Доброго ранку, шановні народні депутати, запрошені та гості Верховної Ради України. Прошу, шановні колеги, підготуватися до реєстрації. Увімкніть систему "Рада". [[10:01:49]] Зареєструвалися в сесійній залі картками 346 народних депутатів. Ранкове засідання Верховної Ради України оголошую відкритим. Шановні колеги, сьогодні день народження народного депутата України Гуреєва Василя Миколайовича. Прошу привітати нашого колегу, побажати йому здоров’я і успіхів. [[Оплески]] Шановні народні депутати, надаю вам інформацію про результати роботи Верховної Ради України на пленарних засіданнях 21 квітня 2011 року. Розглянуто 48 питань порядку денного. За результатами їх розгляду прийнято 24 закони та 13 постанов, 7 законопроектів прийнято за основу, 4 законопроекти повернуто до комітету на доопрацювання з наступним поданням на повторне друге читання, 4 законопроекти та 1 проект постанови відхилено. Шановні народні депутати, відповідно до статті 229 Регламенту Верховної Ради України у п’ятницю з 10-ї до 11-ї години проводиться "година запитань до Уряду". Представники депутатських фракцій внесли пропозиції під час "години запитань до Уряду" заслухати інформацію Кабінету Міністрів України стосовно переговорного процесу України та Росії щодо митного союзу. Депутатські фракції Партії регіонів, "Блок Юлії Тимошенко – "Батьківщина", Блок "Наша Україна – Народна самооборона", Комуністична партія України та депутатська група "Реформи заради майбутнього", керуючись частиною шостою статті 229 Регламенту Верховної Ради України, заздалегідь письмово повідомили Кабінет Міністрів України про запитання, на які б вони хотіли, прагнуть отримати відповіді від Кабінету Міністрів України. Шановні колеги, відповідати на запитання народних депутатів України від імені Кабінету Міністрів України буде міністр закордонних справ України Костянтин Іванович Грищенко. Шановні народні депутати, нагадую ще раз вам, що Регламентом передбачений наступний порядок проведення «години запитань до Уряду». На запитання до членів Кабінету Міністрів України від депутатських фракцій, груп та безпосередньо народних депутатів, які письмово подали свої запитання, – 30 хвилин, на запитання безпосередньо присутніх народних депутатів – 30 хвилин. Я просив би відповіді формулювати на письмові запитання коротко, в межах двох хвилин. Письмові запитання, запитання усні народних депутатів просив би формулювати протягом однієї хвилини. Відповіді також протягом двох хвилин. Немає заперечень? Немає. Шановні колеги! Я запрошую на трибуну Міністра закордонних справ України Костянтина Івановича Грищенка. В тім, якщо у вас будуть питання і до присутніх інших членів Кабінету Міністрів України, така можливість у вас буде протягом 30 хвилин. Костянтин Іванович, я просив би вас по черзі від кожної фракції по запитанню. І таким чином по колу будемо йти.
Шановний Володимире Михайловичу! Шановні народні депутати! Перш за все відзначу, що тема українсько-російського двостороннього співробітництва традиційно викликає підвищену увагу з боку депутатського корпусу. Про це зокрема свідчить і те, що я на цій трибуні виступаю вдруге практично за два місяці. Цього разу на адресу Кабміну надійшло 24 письмових запитання від чотирьох депутатських фракцій та однієї депутатської групи. Депутатська фракція „Наша Україна – Народна Самооборона” – 9 запитань, депутатська фракція Партії регіонів – 5 запитань, депутатська фракція "Блок Юлії Тимошенко - "Батьківщина" – 3 запитання, депутатська фракція Комуністичної партії України та депутатська група "Реформи заради майбутнього" – по одному запитанню. Оскільки більшість запитань перегукуються або стосуються однієї теми, то з метою економії часу в своїх відповідях я згрупую деякі з них. Зокрема ті, що стосуються відносин України з митним союзом Республіки Білорусь, Республіки Казахстан та Російської Федерації, таких загалом сім запитань. Запитання від депутатської фракції Партії регіонів. Що означає формат співробітництва з митним союзом "три плюс один"? Від депутатської фракції "Наша Україна – Народна самооборона". Яка різниця, якщо вона є, між вступом України до митного союзу Росії, Казахстану та Білорусії і співпрацею з цими країнами у форматі "три плюс один", будь ласка, конкретно? Від фракції Партії регіонів. Яким чином на разі вибудовуються відносини України з митним союзом Республіки Білорусь, Республіки Казахстан та Російської Федерації? Від фракції "Наша Україна – Народна самооборона". Ви можете офіційно заявити, що Україна не вступить до митного союзу за нинішньої влади? Запитання від фракції "Наша Україна – Народна самооборона". Перший віце-прем’єр уряду України Андрій Клюєв у розмові зі своїм російським колегою Ігорем Шуваловим сказав, відповідаючи на питання про вступ до митного союзу: "Для того, щоб Україна вступила у митний союз нам необхідно буде пройти дуже серйозну внутрідержавну процедуру, тому однозначно відповісти на це питання я не можу, проте ми виявляємо величезний інтерес до митного союзу". Отже керівництво уряду не відкидає можливості членства в митному союзі і засвідчує величезний інтерес уряду до нього. Як ви оцінюєте такі висловлювання другої людини в українському уряді? Наступне запитання від фракції "Наша Україна – Народна самооборона". Яким чином взагалі може бути реалізована, запропонована Президентом Віктором Януковичем, схема участі України в митному союзі "три плюс один", якщо статут митного союзу, відзначали експерти, не допускає ніяких обумовлень, а значить ніяких інших форматів співпраці крім прописаного у статуті повноцінного членства? І запитання від депутатської фракції "Наша Україна – Народна самооборона". Запитання полягає у тому, що відповідальний секретар комісії митного союзу Сергій Глазьєв в інтерв’ю газеті "Комерсант" заявив, що Росія не розуміє, що мається на увазі під форматом "три плюс один". Глазьєв впевнено спрогнозував, що наступним етапом у випадку вступу України до митного союзу буде єдиний економічний простір. Які підстави Глазьєв має робити подібні заяви після переговорів Януковича та Путіна? І запитання від депутатської фракції "БЮТ – "Батьківщина": "Які основні умови висловила російська сторона щодо вступу України до митного союзу?" Хотів би надати наступну відповідь. Відповідно до визначених і юридично закріплених засад внутрішньої та зовнішньої політики України європейська інтеграція залишається головним зовнішньополітичним пріоритетом нашої держави. Незмінність українського курсу на євроінтеграцію ще раз була підтверджена Президентом України у щорічному Посланні до Верховної Ради. Останнім часом на цьому напрямі здійснюється кропітка системна робота щодо підготовки угоди про асоціацію, невід’ємною складовою якої має стати поглиблена та всеохоплююча зона вільної торгівлі. Вже до кінця поточного року ми прагнемо шляхом компромісу усунути розбіжності у позиціях сторін та вийти на підписання цього документа. Водночас це не заважає нам розвивати інші форми взаємовигідного співробітництва із важливими торговельними партнерами України. У контексті можливої взаємодії з митним союзом трьох ми готові працювати над пошуком прийнятної формули відносин. Як зазначив Президент України у своєму Посланні, взаємодія України з митним союзом може здійснюватись за формулою "три плюс один". Це означає наступне. По-перше, Україна має намір взаємодіяти з митним союзом поза рамками формального членства в ньому. Ми не перебуваємо в переговорному процесі з митним союзом як таким. Жодних умов з боку російської сторони офіційних щодо вступу України до митного союзу не висувались, висловлювались лише бажання бачити нашу країну в цьому об’єднанні. По-друге, як, мабуть, всім присутнім в залі відомо, наразі угода про зону вільної торгівлі, хоча з певними вилученнями та обмеженнями, існує з кожною окремою державою, членом митного союзу, а також укладено низку секторальних угод в сферах промисловості, транспорту, паливно-енергетичного та агропромислового комплексів, соціальної політики тощо. Для України вкрай важливо, щоб умови торгівлі з Росією, Білоруссю і Казахстаном не погіршились у зв’язку із формуваннями митного союзу. Оскільки існує загроза, що діючі захисні заходи, що застосовуються у торгівлі з однією країною, будуть після прийняття відповідного рішення комісії митного союзу розповсюджуватись на єдину територію митного союзу. Я хотів би просто довідково для вас зазначити, що на сьогодні в торгівлі між Україною та Білоруссю відсутні вилучення з режиму вільної торгівлі. Російська Федерація при імпорті з Україною застосовує вилучення щодо однієї товарної позиції, це цукор, а Казахстан – 9 товарних позицій, це горілчані напої, цукор, спирт, горілка, коньяк, цигарки, тютюн, сировина. З метою з’ясування позицій сторін з цього питання проводяться відповідні двосторонні консультації. При цьому Україна виходить з того, що відповідно до норм Національного міжнародного права поширення захисних заходів на всю територію митного союзу можливе лише за умови доведення факту завдання збитків національним виробникам держав-членів митного союзу внаслідок недобросовісного і масового імпорту. Іншими словами, ми ведемо професійний діалог з державами - членами союзу, для того щоб захистити наші національні інтереси, інтереси наших товаровиробників. У цьому зв’язку з метою врахування всіх можливих проблем українська сторона готова до опрацювання питання щодо укладення угоди про зону вільної торгівлі між Україною та митним союзом, яка передбачатиме обопільне скасування або поступове зменшення митних тарифів, демонтаж нетарифних обмежень для взаємної торгівлі та інші заходи. В ідеалі така угода має стати повною та всеохоплюючою. Проте на сьогодні під дію прийнятих митним союзом документів підпадають далеко не всі види зовнішньоекономічної діяльності. Таким чином, можливим є налагодження взаємодії з митним союзом шляхом укладення секторальних угод у галузях, що становлять взаємний інтерес. Така ж схема, до речі, працює і на європейському напрямі. Ми на європейському напрямку завершуємо укладення угоди про зону вільної торгівлі, ми є членами Енергетичного Співтовариства, ведемо переговори щодо приєднання до спільного авіаційного простору. Цей пакет угод може бути цілком поєднаний з зоною вільною торгівлі, з митним союзом або використовуватись як окремий інструмент. Що стосується тези щодо неможливості іншої форми співпраці з митним союзом, окрім членства в ньому, то митний союз має право укладати договори з іншими країнами, міжнародними організаціями. та оприлюднювалась інформація, за якою в перспективі "митний союз трьох" планує укласти угоду про зону вільної торгівлі з Європейським Союзом. Уже сам цей намір свідчить про те, що наші зусилля на обох напрямках не є суперечливі один до одного. Положення статті 24 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року Світової організації торгівлі, до якої прагнуть приєднатися Росія та інші члени союзу, передбачає також, що створення митного союзу не має призводити до погіршення умов торгівлі та зовнішньоекономічної діяльності для третіх країн у порівняні з умовами, передбаченими попередньо укладеними угодами в цій сфері. Якщо коротко, наша переговорна позиція з трьома державами – членами митного союзу повністю кореспондується з нашою переговорною позицією з Євросоюзом щодо укладання угоди про асоціацію. Наступне запитання від депутатської фракції Комуністичної партії України: "Є очевидним, що негативна позиція відносно приєднання до митного союзу з Росією, Білоруссю, Казахстаном загрожує багатьма серйозними наслідками і не тільки економічними для нашої країни, особливо в умовах триваючої кризи, відвертого небажання партнерів в Європейському Союзі відкрити ринки для нашої сільськогосподарської продукції, виробів машинобудування та інших галузей. Вступ до СОТ, на що покладалося стільки надій, ситуацію для вітчизняних товаровиробників на краще, практично, не змінив. Формула "три плюс один" по суті консервує нинішню ситуацію при несприятливому кліматі в українсько-російських відносинах. Яким ви бачите вихід, який би на краще відповідав національним інтересам України?" Хотів би дати наступну відповідь. Гармонізація національного законодавства з правилами і вимогами Світової організації торгівлі в цілому позитивно вплинуло на поступове зростання експортних можливостей всіх секторів економіки України. Завдяки членству в СОТ українські товаровиробники та експортери мають на багато кращі можливості уникнути або позитивно вирішувати спори з.них питань на закордонних ринках, а також протидіяти недобросовісній конкуренції з боку імпортерів на внутрішньому. Треба також зазначити, що, як на нас, так і партнерів глобальної економіки серйозно вплинула світова фінансова криза. Відтак, ті складнощі, з якими стикалися до сьогодні і стикаються, наразі наша економіка пов’язана не стільки і не з нашим членством в Світовій організації торгівлі, а із загальною ситуацією на світових ринках. Разом з тим цілком очевидно, що членство України у Світовій організації торгівлі стало передумовою початку переговорів про укладення Зони вільної торгівлі Україна – ЄС. Участь у робочих групах з приєднання інших країн до СОТ надає Україні додаткові важелі для вирішення не тільки питань двосторонньої торгівлі, а й має сприяти розв’язанню інших проблем, що багато років залишається на порядку денному взаємодії з міжнародними партнерами. Набуття членства в СОТ дало змогу нашій державі не тільки стати повноцінним гравцем на світовому ринку, а і взяти участь у формуванні якісно нових параметрів світової торгівлі на найближчі роки. Важливо відмітити, що Україна може брати участь у поточних переговорах СОТ в рамках раунду "Доха – Розвиток" на умовах повноправного членства. Що стосується найкращого варіанту для України, що відповідав би національним інтересам, то як я сказав, це створення поглибленої та всеохоплюючої зони вільної торгівлі з ЄС, а також налагодження взаємовигідного співробітництва з Митним союзом поза рамками членства у ньому. Переконаний, що взаємодія України з Митним союзом не суперечить європейській інтеграції нашої держави, а навпаки має їй сприяти при дотриманні тих принципів, які я зазначив, відповідаючи на першу групу питань. Запитання від депутатської групи "Реформи заради майбутнього". Наскільки обґрунтованими за оцінками уряду є цифри, які оприлюднив Прем’єр-міністр Російської Федерації Путін щодо виграшу України в разі її входження до митного союзу. За його словами він складатиме від 6,5 до 9 мільярдів доларів на рік та збільшення річного зростання ВВП на 1,5 - 2 відсотки. Я думаю, що такі оцінки, вони мабуть ґрунтуються на певних розрахунках російської сторони, разом з тим, з нашої точки зору важливо бачити не тільки ближчу перспективу, а й враховувати реальні можливості і реальні перспективи нашого входження на той чи інший ринок. Ми маємо враховувати, що європейський ринок у кілька разів перевершує розміром ринок митного союзу, споживчий потенціал ВВП на душу населення в Європі набагато більший ніж в Росії, Казахстані та Білорусі. Разом з тим для нас принципово важливо також і враховувати реалії, реалії, які дуже чітко демонструють цифри нашого товарообігу. Так український товарообіг з Російською Федерацією, Білорусією та Казахстаном у 2010 році склав 42,1 мільярдів доларів, при цьому експорт 16 мільярдів доларів США, тобто 38 відсотків від загалу, товарообіг з ЄС 33 мільярди доларів, при цьому експорт 13,8 мільярдів. Ця динаміка змінюється, ми знаємо, що з Росією більше 60 відсотків того, що ми придбаємо, це енергоносії, але разом з тим ми маємо враховувати, що переважна більшість нашого експорту складає продукція машинобудування, металургії, хімічної промисловості, всіх тих галузей, від яких залежить здоров’я загальне нашої економіки. Тому нам потрібно працювати як з Євросоюзом так з Росією, Казахстаном, Білорусією окремо і в рамках митного союзу. Запитання від депутатської фракції Партії регіонів. Чи існує на ваш погляд реальна загроза здійсненню спільних україно-російських проектів в галузі авіабудування, ВТС, мирного освоєння космосу, ядерної енергетики, сільського господарства в разі відмови від участі в митному союзі? Відповідь. Наша взаємодія з митним союзом має на меті виключно мінімізацію можливих збитків для українських експортнерів, а так внаслідок формування консолідованого переліку вилучень з режиму вільної торгівлі та перегляду спеціальних захисних та антидемпінгових заходів, які застосовуються у торгівлі України з кожною державою-членом цього союзу та поширення їх на всю митну територію зазначеного об’єднання. Щодо спільних українсько-російських проектів, то вони реалізовуються в рамках укладених угод і контрактів на двосторонній основі, а від так не пов’язані з тим, чи підемо ми в митний союзу чи ні? Разом з тим, звичайно, нам необхідно вести консультації і домовлятись з державами-учасниками митного союзу щодо створення максимально сприятливих умов для здійснення промислової кооперації і реалізації масштабних проектів, про які ми домовлялись на двосторонній основі. Запитання від депутатської фракції Партії регіонів. Чи вдалося подолати спад у взаємній торгівлі України з Російською Федерацією і вийти на докризовий рівень за підсумками минулого та першого кварталу поточного року? Відповідь. 2010 рік та перший квартал нинішнього року характеризується динамічним зростанням торговельного обороту між нашими країнами. За 2010 рік обсяг взаємної торгівлі товарами та послугами збільшився на 15,3 мільярда доларів або в 1,6 рази і, як я вже сказав, склав понад 41 мільярд доларів. У порівнянні з показниками до кризового 2008 року обсяг нашої торгівлі з Росією перевищив його близько на 4 відсотки або на 1,5 мільярда доларів США. У січні-березні цього року торгівля товарами і послугами між Україною та Росією збільшилась, у порівнянні з відповідним періодом минулого року, майже в півтора рази і склала 12,4 мільярдів доларів США. Особливо важливим є те, що Російська Федерація є основним ринком збуту української продукції з високою доданою вартістю. Це машинобудування, металургійна, хімічна промисловість, а також, що вкрай важливо, продукція агропромислового комплексу. Водночас, Росія залишається важливим джерелом надходження стратегічно важливих для України сировини, матеріалів, напівфабрикатів та комплектуючих, насамперед, енергоносіїв, це близько 65 відсотків від загального обсягу імпорту, синтетичного каучуку, міді, нікелю, багатьох інших. Наступне запитання від депутатської фракції "Блок Юлії Тимошенко - "Батьківщина". Згідно з правилами ЄвроЗЕС країни-члени мають нерівні і неоднакові права і зони визначаються розмірами їх внесків. Наприклад: Росія – 40 відсотків, Білорусь і Казахстан – по 20, Таджикистан і Киргизстан – по 10. Яку долю внесків, а відповідно і прав запропоновано Україні?". Я вже на це питання здається відповів, оскільки ми не ведемо переговори про вступ до митного союзу, питання як таке, в практичній площині, не стоїть. Разом з тим, хотів би зауважити, що російська сторона дала зрозуміти, що в разі підтвердження України бажання приєднатись до митного союзу, розподіл голосів буде переглянуто. Але оскільки ми це не обговорюємо, значить відповідно питання на порядку денному не стоїть. Запитання від депутатської фракції "Блок Юлії Тимошенко - "Батьківщина". Запитання стосується регламенту суду співтовариства, рішення якого можуть зупиняти чи змінювати рішення національних судів. Цей суд розташований в Санкт-Петербурзі і керується нормами цивільного, адміністративного та кримінального права, які діють за місцем розташування суду. Як ви вважаєте, чи зможе Україна за таких умов захистити свій інтерес? В даному випадку питання лежить в тій же площині, що і попереднє. Україна не має наміру приєднуватися до цього суду. Але хотів би просто зауважити, що як будь-який інший міжнародний суд він, в першу чергу керується нормами і правилами міжнародного права, а вже все інше визначається за домовленістю держав-учасників. Запитання від депутатської фракції Партії регіонів. Чи поділяєте ви думку про необхідність розробки та затвердження найближчим часом стратегії міжнародно-економічної інтеграції України, яка охоплював б всі напрямки інтеграції України як у багатосторонньому форматі з ЕВТ з ЄС, Меркосур, так із на двосторонній основі: Україна - Туреччина, Україна - Ізраїль, Україна - Канада, Україна - Сирія, Україна - Сінгапур тощо. Відповідь. В принциповому плані, на мою думку, ідея заслуговує на увагу. І ми подумаємо над її реалізацією. Але головне – суть питання. Основні засади внутрішньої та зовнішньої політики України, в тому числі і міжнародної економічної інтеграції вже прописані в нещодавно ухваленому законі. Головна мета – це розширення міжнародного співробітництва, з метою залучення іноземних інвестицій, новітніх технологій та управлінського досвіду в національну економіку в інтересах її реформування, модернізації та інноваційного розвитку. Звичайно, що наші переговори, які ми ведемо як з Євросоюзом, так і державами-членами митного союзу, а також на двосторонній основі з Туреччиною, Ізраїлем, Канадою – вони всі узгоджуються між собою. Тому ця стратегія в практичній площині уже діє. Далі питання, які стосуються перебування Чорноморського флоту в Україні. Запитання від депутатської фракції "Наша Україна - Народна самооборона". 27 квітня 2010 року Верховна Рада України всупереч статті 17 Конституції України ратифікувала Угоду між Україною та РФ, якою продовжено термін перебування Чорноморського флоту на території України до 2042 року. При цьому на двосторонньому рівні неврегульованою залишилася низка питань, що дозволяє командуванню Чорноморського флоту РФ і надалі порушувати положення базових угод від 28.05.1997 року. Чи вживаються Кабінетом Міністрів заходи, спрямовані на активізацію переговорного процесу з вирішення актуальних питань, пов’язаних з тимчасовим перебуванням ЧФ РФ на території України, зокрема щодо врегулювання питання перетину кордону військовослужбовцями, кораблями, військовослужбовцями ЧФ РФ, проведення інспекційних заходів в місцях дислокації ЧФ РФ, порядку використання сил Чорноморського флоту Росії у можливих конфліктах Російської Федерації з третіми країнами. Відповідь. У розділі ХV, пункт 14 Конституції України йдеться про те, що використання існуючих військових баз на території України для тимчасового перебування іноземних військових формувань можливо за умови оренди в порядку, визначеному міжнародними договорами України, ратифікованими Верховною Радою України. Право на продовження терміну перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України було реалізовано на основі згаданої статті Конституції України та статті 25 базової угоди між Україною та Російською Федерацією про статус та умови перебування ЧФ РФ на території України від 28 травня 1997 року, яка передбачає навіть автоматичне продовження дії угоди за згодою сторін. Продовження дії згаданої угоди дало змогу українській стороні повернути процес регулювання діяльності ЧФ Російської Федерації на території України в рамки правового поля. Зокрема українська сторона наполягла на поверненні до розгляду таких угод, від укладення яких в попередні часи російська сторона категорично відмовлялася. В першу чергу це стосується Угоди про взаємодію з питань попередження надзвичайних ситуацій та ліквідації їх наслідків в населених пунктах, де базується Чорноморський флот Російської Федерації. Текст цієї угоди практично погоджено сторонами на експертному рівні, а також угоди між Україною та Російською Федерацією про дію сторін у випадку загрози виникненню або виникненню кризової ситуації, пов’язаної з використанням Чорноморського флоту Російської Федерації, що дислокується на території України. Почалось серйозне обговорення проекту Угоди, яка має врегулювати питання перетину кордону України військовослужбовцями та кораблями Чорноморського флоту. Водночас Угода про інспекцію в місцях дислокації військових підрозділів Чорноморського флоту Російської Федерації на території України вже підписана 26 листопада 2010 року і діє, як і Протокол щодо надання інформації про загальну чисельність особового складу та основних озброєнь Чорноморського флоту Російської Федерації на території України, який сторони до того не могли підписати з 1998 року. Наступне запитання від депутатської фракції „Наша Україна – Народна Самооборона”: «Як просувається процес інвентаризації земель, акваторії та інфраструктури переданих у тимчасове користування Чорноморському флоту Росії? Визначення ринкової вартості оренди і оформлення її згідно з вимогами українського законодавства». Значить, дуже коротко скажу, що на сьогодні з 375 земельних ділянок, що знаходяться в користуванні Чорноморського флоту, сторонами практично погоджено результати інвентаризації по.
Шановні колеги! Я думаю, завершуйте це питання, Костянтин Іванович, і ми тоді перейдемо до запитань від народних депутатів.
Розпочато процес проведення інвентаризації нерухомого майна, що розташовується на цих ділянках. Сторони також обговорили можливість повернення Україні окремих ділянок і об’єктів нерухомості. Необхідно зауважити, що визначення ринкової вартості об’єктів оренди буде здійснена після завершення процесу інвентаризації і оформлення результатів відповідно до українського законодавства. Дякую.
Шановні, народні депутати, прошу записатися на запитання до членів Кабінету Міністрів України. Так, будь ласка, прізвища народних депутатів. Еліна Шишкіна, будь ласка, фракція "БЮТ – "Батьківщина".
Прошу передати слово колезі Тарану-Терену Віктору.
Віктор Терен, мікрофон, будь ласка.
Спасибі велике. Шановний пане міністре, як я зрозумів, позиція МЗС достатньо чітка. Ви вважаєте, що перспективи України в Європі, в Європейському Союзі, бо це незрівнянно вищі чим в Росії пенсії, зарплати і ми цінуємо вашу позицію, і за що вам дякуємо. З іншого буку, керівники різних відомств, наприклад Пятницький, зам.міністра економіки, Валерій Мунтіян, зам.міністра економіки і інші, можна перераховувати, висловлюють абсолютно діаметрально протилежні позиції тому, що ми сьогодні чули. Тобто питання дуже просте. Чи не має координації між керівництвом? Чи всі ці дії, до якої міри, будуть далі послаблювати позиції України? Бо якщо немає єдиної позиції, то і Україна буде слабким гравцем. І як тут можна врешті-решт вийти з цієї ситуації? Дякую дуже.
Дякую за запитання. Думаю, що відповідь лежить в площині того, що я вже зазначав щодо інтересів нашої держави підтримувати той рівень економічної взаємодії з Росією, Казахстаном і Білорусією, який вже сьогодні досягнутий і який на сьогоднішній день реально перевищує обсяг наших торговельно-економічних зв’язків у Євросоюзі. Ми бачимо перспективу нашої економіки, звичайно, у зоні поглибленої зони вільної торгівлі з Євросоюзом. Але на ближчі роки, і будемо сподіватись і у віддаленій перспективі, ринок Росії, Казахстану і Білорусії є для нас принципо важливим з точки зору забезпечення, як інтересів держави, так і кожного громадянина цієї держави. Саме тому ми вважаємо за важливе вести діалог з Митним союзом з метою збереження тих в цілому сприятливих умов, які сьогодні існують у цій торгівлі. Як я вже пояснив, тут є дуже багато питань не стільки політичного, скільки, хоча і важливого, але техніко-економічного характеру, які вимагають серйозного опрацювання на різних рівнях. Що ж стосується принципової позиції України про майбутнє її інтеграційних прагнень, вона затверджена у Законі України "Про засади внутрішньої та зовнішньої політики України". Дякую.
Володимир Стретович, фракція "Наша Україна – Народна самооборона".
Володимир Стретович, партія Християнсько-Демократичний Союз. Шановний Костянтин Іванович, користуючись нагодою, що ви зараз на трибуні, я хотів би від вас отримати відповідь, чому мовчить наше Міністерство закордонних справ щодо ситуації з українськими громадськими організаціями, українською бібліотекою у Росії? Є пікети політичних сил, голоси громадськості, громадських організацій, але офіційний рупор держави, яким є наше зовнішньополітичне відомство, чомусь з цього приводу мовчить. Я можу на хвильку уявити, що якась аналогічна ситуація сталася з російською організацією в Україні, який галас зчинили б їхні служби, або, наприклад, з польською організацією, що б заявляли наші сусіди поляки, якби такі кроки були вжиті. Скажіть, це недоопрацювання МЗС чи це свідома позиція, щоб не зачепити чиїсь інтереси і не нашкодити загальній справі. Дякую.
Функція і роль дипломатичної служби будь-якої держави полягає у тому, щоб максимально вирішувати питання, а не використовувати ті чутливі моменти, які виникають у відносинах з іншими державами або в середині інших держав, для того щоб показувати рівень своєї відданості такому захисту. Ми працюємо конкретно по декільком напрямкам з Росією в Москві. Один з цих напрямків, це розширення, звичайно, культурних можливостей, задовольнити культурні та освітні можливості в наших співвітчизників як в столиці, так і поза межами. Не буду вдаватись, ми вже мали слухання з цього приводу. Можу тільки одне сказати. Це питання знаходиться на постійному контролі. Необхідні для вирішення проблем зустрічі проводяться на регулярній основі як з керівництвом російської держави, так і з керівництвом міста Москви. Я вже пояснював раніше, що існують певні внутрішні, так би мовити, виклики, які має вирішити українська громада як така. Ми надаємо сприяння українській громаді в контексті необхідності самоорганізації. Так само, як ми не хочемо, щоб хтось приходив до громадських організацій, зареєстрованих в Україні, чи то з посольств, чи то звідкись, з інших столиць і розказував повністю, що їм робити, так само, мабуть, і ми маємо надавати максимальне сприяння нашим співвітчизникам, щоб вони самі для себе вирішили в найкращий спосіб, яким чином їм захищати свої права.
Валерій Баранов, фракція Народної Партії.
Передаю слово Зарубінському Олегу.
Олег Зарубінський, будь ласка.
Шановний Костянтин Іванович! Ми знаємо, що Міністерство закордонних справ багато робить для того, щоб наші зовнішньополітичні представництва, наші посольства перебували в тому стані, щоб вони могли виконувати свої функції. У даному випадку я беру не змістовну, а формальну або, скажімо так, технічну сторону. Саме добудова посольств, саме на те, щоб будинки були привабливими. Ви це як ніхто розумієте, що до держави часто ставляться по тому, куди запрошують на прийоми: або це зйомна ледве не квартира, або це серйозний будинок, до речі, який є власністю України і назавжди залишиться власністю України, ціна на яку зростає. У зв’язку з цим у мене конкретне питання: де зараз найбільш гострі питання щодо добудови тих посольств, тих будинків за територією України? Яка ситуація з посольством в Тбілісі, яке ось-ось має бути добудовано? Це конкретне питання, дуже важливе. Дякую.
Дякую за це запитання. Дійсно, розбудова дипломатичної служби вимагає і серйозних коштів, але це є обличчя нашої держави, а відтак я сподіваюсь на підтримку депутатського корпусу в виділенні необхідних коштів для того, щоб мережа наших дипломатичних представництв не стільки навіть розширювалась – ми вже достатньо представлені, - скільки в тому, щоб на ключових напрямках ми мали ту інфраструктуру, яка відповідає нашому власному прагненню того, як нас будуть сприймати в сіті. На сьогоднішній день є декілька об’єктів, які, на мою думку, вимагають або невідкладної добудови, або придбання. Одне з них – це будинок колишнього посольства Литви у Варшаві, де є всі можливості ближчим часом, якщо ми зможемо віднайти кошти, мати престижну будівлю якраз в столиці одного з основних наших держав-партнерів. Інша нагальна потреба – це Румунія, де треба просто знайти також такі можливості. Виділені кошти, ведуться роботи і в Тбілісі. Звичайно, їх треба просто прискорювати. У нас є декілька ділянок, ну, зокрема в Азербайджані, які вимагають, звичайно, уже більш суттєвих коштів. Ми сподіваємося на наступний рок їх віднайти. Хотів би також зазначити, що ціла низка будинків, які були придбані раніше, вони сьогодні вже потребують ремонту, як в деяких випадках капітального, так і більш поверхового. Це також є питанням, яким ми постійно опікуємося і сподіваємося на вашу підтримку. Дякую.
Літвінов, фракція Партії регіонів.
Володимир Літвінов, Партія регіонів. Вельмишановний Костянтин Іванович, у мене до вас буде запитання такого змісту: під час візиту в Україну 19 квітня цього року міністр оброни Росії Сердюков заявив про те, що російська сторона планує закупити значну кількість військо-транспортних літаків "АН-70" та "АН-124", "Руслан". На скільки це відповідає дійсності? Дякую вам.
Ну, перш за все я хотів би зазначити, що наша співпраця з Росією саме в сфері авіабудування набуває, набирає обертів і саме в сфері транспортної авіації є найбільші перспективи. Після багатьох років пошуку альтернатив проекту "АН-70", Збройні сили Російської Федерації повернулися до усвідомлення того, що, насправді, такої альтернативи не існує. Як ви знаєте, ну, якщо не знаєте, я хотів би сказати, що зараз ведеться робота по тому, щоб повністю оцифрувати, зробити абсолютно відповідним до нинішніх вимог цей літак. В цьому зацікавлені як Україна, так і Російська Федерація. Так само немає і альтернативи нашим літакам "АН-124", їх також треба модернізувати. Але хотів би зазначити, що цей масштабний проект з однієї сторони по "АН-124" вимагає суттєвих інвестицій. Але потреби в такому літаку сьогодні надзвичайно великі. Що стосується можливого обсягу замовлення літак "АН-70", то він орієнтовно становить 60 машин. Враховуючи загальну вартість цього літака, ви можете собі уявити, на скільки важливим це буде для майбутнього нашої авіаційної промисловості. Питання забезпечення ефективної взаємодії і промислової кооперації в авіабудівній галузі є пріоритетом наших двосторонніх відносин з Росією. Дякую.
Личук, будь ласка. Фракція Партії регіонів.
Володимир Личук, фракція Партії Регіонів. Шановний Костянтине Івановичу, зараз багато доводиться чути про надто стрімке зростання двостороннього товарообігу з Росією. Чи могли б ви проілюструвати це на конкретних прикладах. Дякую.
Я уже давав цифри щодо загального обсягу нашої торгівлі. Але що хотів би, на чому хотів би наголосити. По-перше, у нас змінюється або, скажемо, розширюється географія наших взаємовідносин. Нещодавно Україну відвідав губернатор Новосибірської області. Уже рівень нашої торгівлі, за його оцінками, з Україною промислових підприємств, науково-промислових об’єднань перевищує півмільярдів доларів і має стрімку тенденцію до збільшення. Саме тому сьогодні організований прямий рейс з Києва в Новосибірськ. Це свідчення того, що є реальні передумови для розширення нашої конкретної взаємодії. Хотів би також наголосити ще на одному важливому моменті. У наших поставках у Росії основною статтею була продукція машинобудування, на яку припало понад 28 відсотків усього обсягу українського експорту в РФ, треба усвідомлювати, що це дуже важлива складова, за якою стоїть тисячі і тисячі робочих місць, при чому саме там, де в них є величезна потреба. В цілому, якщо говорити по більшості товарних позицій, крім звичайно енергоносіїв, то наш український експорт суттєво переважає імпорт з Росією, зокрема по продовольству у 3,7 рази, продукції машинобудування у 3,4 рази, металургійної продукції 2,1 рази.
Василь Кравчук, фракція "БЮТ – "Батьківщина".
Василь Кравчук, фракція "Блок Юлії Тимошенко – "Батьківщина". Передаю слово колезі Олені Бондаренко.
Олена Бондаренко, будь ласка, мікрофон.
Олена Бондаренко, "Блок Юлії Тимошенко – "Батьківщина". Шановний Костянтину Івановичу, чому, на вашу думку, не виконуються російською стороною умови договору про зону вільної торгівлі, яку ми підписали ще у 2003 році. Україна виконує цей договір, а Росія вилучила із списку товарної номенклатури 203 позиції? І наступне. Яких заходів вживає українська сторона для дотримання нашими партнерами цього договору? Дякую.
Дякую за запитання. Це надзвичайно важлива сфера якраз наших інтересів, саме тому Україна активно веде переговори по двом напрямкам. Перше, про взаємну повну відмову від вилучень і по досягненню домовленостей, в тому числі і в рамках СНД, про створення зони вільної торгівлі, яка б вже в більш широкому плані, вже на сучасній основі правовій, врегульовувала всі питання щодо вільного доступу взаємного для наших товарів на російський ринок. Як я вже зазначав, сьогодні питання в цій сфері ускладнюється тим, що ведеться переговорний процес між трьома державами учасниками митного союзу, де вирішуються також питання про розповсюдження існуючих обмежень на всю територію країн-членів митного союзу. Тому для нас принципово важливе, щоб перелік таких обмежень, якщо він все ж таки залишиться, був мінімізований і реально відповідав би тим, скажімо, торгівельно-економічним факторам, які висуваються в якості аргументів для застосування таких обмежень. На наше переконання, на сьогоднішній день такі фактори практично не існують, або скажімо, аргументація, яка наводиться на їх підтримку, є недостатньою. Але це знову ж таки питання як політичне так і економічно-технічне, де наші фахівці на регулярній основі проводять консультації, переговори, і ми наполягаємо на своїй позиції. Дякую.
Олександр Скибінецький, фракція "БЮТ – "Батьківщина".
Прошу передати слово Андрію Шкілю.
Андрій Шкіль, мікрофон.
Дякую. Пане міністре, я з конкретного питання. Я сподіваюсь, що ви в курсі, тому що ви тут добре пригадали, я повністю підтримую ініціативу розширення нашого посольства у Варшаві. Але які вжили заходи Міністерство закордонних справ і ви особисто чи дискутували ви, чи ви мали дискусію з міністром закордонних справ Польщі Радославом Сікорським з приводу ймовірного прийняття в Сеймі Республіки Польща заяви щодо вшанування волинської трагедії, "волинської різні" як це названо? Я би хотів знати чи створена в міністерстві відповідна робоча група? Тому що ми вже працювали свого часу над тим, щоб перегорнути цю трагічну сторінку нашої спільної історії. Але мене просто цікавить стан нинішніх справ, що зроблено вами особисто як міністром, що зроблено міністерством і які плани готуються? Тому що у відповідний спосіб Верховна Рада буде реагувати. Але без реакції Міністерства закордонних справ нам тяжко буде це зробити. Дякую.
Дякую за запитання. Воно є важливим і звичайно ми не можемо залишити поза увагою будь-які наміри, які можуть призвести до погіршення атмосфери у відносинах з стратегічним партнером, з нашою країною-сусідом, з країною, яка послідовно підтримує євроінтеграційні прагнення України. Це не означає, звичайно, що ми уникаємо складних питань, ми слідкуємо за внутрішньополітичними чинниками в Польщі, які впливають на розгляд цього питання в Сеймі Республіки Польща. Це питання я оговорював особисто зі своїм колегою Сікорським, у нас достатньо частий діалог на різних площадках. У нас є багато тем і питань, які ми маємо вирішувати і де взаємна підтримка, є принципово важливою. Цей елемент є тим самим питанням, де треба нашим польським колегам, перш за все депутатському корпусу Польщі, виявити зваженість і розуміння того, що від непродуманих дій можна завдати такої шкоди відносинам уже не просто між урядами, а між народами двох держав, що ніякі внутрішньополітичні піарівські міркування не можуть їх виправдати. Тому ми працюємо не тільки з урядом, ми працюємо не тільки з урядом, ми працюємо через наше посольство, через інші канали з членами Польського Сейму з тим, щоб уникнути невиправданого, з нашої точки зору, загострення відносин там, де ми уже перегорнули сторінку історії. Дякую.
Павло Жебрівський, фракція "Наша Україна - Народна самооборона".
Прошу передати слово депутату Кендзьору.
Ярослав Кендзьор, будь ласка.
Ярослав Кендзьор, "За Україну!". Костянтине Івановичу, вчора наша Верхова Рада прийняла "історичне" в лапках рішення, визначивши використання застосування червоного прапора, радянського прапора, хоч як хочете його називайте. Звісна річ, що елементарна логіка говорить про те, що Україна не є правонаступником Радянського Союзу. Україна не може відзначати, так би мовити, цю дату цією символікою. В неї є сьогодні своя державна символіка. Чомусь балтійські держави не додумалися до відзначення Перемоги у Другій світовій війні таким чином як Україна. У нас залишилося, Костянтине Івановичу, всіх 260 депутатів, які вчора проголосували за це рішення одягнути у сталінські кашкети і у сталінські галіфе. І вас, до речі, в тому числі як члена цієї команди.
Дякую. Зрозуміло, дякую. Будь ласка.
Ну, я просто відповім дуже коротко. Що дуже, я вам відповім дуже коротко. На посольствах України за кордоном ніхто, по крайній мірі я, не планую вивішувати червоні прапори. На посольствах України за кордоном будуть висіти виключно Державний Прапор України. Те, що вирішується в середині країни – треба вирішувати тут в цьому залі відповідно до тієї політичної дискусії, яка ведеться серед політичних сил. Звичайно, що державна символіка, з якою ми виходимо на міжнародній арені, вона одна і іншої, я думаю, ніхто в цьому залі не пропонує вивішувати.
Так, Ірина Геращенко.
Шановний пане міністре, дозвольте подякувати за вашу відповідь і сподіватися, що і на Міністерстві закордонних справ в день Великої Перемоги буде висіти два прапори – це прапор України і прапор Європейського Союзу, так само який об’єднує країни-переможці. І тепер дозвольте, будь ласка, запитання. Рік тому під час зустрічі президентів України та Росії Янукович і Медведєв пообіцяли, що поставлять питання присутності українського і російського телеканалів, відповідно, в ефірах дружніх країн. Ми бачимо в нас експансію російських телеканалів, однак жодного українського телеканалу і досі немає навіть в кабельних мережах Росії. І там абсолютно не вистачає інформації відносно України. Як іде питання переговорів про присутність українського телеканалу, хоч одного, в російському ефірі. Це перше запитання. І друге. Верховна Рада прийняла постанову більшістю голосів, ініційовану комітетом євроінтеграції, Борисом Тарасюком, щодо візової підтримки, безвізового, безкоштовних віз для українських громадян в тому числі. Ваш прогноз, коли це буде реалізовано. Дякую.
Ну, перше, дякую за обидва запитання. Вони є дуже важливими. Маю сказати, що коли я був послом в Москві, то в мережах українські канали були присутні. Можливо, не по всій Росії, але над цим ми працюємо. Це, як кажуть, питання, ну, я не настільки великий фахівець як ви щодо тих аспектів, які виникають, коли телеканали хочуть отримати свою частку, але з точки зору політичної ми максимально зараз працюємо над тим, щоб вирішити це питання через міждержавні канали. Що стосується візових, групи візових питань, ви знаєте, що минулого року ми вперше домовилися про реальні параметри нашої взаємодії по досягненню безвізового режиму для всіх громадян України. Цей план, так само як і розроблений у нас внутрішній план, зараз послідовно виконується. Там є частина, яка вимагає і доволі суттєвих коштів, оскільки треба створити автоматизовану систему, яка буде діяти в режимі реального часу контролю за перетином і для цього потрібно біометричні паспорти і багато чого іншого. Все це послідовно виконується. Знову ж таки, ми ставимо перед собою амбітну мету максимально пройти нашу частину шляху цього року. А що стосується наших партнерів, то ми наполягаємо на тому, щоб в цьому плані дій є таке положення про довгостроковий характер цих зусиль. На останній зустрічі з групою друзів, яку я мав, 12 міністрів закордонних справ Євросоюзу, з їх боку була надана підтримка тому, щоб відійти від цієї формули. І як тільки ми будемо готові, виконаємо свою частину, перейти до реального обговорення уже.
Будь ласка, завершуйте.
На хвилину. Я би хотів сказати, що ми, повертаючись до попереднього питання, ми не є продовжувачами Радянського Союзу. Але ми є правонаступниками. Оскільки це різні речі. Росія в 90-і роки називала себе країну продовжувачем. Ми не продовжуємо. Але так само, як в міжнародному праві це окреслено, так само, як і країни колишньої Югославії, всі вони є правонаступниками в сенсі можливості претендувати на певні права і можливості. Але це, знову ж таки, означає одне. Я просто уточнив. Що ми свою політику будемо базувати відповідно до того, що буде прийматись в першу чергу в цьому залі. Дякую.
Уляна Мостіпан, фракція "БЮТ - "Батьківщина".
Прошу передати слово колезі Унгуряну.
Павло Унгурян, будь ласка.
Дякую. Шановний Костянтине Івановичу! Я звертаюся до вас із запитанням, яким ми займаємося разом з вами вже тривалий час. Питання по нашій сумнозвісній автодорозі «Одеса – Рені» через населений пункт Паланка, який входить до території Республіки Молдова. Вже багато років, скоро будемо відзначати ювілей, як це питання не вирішується. Зрозуміло, що не зовсім збалансованою є ситуація в сусідній республіці. І від цього багато що залежить. Але, все ж таки, на відстані 7 кілометрів 700 метрів мати 4 прикордонних митних пости і це постійно проходять наші люди, які їдуть фактично з України в Україну. Бо це єдина дорога, яка пов’язує Одеську область і Бессарабію. Що зараз діється в цьому плані? Дякую.
Дуже дякую за запитання. Це питання я, можу сказати тут без дипломатії, жорстко ставив в контактах зі своїм колегою, коли він перебував в Києві декілька разів. Ми фактично виходимо з того, що це є просто природнім першим кроком для того, щоб могли перейти разом до обговорення тих можливостей, які реально існують як в торгівельно-економічній сфері, так і в багатьох інших, в чому зацікавлена молдавська сторона. Наша позиція є гранично чітка і, мені здається, всім зрозуміла. Це зобов’язання молдавської сторони, яке вони мали виконати ще багато років тому, 10 років чи 12. І будь-які зволікання, будь-які аргументи, вони сьогодні українською стороною не сприймаються. Ми виходимо з того, що зразу після проведення місцевих виборів в Молдові ми маємо провести, я думаю, дуже поглиблену дискусію на міжурядовому рівні, скажемо на рівні міністрів закордонних справ, для визначення всього комплексу наших взаємовідносин. І цілком зрозуміло, що це питання буде чітко поставлене в контексті якраз наших майбутніх стосунків. Дуже дякую.
І останнє запитання Кирило Куликов, будь ласка.
Шановний пане міністр! У мене єдине запитання, тому що це не тільки до вас запитання, це запитання до всіх органів влади. Те, що відбувається сьогодні, але відбулось саме у Міністерстві закордонних справ, – це створення громадської ради. Ми знаємо, що була створена громадська рада на виконання Постанови уряду від 14 листопада минулого року для залучення громадськості в участі в прийнятті рішень державними органами влади. Але сталося так. що громадська рада була створена представниками секти Сандея Аделаджи. Сьогодні ця тенденція відбувається у багатьох громадських радах. Така спроба була зроблена при створенні громадської ради у місті Києві – це вплив секти на державні органи влади. Секта вже іде у владу. Я бачив, як закрили справу по Аделаджи, намагалися.
Дуже дякую за запитання. Воно, дійсно, є актуальним. Питання в чому? З однієї сторони, Кабінет Міністрів, приймаючи постанову, виходив з того, що треба надати максимальні можливості для громадських організацій, для тих, хто реально зацікавлений у тій чи іншій сфері діяльності уряду, самоорганізуватись, створити без втручання уряду чи його представників таку структуру, яка б давала або озвучувала реальні занепокоєння громадського суспільства. Як завжди, або, скажемо, не як завжди, а як часто буває: чим більше демократії, тим більше знаходиться творчих людей, які намагаються використати інструменти демократії для просування своїх власних інтересів. Ми зараз опрацьовуємо, по крайній мірі у міністерстві у себе, ту формулу, яка б дала можливість при створенні громадських рад все-таки застосовувати якісь кваліфікаційні параметри, які б дозволяли не стільки визначати і ні в якому разі не впливати на політичну орієнтацію тих чи інших представників, які будуть входити, але вимагали б, що вони по крайній мірі знали суть питання, могли б кваліфіковано вести дискусію, і від порад яких була б якась користь. Тому це питання, на мою думку, в даному випадку я можу говорити тільки за себе і за своє міністерство, але, думаю, мої колеги це підтримають. Ми маємо внести необхідні корективи з тим, щоб, з однієї сторони, зберегти демократичний характер, дати можливість впливати громадському суспільству на владу, але, з іншої сторони, щоб цей вплив був більш-менш професійний і кваліфікований.
Дякую, Костянтине Івановичу, дякую вам. "Годину запитань до Уряду" завершено успішно. Дякую вам. Дякую членам Кабінету Міністрів, які брали участь в "годині запитань до Уряду". [[Оплески]] Шановні народні депутати, відповідно до Регламенту у середу ми маємо 30 хвилин для виголошення депутатських запитів. З вашого дозволу я оголошу депутатські запити. Також у нас є звернення 2 народних депутатів, які невдоволені відповідями на депутатські запити. Отже, ми після того розглянемо їхні претензії. Нема заперечень? А далі будемо діяти відповідно до плану. Шановні народні депутати, надійшли запити народних депутатів України: Геннадія Задирка до Президента України щодо негайного вирішення питання стосовно повернення громаді села Новосілки Вишгородського району Київської області, близько 600 гектар земель запасу, які попереднім керівником Вишгородської районної державної адміністрації Анатолієм Ольшанським, без згоди на те сесії Новосільківської сільської ради, було передано у приватну власність громадянам України, якими стали всі бажаючі, але тільки не жителі громади села Новосілки. Ставлю на голосування пропозицію про підтримку депутатського запиту Геннадія Задирка. [[11:12:10]] За-160 Запит підтримано. Тепер ставлю на голосування пропозицію, для якої потрібно 226 голосів мінімум про направлення депутатського запиту до Президента України. [[11:12:38]] За-245 Рішення прийнято. Євгена Царькова до Президента України щодо створення слідчої комісії з приводу банкрутства Чорноморського морського пароплавства та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а також розслідування ступеню причетності до цього Леоніда Кравчука. Ставлю на голосування про підтримку запиту. [[11:13:15]] За-34 Запит не підтримано. Олега Ляшка до Президента України щодо придбання та меблювання кватири в центі Лондону за 220 мільйонів євро компанією "Систем капітал менеджмент", що належить народному депутату України Рінату Ахметову, включення до переліку офшорних зон Панами, Кіпру та інших офшорів, а також вжиття заходів з метою припинення виведення з України мільярдів доларів та зменшення податкового навантаження на українських громадян та підприємців. Ставлю на голосування про підтримку запиту. [[11:14:04]] За-12 Запит не підтримано. Вадима Гривковського до Прем’єр-міністра України щодо скасування постанови Кабінету Міністрів України № 529 від 30 травня 2009 року. Валерія Бевза до Прем’єр-міністра України стосовно вжиття невідкладних заходів, направлених на збереження на території Меморіального комплексу "Національний музей історії Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років" Центрального музею Державної прикордонної служби. Валерія Кальченка до Прем’єр-міністра України щодо збільшення обсягів субвенції, що спрямовується Кіровоградській області. Валерія Кальченка до Прем’єр-міністра України щодо розв’язання проблем буровугільного комплексу Кіровоградської області. Валерія Сушкевича до Прем’єр-міністра України стосовно порушення норм Податкового кодексу України та Закону України "Про Державний бюджет України на 2011рік" щодо запровадження механізму компенсації втрати доходів у зв’язку з відміною транспортного збору та збільшенням ставок акцизного збору з пального для фізичних осіб. Василя Деревляного до Прем’єр-міністра України щодо зловживань у сфері земельного законодавства головою Підволочиської районної державної адміністрації Тернопільської області Віталієм Сумом. Василя Деревляного до прем’єр-міністра України щодо невідкладного фінансування ремонту автомобільних доріг Тернопільської, Львівської, Івано-Франківської та Закарпатської областей. Євгена Царькова до прем’єр-міністра України щодо припинення антинародної і протизаконної діяльності харківських чиновників, які сприяють пропаганді неонацистської ідеології. Віктора Матчука до прем’єр-міністра України про надання інформації щодо фактичного виконання статті 2 Угоди між Україною та Російською Федерацією з питань перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України. Володимира Бондаренка до прем’єр-міністра України про незадовільне забезпечення електроенергією споживачів сіл Бузова, Гурівщина Києво-Святошинського району Київської області та прилеглих садових товариств. Володимира Яворівського до прем’єр-міністра України з приводу того, що згідно "Харківських угод" Президент України Віктор Янукович та Партія регіонів фактично віддали Севастополь у довічне користування Російській Федерації за нібито дешевий газ, однак вартість газу для населення при абсолютній владі "регіоналів" вже піднялась двічі, Чорноморський флот нарощує борги перед Україною, а влада жодним чином не реагує на грубе порушення міждержавних угод зі сторони Російської Федерації, що є ознакою державної зради в сфері економічної безпеки України. Катерини Самойлик до прем’єр-міністра України щодо стану фінансування пільгового кредитування будівництва для молодих сімей. Володимира Яворівського до прем’єр-міністра України щодо рішення Кабінету Міністрів України стосовно відміни фінансування для здійснення заходів з відзначення 1000-річчя заснування Софійського собору та проведення протиаварійних і ремонтно-реставраційних робіт в Андріївській церкві, в той час коли на проведення ремонтно-реставраційних робіт на об’єктах Києво-Печерської Лаври виділяється 14 мільйонів гривень, що можна розцінювати як лобіювання інтересів Московського патріархату та свідоме нищення національних пам’яток історії – Софійського собору та Андріївської церкви. Ігора Шарова до прем’єр-міністра України щодо надання інформації стосовно планових дій та заходів у сфері надання адресних компенсацій незахищеним верствам населення за витрати, понесені у зв’язку із підвищенням цін і тарифів. Ігора Шарова до Прем’єр-міністра України щодо надання інформації Верховній Раді України у вересні 2011 року про стан виконання Указу Президента України від 26 лютого 2010 року "Про невідкладні заходи з подолання бідності" в частині розробки Загальнодержавної програми подолання та запобігання бідності в Україні на 2010-2015 роки. Костянтина Бондаєва до Прем’єр-міністра України, Генерального прокурора України, голови Київської обласної державної адміністрації щодо припинення порушення Конституції України та законів України головою Києво-Святошинської районної державної адміністрації Михайлом Заславським та його неправомірного втручання в роботу органів місцевого самоврядування. Костянтина Бондарєва до Прем’єр-міністра України, Генерального прокурора України, міністра надзвичайних ситуацій України щодо перевірки фактів розкрадання державних коштів та вчинення корупційних дій керівниками структурних підрозділів Міністерства надзвичайних ситуацій України при проведенні закупівель вертольоту Ка-226 та двох комплектів лопатей несучого гвинта для вертольотів типу Мі-8 на загальну суму понад 30 мільйонів гривень. Миколи Деркача до Прем’єр-міністра України щодо забезпечення житлом військовослужбовців Київського та Васильківського гарнізонів Збройних Сил України. Олега Зарубінського до Прем’єр-міністра України щодо стимулювання зайнятості та вжиття заходів зі створення робочих місць для сільського населення. Миколи Деркача до Прем’єр-міністра України щодо вирішення проблеми будівництва гуртожитку сімейного типу для молодих спеціалістів – медичних працівників в селищі міського типу Широке Дніпропетровської області. Олега Зарубінського до Прем’єр-міністра України щодо державного контролю за цінами та послугами, що надаються приватними нотаріусами. Олега Тищенка до Прем’єр-міністра України, голови Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України про невиплату Національною акціонерною страховою компанією "Оранта" коштів за договорами довгострокового страхування колишнього Укрдержстраху. Групи народних депутатів [[Карпук, Потапчук та інші]] до Прем’єр-міністра України про небезпеку погіршення стану і руйнації всесвітньовідомої архітектурної пам’ятки Андріївська церква у зв’язку з припиненням проведення протиаварійних ремонтно-реставраційних робіт та вжиття невідкладних заходів для відновлення фінансування у поточному році Олександра Кеменяша до Прем’єр-міністра України щодо необхідності поглибленого опрацювання питання реорганізації підрозділів митного оформлення у Закарпатській області з урахуванням специфіки окремих районів. Олександра Кеменяша до Прем’єр-міністра України щодо необхідності термінового надання допомоги у відселенні із зони активізації зсувного процесу у селі Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області родини Манілець. Олександра Чорноволенка до Прем’єр-міністра України, Віце-прем’єр-міністра України - Міністра інфраструктури України, Віце-прем’єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Київського міського голови, голови Київської міської державної адміністрації щодо необхідності прискорення темпів будівництва другої черги Куренівсько-Червоноармійської лінії метрополітену в місті Києві в напрямку житлового масиву "Теремки", початку будівництва Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в місті Києві в напрямку житлового масиву "Троєщина" та розробки документації для будівництва п’ятої Лівобережної лінії метрополітену в місті Києві від житлового масиву "Троєщина" до житлового масиву "Осокорки" протягом 2011 року. Павла Мовчана до Прем’єр-міністра України щодо незаконного виселення Державного спеціалізованого видавництва художньої літератури "Дніпро" із займаного приміщення. Сергія Гордієнка до Прем’єр-міністра України про недопущення доведення до примусового банкрутства комунального підприємства "Оржиця-водоканал" Оржицького району Полтавської області шляхом прийняття рішень державними органами контролю та позбавлення населення селища питної води. Сергія Гриневецького до Прем’єр-міністра України стосовно фінансової підтримки творчих колективів [[театрів]], що мають статус "академічний". Юрія Литвина до Прем’єр-міністра України щодо надання допомоги у завершенні будівництва Галицької районної лікарні Івано-Франківської області. Юрія Литвина до Прем’єр-міністра України стосовно реконструкції спального корпусу загальноосвітньої школи соціальної реабілітації у місті Харкові. Групи народних депутатів [[Комара, Маньковського, Цюрка]] до Прем’єр-міністра України щодо об’єкта житлово-комунального господарства, який в 2009 році став переможцем конкурсного відбору інвестиційних та інноваційних проектів з енергозбереження, однак, протягом двох років не фінансується. Гупи народних депутатів [[Потапчука, Кошин та інших. Всього 19 депутатів]] до Прем’єр-міністра України про порушення чинного законодавства при проведенні тендера на закупівлю послуг з організації харчування дітей-чорнобильців Волинської та Рівненської областей. Володимир Лещенка до віце-прем’єр-міністра України – міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України стосовно порядку оплати вартості державної повірки квартирних засобів обліку води. Валерія Баранова до віце-прем’єр-міністра України – міністра соціальної політики України щодо ситуації, яка склалася з погашенням заборгованості по заробітній платі колишнім працівникам Бердянського державного заводу "Скловолокно". Миколи Шершуна до Кабінету Міністрів України щодо невдоволення відповіддю Кабінету Міністрів України на депутатський запит стосовно здійснення державної підтримки, направленої на утримання та забезпечення ефективного функціонування внутрішньогосподарської інженерної інфраструктури меліоративних систем у Рівненській області. Володимир Лещенка до міністра фінансів України щодо обсягу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам Чернігівської області на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах. Григорія Омельченка до міністра охорони здоров’я України про неналежне реагування на депутатське звернення щодо неприпустимості тиску на журналістів спеціалізованого видавництва "Фіто", перешкоджання їх професійній діяльності у зв’язку із журналістським розслідуванням фактів корупції в Міністерстві охорони здоров’я України. Валерія Баранова до міністра фінансів України щодо виділення коштів з Державного бюджету України для приведення до належного стану доріг комунальної власності у місті Запоріжжі. Групи народних депутатів [[Плотнікова, Прутніка та інших. Всього 4 депутатів]] до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного агентства водних ресурсів України, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної ради, Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної спілки садівницьких товариств і масивів стосовно необхідності всебічного розгляду звернення членів садівницького товариства «Парус» щодо фактів порушення земельного, містобудівного та природоохоронного законодавства у селі Кийлів Головурівської сільської ради Бориспільського району Київської області та вжиття відповідних заходів щодо забезпечення відновлення інтересів держави, а також захисту права власності на земельні ділянки членів цього садівницького товариства відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року за №1180-р. Вадима Гривковського до Секретаря Ради національної безпеки та оборони України, Голови Служби безпеки України щодо встановлення джерел фінансування та впливу діяльності організації "Ні ядерній зимі" на енергетичну безпеку та незалежність України. Віктора Матчука до міністра закордонних справ України щодо інформації про зустріч Посла України в Росії з Послом Сполучених Штатів Америки Вільямом Тейлором у січні 2009 року. Євгена Добряка до міністра внутрішніх справ України щодо протиправних дій громадянина Валерія Пруднікова по відношенню до громадянина Олександра Редеуце. Едуарда Прутніка до Міністерства фінансів України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України cтосовно розгляду звернення жителів сіл Терешківка і Шняківка Ніжинського району Чернігівської області щодо необхідності фінансування та завершення будівництва підвідного газопроводу до сіл протяжністю 4 кілометра. Миколи Шершуна до голови Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення щодо ненадання відповіді Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення на депутатське звернення стосовно Телерадіокомпанії "Березне" у Рівненській області. Валентина Матвєєва до голови Вищої ради юстиції щодо допущених судовими органами порушень при розгляді позовної заяви мешканки міста Балаклія Харківської області Любові Аксьонової щодо спадщини на земельну ділянку. Валерія Келестина до голови Вищої ради юстиції, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно невжиття заходів реагування на неправомірні дії Голови Галицького районного суду Івано-Франківської області Василя Клюби та наявності підстав для порушення дисциплінарного провадження. Олександра Чорноволенка до голови Державної служби з лікарських препаратів і контролю за наркотиками про оприлюднення результатів перевірки численних скарг на неякісні ліки виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Зелена планета" Наталі Земної та "Конвалія", а також оприлюднення результатів перевірки відповідності ліцензійним вимогам виробничої аптеки товариства "Зелена планета" Наталі Земної, місто Валки Харківської області, та вжиття заходів з недопущення в подальшому реалізації недоброякісних та таких, що можуть зашкодити життю та здоров’ю громадян лікарських засобів і притягнення до відповідальності осіб, винних в організації мережі збуту недоброякісної та небезпечної лікарської продукції. Сергія Гриневецького до голови Державної служби автомобільних доріг України щодо капітального ремонту автодороги Лиманське - Роздільна в Одеській області. Андрія Шкіля до Генерального прокурора України щодо неналежного реагування Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на правопорушення у сфері містобудування. Андрія Павловського до Генеральної прокуратури України, Антимонопольного комітету України щодо перевірки діяльності компанії "Воля-кабель" та усунення порушень чинного законодавства у її діяльності. Олега Ляшка до Генерального прокурора України, Міністра внутрішніх справ України щодо відсутності реагування на обрання міським головою Могилів-Подільського Вінницької області громадянина Республіки Молдова Петра Бровка та необхідності порушення кримінальної справи за фактом фальсифікації ним документів під час подання до територіальної виборчої комісії свідомо неправдивої інформації про своє громадянство. Сергія Гордієнка до Генерального прокурора України, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо захисту прав жителя міста Лубни Полтавської області, директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Стерх" Миколи Тараненка, та надання правової оцінки діям посадових осіб органів виконавчої влади і правоохоронних органів, які потурали беззаконню. Андрія Шкіля до Генерального прокурора України щодо порушення законодавства у сфері охорони пам’яток культури під час будівництва багатоповерхового житлового будинку на території пожежної частини по вулиці Генерала Чупринки 3 у місті Львові. Віктора Олійника до Генерального прокурора України щодо факту побиття жителів міста Заставна Чернівецької області головою Заставнівської районної державної адміністрації Михайлом Бойчуком та членами його родини. Володимира Ар’єва до Генерального прокурора України щодо бездіяльності працівників міліції стосовно розслідування обставин ДТП за участю колишнього старшого дільничного інспектора Деснянського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві Олександра Душина. Миколи Рудченка до Генерального прокурора України щодо невиконання зобов’язань, передбачених умовами приватизації, власником об’єкту незавершеного будівництва адміністративного корпусу Інституту сільського господарства Полісся на території Сингаївської сільської територіальної громади Коростенського району Житомирської області. Юрія Кармазіна до Генерального прокурора України, Голови Комітету Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, голови Вищої ради юстиції, голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо вжиття заходів із вирішення питання про негайне відсторонення від виконання обов’язків та звільнення з посади судді апеляційного суду Харківської області, громадянина Російської Федерації Михайла Бородіна, який всупереч статті 4 Конституції України, статей 17 і 19 Закону України "Про громадянство України" та статей 51 і 107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", будучи громадянином іншої держави, здійснює правосуддя від імені держави Україна, чим грубо порушує Присягу судді, недопущення в подальшому здійснення ним правосуддя та вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності. Олени Шустік до Генерального прокурора України стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності голови Торезького міського суду Олександра Пушина за скоєну дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула 18-річна Аліна Ліхтанська. Петра Симоненка до Генерального прокурора України щодо неналежного реагування органами прокуратури Черкаської області на виконання рішення суду про поновлення на роботі громадянки Любові Мирошніченко, виплати їй заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу та інших виплат. Олега Тищенка до Генерального прокурора України щодо неналежного розгляду трьох депутатських звернень стосовно розповсюдження неправдивої інформації через засоби масової інформації та в мережі Інтернет слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Сергієм Горбатюком щодо змісту Постанови про притягнення в якості обвинувачуваного Юлії Тимошенко. Юрія Трегубова до Генерального прокурора України щодо прискорення розслідування кримінальної справи, порушеної за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Юрія Кармазіна до Генерального прокурора України, Голови Комітету Верховної Ради України з питань правової політики, Голови Комітету Верховної Ради України з питань науки і освіти, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Міністра освіти і науки, молоді та спорту України щодо перевірки фактів грубого порушення органами державної влади конституційних прав громадян України на безоплатну освіту та вільний вибір праці, що виражається у стягненні з громадян, які навчалися на безоплатній основі, коштів за навчання в державних і комунальних навчальних закладах та примушування виконувати їх певну роботу. Групи народних депутатів [[Григорович, Парубій, Карпук та інші]] до Генерального прокурора України щодо побиття та катування чотирьох рибалок головою Заставнянської районної державної адміністрації Михайлом Бойчуком. Ірини Геращенко та Ольги Герасим’юк до Генерального прокурора України, голови Київської міської державної адміністрації щодо незаконного перебування невідомих в приміщеннях книгарні "Сяйво" по вулиці Червоноармійській, 6А. Валентина Матвєєва до голови Житомирської обласної державної адміністрації, Прокурора Житомирської області щодо захисту прав та інтересів мешканців багатоповерхового гуртожитку Коростенського учбово-виробничого підприємства УТОС Житомирської області. Групи народних депутатів [[Боднар, Матвієнка, Чорновіл]], [[Боднар, Матвієнко, Чорновіл]] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про витребування завіреної ксерокопії Дозволу від 20 травня 2008 року, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва. Таким чином, шановні колеги, виголошено 106 депутатських запитів, в тому числі один запит направлено для розгляду до Президента України. Шановні колеги! Разом з тим ми не завершили розгляд цього питання, яке стосується депутатських запитів. Народний депутат Юрій Кармазін звернувся з відповідним поданням і документами про невдоволення відповіддю на депутатський запит. Шановні колеги, відповідно Регламенту я повинен оголосити цей депутатський запит, потім має виступити в межах до 3 хвилин народний депутат, який невдоволений відповіддю. І в разі постановки ним питання про обговорення цієї проблеми, Верховна Рада України має прийняти рішення 226 голосів. Якщо ні, то ми просто інформацію приймаємо.
226 голосів, да. Окрім того, невдоволений відповіддю на депутатський запит і Микола Томенко. Тому в порядку надходження я зараз виголошу відповідь на депутатський запит, який отримав Юрій Кармазін. Так, я зачитаю відповідь на запит лише Прем’єр-міністра України, оскільки цей запит стосувався багатьох адресатів. "Шановний Юрію Анатолійовичу, розглянувши ваш запит, оголошений на засіданні Верховної Ради 17 грудня 2010 року, щодо перерахунку пенсій працюючим пенсіонерам, повідомляю. Підпунктами 9, 10 пункту 35 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, внесено зміни до статей 40 і 42 до Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" та врегульовано питання щодо застування показника заробітної плати [[доходу]] в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та встановлено порядок проведення перерахунку пенсії з урахування страхового стажу та заробітку, набутого після призначення попереднього перерахунку пенсій. Конституційним Судом України визнано неконституційним Положення пункту 35 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв’язку з тим, що на сьогодні відсутня усталена практика застосування норм законодавчих актів, до яких вносились зміни нормами, які згодом були визнані неконституційними, виникла правова колізія, яка зумовила необхідність врегулювання зазначеного питання на законодавчому рівні. Урядом подано для розгляду Верховною Радою України проект Закону України про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, яким, зокрема, пропонується врегулювати питання щодо перерахунку пенсії особам, які після призначення пенсій продовжують працювати. З повагою Прем’єр-міністр України Микола Азаров". Юрій Анатолійович, будь ласка, сутність вашого невдоволення відповіддю. Будь ласка, до 3 хвилин у вас єсть право на витуп.
Юрій Кармазін, Партія захисників Вітчизни. Шановні народні депутати, це питання стосується абсолютно всіх громадян. Питання абсолютно неполітичне. Я звертаюсь до представників всіх політичних фракцій, які отримують такі самі листи. Я інформую вас, що зараз суди завалені такими позовами. Я хочу з цієї високої трибуни подякувати шановній Нині Іванівні Карпачовій за те, що вона порушила провадження по порушенню прав людей, внесла подання Прем’єр-міністру України щодо вжиття невідкладних заходів з метою гарантованого забезпечення права громадян на перерахунок пенсій відповідно до чинного законодавства. Навіть Міністерство юстиції, яке розглядало подання, підтвердило юридичну обгрунтованість вимог моїх і Уповноваженого з прав людини щодо необхідності негайного поновлення порушених прав пенсіонерів на перерахунок пенсій з більшого заробітку. Таким чином лист за підписом заступника міністра соціальної політики і заступника керівника Пенсійного фонду виявилися вищими, шановні народні депутати, від Конституції і від чинних законів, які ми з вами приймаємо. Я запитую: "А для чого тоді приймати закони, як вони не виконуються?" 2009 рік, Генеральна прокуратура найшли мужність принести протест на це. Що їй відповіли, Генеральній прокуратурі? Послали Генеральну прокуратуру. Тільки такими словами послали, що це, вибачайте, не нормативно-правовий акт. Звісно, хіба може бути лист двох чиновників нормативно-правовим актом, який заперечує Конституцію, заперечує закони? Очевидно, не може бути. Через це, шановні народні депутати, хіба можу бути вдоволений я чи хтось із Партії регіонів, чи з партії комуністів, чи з "Нашої України", чи з блоку БЮТ, чи "Батьківщини", чи "Литвина", чи "Реформи"? Хіба може хтось бути задоволений, коли отримує сьогодні такі відписки, коли не виконується закон? Нами Закон, який прийнятий 19 січня 2010 року, про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, номер 4694 виключає будь-які довільні тлумачення органами влади. Знову є звернення моє, знову є звернення Уповноваженого з прав людини, а реагування ніякого немає, Володимир Михайлович. То через те, може, давайте не будемо плодити закони, може, давайте попросимо все-таки у Генерального прокурора України Пшонки, щоби Віктор Павлович порушив кримінальну справу по цьому випадку, по факту перевищення повноважень посадовими особами, які перейшли межу, стали над Конституцією, стали над законами. Ось про це я вас прошу, народні депутати. І прошу підтримати мене своїм голосуванням. Дякую.
Дякую. Шановні народні депутати! Відповідно до статті 226 пункту 2 депутат має право поставити питання про обговорення його запиту або внести таку пропозицію за підписами 90 депутатів. У даному разі депутат вимагає обговорення цього питання, тому я поставлю на голосування його пропозицію про обговорення депутатського запиту. Прошу, будь ласка, голосуйте. [[11:41:50]] За-97 Рішення не підтримується. Шановні колеги, 90 підписів або 226 голосів. Я зачитую: "Згідно з рішенням", пункт 3, "Згідно з рішенням Верховної Ради, прийнятим за пропозицією народного депутата, який є ініціатором депутатського запиту, а також в разі, якщо така пропозиція підтримана не менш ніж однією п’ятою від конституційного складу Верховної Ради підписів народних депутатів на пленарному засідання Верховної Ради України проводиться обговорення відповіді на депутатський запит. У даному разі ми пішли за частиною "Рішення Верховної Ради". Рішення приймається тільки в 226 голосів, Юрій Анатолійович. Така ситуація. На жаль, не підтримали. Шановні народні депутати, разом з тим, за наслідками обговорення я думаю, що ми ще раз направимо відповідне звернення у вигляді депутатського запиту. Народний депутат України Микола Томенко звертався з депутатським запитом до Президента України, Генерального прокурора України щодо введення для учнів 5-8 класів підсумкового контрольного тестування з чотирьох предметів і фактично примусового стягнення з батьків коштів на придбання орієнтовних завдань на проведення цього тестування. Народний депутат отримав відповідь із запізненням, і, разом з тим, він не вдоволений цією відповіддю. Будь ласка.
Шановні колеги, виникла парадоксальна ситуація, про яку я хочу поінформувати. І сподіваюся, що Президент відреагує, хоч із запізненням, а прокуратура буде давайте відповіді у відповідності до чинного законодавства. Після того, як громадянськість і ми тут, в сесійній залі, почали розповідати про освітню аферу, за якою за кілька місяців до завершення навчального року батьків, учнів і вчителів поінформували, що буде 4 додаткові контрольні роботи, а потім несподівано в харківському видавництві почали друкувати брошури, а потім обов’язково почали збирати 60-70 гривень з кожного батька, з’явилося під нашим тиском роз’яснення, що, мовляв, ну, це такі собі контрольні роботи, вчителі їх перевіряють, брошури можна було і не купувати, хоча гроші ви вже забрали, і взагалі ніхто не несе за це відповідальність. Шановні колеги, я вважаю, що і прокуратура, яка відмахнулася від цього запиту, повинна провести розслідування, і Президент повинен зреагувати на цю історію, тому що ми створити вперше прецедент, за який чиновники не несуть відповідальність. Ще раз кажу, у мене запитання конкретне: хто в Міністерстві освіти прийняв рішення в кінці навчального року змінити навчальний план і ввести 4 предмети для контрольних робіт? У мене запитання: хто прийняв рішення друкувати у харківському видавництві брошури мільйонними накладами. У мене запитання, на яке я хочу почути відповідь. Хто проводив фахову експертизу цих запитань і відповідей для сотень тисяч школярів, яку будуть здавати? В мене запитання: хто дав вказівку вчителям в робочій час збирати кошти з батьків і куди ці кошти пішли? І в мене запитання: хто доплатить вчителям за те, що вони додатково тепер будуть проводити чотири контрольні роботи і перевіряти ці роботи? Тому якщо Міністерство допустило цю помилку, зорганізувало цю аферу, а прокуратура і Президент хай розбираються, то, як мінімум, треба було би вибачитися перед учнями, батькам повернути ці кошти, а вчителям доплатити за цю роботу, бо це додаткове навантаження. Тому ще раз: я вимагаю розслідування цієї афери, оскільки мова йде про заробляння десятків мільйонів коштів із батьків під виглядом нового державного замовлення, яке не обговорювалося фаховим середовищем, яке введено всупереч здоровому глузду не на передодні навчального року, в кінці навчального року. За такі афери треба нести відповідальність і міністру, і чиновникам. І ще раз кажу, я сподіваюсь, що Адміністрація Президента виконає свій обов’язок і передасть це звернення Президенту, і хоча із запізненням ми почуємо позицію глави держави, і позицію прокуратури, щоб не допустити зловживань над школярами, батьками і вчителями.
Шановні народні депутати, далі пропонується такий порядок роботи. В нас дві фракції звернулося з вимогою оголосити перерву на 30 хвилин, або для оголошення заяви. Перед тим, як надати право на виголошення заяви, я вам зроблю одне оголошення. Прошу уваги, шановні колеги! І це пов’язано з тим, що ми маємо численні делегації, які покликані працювати у багатьох парламентських, європейських регіональних, міжнародних утвореннях. Разом з тим, в останній період стало "доброю" в лапках традицією, що народні депутати прагнуть, воюють, борються за те, щоб потрапити в ті чи інші делегації, а потім абсолютно відмовляються від участі в цих делегаціях. Це має місце. Спокійно, ви слухайте, що вам говорять. Це має місце, шановні народні депутати. У процесі організації поїздки парламентської делегації на установче засідання "Євронесту". Тому я зараз зроблю відповідне оголошення. Керівників фракція, народних депутатів прошу відповідним чином відреагувати. 2-3 травня в Брюсселі [[Королівство Бельгія]] відбудеться установче засідання Парламентської асамблеї Європейський Союз – Східні сусіди [[ЄВРОНЕСТ]]. Наполегливо прошу народних депутатів, членів постійної делегації Верховної Ради України, а саме: Бориса Тарасюка [[фракція блоку "Наша Україна – Народна Самооборона"]], Валерія Баранова [[фракція Народної Партії]], Вечерка Володимира [[фракція Партія регіонів]], Романа Зварича [[фракція "Наша Україна – Народна Самооборона"]], Спірідона Кілінкарова [[фракція комуністів]], Леоніда Кожару [[фракція Партії регіонів]], Степана Курпіля [[фракція "Блок Тимошенко – "Батьківщина"]], Володимира Лемзу [[фракція "Блок Тимошенко – "Батьківщина"]], Льовочкіну Юлію [[фракція Партії регіонів]], Стешенка Олександра [[фракція "Блок Юлії Тимошенко"]] – взяти участь в установчому засіданні у місті Брюсселі. На цей момент зголосилося лише три народних депутати: Борис Тарасюк, Роман Зварич. Третього не пам’ятаю депутата. У разі неможливості, я підкреслюю, у разі неможливості взяти участь я просив би фракції оперативно у відповідному порядку внести пропозиції щодо заміни членів делегації. На цю делегації кошти передбачені, як на інші делегації, які визначені у плані нашої роботи на цей рік. А якщо кудись хочеться поїхати просто, на превеликий жаль, вибачайте, коштів немає. Шановні народні депутати, дві фракції: фракція "Наша Україна – Народна Самооборона" і фракція "БЮТ – "Батьківщина" – внесли відповідне подання про оголошення перерви для проведення консультацій і виголошення заяви. Разом з тим представники цих фракцій згодні зараз виступити із заявою. Слово має Арсеній Петрович Яценюк, будь ласка.
Доброго дня, шановні народні депутати. Знаково, що в страсну п’ятницю я буду говорити сьогодні про червоні прапори, про ті червоні прапори, під якими більшовики знищили 14 тисяч церков, розстріляли священиків і зіслали їх, знищили релігію і замінили церковні свята на пісні і гулянки. Вчора Верховна Рада України, а саме, Партія регіонів, комуністи і "Блок Литвина" вкотре наплювали на Конституцію, вкотре наплювали на українську державу і вирішили підняти червоні прапори. Я чудово усвідомлюю про те, що провали в економічній політиці держави, що відсутність реформ в Україні повинні бути чимось затьмарені. Саме тому протягом останнього року реалізується новий сценарій, спочатку відмовились від самостійної безпекової політики, оголосивши про незрозумілий позаблоковий статус, потім почали знищувати українську мову, українську культуру, українські школи, переписувати українську історію. Тепер кажуть про те, що будемо вступати не вступаючи у митний союз, а в найближчому майбутньому, за словами прем’єр-міністра Росії Путіна, ще й переведемо українську гривню на російський рубль. Я хочу вам нагадати історію, в Украинской Советской Социалистической Республике должности Президента не было, якщо ви цього не знаєте. Тому я звертаюсь зараз до, в першу чергу, Президента України. Пане Президенте, будьте главою української держави, заветуйте цей закон. Друге. Я звертаюсь до цієї так званої більшості, якщо ви не любите українську державу, якщо ви не навидите український народ, якщо це не ваша країна, здайте українські паспорти, здайте мандати депутатів і їдьте там де вивішують червоні прапори, майте національну гідність.
Шановні народні депутати, продовжуємо нашу роботу. Оголошується до розгляду проект Закону 7330 про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо інсайдерської інформації [[повторне друге читання]]. Ігор Прасолов, будь ласка. Яка процедура? Це друге читання ми розглядаємо закон, яка процедура тут. [[Шум у залі]] Що? Це повторне друге читання так що ви хочете? Будь ласка, доповідайте.
Уважаемый Владимир Михайлович! Уважаемые народные депутаты! Основная цель, я хочу напомнить, законопроекта заключается в криминализации незаконного использования инсайдерской информации и выполнения обязательств, которые ранее Украина взяла в части борьбы с так называемыми предикатными преступлениями, то есть преступлениями, которые предшествуют отмыванию денег, как это предусмотрено "40 рекомендациями"FATF и Конвенцией Совета Европы по борьбе с отмыванием денег. Данный законопроект предлагает внести изменения в некоторые статьи Кодекса об административных правонарушениях и Уголовного кодекса, ужесточив при этом санкции за злоупотребление инсайдерской информации. Законопроект был направлен на повторное первое чтение, на повторное второе чтение и рассмотрен на заседании комитета 20 апреля. Всего в таблицах к повторному второму чтению отображено 13 поправок, одна из них учтена редакционно, все остальные полностью. К повторному чтению, я кратко должен сказать, чтоб не занимать много вашего времени, что мы более четко определили перечень лиц, которые будут нести ответственность за незаконное использование инсайдерской информации. И еще важный момент. Было более сильнее, если можно так сказать уточнено, что же именно относится собственно к инсайдерской информации и с какого момента инсайдерская информация перестает быть таковой. Данный законопроект полностью согласован, полностью с Комиссией по ценным бумагам и фондовому рынку и с Государственной службой финансового мониторинга. Поэтому, уважаемые коллеги, я прошу поддержать решение нашего комитета и принять данный законопроект в повторном втором чтении и в целом как закон. Спасибо.
Так, по поправках, шановні колеги, я зараз, де не враховані поправки. Вони всі враховані, тому прошу підготуватись до голосування. Я ставлю на голосування пропозицію комітету про прийняття в другому читанні і в цілому як закон проекту Закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо інсайдерської інформації. [[реєстраційний номер 7330]] Прошу голосувати. [[11:55:34]] За-255 Дякую, Закон прийнято. Я говорив, що завізовано, я вчора, коли ми розглядали говорив, що Юридичне управління завізувало з зауваженнями. Ну виходить, що. Будь ласка, Юрій Кармазін, мікрофон, з мотивів голосування.
Дякую, шановний Володимире Михайловичу! Юрій Кармазін. Шановні народні депутати, ми щойно голосуванням зробили одну річ цікаву. Я звертаю вашу увагу на зауваження Головного юридичного управління. Цитую: "Водночас, у разі прийняття парламентом цього проекту як закону, примітки до статей 163 і 9 Кодексу про адмінправопорушення, та статті 232 Кримінального кодексу з прім. 232 слід доповнити таким суб’єктом як акціонер. Оскільки спроба окреслення вичерпного кола суб’єктів призвела до того, що дія цих статей не буде поширюватись на акціонерів. А для чого тоді закон приймався? Тобто акціонерам можна порушувати закон і так далі. Шановні, як та людина, яка працювала і працює над вдосконаленням Кримінального кодексу, кажу: ви робите нехорошу річ. І ми маємо це, Володимире Михайловичу, зачитати ви мали і це має бути усунено з цього закону варіанту. Ми не усунули цього, проголосували. Подивіться, скільки.
Дякую. З мотивів, Євген Царьков, будь ласка. ну, ми вже закон прийняли, я розумію. Будь ласка, мікрофон.
Я хотел бы от всех те, чьи отцы и деды воевали за нашу родину против коричневой чумы, напомнить деятелю такому, знаете, невидимого Фронта змін Яценюку, что его отец долгие годы преподавал в Черновицком университете как раз историю СССР. И наверно плохо он по заднице бил такого сына, раз он может сегодня в парламенте уничтожать память о наших дедах и том великом подвиге, который они совершили ради того, чтоб и он сегодня сидел в этом зале с депутатской неприкосновенностью, и скрывался здесь потом за спинами охранников. Непозволительно это с эго стороны. И скажу как одессит, а не как депутат: за эти вещи бьют, извините, не по паспорту, а по морде.
Я просив би, шановні народні депутати, триматися, прошу уваги, шановні колеги, я просив би, прошу, давайте у межах депутатських правил і пристойності поведінки. Будь ласка.
Будь ласка, репліка, Арсеній Яценюк.
Окремим діячам з Одеси. Значить, хочу вам сказати про те, що ви замість того, щоб вивішували червоні прапори, які ви закупили в Одеській міській раді, то не знімали би 6,5 мільйонів гривень, які Партія регіонів в Одесі зменшила на одноразові виплати ветеранам. Я зрозумів так, що гроші ви по кишеням, а ветеранів ви вирішили годувати червоними прапорами.
Шановні народні депутати, я просив би припинити цю сварку. І Верховна Рада України не місце для того, щоб тут проводити політичну агітацію. Давайте займатися професійною діяльністю і не плутати Паску, Великдень із Днем Перемоги. Шановні колеги, я прошу вас, оці всі взаємні звинувачення зліва і зправа припиніть, будь ласка. Отам є можливість, телевізор, будь ласка, на екрани, там проводьте політичні агітації. Всі: зліва, зправа, з центру. Шановні колеги, я прошу вас, для того, щоб вистигли емоції, перерва на 30 хвилин. Після перерви продовжимо конструктивну плідну роботу. Дякую вам. Перева до 12 години 30 хвилин.
Шановні колеги, прошу займати свої робочі місця. Будемо продовжувати засідання. Розглядаємо питання: проект Закону про внесення змін до Кримінально-процесуального кодексу України [[щодо зміни статусу зізнання як доказу вини в кримінальних справах]] [[реєстраційний номер 6059]]. Я запрошую на трибуну автора законопроекту Зарубінського. Підготуватись Швецю.
Олега Зарубінський, фракція Народної Партії. Шановний Адаме Івановичу, шановні колеги! Як свідчить статистика, Україна на сьогоднішній день посідає одне з перших місць в Європі за кількістю розкритих злочинів. Але водночас такі ж перші місця Україна має і за кількістю звернень до Європейського суду з прав людини. І, до речі, ця статистика фіксується на фоні активного обговорення правозахисниками, і не тільки правозахисниками, громадянами, представниками засобів масової інформації однієї з найпоширеніших проблем – тортур в місцях ув’язнення. Ці статистичні дані, які по суті суперечать один одному, та інформація, яка надається у ЗМІ щодо поширення практики фізичного та морального тиску в органах міліції з метою написання затриманим так званого "добровільного визнання своєї вини", велика кількість осіб, які несправедливо засуджені, вказують на необхідність докорінного перегляду самого підходу до такого доказу вини як зізнання. Власне, практика, за якою зізнання є царицею доказів, свого часу була запозичена від методів інквізиції. На жаль, в подальшому її перейняли в багатьох випадках і сучасні органи правопорядку. Це при тому, що сьогодні застосування методів ХІІІ-XV століть виглядає не просто атавізмом, а грубим порушенням прав людини. Тим не менше, зважаючи на поставлені перед правоохоронцями плани щодо покращання рівня розкриття злочинів, добровільні зізнання і до цього часу активно використовуються в кримінально-розшуковій діяльності. Частиною третьою статті 62 Конституції України закріплюється основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Ця теза розвивається і в Кримінально-процесуальному кодексі України, який вимагає, щоб показання підозрюваного чи обвинувачуваного піддавалися перевірці. Але не сприяло зменшенню тортур і кількості несправедливо засуджених, оскільки визнання підозрюваним своєї вини відповідно до чинного законодавства і досі може бути покладеним в основу звинувачення. Стаття 74, 75 КПК України. Отже, тут сіль проблеми. Добровільне зізнання може бути покладено в основу обвинувачення. Таким чином створюється можливість, якщо хочете, спокуса для розкриття злочину використовувати незаконні методи, зрозуміло які – після яких обвинувачений дає зізнання. А має бути, що це лише один з доказів, і він може лише долучатися до системи доказів, яка вже здійснена. Наступний момент. Підтвердження зізнання стало формальністю. Оскільки може здійснюватися за допомогою сфальсифікованих доказів. Ця проблема крім захисту прав несправедливо засуджених має і іншу сторону, інший бік медалі. Адже особи, які насправді винні у скоєнні злочину, можуть не нести відповідальності. Таким чином, безкарність породжує зростання злочинності і призводить до розчарування суспільством у правоохоронній системі. Запропонованим законопроектом передбачено внесення змін до статей 74 та 75 Кримінально-процесуального кодексу України, що урегульовують питання статусу свідчень підозрюваного і обвинуваченого. Пропонується, по-перше, змінити статус зізнання з доказу, що є основою звинувачення на доказ, що може бути залученим до звинувачення. Це дозволить узгодити ці норми з Положенням статті 67 цього ж кодексу. За яким, цитую: "Ніякі докази для суду, прокурора, слідчого і особи, яка провадить дізнання, не мають наперед встановленої сили." Виходячи з цього, і зізнання не може бути основою звинувачення. Треба нівелювати спокусу в застосуванні тортур, які використовуються для отримання зізнання. Крім того, сама процедура відкликання свого зізнання дозволить забезпечити зізнанню добровільний характер. Шановні колеги, я ознайомився в процесі роботи над цим законопроектом до зауважень науково-експертного управління. Частина цих зауважень, безумовно, може бути сприйнята, але не може бути сприйнято нерозуміння того, що до тих пір, я повторююсь, але роблю це навмисно, до тих пір поки достатньо буде на 80, на 90, не знаю, може на 95 відсотків для того, щоб обвинуватити людину, щоб вона зробила зізнання. Доки ця практика буде, доки це буде визначено так, як це є, тортури будуть продовжуватися. І не тому, що всі представники правоохоронних органів і вся міліція – це садисти. Це неправильно, це несправедливо. Більшість там є чесних і професійних людей. А тому що сама система вимагає спотвореного знаходження системи доказів. Якщо хочете, мені це певною мірою нагадує ситуацію, коли, я не знаю, як зараз, але не так вже і давно рівень роботи і ефективність роботи пожежників визначалася кількістю загашених пожеж. Ви розумієте, що це значить? Чим більше пожеж, чим більше їх ліквідували, тим краще працюють пожежні команди. Чим більше добровільних зізнань, чим легше збільшити кількість, так званих, розкритих злочинів, тим більше будуть застосовуватись неправові, незаконні методи для того, щоб обвинувачений або підозрюваний дав зізнавальні показання або робив добровільне зізнання. Тому я просив би колег звернути увагу на саму ідею цього законопроекту, і в разі прийняття його за основу, чого я б просив зробити своїх колег, внести пропозиції при підготовці до другого читання. Деякі з цих пропозицій я готовий як суб’єкт законодавчої ініціативи також внести, посилаючись на ремарки або пропозиції Науково-експертного управління. Але ще раз хочу закликати до наступного – змінити саму систему діяльності правоохоронних органів при доказуванні вини. Без зміни цієї системи ми будемо свідками ганебних явищ, які будуть висвітлюватися, про які будуть говорити правоохоронці, – явищ, пов’язаних із тортурами. Дякую за увагу.
Дякую. Якщо є запитання, запишіться. 5 хвилин. Вернидубов. За ним – Смітюх.
Шановний доповідачу! Ви дуже переконливо говорили, але все-таки і кажете змінити систему, а у законопроекті немає якихось таких переконливих доводів, що ви міняєте систему. Все те, про що ви говорили, все в законі, в Кримінально-процесуальному кодексі є. Ніхто не може примусити людину говорити не так, як він хоче, чи змінити показання. Будь ласка. Це, як-то кажуть, способи захисту обвинуваченого чи підозрюваного, і нічого в цьому поганого немає. І ваші якісь, як ви кажете, оці доводи про зміну системи, на жаль, не переконують.
Дякую. Можливо, мої доводи не переконують, але переконує практика. І якщо спиратися на практику, а вона є критерієм істини, а не дискусія, бо, вибачте, але кажуть, що в дискусії народжується істина, і тут же вона помирає, тому я далекий від того, що зараз ця дискусія може змінити систему. Ні, не змінить. Більше того, шановний колего, і цей законопроект не може всю систему змінити. Він міняє акценти. Якщо сьогодні добровільне зізнання в більшості випадків є основою обвинувачення, а до нього додаються ще окремі докази, то це є, я не можу сказати, це є неправильно, це призводить до тієї практики, яку ми спостерігаємо. Якщо те, що пропонується в законопроекті, добровільне зізнання чи зізнання буде лише додатковим доказом, додатковим підтвердженням тих зібраних доказів під час слідства, то тоді не буде, в третій раз використовую це слово, може, воно не дуже підходить,.
Завершуйте.
не буде спокуси, не буде стимулу вибивати добровільне зізнання. Ще раз хочу сказати, міліціонери – не садисти, не буде для чого, не буде сенсу вибивати зізнання. Тортури в більшості випадків і зорієнтовані на те, щоб обвинувачуваний, підозрюваний дав зізнання, дав добровільно зізнання. Тому я з вами згоден, що не може цей законопроект цю систему змінити – він по-іншому дає можливість подивитися на роботу в процесі дізнавання. Дякую.
Смітюх Григорій.
Шановний Олег Олександрович, безперечно, що я погоджуюся з цією тематикою, яку ви затронули в цьому своєму законопроекті, тому що проблема на самому ділі в нашій країні є, і це треба признати, і це явище не поодиноке, а це явище, можна сказати, сьогодні системне. І безперечно, що законодавча ініціатива ваша заслуговує на те, щоб ми хоча б обговорили якнайменше, а найбільше прийняли в першому читанні, щоб висловити до другого читання свої думки в цьому питанні. У зв’язку з цим у мене питання. Ви розумієте, що це дуже така, ну, таке питання, яке завжди не можна толкувати з однієї сторони, що є воно позитивне і негативне. Як ви відноситесь до того питання, що, наприклад, в Сполучених Штатах Америки зачасту правоохоронні органи під час досудового слідства і під час судового слідства, йде злочинець або людина, яка зробила правопорушення і притягується по тій чи іншій статті, йде на добровільну співпрацю з органом, і таким чином навіть у багатьох випадках вона звільняється від подальшої, так сказать.
Дякую, Григорій Євдокимович. Я зрозумів вашу думку. Тобто ви ставите питання, чи не може це зашкодити самій людині добровільно зізнатися – і тим самим зменшити свою провину. Ні, не може зашкодити. Просто тут система інша. Я вимушений повторитися: це вимагає не тільки взяти добровільне зізнання, а ще слідчому довести систему інших доказів, що людина винна. Якщо вона йде на добровільне зізнання, безумовно, це в підсумку може бути як, ну, скажімо, підстава для пом’якшення судового вердикту. Я не бачу тут суперечностей. Це по-перше. По-друге, мені здається, що ми в даній сфері маємо більше орієнтуватися не на досвід Сполучених Штатів Америки, бо ви знаєте, що там правоохоронна система значною мірою відрізняється від правоохоронної системи країн Європейського Союзу, європейських країн. Ну, наприклад, хоча б в тому, що ви знаєте, я не відхожу від теми, але це підтверджує, що нам треба орієнтуватися більше на досвід європейськ.
Дякую. Кармазін, щоб встиг задати запитання, бо буде.
Встигаю. Кармазін, Партія захисників вітчизни. Шановний Олег Олександрович, я дякую вам за ваше вболівання. Правда, в мене є міркування теоретичного плану такі: яка Конституція найкраща, який закон– найкращий? І хочу вам зразу підказку зробити: ті, які виконуються. А у нас не виконується ні Конституція, ні Кримінально-процесуальний кодекс і тільки уповноважений з прав людини, щоб ви знали, поставила питання на останній колегії Генпрокуратури про тортури і так далі. Ми з вами от тут не використали контрольні повноваження ще навіть на один відсоток. Ми нікого не заслухали. І наші профільні комітети роблять вигляд, що в них немає контрольних повноважень, що вони не використовують, все перепихають сьогодні на Президента. А ви мені скажіть, будь ласка, як би ви з парламентського, з парламентського контролю застосувати до цього, до вашої пропозиції і заслухати тут? І давайте.
Дякую, Юрій Анатолійович, що ви – союзник, оскільки ви – союзник всім розумним пропозиціям і це правильно. Я думаю, що ми тут з вами обидва союзники. А що стосується парламентського контролю, я думаю, що ця тема певною мірою виходить за межі законопроекту, але те, що контроль парламенту має бути, то це є безперечно. До речі, не тільки парламенту, але й профільних комітетів. І я думаю, що, якщо ви вже так фахово питаєте, я думаю, що головним інструментом здійснення контрольних функцій мають бути комітети, головні комітети, в даному випадку ті комітети, от голова якого зараз, очевидно, хоче зробити співдоповідь. Я сподіваюсь, він підтримає ідею цього законопроекту. Дякую.
Дякую. Зараз подивимося на ваші сподівання. Сідайте, будь ласка. Хоча рішення комітету трошки інше. Голова Комітету з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності Віктор Дмитрович Швець.
Шановний Адаме Івановичу, шановні народні депутати! Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності на своєму засіданні розглянув законопроект, внесений народним депутатом Зарубінським, щодо внесення змін до Кримінально-процесуального кодексу про зміну статусу зізнання як доказу вини у кримінальних справах [[реєстраційний номер 6059]]. Зазначеним законопроектом пропонується внести зміни до статті 73, 74 Кримінально-процесуального кодексу, відповідно до яких визнання обвинуваченого своєї вини може бути долучено до обвинувачення, а не покладене в його основу, та підозрюваний і обвинувачений в будь-який момент можуть відкликати визнання своєї вини. На думку автора, з прийняттям цих змін вдасться уникнути такої ганебної проблема, як застосування тортур до вказаних осіб, та відновити довіру до правоохоронних органів. Комітет вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 63 Конституції України та чинних норм Кримінально-процесуального кодексу України передбачено право підозрюваного і обвинуваченого на свободу від самовикриття. А тому відмову підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від дачі показань не можна розцінювати як визнання чи заперечення своєї вини. Давати показання і відповідати на питання – це право, а не обов’язок підозрюваного і обвинуваченого, підсудного. Тому вони є вільними у прийнятті рішення про те, чи давати їм показання і які саме, можуть змінювати їх, а також визнати себе винним чи заперечувати свою вину. Більше того, вони у будь-який момент можуть відмовитися від дачі показань. Закон також зобов’язує суд проводити судове слідство в повному обсязі, не залежно від визнання підсудним пред’явлених йому обвинувачень. При цьому слід зауважити, що показання обвинуваченого про визнання своєї вини у вчиненні злочину, дані на досудовому слідстві, які не були підтверджені в судовому засіданні іншими доказами, не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Підозрюваний, обвинувачений, підсудний і нині, підкреслюю, і нині, можуть відмовитись від визнання вини, що не рідко до речі відбувається в ході судового засідання, однак це не є дієвою перешкодою для застосування тортур тими працівниками правоохоронних органів, які звикли порушувати закон. Крім того, з тексту законопроекту незрозуміло в чому полягає процесуальна суть відкликання, яким є його порядок, які процесуальні документи при цьому можуть бути складені і кому подані, чи матиме право підсудний скористатися правом, вказаним правом на відкликання. Крім того, на думку комітету, запропоновані положення необхідно було б вносити до статей Кримінально-процесуального кодексу, де законодавчо закріплені права підозрюваного чи обвинуваченого, а саме в статті 43, в 43-й зі значком один Кримінально-процесуального кодексу. Автор законопроекту пропонує внести зміни в статті 73, 74, які визначають предмет показів обвинуваченого і підозрюваного. В КПК на думку комітету необхідно передбачити такі норми, які дозволяли б судді відкинути будь-які докази або зізнання підозрюваного чи обвинуваченого, якщо застосування насильства чи катувань буде доведено в суді. З урахуванням викладеного комітетом прийнято рішення рекомендувати Верховній Раді України повернути законопроект суб’єкту законодавчої ініціативи на доопрацювання. Головне Науково-експертне управління Апарату Верховної Ради вважає, що за результатами розгляду в першому читанні законопроект доцільно відхилити. Прошу підтримати рішення комітету. Дякую.
Ось такі сподівання.
Шановні колеги! Я вибачаюсь.
Будь ласка.
Оскільки в мене є ще 30 секунд, я хотів би ще доповнити. Я з великою повагою відношусь до автора цього законопроекту. Але хотів би зазначити, що ці зміни законопроекту вони не тільки не зламають ту систему, про яку опікується шановний народний депутат, а саме: тортури і катування, які відбуваються під час впровадження кримінальних справ. Для того, щоб змінити цю всю систему, необхідно, по-перше, змінити Кримінально-процесуальний кодекс. І я впевнений в тому, що це є наший прямий обов’язок. А от такі зміни, про які зараз ми ведемо мову, вони абсолютно ніяким чином не впливають на те, про що казав шановний народний депутат, на вчинення тортур. Шановні колеги, вчинення тортур – це самостійний кримінальний злочин, він передбачений Кримінальним кодексом України. І ніяким чином не витікає з положень статті 73, 74 Кримінально-процесуального кодексу, куди намагаються, пропонується, вірніше, внести зміни. Дякую за увагу.
Дякую, Віктор Дмитрович. Запитання, якщо є, запишіться. Так, будь ласка, 3 хвилини Гордієнко.
Сергій Гордієнко, фракція Компартії України, Полтавщина. Я просив би шановного доповідача дати відповідь, чи не нагадує це щось із відомого Генерального прокурора Вишинського, де зізнання – цариця, як кажуть, доказів?
Шановні колеги, я хотів би, щоб ви зрозуміли про що йде мова? От дивіться, прочитаю чинну редакцію статті 73 Кримінально-процесуального кодексу і ту зміну, яку пропонують внести. Тут немає ніякої революції, нічого немає, це просто доповнюється відповідним положенням закону. От послухайте: "показання підозрюваних підлягають перевірці, визнання підозрюваного своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупності доказів, що є в справі". Що пропонується? "Показання підозрюваного, у тому числі і в яких він себе визнає винним, підлягають перевірці". Тобто я до чого веду? Що оця "цариця доказів", вона не виключається з Кримінально-процесуального кодексу, от в чому проблема. А ми, якщо ми такі великі демократи і боремося за права людей, повинні навпаки зробити все, щоб оцю "царицю доказів" вилучити з Кримінально-процесуального кодексу. Оце був би революційний підхід. Дякую за увагу.
Забарський.
Прошу передати слово Вернидубову Івану Васильовичу.
Вернидубов, будь ласка.
Шановний доповідачу, проблема та, про яку говорив автор законопроекту Зарубінський, те що б’ють, тортури і він наголос в своїй доповіді зробив, що саме це його, ці обставини примусили подати свій законопроект. Вона, дійсно існує: б’ють, примушують, тортури і таке інше, все це є, процент. То у мене питання до вас як до голови Комітету з питань законодавчого забезпечення і діяльності правоохоронних органів. Чи не розробляється у вашому комітеті, чи може є якісь уже, от з цієї конкретно проблеми. А вона в іншому, дійсно, тортури, побиття і дійсно, що резонанс великий і багато таких прикладів. І вперше, я знаю, на колегії Генеральної прокуратури в цьому році було розглянуте це питання, окремо винесене. Будь ласка, з цього приводу.
Дякую, Іване Васильовичу! Я хотів би сказати про те, що комітет приблизно 2,5-3 місяці тому назад провів дуже масштабні слухання, в яких мова йшла про дотримання прав і свобод людей в діяльності органів внутрішніх справ. І саме під час проведення цих комітетських слухань і були встановлені численні факти катувань, жорстокого поводження людей в органах внутрішніх справ. І на підставі всіх тих матеріалів, які були публічно озвучені під час комітетських слухань, Генеральна прокуратура провела ту колегію, про яку ви кажете. Більше того, в системі Адміністрації Президента зараз створений відповідний підрозділ, який буде відслідковувати будь-які порушення, які пов’язані з катуванням і жорстоким поводженням в діяльності правоохоронних органів, це надзвичайно позитивний результат. Це я відповідаю вам з приводу контрольних функцій комітету. Саме комітет підняв це питання, і я повинен з великим задоволенням сказати, що воно находить своє позитивне вирішення.
Так. Кармазін, будь ласка.
Юрій Кармазін. Шановний Віктор Дмитрович, я хочу вам подякувати. Бо, дійсно, я був присутній тоді на тому засіданні комітету, яке було присвячене запобіганню тортур. Але, очевидно, цього мало. Очевидно, треба комітету, використовуючи свої контрольні повноваження, ініціювати отут засідання спеціальне і доповідати тут з цієї трибуни. І тоді не треба буде, не буде потреби в такому законопроекті, який зараз вніс наш колега Олег Олександрович Зарубінський. Я ж хотів би вас спитати, чи ви слідкуєте ж, очевидно, за перебігом подій, бачите незаконність утримання Луценка під вартою. Вчора продовжено абсолютно безглуздо, я не кажу про тих носіїв влади, хто це зробив, вони самі дадуть оцінку. Ось в цьому контексті, як впливає, коли примушують ознайомлюватися, із-за цього ставлять вину це людині. Чи це нормально чи ні? Як голова комітету, як.
Шановний Юрій Анатолійович, я, відповідаючи на ваше питання, хотів би сказати дуже коротко. Справа в тому, що в нас дуже часто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою фактично використовується як покарання для людини. І ще вина тієї чи іншої особи не доказана, а люди роками перебувають під вартою, роками. Я це особливо хочу підкреслити. І уряд Азарова перший вперше вніс єдиний закон, який більш-менш гуманізує це питання. І Верховна Рада, шановні колеги, ми всі тут з вами проголосували за внесення змін до статті 155 Кримінально-процесуального кодексу, який значно гуманізував питання тримання під вартою як запобіжного заходу, але Президент України вніс вето. Вот в чому проблема. Я думаю, що чинна влада на сьогоднішній день не зацікавлена в тому, щоб гармонізувати і гуманізувати такий запобіжний захід як тримання під вартою. Я вам скажу більше того, що саме по собі тримання під.
Завершуйте.
Шановні колеги, саме по собі тримання під вартою в тих умовах, яких зараз перебувають особи в слідчих ізоляторах, це уже є катування. Це уже є катування. Тому, тому, шановні колеги, голова комітету з прав людини, я закликаю вас разом з нашим комітетом стати на захист цих людей, прав цих людей. Дякую за увагу.
Дякую. Сідайте, будь ласка. Шановні колеги, будемо обговорювати чи ні? Я думаю, я думаю, що ми заслухали і доповідача, і співдоповідача, і з запитаннями настільки все уяснили, що нема необхідності витрачати час. Є тільки в Кендзьора. Добре. Будь ласка, Іван Васильович, стримайтесь. Я вам потім колись віддам. Кендзьора мікрофон, будь ласка, або на трибуну.
Шановний головуючий, шановні колеги, народні депутати! Ярослав Кендзьор, партія "За Україну!" Я вважаю, що ініціатива колеги Олега Зарубінського заслуговує на увагу. Я не маю ніякого стосунку, так би мовити, до вивчення кримінальних справ, до адвокатури, але те, що до мене як до народного депутата дуже часто звертаються люди, які в силу різних обставин стали, так би мовити, об’єктами інтересу правоохоронних органів і оцей факт, оця палочка-виручалочка, яка є в Кримінальному кодексі про те, що підозрюваний, визнавши свою вину, оце може бути єдиний аргумент, щоби уже довести справу до кінця. Потім виявляється, це, ще, як кажуть, півбіди, коли там 2-3 роки людина отримала з-за того, що його заставили у СІЗО оголосити, так би мовити, свою і признатися нібито у скоєнні якогось злочину. Але ми маємо безліч сьогодні фактів, коли людину засуджують до вищої міри покарання, до довічного ув’язнення, а потім, через якісь роки також виявляється, що ця людина невинна. Тому що якийсь свідок дав свідчення, хоч він три чи чотири рази міняв свідчення, але нарешті слідча група отримала це свідчення, яке потрібно, так би мовити, слідству, щоб завершити і поставити галочку в розкритті справи. Щоб не бути голослівним, наводжу один приклад. Відома справа Володимира Панасенка, яка пов’язана із вибухом на базарі Шувар. Єдина, так би мовити, єдиний аргумент, за що на довічне ув’язнення посаджений Володимир Панасенко, це – що свідок рудий; який три чи чотири рази міняв свідчення, називав одного, другого, третього і четвертого замовника цього вибуху нібито проти директора ринку. І коли нарешті він це, як він потім зізнавався, під певними впливами, Володимир Панасенко сидить на довічному ув’язненні. І на превеликий жаль, у нашому, так би мовити, ні в Кримінальному кодексі, ні в Процесуальному немає процедури виправити цю помилку. І куди сьогодні родина не звертається, і до Ніни Карпачової, і до Верховного суду, і до Генеральної прокуратури, - всі розводять руками. Все, суд відбувся. Верховний суд, так би мовити, касацію послухав і на те немає ради. І людина, не доведена його вина, як говориться в судовому заключенні, що він міг бути замовником! І за це.
Дякую. Так, шановні колеги, будемо голосувати. Я ставлю на голосування пропозицію про прийняття за основу в першому читанні проекту Закону про внесення змін до Кримінального-процесуального кодексу України [[щодо зміни статусу зізнання як доказу вини в кримінальних справах]], [[реєстраційний номер 6059]] Автор законопроекту – Олександр Зарубінський. Прошу голосувати. [[13:05:13]] За-242 Прийнято. Дякую. Так, шановні колеги, переходимо до "Різного". Прошу записатися. Так, при тому нагадую, шановні колеги, що можна передати буде слово тільки тоді, коли знаходишся в сесійній залі. Будь ласка, Сербін. За ним – Камчатний. Мікрофон Сербіна, будь ласка.
Слово передать коллеге Арьеву.
Ар’єву? Будь ласка, прошу, Ар’єв. За ним – Камчатний.
Шановні колеги, 21 квітня, вчора, ми стали свідками чергового акту вистави під цинічною назвою "Боротьба української феміди з корупцією", з нібито корупцією. Апеляційний суд міста Києва в котрий раз продовжив тримання під вартою лідера політичної партії "Народна самооборона", екс-міністра внутрішніх справ України, Юрія Луценка до 5 місяців. Зараз Юрій Луценко перебуває за гратами вже 4 місяці. І це відбувається під надуманою Генеральною прокуратурою підставою про його нібито намагання втекти за кордон і не ознайомлюватись з матеріалами кримінальної справи, порушеної щодо нього за трьома статтями Кримінального кодексу, порушену з очевидними фальсифікаціями, маючи на меті звинуватити Юрія Луценка в скоєнні нібито тяжких злочинів для отримання формального приводу ізолювати його від суспільства. Учора суд ухвалив рішення тримати Юрія Луценка під вартою через те, що його адвокати не дочитали кримінальну справу, а також не дочитали кримінальну справу інші фігуранти цієї кримінальної справи. Тобто ті не дочитали, а сидіти Луценко повинен. Всі доводи захисту про неодноразові кричущі порушення законних прав екс-міністра і лідера політичної Партії "Народна самооборона" Юрія Луценко суд проігнорував. Луценко буде за грати доти, допоки на це є бажання генпрокуратури і української влади і особисто Президента Януковича і байдуже, наскільки це законно. Так зване правосуддя чхати хотіло на клопотання Героя України Левка Лук’яненка, 65 народних депутатів та 1 мільйона 200 тисяч українських громадян, які просили і вимагали звільнити Юрія Луценка з-під варти. Ми депутати фракції "Наша Україна – Народна самооборона" та наші колеги із фракції "Батьківщина" – БЮТ" глибоко обурені діями Генеральної прокуратури України і прирученими судами, які зруйнували будь-які сподівання на існування у державі законності справедливості. І стосується це не тільки Юрія Луценка, а також справ Макаренка, Діденка і Іващенка, які теж сьогодні перебувають за гратами через надумані приводи. Європейський суд з прав людини вже прийняв до позачергового розгляду скаргу Луценка на порушення його прав українською фемідою, і зараз українська влада повинна пояснити міжнародній спільності, чому в Україні порушуються права людини. Ми заявляємо, що вчорашнє рішення суду є черговим прикладом політичних репресій, переслідування, націлених владою на знищення в Україні опозиційних сил. Вимагаємо від Верховної Ради негайно втрутитись і припинити правовий хаос в українських судах, які фактично повертають Україну у часи темного середньовіччя. Дякую.
Народний депутат Камчатний передає слово депутату Сідельнику. Будь ласка. За ним буде виступати Віктор Терен.
Сидельник, Сумская область, рупор "Реформи заради майбутнього". Уважаемые народные депутаты, через несколько дней мы будем отмечать 25 годовщину Чернобыльской катастрофы – крупнейшей в истории человечества техногенной аварии. В канун этой скорбной даты политики и руководители всех уровней в центре и на местах традиционно произносят речи, в которых выражают благодарность ликвидаторам Чернобыльской аварии и выражают свои заверения в их всесторонней поддержке. Но правда жизни, к сожалению, заключается в том, что как правило, все это так и остается на уровне деклараций. За последнее время ко мне поступило много обращений от участников ликвидации аварии на ЧАЭС о негативном отношении к ним, что касается жилищных вопросов. Дело состоит в том, что в городе Путивль Сумской области построен 75-квартирный жилой дом для чернобыльцев. Он сдан в эксплуатацию в 2008 году, вдумайтесь, в 2008 году. Как видно, со дня сдачи этого дома прошло почти 3 года, но дом до сих пор не заселяется. Идут судебные споры между МЧС и строительной организацией "Північ спецмонтаж". По данному вопросу мною был направлен депутатский запрос еще в декабре 2010 года в Министерство чрезвычайных ситуаций Украины. Ответ был отрицательный. После этого в марте 2011 года было направлено обращение депутатской группы фракции "Реформи заради майбутнього" Премьер-министру Украины Азарову Миколе Яновичу. Было поручено в Министерство чрезвычайных ситуаций Балоге, а также министру строительства и жилищного коммунального хозяйства Хивричу, министру юстиции Лавриновичу рассмотреть этот вопрос и проинформировать об этом. Как они рассматривали, до сих пор неизвестно, но дом до сих пор так и не заселяется. Уважаемые товарищи министры, какую же вам оценку даст народ, если дом 3 года построен и до сих пор не заселен? Идет судебное разбирательство между МЧС и строительной организацией. Дело в том, что спорьте, судитесь, но, я думаю, квартиры ж надо чернобыльцам отдать к этой дате. По данному вопросу группа депутатов обратилась уже сейчас к Президенту Украины Виктору Федоровичу Януковичу. Есть надежда, что этот вопрос будет в конце-то концов решен, так как Президентом Украины был подписан Указ еще 11 октября 2010 года о мероприятиях, связанных с 25-летней годовщиной Чернобыльской катастрофы, который подлежит, конечно, выполнению. И заселение 70-квартирного.
Дякую. Завершуйте.
частичным серьезным вкладом в выполнение указа Президента Украины. Решение простое: МЧС должна передать из государственной в коммунальную собственность территориальной громады города Путивля Сумской области. Благодарю за внимание.
До слова запрошую Віктора Тарана [[Терена]]. За ним буде виступати Євген Царьков.
Віктор Таран, „Блок Юлії Тимошенко”. Ну, шановні колеги, шановні громадяни України! Раніше на Майдані Незалежності поряд з Державним українським прапором майорів прапор Євросоюзу. І це було нормально, це показувало, куди прямує Україна. Біля президентського палацу разом із прапором України, Державним Прапором, був прапор Євросоюзу. Коли прийшла нова влада, тепер Верховна Рада приймає Постанову про те, щоб цей Червоний Прапор, під яким були всі сталінські концтабори, прирівняти до державного і повісити разом з нашим Державним Прапором. Верховна Рада понівечила думку Європи, бо Рада Європи прийняла дуже просте рішення, яким прирівняла фашизм і прирівняла сталінізм, як одне і те ж саме. І це правильно, бо недарма ж свого часу Сталін підіймав тост і говорив, що "наша дружба з Гітлером скріплена кров’ю". Це говорять документи. І під однаковими червоними прапорами були концтабори і фашистські, а радянські. Але для чого все це робиться? Для чого робиться вся ця червона атака на Верховну Раду і на Україну? Дуже просто: а для того, щоб розколоти Україну – раз, бо гордий Львів, гордий Івано-Франківськ ніколи не дозволять, щоб там над ними в небі майоріли червоні ганчірки; а друге – щоб відвернути увагу людей від тих страшенних злиднів, в яких сьогодні знаходиться українська нація, український народ: коли ростуть нестримно ціни, ростуть тарифи, ростуть ціни на ліки і на продукти, і кількість мільярдерів збільшилася з 3 до 21 на фоні страшенного зубожіння українського населення і якби все це замаскувати, приймається рішення про вивішування червоних прапорів. Але є ще один дуже важливий нюанс, виготовлення червоних прапорів, організаційні витрати, все це складається в дуже таки кругленьку суму. І ми сьогодні на фракції, на фракції "Блоку Юлії Тимошенко" ми вирішили запропонувати уряду, всі кошти, які спрямовуються на виготовлення червоних прапорів, вивішування і так далі спрямувати на те, аби повернути людям – ветеранам війни, по нашим розрахункам, це десь 12-15 тисяч кожен ветеран війни міг отримати. І тому є дуже проста пропозиція до уряду і прошу мій виступ вважати, як депутатський запит: спрямувати кошти на виготовлення червоних прапорів, а це лягає на місцеві бюджети, організаційні витрати і так далі цільовим спрямуванням саме на допомогу ветеранам війни, щоб ці люди, їх залишилось мало, могли купити ліків, могли купити нормальні продукти. І це буде справжньою турботою про людей, а не те, щоб махати червоними ганчірками. Я прошу пропозицію "Блоку Юлії Тимошенко" врахувати. Дякую.
До слова запрошую Євгена Царькова, фракція комуністів. Оскільки йому передав слово ще й народний депутат Гайдаєв, шість хвилин – регламент, будь ласка. За ним буде виступати Орест Муц, якому передав слово народний депутат Глущенко. Будь ласка.
Уважаемые избиратели, уважаемые народные депутаты, чтобы строить светлое будущее, мы всегда должны помнить свое прошлое, которое выступает самым устойчивым фундаментом. Наше государство прошло длинный путь своего развития и становления и мы не должны забывать свою историю. Знамя Победы - штурмовой флаг 150-й ордена Кутузова второй степени Идрицкой стрелковой дивизии, водруженный 1 мая 1945 года над зданием Рейхстага в городе Берлине символизирует победу советского народа, Советского Союза и Советской армии, в которую входила не одна страна, не одна национальность, над нацистской Германией в великой Отечественной войне. В ходе штурма над Рейхстагом было водружено несколько красных знамен, но среди знамен Победысамым престижным считается знамя, укрепленное Алексеем Берестом, Михаилом Егоровым и Мелитоном Кантария, представителями разных национальностей. Мало кто знает, что именно украинец Алексей Берест возглавлял эту группу. В истории нет единой правды. Никто не запрещает воспринимать исторические события в согласии со своими внутренними убеждениями. Однако, последние действия тех националистов, которые находятся сегодня в западно-украинских парламентах, и кучки негодяев, которые находятся, к сожалению, в парламенте Украины, показывают, что они не сильно то и хотели, чтобы Советская армия освобождала Украину от фашистских прихвостней, и они бы с удовольствием и сегодня прислуживали им, как и почти 66 лет назад, 70 лет назад, фашистским прихвостням. Это очень явно проявляется в том, что тот день, в котором, наконец-то, можно было сказать, что все это ужасное закончится, который ждала Украина 20 лет, фракциям и Компартии Украины, и Партии регионов, "Блоку Литвина" удалось все-таки увековечить память наших дедов таким высоким законодательным актом. Для ветеранов Знамя Победы – это, наверное, единственная, но уж никак не достаточно моральная и политическая компенсация, которую по мнению некоторых политиков, мы должны забыть и отложить в дальний шкаф. Но самой большой радостью для этих людей было бы то, если бы каждый гражданин Украины, особенно молодежь, понимали, какой подвиг символизирует это знамя. Я приводил пример вчера журналистам. Когда я был со своими коллегами в парке Победы, парке Славы, здесь, в Киеве, подъехал автобус с ребятишками и, то ли это был преподаватель, то ли гид, выпустил их у монумента Родины-матери. И когда их спросили: "Ребята, а что это?" – они начали смеяться и говорить: "Наверное, горец". И это, к сожалению, беда нашего общества и ваша вина, помаранчевых безумцев, что за 5 лет вы вычеркнули из учебников такой славный период истории. Для того, чтобы процитировать сегодняшних некоторых деятелей, которые выступали с этой трибуны, лья грязь на подвиг наших дедов. Я, кстати, Арсению хочу напомнить исторический документ. Был такой фронт нации, возглавлял его Бандера. Который в своих цитатниках публиковал следующие данные: "Да здравствует независимая Украина. Без москалей, евреев, поляков и немцев". Я думаю, Яценюку нужно у отца спросить, откуда такие документы и кто был их проводниками. Я хочу зачитать фразы, которые говорили их идеалы этих мерзавцев, которые еще находятся в этом парламенте, но надеюсь, со временем понесут и уголовную ответственность за пропаганду фашизма и национализма. Вот что писал их провідник Євген Коновалець, они же вносили постанову в парламент. "Маю часом охоту витягнути револьвера та валити з нього куди попало", це Коновалець. Друга цитата, "Терор буде не тільки нашим засобом самооборони, але і агітації" Євген Коновалець. И таких фраз я вам могу прочитать десятки. И под конец я хотел вам зачитать мнение народа, вот только что мне помощники распечатали с Интернета, они благодарят всех депутатов из фракции, которые голосовали за этот закон, и пишут, после войны вся Западная Европа проклинала тех "украинцев", в кавычках, которые воевали на стороне Гитлера, она, то есть Европа, познала на своей шкуре все зверства ОУН – УПА и прочих зверей в облике людей. Они отличались не только на мирных жителях, ведь это они в концлагерях загнали людей в газовые камеры, это они из грудных детей делали игрушки и украшали ими елки, это они командовали у печей крематориев. Всего не перечислить, сейчас они снова поднимают голову, старые, упавшие, очумевшие, вырастили молодых продолжателей своих дел, передали им свой опыт, свою звериную злость и ненависть ко всему тому доброму, которое было воспитано и привито в советское время. Поэтому я от имени фракции Компартии Украины хочу еще раз поблагодарить тех народных депутатов, которые поддержали ту инициативу. Хочу поддержать те законодательные акты, которые сейчас подготовлены к празднованию 9 Мая, это и постановление о 70-и празднования партизанского движения, в которое к счастью не попали ваши подонки и прихвостни фашистов. Это и заявление, которое принял парламент с поддержкой тех позиций, которые были заложены еще в Нюрнберге, поданы нашим лидером Петром Симоненко, Игорем Алексеевым. И хочу вам сказать, что ваше время подходит к концу, и не только с этой трибуны, и перед нашими избирателями будете нести какую-то моральную ответственность, вы понесете и уголовную за пропаганду фашизма и нацизма. В заключении хочу поздравить всех граждан Украины с двумя великими датами и событиями. Мы знаем, что 22 апреля родился Владимир Ильич Ленин, который сделал за всю историю существования Украины ее независимой, прибавил к ней 39 процентов территорий, ненавистный вами Сталин прибавил еще 12 процентов территории, а Хрущев еще и Крым своим законодательном актом подарил. Поэтому вы должны кланяться и молиться на Владимира Ильича Ленина как создателя независимого государства. А также хочу поздравить всех ветеранов с наступающими праздниками – Днем нашей общей Победы. И заверяю вас, что фракция Компартии Украины приложит максимум усилий, чтобы эта нечесть с парламента была.
До слова запрошую Ореста Муца, фракція Партії регіонів. За ним буде виступати Олег Ляшко.
Орест Муц, Тернопільщина. Шановні українці, земляки! Сьогодні всі ми перебуваємо напередодні одного з найбільш величних свят – Христового Воскресіння. Українці – віруюча нація, релігія є вагомою складовою суспільного життя нашої країни, кожного регіону. Так, лише Тернопільщину прославляють такі всесвітньо відомі християнські святині як Почаївська Лавра та Маріїнський духовний центр у Зарваниці. З діда-прадіда напередодні світлого свята Великодня в нашого народу існує звичай – наводити лад у домівках, у господарстві, проводити толоки. Чи не вперше за попередні роки з наведенням ладу в нашому спільному українському домі впоралася влада – впорядковано роботу структури державного управління: Президент, уряд, парламент та місцеві органи влади працюють як єдине ціле на спільний результат, добробут країни та громадян, ведеться боротьба з корупцією. Наведення порядку в державі стосується усіх регіонів держави, в тому числі і західних. Президент, уряд, місцева влада спільно працюють над відновлення занедбаного, але потужного потенціалу Західної України, над створенням сотень-тисяч робочих місць, щоб повернулись наші заробітчани та зустрічали релігійні свята в рідному краї, у родинах. Символічно стало й те, що вчора в Чистий четвер Глава держави Віктор Янукович зустрівся з предстоятелями всіх українських церков. Міжконфесійні порозуміння та єдність є важливими для нашої держави. В єдності сила нашого народу. Напередодні свята хочеться нагадати, що перед тим як приступити до керівництва державою, нинішній Президент висловив впевненість, що український народ здолає всі труднощі, всі виклики, які нам дає сьогодні Господь Бог. Наголосивши: нам вистачить власних сил заради нашої Батьківщини, заради наших дітей і онуків здолати всі труднощі і побудувати сильну державу, яку поважатимуть у світі. Саме так сьогодні і відбувається. Шановні українці, тернопільчани! Бажаю гідно підготуватися до зустрічі Великодня, особливо шанованого в житті кожного християнина. Щиро зичу кожній родині міцного здоров’я, добробуту наснаги в усіх починаннях та справах на благо України. Дякую!
До слова запрошую Олега Ляшко, за ним буде виступати Володимир Литвинов.
Шановні співгромадяни, 22 квітня для християнського світу знаковий день – Страсна п’ятниця. У це день не калатають дзвони у церквах і навіть птахи завмирають, бо у цей день розіпнули Спасителя. П’ятниця Страсного тижня для всіх нас, людей третього тисячоліття, що "мчать по життю на п’ятій швидкості" нагода спинитися хоча б на мить, аби задуматись над сенсом життя і свого призначення на землі. Цей день усі ми повинні провести без суєти, а тим паче без політичних ристалищ, на які телебачення "підсадило" мільйони глядачів. Як християнин, я вважаю, що проведення політичних ток-шоу в найрейтинговіший телевечір тижня в Страсну п’ятницю слід відмінити. І "Велика політика на "Інтері", і "Шустер-Live" на Першому національному не повинні у цей страсний вечір веселити людей "боями політичних гладіаторів" Можливо з матеріальної точки зору канали можуть понести втрати, однак з моральної точки зору, я переконаний, спонсори та телевізійники виграють набагато більше, якщо засвідчать повагу до почуттів співгромадян. Я закликаю керівництво телеканалів: утримайтеся від показів своїх шоу на Страсну п’ятницю, а політиків, не йти сьогодні на них. Згадайте його слова, промовлені на Хресті: Отче, прости їм, бо не знають вони, що роблять. Дякую за увагу.
До слова запрошую Володимира Літвінова, йому колеги передали слово, в нього Регламент 6 хвилин. Ковальова і Майборода. Будь ласка.
Володимир Літвінов, Партія регіонів. Шановний Микола Володимирович, шановні колеги, шановні співвітчизники, питання тарифів на комунальні послуги завжди було складним і болючим. Є воно таким і тепер, коли влада намагається реалізувати ряд вкрай важливих реформ, у тому числі і у комунальній сфері. Фінансовий тягар, в першу чергу на найменш захищені верстви населення залишається великим. Тому хочу звернути вашу увагу на несправедливість, яка існує у тарифній політиці та яку доцільно врегулювати. З 1 лютого 2011 року встановлено тарифну межу на електроенергію у 150 кіловат на місяць для мешканців, які забезпечені газом для приготування їжі. Та 250 кіловат для будинків з електроплитами. Все, що спожите вище ліміту оплачується по значно більш високому тарифу. Це справедливо. Адже мешканці з електроплитами вимушені спожити більше електроенергії. В той же час жує багато років у деяких будівлях мешканцям в односторонньому порядку було відключено газове постачання і люди просто вимушені споживати більше електроенергії для приготування їжі. Наприклад, місто Добропілля Донецької області з населенням в 65 тисяч не забезпечене магістральним газопроводом. Більше 10 відсотків багатоповерхових будинків, а це 97 будинків були збудовані з газопостачання з ємкостей зі скрапленим газом. Проте з 1996 року поставка скрапленого газу облгазом припинена. Газові ємкості та місцеві газопровідні мережі демонтовані. Тому мешканці змушені готувати їжу на електриці і споживати електроенергію на рівні з тими, хто офіційно користується електроплитами. Люди стали, по суті, заручниками ситуації. Вони були позбавлені можливості користуватися газом не по своїй волі. Обленерго для переходу на тариф для будинків з електроплитами вимагає вирішити такі технічні питання. Це отримати технічні умови, виготовити проектну документацію, прокласти мережі більшої потужності, замінити трансформатори. А це передбачає значні затрати коштів, яких у людей немає. Звичайно, ці умови необхідно виконати хоча б з огляду на протипожежну безпеку та технічну спроможність електромереж витримати зростаюче навантаження. Але люди не винні в тому, що їх не забезпечили газом. Тому до вирішення питань по суті пропонується прирівняти ці будинки у тарифній сітці до таких, де встановлені електроплити. Повністю владнати проблему у цьому конкретному випадку по місту Добропіллю можна двома шляхами. Перше, провести магістральний газопровід у місто, потрібно добудувати лише 15 кілометрів та приєднати до них вищезгадані будинки. Друге, або обладнати ці будинки електроплитами з дотриманням технічних вимог. Враховуючи те, що ці варіанти вимагають тривалого часу, пропоную по Добропіллю звернутися до Донецькобленерго та Донецькгазу з запитом спільно розглянути та вирішити питання щодо тимчасового прирівняння помешкань, будинків з відключеним газом до таких, які користуються електроплитами, до вирішення питання по суті. Для вирішення проблеми у державі в цілому пропоную доручити НКРЕ та профільним міністерствам, це енергетики та соціальної політики, вивчити питання по Україні в цілому, а саме, скільки житлових будинків було примусово відключено від газопостачання, при цьому не забезпечені умовами для переходу на приготування їжі на електроплитах, та подати пропозиції щодо загальнодержавного врегулювання питання. Люди потребують допомоги держави у цій ситуації. Самі вони не в змозі вирішити це питання. Я прошу мій виступ вважати запитом до цих установ. Дякую.
Прошу підготувати відповідне звернення, про яке говорив народний депутат Літвінов. До слова запрошую Василя Демчишена, фракція Партії регіонів. За ним буде виступати Корж Віталій Терентійович, якому передав слово народний депутат Василь Кравчук. Будь ласка.
Шановний Миколо Володимировичу, колеги! До мене та мого колеги народного депутата України, який щойно виступав, Літвінова Володимира Григоровича звернулись фахівці, які багато років працюють у сфері енергоефективного застосування електроенергії для теплопостачання об’єктів комунальної та соціально-бюджетної сфер. Перші спроби застосування в ринкових умовах електроенергії для опалення вже відбулися у 1996 році. А в 1997 році на окремих об’єктах міста Києва та Хмельниччини розпочалась дослідна експлуатація таких об’єктів. Потім були розроблені наукові засади енергоефективної технології і систем електричного теплоакумуляційного опалення. Вони у змозі ущільнити графік навантажень електросистем і одночасно забезпечити населення високоякісним, комфортним видом опалення. Зекономити від 1 до 1,6 мільярдів метрів кубічних на рік природного газу. Ця величина є не тільки достатньою в порівнянні з технічно доцільними для умов України, саме використання нетрадиційних джерел енергії. Біомаси шахтного метану, малої гідроенергетики та інші. А в більшості випадків навіть і перевищує їх. В умовах ринкової економіки електроопалення вже одержало помітне розповсюдження. У час другої каденції прем’єрської нинішнього Президента Віктора Федоровича Януковича ним було підписано розпорядження Кабміну про переведення населених пунктів на опалення електроенергією. Але саме сьогодні, коли ціни на природний газ і електроенергію в Україні наближаються до європейських, ця технологія почала яскраво демонструвати свої суттєві переваги перед традиційними технологіями теплозабезпечення. Сьогодні найбільш перспективною і актуальною нішою впровадження електроопалення є об’єкти соціально-бюджетної сфери. За результатами минулорічного опалювального сезону, річна питома вартість опалення шкільних закладів у Дережнянському районі Хмельницької області за допомогою заданої технології електричного теплоакумуляційного опалення склала 23 гривні на метр кубічний, замість 73,8 гривні метр кубічний за традиційними газовими модульними котельнями. Тобто нова технологія у 3,2 рази ефективніша за опалення газом, у 2 – вугіллям і 1,6 рази – електрокотлами. Ці факти переконливо свідчать про те, що бюджет у змозі одержати реальну економію державних фінансів, які виділяються для потреб опалення при одночасному поліпшенні комфортних екологічних умов. Для успішної реалізації порушених нами питань у державі створені всі передумови: розроблена нормативно-технічна база, налагоджено серійне виробництво високоякісних вітчизняних комплектуючих, діють сертифікатні підприємства по проектуванню. Враховуючи вищевикладене, на нашу думку, було б доцільно провести дворічний експеримент у Донецькій, Хмельницькій областях з використанням його результатів вже в поточному році. Прошу даний виступ вважати депутатським запитом до Кабінету Міністрів. Дякую за увагу.
Прошу оформити відповідне звернення. До слова запрошую Віталія Коржа, за ним буде виступати Ярослав Кендзьор.
Шановний пане головуючий, шановні колеги! До мене звернулися депутати Ріпкинської районної ради, моєї рідної Чернігівщини, щодо врегулювання конфліктної ситуації, створеної, в тому числі, і за участю Верховної Ради України. Ситуація дуже проста. Є діючі закони, якими передбачені конкретні виплати, але грошей на виплати не передбачено у державному бюджеті. Не передбачено – це таке хитре сучасне пояснення того, що треба виплатити, але не треба виплачувати, бо воно не передбачено, не само по собі, а конкретно діючою правлячою коаліцією на чолі з Партією регіонів. Згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мешканці забруднених територій мають пільги та повинні отримувати компенсації, проте не отримують. Аналогічна ситуація щодо виплат дітям війни, зумовлених Законом "Про соціальний захист дітей війни". Отож люди, яким передбачено законом і не передбачено фактично, звертаються до суду і суд, спираючись на відповідний закон, виносить рішення виплатити лише по одному Ріпкінському району Чернігівщини от початку року у суді зареєстровано 4 тисячі 250 адміністративних позовів. До Пенсійного фонду і Управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації щодня надходить майже півтори сотні виконавчих листів. Адміністратори вимушені виплачувати зазначені у судових рішеннях кошти, хоча вони ніяк не передбачені кошторисними призначеннями цих установ. Законослухняні громадяни вдруге і втретє подають до суду поза як судові ухвали задовольняють вимоги позивачів лише на піврічний термін. До того ж громадянам з однаковими пільгами виплачують різні суми компенсації. Люди мають підстави нарікати, адже Ріпкінщина суттєво постраждала від аварії на ЧАЕС. 72 із 118 населених пунктів району віднесено до забруднених територій. Та і як пояснити людям цю ситуацію, якщо законом передбачено, то це ще не означає, що має бути виконано. Депутати Ріпкінської районної ради шостого скликання на своєму нещодавньому засіданні одноголосно проголосованим рішенням звернулись до мене з проханням оприлюднити і вчинити кроки, які припинять компрометувати закон і законодавців.
Завершуйте, будь ласка.
що я і виконую і наполягаю вважати цей виступ як депутатське звернення до Прем’єр-міністра України Миколи Азарова. Дякую за увагу.
Будь ласка. підготуйте таке звернення. До слова запрошую Ярослава Кендзьора, якому передав слово ще В’ячеслав Кириленко. Отже, Ярослав Кендзьор, 6 хвилин. Прошу.
Шановні колеги народні депутати, шановні побратимі українці! Вчора у Чистий Четвер, коли кожна людина, яка має ще збережену честь, віру і сумління, йшла до сповіді, щоби очиститися у цей день, позбутися гріхів і спробувати жити по 10 Заповідях Господніх. І як це не гірко, не прикро сьогодні говорити, вчора у цей святий для всіх мислячих і патріотичних, і віруючих українців, в цей день була осквернена Україна як держава червоним зловісним прапором, який символізує море пролитої крові українського народу катами від комуністичного режиму. Отже, 21 квітня Верховна Рада ухвалила Закон про використання в День перемоги на державному рівні червоних прапорів. Те, що комуністичний прапор із зіркою і серпом та молотом сховано під терміном "прапор перемоги", не може нікого ввести в оману, як і твердження, начебто для ветеранів нічогісінько більш важливого немає, ніж вивішування комуністичних прапорів. Це черговий акт національного приниження України на догоду Кремлю, слухняно виконаний маріонетковою владою. Під кривавим прапором комуністичний режим здійснював окупацію незалежної України, починаючи з 1918 року, червоний прапор, червоний терор, голодомори, розстріли, депортації, знищення церков, грабування селян, нищення інтелігенції. Понад 30 мільйонів українців за час комуністичного панування в Україні поплатилися життям, знищена вся інтелігенція. А якщо брати у світовому масштабі, по всіх континентах, де запанував комуністичний червоний режим, було знищено біля 100 мільйонів мешканців землі. І сьогодні ці покручі, ці мутанти підводять голос, піднімають голос тут в нас в Україні. Під кривавим прапором комуністичний режим здійснював окупацію незалежної України, про що вже говорилося. Голосування за вивішування червоних прапорів – це виклик не лише українському народові, але й усьому цивілізованому світові, бо саме під червоним прапором Сталін спільно із своїм побратимом Гітлером у 1939 році ділив Європу і розв’язав Другу Світову війну, куди кинув мільйони людей з усіх держав Європи в цю криваву масакру. Саме під цим прапором Кремль знищував свободу багатьох народів, топив у крові Будапешт і Прагу. Комуністичний тоталітаризм і його символи неодноразово засуджувалися резолюціями Європарламенту та Ради Європи. Тому ні Польща, ні Сербія, ні Болгарія, ні Франція – жодна країна Європи не святкуватиме, країни Балтії, про що я вже й сьогодні говорить, не святкуватимуть День Перемоги, чи день перемоги в Другій світовій війни над одним, антилюдським режимом під прапорами іншого антилюдського режиму. Отже, фракція Партії регіонів і їх сателітів: Народної Партії Литвина, комуністів, групи "Реформи заради майбутнього", - які несуть відповідальність за цей антиукраїнський і, зрештою, антиєвропейський закон, виконували інше завдання: принизити Україну, продемонструвати її несамостійність, протиставити нашу країну решті цивілізованого світу, посварити українців між собою, щоб одні вішали комуністичні прапори, а інші їх зривали. Така антиукраїнська провокаційна політика правнуків Сталіна, Дзержинського, Кагановича і іншої комуністичної кривавої раті не може викликати нічого, окрім осуду і огиди. І, завершуючи цю тему, хочу сказати слова Василя Симоненка, українського поета-шістдесятника: "Ви, байстрюки катів осатанілих, не забувайте, виродки, ніде: народ мій є, в його волячих жилах козацька кров пульсує і гуде!" І ще однієї теми, якої я хочу торкнутися, - це роковини, страшні роковини від укладення ганебного "харківського пакту Медведєва-Януковича", який був підписаний 21 квітня у Харкові і 27 квітня, ігноруючи визначену законодавчу процедуру, ратифікований тут. Все це: і цей пакт, і сьогоднішній масований наступ антиукраїнських сил і "п’ятої колони" в особі комуністів і регіоналів, і, на жаль, деяких інших, депутатів з інших фракцій, - це все сукупно наступ на незалежну українську державу. А відтак сьогодні я хотів би, вшановуючи іншу дату, дату повстань на Східній Україні і зокрема в Холодному Яру, що вогонь Холодного Яру неодмінно спалахне по всій Україні. Я закликаю українців читати, даруйте за рекламу, але я мушу про це сказати, роман Василя Шкляра "Чорний ворон, чи залишинець", там ви побачите, що, яке добро нам приносив комуністичний режим. Українці, давайте вставати на повний зріст і думати, що твориться з нашою державою, куди нас веде сьогоднішня влада і чим це для нас може закінчитися! Дякую і вітаю усіх.
До слова запрошую Лілію Григорович, за нею буде виступати Юрій Прокопчук. Будь ласка.
Дорогі українці, шановні народні депутати, в переддень грядущого світлого Воскресіння Христового дозвольте побажати всім добрим людям, всій Україні божого благословення у добрих справах на благо українського народу. Сьогодні Страсна п’ятниця – день великої божої правди, великої скорботи і великих страждань. Хочу зазначити, що український парламент нагрішив і вчора, і в Страсний тиждень, і сьогодні у Страсну п’ятницю, нагрішив і словом, і ділом. Слухаючи шизоїдну тріскотню одесита без царя в голові, мені якось на якусь мить уявилося, як виглядали ті заюшені кров’ю НКВДисти, які прострілювали людські черепи в Сандормосі, як виглядали очільники сталінських трійок, які катували українців і мого батька, зрештою аж впродовж трьох тисячоліть як виглядали лиходії і нелюди аж до Іуди іскаріотського. Так мені згадалося сьогодні, у Страсну п’ятницю, але ж Воскресіння Хрестова каже: неправда згине, а добро переможе. Хочу проаналізувати вчорашні події у зловісний для України Чистий четвер. Більшість, послухавши комуністів на чолі з Партією регіонів завдало удару по Євро у стремліннях Президента України Віктора Федоровича Януковича. Бо оті червоні прапори не будуть вивішені ніде, в жодній країні Європи, навіть в Російській Федерації, навіть в Білорусі. Ці червоні прапори – це сигнальні червоні флажки, якими, наче на полюванні, Україну будуть гнати у прірву – геть, від Європи. Бо Євросоюз і Європарламент визнали: і коричнева, і червона чума, і Гітлер, і Сталін – це однакове зло. Тому це удар по Євро у стремліннях Президента. Це величезний ляпас тим українським ветеранам, які живі і є. Бо згадайте, був Перший український фронт, Другий український фронт, Третій український фронт. Вони воювали на українських фронтах. Бо вся територія України була окупована фашистами. І я нікому не дозволю забирати у нас нашу українську Перемогу. Это не ваша Побєда, це моя Перемога. Бо наш дід пройшов всю, всі фронти Другої світової війни. Загинули два дядьки. І з огляду на те хочу наголосити, що царство, збудоване на брехні, впаде. Впадуть імперії, встоять народи, бо Христос Воскрес, воскресне Україна.
До слова запрошую Юрія Прокопчука. За ним буде виступати Андрій Павловський. Будь ласка.
Юрій Прокопчук, "БЮТ – "Батьківщина", Рівненщина. Шановні співвітчизники! Ми стоїмо на порозі святкування великого християнського свята – Воскресіння Христового. Я щиро вітаю всіх християн з цим святом і бажаю їм щастя, здоров’я, добра. І Христос, який приніс себе в жертву заради того, щоб скупити гріхи людства, я думаю, має бути тією провідною зіркою, яка має вести кожного – і православного, і християнина по своєму життю. І ось я хотів би також підкреслити ще одну тему, яка сьогодні, мабуть, також стосується цих подій. У Євангеліє від Матфея чітко сказано, що торгівля землею – це одним із найбільших смертних гріхів. Сьогодні пропонується українському суспільству так звана земельна реформа, по якій ми маємо втрачати дійсно найбільше надбання, згідно Конституції, це українську землю. Земля, її надра, водні, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об’єктами права власності всього українського народу, Україна має багаті земельні ресурси, це відомо, ті чорноземи найкращі в світі. Однак за часів існування незалежності України, сприятливі умови для їх використання, на жаль, було спотворено і втрачено. Окремі політики і науковці, представники засобів масової інформації, переслідуючи корисливі цілі, нав’язали суспільству думку, що держава, в особі державних органів управління, була землевласником-монополістом, через що і виникла необхідність роздержавлення, і приватизації землі. Насправді ж земля, яка вічно закріплялася за колективними господарствами, це бувші колгоспи і радгоспи, підприємствами, науково-дослідними установами, окремими громадянами, це і присадибні ділянки, городи, дачі, була не державною власністю як ресурс виробництва, а законною власністю без права відчуження. Хибним є те, що ринок землі сприятиме збільшенню надходжень до державного і місцевого бюджетів, залученню інвестицій в аграрний сектор виробництва і ствердженню економічної самостійності товаровиробників. Цинічним є те ствердження, що земля з села чи з міста нікуди не дінеться, зате гроші підуть на благо народу. На жаль, ті реформи, які передбачають сьогоднішня влада, саме спрямовані на те, щоб державна земля, найбільша цінність України як і люди, громадяни, перейшла у власність і не виключено що іноземним саме власникам. Тому як депутат, як громадянин України, я хочу порушити це питання.
Завершуйте.
Я хочу порушити це питання і перед Кабінетом Міністрів, перед Президентом, насамперед, перед Верховною Радою і не допустити свавільної продажі землі в іноземні руки, тому що це призведе до знищення української державності. Слава Богу! Слава Україні!
До слова запрошую Андрія Павловського, за ним буде виступати Іван Попеску. Шановні колеги, не шуміть, бо немає такої можливості слухати депутатів, будь ласка.
Андрій Павловський, "Блок Юлії Тимошенко" - "Батьківщина". Шановні співвітчизники! Я вчора особисто і більшість з вас бачила по телебаченню наругу над правосуддям в Україні, над судилищем, над фактично невинною людиною Юрієм Луценком, який за надуманими причинами майже півроку перебуває, не зважаючи на те, що має проблеми зі здоров’ям, в ув’язненні. І зараз вже, і після того як він закінчив читання справ, а його тримають нібито він затримував читання цієї справи, ознайомлення, йому придумали іншу причину чого його не випускають на волю: що деякі інші особи, пов’язані з цією справою, вони не встигли ознайомитись, вони інше читають, а Луценко сидить. І прокурори не встигли звинувачення оформити. То чому він повинен за інші проблеми чужих людей перебувати ув’язненні? Питання. Що це, як не моральні тортури і знущання над Луценком і над правосуддям в Україні? У наших судах правду не знайти. Судді перетворились на переляканих істот. А прокурори наші, вибачте, це просто нащадки кровавих прокурорських катів Вишинського. Більше я цього не можу про це сказати. Я ще хочу звернути увагу, що в Україні так само зараз піддаються тортурам і перебувають ув’язненні інші чесні люди такі як Макаренко, Діденко, основна провина яких в тому що вони віддали державі державний газ, той газ, який вкрав у держави пан Фірташ зі своєю кримінальною структурою "РосУкрЕнерго", яка зараз управляє нашою державою, на жаль. І ще хотілось додати, що не тільки до відомих людей, які стояли на стороні держави України, застосовуються тортури і зараз політв’язні ув’язнені, навіть до молодих людей, молодих патріотів із "Тризубу" були тортури, про що вони самі сказали на прес-конференції, коли їх тримали в запорізькому суді. І зараз тримають в ув’язненні 19-річну дівчинку, студентку Ганну Сінькову за смішне нав’язування надуманих обвинувачень, ну максимум, їй можна дати "дрібне хуліганство" за той перфоменс проти тоталітарної символіки, яку вона зробила. Тому, я думаю, робіть висновки, яку державу створює Янукович в нашій Україні: тоталітарну, репресивну, з червоними ганчірками кровавого режиму, повернення в самі трагічні часи. І, шановні громадяни, робіть висновки: якщо ми зараз не підіймемося, не захистимо себе, свої елементарні права, свої соціальні права, якість життя нашого, яке погіршується щодня, воно і надалі буде погіршуватися. Прийшов час.
Завершуйте, будь ласка.
прийшов час сказати, що ми не будемо погоджуватися з цим. І перші такі акції протесту будуть спочатку 14 травня, потім 19, а 27 квітня буде акція протесту біля пам’ятника Шевченку проти ганебних Харківських угод, які здали нашу територію.
До слова запрошую Івана Попеску, за ним буде виступати Іван Заєць, будь ласка.
Дякую! Попеску, фракція Партії регіонів, Чернівецька область. Вельмишановний Миколо Володимировичу, шановні колеги! Інформую, що під час мого перебування у виборчому окрузі в Чернівецькій області до мене як до народного депутата України, звернулись мешканці села Хряцки Герцайського району з проханням посприяти в отриманні "Шкільного автобуса" для вирішення питання підвозу дітей до школи. Без "Шкільного автобуса" важко організувати належне навчання дітей з віддалених хуторів Сентень, Валень і Штрянга, де існують лише школи з початковими класами. Потребує забезпечення "Шкільним автобусом" також румуномовна школа в селі Нижні Петрівці, Сторожинецього району, село велике за територією і добиратись дітям пішки до школи з хуторів складно. Наприклад з частини села Іллінка потрібно біля години часу тільки в одну сторону. Багато учнів займаються і в післяобідній час в гуртках народної творчості як у школі, так і в будинку культури, а дитячі колективи регулярно приймають участь і є лауреатами районних, обласних та міжнародних фестивалів. Цього року, 28 серпня, село Нижні Петрівці урочисто відзначає 600 років від першої історичної згадки під назвою. Тому вирішення питання забезпечення шкільним автобусом було би великим подарунком для всього села у зв’язку з цією подією. Про необхідність забезпечення шкільними автобусом звернувся також і директор Карапчівського ліцею імені Міхая Емінеску Глибоцького району Товарніський Євген Васильович, батьки учнів даного села та сусідніх сіл, які навчаються у ліцеї. У даному навчальному закладі діти отримують поглибленні знання з основних дисциплін. Майже всі випускники ліцейних класів вступають до ВУЗів. Доцільно вирішити і питання підвозу дітей з різних населених пунктів, які можуть проживати у пришкільному інтернаті. Виходячи з вищевикладеного, звертаюся до Міністра освіти і науки, молоді і спорту України та до начальника управління освіти від Чернівецької обласної адміністрації вжити необхідні заходи щодо вирішення питання про виділення шкільних автобусів вищезгаданим навчальним закладам Чернівецької області у рамках реалізації програми "Шкільний автобус". Користуючись нагодою, хотів би поздоровити всіх з наступаючим святом Великодня. Бажаю всім здоров’я та Божого благословення в усіх ваших починаннях. Дякую за увагу. І прошу вважати мій виступ депутатським запитом. Дякую.
Прошу підготувати відповідне звернення як запит. До слова запрошую Івана Зайця, за ним буде витупати Юрій Кармазін. Будь ласка.
Іван Заєць, Українська Народна Партія. Шановні народні депутати, вчора парламентська більшість у складі фракції Партії регіонів, комуністів, "Блоку Литвина" та "тушок" прийняла закон, який приписує обов’язкове використання червоного прапору у заходах, пов’язаних з подіями Великої Вітчизняної війни. Це рішення є яскравою ілюстрацією ненависті до українців, до України. Це лицемірна наруга над пам’яттю мільйонів українців, які віддали життя у боротьбі з фашистами. Це рішення є проявом радянсько-комуністичної ментальності теперішньої влади, яка не має нічого спільного зі справжньою демократією і європейським вибором українського народу, зі справжнім пошануванням героїв Другої світової війни. І ось чому. Треба так не любити Україну, щоб святкувати День Перемоги і інші заходи під двома прапорами, як вони кажуть: під державним і під червоним. Але, якщо ви читаєте закон, то у законі написано: що під двома прапорами буде відзначатися лише 9 травня, а інші події, пов’язані з Другою світовою війною, будуть відзначатися під червоним прапором. Це ж треба ділитися своїм внеском у перемогу над фашистом. Де ви найдете таку державу, де ви найдете таких політиків? Немає вищого прапору ніж державний. Немає святішого прапору ніж державний, але це говорить про те, що наша влада виконує вказівку Путіна, який принизив українських вояків, принизив українців, коли сказав, що вони і без України виграють цю війну. У якості Прапора Перемоги ця парламентська більшість, комуністи і Партія регіонів, тушки ці вибрали не прапор Першого чи Другого, чи Третього Українського фронту, а прапор девізії другого корпусу Першого Білоруського фронту. Знову ж таки, як це треба не любити свою країну, щоб не приписувати цю перемогу до свого народу? Адже війна точилася на Україні 36 місяців. Мільйони жертв, розбитих скільки населених пунктів і так далі, але ця вся комуністична влада, вона стягує українське суспільство від демократії, від благополуччя у це минуле. Тут учора один з представників цієї більшості говорив про те, що не треба нашим ветеранам пігулок для того, щоб покращити здоров’я, їм сьогодні потрібен цей червоний прапор. То я б хотів би побачити на цього депутата, як би він лікувався цими червоними прапорами, які не мають жодного відношення до тих прапорів, які були підняті над Рейхстагом, які не мають жодного відношення до нашої державної символіки, хай би він би лікувався цими прапорами а не тими пігулками, які він купляє за мільйони чи за інші кошти, і не в себе, а за кордоном. Тому нам треба вимагати від Президента вето на цей закон. І нам не потрібно вивішувати ці прапори, бо ми принижуємо своїх вояків, свій внесок у перемогу над фашизмом.
До слова запрошую Юрія Кармазіна. За ним буде виступати Анатолій Семинога. Будь ласка. Юрій Анатолійович, прошу, бо час іде.
Юрій Кармазін, Партія захисників Вітчизни. Шановний український народе! Я щиро вітаю вас з наступаючим Великоднем. Бажаю добра, щастя, терпіння. Але в цю Страсну п’ятницю все-таки замислююсь і всі, очевидно, мають замислитись, як ми живемо, що ми робимо, що зробили. Сьогодні зранку я намагався переконати цю сесійну залу в тому, що незаконно обкрадаються пенсіонери через відкликання і переставання дії Конституції і чинних законів актами клерка, які взагалі не є нормативно-правовими. Зараз хочу звернути вашу увагу не на проблему прапорів. Бо проблема прапорів, це відволікаючий маневр всього-на-всього. Він зроблений недолугими людьми, які не хочуть думати про, або хочуть відволікти від інших проблем. Хочу зацитувати вам лист інвалідів Великої Вітчизняної війни, які від імені рядового і сержантського складу говорять про відношення держави до них. Вони говорять про те, що ніхто не підтримує пострадавші категорії учасників боевых действий, инвалидов Отечественной войны, солдат. Тех, кто на своих плечах вынес тяжелейшую, черновую фронтовую работу. Тех, которые, будучи прикованными к постели с ампутированными конечностями, другими тяжелейшими ранениями получают пенсию со всеми надбавками в пределах до 2 тысяч гривен. А многие еще меньше. И в настоящее время их продолжают не замечать. Они говорят, что они существуют. Я цитирую письмо Дедушкина Федора Филимоновича, I группы инвалида, Радченка Ивана Николаевича. Это жители города Киева. Что они требуют, чтобы, я прошу вас считать мое выступление депутатским запросом, чтобы Премьер-министр Азаров дал ответ. Исходя из какой государственной целесообразности только для инвалидов рядового и сержантского состава продолжают применять перечисления трудовых пенсий в средний заработок по отраслям народного хозяйства Украины за 2002-2005 годы? В то время, когда с 1 января 2008 года всем пенсионерам этот показатель применяют за 2006 год. Они требуют, чтобы разъяснил Премьер-министр и применил меры к исправлению ситуации, чтобы инвалидам Великой Отечественной войны рядового сержантского состава в текущем бюджетном году пересчитали трудовые пенсии по Закону о пенсионном обеспечении лиц, уволенных в запас с учетом показателя средней зарплаты по отраслям народного хозяйства.
Юрій Анатолійович, завершуйте, лаконічно, будь ласка.
Я завершую. Я прошу вважати мій виступ депутатським запитом і я звертаю увагу уряду на те, що проблемою захисту інвалідів, учасників війни, учасників війни в Афганістані, інших збройних конфліктів, чорнобильців уряд не займається, займається відписками. Точно так же і по депутатам. Прошу вважати мій виступ депутатським запитом. Дякую.
Прошу оформити відповідний запит. До слова запрошую Анатолія Семиногу, який завершить годину "Різне".
Анатолій Семинога, голова Комітету з питань екологічної політики, природокористування і ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Користуючись нагодою, хочу привітати всіх співвітчизників з прекрасним святом Великоднем, побажати всім Божого благословення, добра і щастя. Не дивлячись на те, що всі ми готуємося до прекрасного свята, цей тиждень проходив під знаком підготовки до відзначення 25-ої річниці Чорнобильської катастрофи. Увага не лише української, але й світової громадськості була прикована до Конференції донорів зі збору коштів на фінансування чорнобильських проектів, що відбувалася в Києві 19 квітня. Все це відбувається на фоні нещодавніх подій на Японській атомній станції "Фокусіма-1". Як вже відомо, вдалося отримати гарантії від міжнародних донорів на більш ніж 450 мільйонів євро внесків до Чорнобильського фонду "Укриття". З огляду на це, є вагомі сподівання, що нарешті повний, безпечний конфаймент разом із супутніми об’єктами, призначеними для перетворення Чорнобильської атомної станції на екологічно безпечну систему, буде завершений і введений в експлуатацію в 2015 році. Звичайно, технічна сторона ліквідації наслідків масштабної техногенної катастрофи на планеті вкрай важлива, але не менш важливим є соціальний аспект подолання наслідків аварії. Деякі статистичні дані. Нині статус постраждалий на Чорнобильській катастрофі мають 2 мільйона 210 тисяч 105 осіб, українців, серед них майже півмільйона діти. Станом на 01.01. 2011 року перебувають на обліку 255 тисяч 862 учасників ліквідації наслідків аварії. 1 мільйон 954 тисяч 743 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, з них 482 тисячі 357 потерпілих – це є діти. Серед 112 тисяч 728 осіб інвалідність, яка пов’язана з Чорнобильської катастрофою, має майже 65 відсотків учасників ліквідації Чорнобильської катастрофи. Спостерігається тенденція до стрімкого зростання чисельності віднесених до першої категорії, тобто інваліди, як за рахунок учасників ліквідації аварії, так і за рахунок потерпілих. Якщо 1991 році таких інвалідів налічувалося близько 2 тисяч, то сьогодні це майже 112 тисяч дорослих, а серед них 2 тисячі 800 потерпілих дітей-інвалідів. Виходячи з цього, мені здається, що я сумна статистика є вражаюча і нагадує фронтові зведення. Виходячи з цього, мені здається, зовсім недоречним сьогодні внесений Кабінетом Міністрів законопроект 7262 про гарантії держави щодо використання.
Завершуйте.
саме цим законопроектом сьогоднішня влада намагається змінити статус чорнобильців, який затверджений на рівні законодавчому, і перенести його на рівень поставно Кабінету Міністрів. Я вважаю, що ці речі є недопустимими, і це не лише моя думка, а думка тисячі чорнобильців, які присилають сьогодні листи у комітет і Верховну Раду. Я звертаюсь до Кабінету Міністрів з пропозицією відкликати даний законопроект і прошу мій виступ вважати депутатським зверненням. Дякую.
Прошу підготувати відповідний запит. Шановні колеги, інформую вас, що 11 травня о 9 годині відбудеться засідання Погоджувальної ради депутатських фракцій і груп, а пленарне засідання Верховної Ради України розпочнеться 11 травня о 10 годині. В цей же день о 15 годині відбудуться парламентські слухання на тему: "Про стан і перспективи розвитку економічних відносин з ЄС [[зона вільної торгівлі]] та митним союзом". Шановні колеги, сьогодні сумний день - Страсна п’ятниця. І відомо, що в цей день, коли розпинали Ісуса Христа, він молився за своїх мучителів і говорив мудрі актуальні слова: "Отче, прости їм, бо вони не знають, що роблять". Я сподіваюсь, що після сьогоднішнього дня ми всі зустрінемо велике свято Воскресіння Христове, а не за горами той час, коли і воскресне Україна. Оголошую ранкове засідання Верховної Ради України закритим.