ne možemo više da se grlimo, da se ljubimo kao što je bilo ranije. Ljudi, najveći problem za nas su proslave, žurke i manifestacije sa mnogo ljudi gde se ne nosi maska, gde je glasna muzika, gde jedni drugima nešto šapuću na uvo. Znači, to je dokazano da se tada najviše prenosi virus. Naravno da se on sigurno prenosi na druge načine, ali nama je cilj za to što znamo, za to što je sigurno da se prenosi virus, da sprečimo te stvari i da pokušamo da taj broj zaraženih smanjimo. Jutros u Beogradu nije bilo ni jedno slobodno mesto za obolele od korone. Otpustili smo 250 pacijenata, a preko 600 je moralo da bude primljeno u bolnicu za poslednjih 15 sati. Ja vas samo molim da to razumete. Niko nije ostao nezbrinut, ali jedan deo pacijenata ide u bolnice po Srbiji, Smederevo, Smederevsku Palanku, Požarevac i druge bolnice. Otvorili smo dodatne kapacitete, medicinu rada, reumatologiju pripremamo da sutra u 19 časova bude spremna za rad. Naše kapacitete u banjama pretvaramo za lečenje kovid pacijenata, da držimo sve pacijente pod kontrolom da nam ne odu kući, da ne budu bez nadzora, da redovno primaju terapiju, da se redovno kontrolišu da možemo da reagujemo ako je neophodno. Odmah da vam kažem, retko koji sistem tako funkcioniše i nađe načina da zbrine sve te ljude. Kao što sami znate, radi se dnevno o hiljadama ljudi, a da vam ne pričamo da moramo da zbrinemo i one pacijente koji nisu korona pozitivni, jer nisu ostale bolesti stale, nije stalo ni povređivanje ljudi, ni kardiovaskularne bolesti, neurološke i sve druge. Ovo je krajnji momenat da ne pričamo mnogo, da budemo jedinstveni i da ispoštujemo da se privremeno samo odreknemo nekih stvari, a to su nepotrebni kontakti. Ljudi, ako nam pada rođendan, hajde da ga pomerimo, da ga odložimo za bolja vremena. Da li je moguće da ne može neko da živi zajedno ako nije napravio svadbu, da je pomeri za neko vreme? Da li je moguće da ako neko nije obeležio neku godišnjicu ili nešto baš u tom danu da će da se sruši ceo svet? Ja sam siguran da nije tako. Svima su nam puna usta, hoćemo da pomognemo, hoćemo da zaštitimo sistem, hoćemo da zaštitimo deke, bake. Pogledajte koliko sada mladih oboljeva, a kada dođemo do toga da treba nešto da uradimo, onda je to glupo. Hajde da idemo na sva ta mesta koja su visoko rizična, hajde da ne osudimo te koji pokušavaju da izrade sistem, kao da mi ne znamo. Zatvore se u 11 sati, zaključaju se, nastave dalje da rade pod izgovorom da radi privreda. Ljudi, kako radi privreda kada vi tad ne možete da izdajete fiskalne račune, ne možete da uradite ništa, jedino što radite širite zarazu. Šta ima država od toga što ste vi ostali posle 11 stavili u svoj džep i zarazili ne znam koliko desetina ljudi? Dokazali smo da možemo da funkcionišemo, da mogu da dođu svi ti investitori, da mogu da budu otvorene granice, da može sve samo je potrebno da se pridržavamo ovih par stvari. To je samo na određeno vreme. Kao što ste videli pojavila se vakcina. Vrlo brzo će dobiti dozvolu za upotrebu, spas za sve. Vidim ovde ljude ispred Skupštine, žao mi je što se mrznu tu, koji su došli da protestvuju protiv vakcine i protiv mera koje mi donosimo. Ne znam šta da kažem. Ne znam da li ima više reči da objasnite koliko znači neka vakcine i koliko je, od kako su izmišljene vakcine, koliko je spašeno milijardi, miliona života, i koliko smo zdraviji i koliko duže živimo. Ali, neko iz nekog razloga ne želi to da prihvati. Okej, to je njihovo pravo i nema nikakvih problema, ali mi moramo da budemo i da pokažemo da smo većina. Sada je taj momenat. Ljudi, evo ono što pričamo, potrebne su nam, sad već se pogoršavamo, stanje nam je takvo, znači sad nije potrebno više deset dana, sada nam je potrebno dve nedelje minimum da krenemo svi da se pridržavamo ovih pravila. Što pre krenemo sa tim brže ćemo izaći iz ovoga, bolje ćemo i spremnije dočekati i tu vakcinu i sve drugo. To je suština svega. Ne postoji drugo rešenje, ne postoji druga stvar. Nemojte da se raspravljamo oko nekih stvari, nemojte da budemo teoretičari zavere, nemojte da budemo veći naučnici od naučnika koji nisu došli do rešenja. Hajde samo da se zadržimo na onome što daje rezultat, da sačuvamo naše živote, da sačuvamo naše zdravlje. Samo je to potrebno, bez velike filozofije, bez velike pompe, ništa drugo. Ponavljam, ovo ne sprovodimo zato što volimo nekoga da kažnjavamo, ovo samo pokazujemo da kada donosite neke mere da je država sposobna da uradi da se one primenjuju. Iz kog razloga? Iz razloga da sačuvamo zdravlje i živote ljudi, da sačuvamo zdravstveni sistem jer će nam trebati sutra kada sve ovo prođe. Možete li da zamislite kako će biti umorni ti zdravstveni radnici, a neće imati vremena za odmor, jer će doći svi ovi ljudi jer su čekali, koji nemaju koronu, koji sada nisu mogli da odu kod lekara, jer smo većinu bolnica pretvorili u kovid, jer su se plašili da odu da se ne zaraze, da još na svoju bolest dobiju i koronu. Samo razmislite malo. Mi druge nemamo. Mi samo imamo njih. Mi to ne možemo da uvezemo. Mi to ne možemo da stvorimo preko noći. Znate i sami, lekar se stvara minimum 15, 20 godina. Mislim na dobrog lekara. Nije dovoljno da završite samo studije, nego vam treba praksa, treba vam specijalizacija, treba vam sve drugo. Oni pokazuju, i ne samo oni, nego i medicinske sestre, nego i tehničari i svi oni koji rade tu, rizikujući svoje zdravlje i rizikujući svoje živote… Imamo i one koji su izgubili život što su pomagali drugima. Hajde samo malo to da cenimo i ništa nam drugo nije neophodno. Hvala vam svima.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima doktorka Emeše Uri.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovani ministre, poštovani saradnici iz Ministarstva zdravlja, poštovane kolege poslanici, poštovani građani, građanke Republike Srbije, poslanička grupa SVM će podržati Predlog zakona sa izmenama i predlozima Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti jer smatramo da je to ono što je potrebno da se ozakone mere koje su neophodne da bi se stanovništvo zaštitilo od epidemije. Republika Srbija je dobro reagovala na situaciju kada je počela epidemija. Praktično, ovim zakonom se samo papirološki uređuje ono što se mora urediti, a to su pitanja izolacije, karantina, prevoza, eventualne vanredne situacije. Komentari da li je ovaj zakon represivan ili ne su mogući ako gledamo iz stanja blagostanja, međutim ako posmatramo ovu današnju situaciju kada se povećava broj obolelih, a napomenula bih da se povećava broj obolelih radnika što nam je veliki problem, onda sve ovo dobija drugu konotaciju. Znači, ničija sloboda ne sme da ograničava slobodu drugoga. To je suština. ovim merama se praktično omogućava ono što smo možda zaboravili kao deci kad su nam mame i babe pričale – kad si bolestan nosiš maramicu, kad kašlješ stavljaš maramicu i ruke ispred usta, kad si bolestan ne ideš u društvo, ne grliš se, ne ljubiš se. Znači, mi smo to kulturološki negde zaboravili, otvorili smo se, komunikativni smo, zato nas i svet voli, ali u ovoj situaciji to je nešto što je loše. Što se tiče ove epidemiološke situacije, najbitnije su nekoliko stvari: zakon koji nam pokriva sve naše poteze, zatim materijalna ulaganja koja su neophodna da bismo mogli uopšte da se izborimo sa sadašnjim problemom, infrastruktura, oprema i još jednom infrastruktura i još jednom oprema i nikad kraja, ali ono što je najbitnije – ulaganje u ljude. Kao što je i gospodin ministar rekao – naš fakultet je najduži, a do pravog lekara ima još jako dugo da se prođe. Znači, minimum nekih 10, 15 godina da bi neko mogao samostalno da bude dobar, da prepozna, da dobro iztrijažira, konkretno u ovom slučaju da vidi ko je za bolnicu, ko je za kućno lečenje, ko je za izolaciju, ko je životno ugrožen. Zato su vrlo bitne sve one stvari koje je Vlada već uradila u prethodnom periodu, a to je povećanje plate za medicinske radnike, zatim stimulacija za one koji su prvenstveno bili izloženi kontaktu sa pozitivnim pacijentima, znači svi koji su radili u kovid ambulantama, u kovid bolnicama. Zatim, vrlo je bitan prijem na određeno vreme, 3.300 radnika. Verujte, mnogi od njih su čekali godinama ovu priliku da dobiju svoj stalni posao i na taj način smo se i mi osigurali da oni neće otići u beli svet nego će ostati ovde, pokušaće dobiti neku specijalizaciju, pokušaće da budu izvrsni lekari, medicinske sestre za nekoliko godina. Opet i nekoliko puta treba podvući da je vrlo bitno da prepoznamo značaj svih onih ostalih radnika koji su u zdravstvenim ustanovama. Znači, i nemedicinski kadar, kao što je gospodin ministar rekao. Svi oni koji nama pomažu, zdravstvenim radnicima, da dobijemo, na kraju krajeva, platu svakog meseca. Znači, i administrativni radnici i vozači i svi oni koji brinu da pacijent bude i nahranjen, da bude i oprano, da bude i čisto. Jako je lepo čuti tako sa ovog nivoa priznanje za sve naše zaposlene. Sad bih još samo napomenula da postoji i pozitivan primer. Mi u Vojvodini smo se izuzetno dobro organizovali na nivoima domova zdravlja, opštih bolnica, zavoda, verovatno je tako i u celoj državi. Dnevni izveštaji se šalju, kumulišu, prati se šta se dešava, i na nivou doma zdravlja znamo tačno koliko imamo obolelih na teritoriji naše opštine, koliko imamo zdravstvenih radnika obolelih. To je vrlo bitno da bismo se već sutradan mogli reorganizovati i pružiti adekvatnu zdravstvenu zaštitu. Možda je ovo pravo vreme da ponovo ukažemo na problem normativa koji je zastareo. Naši stanovnici su sve stariji i bolesniji, jako puno imamo staračkih i samačkih domaćinstava, naročito po selima, po manjim gradovima, a normativi su ostali stari, 1.600 starih stanovnika na jednog izabranog doktora. Možda treba razmisliti o tome. Dolazim sa primara i smatram da u celoj ovoj borbi možda nismo toliko prepoznati, ne radimo u kovid bolnicama, ali verujte da smo najbliži svim našim ljudima. U svakoj maloj sredini postoji jedan mali doktor, možda i početnik koji još nije savršen, ali je tu i može da obavlja komunikaciju sa iskusnim lekarima i da na pravi način pomogne svima na terenu. To je vrlo bitno i tu mrežu primarne zdravstvene zaštite, domove zdravlja treba sačuvati, treba na to graditi. To je ono što je naša specijalnost, specijalnost ove države. Mnogi u svetu sa puno više materijalnih sredstava u zdravstvu imaju porodične lekare koji su privatnici i veliki broj njih se lepo povukao, otišao na godišnji odmor, možda i na neko bolovanje, da ne bi bio sada izložen ovom riziku kojem smo svi mi izloženi. Primar je mesto gde se može stvarno jako puno odraditi i na skriningu i na prevenciji i na trijaži i na dnevnog lečenju pacijenata, na dijagnostici. Znači, to je mesto gde treba da se ulaže, pored naravno velikih ulaganja u velike kliničke centre, u opšte bolnice. Nažalost, zdravlje je skupo. To je slogan i puno puta to kažemo, ali u ovakvim situacijama stvarno vidimo da to košta. Što se tiče epidemije, epidemija je uvek bilo. Pre 100 godina je bila Španska groznica, pre 200 godina je bila Kolera, pre više godina Kuga, da ne pogrešim godine. Nažalost, za neko vreme pojave se neke bolesti sa kojima trenutna zdravstvena znanost ne zna šta će, ne prepoznajemo mnoge stvari, ne znamo kako će se dešavati. To je neminovno, na tim stvarima stičemo iskustva. Mislim da je i naše Ministarstvo i opet napominjem, cela naša mreža zdravstvenih ustanova relativno i dobro reagovala na ovu situaciju. U zdravstvu postoji hijerarhija. To je dobro u ovom slučaju. Znači, zna se ko šta radi, šta je čija odgovornost i to je ono što može u nekim problematičnim situacijama da nas izvede iz tog problema. Na kraju, kada sve ovo sagledamo, mi ispred SVM smatramo da je zakon dobro promišljen, dobro urađen. Imali smo dovoljno iskustva da vidimo da neke stvari moramo u tom pravcu promeniti da bi bili praktičniji, upotrebljiviji i svakako da bismo na taj način mogli sačuvati zdravlje svih nas. Tako da, mi ćemo podržati zakon i pozdravljam vas i čuvajte se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre sa pomoćnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, 29. aprila u ovoj istoj Skupštini, govoreći upravo o aktuelnoj epidemiji korona infekcije, pozvao sam sve, posebno političare na suzdržanost i poštovanje struke, a sve nas na odgovornost prema svom zdravlju i prema zdravlju drugih ljudi. Tada sam predstavio jednu u tom trenutku jako frišku studiju italijanskih eksperata koji su upoređivali broj umrlih od 2015. do 2019. godine u martu i aprilu i broj umrlih u tekućoj 2020. godini, u ova dva meseca, u šest država, žarišta korona infekcije u Evropi. Tu spadaju Španija, Italija, Holandija, Francuska, Švedska i pridodata Švajcarska. Studija je pokazala, to sam i tada rekao, da je procenat umiranja ili mortaliteta za 38% veći u 2020. godini, nego u proseku za ove tri godine nazad, ili ti 322.720 ljudi je bilo više umrlo u ova dva meseca u 2020. godini. Upravo tim čistim brojkama, koje su frapantne, želeo sam da ukažem na ozbiljnost pandemije, jer su se i tada, kao i sada, javili mnogi glasovi koji su potcenjivali ovu bolest i ponašali se jako ležerno i neodgovorno. Istine radi, diljem zemljinog šara, bilo je onih koji su potcenjivački, populistički, bez ikakvog predznanja, potcenili i potcenjivali ovu bolest. Nekako je moj glavni utisak, u ovoj ukupnoj pandemiji do sada, zapravo želja velikog broja pojedinaca da ima svoj stav o koroni. Neverovatno je koliko imamo mudraca i eksperata po svim stručnim pitanjima, iz bilo koje oblasti medicine. Nažalost, i u razvijenim demokratijama je bilo mnogo sličnih primera. Najbolji primer je, valjda, odlazeći predsednik SAD, Donald Tramp, koji je skoro dva meseca ratovao sa stručnjacima, predviđajući da će virus nestati, kako on kaže, poput nekog čuda. Njegov neodgovoran pristup prema pandemiji, kao i početno odbijanje nošenja maske, zbunio je Amerikance, tako da je trenutno Amerika najteže pogođena pandemijom, potvrđeno je 9,9 miliona zaraženih, a broj smrtnih slučajeva je prešao 230 hiljada. Paradigmatičan je njegov populistički pristup nošenju maske, iako je veliki infektolog Entoni Fauči, glavni američki epidemiolog i infektolog koji vodi SAD u borbi protiv Kovida, više puta isticao da svi trebaju nositi maske u javnosti i da to, pod navodnicima, kako on kaže, ne bi trebalo biti političko pitanje. Gospodin Tramp je isprva javno i glasno odbijao nositi masku, potom na Foks biznis TV početkom jula kazao da ne nosi masku, budući da se svi kojima je okružen testiraju, da su negativni, i da bi on nosio masku ako ne bi mogao držati fizičku distancu, kao i da nije za nacionalnu naredbu nošenja maski, jer postoji, kako on kaže, u SAD gde ljudi žive i gde ljudi obavljaju poslove jako daleko jedni od drugih. U ponedeljak, međutim, 21. jula, Tramp je objavio na Tviteru fotografiju dok nosi zaštitnu masku, uz poruku: „Ujedinjeni smo u nastojanju da porazimo nevidljivi kineski virus. Mnogi kažu patriotski je nositi masku kada se ne možete socijalno distancirati. Nema većeg patriota od mene, vašeg najdražeg predsednika.“ Potom je sledeće jutro otišao korak dalje, rekavši novinarima u Beloj kući da, sviđale se maske nekom ili ne, one imaju uticaj, učinkovite su i trebamo iskoristiti sve što možemo. Eto kako se ponašao jedan populistički nastrojen, neodgovoran predsednik, reći ćemo danas najmoćnije zemlje na svetu, i do čega je tako neodgovorno političko delovanje dovelo u jednoj Americi, koja je u novinama medicinskim, u medicinskoj bioindustriji lider trenutno u svetu. Vidimo sa kakvim problemima se oni sreću i šta je značilo ovakvo ponašanje. Međutim, novi, budući predsednik, Džo Bajden već je najavio da će promeniti način borbe sa epidemijom, da će imenovati novi stručni tim itd. Naravno, bilo je još gorih primera u ovoj kratkoj istoriji iza nas. Na primer, u svetu je bilo neodgovornih lidera, kao što je npr. meksički predsednik Manuel Lopez Obrador, levičarski populista, čija je vlada štampala postere na kome je pisalo da je ovaj virus neozbiljan i neodgovoran. Brazilski predsednik Bolsonaro, koji je vršio pritisak na savezne države da ukinu mere ostajanja kod kuće. Nažalost, i u našem javnom medijskom svetu je bilo čak i političara koji su negirali postojanje ili opasnost ove bolesti, s jedne strane, ili su pak iznosili neverovatne priče o teorijama zavere kojima se želi smanjiti populacija u svetu ili uvesti 5G mreža itd, itd. Nažalost, živimo u vremenu teškog poraza savremene civilizacije, bez obzira na velelepnost naučnih dostignuća. Čovečanstvo nije samo žrtva pandemije, već i njen uzročnik i saučesnik. Ključ za rešavanje ove, ali i svake pandemije, jeste znanje, dobro organizovan zdravstveni sistem, nove tehnologije, gde mislim na lekove, antivirotike i na vakcinu, kao i, naravno, verujem najbitnija, sveprisutna odgovornost pojedinca. Odgovor na pandemiju nemačke kancelarke Angele Merkel, norveške premijerke Erne Solberg, novozelandske premijerke Džasinde Ardern, te predsednice Tajvana Caj Ingven druga je strana medalje i model odgovornog rukovođenja krizom trasiranom savetima medicinskih stručnjaka. Gde smo tu mi? Srbija je na pandemiju odgovorila odgovorno i pored svih teškoća u prvom i u drugom talasu pandemije. Bilo je kritičnih trenutaka u nekim delovima, ali smo ipak izbegli italijanski scenario i prošli, kao što je već i ministar rekao, možda i najbolje u okruženju, to svakako, ali i među zemljama u EU, a neke od njih imaju daleko razvijeniji i bogatiji medicinski sektor. Mere koje je donosio Krizni štab dale su rezultate i mi smo do pre neki dan bili zemlja sa najnižom stopom oboljevanja u odnosu na većinu evropskih zemalja. Međutim, jučerašnja brojka od 3.536 obolelih i 21 preminuloj osobi jako zabrinjava, kao i podatak da smo za samo nedelju dana u našoj zemlji registrovali više novozaraženih nego u celom prvom talasu. Mi smo danas u praktično apsurdnoj situaciji, pored stalnih i svakodnevnih poziva i molbi od strane ministra i Kriznog štaba, od svih odgovornih političara, odgovornih ljudi, odgovornih lekara, najpriznatijih lekara iz struke, i dalje imamo neodgovorno ponašanje pojedinaca. Dobro je rekao ministar, 95% ljudi se pridržava ovih mera, ali 5%, možda i manje, neodgovornih ljudi pravi ozbiljne probleme i može da zaista eksponencijalno podigne epidemiju i da ugrozi mnoge živote u ovoj državi. Maske se ne nose, kazni nema. Okupljanja su zabranjena, ali, kako čusmo, okupljamo se. Klubovi ne smeju da rade, ali rade posle 23.00 sata itd. Zaista, jedino moguće rešenje koje imamo jeste ovo danas, kao prvi korak i čini mi se jedno otrežnjenje koje će nam svima pomoći da malo bolje porazmislimo o trenutnoj situaciji, a to je ovaj novi predlog zakona koji će omogućiti i proširiti delokrug onih koji mogu da kontrolišu, a to mi se čini da je glavni problem, da će sad za sprovođenje protivepidemijskih mera, pored sanitarnih inspektora, biti nadležna i komunalna inspekcija i komunalna policija. Kao novine u ovom zakonu, kao što smo čuli, definišu se određeni pojmovi, pojmovi kućne izolacije, kućnog karantina i to je jako bitno, da ljude koji su pozitivni, a imaju lakšu kliničku sliku, stavimo u kućnu izolaciju, a one koji su bili u kontaktu sa njima stavimo u kućni karantin, uz stalni kontakt sa njima telefonski, uz ordiniranje terapije da pomognemo tim ljudima, ali na pravi i jedini ispravni medicinski način zaustavimo širenje ove infekcije u našoj državi. U zakonu se navodi da, ako postoje razlozi hitnosti kada je ugrožen život ili zdravlje ljudi u slučaju nepoštovanja propisanih mera u vreme trajanja epidemije širih razmera, kada se okupi više ljudi nego što je propisano, komunalni inspektori i policajci mogu usmeno da narede određene mere kako bi se takvo ponašanje sprečilo. Moram naglasiti, i to podvlačim, da smo mi zemlja koja među zadnjima uvodi ovakav vid sankcionisanja protiv onih koji ne poštuju protivepidemijske mere i svojim činjenjem ugrožavaju zdravlje drugih. Gospodo, u Francuskoj, koja ima jednu od najtežih situacija u Evropi, na snazi je karantin koji bi trebao da bude do 1. decembra. U poslednja 24 sata zabeležen je 271 smrtni slučaj, a od početka epidemije je preminulo 40.439 ljudi. Zbog ubrzanog rasta broja novozaraženih, u susednoj Mađarskoj uvodi se delimičan karantin, od utorka će biti zatvoreni restorani, nastava u srednjim školama i fakultetima biće on-lajn, a u toku noći biće uveden policijski čas. U Rumuniji će od ponedeljka biti uveden policijski čas, nastava će biti isključivo on-lajn, a nošenje maske je obavezno i na otvorenom. Dok je u Engleskoj na snazi četvorodnevno zatvaranje, dotle u Velsu se okončava sedamnaestodnevni karantin i oni već počinju sa normalnim životom. To je upravo ono na šta je apelovao ministar, dovoljno nam je dve nedelje odgovornog ponašanja da zaustavimo ovaj trend eksponencionalnog rasta ove infekcije. Samo dve nedelje ozbiljne odgovornosti i samokontrole. To je ono što treba medicinskim radnicima i medicinskim institucijama u ovoj državi. Zato apelujem na vas, pre svega kao lekar, na građane naše Republike, da probamo da budemo maksimalno obazrivi i da sprovodimo mere koje donosi Krizni štab i struka ove države. U Italiji je u poslednja 24 sata umrlo od posledica infekcije 425 pacijenata, u Iranu 423. Ja mnogo puta ponavljam da mi nismo doživeli italijanski scenario. Neki opozicionari me često i kritikuju. Možda ste i videli, ali treba da pogledate na internetu sliku iz Napulja pre jednog dana, gde Italijani u automobilu u Napulju pored plaže daju kiseoničnu terapiju čoveku, dok se masa ljudi u kafićima relaksiraju a bolnice su im potpuno prebukirane. To je nešto što mi nismo imali. Jednostavno, to se nije desilo u kliničkim centrima. Bojim se da, ako ne budemo ozbiljno shvatili ovo što danas radimo i ono na šta stalno apeluje struka i lekari pre svega, da ćemo i mi doći do trenutka kada će svi naši kapaciteti biti prebukirani. Što se tiče kazni za nepoštovanje, gospodo, one su na snazi u najvećem broju zemalja u Evropi i u drugim delovima sveta već mesecima. U Španiji je predviđena kazna za nenošenje maske 100 evra, i to i na javnom i u zatvorenom prostoru. Kazne su obavezne u zatvorenim prostorima u Portugaliji, Italiji, Nemačkoj, Austriji, Belgiji, Francuskoj. U Belgiji se maska mora nositi i napolju. U Francuskoj je kazna 135 evra, a ako se prekrši i ponovi ovaj prekršaj, onda se može popeti do 3.750 evra ili čak neodgovorno lice može dobiti šest meseci zatvorske kazne. Italijani su u određenim delovima zemlje ovu kaznu podigli na čak 1.000 evra. U Turskoj su od juna na snazi kazne od početnih 100 evra. U BiH se takođe nose maske i kažnjavaju se sa 100 konvertibilnih maraka. U susednoj Hrvatskoj za svaki objekat je zadužen vlasnik objekta ili onaj koji je odgovoran u objektu. On mora organizovati sprovođenje svih zaštitnih epidemioloških mera u svom objektu i mora osigurati da i osoblje i gosti nose masku. Ukoliko oni to ne čine, on će snositi odgovornost i biti kažnjen. Naglašavam još jednom i želim da ponovim ono što smo nekoliko puta do sada čuli, da mi ne donosimo zakon da bi bilo koga kažnjavali, već ovo činimo zarad edukacije i podizanja odgovornosti svih nas, da se ponašamo onako kako se trebamo ponašati, u skladu sa donetim protivpandemijskim merama, da bi zaštitili i sebe i druge. Kazne nisu cilj, kazne su mehanizam da podstaknemo sve nas da se ponašamo u skladu sa epidemiološkim preporukama. Ovo nije vreme niti problem koji dozvoljava da se slobodno opredeljujemo kojim ćemo putem ići, birajući prema sopstvenoj savesti, znanju ili neznanju i uverenjima koje gajimo. Shvatimo da posle ovih tektonskih poremećaja izazvanih pandemijom sigurno nećemo biti isti, ni kao pojedinci, ni kao zajednica. Jednostavno, možemo biti ili bolji ili gori. Očuvanje zdravlja svih nas moguće je ukoliko se i praktično i deklarativno pridržavamo struke i nauke. Mi danas, gospodo, već mnogo znamo o ovom virusu. Žao mi je što nisu tu neki, da čuju nešto o tom virusu, i o samom virusu korone i uopšte o virusima gripa. Već 1580. godine opisane su 33 pandemije gripa i to nije nešto sa čim se nije civilizacija srela. U bazi podataka američke Nacionalne medicinske biblioteke može se naći preko 69 hiljada publikovanih radova o virusu korone. Stečeno je i veliko praktično iskustvo lečenjem više hiljada i stotina hiljada bolesnika, što nam je dalo podatke i o vremenu inkubacije, i o načinu širenja i o pravcima lečenja. Posebno ističem nestvarno brz razvoj molekularne biologije, genetskog inženjeringa, IT tehnologije, virusologije, što je sve omogućilo da već 10. januara 2020. godine imamo dešifrovan genom virusa i da ćemo u sledećoj godini dobiti efikasnu i bezbednu vakcinu, evo, već oko nove godine, što se nikada u istoriji humane medicine nije dogodilo. Prekjuče je u medijima odjeknula informacija da je vakcina protiv Kovida 19 koju razvija američka kompanija „Fajzer“ i nemački „Biontek“ učinkovita i da sprečava infekciju u 90% slučajeva. U kompaniji veruju da će moći da obezbede 50 miliona doza do kraja ove godine. Znači, vidimo svetlo na kraju tunela. Drago mi je što je na današnjoj konferenciji predsednik ove države najavio da će nabaviti ozbiljnu količinu ovih vakcina jako brzo i da ćemo one najosetljivije grupe ljudi zaštititi, kao i one ljude koji su na prvom udaru u borbi protiv korone. Zbog toga apelujem na sve, kao lekar pre svega, da budemo još malo strpljivi, odgovorniji, jer ovo je trenutak kada možemo pridržavanjem mera i strogim samoprimerom zaustaviti širenje virusa. Neće samo nošenje maske u potpunosti zaustaviti širenje virusa, ali su sva nedavna istraživanja pokazala i dokazala da je nošenje maske najučinkovitiji način da se zaustavi prenos. Najbrži put i za ekonomsku stabilizaciju i za zdravlje nacije je zapravo kontrolisanje širenja virusa. U tome se nedvojbeno slažu i naučnici i ekonomisti, mislim na medicinske naučnike. Sa Univerziteta „Kolumbija“ naglašavaju da postoji lažna tenzija između javnog zdravlja i zdravlja ekonomije. Upravo je kontrolisanje pandemije najbolji vid očuvanja kompletne ekonomije. Ako ne uspemo u tome, neće stradati samo uslužni sektor i turizam, već kompletna ekonomija i mi ćemo, što je najgore, izgubiti veliki broj ljudskih života. Gospodo, ovo je zajednička borba svih nas, u kojoj gubimo ili spašavamo sve. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Narodna poslanica dr Vesna Ivković ima reč.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre i uvaženi saradnici ministarstva, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, današnja sednica Narodne skupštine je posvećena raspravi o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, sa ciljem da se zakon donese po hitnom postupku, kako bi se obezbedio dodatni pravni okvir za još efikasnije sprečavanje štetnih posledica Kovida 19 po život i zdravlje ljudi, tj. građana Republike Srbije. U ratu smo sa nevidljivim neprijateljem, i ne samo mi, već čitav svet. Ne vidimo ga golim okom, ne poznajemo ga dovoljno i nemamo adekvatno oružje protiv njega. Uprkos tome, Srbija je do sada dobijala bitke. Ali, nažalost, rat još nije gotov. Čini se da je još opasniji. Jedini način da izdržimo ovo ratno stanje sa virusom je da budemo disciplinovani, da primenjujemo mere zaštite, lične higijene i fizičke distance, bar dok nam ne stigne adekvatno medicinsko oružje. Pandemija je dovela do globalnih socioekonomskih poremećaja u čitavom svetu. Uporedo sa njom, počela je da se javlja, mogli bismo reći, infodemija, tj. učestalo širenje lažnih vesti internetom i teorija zavere, vezanih za ovo oboljenje, koje je postalo javna zdravstvena pretnja na globalnom nivou. Naša zemlja se od početka pandemije rukovodila strukom, praksom, naukom i preporukama Svetske zdravstvene organizacije. Pandemija i dalje traje, i to sa eksponencijalnim rastom broja obolelih od kovida i bojim se da u ovom trenutku nije moguće predvideti koliko će trajati. Zdravstveni radnici su suočeni sa izuzetnim svakodnevnim opterećenjima, moralnim dilemama i emocionalnim stresovima. Pitanje je kolike su granice izdržljivosti zdravstvenih radnika i zdravstvenog sistema, a da ne dođe do njegovog kolapsa. Zato je jedini način da dobijemo rat sa ovim nevidljivim neprijateljem zajednička borba svih nas da zbijemo redove, nošenje maski, fizička distanca, izbegavanje kontakta, proslava i veselja, bar dok ne oslabi intenzitet ovog virusa i stekne se kolektivni imunitet. Kada sve ovo prođe, biće i veselja, biće i proslava i slavićemo pobedu nad ovim neprijateljem. Oslobodićemo se i ovog agresora, jer su Srbi poznati kao narod koji je uvek vodio oslobodilačke ratove. Zakonom o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti uređena su posebna zdravstvena pitanja koja se odnose na zarazne bolesti koje ugrožavaju zdravlje stanovništva Republike Srbije i čije sprečavanje i suzbijanje je, naglasiću, od opšteg interesa za Republiku Srbiju. Ovim izmenama se obezbeđuje okvir za sprovođenje epidemiološkog nadzora i mera, način njihovog sprovođenja i obezbeđivanje sredstava za njihovo sprovođenje, nadzor kao i druga pitanja od značaj za zaštitu stanovništva od zaraznih bolesti. Zarazna bolest je bolest uzrokovana specifičnim uzročnim agensom koje nastaje kao posledica prenosa tog agensa ili njegovih toksičnih produkata za zaražene osobe ili drugog rezervoara na osetljivog domaćina, bilo direktno sa osobe na osobu ili indirektno preko zagađene hrane, predmeta, prelaznog domaćina, lektora ili nežive sredine, te razmenom tečnosti koja kontaminirana uzročnikom zaraze. Predlog izmena i dopuna ovog zakona ima za cilj bolju kontrolu protiv epidemijskih mera i sprečavanje daljeg širenja epidemije. Mere koje postoje su dobre, ali nastaje problem njihovog sprovođenja i nepoštovanja, što nažalost rezultira sve većim brojem zaraženih u toku poslednjih nekoliko nedelja. Alarmantna je i jučerašnja brojka, a to je preko 3.500 zaraženih u jednom danu, 21 preminuli, na respiratoru 143 osobe, blizu 3.000 hospitalizovanih. Zdravstveni kapaciteti i kovid bolnice su pune. Dakle, virus se ne šali, a naši lekari neumorno i danonoćno rade. Ceo zdravstveni sistem je prenapregnut, a očigledno je da ga možemo sačuvati disciplinovanim ponašanjem. Kada su konkretna rešenja u pitanju kratko ću ih komentarisati. Tako se 1. članom ovog predloga dopunjuje 2. član važećeg zakona tako što se uvodi obaveza lične zaštite od infekcije, zatim uvode kućna izolacija i karantin kao protiv epidemijske mere. Ovde napominjem da svaki pojedinac mora snositi odgovornost prema svom zdravlju, jer podsetiću iako svi to znamo da je zdravlje najveće bogatstvo. Setimo se šta pojam znači samo kada ga izgubimo. Zdrav čovek ima hiljadu želja, a bolestan samo jednu, da ozdravi. Zato jedan apel svim građanima da čuvamo ovo bogatstvo dok ga imamo. Samo zdrav čovek može doprineti sebi i svojoj porodici i biti koristan član državnoj zajednici. Pravo na zdravlje je jedno od osnovnih ljudskih prava. Zato sistem zdravstven zaštite mora biti efikasan i pružiti kvalitetnu zdravstvenu zaštitu u potpunosti uvažavajući vrednosti i ljudsko dostojanstvo. Međutim, naš zdravstveni sistem postaje sve opterećeniji i bojim se da će zdravstveni kapaciteti biti popunjeni, a zdravstveni kadar premoren, te će trpeti i non-kovid pacijenti, tj. pacijenti oboleli od hroničnih ne zaraznih bolesti kojim je neophodna kontinuirana zdravstvena zaštita. Do sada je zdravstveni sistem Republike Srbije pokazao spremnost profesionalnost, stručnost, jer se zdravstveni radnici širom zemlje danonoćno i bez predaha bore za svaki život stručno i posvećeno. Vlada Republike Srbije pomogla je u funkcionisanju ovog sektora opremanjem i otvaranjem kovid bolnica, nabavkom medicinskih aparata naročito respiratora, zaštitnim sredstvima, dezinfekcionim sredstvima, zapošljavanjem zdravstvenih radnika i drugim merama. To je do sada rezultiralo nesmetanim funkcionisanjem zdravstvenog sistema i privrede. Dokaz za to su i zvanični pokazatelji MMF-a i Evropske komisije da je Srbija najbolja u Evropi po padu BDP-a, a taj pada iznosi samo 1,5%. U članu 5. Zakona o zaštiti zdravlja stanovništva od zaraznih bolesti naveden je spisak zaraznih bolesti po kategorijama i posebna zdravstvena pitanja nad kojima se sprovodi epidemiološki nadzor i protiv kojih se primenjuju mere i sprečavanje i suzbijanja zaraznih bolesti. S obzirom da je Kovid 19 bolest koju izaziva virus SARS-KoV-2, nova zarazna bolest članom 2. Predlogom ovog zakona stavljen je na spisak u kategoriju i ostale bolesti u dodatnoj šestoj alineji. U članu 4, 6, 8. definisano da se kao posebne mere dodaju kućna izolacija, karantin u kućnim uslovima i lična zaštita od infekcije, definiše se pojam kućne izolacije kada se primenjuje i ko je nalaže i obaveštava dalje nadležne organe, definiše se pojam karantina u kućnim uslovima, kada se primenjuje, ko ga nalaže i ko ga primenjuje. Što se tiče člana 9. ovog predloga zakona spominje se preporučena ili obavezna imunizacija protiv te zarazne bolesti. Ovde ću izneti svoj stav koji se poklapa i sa stavom predsednika moje partije, ne zato što je to predsednik rekao, već što je to i moj lični stav, a to je da imunizacija, ali onom vakcinom koja će zadovoljiti kriterijume Svetske zdravstvene organizacije, da vakcina mora da bude bezbedna i efikasna i da mišljenje da struka. Članom 10. ovog predloga posle člana 46. postojećeg zakona dodaje se i član 46a koji definiše pojam lične zaštite od infekcije, mere lične zaštite koje se moraju pridržavati svi građani, pravna lica i preduzetnici i ko vrši sprovođenje kontrolu istih. Inspekcijskim nadzorom nad primenom ovog zakona i drugih propisa i opštih akata u članu 73. postojećeg zakona vrši Ministarstvo zdravlja preko sanitarnih inspektora i da je ono sada član 17. Predloga ovog zakona može izdati prekršajni nalog. Takođe se dodaju novi stavovi koji propisuju da za slučaj proglašenje epidemije od većeg epidemiološkog značaja širih razmera kao povereni posao vrši jedinica lokalne samouprave preko komunalnih inspektora, a i komunalna milicija u onim lokalnim samoupravama u kojima je obrazovana. Ovde ću se zaustaviti na trenutak i reći da alternative nema. S obzirom da nema dovoljno sanitarnih inspektora, nemamo dovoljan broj ljudi za nadzor, ovo je privremeno, prelazno rešenje dok traje pandemija. Članom 20. ovog predloga zakona posle člana 85. postojećeg zakona dodaje se i član 85a kojim su propisane novčane kazne za pravna lica, preduzetnike, odgovorna lica u pravnom licu, za primenu mera lične zaštite od infekcije kao i fizička lica. Lično sam protiv kazni za naše građane, jer veće kazne nema od one da se razbolite, ali ovo je očigledno jedini način da se striktno sprovode mere zaštite jer ovaj talas broja obolelih koji eksponencijalno raste očigledno je dokaz popuštanja discipline u sprovođenju mera. Velikom brzinom popunjavaju se zdravstveni kapaciteti i preti nam kolaps zdravstvenog sistema. Ono što sada posle toliko vremena i dalje ne znamo mnogo o ovom virusu, a ono što sigurno znamo, to je da disciplinovanost i primena mera zaštite daje dobre rezultate i zato treba apelovati na građane da sve kontakte treba svesti na minimum. S obzirom na broj zaraženih veća je verovatnoća da ćete doći u kontakt sa zaraženom nego sa ne zaraženom osobom. Poznato nam je i to da i osobe koje su bile zaražene koronom nemaju trajni imunitet te se opet mogu zaraziti, jer još uvek nam je nepoznato koliko traje imunitet posle zaražavanja kao i koje su dugotrajne posledice po zdravlje onih koji su preležali kovid. Zato dragi građani, ne dozvolite da vas kažnjavaju i zato poštujte sve mere, jer nema veće kazne od one da se razbolite i eventualno završite na respiratoru, a možda dođe i do smrtnog ishoda. Čuvajte sebe i svoje bližnje jer tako čuvate i zdravstveni sistem kako bi nam bio na usluzi i pružao zdravstvenu zaštitu i nekovid pacijentima. I ovo će proći. Kada? Niko ne zna odgovor, ali treba sačuvati zdravlje kako fizičko tako i mentalno. Sačuvati zdravstveni sistem, sačuvati ekonomiju kako bi se život nastavio i posle korone. Do sada nam je dobro išlo i to mnogo bolje nego nekim drugim razvijenim zemljama i zemljama u regionu. Pokazalo se da je ispravnost ulaganja u zdravstvo i zdravstvenu infrastrukturu opravdano tokom ove pandemije. Nadam se da će se i posle pandemije nastaviti ulaganje u zdravstveni sektor što dokazuje i činjenica da je najvažnije od šest prioriteta Vlade Republike Srbije jačanje zdravstvenog sistema, što govori u prilog tome da shvatamo značaj jakog zdravstvenog sistema za zdravlje nacije. Mi građani Republike Srbije moramo se pridržavati propisanih epidemioloških mera i naučiti da menjamo prioritete i životne navike. Celo čovečanstvo zbog globalne pandemije menja smer budućnosti, menja zdravstvenu, socijalnu i ekonomsku sliku. Ako hoćemo da nam ta budućnost bude izvesna moramo donositi kvalitetne zakone u ovom visokom domu. Zato će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika, određujem pauzu u trajanju od jednog časa i sa radom nastavljamo u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Od šefova poslaničkih grupa ili ovlašćenih predstavnika za sada je prijavljen samo Darko Laketić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, uvažene kolege narodni poslanici, ja ću danas govoriti sa zaštitnom maskom, pre svega iz razloga što lično smatram da trebamo da damo primer da iz ovog najvišeg zakonodavnog doma možemo da komuniciramo uz poštovanje protivepidemijskih mera o kojima danas raspravljamo. Naime, kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu Narodne skupštine Republike Srbije uvek sam bio zadovoljan kada zdravstveni zakoni dođu u skupštinske klupe. Međutim, mi danas imamo situaciju da raspravljamo o Zakonu o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, odnosno o njegovim dopunama i izmenama, o zakonu koji je iznuđen jednom epidemijom zato što važeći zakon, dakle, ovaj aktuelni o kome govorim, kada je bio pisan i kada smo ga usvajali, ova epidemija nije bila ni poznata. Međutim, danas, kako smo čuli i od ministra, broj zaraženih, broj obolelih i, nažalost, broj preminulih već je značajno uvećan i to je razlog više ne samo da raspravljamo o određenim protivepidemijskim merama, o njihovom usvajanju, već da svi zajedno proaktivno radimo na tome da te mere budu primenjive i primenjene u najkraćem roku. S druge strane, ne samo da budu usmerene ka zdravstvenim ustanovama, ka zdravstvenim radnicima, već moraju biti usmerene i ka ne zdravstvenim ustanovama, pravnim licima i građanima. Ja ću pomenuti nekoliko značajnih momenata koji definiše ovaj zakon. U članu 6. ovog zakona, po prvi put se definiše kućna izolacija i možemo reći da predlogom ovog zakona je definisano da u kućnu izolaciju idu zaražena lica koja nemaju simptome, kao i zaražena lica koja imaju simptome, a ti simptomi ne zahtevaju hospitalizaciju. Ovo je veoma bitno. Reći ću vam šta se dogodilo u ranijem periodu. Dešavalo se da zaražena lica slobodno se kreću, dešavalo se da se praktično omogući ta jedna masovna transmisija i da zbog toga smo imali čak u nekoliko navrata porast broj obolelih. Upravo zato ovaj član zakona smatram da je veoma bitan. Takođe je značajno što infektolog, praktično, propisuje ovu meru kućne izolacije i obaveštava nadležni Zavod za javno zdravlje. Pored ovog člana 6, u članu 8. se definiše kućna izolacija, odnosno karantin u kućnim uslovima. Karantin u kućnim uslovima je predviđen za ona lica koja su bila u kontaktu sa zaraženim osobama. Ono što je bitno jeste da dužina karantina je srazmerna najdužem periodu, odnosno periodu maksimalne inkubacije. Takođe, ovde rešenje donosi sanitarni inspektor, a samu meru predlaže, dakle daje mišljenje, nadležni epidemiolog. I ovo je veoma značajno. Značajno i zato što se po prvi put ova mera, ovo rešenje koje izdaje sanitarni inspektor predstavlja ispravu, ispravu na osnovu koje će u nekom narednom periodu zaposleni ostvariti svoje pravo u smislu bolovanja. Takođe, ne manje značajan deo zakona jeste upravo onaj deo zakona koji govori o angažovanju komunalne inspekcije i komunalne milicije. Ovo je veoma značajno i sam sam radio u Ministarstvo zdravlja i znam koji je broj zaposlenih sanitarnih inspektora i znam da je to nedovoljno i ovaj član zakona je naročito bitan ne samo zbog broja izvršioca koji će kontrolisati protivepidemijske mere, već zbog toga što će imati i ovlašćenja da izdaju prekršajne naloge ili, pak, da prazne objekte u kojima se krše protivepidemijske mere ili, pak, da zabranjuju rad u okviru ovih 72 sata koja su definisana. Međutim, čini mi se da je najviše medijske pažnje ipak odneo ovaj član zakona koji govori o kaznenim odredbama koje se pominju u slučaju nepoštovanja protivepidemijskih mera i ne bih sada da koristim političku demagogiju, kao neki moji prethodnici narodni poslanici, pa da kažem - znate šta, male su plate, ovde su definisane neke visoke kazne, ja građanima moram da poručim jednu stvar - svi mi koji ne kršimo protivepidemijske mere nećemo ni platiti kaznu. Dakle, suštinska stvar je poštovanje mera, a reći ću vam i zašto. I sam nisam pristalica kaznene politike, da se razumemo, niti u ovom smislu, niti u zdravstvu, ali je ulog veliki. Ulog su životi ljudi, životi naši građana, životi svih nas. Čuli ste podatke koje je izneo ministar Lončar. Mi smo već pri kraju svih značajnih kapaciteta za prijem kovid pacijenata. To je veoma bitno. Ta informacija je veoma bitna, da pre svega razmislimo dobro o tome. Zašto ovo kažem? Prvo, stara smo nacija. Mnogo ljudi boluje od hroničnih nezaraznih oboljenja. Imamo hitna stanja, imamo akcidente koji se ne mogu predvideti. Mi moramo ostaviti deo zdravstvenih kapaciteta za zdravstvenu zaštitu tih lica. Ne smemo dozvoliti da se popune zdravstveni kapaciteti u potpunosti kovid pozitivni pacijenti. Znate šta to znači? To znači da nećemo moći da sprovedemo adekvatnu zdravstvenu zaštitu svim našim osiguranicima, svim građanima Republike Srbije. To ne smemo da dozvolimo. Zato pozivam vas, gospodo narodni poslanici, vas gospodine ministre, da ne dozvolimo kolaps zdravstvenog sistema, svi zajedno. Dakle, ovaj zakon i ove kaznene mere, nažalost, su neophodne. Ono što bih još želeo da kažem na ovu temu jeste da na ovaj način ovim zakonom praktično svaki pojedinac nosi odgovornost. Svako od nas ukoliko se ponaša neodgovorno i nesavesno, ugrožava zdravlje nacije, ugrožava budućnost. Treba da se razmislimo i treba da stavimo prst na čelo i pomislimo, svako od nas ima i roditelje i bake, deke. Na kraju krajeva, i zbog nas samih. Poštovanje ovih mera znači smanjenje broja obolelih, znači smanjenje broja umrlih, preminulih od infekcije virusom Kovid-19 i to uvek treba da nam bude na umu. Zato nam je ovaj zakon potreban i zato su ove kaznene odredbe jedini logičan epilog, da se razumemo. Pripremajući se za današnje izlaganje, pročitao sam nekoliko kritičkih komentara vezano za ovaj zakon u toku jučerašnjeg dana. Ono što me je začudilo jeste da ta kritika nije bila orijentisana ka suštini ovog zakona, nije orijentisana ka samim merama, već se komentarisao, rekao bih, pravni aspekt i definicija ovog zakona, pa zašto su neka tela definisana Zakonom o Vladi, a ne ovim zakonom, te zašto nije komunalna milicija uvedene značajno ranije i tako dalje. Gospodo narodni poslanici, ja želim vama da poručim da mi moramo da se bavimo suštinom, a suština je zdravlje nacije i da sve one koji smatraju da politiku je moguće uvesti u rešavanje ovako vitalnih zdravstvenih pitanja, da ostavimo u prošlosti zato što tamo i pripadaju, a suština upravo jeste takva da ovom zdravstvenom sistemu našem u ovom aktuelnom trenutku treba ovakav zakon. Zašto? Zato što ja lično, ali i svi relevantni, zdravstveni, stručni, medicinski i naučni subjekti očekujemo od ovog zakona da, pre svega, pooštri poštovanje protivepidemijskih mera, da se smanji broj obolelih, da se smanji broj zaraženih i da se smanji broj preminulih i to je suštinska stvar. Na kraju, reći ću vam samo još jedno, Srbija nikada nije bila retrogradna, Srbija nikada većinski nije bila niti antivakcinalna, niti antinaučna i zato poštujmo mere, spasimo život. Hvala.
Zahvaljujem. U međuvremenu se prijavio Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, predsedniče. Danas je pred nama, mogu slobodno reći, jedan logičan zakon. Zakon koji je bilo neophodno prilagoditi uslovima i izazovima sa kojima se suočavaju naši sugrađani i stanovništvo u Republici Srbiji, kako sa medicinskog tako i sa socijalnog aspekta. Danas svi govore o korona virusu. Mnogo je toga rečeno. Bilo je tu dosta istine, ali bilo je tu i dosta, blago rečeno, špekulacija. Ne kažem u ovom parlamentu, nego inače u društvu, u javnom diskursu. S obzirom, da moramo voditi računa da u ovako ozbiljnim situacijama, ovako ozbiljnim temama govorimo odgovorno, ja ću taj medicinski aspekt osvrta na ovaj zakon ostaviti stručnjacima ili bar onima koji se tako osećaju. Ja želim da se na ovaj zakon osvrnem sa onog socijalnog, praktičnog aspekta njegove primene u praksi. Mi smo kao društvo uveliko ušli u taj tzv. „treći talas“ ove pandemije. Povećavaju se brojke inficiranih, nažalost povećavaju se i brojevi preminulih građana i to se sve dešava sa istim sistemom i sa istim rukovodiocima, odgovornim ljudima koji su vodili taj sistem i u prva dva talasa. Možemo li biti zadovoljni odgovorom sistema na ta prva dva talasa? Kao predstavnici građana Sandžaka, mi ne možemo biti zadovoljni. Kao neko ko dolazi iz Novog Pazara, grada koji je procentualno bio jedan od najpogođenijih gradova u Evropi, smatram da je pre ovog usvajanja zakona bilo neophodno utvrditi objektivnu odgovornost. Pod tim podrazumevamo kako kazne, tako i objektivna priznanja za one koji su dobro radili, a bilo ih je, bilo je i jednih i drugih. Zato je naša obaveza da insistiramo na utvrđivanju odgovornosti. Svedoci smo da u mnogim oblastima samo donošenje zakona ne doprinosi automatski poboljšanju stanja na terenu, pogotovo ne ako se radi o ovakvom jednom zakonu. Zakoni često znaju i da ostanu mrtvo slovo na papiru. Mi treba, pre svega, da postavim pitanje ko će se starati o primeni ovog zakona i zakonskih odredbi na terenu? Hoće li o primeni ovog zakona da se staraju oni koji su cepali umrlice u Novom Pazaru? Hoće li da se o primeni ovog zakona staraju oni, koji su na dan posete predstavnika Vlade u Novom Pazaru pacijente iz hodnika slali kući, pa je nekoliko pacijenata baš koji su snimljeni na tim hodnicima kod kuće i preminulo. Među njima i jedan mladi život. Zato je neophodno da se pre ovog izbora razgovara o odgovornosti. Odgovornosti pojedinaca, odgovornosti institucija i o tome da li postoji način da se vrati poverenje u zdravstveni sistem i institucije sistema. Odgovornost za odluke, odgovornost za rukovođenje krizom, to je preduslov za ovaj zakon. Zato je neophodno i formiranje stručne komisije, komisije koja će znati da ocenjuje odgovornost. Ovo je izuzetno ozbiljna stvar, ozbiljne optužbe vise nad svima i zato smo kao ljudi obavezni da u svemu ovome budemo pravedni, dakle, da budemo pravedni i pošteni. Izuzetno je važno da se vodi računa da krivicu ne namećemo onima koji tu krivicu nemaju, ali je isto tako važno da nam se u sistem ne provuku oni koji objektivno jesu krivi, čije su greške dovele do katastrofalnog stanja, do ugrožavanja zdravlja i života naših građana. Bilo je tu puno prikrivanja, bilo je tu puno lažnih informacija i to su odgovori na koje mi moramo insistirati, na odgovorima i na odgovornima. Hoćemo da znamo ko su ti ljudi koji su bili odgovorni za propuste koji su se desili u Sandžaku i za brojne živote koji su naši sugrađani izgubili? Isto tako kao građane Sandžaka nas zanima da li među nagrađenim lekarima ima lekara iz Kragujevca, Kruševca, Beograda, koji su u najtežim trenucima za Novi Pazar i Sandžak došli da pomognu, rizikujući svoje živote? To su pravi heroji. Oni zaslužuju nagradu. Iskoristiću ovu priliku da spomenem i lekare iz Bosne i Hercegovine koji su takođe došli da pomognu. U interesu svih nas je da ovaj posao i ovu odgovornost sprovedemo pošteno i pravedno. Svedočili smo da su neke mere koje su donošene u vreme vanrednog stanja bile suvišne, neprimerene. Neke mere su i dale rezultate. Međutim, mi smo odmah nakon vanrednog stanja ušli u izbore. Ja moram da naglasim da smo mi kao parlamentarna stranka predložili da se parlamentarni, lokalni i pokrajinski izbori održe najranije 6. septembra. Taj predlog nije bio prihvaćen, nažalost, ali videli smo i da je bio usvojen, mi kao država ne bi smo ništa izgubili. Pored toga što bi u potpunosti kontrolisali taj prvi i drugi talas, rezultate mera, pozitivne mere, pozitivne rezultate tih mera iz prvog i drugog talasa zaštitili bi i građane tog bespotrebnog izlaganja virusu. Dakle, nedostatak utvrđene odgovornosti ljudi i institucija koji su trebali da zaštite naše građane i njihove živote je jedan od glavnih razloga zašto Krizni štab i nadležni organi danas ne uživaju poverenje građana kakvo bi trebali da uživaju. Oni nemaju taj kredibilitet koji treba da ima Krizni štab i institucije kojima se veruje, zato nema poverenja. Pored toga, smatramo da je ovaj zakon bilo neophodno precizirati još u par njegovih aspekata, naročito u onim delovima i u onim merama koje se postavljaju pred građane. U tom smislu bi trebalo da znamo koja institucija tačno i koji pojedinac koji vodi tu instituciju stoji iza neke mere koju građanima ili predlaže ili nameće kao obaveznu. Dakle, to je još ovaj zakon trebao da predvidi. Mi nećemo učestvovati u glasanju za ovaj zakon. Nećemo biti ni protiv, niti uzdržani. Jednostavno smatramo da se nisu stekli uslovi da sa ovakvim sistemom ovaj zakon stupi na snagu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zlatibor Lončar.
Uvaženi gospodine, pažljivo sam vas saslušao i ono što smatram je da se nalazimo u trenutku koji nema mesta za politiku. Radi se o zdravlju ljudi, radi se o životima ljudi i to nam je prioritet broj jedan. Nadam se da se slažete sa tim. Ne treba ove stvari zloupotrebljavati za nešto drugo. Ne postoji ništa važnije od ovoga. Što se tiče odgovornosti, od odgovornosti ne može niko da pobegne, to je nemoguće, to se svi slažemo. Ako mislite da je u ovom momentu bitnije da radimo neku analizu, nego da se borimo za zdravlje i živote ljudi, ja se ne slažem sa tim. Ovaj momenat, ovi brojevi koje imamo zahtevaju od nas da uradimo sve da zaustavimo širenje ovog virusa i to je naš osnovni zadatak. Da li će odgovornost doći za šest meseci, za godinu dana, ponavljam, od nje niko neće pobeći i za to vreme ćemo biti sigurno pametniji. Slažem se sa vama da mnogo toga ne znamo o ovom virusu i o svemu onome što ide oko ovog virusa. To su činjenice i nema svrhe da ulazimo u tu priču, kad ceo svet nema dovoljno informacija o ovom virusu. Smatram da je neophodno da se skoncentrišemo na ono što znamo. Umesto da vodimo polemiku, mi bismo trebali da apelujemo na ljude da nam se ne desi ono što se desilo u Pazaru. To je suština, jer od naše rasprave neće imati niko koristi. Imaće koristi ako zajednički apelujemo na ljude da izađemo iz ovoga, a onda ćemo imati sve vreme ovog sveta i za analizu i za prepirke i za ukrštanje stavova, čega god hoćete. Ali, to da radimo kada nemamo ugrožene i da nemamo da nam preti popunjenost kapaciteta i da nemamo gde da stavimo ljude i kada imamo da ljudi idu po proslavama, po žurkama, po kafićima, po svim tim stvarima, a znamo da je to ono što direktno ljude vodi u bolnicu. Jesmo li mi ti koji su izmislili korona virus? Jesmo li ga ja i vi doneli? Jel neko od nas terao ljude da ne poštuju pravila? Mislim da nismo ni jedno, ni drugo, a rezultat nepoštovanja imamo direktno u bolnicama. Mislim da je ovo vreme za to, da ništa neće pobeći, apsolutno. Da li će biti za šest meseci, za osam meseci, ali sve će da izađe na videlo, apsolutno sve. Navedite mi da je neko više uložio u Novi Pazar, u zdravstvo u Novom Pazaru, nego od 2014. godine. Molim vas mi to navedite. Setite se da li je Novi Pazar služio kao jedna taksi stanica, samo što je imao sanitet da preveze ljude do Kragujevca i do Beograda. Koliko smo ljudi zaposlili u Novom Pazaru, koliko dali specijalizacija, koliko nove opreme, koliko novih, dijagnostički centar, angio salu, da ne nabrajam sve. Da li je u planu za Novi Pazar još preko 30 miliona evra da se pravi novi hirurški blok? Da li je to nekad bilo? Kad se zadnji put ulagalo u Novi Pazar? Kad su zadnji put dolazili najbolji lekari iz Srbije, operisali i pomagali građanima Novog Pazara i okoline i edukovali lekare i sestre i osoblje u Novom Pazaru da mogu samostalno da rade te operacije, da se ne bi izlagali naporu građani Novog Pazara i okoline da moraju da idu u druge centre, nego da sve završe tu, da mogu da dolaze rodbini u posetu, da se ne izlažu trošku i da ne idu u neka druga mesta? Podsetite me, možda ja grešim, možda ja ne znam, vi recite. Da li grešimo? Nemoguće je ne grešiti. Da li postoji mera koju ćemo da donesemo i oko koje ćemo svi da se složimo? Ja vam potpisujem, ne postoji, apsolutno ne postoji. Da li Srbija ima najbolje, i danas sa ovim, da li ima najbolje rezultate u regionu? Da, ima. Da li ima jedne od najboljih rezultata u Evropi? Da. A, jesu li oni došli, jesu li pali sa neba? Ne, nisu. Radili smo na tome. Da li na vreme upozoravamo? Pričao sam - ljudi, sedam dana nam treba bez kontakta. Ne, nismo poslušali. Sad nam treba dve nedelje. Znači, sve zavisi od nas. Zato mislim da nije vreme za raspravu, biće vremena. Svu snagu treba da usmerimo da apelujemo na one na koje možemo da se pridržavaju mera i da imamo što manje obolelih, da pokušamo da to zaustavimo. To je moj cilj, to je moja ideja. Za sve drugo biće vremena kad se vratimo u normalan sistem rada, kad nam ne bude više od polovine bolnica u Kovid sistemu i kad ne budemo vozili pacijente iz Beograda po unutrašnjosti da legnu da se leče. Sad je Novi Pazar, da je bliže Beogradu, mogao bi najadekvatnije da primi sve ove pacijente iz Beograda koji ne mogu da se prime, ima uslova da se prime dole i da budu zbrinuti. Eto, došli smo u taj stadijum. Ako mislite da je to malo, i to poštujem. Ali, mi ćemo nastaviti i dalje da se borimo i da smanjimo trend zaraženih i da ulažemo i dalje. Recite mi ko je napravio još nove Kovid bolnice, sem Kineza? To su bolnice za sve građane Srbije, sa 1000, 1500 mesta, jedna u Batajnici, jedna u Kruševcu. Razmislite kako je napraviti bolnicu za tri meseca, opremiti je i spremiti je da radi, naći 2.500 ljudi, medicinskih sestara i lekara da rade tu, a kad znate koliko je potrebno vremena da edukujete sestru ili lekara, koliko godina je potrebno da bi mogli da uđu u te bolnice da rade, a ne samo da sazidate te bolnice, nego u te bolnice da ubacite sve, što se kaže, od igle do lokomotive i da sve ima, da joj ništa ne fali. Recite kad je to neko uradio, recite kad je razmišljao neko na taj način? I da kažete da je to nečiji marketing, ja vam opet kažem – pa, ne možete, neće Vučić odneti te bolnice kući, ostaju za građane Srbije, ostaju za sve na raspolaganju, kad se završi korona, da se rešavaju liste čekanja i za sve ono što je uradio do sada. Suština je, po meni, u tome. Ja neću odustajati od toga. Ovo će mi biti prioritet, da ljude molimo da se pridržavaju mera, da što više njih bude zdravo, živo, da sutra možemo svi zajedno da analiziramo sve i da svako podeli svoju odgovornost, kakva mu bude pripala na osnovu tih analiza. Hvala.
Gospodine Imamoviću, po kom osnovu? (Enis Imamović: Replika.) Izvolite.
Hvala. Sa dobrim delom vašeg odgovora bih mogao i da se složim, pogotovo u onim delovima koji su se ticali odgovornosti. Drago mi je što vidim kod vas spremnost da se suočite sa odgovornošću. Međutim, ja smatram da je sa tom odgovornošću trebalo da se suočimo odmah nakon problema koji su izbili, nakon silnih života koje smo izgubili. Mi se nalazimo u političkom domu, ovde se nalaze političke partije i političke partije predlažu, usvajaju i protive se zakonima. Ne vidim razlog zbog čega je nešto stalno problem ukoliko se javi neko da kaže nešto protiv bilo kog predloga, da se to naziva politizacijom. To nije politizacija, to je bavljenje politikom. Zbog toga i postoji ovaj dom. Zato se i mi biramo ovde, koliko sam shvatio. Dakle, nije to politizacija, nego jednostavno bavljenje politikom, predstavljanje građana. Ne mogu da se složim sa vama da su uslovi u domu zdravlja i u bolnicama u Sandžaku bili odlični. Kako smo onda došli u situaciju u kakvu smo došli? Kako smo onda došli u situaciju da imamo onakve slike iz hodnika, da ljudi spavaju po hodnicima, na stolicama, na ćebadi? Kako smo došli u tu situaciju ako su uslovi odlični? Tačno je da je uloženo, ali vas molim, ministre, kažite i koliko je para uloženo od donacija, privatnih donacija naših građana, kako građana Sandžaka, tako građana iz dijaspore koji su ulagali.
Gospodine Imamoviću, prošlo je dva minuta. Reč ima ministar Lončar.
Voleo bih ako možete da mi dozvolite, to je moje mišljenje, izuzetno cenim i politiku i to što se vi time, ne vi, svi se bavimo politikom, ali mislim da je zdravlje ljudi i život ljudi iznad politike i da je to ovaj momenat. Možete da se ljutite, to je moj stav i ja od toga neću odustati. Dokle god imamo takvu situaciju kakvu imamo, insistiraću na tome da se bavimo zaštitom zdravlja ljudi i njihovih života. Mislim da u ovakvim trenucima politika mora da bude sa strane. Nemojte se ljutiti. To je moje mišljenje i ja ću na tome, kao resorni ministar, da insistiram, jer za politiku, slažem se apsolutno, ima vremena. Ovde nam trebaju stvari koje će da spasu zdravlje i živote. Što se tiče donacija, svaka čast. Bilo je donacija, vrhunski su pomogle, ali ih je bilo mnogo manje od onoga koliko je država uložila. Zahvaljujem svima koji su donirali, nadam se da će se to nastaviti, ali je najbolje kad zajednički ide i država i donacija ili donacije idu kad prepoznaju da će to država da isprati i da pomogne. Insistirate na Novom Pazaru i situacije koja ga je zadesila, samo ću vas podsetiti. Pogledajte slike iz Italije, iz Španije, iz zemalja koje su mnogo više uložile u zdravstveni sistem. Da li je neko znao za ovu koronu i da li je znao za sve te stvari koje će se deseti i kako će izgledati? Ne, nije. Da li su se negde bolje, negde lošije snašli? Da, tako je bilo. Da li ima mnogo faktora? Nemojte misliti da može samo jedan faktor da utiče, uvek ima više faktora, posebno u zdravstvu, ali biće vremena. Samo strpljenja, biće vremena. Hajde sad da se izborimo da bude što manje zaraženih i što manje ljudi u bolnici, da se ispoštuju mere, a onda da razgovaramo o svim ovim stvarima. Mislim da je to suština, da ćemo tako najviše pomoći svim građanima i da to očekuju od nas, a da posle toga, kad oni prežive, kad ostanu zdravi i oni da učestvuju u svim ovim rasprava i da kažu šta misle. To bi bila poruka.
Hvala, gospodine ministre. Prelazimo na narodne poslanike prema prijavama za reč u načelnom pretresu. Reč ima Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministre, nije mi drago što danas moramo da govorimo o ovom zakonu koji, između ostalog, predviđa i politiku sankcija. Iznimno sam protiv sankcija i smatram da podizanjem svesti, ulaganjem u obrazovanje i kulturu možemo da utičemo i da dugoročno podignemo svest građana o opasnostima koje tretira ovaj zakon. Naravno, potpuno mi je jasno da sam sistem tako funkcioniše da moramo nekad i da imamo restriktivne mere da bi se građanke i građani toga pridržavali. Ono što želim da istaknem prvenstveno jeste pohvala Ministarstvu zdravlja, svim radnicima i medicinskom i nemedicinskom osoblju na herojskoj borbi protiv korona virusa koju su pokazali svo ovo vreme i pokazuju i dan danas. Želim, takođe, da uputim zahvalnost i predstavnicima dijaspore, pogotovo kada su u pitanju sandžačke opštine gde smo imali veliki broj donacija dijaspore iz Sarajeva i iz Beograda i iz zapadne Evrope, predstavnicima islamske zajednice koji su donirali velika sredstva da bi se pomoglo funkcionisanje i Zdravstvenog centra u Novom Pazaru i bolnica u Priboju, Prijepolju i Novoj Varoši. Ono što želim da istaknem jeste da moramo danas da analiziramo situaciju kroz koju smo prošli, jer svrha ovog parlamenta i jeste da pre usvajanja zakona, u skladu sa činjenicama, pretresemo sve okolnosti koje su iza nas. Situacija u Novom Pazaru letos je bila dramatična i odgovorni moraju da imaju ime i prezime. Ja ne mislim da je to ministar, ne mislim da je Ministarstvo zdravlja i u razgovorima sa nadležnim ljudima u Vladi Republike Srbije dobio sam podatke koliko je ministarstvo uložilo u Novi Pazar. Mislim da ministarstvo treba da poradi na PR-u i da ovo što nama ministar sada ovde govori treba da zna svaka građanka i građanin. Želim da istaknem kao pozitivan primer odgovornosti i to što smo u jeku pandemije dobili u Novom Pazaru respiratore. Tada je to bilo predmet politikanstva i napada. Mislim da svakom ko se tako odgovorno ponaša i ko pomaže treba pružiti ruku i zahvaliti se. Ono što želim da istaknem jeste, osim Novog Pazara, i slučaj pacijenata iz Sjenice. Imamo situaciju da su dva pacijenta preminula zato što su vraćeni iz Zdravstvenog centra Užice, a onda se dobilo jedno obrazloženje da se radilo o nesporazumu. I jedan i drugi slučaj se završio smrću, i to je neprihvatljivo. To ne tražimo ni ja, ni moja stranka, već to traže građanke i građani. Ne treba odgovornost da snosi ni Zdravstveni centar, ni ministarstvo, ni Vlada, već oni pojedinci koji nisu radili odgovorno. Isto tako, kao što pohvalimo sve one koji su radili jako odgovorno i dali svoj doprinos, moramo, da bi napravili bolji sistem, efikasniji, a sve u službi građanki i građana, da bi se pacijent, krajnji konzument usluge tretirao najbolje moguće, istini da pogledamo u oči. Ono što očekujem, takođe, od ministarstva i od ministra jeste da se posebno posveti pažnja bolnicama i domovima zdravlja u Prijepolju, Priboju i Novoj Varoši, jer trenutno tamo imamo veliko žarište kada je korona u pitanju, a imamo i situaciju da se Zdravstveni centar Užice poprilično maćehinski odnosi i imamo situaciju da je non-stop njima račun u blokadi i da ljudi koji rade u bolnicama u Prijepolju, Priboju i Varoši daju natčovečanske napore, zaista se bore, ali im treba omogućiti bolje uslove i zato mislim da ministarstvo direktno, bez posrednika, treba da deluje. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima ministar Zlatibor Lončar. Izvolite.
Samo moram da vam dam odgovor na ovo i razumem da niste za to da se neko sankcioniše u bilo kom pogledu. Moram da vas podsetim da mi mesecima apelujemo na ljude i pokušavamo da apelom, nadajući se da ćemo naići na razumevanje, dobijemo rezultat. Kao što vidite, brojevi, činjenice pokazuju da nije došlo do toga, da se ljudi nisu odazvali tom apelu. Šta mi sada radimo? Mi smo samo prinuđeni, ovo je krajnja mera, da omogućimo sprovođenje već postojećeg zakona. Šta ovo znači? Mi nemamo dovoljno sanitarnih inspektora, jer po dosadašnjem zakonu bi trebali da imamo hiljade sanitarnih inspektora da bi stigli da sve to procesuiraju, evidentiraju i da odrade. Pošto nemamo vremena da zaposlimo hiljade inspektora, da ih uvedemo u posao i slično, samo radimo da omogućimo srodnim inspekcijama da nam pomognu i da omogućimo sprovođenje zakona. To je cela suština. Nije ovo nikakav novi zakon, ovo je nešto što postoji u ovakvim prilikama. Samo ćemo omogućiti da budemo efikasniji. Ne možemo sami, tražimo pomoć i od onih koji imaju veće resurse od nas. Zato napominjem, što smo primorani na to zbog čega, zbog ovih brojeva koje imamo svakog dana i zbog preopterećenosti zdravstvenog sistema koji želimo da zaštitimo, ne samo zdravstveni sistem nego sve građane Srbije. To je suština svega onoga što sada radimo, što smo ušli po hitnom postupku, jer ne želimo više da izgubimo nijedan dan jer nam brojevi rastu, a kad rastu brojevi veća je ugroženost zdravlja ljudi, veća je ugroženost njihovih života. To nam je jedini cilj. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Sledeća prijavljena je Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, ministre sa svojim saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, razlog za donošenje ovog zakona proizilazi iz potrebe za prevazilaženjem problema sa kojima se svakodnevno suočavamo prilikom primene pravnih propisa, odluka, naredbi i drugih opštih akata nadležnih organa u delu primene Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Tu pre svega mislim na mere koje se primenjuju sa ciljem zaštite stanovništva od zaraznih bolesti, ali sa druge stane i na sankcije koje treba primeniti u slučaju kada poštovanje tih mera u praksi izostane. Iako je Srbija u vreme proglašenja vanredne situacije, odnosno pandemije virusa imala važeću zakonsku regulativu još od 2005. godine, ona je doneta u skladu sa potrebama za regulisanje ove oblasti u trenutku kada je ova oblast i uređena zakonom. Međutim, novonastala situacija zahteva prilagođavanje propisa svim neizvesnostima koje ovaj virus sa sobom nosi. Mislim da smo svi toga i te kako svesni. Pre svega stvorila se potreba za jasnim i preciznijim definisanjem samih pojmova kao što su nepovoljna epidemiološka situacija, kućni karantin, lična zaštita od infekcije, itd. a koje prethodno zakonsko rešenje i nije regulisalo, jer za tim i nije bilo potrebe u trenutku kad je zakon još 2005. godine donet. To praktično znači da je dužnost svakog od nas kao pojedinca da se ponašamo odgovorno i to tako da rizik od zaražavanja sebe i ostalih svedemo na minimum. Kao neko ko dolazi iz Niša, profesionalno obavljajući poslove u okviru jednog dela komunalnog sektora moram da kažem da naspram obaveza pojedinaca, koje svako od nas ima, stoji i obaveza i ogromna odgovornost poslodavaca, sa druge strane. Tu pre svega mislim na njihovu obavezu da predvide i preduprede sve eventualne korake kako bi sačuvali život i zdravlje građana, odnosno u konkretnom slučaju svojih zaposlenih, ali uz istovremeno poštovanje svih njihovih prava koja su im garantovana Ustavom i zakonom, Ugovorom o radu, kolektivnim ugovorima. Verujte mi, taj posao je za jednog poslodavca nije ni malo lak. U tom smislu pomenula bih da je za vreme trajanja vanrednog stanja donet veliki broj uredbi, naredbi, odluka, preporuka i one su bile apsolutno neophodne kako bi se pravovremeno reagovalo i kako bi se pravno regulisali svi modeli ponašanja poslodavaca uz istovremeno poštovanje zaposlenih, o kojima sam malopre govorila. Mislim da upravo zahvaljujući tome, ali i naredbama i preporukama lokalnih kriznih štabova imamo situaciju u kojoj smo veliki broj života ljudi zapravo i sačuvali u onom prvom talasu korona virusa. Jedan od pozitivnih primera je i taj što je t okom prvog talasa od strane Ministarstva za rad doneta preporuka svim poslodavcima da zaposlenima kojima je rešenjem nadležnog organa potvrđeno prisustvo virusa ili određena mera samoizolacije ili izolacije omoguće odsustvo sa rada uz isplatu naknade u visini od 100% i to tako što će u svoje interne akte inkorporirati ovu preporuku kao obavezu. Koliko je ova preporuka bila dobra, odnosno pozitivna govori u prilog i činjenica da je septembra meseca ove godine, tačnije 30. septembra, potpisan Aneks 4. posebnog kolektivnog ugovora za javna preduzeća u komunalnoj delatnosti, a kojim je regulisano sledeće, citiraću – zaposleni koji privremeno odsustvuje sa rada zbog potvrđene zarazne bolesti Kovid 19 ili mere naložene samoizolacije ili izolacije, a koja je nastupila kao posledica neposrednog izlaganja riziku po osnovu obavljanja poslova i radnih zadataka ostvaruju pravo na naknadu zarade u visini od 100% osnova za naknadu zarade. Moramo da shvatimo da ovaj Predlog zakona uprkos raznim tezama, koje smo danas čuli, treba posmatrati kao neophodnost bez mogućnosti bilo kakve interpretacije nekog površnog i pogrešnog tumačenja. Na kraju, dozvolićete mi da postavim jedno retoričko pitanje – da li ste čuli za pesmu iz sedamdesetih godina prošlog veka „Život je maskembal“. Sigurna sam da jeste. Koliko god se ista pominjala u kontekstu satire, priznali mi to sebi ili ne, moramo je shvatiti kao našu realnost kako bi se što pre završio, ja ću ga nazvati, korona bal pod maskama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Zagorka Aleskić. Izvolite.
(Isključen mikrofon.)…
Samo da vas zamolim da usmerite mikrofon malo bolje zbog toga.
(Isključen mikrofon.)….
Izvinite još jednom. Zamoliću vas da ponovimo izlaganje. Imamo problema sa zvukom. Samo ćete se prijaviti ponovo. Merićemo vreme ispočetka.
Ovim izmenama uređuju se pojmovi kućnog karantina i kućne izolacije i uopšte preciziraju se mere za stanovništvo obolelo od Kovida 19, a čije stanje ne zahteva hospitalizaciju, kao za njihove kontakte. Zakon propisuje više lične odgovornosti, i što je najvažnije za informisanost građana, uređuje i kaznene mere. Za sprovođenje protiv epidemijskih mera pored sanitarne ubuduće će biti nadležna i komunalna inspekcija i komunalna milicija. Član 67. već postojećeg zakona sada je izmenjen i daje ingerencije i Ministarstvu odbrane, pored Ministarstva unutrašnjih poslova, da pružaju pomoć u granicama svojih nadležnosti u sprovođenju mera inspekcijskog nadzora. Iako će kazne u slučaju nepoštovanja mera biti pojačane, kako za fizička, tako i za pravna lica, mi ne smemo zapostaviti konstanto podizanje svesti o tome koliko su mere prevencije važne. Postoje problemi sa kojima ćemo se tek suočavati. Novi problemi koji će stvoriti šira kućna izolacija, čitave porodice koje će biti u izolaciji, samci koji će biti u izolaciji. Podsetimo se vanrednog stanja i paketa pomoći koje su dobijale najrazličitije kategorije stanovništva u Beogradu, u Novom Sadu, u mnogim gradovima Srbije, a da već ne pričamo o Jagodini gde su vredni volonteri došli do svake kuće, gradske, seoske, svakog čoveka koji se javio. Takva solidarnost nam je potrebna stalno. Naš narod je, dame i gospodo, snalažljiv, dovitljiv, ali i dobro organizovan. Pokazali smo da pomažemo jedni drugima i da kada je kriza prevazilazimo razlike. Koliko je samo primera dobrovoljnih, neprofitnih udruženja građana koji su organizovali prikupljanje novčanih i drugih sredstava za pomoć ugroženim pojedincima, porodicama, pa i nekim kovid ambulantama i porodilištima. To su odrazi dobre volje i to su najsvetliji primeri građanske inicijative. Na odgovornoj državi je da štiti svoje građane, na odgovornoj državi je da zaštiti odgovorne građane od onih koji to nisu. Kao neko ko se svakodnevno vozi gradskim prevozom mogu da posvedočim da stalno u vozilima javnog gradskog prevoza vidim lica bez zaštitnih maski. Njih je naravno mnogo manje u odnosu na građane koji nose zaštitne maske, ali ih ima. Vreme provedeno u prevozu je, dame i gospodo, jedna vrsta okupljanja. To je najnužnije okupljanje koje mi više ne možemo da ukidamo. Pojedini građani povedu u prevozu i dva sata dnevno odlazeći na posao, vraćajući se sa posla i tu je nemoguće ostvariti fizičku distancu, ali svako može i mora da nosi zaštitnu masku. Naravno da postoje i veći problemi, ali ovo je problem na koji ja želim da ukažem iz najbolje namere. Treba naglasiti brzu reakciju države, dobro organizovanu prenamenu zdravstvenih ustanova u kovid jedinice, mobilnost i fleksibilnost zdravstvenog sistema koji nije zakazao u ključnim trenucima. Ipak najveće zasluge u borbi protiv Kovida 19, koja nažalost još uvek traje, nose srpski lekari i svo medicinsko osoblje koje je svojim radom, znanjem i požrtvovanjem spasli naš zdravstveni sistem od kolapsa. Nikad nije dosta ulaganja kada je u pitanju sektor zdravstva, kada su u pitanju ulaganja na svim nivoima zdravstvene zaštite. Mi smo podržali povećanje plata medicinskom osoblju koje se planira od 1. januara, ulaganja koja je država predvidela u postojeće bolnice, kao i izgradnju novih kovid bolnica u Beogradu i Kruševcu. Korona je naša nova stvarnost. Naša država je pomogla organizaciju funkcionisanja života u okvirima nove stvarnosti. Ali, to je kompleksan proces i brojni izazovi su tek pred nama. Dok donosimo zakon koji pojačava kaznenu politiku, uvodi neophodne mere i kada u budućnosti budemo donosili možda i neke nove, imajmo u vidu da se svi ti propisi donose građanima koji jesu iscrpljeni efektima zdravstvene i socijalne krize, ali, koliko ih je samo u žalosti jer im je preminuo neko od Kovida 19? Koliko se građana boli sa nekom drugom hroničnom bolešću? Koliko ih je preminulo od drugih bolesti? Život je uopšte na minimumu i to je stvarnost koja zahteva odgovornost svakog pojedinca, ali i pravu meru kada treba tolerantne države, ali pre svega odgovorne i pravedne. U sprezi jake države, odgovorne vlasti i solidarnog društva, krije se jedina formula uspeha u vremenu neizvesnosti koje je Kovid 19 uneo u živote svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Žarko Obradović.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, dozvolite mi da kažem nekoliko reči o ovom zakonu o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Ministre, najpre bih vama želeo da se obratim. Što više vremena prolazi od kako se pojavio virus Kovid 19, i vi i ostale kolege iz lekarske struke iz Vlade Republike Srbije pokušavate da objasnite šta sve kovid znači i koje su mu posledice. Moj utisak, ne samo ovde u Srbiji nego na širem planu, čitajući onu literaturu koja je posvećena ovoj pandemiji virusa, je da ima ljudi koji dovoljno ne razumeju značaj kovida, odnosno njegove negativne posledice. Ako posmatrate taj ugao gledanja na kovid, onda možete i oprostiti neke kvalifikacije vezano i za ono što radi naša država i za posledice koje postoje u Srbiji od Kovida 19. Ima i drugi deo ljudi koji verovatno znaju o čemu govore i to govore na jedan drugi, negativan način, ali to treba opet shvatiti kao deo političkog delovanja protiv aktuelne koalicije i ljudi koji javno vode ovu stvar. Kažem – javno, zato što ima jako veliki broj ljudi u sistemu zdravstva koji nesebično daju sebe i veliku količinu svoje lične energije i integriteta ulažu u borbu protiv korone. Danas sam čuo, pored toga što mi raspravljamo o ovom zakonu, danas se desila jedna dobra stvar, a to je ono što je objavio predsednik Vučić pre nekoliko sati, što je objektivno svetlo na kraju tunela – informacija predsednika Vučića da će Srbija biti u situaciji verovatno krajem decembra meseca ove godine da nabavi prve količine vakcine i da se onda krajem januara, ako sam dobro razumeo, prve količine vakcine već počnu primenjivati na određene kategorije zaposlenih, mislim pre svega na zdravstvo, policiju i vojsku, i na one kategorije ljudi kojima to najviše treba, a to su ugrožene kategorije stanovništva, ugrožene po stanju svog zdravlja. Zašto sam pomenuo to kao prvo? Mislim da ljudi ne razumeju da se ovo dešava prvi put u novijoj istoriji čovečanstva. Ne znam šta je bilo u prošlosti, bar ne postoje pismeni podaci o tome, ali kada se u januaru mesecu ove godine na pijaci morske hrane u Vuhanu pojavio virus nepoznatog porekla, kako je tada kvalifikovan, niko nije mogao znati šta će taj virus proizvesti, niti unutar Kine, niti na međunarodnoj sceni. Svet nije više isti kao što je bio pre januara meseca ove godine. Promenio se na mnogo načina. To je jedna tema. Sa stanovišta onoga o čemu mi danas raspravljamo, treba podsetiti da je na jučerašnji dan pre osam meseci Svetska zdravstvena organizacija proglasila pandemiju virusa Kovid 19. U to vreme, 11. marta, pre nepunih osam meseci, znači na jučerašnji dan, 116 hiljada ljudi, namerno sam uzeo ove brojke da bih pokazao šta sve, nažalost, kovid danas jeste, jer kovid je ušao u jedan, ako mogu reći, galop, sa svojim širenjem i sa posledicama, znači 116 osoba širom sveta je bilo zaraženo Kovidom 19 i tada je proglašena pandemija. Već je 2. aprila bio jedan milion, 28. juna 10 miliona ljudi koji su bili zaraženi, 21. jula preko 15 miliona ljudi, jedan podatak je govorio u 213 država sveta, ne samo članica UN nego i one koje to nisu, 25. jula preko 16 miliona ljudi. Znači, 25. jula, pre nepuna tri, četiri meseca. Danas je već, prema današnjim podacima, gledao sam pre nekoliko sata, preko 52 miliona, tačnije 52.542.000.000 ljudi širom sveta je zaraženo. To je 336 puta više zaraženih nego pre osam meseci. Video sam malo pre jednu izjavu Svetske zdravstvene organizacije povodom Kovida 19. Kaže – svet se umorio od kovida, ali kovid se nije umorio od onog što čini. Nažalost, faktičko stanje je takvo da mi moramo da delujemo. Kad se pominje Republika Srbija i daju se ocene o onome što Republika Srbija radi na sprečavanju kovida, mislim da treba da budemo vrlo zadovoljni, a ako ima pojedinaca koji daju negativne ocene, da budu vrlo pažljivi u tome, zato što apsolutno delim vaš stav da ćemo, bože zdravlja, na kraju ove priče, kada kovid prestane da bude zarazna bolest i kada se suzbije na teritoriji Republike Srbije, biti tek u situaciji da uporedimo sebe sa drugim zemljama. Mislim da Republika Srbija čini sve na pravi način da suzbije širenje Kovida 19, jer kad pogledam neke brojke, ne bih pominjao ove velike države, uzeo sam brojke koje se odnose na jučerašnji dan. Recimo, Portugal, koji ima 10 miliona stanovnika – 192 hiljade zaraženih. Ne bih pominjao broj preminulih osoba, jer je on opet daleko viši nego u Srbiji. Švedska danas, taj njihov model, koji su oni primenjivali, bez nekih direktnih zaštitnih mera i bez rigoroznih mera sprečavanja širenja korone – 166 hiljada na jučerašnji dan. Danas kažu još četiri hiljade Hrvatska, koja kažu ima četiri miliona ljudi, znači 1,5 puta manje nego što ima nas, nas ima skoro sedam miliona ili 1,7 – 75.920 osobe. Slovenija, koja je tri puta manja od nas, već 50 hiljada zaraženih. Mi smo na toj listi po broju zaraženih ljudi 67 u svetu, od koliko ima 193 članice UN, a rekao sam preko 200 i nešto država koje se računaju ili koje su ušle u ovaj sistem i malo je država, svega nekoliko u kojima kovid nije prisutan. Ali kada govorimo, hvala Bogu kod nas u odnosu na toliki broj zaraženih i na ono što kovid jeste, nije veliki broj ljudi preminuo. Naravno, svaki život je dragocen i treba se boriti za svaki život, ali kada posmatrate te brojke, onda možete shvatiti vrednost onoga što se u Republici Srbiji radi na sprečavanju širenja korone i koliko je velika briga o zdravlju ljudi. Neko kaže, da ali u ovim zemljama zapada su stariji ljudi pa je to posledica velikog broja preminulih. Nije tako. Demografski gledano, Srbija spada među pet najstarijih zemalja u Evropi i među deset u svetu, pa opet naše brojke su daleko manje. Ne bih pominjao Italiju, gde je preko 42.000 nažalost preminulih, Španiju, preko 40.000. Znači, nije samo reč o demografskoj situaciji, nego ima nešto i drugo, a to je entuzijazam ljudi koji rade u zdravstvenoj struci, organizacija dobra kada se kovid pojavio, mere koje se primenjuju, jer ne treba smetnuti s uma da nam se ovo prvi put dešava. Republika Srbija primenjuje sve ono što primenjuju i drugi, a to što je u nekim situacijama bolja od drugih, to nam samo može služiti na čast. Lekari su ljudi koji su podneli najveći teret u borbi protiv kovida i njima stvarno dugujemo neizmernu zahvalnost. Gde smo danas? Mi danas usvajamo ovaj zakon kako vi kažete, da bi unapredili pravni okvir i da bi sve ove mere koje se primenjuju protiv kovida još više, ako mogu reći afirmisati i još jedan broj proširiti. Naravno, svrha svih predloga zakona o kojima mi danas raspravljamo jeste da se Kovid spreči i da što manje bude zaraženih ljudi i što manje onih koji su ugroženi s obzirom na stanje u kome se nalaze ako su zaraženi koronom. Kažem, mi delimo samo sudbinu sveta, ako je u martu, aprilu i maju mesecu postojao strah ljudi od onoga što korona nosi, a objektivno jeste i niko nije znao ništa o tome, danas je sigurno, ne samo ovde u Srbiji, nego i kod značajnog broja ljudi širom sveta prisutna jedna vrsta nepažnje ili nerazumevanje značajna. Vi ste rekli jednu za mene krucijalnu rečenicu koju čitam ovih dana i u nekim drugim, odnosno koju sam čuo u nekim drugim časopisima, čuo sam od vas, a to je ono što ste rekli vezano za prenošenje virusa - niko tačno ne zna kako se virus prenosi, i to je nažalost jedna istina i druga jeste da jedino mere socijalne distance mogu dati rezultat, ali život ne može stati. Ako zaustavimo sve, ako primenimo 100% zaustavljanje i kretanja ili jednu blokadu onda mi ćemo blokirati život, a onda svet naravno neće ni postojati ili će makar izgledati potpuno drugačiji. Potpuno je logično da se primenjuju određene mere kako bi sprečili širenje Kovida. Drago mi je što ste vi u ovom zakonu i u ovom Predlogu zakona izmene i dopune Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti veliki značaj stavili na pojedinca, na odgovornost, na obavezu pridržavanja mera i korišćenje ličnih zaštitnih sredstava. Ako ne budemo svesni da je naše ponašanje važno, ne samo za našu sigurnost, ne samo za naše stanje zdravlja, nego i naših najbližih i celog stanovništva, mi ne možemo očekivati dobre rezultate. Džaba apeli, džaba bilo koja, da kažem, mera, čovek prvo mora da shvati sam sa sobom da razreši neke dileme i da shvati da je najvažnija stvar ponašati se odgovorno, primenjivati mere o kojima govori Krizni štab, mere koje propisuje Ministarstvo, mere koje propisuje Vlada Republike Srbije i jednostavno čekati u takvim uslovima, naravno da dočekamo i vakcinu. Dobro je što vidim u izmenama i dopunama Zakona o zaštiti od zaraznih bolesti utvrđen je Kovid, kao bolest koja se sprovodi epidemiološki nadzor. Razumem da ste hteli i pravno i faktički neke stvari da rešite na jedan bolji način nego do sada i dobro je što jednostavno zakon propisuje sve ove mere. Vidim da se pominje i vakcina. Predsednik je o tome danas govorio. Ja lično biću sigurno jedan od onih koji ću rado primiti vakcinu kada za to dođe vreme i kada država nabavi. Naravno, dobro je što je država već potpisala ugovore sa određenim kompanijama, ali i pre toga treba pomenuti da je reč o vakcinama koje prođu vrlo rigorozan test kontrole kvaliteta da bi građani bili bezbedni. Mislim da se i u tom aspektu mora voditi računa da bi građani znali da je to za njihovo dobro. Video sam da ste inspekcijski nadzor stavili da kao povereni može da vrši i lokalna samouprava. Mislim da je to dobra stvar i da se na nivou lokalne samouprave, ako mogu reći preuzme odgovornost o stanju zdravlja na nivou lokalne samouprave preko Komunalne inspekcije. Takođe, Predlogom izmena i dopuna Zakona se predviđa i kontrola putnika iz inostranstva i to je jedna dobra stvar, jer druge zemlje brinu o sigurnosti svojih građana na svoj način. Ako me pamćenje dobro služi 17. marta ove godine Evropska unija je zatvorila svoje spoljne granice brinući o svojim članicama i njihovim građanima, sasvim je logično da i Republika Srbija brine o svojim građanima i svaka takva mera je dobrodošla i svako je dobrodošao u Srbiju, ali mora da se zna da je zdrav, da njegov dolazak ne bi prouzrokovao širenje virusa Korone. Opet se vraćam na ličnu zaštitu. Mislim da je to jako važna stvar i mislim da je to suštinsko, jer ako ne budemo shvatili šta to znači mislim da je pitanje i kakav će biti rezultat. Sve ove mere koje ste naveli u članu 26. vezano za kućnu izolaciju, za obolele koji su bez simptoma ili sa simptomima ili sadržaj iz člana 31a, koji govori o karantinu u kućnim uslovima i svim ovim merama, mislim da je dobro to rešeno, ali opet se vraćam na početak, kruna cele priče biće ponašanje pojedinca, ponašanje pojedinca. Vlada je uradila sve što je mogla i radi sve što se može. Nabavke medicinske opreme, nabavka zaštitnih sredstava, izgradnja novih bolnica, opremanje bolnica, ali trebamo da razumemo da ima ljudi koji su bolesni i od drugih vrsta bolesti, da je i njima takođe potrebna nega, da su i oni deo građana Republike Srbije, da nam se ne može ceo zdravstveni sistem pretvoriti u kovid sistem, da je dobro što, eto, pre neki dan smo govorili sa ministrom Malim o novim kovid bolnicama u Beogradu i Kruševcu, ali o sijaset drugih gradova i opština Srbije u kojima će biti na bolji način uređeni domovi zdravlja, da bi se jednostavno zdravstvena situacija, odnosno da bi se jednostavno zdravstvena situacija, odnosno da bi zdravstveni sistem bio još kvalitetniji. Ja se slažem, sada je pravo vreme da se ulaže, sada vidimo šta zdravstveni sistem znači za zdravlje nacije, za zdravlje građana i nažalost, ali istinito, ovo je jedini način da bi se proverio i kvalitet zdravstvenog sistema i šta on treba da znači i koliko u njega treba da ulažemo. Jer, bez brige o zdravlju, sva druga prava koja imamo teško će biti dostupna. Znate onu čuvenu rečenicu - zdrav čovek želi mnogo, a bolestan ima samo jednu želju, da bude zdrav. Ni jedno ljudsko pravo koje nam propisuje Ustav, koje nam propisuju zakonu ne može biti ostvareno ako niste u situaciji da ih ostvarite, a možete ih ostvariti tek kada budete zdravi. Mislim da je jako dobro što i mi danas raspravljamo o ovom zakonu i što ste vi predvideli u ovom zakonu sijaset mera koji bi se, kako bih rekao, unapredila situacija i učinilo sve što je moguće da kao društvo budemo odgovorni i efikasnije reagujemo na zaustavljanju širenja Korone do trenutka dok ne dobijemo vakcinu i onda nadam se i konačno rešimo pitanje Kovida 19. U svakom slučaju mi poslanici SPS ćemo u danu za glasanje glasati za izmene i dopune Zakona o zdravstvenoj zaštiti od zaraznih bolesti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Dragana Barišić.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, pred nama je danas jedan, rekla bih, od najvažnijih zakona iz oblasti zdravstva, Predlog zakona o zdravstvenoj zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Zašto kažem da je jedan od najvažnijih? U ovoj sali je u prethodnim mandatima sa ministrom Lončarom imali smo priliku da usvojimo mnoge bitne zakone, ali u ovoj situaciji rekla bih da je ovo jedan od najznačajnijih. Zato što je upravo samo tokom jučerašnjeg dana u Srbiji od 12 hiljada testiranih, čak preko tri i po hiljade registrovanih i zaraženih Korona virusom. Današnji podaci su isto zabrinjavajući, od oko 13 hiljada testiranih, tri hiljade i 340 je inficirano. Na respiratorima brojka pokazuje da je isto porast, danas imamo preko 150 ljudi koji se bore za život. Bore se zajedno sa našim herojima, našim lekarima i našim medicinskim radnicima, rekla bih i sestrama i svima onima koji su u tim ustanovama. Lako je svima onima koji ne podržavaju ove mere da to kritikuju sa nekih mesta, da se zalažu za nešto drugo, da, slobodno mogu da kažem, dovode građen u zabludu. Svi ti samoprozvani znanci, sveznalice, antimaskeri, antivakseri i ne znam kakvi kvazi patriotske grupe koje po društvenim mrežama svakodnevno napadaju i Krizni štab, i Ministarstvo zdravlja i sve ljude koji žele da se ova pošast što pre završi. Ono što ohrabruje jeste to da je upravo danas predsednik Vučić sa Vladom Republike Srbije, sa kojom se bori svih prethodnih meseci da zaustavimo ovo što nas je snašlo, ne samo nas, nego sve zemlje u regionu i u svetu, danas je obezbedio preko milion i 800 hiljada vakcina koje će do kraja decembra doći u našu zemlju i biti vakcinisane one grupe kojima je to najpotrebnije. Ne znam zašto to smeta nekima. Ako ne žele da nose maske, neka ne ugrožavaju živote nas koji želimo da zaštitimo i sebe i druge. Ono što mogu još da kažem i ovo je poruka svim građanima Srbije, ja sam lekar psihijatar, nisam toliko kompetentna kao što je to Krizni štab, koji se sastoji od epidemiologa, od infektologa i ostalih ljudi iz struke, da govorim o tome kako se virus prenosi. Što kažu kolege, i sami ne znamo kako se prenosi, još uvek je to sve u nekim ispitivanjima, ali ako nam struka predlaže da koristimo mere zaštite, da koristimo i da se pridržavamo distance, zašto to ne poštovati? U svom okruženju imala sam priliku da vidim ljude koji su mlađi, završili su na respiratorima, neki su, nažalost, završili i fatalno. Što znači da niko od nas ne zna kako će reagovati na infekciju korona virusom. I ja sama ne znam da li sam je preležala ili nisam, ali jednostavno trudim se da zaštitim i sebe i svoju decu i svoju porodicu, između ostalog, i sve ostale ljude koji su okruženju, jer ne znam koga će ta pošast zahvatiti tako da završi sa katastrofalnim komplikacijama, posledicama ili ne daj bože fatalno. Zato ipak sa ovog mesta želim da uputim pre svega molbu svim građanima. Nije naš predsednik pre par dana molio kao boga, neki ga ismevaju zbog toga, pa zašto, on moli ljude i Beograđane i sve ostale u Srbiji da sprečimo sve ovo, jer ako mi odavde ne damo jednu takvu sliku i primer da se moramo boriti i poštovati mere, pa ko će onda to da uradi? Sigurno neće oni koji su se za vreme dok se naša država borila da izađe sa svim onim posledicama, kao što je ekonomska kriza maltene koja je mogla da nastupi. Znači, sve to smo uspeli da sprečimo, dajte da sprečimo i ovu katastrofu koja evo već u nekim zemljama i divlja. Evo, danas je podatak da je u Italiji čak 1% stanovništva zaražen i oni su već pred kolapsom. Pa dajte, ljudi, urazumimo se. Ono što još želim da dodam jeste to, eto, da smo danas usvojili rebalans budžeta i na sreću veliki procenat ide i u Ministarstvo zdravlja i u mere koje će biti preduzete, ali džaba nama sve te mere i sve ono što dobro radi naš predsednik i naša Vlada, ako mi ne pokušamo da zaustavimo našim odgovornim ponašanjem. Ono što ja želim da dodam je da sam ponosna na to što će se upravo od dve kovid bolnice jedna graditi u mom rodnom Kruševcu, na šta sam posebno ponosna, jer će samim tim i veliki broj građana Rasinskog okruga dobiti i uposlenje, što eto uvek smo pokazali do sada, svih ovih godina koliko smo na vlasti, da se borimo za sve ono što je u interesu isključivo naših građana. U ovom slučaju, ovaj zakon sa ovim predloženim merama rešiće i problem oboljenja, da jednostavno sačuvamo živote ne samo starijih, jer rekoh da imam iz ličnog iskustva, iz okruženja, ljude koji su bili potpuno zdravi i potpuno mladi završili tragično upravo zbog toga što možda i nisu verovali u sve ovo. Dodala bih i to da smo ovim predlogom i ovim usvajanjem zakona koje ćemo, nadam se, tokom današnjeg dana i usvojiti, bili i u obavezi, jer pored svih onih mera koje je Vlada Republike Srbije sa Kriznim štabom sprovela, bilo je neophodno, nažalost, i da se sprovede ovo gde ćemo morati da poštujemo sva pravila i nama uopšte nije bio cilj da nekim kaznama podignemo svest i odgovornost ljudi. Ono što je bitno, kao i uvek, bitno nam je da sačuvamo živote. Ono što na kraju želim da kažem jeste to da ćemo mi nastaviti da se borimo za našu Srbiju onako kako se bori naš predsednik Aleksandar Vučić i da ćemo nastaviti njegovu politiku, a to šta misle antimaskeri, kvazipatriotske grupe na društvenim mrežama i svi oni koji ovo ne podržavaju nas ne zanima, mi odlično znamo i pokazujemo s kim Srbija želi da ide napred i s kim želi da pobeđuje. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći prijavljeni je Muamer Zukorlić. Nije tu. Reč ima Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, saradnici ministra, koleginice i kolege, očigledno je da su bile neophodne izmene Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti i na to ukazuju statistički podaci i situacija na terenu prethodnih dana. Mi ovim izmenama i dopunama Zakona zapravo preciziramo nadležnosti i utvrđujemo obaveze i lokalnih samouprava i pravnih lica i preduzetnika, ali i građana, sa druge strane definišemo i neka prava građana koja se odnose na to kada se razbole u ovakvim okolnostima. Moj utisak je, a i ministar se jutros složio i izjasnio da veliki broj građana poštuje sadašnje mere, propisane mere i preporuke koje dolaze od strane medicinskih radnika, ali ipak jedan manji broj ljudi, da li zbog neodgovornosti, preteranog opuštanja ili zbog toga što ne shvataju ozbiljnost situacije, ne poštuju ove mere i samim tim dovodi u opasnost veliki broj drugih ljudi i na taj način mogu da naprave veliku štetu. Kod nas je najnepovoljnija epidemiološka situacija, vidimo iz dana u dan, u velikim gradovima, situacija se pogoršala u nekoliko poslednjih dana, ali nije samo kod nas. Mnoge države u kojima je situacija lošija posegnule su i za represivnim merama, takva je situacija u Velikoj Britaniji, došlo je do zaključavanja na određeni period, takva je situacija u Litvaniji. U Velikoj Britaniji je u jednom danu bilo zaraženo preko 50 hiljada ljudi, u Italiji preko 30 hiljada ljudi, u Poljskoj mislim da je bilo preko 20 hiljada ljudi zaraženih u jednom danu. Sa ovakvim problemima ne srećemo se prvi put ove godine. Već smo imali iskustva pre šest-sedam meseci i nama je sada najvažnije da zdravstveni sistem funkcioniše, da zdravstveni kapaciteti mogu da izađu u susret i da budu na usluzi građanima Srbije. Smatram da je Ministarstvo odlično reagovalo u prvom talasu, da smo na osnovu tih mera stekli neka dobra iskustva i da su pre svega direktori zdravstvenih ustanova i samo ministarstvo na osnovu tog iskustva izvukli neke zaključke i na osnova toga imamo preporuke koje danas primenjujemo i ono što je najvažnije, da smo, čini mi se, sada sveli šanse na minimum da se pre svega medicinski radnici zaraze u okviru samih ustanova, u okviru samih bolnica, a svi znamo da bi to dovelo do paralisanja zdravstvenog sistema. Sa druge strane, moramo da priznamo da zdravstveni problemi zbog korona virusa nisu jedini i nisu ni najteži, ali ipak ohrabruje činjenica da sve ovo vreme zdravstveni sistem je takav da se ljudi sa najtežim bolestima leče nesmetano kao i pre pandemije i to je pre svega zahvaljujući dobroj organizaciji i zahvaljujući požrtvovanosti lekara i medicinskih sestara. Očigledno je da je naše zdravstvo stabilno, da je dobro funkcionisalo i u martu i u julu i sada dobro funkcioniše, ali ono što moramo svi da se zapitamo, to je – da li će moći tako unedogled? Moramo da se zapitamo šta mi to možemo da učinimo da bismo rasteretili zdravstveni sistem, da lekari, medicinsko osoblje može malo da odahne, da bi nastavili da rade svoj posao podjednako kvalitetno kao i do sada. Tu dolazimo do ključnog pitanja, a to je odgovornost, odgovornost svakog pojedinca. Moramo da budemo svesni da moramo da korigujemo neke naše životne navike, moramo bar još neko vreme da se strpimo, da čekamo rešenje ovog problema, to nije problem samo našeg društva, to je problem čitavog sveta i kada dođe rešenje, biće primenljivo i kod nas. Za kraj, moram opet da naglasim da zaista ovo nije tema koja treba da izađe na teren populizma, ovo nije jedno polje na kome će se skupljati politički poeni. Lako je kritikovati, ali treba nešto uraditi konkretno i u praksi. Još jednom da apelujem na sve građane da se pridržavamo mera, da se pridržavamo preporuka, jer ćemo na taj način pomoći i sebi, a pomoći ćemo i lekarima i sačuvati na taj način i sebe i celokupni zdravstveni sistem. Hvala.
Hvala vama. Sledeći prijavljeni je Nenad Filipović.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, razlozi za donošenje ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti proizilazi iz potrebe da se prevaziđu problemi u praksi primene propisa, kao i sankcije kada se te mere u praksi ne poštuju. Ovim zakonom se definišu neki pojmovi, o kojima su moje kolege već govorile, tako da ja o njima ne bih da govorim, kao što su i govorili o mnogim merama koje su predviđene i sankcijama, ali bih se osvrnuo na jedan pojam koji se zove – pojam lične zaštite od infekcije. Mislim da je to jedan od bitnih pojmova, jer kad našem čoveku kažete da je nešto lično, kao što je lična zaštita, on smatra da sve što radi, tj. ne radi, čini ili ne čini, utiče samo na njega i da je to samo njegova lična stvar. Ja mislim da ovaj pojam lične zaštite od infekcije mnogo je više od ličnog, što bih želeo sada i da pokažem. Da bih to pokazao napraviću jednu paralelu između ovog zakona i Zakona o bezbednosti saobraćaja. Naime, kada tražimo ličnu zaštitu pojedinca u saobraćaju, mi kažemo da pojedinac koji upravlja motornim vozilom mora da veže pojas radi njegove lične bezbednosti ili bolje bezbednosti, kao i kada vozi motor kažemo moraš da staviš kacigu kako bi bio bezbedniji. Ovaj zakon nije usmeren samo na zaštitu zdravlja i života pojedinca, jer svi znamo ko može da zaštiti čoveka od samoga sebe, jer znamo ako neko ne želi nešto da učini on to i neće da učini, već je ovaj zakon usmeren i na nešto drugo, a to je zaštita našeg društvenog, zajedničkog zdravstvenog sistema, jer bez obzira da li neko želi da primenjuje pravila ili ne, ako dođe do bilo kakve povrede, i jedni i drugi će biti zbrinuti od tog istog zdravstvenog sistema. Tako da kada govorimo sada o ličnoj zaštiti od infekcije spisak stvari na koje se odnosi zakon se povećava. Malopre sam rekao dve, ponovio bih ih. Znači, kod lične zaštite od infekcije imamo da je vrlo bitno zdravlje i život pojedinaca koji primenjuju mere lične zaštite. Druga stvar, koja je takođe vrlo bitna, jeste zaštita našeg zdravstvenog sistema, jer zdravstveni sistem postaje preopterećen što vidimo u poslednjih nekoliko meseci jer imamo iskustva sa tim. Treća stvar, koja je takođe bitna, mi ovim zakonom, odnosno ličnom zaštitom od infekcije štitimo i zdravlje i živote drugih ljudi koji mogu da budu indirektno ugroženi od onih koji ne žele da primenjuju mere lične zaštite. To su uglavnom naši prijatelji, rođaci, komšije, ljudi sa kojima radimo. Takođe, i četvrta stvar, koja mislim da je isto vrlo bitna, mi štitimo i nonkovid pacijente, odnosno čije je lečenje zbog preopterećenja zdravstvenog sistema otežano. To su pacijenti koji su i pre pandemije korona virusa imale neke probleme i morali da se leče. Ovako kad je zdravstveni sistem opterećen onda i njih na taj način ugrožavamo. Cilj ovog zakona, kada govorimo o ličnoj zaštiti od infekcije, upravo su ove četiri stvari koje sam rekao, a ne kažnjavanje, i to je naša obaveza, kao što je naša obaveza da svim ljudima koji očekuju od države da ih posavetuje i da smernice kako da zdravi izađemo iz ove situacije, i namerno kažem zdravi, jer psihičko stanje nacije se pogoršava stalnim višečasovnim, dnevnim bombardovanjem preko medija o broju obolelih, o čemu je više puta govorio predsednik JS Dragan Marković Palma. Pored ovog tipa ljudi koji to očekuju od države i društva i koji mere lične zaštite primenjuju savesno postoji drugi tip ljudi koji misli da su ove mere nepotrebne. Svoja negodovanja baziraju verovatno na određenim teorijama, ali ako dođe i do njihovog zadržavanja zdravstveni sistem i njima će pomoći. Zato na njih apelujem da ako ne žele zbog sebe, a oni bar zbog zaštite zdravstvenog sistema, zaštite zdravlja i života ljudi do kojih im je stalo, kao i zaštite nonkovid pacijenata, i oni primenjuju ove mere. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Goran Tasić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege, ja se ne stidim svoje titule, gospodine predsedavajući, ja sam profesor Goran Tasić, profesor Medicinskog fakulteta u Beogradu i ne želim nikoga da impresioniram sa svojom titulom, ali očekujem da me tako i oslovljavate. Ja bih svoje izlaganje započeo citiranjem jedne kineske poslovice, to je i „ako se nalazimo na dobro putu, ako na njemu samo sedimo sigurno ćemo biti pregaženi“. U sadašnjoj situaciji, koju nam je nametnuo prisustvo jednog oblika virusa iz grupe korona Kovida 19 čini mi se da se malo vrtimo u krug, iako zaboravio da moramo da gledamo znakove pored puta, na šta nas je upozoravao i naš veliki književnik Ivo Andrić, da ćemo onda ovu bitku izgubiti. Drago mi je da je ovaj naš zakon o kome danas raspravljamo jasno definisao korona virus kao nedovoljno poznatu zaraznu bolest. Mi i pored visokog i snažnog napretka unazad 20 godina tehnike, tehnologije i nauke, prvenstveno mislim na industrijsku tehnologiju i na informativnu, znamo u osnovi dosta o korona virusima. Zahvaljujući razvoju nauke znali smo da se izborimo sa mnogim drugim oblicima zaraznih bolesti pri čemu smo spoznali i njihove uzročnike, spoznali smo kliničku sliku i spoznali smo način lečenja. O korona virusu znamo njegovu arhitektoniku. Znamo da spada u krupu korona virusa, ali nas je iznenadilo to što je u tom genomu korona virusa prisutan i jedan deo genoma ribonukleinske kiseline koji u sebi sintetiše i mnoga druga visusna oboljenja koja i te kako umanjuju imuni odgovor organizma i to tako poređan redosled ribonukleinskih kiselina koje nam gotovo ukazuje na preciznost jednog kibernetičkog informativnog sistema. Upravo zbog toga opasnost ovog virusa se ogleda, treba naglasiti zapravo opasnost ovog virusa, u tome što je u stanju da mutira, da se prilagođava odbrambenim osobinama organizma. Šta to znači? Mi smo svi obratili pažnju na respiratornu infekciju, na to da je prvi problem oslabljena funkcija disanja, ali ovi najteži pacijenti uporedo ili ubrzo sa razvojem respiratornih problema razvija se i ispred funkcije jetre, ispred funkcije gastrointestinalnog trakta i na kraju bubrežna isuficijencija. Znači, organizam gubi bitku i što je najgore, sam se organizam bori protiv sebe. Činjenica je da je prisustvo Kovida 19 u svetskoj populaciji u značajnoj meri promenilo sliku sveta, ali nas je ujedno i ujedinilo i definisalo je tipičan profil ljudskog bića. Na površinu su izašle i naše dobre osobine, naša humanost na delu, ali se pokazala i dosta prisutna sebičnost, o kojoj prvenstveno mi danas raspravljamo i bez obzira što se većina od nas prethodnih govornika ponavlja u nekim delovima svog izlaganja nije skup ljudi koji prepričavaju zadatu priču ili pričaju istu pesmicu. Samo pokušavamo da akcentujemo gde je glavni problem i kako da nađemo rešenje. Uistinu deluje, bar nama narodu koji nikada nije znao za poraz i koji je u najtežim trenucima je mislio da samouverenost i donekle kontrolisana bahatost dovode do pobede, ovde moramo malo da stanemo, moramo da koristimo glas razuma, iako su sve analize ukazale na to, a i sami znamo da smo koliko virus traje bili u situaciji da budemo u kontaktu sa osobama koje su ili bile zaražene kovidom ili koje su prenosioci, a koji nisu do sada oboleli, nadam se i da nećemo, znači da osnovna primena, rutinska primena maski i održavanje lične higijene je najmanje što možemo da uradimo za sebe, a i za druge i moramo da se setimo i one slike aviona koji leti na visini i kada dođe do problema da prvo moramo naravno sebe da zaštitimo, a onda možemo da pomognemo i detetu da bismo bili u stanju Naravno, imam i moralnu obavezu da iskažem visoku zahvalnost, visoko poštovanje prema svojim kolegama koji su na prvim linijama lečenja pacijenata sa Kovidom. Oni pokazuju, pored visokog stručnog znanja, pored jedne sofisticirane prakse za koju su, naravno, učili i koja je sada jasno došla do izražaja, nadljudske napore izdržljivosti i za to mi u zdravstvenoj struci ne tražimo nikakvu zahvalnost, zato smo učili, zato smo se odlučili, zato smo položili Hipokratovu zakletvu i zato smo u službi naroda. Takođe bih hteo da pozdravim ovu intenciju za pružanje šanse mladim ljudima i zapošljavanje mladih ljudi. Ono što nam ne služi na čast, to je jedan period kada u svojoj nemoći, i finansijskoj i realnoj, nismo bili u stanju da pravimo kontinuitet odobravanja specijalizacija, ali vidite, ljudi, koliko je to važno. Došli smo u tu situaciju da nam je vodeći izvozni brend bio odlazak mladih učenih lekara u inostranstvo. O tome moramo da vodimo računa. Ne treba svega toga da se setimo samo kada su teške situacije i teški uslovi. Aktuelni ministar i ja smo bili svedoci jednog teškog perioda devedesetih godina, kada smo imali sličnu i tešku situaciju, kada nam u Urgentnom centru, u onom periodu embarga, jedan skener je radio samo šest meseci, zato što se neko iz tog Zapada setio da delovi za skener se mogu koristiti za one stare radare, jer i jedan i drugi koriste rentgensko zračenje, pa smo pravili improvizacije, pa smo se snalazili i, naravno, uvek bili u prvim redovima da pomognemo našem narodu. Ja se slažem da je kritika neophodna i uslov za napredak medicinske prakse je upravo kritika. Na našim kongresima razgovori nisu parlamentarni kao ovde. I te kako dođe i do osporavanja, evo da kažem i svađe i primitivizma, ali iz svega toga idemo napred. Mi ne možemo da budemo sada zatvorena celina i izdvojena celina koja neće biti spremna na kritike, na prihvatanje kritika, ali jedno su kritike, a drugo je zlonamernost. Zašto ovo hoću da kažem? Mi danas vidimo da je unazad tridesetak godina najviše napredovala, zapravo, informaciona tehnologija, ali pogledajte šta opet kažu te statistike i koliko je preplavljenost društvenih mreža novim informacijama. Dok je ranije prosečno vreme korisnika za razumevanje neke informacije iznosilo 12 sekundi, danas je osam. Više to ne može mozak da prihvati. Ja bih se složio sa prethodnim govornicima. Ne mislim ja da smo mi ispolitizovali ovu Kovid zarazu time što govori ili onaj predsednik vlasti ili opozicije ili bilo ko drugi. Mnogo toga ima u novinama, mnogo toga ima priče – našao se čudan lek, našao se lek koji će rešiti sve. Mi moramo da to shvatimo kao nemoć da se pobedi i jasno je. Jedan je terapijski protokol bio na početku starta oboljenja Kovida 19, a drugi je znatno izmenjen terapijski protokol sada. Ujedno smo i svedoci da je virus mutirao, da ni malo, kao i što i sada vidimo sa porastom broja zaraženih, nije promenio svoju ekvivalentnost, odnosno da nimalo nije promenio svoju jačinu i mogućnost za izazivanje oboljenja. Ono što bih hteo još da naglasim, a gde smo, čini mi se, napravili grešku u nekim planovima, ne mislim grešku zato što ne znamo, nego jednostavno što smo hteli da pravimo savremene tendencije i što je naglašeno i u slučajevima ekstremnog broja oboljevanja, kao što je bio u Italiji, Španiji i u drugim evropskim zemljama. Moramo da se vratimo primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Moramo da se vratimo domovima zdravlja, moramo da omogućimo tim ljudima da imaju zatvoren dijagnostički protokol, ne samo rutinski pregled, ne samo laboratorijske analize, već i adekvatnu dijagnostiku, ultrazvučnu, radiološku, pa čak i skenersku. Time ćemo, zapravo, mnogo više uticati na prevenciju s jedne strane ne samo Kovida, nego, s druge strane, povećaćemo i zdravstvenu sigurnost, zdravstvenu prosvećenost, a u krajnjoj liniji i produžiti vek. Kao što smo rekli, i svedoci smo toga, kao što je i činjenica, da smo jedna od najstarijih nacija na svetu. Ne smemo to zaboraviti, ne smemo zatvarati domove zdravlja. Pre Kovida smo došli u situaciju da je, i to treba, mi ne možemo kao neposredni lečioci da budemo udaljeni od pacijenta, ali smo došli u situaciju, pa neki kažu ulagivanja, hajde ne mogu baš tako da prihvatim, ali da pacijent direktno može doći u tercijalnu ustanovu, bez ijedne sprovedene dijagnostičke procedure. Naravno, bili smo u teškoj situaciji i ekonomskoj, sada je krenula na bolje, malo po malo, ali primarna zdravstvena zaštita mora da bude naša osnova. Zašto ovo sve kažem? Ako ne budemo racionalni i ako ne budemo se malo uozbiljili i ako ne budemo na ovom putu na kome smo, opet kažem, gradili znakove pored puta, nemojte da dovedemo srpsku medicinu da mora da razmišlja kao da je u uslovima ratne medicine i ratne hirurgije, to su teški uslovi. To onaj ko nije doživeo, to ne može da shvati, a prebukiranost kapaciteta u takvim uslovima, ne kod nas, nego bilo kuda u svetu prvi postulat je da se, prvo, pomogne onima koji imaju šanse. Upravo sa ovim jednostavnim merama, ja ne podržavam mere sankcionisanja, ako su iznuđene, šta da radimo, ali ovim jednostavnim merama, nošenjem maske, redovnim održavanjem higijene ruku, pružićemo šansu svima. Ljudi, nemoguće je izdržati. Nemoguće je nijedna mašina da izdrži ovoliku opterećenost. Da li znate koliko se vremena gubi za jedno baždarenje mašine a koje je vrlo važno za naše pacijente. Ja ne bih hteo da budem kao neko ko ovde tutoriše, koji se pravi važan. Mislim da trebamo dati podršku našem zdravstvenom sistemu. Prihvatam da je možda bilo i trapavosti, ali mislim medijskog reagovanja i to prihvatam, ali to nikako nije uticalo, niti može uticati na kvalitet lečenja. Što je najvažnije, naš kvalitet lečenja je dobar. Rezultati su jasni i to je za svaku pohvalu. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem prof. dr Goranu Tasiću. Vezano samo za vašu primedbu dve rečenice. Za vas i za sve ostale narodne poslanike, spisak narodnih poslanika prijavljenih za reč formatira se na način koji je, pretpostavljam, identičan onome koji vidite u e-parlamentu. Dakle, imenom i prezimenom, bez titula, zbog toga su svi danas i pročitani upravo na taj način. Ja ću se potruditi da sa svoje strane zapamtim vašu napomenu, naravno. Samo vas molim da imate razumevanje za nekoga ko eventualno bude umesto mene vodio sednicu. Da olakšamo posao svima, tražim od službe za pripremu sednica da od sada ovaj spisak formatira uz pripadajuće titule, dakle, na način kako su narodni poslanici navedeni i na zvaničnom sajtu Narodne skupštine, u skladu sa iznetom primedbom. Sledeća prijavljena je Rajka Matović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona od izuzetne važnosti za sve nas. Razlozi za donošenje ovog zakona proizilaze iz potreba da se prevaziđu problemi na koje se nailazi u praksi pri primeni mera o sprečavanju i širenju korona virusa. Takođe, ovim zakonom se bolest Kovid-19, koji izaziva virus SARS–CoV2 uvrstava u listu zaraznih bolesti nad kojima se sprovodi epidemiološki nadzor i sprovode mere sprečavanja i suzbijanja širenja bolesti. Svedoci smo ove krize izazvane korona virusom, koja se odražava na sve segmente našeg društva. Trpi i ekonomija i zdravstvo i privreda, ali i svako od nas snosi posledice zbog ove krize izazvane korona virusom. Isto tako, svedoci smo odgovornog vođenja države na čelu sa predsednikom Srbije Aleksandrom Vučićem i svih rezultata na koje danas možemo biti samo ponosni. Uz poštovanje svih mera koje donosi Krizni štab uspeli smo da sačuvamo stabilne finansije. Dokaz za to je i rebalans budžeta koji smo danas izglasali, a kojim se predviđaju dve nove bolnice, potpomaganje zdravstvenog sektora, ali i ulaganje u privredu, poljoprivredu, kapitalne investicije. Ne mogu a da ne napomenem da ćemo imati najmanji ekonomski pad u Evropi. Zahvaljujući odgovornoj većini koja poštuje preporučene mere, izbegli smo katastrofalne scenarije koje smo imali prilike da gledamo širom Evrope i koje gledamo i danas. Upravo zbog te većine odgovornih građana, koji poštuju sve mere, donosimo i ovaj zakon, da ih zaštitimo od nesavesnih, od onih za koje ovaj virus ne postoji, od onih koji smatraju da su iznad države i da su iznad struke. Videli smo borbu za svaki život, lekare koji rade i po 12 časova u skafanderima. Svako od nas, nažalost, poznaje barem jednu osobu koja je bila zaražena ovim virusom. Virus, dakle, postoji i ovaj zakon ne donosimo da bi kažnjavali bilo koga, već da bi spasili ljudske živote. Apelujem na sve da se u narednom periodu ponašamo odgovorno, poštujemo preporučene mere, zaštitimo prvenstveno sebe, ali i sve oko nas. Hvala vam.
Hvala vama i čestitke na prvom obraćanju u Domu Narodne skupštine. Sledeća prijavljena je Dragana Branković Minčić. Imate reč.
Poštovani predsedavajući, zahvaljujem se. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici, uvaženi građani, obraćam vam se kao neko ko potiče iz prakse. Ja sam direktor Apotekarske ustanove Zaječar sa dugogodišnjim iskustvom, ne samo u praksi, već i u rukovođenju. Odgovorno mogu da tvrdim da je donošenje jednog ovakvog zakona u ovom momentu od izuzetne važnosti, ne samo za naše stanovništvo, već i za sve nas koji radimo u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Ono što je jako važno je što su u ovom zakonu jasno definisani određeni parametri, odnosno pojmovi kao što je kućna izolacija, karantin u kućnim uslovima, lična zaštita od infekcije i slično. Na taj način će i nama zdravstvenim radnicima koji se u svakodnevnoj praksi srećemo sa raznim nedoumicama, naročito kada je kovid infekcija u pitanju, biti mnogo lakše u komunikaciji sa našim pacijentima. Ovim zakonom takođe su definisane i obaveza i prava, kao i ingerencije svih u celom lancu borbe protiv kovida. To je jako važno i značiće sutradan sanitarnoj inspekciji, komunalnoj inspekciji, kao i komunalnoj policiji na terenu kako bi lakše delovali i lakše vršili kontrolu. Sanitarnih inspektora je malo, nije malo samo njih, svih inspektora je definitivno malo, ali u ovakvim uslovima koji se ne mogu nikakvo nazvati redovnim već vanrednim, koliko god da je sanitarnih inspektora, njih bi bilo malo. Tako da, jako je važno što je sanitarna inspekcija u ovim uslovima pojačana radom komunalne policije i komunalne inspekcije. Ono što zakon čini na kraju, to su kaznene odredbe. Takođe je jako važno i sprovođenje tih kaznenih odredbi je jedna od mera kojom možemo biti jako efikasni u ovoj jako teškoj borbi. Moram da kažem da je donošenje ovog zakona od izuzetne važnosti za nas zdravstvene radnike koji radimo u primarnoj zdravstvenoj zaštiti i koji smo u svakodnevnoj komunikaciji sa našim korisnicima usluga, a isto tako smo u svakodnevnoj komunikaciji sa našim lokalnim samoupravama. Ovim zakonom su jasno definisane i obaveze naših lokalnih samouprava, jer je ovo timska borba, timski rad u borbi protiv Lovida. Što se tiče naših korisnika usluga, naših pacijenata, ja moram da kažem da ima onih koji savesno poštuju mere zaštite, savesno koriste maske, poštuju distancu i sve ostalo što ide uz to, ali isto tako ima i onih koji posle ovoliko vremena tvrde da je sve ovo teorija zavere. Upravo zato je uloga farmaceuta i svih onih zdravstvenih radnika koji rade u primarnoj zdravstvenoj zaštiti jako važno u zdravstvenoj edukaciji našeg stanovništva. Mi na toj edukaciji našeg stanovništva svakodnevno radimo, ali upravo sada je naša uloga još veća i još jača i moramo se maksimalno boriti kako bismo sa našim stanovništvom imali što bolju komunikaciju u borbi protiv Kovida. Uz svo dužno poštovanje lekarima, svim lekarima, o tome nema dalje diskusije da su oni neprikosnoveni u ovoj borbi protiv Kovida, ja želim da istaknem i ulogu farmaceuta, svih farmaceuta, farmaceutskih tehničara koji su u vreme vanredne situacije izneli veliki teret u borbi protiv Kovida. Ne mislim samo na svoju ustanovu, Apotekarsku ustanovu Zaječar, mislim na sve farmaceute u zemlji Srbiji. Što se tiče moje ustanove, mi smo obezbedili farmaceutsku zdravstvenu zaštitu za 42 sela koja pripadaju Zaječaru. Naravno, u saradnji sa lokalnom samoupravom. Tu smo iskazali svoje društveno odgovorno poslovanje. Društvena odgovornost i društveno odgovorno poslovanje i društveno odgovorno ponašanje je jako važno u današnje vreme, svih nas, ne samo farmaceuta, nego kompletnog građanstva zemlje Srbije. Ono što moram još na kraju da kažem je isto tako da Apoteka Zaječar ima svoju galensku laboratoriju i u uslovima povremene deficitarnosti pojedinih farmaceutskih preparata i dezinficijenasa mi smo pokrivali tržište od Subotice do Preševa i Bujanovca. Naših preparata je bilo u celoj Srbiji. Naša galenska laboratorija je radila danonoćno, 24 sata dnevno. Za one koji nisu iz moje branše i koji ne znaju šta je galenska laboratorija, to je mala fabrika lekova koja proizvodi, u stvari koja ne može nikako da zameni farmaceutsku industriju, niti to želi, naravno, ali proizvodi sve ono što je za farmaceutsku industriju nerentabilno ili u uslovima deficitarnosti pokrivamo tržište kako naši pacijenti ne bi osetili deficitarnost. Na kraju, želim da kažem da ću ja ispred poslaničke grupe SNS, Aleksandar Vučić – Za našu decu podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala vama. Takođe, čestitam. Reč ima Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani i građanke Srbije koji nas pratite, Srbija se već osam meseci bori sa korona virusom iako nam poslednjih dana brojke koje se odnose na broj zaraženih, broj preminulih i broj koji su na respiratorima i izgledaju zastrašujuće, Srbija se u odnosu na zemlje u regionu i u odnosu na mnoge evropske zemlje veoma dobro bori sa ovom pošasti. Zato je današnji Zakon, odnosno izmene i dopune Zakona o kojem raspravljamo veoma važan da bi se u potpunosti zaokružio pravni okvir, ali i da bi svako od nas pojedinačno imao dodatnu odgovornost u odnosu na sebe, u odnosu na porodicu i na svoje najbliže. Ono što moram da primetim i da u svom izlaganju istaknem, ministre Lončar je činjenica da je Ministarstvo zdravlja i Vlada Republike Srbije od početka ove pandemije uvek bilo jedan ili dva koraka unapred kada je u pitanju bilo planiranje svega što je vezano za ovu pandemiju, pa čak uključujući i ovaj zakon. Čak i danas je zdravstvo dva koraka ispred ove pandemije kada ste izjavili da su kapaciteti u Beogradu popunjeni u potpunosti i da su Beograđani i Beograđanke zaraženi Kovidom – 19 danas morali da budu transportovani i premešteni u bolnice u unutrašnjosti. U prilog ovome što govorim je i činjenica da se kod nas grade dve bolnice, jedna u Batajnici, jedna u Kruševcu i da će početkom narednog meseca i sredinom narednog meseca, do kraja godine obe biti otvorene. Mislim da je veoma važno istaći da je početni vetar u leđa, kada je u pitanju bila borba celog zdravstvenog sistema i svih nas sa ovom epidemijom, bilo je i angažovanje predsednika Republike, Aleksandra Vučića, i njegovog tima na početku ove pandemije, jer kad je bila opšta otimačina u celom svetu za respiratorima, mi u tome nismo oskudevali. Ne oskudevamo ni za kiseonikom. Pripremajući se danas za ovo izlaganje, imam informacije da se pet tona dnevno troši kiseonika u ovom trenutku. Naravno da ohrabruje i ova informacija koju je nekoliko mojih kolega reklo, a predsednik Vučić je najavio danas na konferenciji za novinare da će Fajzerova vakcina do kraja ove godine stići do nas. Bitno je istaći da su eminentni stručnjaci iz Amerike, iz Nemačke radili na tome ali da smo i mi kao zemlja u okviru, kao član Svetske zdravstvene organizacije finansirali sve napore da se dođe do vakcine. U prilog svemu ovome što kažem, ne mogu da prihvatim da jedan deo opozicije politizuje sve ovo što se događa u celom svetu i kod nas sa korona virusom. Politizuju je oni u čije vreme je zdravstveni sistem bio potpuno urušen, u čije vreme su lekari bili nezaposleni, koji nisu gradili bolnice, jedino, koliko je meni poznato, je u da su u Kliničkom centru Srbije zamenili prozore. Dakle, sve ovo je nedopustivo. Moram da istaknem da su konkursi za lekare i medicinsko osoblje otvoreni non-stop, da su rebalansom budžeta predviđena dodatna sredstva u borbi protiv Kovida. Kao što sam rekla, bolnice se grade, obnavljaju, da se naše bolnice modernizuju aparatima i da sve ovo što se događa u borbi sa ovom epidemijom nije omelo u tome da podižemo kapacitete našeg zdravstvenog sistema. Htela sam da kažem da smo imali veliku sreću. U stvari, tu je jedan veliki rad, jedna kompletna strategija Vlade, ministarstva, predsednika Republike, bila je u tome da se kapaciteti, da se ceo zdravstveni sistem podigne. Zamislite da smo u onim uslovima koji su bili pre osam, deset godina, dočekali ovu pandemiju. Prosto bi to bilo neshvatljivo, kako bi uopšte funkcionisali. Velika je sreća što nismo više, kada je u pitanju naš zdravstveni sistem, na začelju lestvice zemalja u Evropi. Znači, podigli smo tu lestvicu visoko iznad i mi smo danas jedna od pet zemalja u Evropi koja se uspešno bori, bez obzira na sve greške koje smo imali i sve probleme sa kojima se suočavamo, sa ovom pandemijom. Kada je u pitanju privredni rast, mi smo prva zemlja u Evropi po našem privrednom rastu. Tome su doprinele sve fiskalne mere konsolidacije koje smo imali u prethodnom periodu, ali i ove mere u toku same pandemije koje su upućene i građanima Srbije i našoj privredi. U celoj ovoj situaciji, kada se svakodnevno borimo za živote naših građana i kada pokušavamo da održimo našu ekonomiju, nedopustivo je da imamo svakodnevne napade na instituciju predsednika Srbije, na njega lično, na njegovu porodicu. Za mene je zastrašujuće bilo, iako sam mnogo toga do sada čula, da je i Pink televizija nazvana „žutom kućom“, a da ne govorimo o ovom sramnom grafitu koji je juče u Novom Sadu bio, vezan za dr Kona i koji je zahvaljujući gradskim vlastima u Novom Sadu brzo i uklonjen. Zbog toga pozivam naše nadležne organe u ime građana Srbije, koji su zgroženi pozivom na ubistvo dr Kona, da reaguju i da se počinioci tog gnusnog dela što pre pronađu. Građane i građanke Srbije pozivam da uvek imaju u vidu i da razmisle kako bi izgledao samo jedan dan u Srbiji sa onima koji svakodnevno pozivaju na nasilje i linč. U danu za glasanje podržaću ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima Nikola Radosavljević.
Poštovani građani Srbije, poštovani predsedavajući, poštovani potpredsednici, poštovani ministre, uvažene kolege narodni poslanici, u Republici Srbiji prvi slučaj Kovida registrovan je 5. marta ove godine i od tada traje neprekidna borba naše države sa ovim nevidljivim neprijateljem, a država Srbija, na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem, čini sve kako bi stanovništvo zaštitilo i sačuvalo. U čitavom svetu bukti zaraza. Alarmantna je situacija u Evropi, gde su mnoge zemlje uvele restriktivno stanje i restriktivne mere, od obaveznih nošenja maski, pa do delimičnog ili potpunog uvođenja karantina. Ništa bolja situacija nije ni u zemljama u okruženju, koje beleže dramatičan broj zaraženih, ali i broj umrlih. Nažalost, i Srbija ovih dana beleži zabrinjavajuće brojke. Bolji smo od većine zemalja u Evropi u efikasnosti borbe protiv Kovida, ali to nije dovoljno. Hoćemo da spasimo svaki život, da se borimo za svakog čoveka. Kao veliki broj i posledica zaraženih, imamo ogroman pritisak na naše zdravstvene ustanove, gde se kapaciteti polako pune, gde se broj pregleda u Kovid ambulantama povećava i to se povećava iz sata u sat. Danas smo svedoci da su oboleli od ove podmukle bolesti naši rođaci, naši prijatelji, a ne tamo neki poznanici, kako je to ranije bio slučaj. Ovo govori o ozbiljnosti današnje situacije i zbog toga je neophodno da mi budemo odgovorni. Zato danas i razmatramo predlog izmena i dopuna ovog zakona, zbog sveobuhvatne situacije, koji je neophodan da usvojimo. Cilj je da dobijemo značajnije poštovanje mera, kako bi se smanjio broj zaraženih i broj umrlih. Mi moramo dobro da izmerimo ovaj zakon, da stavimo na vagu mere, ali da stavimo na vagu i rezultate. Rezultat je taj gde će se savesnije koristiti upotreba zaštitnih mera, maske, distanca, dezinfekcija, kao i okupljanje, a u cilju smanjenja broja zaraženih i umrlih. Zaboravimo jedno vreme na proslave, rođendane, žurke i nosimo maske u gradskim prevozima, u zatvorenom prostoru, držimo distancu. To jeste preduslov da niko ne snosi posledice, a ujedno da se smanji broj zaraženih. Ovo ne možemo da zaustavimo ukoliko se ne ponašamo krajnje odgovorno. Najveći deo stanovništva se pridržava propisanih mera. Međutim, nažalost, imamo i onih koji su neodgovorni, koji ugrožavaju ne samo sebe, nego i ljude u svojoj okolini. Država Srbija ulaže ogromne napore, ljudske i finansijske. Napominjem da mera predlagača nije da sa novčanim kaznama nekome uzme novac, nego da se ljudi urazume. Gospodine ministre, pažljivo sam vas slušao i ovaj podatak koji ste danas izneli, vezano za broj obolelih u Beogradu, je alarmantan. Gospodine ministre, ujedno, želeo bih da pohvalim vaše resorno ministarstvo i sve što činite danas, a posebno vašu naredbu za prijem zdravstvenih radnika, njih oko 1.300, takođe i posebnu tzv. Kovid stimulaciju zdravstvenim radnicima, koji rade u otežanim uslovima i daju poseban značaj u suzbijanju pandemije. Drago mi je da ste danas pohvalili, pored lekara i medicinskih tehničara, i vozače, čistačice, servirke, tehničko osoblje, koji zajedno sa upravom čine celinu u zajedničkoj borbi protiv pandemije. Ujedno vas molim da razmotrite i neke zahteve zdravstvenih ustanova iz Pomoravskog okruga, koji su uputili Ministarstvu zdravlja zahtev za prijem radnika zbog pandemije. Predsednik Aleksandar Vučić danas je objavio fenomenalnu vest – da je Srbija već obezbedila milion i 800 hiljada doza vakcina protiv kovida, a koje će posle svih neophodnih provera biti građanima dostupne do kraja decembra meseca. Država čini sve što može, a usvajanje Predloga izmene Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti će tu borbu i zaokružiti. Zato podržavam ovaj predlog onako kako je dat na usvajanje, a građane Srbije pozivam da i sami daju svoj doprinos. Kada to kažem, mislim prvenstveno na one koji noći provode po kafićima i splavovima, ne poštujući mere. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Marko Parezanović.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ja ću glasati za Predlog o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, kako zbog potrebe da sačuvamo živote naših građana, tako i zbog ekonomije. Jer, kada govorimo o ekonomiji, ne smemo da ispustimo jednu stvar iz vida. Kao što svi znate, mnoge veoma razvijene evropske zemlje doživele su pravi ekonomski kolaps u prethodnih nekoliko meseci. Ono što je važno naglasiti jeste da je tom ekonomskom kolapsu prethodio jedan potpuni slom njihovog zdravstvenog sistema, slom zdravstvenog sistema koji je doprineo do jednog potpunog beznađa u kojem su se ljudi našli, a kada do toga dođe, onda nema ni priče o ekonomiji, onda ekonomija nikoga ne zanima. Mi se ovde sve vreme suočavamo sa potrebom da primenimo dve vrste mere. Sa jedne strane, one mere koje pogoduju povoljnijim epidemiološkim situacijama, a sa druge strane ne pogoduju ekonomiji i merama koje su dobre za ekonomiju, ali nisu tako dobre za epidemiološku situaciju. Ono što je najveći uspeh naše države u prethodnih nekoliko meseci, čemu možemo da zahvalimo činjenici da imamo najbolji rast ekonomije u Evropi, da smo uspeli da sačuvamo radna mesta, da smo uspeli čak i da podignemo prosečnu platu a da istovremeno unapredimo i naš zdravstveni sistem i da imamo relativno povoljnu epidemiološku situaciju u poređenju sa ostatkom Evrope, je upravo to što smo uspeli da nađemo balans između tih mera, a to nije ni malo lako. Mislim da upravo zbog toga moramo biti sad posebno oprezni, jer osam meseci je iza nas, osam veoma teških meseci i ne smemo dozvoliti sada u ovom trenutku da načinimo grešku koja nas može dovesti u neku lošu situaciju u narednom periodu, pogotovo sada, kada smo jako blizu da dobijemo konačno tu efikasnu vakcinu i kada se nazire svetlo na kraju tunela, ne smemo da dozvolimo da doživimo slom našeg zdravstvenog sistema, jer će onda i svaka priča o ekonomiji biti iluzorna. Pored svega toga, ono što moram da kažem jeste da smo u prethodnih meseci bili suočeni sa još jednim velikim problemom, sa još jednom velikom anomalijom, a to je jedna grupa političkih lešinara koja je kovid videla kao svoju šansu da uberu neki politički poen i da se eventualno domognu vlasti. Bukvalno, nisu propustili ni jedan jedini trenutak ne samo da napadaju predsednika Srbije Aleksandra Vučića i Vladu i Krizni štab, nisu propustili ni jedan trenutak da napadaju čak i lekare, koji u ovom trenutku rade najteži posao. Setimo se ovde jula meseca, imali smo napade na Narodnu skupštinu, lomljenje i paljenje Beograda, pozive da se ruši vlast, stalne analize na nekim opozicionim medijima kako je Srbija najgora, kako su svi u regionu bolji od Srbije, kako su svi u Evropi bolji od Srbije, a onda se u nekom trenutku promenila ta situacija. Promenila se ta situacija i mi već nekoliko meseci imamo značajno bolje rezultate nego bilo koja zemlja u regionu, a i u Evropi. I onda odjednom više ne možete videti na svim tim televizijama N1, Nova S i ostalim, više ne možete videti te analize, više njih to ne zanima. Više se time ne bave, jer je valjda poenta u tome da se o Srbiji priča sve najgore. Valjda, što je Srbiji gore, to je njima bolje. Posebno zbog toga moram da kažem da je to još jedan razlog zašto i pored svih problema koje imamo i sa zdravstvenom situacijom i sa ekonomskom, moramo da se borimo i sa tim. Svi ovi rezultati koje je naša zemlja postigla u prethodnih nekoliko meseci u borbi sa ovim velikim problemom jesu razlog da građani Srbije imaju poverenja u svoju državu, da imaju poverenja čak i onda kada se napravi neka greška, jer sam uveren da ne postoji zemlja na svetu koja nije pogrešila barem jednom tokom svih ovih meseci ove velike krize. Kada govorimo o samim sankcijama, mislim da su one neophodne i da nije moguće primeniti ni jedno pravilo ako sankcije ne postoje. U svakoj vrsti regulacije postoje sankcije. Međutim, ono o čemu može da se razgovara jeste kada te sankcije treba da se primene. Jer, ako neki građanin ceo dan nosi masku, pa je negde slučajno zaboravi ili napravi grešku, ako bude kažnjen to onda neće biti dobra poruka. I mislim da je jako važno da oni koji budu sprovodili zakon imaju tu vrstu osećaja da procene kada sankciju treba izreći, da bi ona imala svoju pravu svrhu, a pre svega da ima svrhu da motiviše ljude da u što većoj meri poštuju ove mere, jer one su dobre, samo je potrebna jedna stvar, a to je da ih primenimo. Ako ih budemo primenjivali, uspećemo da se izborimo i sa ovom krizom, a samim tim i da vodimo računa o našoj ekonomiji. Posebno bih hteo da apelujem na mlade ljude koji nekad pomisle da su veoma zdravi i da njima korona ne može ništa, a možda čak nisu ni mnogo u krivu sa tim, ali treba da vode računa da mogu možda slučajno, ne namerno, da prenesu virus nekome ko je star, nekome ko je bolestan i nekome za koga to može biti fatalno i da pre svega zbog toga poštuju mere, da nose maske, jer te maske štite druge od nas. Želim da iskoristim priliku i da se zahvalim svim zdravstvenim radnicima, posebno da istaknem zdravstvene radnike u Opštoj bolnici u Čačku i u Domu zdravlja u Čačku i da im se zahvalim, jer znam da u ovom trenutku, dok smo mi ovde, na svakih nekoliko minuta imaju po neki pregled, na svakih nekoliko desetina minuta imaju po neki prijem i samo strahuju od toga da li će u nekom trenutku doći do situacije da više tehnički i fizički ne mogu da izdrže da se izbore sa naglim porastom broja obolelih. To je najveći razlog zašto smatram da moramo biti odgovorni, da je ovo trenutak kada ne treba da mislimo na bilo kakav lični konfor, već da probamo i nekim ličnim odricanjem i kolektivnom odgovornošću da prevaziđemo neki naredni period koji će sigurno biti težak, a iza koga, svi se nadamo, dolaze i neka bolja vremena. Toliko i hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Nikola Lazić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Srbije, velika mi je čast da vam se kao najmlađi poslanik prvi put obratim iz ovog visokog doma. Prvo što želim jeste da se u svoje ime, a verujem i u ime svojih kolega, zahvalim svim lekarima, medicinskom i pomoćnom osoblju u zdravstvu koje se svih ovih meseci iz dana u dan bore za naše zdravlje i zdravlje svih nas, kao i građana. Naravno, i onima koji su svoje živote podredili nama i našim životima. Verujem da će izmene Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti pomoći da se rastereti ceo naš zdravstveni sistem koji je iz dana u dan sve opterećeniji. Ovo je samo jedna od mera u cilju sprečavanja daljeg širenja epidemije, kao i usklađivanje zakona sa odredbama i preporukama Svetske zdravstvene organizacije. Da ne pričam o svim zdravstvenim i ekonomskim merama koje su doneli naš predsednik Aleksandar Vučić i Vlada i koje su sprovedene, one su samo dokaz da je Srbija na odgovoran način prišla ovom svetskom problemu. To ne kažem ja kao pojedinac, to govore brojke u svetu. Mnogo bolje i razvijene zemlje od naše imaju katastrofalne rezultate i na ekonomskom i na zdravstvenom polju. To je samo deo onoga što su građani Srbije prepoznali 21. juna ove godine na izborima. No, ne mogu da se ne osvrnem na medije u vlasništvu političkih fosila iz bivšeg režima koji sve vreme tokom svetske zdravstvene krize se bave nebitnim stvarima. Prethodnih dana oni su postavljali pitanja – šta ministri traže u Kriznom štabu, šta jedan član Vlade, Vlade koja se svakoga dana bori za svakog građanina ove zemlje, traži u Kriznom štabu za borbu protiv Kovida 19? Njima je očigledno problem što je kompetentna osoba član Kriznog štaba samo zato što je ministar, a da ne zaboravimo prethodnih meseci i šta se sve dešava i ovih dana kako kroz svoje medije konstantno napadaju lekare iz tog Kriznog štaba i doktora Kona i doktora Tiodorovića i doktora Stevanovića i doktorku Kisić Tepavčević, a naravno da ne govorimo o svakodnevnim napadima na ministra zdravlja Zlatibora Lončara. Ti isti mediji, dok smo se svi mi borili i molili građane da čuvaju svoje zdravlje, su pozivali građane na proteste i kršenje epidemioloških mera, pozivali na napad na pripadnike Ministarstva unutrašnjih poslova, na nasilnički ulazak u ovaj visoki dom. Svi su oni plaćeni iz opustošenog budžeta gradske opštine Stari Grad za koju svi veoma znamo u kakvom očajnom stanju je preuzeta. Samim tim mi govori da je tadašnji predsednik Marko Bastać, dobro znamo i čiji pulen, umesto da stoji u prvim redovima i pomaže građanima tokom vanrednog stanja izdvojio za više od 14 miliona za nove kompjutere u sred vanrednog stanja, šest miliona za kancelarijski materijal na svega 75 zaposlenih, što po tome izgleda da su nešto veoma i radili, ne bih rekao, ali zato sam siguran da novo rukovodstvo opštine na čelu sa predsednikom Radoslavom Marjanovićem će vratiti stari i izgubljeni sjaj centralnoj beogradskoj opštini. Sve ovo je samo dokaz koliko ti politički fosili stavljaju svoju korist i pokušaj da se opet dočepaju državnog budžeta ispred zdravlja i života građana. Naravno, zato će takvi ljudi samo ostati deo mračne političke prošlosti. Svaki uspeh države danas predstavlja po jednu meru neuspeha bivšeg režima. Za kraj želim da se zahvalim predsedniku Aleksandru Vučiću, SNS i građanima Srbije koji su omogućili da se u ovoj Skupštini čuje glas mladih. Prvi ste mladima pružili pravu priliku, pokazali im delima da za njih u ovoj zemlji ima budućnosti. Predaja nikada nije bila opcija. Živela Srbija. Hvala.
Hvala vama, narodni poslaniče, i čestitke na izvanrednom prvom obraćanju. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, moram da kažem da imam pomalo kontroverzan stav o ovom zakonu. Verovatno kada je sačinjavana lista govornika moje uvažene kolege zato su i napisale neopredeljen. Iako ću glasati za ovaj zakon ima stvari za koje mogu da kažem da sam u ovom zakonu protiv njih. Tako da, ja sam ostao, uslovno rečeno, neopredeljen, mada to nije tako i biće vam jasno o čemu se radi posle ovog kratkog obrazloženja. Neću se upuštati u to koliko su dobro kvalifikovani zdravstveni pojmovi koji se tiču karantina, izolacije i svega toga. Samo mogu kažem da analizirajući iz svog ugla, a to je onaj pravnički ugao, da su jasno u ovom zakonu definisani i da neće ostavljati nikakvu dilemu šta je šta. Na tome čestitam kolegama koje su radile na pripremi ovog teksta. Ono čime nisam zadovoljan u ovom zakonu jesu jako male kazne, a evo to ću obrazložiti sledećim svojim stavom i dugogodišnjim iskustvom. Kazne od 300 hiljada dinara za pravna lica, 150 hiljada za preduzetnike, 50 hiljada za odgovorna lica, pet hiljada dinara za onog ko krši propise su nikakve kazne i ovde je čak po meni trebalo da se traži prostora i u ovom zakonu definisanja krivično pravne odgovornosti. Mi danas govorimo o jako ozbiljnom problemu sa kojim smo se suočili i koji možemo slobodno da kažemo da je rat, rat koji traje, koji je počeo pre skoro godinu dana i za koji ne znamo kada će se završiti. U ratu se mora voditi računa o svim građanima i prvenstveno o tome da se sačuva glava. Mi smo danas došli u situaciju da se branimo od bezobrazluka i terora manjine. Manjina građana Republike Srbije, u čemu se svi u ovoj sali više ili manje slažemo, je sve nas i sve građane Republike Srbije dovela u predvorje pakla. Ovo nisu mere protiv građana koji su poštovali mere koje se preporučuju, nisu protiv onih koji su savesni i odgovorni, već protiv onih koji svojom neodgovornošću dovode pred kolaps zdravstveni sistem, državu i moram da kažem otvoreno da su spremni da svojom nepromišljenošću prouzrokuju mnoge smrti. Iz tog razloga ove kazne, ovakve kakve su propisane, su male. Glasaću za ovaj zakon jer ta manjina, te sitne duše jednostavno je ovo za njih preveliko i na njih će ovo imati čini mi se i nadam se dovoljnu reakciju da nećemo morati da pogoršavamo kaznenu politiku u odnosu na ovu koja je predviđena. Sa druge strane drago mi je što i nije samo krivično propisana odgovornost, već i prekršajno, a pošto ni mi poslanici, niti oni koji imaju imunitet nismo amnestirani od prekršajne odgovornosti, od krivične jesmo, a to je da će se ovo primenjivati na sve nas, pa se nadam da će se primenjivati i na sve poslanike koji se nalaze u ovoj sali i koji ovog trenutka ne poštuju mere koje je preporučio Krizni štab Vlade Republike Srbije, ne nose maske ili su se prethodnih dana šetali bez maski i na taj način ugrožavaju zdravlje svih onih koji se nalaze ovde, a i svih onih sa kojima ćemo mi kada izađemo odavde imati kontakt. Lični primer je nešto što je nezamenljivo i bojim se da mi bitku sa kovidom koju jako dobro vodimo na planu zdravstvene zaštite, gubimo na ličnom primeru i gubimo na medijskom polju. Moram da kažem, gospodine ministre, da preporučujem da se mere Kriznog štaba u pisanom obliku, da li je to kajron, šlajfna, nazovite kako god hoćete, svakog dana moraju objavljivati u svim medijima koji imaju nacionalnu frekvenciju, ali pisani, ne tumačeni, jer moramo da stavimo ruku na srce da naši uvaženi lekari nisu ljudi koji su od medijske struke i onda su u mnogo situacija dozvolili sebi da zaborave da su studiju i da bezobraznim novinarima, koje jedino interesuje gledanost njihovih televizija, odgovaraju na njihova pitanja zaboravljajući da su u studiju, da ih gledaju milioni građana Republike Srbije, gledajući u voditeljima pacijenta kojeg treba da ubede da se leči. To ko hoće da stavi ruku na srce i pogleda shvatiće u stvari da sve te neke navodne nejasnoće proističu iz svega toga. Naravno da otežano ponašanje proizvodi to što u ovakvoj situaciji kada nemamo uvedeno vanredno stanje, kao što smo imali sa proleća ove godine, u zavisnosti od lokalne samouprave do lokalne samouprave važe različita pravila ponašanja i to je u skladu sa zakonom. Znate, ako ja sada odem u Kragujevac zaista bih na neki način morao da budem, na jednostavan način, upoznat koja pravila važe u Kragujevcu, šta je Krizni štab u Kragujevcu propisao, šta u Novom Sadu, šta u nekim drugim mestima da bi ovaj zakon ovakav kakav ćemo izglasati bude apsolutno jasno primenjiv na svakog građanina Republike Srbije. Kažem, ovo je borba terora bezobrazne i nevaspitane, i drske manjine nad većinom, i mi je nemamo samo u ovome, mi to imamo u poljima nevladinih organizacija, medija, čega god hoćete ili nećete. Ali, ovo je borba na život i na smrt. Od ovoga zavisi koliko će građana Republike Srbije oboleti, koliko će ih imati trajne posledice, i koliko će njih ostati bez glave na ramenima? Kaže neko, kazne su velike, nije tačno. Gospodine ministre, recite, koliko košta bolnički dan jednog bolesnika koji je na respiratorima? Koliko to košta sve građane Republike Srbije, a mnogi se sa tim, izvinjavam se, upotrebiću žargonski izraz, sprdaju na jedan krajnje neodgovoran način. Iz tog razloga, ponavljam, kazne su male. Možda je trebalo proceniti, razmisliti, da bi nam se poslodavci bolje odnosili i vodili računa o primeni ovih mera, da bolovanje bude 100%, pogotovo u situacijama koje su nedvosmislene da se neko zarazio na radnom mestu, jer nije otišao na radno mesto da se zarazi, a vidimo da se ne sprovode mere na isti način u svim firmama ili preduzećima. Različiti poslodavci postupaju na različite načine. Poštovani ministre, ima još nešto što mi se ne sviđa, ali znam da je to nužno, a to je što se u primenu ovog zakona direktno uključuje komunalna milicija. Da imamo vremena bio bih mnogo zadovoljniji da umesto toga što se njima daju ovlašćenja da postupaju u ovim predmetima, imamo prilike da angažujemo mnogo više zdravstvenih sanitarnih i drugih inspektora koji su vezani za zdravstvo i da se oni staraju o primeni ovog. Nadam se da ćemo ovo imati prilike da u doglednoj budućnosti menjamo, jer sa odgovarajućim inspekcijama i nadzorima dobićemo daleko kvalitetnije zdravstvo u perspektivi. Ono što je nedvosmisleno, a to je da Srbiji glavu u ovom trenutku spašava državno zdravstvo. Činjenica je da su i mnoge privatne ustanove uključile se aktivno da pomognu, ali da nismo sačuvali državno zdravstvo, pitanje je da li bismo imali mogućnost da danas uopšte pacijente za koje više u Beogradu nema ležaja slobodnih, slobodnih kreveta, smestimo u neku drugu bolnicu, verovatno bismo već pre današnjeg dana gledali one slike kakve su bile ovde puštane sa zapada gde ljudi koji nisu imali novca nisu mogli da uđu u bolnicu i to je nešto što se mora čuvati i negovati i izuzetno je važno ne samo zbog ovoga, nego zbog građana Srbije, ulagati u nove objekte, u državno zdravstvo i zaposliti, sve one ljude koje je imalo ikakve veze imaju sa zdravstvom. Srbija treba da dostigne nivo koje imaju neke zemlje, a to je da dođe bar jedan lekar na manje od 137 građana. Onda ćemo biti mirni i sigurni da smo negovani kako to dolikuje Srbiji. Kažem, mi iz Pokreta socijalista glasaćemo za ovaj zakon. Molim vas, razmislite o ovome što sam vam rekao za medije, ko izlazi na televiziju, šta govori, jako je važno insistirati, bar to možemo od Javnog servisa ili RTS-a, da tražimo da i voditelji u svim emisijama se pojavljuju sa maskama, jer ukoliko pričamo o Kovidu, a ne nosimo masku, šaljemo jaku lošu poruku. Da li neko veruje ili ne veruje u postojanje Kovida, to je njegov problem? Demokratija je vladavina većine nad manjinom. Manjina je dužna da se povinuje odluci većine ili će trpeti konsekvence. Mogu ja da verujem šta god hoću i neću i da je ovo napravljeno, i da je namerno pušteno, i da je ovo rat, i čak da ne postoji, ali kao deo vlasti u ovom slučaju zakonodavne, dužan sam da poštujem one mere koje Republika Srbija sprovodi kada je u pitanju borba protiv Kovida 19. Svoje neko pravo mogu da ostvarujem u nekoj drugoj situaciji i svoje mišljenje na nekom drugom mestu, ali u Skupštini, ali ni na ulici i nigde osim poštujući sutra i ovaj zakon, nemam pravo da se drugačije ponašam. Poštovani poslanici, drage koleginice i kolege, ja samo moram reći još jednu stvar u ovim odnosima između ekonomije i zdravlja. Jedna stara narodna izreka kaže - ko je čuvao glavu, sačuvao je kuću, ko je čuvao kuću, nije sačuvao glavu. Na vama ministre i na Vladi Republike Srbije i na Kriznom štabu je da nađete meru između svega toga, jer Srbija mora da sačuva i glavu i kuću. Mi ćemo glasati za ovaj zakon i stojimo iza vas u svakom pogledu da se ove mere što pre realizuju. Do pobede.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Baroš. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, cenjeni ministre sa saradnicima, dame i gospodo, pre svega želeo bih da vam predočim osećaj iskrene časti i velikog zadovoljstva što imam priliku da se prvi put obratim ovom velelepnom narodnom plenumu i to kao narodni poslanik, gde ću diskutovati na sada najvažniju temu, naročito ovih dana, a to je tema izmene i dopune zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Kao i svaki drugi pravni akt i svaki zakon, podložan je određenim modifikacijama, određenim promenama koje najčešće nastaju kao posledica nastupanja određenih unutrašnjih ili spoljašnjih manifesta, odnosno uzročnika. Osnovni uzrok izmene ovog zakona, Zakona o zaštiti stanovništva od zarazne bolesti jeste širenje pandemije Kovod 19, prouzrokovane korona virusom koji je praktično opustošio sve zemlje sveta, naročito njihove ekonomske i zdravstvene sisteme, ali da napomenemo da je odneo i preko milion života. Nažalost, kao što je svima poznato, Kovid 19 nije zaobišao ni našu zemlju, međutim, ono što neskromno moramo pohvaliti jeste jedan pravovremen, oštar odgovor države koja je na najbolji mogući način uputila kontru korona virusu i sprečila izbijanje scenarija, kako smo imali prilike da vidimo u Italiji, Španiji i nekim drugim zemljama. Posebnu zahvalnost dugujemo Vladi Republike Srbije na čelu sa predsednicom Vlade, vama kao resornom ministru koji rukovodi ministarstvom koje je najviše na udaru, ali naravno i predsedniku republike Aleksandru Vučiću koji je u onim početnim, najtežim trenucima na volšeban način, koristeći se svim mogućnostima uspeo da obezbedi određena zaštitna sredstva, da obezbedi odgovarajuću opremu, aparate iako je lično bio pogođen napadom ove nemani, jer znamo, oboleo mu je najuži član porodice koji je, podsetićemo se bio smešten na sajmištu, poput svih drugih stanovnika, koji su nažalost oboleli, bez ijednog privilegovanog tretmana ili bilo kojeg drugog boljeg statusa. Međutim, nećete mi zameriti ukoliko na prvo mesto liste zasluga postavim ipak zdravstvene radnike koji su u najvećem broju slučajeva sebe i svoje porodice stavljali iza želje da pomognu stanovništvu i da zaštite sve nas od širenja ove zaraze. Naravno, zahvalnost dugujemo i svim onim drugim licima, koji su na posredan ili neposredan način učestvovali u zaštiti širenja zaraze Kovida 19. Danas je i više nego jasno vidljivo opravdano ulaganje u projekat "milijarda evra u zdravstvo" koji je pokrenuo tada predsednik Vlade, a sada predsednik republike Aleksandar Vučić i putem kojeg je sadašnja Vlada izgradila, odnosno rekonstruisala zaista veliki broj ustanova primarne i sekundarne zdravstvene zaštite, odnosno brojne domove zdravlja, opšte bolnice, kovid bolnice, klinike itd. Složićemo se da niti jedan zakon, niti bilo koji drugi pravni akt ne mogu da predvide sve situacije koje se mogu dogoditi u praksi. Prosto, on se može posmatrati na različite načine, pa čak i kao živi organizam. Potrebe izmene Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti jesu, kako smo čuli, problematična praktična primena određenih mera, potom, nažalost, nedovoljan broj sanitarnih inspektora, koji ne mogu trenutno, s obzirom na obim posla, da na najbolji mogući način odgovore na sve zahteve i naravno time dajemo mogućnost nekim drugim državnim organima da priteknu u pomoć, to je od izuzetne važnosti iliti značaja, i naravno ovim zakonom podižemo onaj minimalni iznos novčanih kazni, jer se u praksi pokazalo da se sudovi prilikom presuđivanja vode upravo tim minimalnim zakonskim kaznama i iznosima, pa se logički nameće pitanje da li takvi iznosi mogu da utiču preventivno na učinioca prekršaja i da li će ga odvratiti, kako njega, tako i nekoga ko prekršaj još uvek nije počinio da isti počini. Razlog hitnosti donošenja ovog zakona, imajući u vidu trenutnu epidemiološku situaciju u zemlji, uopšte nije potrebno posebno komentarisati, a da nema razloga hitnosti prilikom donošenja ovih izmena i dopuna, verujte da bismo ugrozili život i zdravlje ljudi, organizaciju državnih organa, službi, ali i samu bezbednost zemlje. Kada smo kod konkretnih izmena zakona, želeo bih, ministre, da ih sa vama prokomentarišem i da davanjem odgovora na pojedina pitanja rešite određene nedoumice, a sve iz dobronamerne potrebe da javnost i građani lakše spoznaju same odredbe, njihov smisao i da adekvatnije postupaju u skladu sa izrečenim merama, odlukama i naredbama. Dakle, prva izmena predviđena je u članu 2. Zakona, gde se radi zaštite od unošenja zaraze na teritoriji Republike Srbije definiše pojam države sa nepovoljnom epidemiološkom situacijom. Ovo je dosta dobro što smo definisali pojam države sa nepovoljnom epidemiološkom situacijom, jer ona ima za cilj da ograniči kretanje ljudi, odnosno putnika u međunarodnom saobraćaju iz država koje su zahvaćene korona virusom, a sve sa ciljem da se spreči unošenje i širenje zaraze u našoj zemlji i da se time naravno pogorša trenutna epidemiološka situacija. Ostaje nejasno kako ćete na predlog Zavoda tu meru doneti, da li postoje neki jasno propisani kriterijumi, parametri, uslovi pod kojima će se određena zemlja smatrati epidemiološki nepovoljnom ili ćete pak da se koristite načelom reciprociteta. Ono što se takođe nameće kao pitanje jeste i međunarodni promet roba i usluga, koji sa jedne strane ne sme stati zbog ekonomske situacije i privredne aktivnosti, a sa druge strane može biti u koliziji sa određenim merama koje se izriču, odnosno koje se mogu izreći za one države koje se nalaze u nepovoljnoj epidemiološkoj situaciji. Pretpostavljam da će Vlada, na predlog Ministarstva, detaljnije regulisati ova sporna pitanja. Isto tako, u članu 2. Zakona imamo izmenu kojom se dodaje tačka 19a) koja definiše ličnu zaštitu od infekcije, gde je pojedinac sada dužan da preduzima mere lične zaštite, dakle, dužan. To je dobra odrednica, jer prosto pojedinac je stavljen u epicentar ove obaveze i to što sada ima dužnost zapravo predstavlja donekle temelj na osnovu kojeg je moguće izreći određenu konsekvencu, odnosno određenu sankciju. Isto jako dobro rešenje je što se u istom članu zakona dodaju tačke 25a) i 26a) kojim se konačno definiše pojam kućne izolacije, odnosno karantina u kućnim uslovima, jer je u praksi postojao problem upravo zbog nedovoljne definisanosti ovih pojmova ko je to u obavezi da poštuje ove mere, ko ih određuje, na koji način itd, što je sada konačno i rešeno. Dobro je takođe što se u članu 5. kod kategorija „ostale bolesti“ dodaje Kovid-19 kao taksativno navedena bolest, jer prosto ne znamo još koliko ćemo dugo biti suočeni sa ovom problematikom. U članu 13. dodaje se još jedan stav koji govori da lica koja su tokom epidemiološkog ispitivanja specijaliste epidemiologije označena kao kontakti dužna su da se pridržavaju propisanih mera i uputstava koja odredi taj specijalista. Ono što se može javiti kao problem u praksi jeste činjenica da veliki broj lokalnih samouprava, odnosno domova zdravlja i opštih bolnica nema lekara specijalistu epidemiologije, pa će se dogoditi da jedan veliki broj, eventualno veliki broj pacijenata koji iziskuje epidemiološki pregled bude upućen u isto vreme u prvi zavod kojem ove lokalne samouprave teritorijalno pripadaju, pa će se postaviti pitanje da li je izvodljivo da u jednom zavodu gde postoje, recimo, tri specijaliste epidemiologije u isto vreme bude pregledano 50 ili 100 pacijenata, da ne pričamo o problematici sanitetskog prevoza itd. Menja se i član 31. stav 6. gde je zaposlenima određeno da pored nekada nadoknade sada pripada i naknada zarade, odnosno plate, u skladu sa zakonom, a samo rešenje sanitarnog inspektora zapravo predstavlja dokaz o privremenoj sprečenosti za rad. Ovo je izuzetno dobra mera kojom država zapravo štiti zaposlene od eventualnih nepopularnih radnji koje bi bile ili zloupotreba koje bi preduzeli poslodavci prema zaposlenima. Da se ne dotičem baš svih izmena jer ću onemogućiti ostale govornike, odnosno ostale poslanike da iznesu neko svoje viđenje ovih izmena i dopuna Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, osvrnuću se i na ličnu zaštitu od infekcija u članu 46a), kojim se definiše sam pojam lične zaštite i gde se određuje da su pravna lica i preduzetnici koji obavljaju delatnost u objektima u kojima borave druga lica dužni da preduzmu mere lične zaštite od infekcije, što je u redu, i da odrede lice, jednina, odgovorno za neposrednu primenu tih mera. Ono što se može javiti kao problem u praksi jeste činjenica da jedno lice, odnosno jedan zaposleni kojeg je odredio poslodavac kao odgovornog za neposrednu primenu tih mera, u praktičnoj primeni teško može da isprati adekvatno preduzimanje mera, naročito ako se radi o pravnom licu ili preduzetniku koji posluje u više prostorija, u više pogona ili je pak svoj rad opredelio u više smena. Pretpostavljam da je tvorac zakona mislio na množinu, na više lica, ili je mislio da to određeno lice opredeljuje neke dodatne kolege kao ljude koji će nadzirati sprovođenje mera. Sa druge strane, ono što je sporno jeste činjenica da zaposleni kojeg odredi poslodavac kao odgovornog za neposrednu primenu mera može biti lice različite profesionalne struke i različitog stepena stručne spreme, pa se postavlja pitanje – da li on može adekvatno da proceni da li je određeno činjenje ili nečinjenje, ponašanje u otvorenom i zatvorenom prostoru i slično dovoljno adekvatno da spreči ili suzbije širenje zarazne bolesti, odnosno da zaštiti sopstveno i tuđe zdravlje, kao i život? Kontrolu sprovođenja ovih mera videli smo da sada može da vrši sanitarna inspekcija, ali se sada kao novina uvodi da ovu kontrolu mogu da vrše i komunalna inspekcija i komunalna milicija. Ovde se takođe javlja pitanje od maločas, odnosno da li komunalna inspekcija i komunalna milicija imaju dovoljno znanja, dovoljno razvijene lične kompetencije i veštine, određene obuke da adekvatno procene da li se mere lične zaštite na jedan pravilan način sprovode, jer složićemo se, ovaj zakon se ne odnosi samo na trenutno postojeću pandemiju Kovid-19 ili korona virus, već i na druge zarazne bolesti gde se kao zaštitne mere možda neće propisati prosto nošenje maski, prisutnost određenog broja ljudi na određenoj površini, već i neke druge mnogo kompleksnije mere, u zavisnosti od tipa zaraze, gde će se pored vizuelnih iziskivati i brojne druge sposobnosti radi utvrđivanja poštovanja mera. Takođe, nadam se da će Vlada propisivanjem bližih uslova i slično opet definisati iliti detaljnije urediti ovu oblast. Veoma je dobro što u članu 53a) Vlada Republike Srbije možda da izvrši određene mere, čime se skraćuje postupak potreban za ponekad obavezno i hitno donošenje mera, što je od izuzetnog značaja. Ono što je apsolutno bilo neophodno i značajno, imajući u vidu broj sanitarnih inspektora i njihov obim posla, jeste da se nadležnost poveri drugim državnim organima, odnosno, kako smo to rekli, komunalnoj inspekciji i komunalnoj policiji, a što se i čini u članu 73. stav 2. gde se dodaje tačka 16). Osim onih mogućih problema koje sam naveo kada sam pričao o njihovim ličnim kompetencijama, veštinama, znanjima, obukama i slično, ovde se javlja još mogućih problema u praktičnoj primeni. Što se tiče vršenja nadzora nad sprovođenjem mera od strane komunalne milicije tu neće biti nekih preteranih problema. Problemi će se javiti u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima ne postoji obrazovano odeljenje komunalne milicije. Dakle, tu će pored sanitarne inspekcije nadzor vršiti i komunalna inspekcija. Dakle, komunalni inspektor ima ovlašćenja da, između ostalog, izda prekršajni nalog, da podnese prijavu nadležnom organu za učinjeno krivično delo, odnosno zahtev za pokretanje prekršajnog postupka i da obavesti drugi organ o razlozima za preduzimanje mera za koje je taj organ nadležan. Ono što se prvo javlja kao sporno jeste pitanje utvrđivanja identiteta počinioca prekršaja od strane komunalne inspekcije. Potom ponekad neophodno zadržavanje u slučaju nepostupanja po nalogu komunalnog inspektora od strane počinioca prekršaja i dolaska nadležnih državnih organa, prevashodno mislim na MUP itd. Pitanje je da li je stav 4. tačka 3) kojim komunalni inspektor obaveštava drugi organ o razlozima za preduzimanje mera za koje je taj organ nadležan zapravo posebna dozvola da komunalni inspektor zadrži određeno lice, ograniči njegovu slobodu kretanja ili možda upotrebi fizičku silu. Ako je to slučaj, onda se nameće pitanje da li je komunalni inspektor dovoljno obučen, tehnički opremljen itd. za sprovođenje mera za koje je drugi organ nadležan? Ono o čemu možda treba razmisliti, iako to sada u ovim momentima deluje možda i nebitno, jeste donošenje određenog propisa, što je u nekim zemljama rešeno i samim zakonom, gde će se definisati sprovođenje za građane važnih događaja, upravo poput svadbi, veselja, pogreba, organizacija određenih manifestacija, bilo kulturnih, sportskih, verskih okupljanja itd, jer se veoma često u praksi pojavljuju ovakvi slučajevi, koje ja ne opravdavam lično, ali koji su nedovoljno precizno pojašnjeni, gde građani na svoju ruku, tumačeći odredbe po sopstvenom nahođenju i uverenju, neretko krše mere zaštite i rizikuju svoje, ali i tuđe zdravlje i život. Na samom kraju, lično, kao poslanik podržaću ovu izmenu Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti putem kojeg se još na precizniji način uređuje oblast zaštite stanovništva, što je naročito značajno pri pojavi određene epidemije ili pandemije određene zarazne bolesti kao što je to slučaj sada. Vama kao ministru želim da uskoro pričamo na neke druge teme koje nisu vezane za Kovid 19 i znajte da smo ponosni na vas i na sve zdravstvene radnike. Srdačno se zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministar Lončar. Izvolite.
Zahvaljujem vam se na svim pitanjima. Pokušaću da ne ostane neka dilema, krajnje konkretno i da pojednostavim sve ono što može da dovede do dileme kod naših građana. Vezano kako ćemo procenjivati da li je neko rizičan da uđe u Srbiju iz neke zemlje, procenjivaćemo na osnovu stanja u toj državi. Nemamo nameru da se tu igramo nekog reciprociteta ili bilo čega, da se igramo neke politike, gledaćemo samo da li su ugroženi građani Srbije, da li je negde situacija takva da ima previše zaraženih i ako primamo nekog ko hoće da uđe kod nas, šta treba da se sprovede od mera da bi taj ušao da ne donosi zarazu. Znači, po tom principu će se raditi. Apsolutno će biti nesmetan protok robe. To je bilo i u prvom piku, drugom piku. Jednostavno, ne vidimo… Nije se dokazalo da kad ide roba, kad se odvija ovaj transport i sve te stvari, da je došlo do bilo kakvih problema. Tu smo napravili jasna pravila za ljude koji voze te kamione, koji voze tu robu. To je regulisano, pokazalo se, dobro. Nije bilo nikakvih problema. Ne želimo to da zaustavljamo, nema nikakve svrhe. Što se tiče lične odgovornosti, mislimo da je to osnov svega, jer bez toga mi možemo ovde da pričamo koliko god hoćete, neće biti nikakvog efekta. Odgovorno lice, da razjasnimo i to, svaka firma, kafić, restoran mora da ima odgovorno lice. Kako će oni da se organizuju između sebe, naravno da ne očekuje niko da to odgovorno lice radi 24 časa svaki dan, ali je on odgovoran i on je zadužen za organizaciju i da isprati šta se dešava.Mi kada bi pustili više odgovornih lica ili nešto, mi nikad ne bi došli do cilja. To bi stalno bila ona priča – nisam ja, ovaj je, ovaj bi rekao – nisam ja, onaj je. Znači, to je to. Svako će prema svom domenu rada ili funkcionisanja odrediti na osnovu svojih svih tih parametara koje ima ko je to odgovorno lice, a to odgovorno lice raspoređuje i pravi organizaciju rada. Eto to je suština. Ja samo želim da svi razumeju jednu stvar, da mi ovo ne radimo da bi dokazali da je neko kod nas.. Mi nismo pravnici, lekari smo. Da je neko vrsni pravnik, da je vrsni neko ko se razume u te zakone i u sve to. Ovo radimo iz nužde i želimo samo da zaustavimo širenje korone, da omogućimo zakon koji postoji da se primeni. Eto to je suština. Ono čime se mi vodimo je da dođemo do svesti građana, do onih koji su neodgovorni, a koji tek postaju odgovorni kada znaju da mogu da budu sankcionisani. Eto to je suština svega. Želeli smo da to pojednostavimo, jer naš zdravstveni inspektor… Da razumeju građani Srbije kako to izgleda. Kada dođu u lokal koji ne poštuje mere, njima treba između 45 minuta i sat i 15 minuta da naprave adekvatan zapisnik koji će sutra da prođe na sudu. Ako vi imate lokal da smo ograničili da radi do 23.00 i zdravstveni inspektor dođe u 23.10, znači on u tom jednom lokalu ne može da završi pre ponoći i dalje, a zahteva se da ode, da obiđe i druge lokale, jer sutra, kako je bilo formulisano, to sve što je napravljeno, kada bi došao i rekao – ne poštujete mere, zatvorićemo ili slično, sutra bi sve to palo na sudu, jer ne bi bila ispoštovana procedura popunjavanja zapisnika, koji je neophodan. Eto, to je bila suština. Sada samo skraćujemo ovo vreme. Pozivamo u pomoć slične službe da pomognu da budemo efikasniji. Nemojte da budemo na strani onih koji će da krenu svesno da krše vreme. Nećemo dobiti ništa ako budemo gledali iz njihovog ugla i tražili rupe u zakonu i u svemu. To nije suština. Onda ništa nismo uradili. Ako mi gledamo da opravdamo one koji već sada znaju i traže opravdanje kako će da krše mere, da neće to biti adekvatna kazna, da neće ispoštovati, da će pasti na sudu, da će ići na ovaj sud, da će ići na onaj sud, ako to gledamo, mi imao desetine i stotine zaraženih, jer se neće poštovati mere. Apsolutno nije to suština. Suština je ovo drugo što sam rekao, da pojednostavimo, da budemo praktični, da zaustavimo širenje korone, da spašavamo zdravlje i živote ljudi. Molim vas da to tako gledamo i da tako učestvujemo u tome. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sledeća prijavljena je Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, gospodine Orliću, uvaženi ministre Lončar sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, Srbija danas beleži pad, ima najmanji pad u Evropi, kada je reč o BDP-u u odnosu na čitavu Evropu, od 1,5%. U goroj poziciji su od nas i mnoge zemlje EU, poput Bugarske koja je u minusu za 4%, Severne Makedonije – 5,4%, Mađarske – 6,1%, BiH – 6,5%, Hrvatske koja je u padu od 9% i Crne Gore koja beleži pad za čak 12%. Srbija je, dakle, u mnogo povoljnijoj situaciji, oporavlja se ekonomija, oporavlja se i sektor usluga, raste privreda i oporavlja se industrijska proizvodnja i jako je važno da kao država i kao sve naše relevantne institucije nastavimo sa ovako pozitivnim trendovima i u budućnosti i u narednom periodu. Zato je važno da danas kao narodni poslanici raspravljamo o izmenama i dopunama jednog jako važnog zakona. Reč je o Zakonu o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, kako bi nastavili da brinemo o zdravlju naših građana, kako bi sačuvali naš zdravstveni sistem i kako bi sačuvali našu privredu, privredu naše zemlje. O novinama u ovom zakonu govorili su mnogi narodni poslanici, ja prosto ne želim da se ponavljam. Osnovne novine idu u pravcu da je sanitarnih inspektora do sada na terenu bilo zaista malo i da je neophodno da uključimo i druge institucije i druge organe koji će se baviti kontrolisanjem mera i realnim sprovođenjem u praksi. Ubuduće će u našim gradovima, i u Beogradu i u ostalim gradovima i opštinama i komunalna milicija voditi računa o sprovođenju ovih mera, moći će da pišu prekršajne naloge građanima koji se ne pridržavaju ovih mera, kao što je obavezno korišćenje maski. Neophodno je da imamo zaista jedan dobar pravni okvir. Mogla bih da kažem da je ovaj postojeći zakon koji smo usvojili 2016. godine bio dobar, i sada je dobar, ali moramo da vodimo računa o svakom onom detalju, da uvedemo novine i nove pojmove, kao što su kućna izolacija i kućni karantin kako bi zaista kao država Srbija dali adekvatan odgovor na pandemiju korona virusa koja je zaista pogodila čitav svet i Srbija nije imuna. Istina je da su nam bolnice pune, ali i da je dosta toga Vlada Republike Srbije preuzela u ukupno osam meseci koliko pandemija korona virusa vlada u Srbiji kako nam se ne bi desio kolaps zdravstvenog sistema koji smo zaista mogli da gledamo i u svetskim medijima i u mnogo razvijenijim zemljama i mnogo bogatijim zemljama nego što je Republika Srbija. Zaista odajem priznanje za sve što je urađeno u prethodnom periodu, gospodine Lončar. I Ministarstvo zdravlja i predsednik Republike Srbije je zaista danonoćno bio na terenu. Pratili ste sve moguće situacije koje su se dešavale. Zaista ste davali svakog dana adekvatne odgovore. Evo, i sada ste, rekla bih, dva koraka ispred, i kada je reč o otvaranju novih bolnica i kada je reč o daljem ulaganju u zdravstveni sektor. Želim sve građane Republike Srbije da obavestim, koji možda nisu ispratili, da je u planu izgradnja, da je u toku izgradnja dve posebne Kovid bolnice u Beogradu, reč je o naselju Batajnica, ali i u Kruševcu i da je država Srbija za to izdvojila devet milijardi dinara. Nećemo samo stati na opremanju i izgradnji novih bolnica, opremaćemo i nove opšte bolnice, opremaćemo domove zdravlja i zaista ćemo kao država se potruditi na sve načine da pokažemo da imamo dovoljno opreme, da imamo dovoljno medicinske opreme, zaštitne opreme, da imamo dovoljno lekova i da ćemo svakom pacijentu u Srbiji zaista obezbediti adekvatnu zdravstvenu negu. Raduje i činjenica da zaista beležimo rekorde kada je reč o izgradnji novih bolnica u Batajnici i u Beogradu i da će ta bolnica biti otvorena, koliko sam saznala iz medija, 2. decembra, da će bolnica u Kruševcu biti otvorena sredinom decembra ove godine i da ćemo imati nove zdravstvene kapacitete, što nam je u ovom trenutku jako važno kako bi zaštitili živote svih naših građana. Takođe, želim da kažem da će te bolnice biti zaista opremljene najmodernijom opremom, da ćemo imati dovoljno respiratora, boca za kiseonik, aparata za anesteziju, ali i svega onoga što je neophodno kako bi naši pacijenti, kako bi naši građani zaista imali adekvatne uslove za pružanje adekvatne zdravstvene zaštite. Rekla bih da zaista mnoge zemlje i EU u ovom trenutku mogu da nam pozavide na tako dobrim rezultatima. Takođe, želela bih da kažem da je ovo možda i trenutak da sami sebi i kao narodni poslanici i kao obični građani ove zemlje postavimo neka pitanja i da budemo iskreni u tim odgovorima - da li smo dovoljno učinili za naše građane kao pojedinci? Kakvi su uslovi u našim bolnicama i našim Kovid ambulantama, a kakvi su uslovi bili pre, recimo, 10 godina? Da li imamo dovoljno medicinske opreme? Kako se mi snalazimo, kakva je to praksa u Srbiji, a kako se snalaze neke druge zemlje, mnogo razvijenije zemlje u regionu? Neke su od njih i članice EU. Mogu da kažem sa ponosom da je Srbija imala adekvatan odgovor na pandemiju korona virusa, da smo među prvim zemljama nabavili respiratore i svu neophodnu medicinsku opremu, zaštitne maske, sredstva za dezinfekciju, skafandere i ostalu zaštitnu opremu, da se zaista od prvog dana u Srbiji poštovala reč struke, da smo imali i dobru saradnju i sa našim kineskim partnerima, da smo se pridržavali svih neophodnih preporuka i da zaista nije bilo sramota da čujemo i šta naši inostrani partneri, naši prijatelji iz Kine mogu da nam ponude kao iskustvo koje ćemo mi implementirati i sprovesti u našoj zemlji. Počeli smo da otvaramo privremene Kovid bolnice u čitavoj Srbiji. U Beogradu su to bile bolnice na Sajmu, ali i u Areni i u svim ostalim gradovima. U opštinama su se otvarale privremene bolnice jer smo na taj način želeli da pokažemo da možda ukoliko nema kapaciteta u Kovid bolnicama, imamo u privremenim bolnicama. Tako da zaista je svakom građaninu, ko god se obratio nekoj zdravstvenoj ustanovi za pomoć, ni jedan građanin nije bio odbijen, svi su dobili adekvatnu zdravstvenu zaštitu. Ne smemo zaboraviti rezultate Vlade u prethodnom periodu. Opremili smo uz pomoć naših kineskih prijatelja jednu od najsavremenijih laboratorija na Balkanu, rekla bih. Reč je o laboratoriji "Vatreno oko" i zaista smo mnogo radili. To nas je zapravo dovelo do toga da smo mi u jednom trenutku zaista brzo mogli da izvršimo što veći broj testiranja i na taj način brzo otkrijemo i dođemo do rezultata koje su to Kovid pozitivni pacijenti, građani Srbije. Možda sam ja emotivna u ovom trenutku, oprostite mi na tome, zaista želim da iskažem jedno istinsko poštovanje prema svim onim herojima, svim onim lekarima, zdravstvenim radnicima, medicinskom, nemedicinskom osoblju, svim onim volonterima koji su od 16. marta otkad je uvedena vanredna situacija u našoj zemlji zaista zvali i pružali bezrezervnu, bespoštednu borbu. Videli smo juče kada su neki od njih nagrađeni sa najsjajnijim ordenjem, medaljama, koje predstavljaju neku vrstu nagrade za sve ono i priznanje za sve ono što su oni uradili za našu zemlju. Neki su u toj borbi dali svoj život. To nisu samo jedine nagrade koje je predsednik Aleksandar Vučić uputio kao znak zahvalnosti za solidarnost, humanost, za profesionalizam u ovoj pandemiji. Te nagrade će se dodeljivati za Sretenje. Ja dolazim iz GO Rakovica i znam kako je nekada izgledao taj zdravstveni sistem. Mogu da vam kažem da su građani Rakovice više od 50 godina čekali na jedan moderan dom zdravlja primarne zdravstvene zaštite koji smo zajedno otvorili, podsetiću vas, u oktobru 2017. godine i gde sada više od 40 hiljada pacijenata naselja u Rakovici mogu da dobiju zdravstvenu adekvatnu negu. To ne možemo nikada zaboraviti, tu neku ljudsku dimenziju koju kao narod zaista u teškim vremenima sve više pokazujemo. Zato me je danas zabolela izjava jednog narodnog poslanika koji je rekao da nam nisu potrebne konferencije za medije Kriznog štaba, da ti stručnjaci koji sede na konferencijama, koji daju odgovore na pitanja novinarima, da šire strah i da to nije potrebno. Naprotiv, smatram da su te konferencije neophodne i da nam takve izjave neodgovornih poslanika ni na koji način neće koristiti ni našoj ekonomiji, ni našoj privredi, a ni zdravstvenoj zaštiti i zdravstvu u Srbiji. Tako da, prosto, to je za svaku osudu. Takođe, ta ljudska dimenzija, kao narod mi smo pokazivali tokom čitave istorije i u tom prvom talasu korone u Srbiji, zaista mogu da kažem da je veliki broj volontera i privrednika svakog dana zvao nas u opštini, a verujem da su takve priče, i da mi danas ovde možemo da čujemo svih 250 poslanika, da ispričaju svoje priče šta su radili od 16. marta do danas, kako su pomagali svojim sugrađanima i kako su se zajedno sa svim državnim institucijama borili protiv ovog opakog virusa, protiv pandemije Kovida-19. Na samom kraju, važno je da nastavimo sa radom, važno je da menjamo ovaj zakon i važno je da nastavimo da obezbedimo sve one neophodne uslove da srpska privreda nastavi da funkcioniše uprkos pandemiji korona virusa. Ohrabruje vest koju smo čuli od ministra finansija, gospodina Malog, da ćemo kao zemlja zaista nastaviti i sa direktnim stranim investicijama i u narednoj godini, da strani investitori neće zaobilaziti našu zemlju, jer je Srbija bila lider u jugoistočnoj Evropi. Isto tako, ohrabruje vest da ćemo nastaviti sa povećanjem plata i penzija i u narednoj godini. Nastavljamo sa borbom protiv ovog opakog virusa, jer je jako važno da postanemo odgovorni i prema sebi, ali i prema drugima, kako bi obezbedili da Srbija nastavi da živi. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Đorđe Todorović ima reč.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama je danas Zakon o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti i ideja, cilj, intencija ovog zakona jeste da se pojmovno, suštinski definiše zakonodavni okvir u kojem će država u narednom periodu raditi u sprečavanju širenja opake bolesti korona virusa. U ovom zakonu jasno je definisano i šta je Kovid-19 i kako i na koji način je definisana kućna izolacija, karantin u kućnim uslovima, dužina trajanja istog i na koga se to faktički odnosi, ali i ko sprovodi sankcije u slučaju nepoštovanja ovakvih propisa. Jasno je definisano, dakle, da to čine i sanitarna inspekcija i komunalna inspekcija i komunalna milicija u onim lokalnim samoupravama u kojima je ona i definisana da postoji, ali i pripadnici snaga bezbednosti, poput MUP i Ministarstva odbrane. Ono što je bitno, a poslednjih nekoliko dana provlači se kroz medije, ti neki istrošeni političari govore da je ovo zakon represivnog karaktera. E, pa nije. Ovaj zakon nije represivnog karaktera iz prostog razloga zato što sedam, osam, devet meseci poslednjih mi imamo ovu situaciju, zadesila nas je, ne samo nas, već čitav svet, ova situacija oko korona virusa, i znamo i svesni smo i spremni smo na sve ono što zacrta Krizni štab, a pri tom podrazumeva i držanje određene distance i nošenje maske u zatvorenom prostoru i sve ostalo. Narod je svestan toga i to sprovodi. Ovo ovde je za one neodgovorne, ili barem za one koji zagovaraju određene stavove da se sankcije sprovode za takve ljude koji ovaj zakon ne poštuju. Još jedna bitna stvar, zakon nije represivnog karaktera, već je isključivo i samo preventivnog. Važno je napomenuti u narednom periodu treba da radimo na razvijanju kolektivne svesti, ali i da radimo na društvenoj odgovornosti. Kao što sam rekao, ovaj virus nije zadesio samo Srbiju, već čitavo čovečanstvo i svi smo se zajedno našli u ovakvoj situaciji. Međutim, Srbija je u poslednjem periodu pokazala da može da izađe iz teških kriza, iz teških situacija, 2014. godine smo to pokazali. Predsednik Vlade Aleksandar Vučić je to pokazao, sprovodeći teške ekonomske reforme, fiskalnu konsolidaciju, kako bismo četiri godine uzastopno imali suficit u budžetu. Iz tog suficita mi danas gradimo i podižemo Srbiju. Iz tog suficita mi danas možemo i da gradimo dve nove Kovid bolnice, možemo da povećavamo plate zdravstvenim radnicima, možemo da ulažemo u kompletnu zdravstvenu infrastrukturu i da kupujemo i nabavljamo lekove, opremu, kao što smo pokazali u prethodnom periodu. Videli ste da smo i u aprilu mesecu pomogli i penzionerima i zdravstvenim radnicima povećanjem plata 10%, ali i sad u ovom trenutku, svim zdravstvenim radnicima sa novih 10.000 dinara i svim građanima Srbije, pre nekoliko meseci je svakom punoletnom građaninu koji je to želeo, mogao je da dobije 100 evra, kako bi popunili budžet u kući, kako bi upumpali još više sredstava u privredu Srbije, kako bismo u privatni sektor za narednih pet meseci, odnosno prethodnih, dali minimalnu platu za sve zaposlene milion i 50 hiljada zaposlenih pet meseci je finansirala državna kasa Srbije. To je pokazatelj da sve ono što smo radili u prethodnom periodu pokazuje da možemo da iz budžeta Srbije finansiramo velike projekte, da možemo da izgradimo i Tiršovu 2, da smo izgradili Klinički centar u Nišu, da gradimo Klinički centar Beograd, da sad u ovom trenutku iz realnih izvora, iz budžeta gradimo i dom zdravlja, ja sam sa Palilule inače i na levoj obali Dunava, gde živi 150.000 ljudi, u ovom trenutku se gradi dom zdravlja u Borči. To će biti jedna od najmodernijih, to će biti najmodernija zdravstvena jedinica u Beogradu, na 7.000 kvadrata, preko 700 miliona evra biće uloženo u to i na tome su građani Beograda zahvalni. Kada pogledate ono što smo zacrtali u planu „Srbija 2025“, jasno piše koliko ćemo uložiti sredstava u razvoj zdravstva u narednih pet godina i stotine miliona evra biće uloženo u tu svrhu. I svim ovim što smo uradili, zacrtali smo put tome. Mogu ovi neodgovorni da se ponašaju tako kako se ponašaju i da po društvenim mrežama pišu ono što pišu, a imaju privilegiju, izgleda, da tamo jedino mogu da se obrate i da mogu slobodno svoju politiku tamo da nastave da vode. Kaže jedan bivši narodni poslanik, inače član ovog propalog saveza, ordenje, koje je inače juče predsednik Srbije Aleksandar Vučić uručio zdravstvenim radnicima, onima koji su bili na prvoj liniji fronta, ordenje, kaže, članovima Kriznog štaba koji nisu proveli ni jedan minut u skafanderima. Ja ga molim da ovo ponovi i pred direktorom Klinike za infektivne i tropske bolesti, da ponovi pred Goranom Stevanovićem, koji 19 sati dnevno poslednjih šest meseci ne izlazi iz skafandera, da ponovi to i pred Ivanom Milošević, ako sme i ako može. Sram ga bilo zbog toga. Sram ga bilo, zato što svi u Srbiji znaju koliko su se ti ljudi, članovi Kriznog štaba, uključili u borbu protiv ove opake bolesti. Ali, da se njihov glas vrednuje i čuje, pa oni bi verovatno sedeli danas ovde. Ali, oni su znali da politiku koju vode, takvu politiku kakvu su vodili u prethodnom periodu, ti članovi bivšeg režima, propalog saveza, znali su da nemaju šta da traže na izborima. Znali su da beže od istih zato što ne smeju narod da pogledaju u oči, ne smeju da im kažu i šta planiraju i šta žele da rade. To je pogubna politika za Srbiju. I hvala Bogu, još jednom ponavljam, da oni svoju politiku vode na tviteru. Što se tiče bitnih stvari, važno je da naglasimo da svi zajedno radimo i učestvujemo u tome da održimo zdravstveni sistem u Srbiji i važno je da se svaki pojedinac odgovorno i na takav način ponaša. Hteo bih da naglasim i da podržim ovo što je predsednik Aleksandar Vučić pre nekoliko dana, u saradnji sa Albanijom i Severnom Makedonijom, potpisao Memorandum o saradnji, u smislu podrške, u zdravstvenom smislu, da se pomogne ljudima koji su i zdravstveno ugroženi, gde god oni živeli. To je važno i za građane Srbije, ali to je put kojim idemo, vizija koju je zacrtao predsednik Aleksandar Vučić kroz „mini Šengen“, da se ceo region ravnomerno razvija, jer to je važno. Mi smo u nekom trenutku i dostigli zenit, ekonomski pokazatelji govore o tome, govore da imamo rast u budžetu, MMF to pokazuje. U naredne tri godine bićemo prvi u Evropi što se stope ekonomskog rasta tiče i najbolji smo u tome otkad predsednik Aleksandar Vučić vodi ovu zemlju. Kada pogledate sve što smo uradili u prethodnom periodu, a posebno šta ćemo uraditi u godinama pred nama, a suštinski, najvažnija stvar jeste da ispoštujemo sve ono što smo zacrtali u planu „Srbija 2025“, a to je da obezbedimo da prosečna plata u Srbiji bude 900 evra, da prosečna penzija u Srbiji bude 440 evra i da radimo sve što je potrebno kako bismo mladima omogućili bolju budućnost. Za kraj, dozvolite mi samo da se zahvalim svim zdravstvenim radnicima u Srbiji, da se zahvalim svim ljudima koji ne rade u zdravstvenom sektoru ali koji su u poslednjih nekoliko meseci pokazali izuzetnu hrabrost i odgovornost da učestvuju u borbi protiv korona virusa i da se zahvalim svim odgovornim građanima u Srbiji koji su razumeli ovu situaciju u kojoj se nalazimo. Hvala.
Hvala vama, gospodine Todoroviću. Mislim da je reakcija narodnih poslanika na najbolji mogući način dala i ocenu, odnosno informaciju vama kako ste govorili. Čestitam vam na tome. Zaista sramne reči, u tome sam saglasan, koje ste ponovili. Reči su, pretpostavljam, Boška Obradovića. Liči na nešto što smo mi slušali ovde u prethodnom sazivu, ali, verovali vi meni na reč ili ne, pošto sam ja u tom prethodnom sazivu takođe bio prisutan u velikoj sali, to nije i najgore što je taj čovek, odnosno Savez za Srbiju, čiji je, čini mi se, bio koordinator za Narodnu skupštinu, pokazao da su u stanju da pomisle, izgovore ili urade. Ali, to su svakako stvari koje govore pre svega o njima. Vama još jednom hvala što ste se setili svih koji su dali nemerljiv doprinos velikoj herojskoj borbi čitave naše države i našeg naroda ove godine, borbi koja se svakako nastavlja. Lepo je što ste se setili svih. Još jednom, čestitke na vašem izlaganju, to je bilo vaše prvo obraćanje ovde. Reč ima Olivera Pešić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, izmene i dopune Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti su zaista neophodne u situaciji u kojoj se nalazi naša zemlja, koja je pogođena pandemijom zarazne bolesti Kovid 19 i ove izmene i dopune Zakona pre svega trebamo posmatrati kao samo još jednu od mera u borbi naše države sa Kovidom 19. Izmenama i dopunama se definišu mnogi važni pojmovi, kao što su lična zaštita od infekcije, kućna izolacija, karantin u kućnim uslovima i mnogi drugi važni pojmovi, ali smo imali prilike da detaljno od mojih kolega u prethodnim izlaganjima čujemo o pojmovima. Ono što je važno i što želim da obavestim građane Republike Srbije, to je da će se ukoliko već od sutra, kada stupi na snagu ovaj zakon, jer je plan da večeras glasamo, pojačati kontrola poštovanja propisanih mera, obzirom da se ovim izmenama i dopunama Zakona daje ovlašćenje komunalnim inspektorima i komunalnoj miliciji da i oni mogu zajedno sa sanitarnim inspektorima vršiti nadzor nad primenom propisanih mera zaštite, obzirom da je po važećem zakonu tu mogućnost imala samo sanitarna inspekcija. Takođe, komunalna milicija dobija saglasnost da može i da isprazni objekat u kome se krše propisane mere i da taj objekat čak i zatvori na vremenski period najviše od 72 sata. Izmenama i dopunama takođe su propisane i kazne za nepoštovanje propisanih mera, kako za fizička lica, tako i za pravna lica i za preduzetnike. Za fizička lica su kazne od 5.000 dinara za nenošenje maske u zatvorenom prostoru i nepoštovanje fizičke distance. Takođe, za fizička lica od 50 do 150 hiljada dinara iznosiće novčane kazne za prekršaje ukoliko fizičko lice ne postupi po nalogu doktora medicine, dakle, ukoliko ima nalog da bude u kućnoj izolaciji, karantinu ili da poštuje neku drugu propisanu meru, a on to ne čini. Pravna lica, takođe, i preduzetnici, kao i lica koja su odgovorna kod njih, snosiće propisane kazne. Ja zaista moram da kažem, kada se radi o novčanim kaznama, ako je novčana kazna jedan od načina da se smanji širenje zaraze i da se sačuvaju životi svih građana Republike Srbije, ja sam zaista za to i zdušno podržavam ove odredbe, jer statistika kaže da se 95% građana zaista pridržava i poštuje propisane mere zaštite. Ove izmene i dopune su pre svega usmerene na pojačanu odgovornost svih građana i svi mi u ovako teškoj situaciji pre svega moramo da budemo odgovorni prema sebi, svojoj porodici, svojim najmilijima, ali i prema širem okruženju. Moramo biti savesni, a pre svega mislim da moramo biti solidarni, jer lekari i medicinsko osoblje su iscrpljeni, osam meseci traje njihova neprestana bitka za život svih građana Srbije, rade u vanrednim uslovima, pod punom opremom, svakog dana je sve veći broj pregleda, sve veći broj inficiranih i sve veća popunjenost bolničkih kapaciteta. Zbog toga svi mi imamo moralnu obavezu, odnosno dužni smo da pomognemo tako što ćemo poštovati te mere i tako što ćemo se, pre svega, ponašati odgovorno. Što se tiče odgovornosti države u borbi sa Kovidom 19, smatram da se država ponašala krajnje odgovorno, da je odgovor države u samom startu bio brz i efikasan. Za pomoć privredi u borbi sa Kovidom 19 država Srbija je izdvojila 5,8 milijardi evra, isplaćene su tri plus dve minimalne zarade, odloženo je plaćanje poreza i doprinosa, plasirani su krediti Fonda za razvoj, garantne šeme. Sve ove mere koje su išle kao pomoć privredi omogućile su da se održe proizvodni kapaciteti u Srbiji i da stopa nezaposlenosti bude na istorijskih 7,3%. Ja zaista imam potrebu da podsetim građane da je 2012. godine, kada je SNS preuzela odgovornost za rukovođenje državom, stopa nezaposlenosti bila neverovatnih 25,9%. Osim mera pomoći privredi u borbi sa Kovidom 19, država Srbija je pomogla i svakog pojedinca. Tako je penzionerima isplaćena jednokratna pomoć od 4.000 dinara, svaki punoletni građanin naše države koji se prijavio da mu je pomoć neophodna dobio je 100 evra u dinarskoj protivvrednosti, a aprila meseca smo imali i povećanje zarada zdravstvenih radnika u iznosu od 10%. Danas smo usvojili rebalans. Iz tih sredstava, odnosno iz budžeta Republike Srbije doneli smo odluku da se još dodatno isplati 10 hiljada dinara jednokratne pomoći svom medicinskom osoblju. U prepodnevnom delu zasedanja ministar finansija Siniša Mali je bio u Skupštini i imali smo prilike da čujemo da nas od 1. januara očekuje novo povećanje zarada. Ja sam zaista uverena da će upravo najveće povećanje ići zdravstvenim radnicima, onako kako je bio slučaj u prethodnim godinama. Da li su zarade zdravstvenih radnika u Srbiji dovoljno visoke, da li je jednokratna pomoć dovoljno visoka, zasigurno nije, ali ono što jeste važno jeste da je država Srbija na ovaj način zdravstvenim radnicima pokazala koliko ceni njihov trud i rad, koliko poštuje uslove rada u kojima oni rade i izdvojila je u ovom trenutku onoliko koliko je to bilo moguće, a da državna kasa zapravo ostane stabilna. Osim direktne novčane pomoći koja je išla zdravstvenim radnicima, mnogo toga je država Srbija uradila da poboljša uslove rada svim zdravstvenim radnicima u Srbiji, ali i uslove za sve korisnike zdravstvenih usluga. S tim u vezi, devet milijardi evra je izdvojeno za izgradnju dve kovid bolnice, što je najvažnije u ovom trenutku i rekonstrukciju i opremanje opštih bolnica i domova zdravlja po čitavoj Srbiji. Na moje veliko zadovoljstvo i zadovoljstvo svih građana Jablaničkog okruga iz tih sredstava se vrši i rekonstrukcija i opremanje Opšte bolnice u Leskovcu. Želim samo da naglasim da ovakav odgovor države na situaciju u borbi sa koronom, odnosno Kovidom 19 zaista ne bi bio moguć da od 2014. godine država Srbija nije vodila odgovornu budžetsku politiku, da se nije krenulo sa fiskalnom konsolidacijom, da nisu sprovedene ekonomske reforme i da četiri godine zaredom nismo imali suficit. Upravo zahvaljujući tom suficitu mi u 2021. godini u doba kada se ceo svet suočava sa krizom bićemo u situaciji da povećamo penzije za 5,9%, da povećamo minimalnu zaradu za 6,6%, da imamo novo povećanje plata u javnom sektoru, a da sa kapitalnim projektima nastavimo kao da se ništa ne dešava, kao da smo prosto u jednoj normalnoj godini. Da zaključim, dakle država se u borbi sa Kovidom 19 ponašala zaista krajnje odgovorno. Ono što je na svima nama kao pojedincima je da se i mi ponašamo odgovorno, da poštujemo propisane mere i da na taj način pomognemo u borbi sa kovidom. Na kraju samo želim da kažem još jednu rečenicu. Smatram da svako od nas ima pravo da ima neka svoja ubeđenje da veruje ili ne veruje kakve posledice po život i zdravlje može da ima zaražavanje Kovidom 19, ali takođe smatram da niko nema prava bez obzira kakvo on ubeđenje imao da ugrožava živote i zdravlje drugih ljudi. Stoga dozvolite mi da još jednom apelujem na sve građane Republike Srbije, budimo odgovorni, poštujmo propisane mere kako bismo što pre izašli iz ove situacije i vratili se svojim normalnim životima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Radin. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsedniče. Uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, gospodine ministre, dozvolite mi da kažem da započnem ovaj govor sa tim da moram reći da mi je žao, žao mi je što su protivnici ovog zakona zaboravili na to da su upravo ove stvari regulisane našim Krivičnim zakonikom, da je naš Krivični zakonik daleko represivniji što se toga tiče i da ovaj zakon predstavlja možda savršen balans za trenutnu epidemiološku situaciju. Žao mi što su svi zaboravili kako je izgledalo na početku, mislim najviše na protivnike ovog zakona. U trenutku kada su najmoćnije države sveta ekonomski, politički, na svaki mogući način pokušavale da dođu do svakog raspoloživog dela medicinske opreme Srbija je bila ta koja je uspela prva ili među prvima da dođe do svega što nam je bilo neophodno u tom trenutku zahvaljujući predsedniku Vučiću dok su sa druge strane stali politikanti, dok su sa druge strane stali oni koji su se mešali u vašu struku ministre, dok smo sa druge strane imali na žalost stomatologe po obrazovanju, ljude koji su završili Medicinski fakultet, koji su tvrdili da ne treba nositi maske, dok smo imali predstavnike Saveza za Srbiju koji su na svojim televizijama svaki dan u svakom trenutku pokušali da podrivaju mere Kriznog štaba, a opet samo želim da dodam da su na istim tim televizijama u regionu stajali iza kriznih štabova država u regionu. Nije vam bilo lako, ali ja moram reći da imam apsolutno poverenje i u buduće mere Kriznog štaba i mere koje će nastupiti sa ovim zakonom iz jednog prostog razloga, pokazalo se empirijski, ako tako hoćete, od početka epidemije da Srbija nije preduzela pogrešan korak. Pokazalo se da čak i oni koji su zagovarali tzv. švedski scenario, koji su zagovarali da nam ne trebaju maske, da ne treba ništa, a evo danas su Šveđani priznali da su možda pogrešili i žao mi je zbog toga zato što je svaka greška o ovoj pandemiji koštala ljudskih života. Mi ovde nismo diskutovali ni o čemu drugom danas nego o merama koje direktno treba da utiču da spasu ljudske živote. Velika Britanija je opet zaključana. Mi smo uspeli to da izbegnemo zahvaljujući merama koje je preduzela Vlada Republike Srbije. Gospodine ministre, ja sam imao tu nesreću, takođe, da budem zaražen. Nije za igrati se sa ovim virusom. Neki će tvrditi jeste – mala je smrtnost, nije strašno. Možda sam samo imao sreće, a šta je sa nekim starijim? Trudim se masku da nosim u svakom trenutku ne zbog sebe. Znam da moja sloboda je ograničena slobodom drugih. Ovo ne bi trebalo uopšte da bude u zakonu. Znam da sam u svakom trenutku u mogućnosti da zarazim nekog starijeg, nekoga ko će imati daleko više zdravstvenih problema. Nisam siguran da smo možda trebali ići sa ovako blagom kaznenom politikom. Možda smo trebali više ići sa edukacijom, gospodine ministre. Voleo bih da odvojite minut, dva da nas podsetite, neki su zaboravili kako izgleda epidemija, a nažalost imali smo ih na ovim prostorima, imali smo ih pre 50 godina zadnju, zar ne ozbiljnu? Što se tiče, gospodine ministre, mera prevencije, nadam se da će upaliti, makar dok ne stigne vakcina. Neizmerno me obradovala danas vest opet gospodina predsednika da ćemo imati prvi kontigent vakcina, da će među prvima krajem decembra, ako se ne varam, stići u Srbiju. Znam da ćemo opet morati da o ovom raspravljamo pošto će to opet biti na dnevnom redu opozicije, da će to opet biti na dnevnom redu kojekakvih politikanata, kako da zaštitimo ljude. Koja god da bude vakcina, gospodine ministre, ja vam se nudim, ako treba, među prvima ću je primiti. Siguran sam da će i kolega Rajić stati tu pored mene zato što se za sada pokazalo kod virusnih infekcija najbolja zaštita. Ako ne uspemo da zaustavimo ovaj virus bojim se da nam dogodine neće biti lako. Naša ekonomija je preživela ovu godinu. Naša ekonomija će preživeti verovatno i sledeću, ali zaboravljamo uvek svi da ovo nije samo kod nas, da se ovaj govor, da se razgovor o ovom virusu vodi u svim parlamentima, u čitavom svetu i uvek imate one koji ne veruju, uvek imate one koji su protiv i uvek oni plate životima svojih građana. Podržavam vas, podržaću ovaj zakon i molim vas da nastavite tako da radite. Hvala vam.
Zahvaljujem. Kako mi je ovde obeleženo, čestitam na prvom vašem nastupu. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče Skupštine. Poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ono što smo mogli da čujemo celog današnjeg dana jeste od kolega poslanika da apeluju na građane Srbije da zaštite sebe i druge. Izmena Zakona o zaštiti stanovništva o zaraznih bolesti između ostalog omogućava i komunalnoj miliciji da kažnjavaju prekršioce u cilju suzbijanja bolesti. Ovo je moralo da bude doneto ne zbog onih odgovornih, nego zbog onih neodgovornih jer jedino će verovatno znati da poštuju pravila kada im se bude olupalo o džep. Ovo će omogućiti strožiju kontrolu mera i to u prevodu znači da će u Beogradu biti samo negde do 400, 500 novih ljudi, tj. biće komunalne milicije koji će učestvovati u kontroli. Na primer, u Mladenovcu gde nije formirano odeljenje komunalne milicije planirano je da bude komunalna inspekcija. Mi možemo doneti najbolji zakon, ali moramo se brinuti o njegovoj primeni i da zakon važi za sve. Kolega Bačevac je na primer taksativno govorio o tome kolike su kazne propisane u kojoj zemlji, tako da ovo nije nikakva novina. Po sadašnjem zakonu to mogu da rade sanitarni inspektori iz Ministarstva zdravlja i njih je otprilike negde oko 140 na teritoriji Srbije, što je malo. Međutim, zašto je to značajno? Mi moramo da reagujemo na celoj teritoriji zemlje, a ne da se virus i da se zaraza prenosi iz jedne oblasti u drugu. Što se tiče kazni mora da postoji i opšta društvena osuda onih koji krše neophodne mere zaštite pored ovih zakonskih. Kada uporedimo proleće kada je na primer bilo uvedeno vanredno stanje sada mislim da je manja panika, ali pošto je panika manja to je kao sistem kuvane žabe, tj. prosto smo se privikli, ali samim tim i opustili. Zato je sada i veći priliv bolesnika u bolnici. Jedna od bolnica koja je u kovid sistemu je i bolnica u Mladenovcu za interne bolesti i ako se sećate ministre, kada sve ovo bude prošlo i kada, nadam se, vrate sve u normalu, da smo i razgovarali da će uopšte pošto Mladenovac nema opštu bolnicu, da će preći u zdravstveni centar, nadam se, da će u narednim godinama se to i ostvarilo ili bi to mnogo značilo. Po medijima se javljaju pojedinci koji žestoku kritikuju izborni štab, zatim, Vladu Srbije, Ministarstvo zdravlja, ali i naročito predsednika Aleksandra Vučića. Sve što je dobro, sve što je logično, to je normalno, a ono što je loše oni su krivi. Ja apelujem da prestanemo s optuživanjem i da damo minimum savesnosti i odgovornosti. Ako se neko oseća jakim i zdravim, to ne znači da nije prenosilac virusa, to je od njih vrlo sebično, tako da za pojedine glasnogovornike koji nisu nosili maske, znam lično da su sada u bolnici. Videli smo da bolest ne napada samo stare, sada je sve više mladih i to onih koji nemaju nikakve sistemske bolesti. Ima puno zemalja u svetu koje nisu odmah shvatile ozbiljnost situacije i moglo bi se zameriti što šta njihovim vladama, ja mislim da ovoj Vladi, koja je vodila proces od početka, zaista, nije imalo šta da se zameri. U Srbiji od početka je bilo onih koji pametuju samo radi lične promocije kada su mere blaže, zašto nisu oštrije, kada su mere oštre, zašto nisu blaže, i namerno ne kažemo opoziciju, jer to podrazumeva neku ideju, plan, program, a ovde toga nema, nego samo opstrukcija. Izuzetno jaki ljudi i u ovako teškoj situaciji nastavljanu ne štedeći sebe. To je slučaj sa našim predsednikom, tako da je bolest njegovog sina, takođe, bila meta podsmeha, ali hvala Bogu, on je mlad i jak i preboleo je virus. Tako da se zapitamo građani Srbije ko su ljudi koji su sebi dali za pravo da znaju bolje od doktora od stručnjaka, kada se zna da doktori i specijalisti na fakultetu školuju 10 i više godina da bi bili stručni u nekoj oblasti. Ta doza bezobrazluka i umišljenosti, zaista je neverovatna. Imam puno poverenja u ovu Vladu da nikada ne donose ishitrene poteze, ali uvek donosi odluke u najboljim interesu svojih građana, misleći prvenstveno na njihovo zdravlje, ali i egzistenciju, što je rekao kolega Đorđe Komlenski - da sačuva i glavu i kuću i da nađe pravu meru. Ako smatraju da treba da se skrati vreme kafića, onda mora. Velike su teret podnele, zaista i turističke agencije, ali ja sam lično protiv rada noćnih klubova. Jel bi neko tek tako, da ovo nije opasno vreme za čovečanstvo, rizikovao napredak svoje ekonomije, sigurno da ne. Naravno, da svi želimo da se vratimo u normalu, ne samo mi, nego ceo svet. Gledala sam sa divljenjem u Vuhanu da je sve počelo pre neki dan se održao koncert, gde su bili bez maski, igrali, pevali, ali ne zaboravimo da je svemu tome prethodila velika disciplina i velika odgovornost. Pridružujem se, takođe, kolegi Đorđu koji se zahvalio ne samo medicinskim radnicima, nego i svim drugima koji su doprineli da Srbija bude u normali, da ni o čemu ne oskudevamo, i da sve normalno funkcioniše. Znači, svim tim ljudima na koje smo mogli da se oslonimo, sada nam je jedinstvo jedino neophodno, zbog naše budućnosti i zbog budućnosti naše dece, jer ujedinjeni možemo sve. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Terzić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pre svega, hoću u svom prvom obraćanju Narodnoj skupštini da iskoristim priliku da se zahvalim građanima Republike Srbije zato što su u velikom broju izašli na izbore koji su održani 21. juna 2020. godine, zato što su tog dana odbranili demokratiju u Srbiji, i zato što su glasali za politiku u kontinuiteta SNS i zato što su jasno svima stavili do znanja kakvu budućnost žele za Srbiju. Lično smatram da su u politici važne dve stvari, a to su, pre svega, odgovornost i rezultati i što se rezultata tiče tu je stvar potpuno jasna, rezultati ili imate ili nemate, i na osnovu toga dobijete poverenje građana na izborima. Mi iz SNS možemo da budemo ponosni na rezultate koje smo ostvarili ne samo u prethodne četiri godine, odnosno za vreme trajanja mandata prethodne Vlade Republike Srbije, već i od 2012. godine kada pod vođstvom i pod liderstvom predsednika Aleksandra Vučića SNS upravlja ovom zemljom. Šest prioriteta državne politike koje je definisao predsednik Aleksandar Vučić imaće jasnu podršku Narodne skupštine Republike Srbije i za to postoji široki konsenzus. Naravno, u ovim trenucima najveći izazov koji je pred nama jeste borba za javno zdravlje naših građana i borba protiv korona virisa. Upravo kroz Zakon o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti mi se borimo za zaštitu javnog zdravlja i za obezbeđenje kvalitetnije zdravstvene zaštite za sve naše građane. U toj borbi protiv korona virusa koja traje od marta meseca, obezbedili smo veće plate za naše zdravstvene radnike. Kroz rebalans budžeta za 2020. godinu obezbedili smo jednokratnu novčanu pomoć našim medicinskim radnicima zato što su upravo oni bili na najvećem udaru korona virusa. Ne samo to, uspeli smo da obezbedimo u prethodom periodu pet milijardi evra za naš privredni sistem i za naš zdravstveni sistem kako niko u Srbiji ne bi došao u situaciju da tokom krize ostane bez posla. Zahvaljujući ekonomskim reformama koje smo sproveli 2014. godine, mi danas u Narodnoj skupštini možemo da govorimo i o rezultatima u zdravstvenom sistemu koje smo postigli u prethodnom periodu. U prethodnom periodu izgradili smo novi Klinički centar u Nišu, završavamo izgradnju Kliničkog centra Srbija, završavamo izgradnju Kliničkog centra Vojvodina i nastavljamo sa projektom izgradnje Univerzitetske dečije klinike "Tiršova 2". pristupili smo rekonstrukciji gotovo svih bolnica, kliničkih centara i domova zdravlja u Srbiji, a ja ću da podsetim građane Republike Srbije da to niko nije radio prethodnih 50 godina, dok na vlast nisu došli SNS i Aleksandar Vučić. Hoćemo da građanima Republike Srbije obezbedimo ono što smo za njih predvideli kroz investicioni plan "Srbija 2020-2025", a to je ono što građani Republike Srbije zaslužuju. Predvideli smo više od 600 miliona evra investicija u naš zdravstveni sistem kako bi građani Republike Srbije dobili najmoderniji zdravstveni sistem u Evropi. Zato što smo dovoljno ekonomski osnažili Srbiju, mi danas možemo da govorimo o izgradnji dve nove kovid bolnice za svega tri meseca u Batajnici i u Kruševcu, možemo da govorimo o opremanju laboratorija za PSR testiranje u Kosovskoj Mitrovici. Možemo da govorimo o proširenju naših zdravstvenih kapaciteta u Gračanici, možemo da govorimo o izgradnji dodatnih kapaciteta za klinički centar u Kosovskoj Mitrovici, za zdravstvene sisteme u Kosovskom pomoravlju, Metohiji, jer jedino ekonomski snažna Srbija može da se bori za zaštitu vitalnih državnih i nacionalnih interesa na KiM i da se bori za zaštitu javnog zdravlja naših sunarodnika na KiM. U ovom trenutku jačanje kapaciteta našeg zdravstva ukupno snaži moć Republike Srbije. Naš zadatak kao narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije biće da formiramo takav zakonskih okvir da Srbija može da nastavi putem ekonomskih i političkih reformi, da postižemo još bolje rezultate u svim sferama društvenog života kako bi smo sačuvali naše nacionalne interese, kako bismo sačuvali javno zdravlje i živote građana i kako bismo dodatno osnažili našu ekonomiju. Iz tog razloga pripremili smo pravni okvir koji će omogućiti sankcionisanje svakog nepridržavanja epidemioloških mera. Kroz ovakav zakonski okvir otvaramo mogućnost da se sprovedu mere Kriznog štaba. Drugi izbor nemamo, jer ne možemo da zatvorimo našu ekonomiju. Aktuelni zakon nije mogao da predvidi ono što se događa sa pandemijom i u Srbiji i u svetu i zato je naš zadatak da se suočimo sa novim okolnostima i da se borimo za našu ekonomiju i za živote građana Suštinski, i to hoću da naglasim, mislim da je važno zbog građana Srbije, poenta i cilj ovog zakona nije novčano kažnjavanje građana Republike Srbije, već je poenta i cilj ovog zakona da se građani čuvaju, da slušaju savete lekara i da se pridržavaju epidemioloških mera upravo iz razloga da bismo zaštitili naše zdravstvene kapacitete, da bismo zaštitili našu ekonomiju i da bismo zaštitili naše interese. Dakle, jasno je da kada govorimo o zaštiti javnog zdravlja govorimo o jednom od ključnih pitanja za budućnost ove zemlje. Još jednom hvala našim lekarima koji se svakodnevno bore za zaštitu života građana i hvala ljudima koji se na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem bore za ekonomiju ove zemlje, jer i pored problema koje nam je donela Korona uspeli smo da sačuvamo radna mesta i da ne ugrozimo stopu javnog duga Srbije, da budemo najbolja ekonomija u Evropi u 2020. godini i da pri tom imamo i dobre vesti za građane Republike Srbije, a to je da ih od 1. januara 2021. godine očekuju i veće plate i veće penzije. Ono što na kraju želim da kažem jeste da ću glasati za predloženi zakon koji predstavlja jedan od prvih koraka u ostvarivanju ovih šest prioriteta državne politike koju je definisao predsednik Aleksandar Vučić, jer ta politika je dobila neprikosnovenu podršku na izborima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem i čestitam još jednom na vašem prvom izlaganju. Pošto na poslaničkim, listama nema više prijavljenih govornika, a takođe ne vidim da se javlja niko ni u ime poslaničkih grupa, šefova poslaničkih grupa, ili ovlašćenih predstavnika, želeo bih samo na kraju da pitam predlagača da li želi da se obrati? Izvolite.
Predsedniče Skupštine, poštovani poslanici, građani Srbije, želim samo da vam se zahvalim na današnjim izlaganjima, na raspravi koju smo imali i nadam se da ovo što radimo da će dati rezultat i da ćemo zaustaviti širenje virusa i sačuvati naš zdravstveni sistem i zdravlje i živote naših građana. Još jednom neizmerno hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem načelni pretres. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Želim samo da napomenem da je u ime ovlašćenog predlagača Zaštitnika građana stigao jedan amandman, ali neblagovremeno, posle 14.00 časova, a kao što znate po Poslovniku amandmani se podnose do početka, do otvaranja rasprave u načelu, tako da taj amandman je neblagovremen. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem četvrtak, 12. novembar 2020. godine sa početkom u 19.00 časova kao dan za glasanje o tački dnevnog reda Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. [[Posle pauze]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tački dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 189 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192, za – 189, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je članom 22. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenog glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje Predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje: ukupno – 192, za – 189, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasao jedan. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaustavljam glasanje: ukupno: 192, za – 189, protiv – jedan, uzdržan – jedan, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti stanovništva od zaraznih bolesti. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Zahvaljujem se svima i želim samo da vas obavestim da ukoliko ne bude nekih tačaka po hitnom postupku, da bi sledeća sednica Narodne skupštine, koja bi razmatrala tačke dnevnog reda po redovnom postupku, bila zakazana najverovatnije za 24. novembar. Zahvaljujem.