Još nešto, prije nego što pređemo na raspravu po utvrđenim točkama dnevnog reda, želio bih obavijestiti da je plan da danas radimo malo duže i da odradimo 8 točaka u dnevnom redu. I da smo se dogovorili da 13., 14. i 15. točku dnevnog reda sada utvrđenog raspravu vodimo objedinjenu kao i 16. i 17. objedinjenu, kao 18., 19. i 20. ali tu smo se dogovorili da klubovi zastupnika imaju produženo vrijeme za obrazlaganje stajališta svojih klubova 20 minuta. Hvala vam lijepa. Sada idemo u raspravu o: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, drugo čitanje, P.Z. br. 843; Predlagateljica Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog Zakona ste primili. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. To su članci 194. do 202. članka Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Da li želi predstavnik Vlade obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra unutarnjih poslova Evelin Tonković. Izvolite kolega Tonković.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Nakon provedenog postupka prvog čitanja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, Hrvatski sabor je na sjednici 17.-oj održanoj 8. svibnja 2015. godine prihvatio izmjene i dopune navedenog zakona. U raspravi na prvom čitanju prijedloga zakona u Hrvatskom saboru istaknuto je da odredbe kojima se propisuje način podnošenja zahtjeva za izdavanje putne isprave djetetu otežavaju postupak podnošenja zahtjeva te je predloženo da se ponovno preispita obveza oba roditelja da sudjeluju u postupku ishođenja putne isprave za dijete. Međutim, obzirom na zaprimljeno mišljenje Ministarstva socijalne politike i mladih koje je sudjelovalo u formuliranju navedenih odredbe i koje je nadležno za provedbu propisa kojima su uređeni odnosi roditelja i djece, te mjere za zaštitu prava i dobrobiti djeteta predložene odredbe nisu mijenjane. Reguliranje postupka i izdavanje putovnice djetetu na ovakav način podržala je i pravobraniteljica za ravnopravnost spolova jer je po njenom mišljenju ovakav način uvažavao koncept zajedničke roditeljske skrbi te ne razlikuje roditelje po tome da li žive zajedno, odnosno da li žive sa djetetom ili ne žive sa djetetom već samo po tome je li im je oduzeta roditeljska skrb ili nije. Stoga i konačni prijedlog ovoga zakona sadrži odredbe prema kojima oba roditelja moraju sudjelovati u postupku ishođenja putovnice. Zahtjev za izdavanje putne isprave djetetu podnose osobno oba roditelja ili zahtjev podnosi jedan od roditelja a drugi roditelj preuzima putnu ispravu. Ako je jedan od roditelja spriječen može dati ovjerenu pisanu suglasnost drugom roditelju da ishodi putnu ispravu za dijete. Zakon predviđa i da od 1. studenoga 2015. godine do kada će se pripremiti tehnička infrastruktura drugi roditelj suglasnost može dati i elektronskim putem. Zahtjev za izdavanje putne isprave djetetu jedan od roditelja može samostalno podnijeti samo ako je drugi roditelj umro ili je proglašen umrlim, lišen poslovne sposobnosti u dijelu koji se odnosi na ishođenje putne isprave, ako na temelju sudske odluke samostalno ostvaruje roditeljsku skrb u cijelosti ili u tom dijelu, odnosno ako drugom roditelju miruje ostvarivanje roditeljske skrbi na temelju sudske odluke. Jednako tako u žurnim slučajevima kada prijeti opasnost za dijete ili je izdavanje putne isprave u osobitom interesu djeteta, zahtjev za izdavanje putne isprave za dijete može podnijeti i izdanu putnu ispravu može preuzeti isti roditelj uz pisanu suglasnost centra za socijalnu skrb. U odnosu na prijedlog zakona izmijenjena je odredba članka 26. kojom se propisuje stupanje na snagu ovog zakona na način da je sada propisano kako ovaj zakon stupa na snagu 8.-og dana od objave u Narodnim novinama osim odredbe članka 9. stavka 6. ovog zakona koja stupa na snagu 1. studenoga 2015. godine odredba koja omogućava jednom od roditelja davanje suglasnosti drugom roditelju elektroničnim putem za ishođenje putne isprave djetetu. Među najvažnije izmjene koje donosi ovaj zakon ističemo da će se hrvatskim državljanima omogućiti da ishode i drugu putnu ispravu iste vrste ako im je ona potrebna radi obavljanja gospodarskih, kulturnih ili sportskih djelatnosti u inozemstvu ili iz drugih opravdanih razloga. Naime, kroz primjenu odredbi važećeg Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana ukazala se potreba da se pojedinim kategorijama hrvatskih državljana prvenstveno poslovnim ljudima dozvoli posjedovanje dviju putnih isprava iste vrste. Na tu potrebu su ukazivali poslovni ljudi osobito iz izvozno usmjerenih sektora gospodarstva. Navodili su da ne mogu putovati u inozemstvo radi obavljanja neodloživih poslovnih aktivnosti tijekom postupka pribavljanja viza za ulazak u neke države jer uz zahtjev za izdavanje vize morali su i prilagati i putovnicu. A postupak izdavanja vize ponekad traje i nekoliko tjedana. Također je ponekad onemogućeno putovanje u pojedine države ako se u putnoj ispravi nalaze bilješke, žigovi, dozvole ili vize koje su u putnu ispravu unijele granične službe ili druga tijela neke druge države, npr. Irak, Izrael. Kako putna isprava nije dokaz o prebivalištu njezinog nositelja predloženo je da obrazac putovnice više ne sadržava podatke o prebivalištu osoba kojoj je putna isprava izdana. Prijedlogom zakona također su izmijenjene odredbe o nadležnosti za izdavanje putovnica hrvatskim državljanima u inozemstvu na način da nadležnosti diplomatskih misija ili konzularnih ureda Republike Hrvatske za izdavanje putovnice nisu uvjetovanje reguliranim boravkom hrvatskog državljana u inozemstvu, nego se ona može izdat svakom hrvatskom državljaninu koji se zatekne u inozemstvu te mu se ukaže potreba da iz nekog razloga mora imati ili ishoditi putovnicu. Prijedlogom zakona pojednostavljuje se i postupak koji stranka mora provest nakon nestanka putne isprave. Prema odredbama važećeg zakona nakon što stranka prijavi nestanak putne isprave nadležno tijelo, policijska uprava, policijska postaja ili diplomatska misija odnosno konzularni ured donosi rješenje kojim putnu ispravu proglašava nevažećom i koju stranka mora o svom trošku objaviti u Narodnim novinama što je nepotrebno je birokratiziralo i birokratizira i usporava sam postupak. Stoga prema novom prijedlogu zakona stranka kod prijave nestanka putovnice dati će pisanu izjavu o okolnostima u kojima je putovnica izgubljena ili je ukradena, a službena osoba će u evidenciji putnih isprava, tu putovnicu ažurirati odgovarajući status koji će ukazivati da je putovnica nevažeća isprava. Nakon toga odmah će stranka moći podnijeti zahtjev za izdavanje nove putne isprave. Na sjednici održanoj 23. prosinca 2014. godine Vlada Republike Hrvatske donijela je Uredbu o dopuni Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana kojom se putovnice koje su izdane sa čipom druge generacije mogu izdavati sa rokom važenja najduže do 31.12.2024. godine radi usklađivanja sa odlukom Europske komisije. S obzirom da se u konkretnom slučaju radilo o uredbi sa zakonskom snagom koja može ostat na snazi najdulje godinu dana od dana njezinog donošenja potrebno je tu dopunu zakona uvrstit u ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu su klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, gospodine zamjeniče ministra. Drugo čitanje zakona, kraća rasprava i upozorenje na dva dijela koja u očitovanju nakon prvog čitanja predlagatelj nije do kraja razjasnio. U članku 3. propisano je da putne isprave tzv. druge generacije važit će najduže do 31. prosinca 2024. Zašto se koristi riječ najduže? Ili će važiti do 31. prosinca, riječ najduže upućuje na mogućnost da se rok važenja naknadno skrati. Ne koristi se izraz najduže. Ako nešto je datumski poznato onda se napiše vrijedi do 31. prosinca 2014. Ali ono što me posebice kod ovoga zanima, a poučen iskustvom čipovima. Kada smo raspravljali o osobnoj iskaznici i čipovima za osobne iskaznice ustanovili smo da čipovi koje smo kupili odnosno netko kupio pa ćemo zbog zalihe raditi takve osobne iskaznice postoje nekakvi problemi. Kada će Hrvatska početi izdavati putne isprave treće generacije? Da li netko može odgovorit na to pitanje? Koliko na zalihi imamo čipova ili putnih isprava druge generacije i kada ćemo građanima početi izdavati putne isprave treće generacije? Jer ako uvodimo ograničenje važenja za ove druge generacije na 31. prosinca '24. onda bi bilo korektno da građanima velimo kada ćemo početi izdavati putne isprave treće generacije ili i tu postoji nekakav problem s čipovima. Ako je ikako moguće to, drugi put postavljam to pitanje, hrvatskim građanima dati informaciju. Republika Hrvatska biti će spremna izdavati putne isprave treće generacije u tom mjesecu te i te godine. Svi koji ne morate nužno dizati, sređivati si putne isprave pričekajte jer ćete tad dobiti putnu ispravu treće generacije. I drugo, članak 9. I u obrazloženju odbijanja svih upozorenja u prvom čitanju i danas u uvodu, gospodine zamjeniče ministra, glavni argument za ostajanje pri definicijama iz članka 9. vam je činjenica da je služba socijalne skrbi u resornom ministarstvu rekla da ovo što je napisano je dobro. Tako oni kažu. Ja ne želim prizivati zlu kob nikome, ali kako ćete rješavati problem i odgovarat građanima kada ćete majci koja traži putnu ispravu za dijete a čiji je muž ili otac djeteta nedostupan niti se zna ili se ne zna njegovo mjesto prebivališta. Rekli ste i napisali da onda majka nek' pokrene izvanparnični postupak na sudu da bi dobila pravo ishođenja putne isprave za dijete, upućujete na sud. I to će biti gotovo za par dana na sudu znate, to završava u roku par dana na hrvatskim sudovima i besplatno je za majke ili roditelje, očeve kako god hoćete. Kako ćete odgovorit majci koja traži putnu ispravu za svoje dijete a u toku je sudski postupak osporavanja očinstva, ne dokazivanja, osporavanja očinstva da bi se biološkom ocu dozvolilo da se upiše kao otac djeteta. To hrvatski sudovi isto po ekspresnom postupku rješavaju i besplatno je naročito kad majčin muž nije dostupan hrvatskom pravosuđu pa ne može dati izjavu, pa se onda pribjegavaju DNA analizama. Vi ćete morati odgovarati tim građanima na ta pitanja i upite, ne ovi iz socijalne skrbi. Vi ćete biti krivi. Ni minimum volje nije bilo da se razumije o problemu koje se govori, nego je birokratski rečeno oni su rekli da je tak dobro. Ljudi koji se ovim problemom uopće ne bave. I na kraju završavam sljedećim pitanjem. Dakle, poruka je svi koji ćete imati probleme tamo gdje roditeljstvo, odnosno skrb dana jednom i drugom roditelju koji su razvedeni ili je postupak razvoda u toku ili je postupak osporavanja očinstva u toku idite na sud i na sudu izvolite rješavati. A što će napravit diplomatsko-konzularno predstavništvo Republike Hrvatske kada mu se obrati majka, hrvatska državljanka sa zahtjevom za izdavanje putne isprave djetetu koje je hrvatski državljanin čiji je otac strani državljanin i žive u zemlji u kojoj vrijedi šerijatski zakon. Mislite da toga nema? Mislite da nije bilo slučajeva i danas ima slučajeva da te žene s djecom ne mogu napustiti države. Hoćete li vi gospodine zamjeniče ministra toj ženi poslati mail da se obrati hrvatskom sudu u Zagrebu ili Centru za socijalnu skrb da riješi problem. Po odredbama ovog zakona ona putovnicu za to dijete neće moći dobiti, hrvatsku putovnicu i policija će je morati odbiti. I diplomatsko-konzularno predstavništvo će ženu morati odbiti izdavanje putne isprave jer nema ovlasti onog iznimnog koje je predviđeno u zadnjem stavku članka 9. kada samo socijalna služba može ako je to u osobitom interesu djeteta ili prijeti opasnost. Takvu okolnost niste predvidjeli za ovo što sam vas sada pitao i rekao. Ostajete čvrsto pisati amandmane je nepotrebno, besmisleno jer ne slušate argumente i vjerujete onim birokratima koji najčešće takvih iskustva nemaju. Zato mi je žao da će Sabor donijeti zakon koji će dovesti i dovoditi do problema dijela roditelja i ako je ikako moguće, evo ako je ikako moguće dajte nam recite kada kreću putne isprave treće generacije ili koliko tisuća ili stotina tisuća obrazaca druge generacije imamo na lageru pa ćemo zbog toga otezati postupak izdavanja putnih isprava treće generacije.
Hvala lijepo poštovani kolega Lesar. Imamo jednu repliku. Poštovana zastupnica Mirela Holy, replika.
Evo ga, baš sam dobila primjedbu od ljudi iz Dalmacije koji upozoravaju da će se članak 9. u stvari prilično njima zakomplicirati situaciju zbog toga što u velikom broju jedinica lokalne samouprave, pogotovo u Dalmaciji imaju prilično nezgodno radno vrijeme koje ne omogućava roditeljima da, naravno koji rade, podnesu zahtjeve u odgovarajućem roku. Naime, evo ga jedan primjer iz Trogira. Radno vrijeme policijske postaje od 7,30 do 14,00 sati. Znate kakva je situacija, koliko se čeka obično i naravno da ljudi koji rade od recimo 8 do 4 u stvari nisu ni u mogućnosti takvo nešto odraditi. Vi ste spomenuli u svom uvodnom obrazloženju da će se raditi o tome da će se moći podnijeti i mailom, ali to nigdje u stvari u zakonu ne piše, tako da ja mislim da je obaveza javne uprave kolega da radi u interesu građana, a ne u interesu birokracije i da trebamo ići u pravcu tome da se birokratske procedure što je moguće više olakšaju i da tijela javne vlasti budu pravi servis građana, a ne da im se komplicira život. Stoga evo ga, ljudi koji imaju zajedničku skrb upozoravaju na to da će im ovo u velikoj mjeri otežati i zakomplicirati život.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolegice Holy, sve što ste rekli otprilike sam ja iznio i prilikom prvog čitanja tog zakona i ono o čemu je problem ako ste pročitali obrazloženje za drugo čitanje i slušali predlagatelja, ovo ministarstvo je jednostavno reklo ovako. Svi ovi mogući problemi ostaju tako zapisani jer su nam tako rekli u socijalnoj službi i tako to mora biti. To je tipični primjer kada državni birokrati da bi sebi olakšali poziciju, a ne specifičnosti koje postoji i život donosi rješavali zakonom. I koliko god ukazivali na rupe koje postoje, koje sad već naslućujemo da će biti problem ne ide. Naprosto vidite ne može. To zavisi od resora do resora, od ministra do ministra. Ovaj ministar nikad ne dođe braniti svoje zakone, ne čuje pa onda prijenos informacija koje dobije očito krivo pa kad i date amandmani se ne prihvaćaju. Meni je žao što smo u takvoj poziciji, takvoj situaciji bez onih odgovora koje cijelo vrijeme tražimo, a to što ste vi sad pročitali da vas ljudi upozoravaju ne čuje se to.
U ime predlagatelja poštovani zamjenik ministra unutarnjih poslova Evelin Tonković. Izvolite kolega, odite za govornicu.
Hvala predsjedniče Sabora. Uvaženi zastupniče, pitali ste zašto je to do nekog datuma i tako najdulje? Ma upravo radi toga jer putovnice vrijede sa rokom važenja od 10 godina one koje su ishođene nakon 1.01.2015. godine. A kad se to ne bi tako terminološki odredilo onda bi one važile iza 2024. godine. A Europska komisija dozvoljava važenje putnih isprava druge generacije najduže do 31.12.2024. godine. I to je razlog, jer bi onda prelazile taj rok. Vrlo je velika zainteresiranost kad će biti u produkciji putne isprave treće generacije. One će biti danom stupanja ovog zakona na snagu. Hvala lijepo.
Replika, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Poštovani zamjeniče nisam problematizirao zašto 31. prosinac 2024., to sam pročitao zadnji put i sad znam, Europa je rekla možete do 2024., nego sam pitao zašto se u zakonu koristi riječ najduže. Pročitajte odredbu članka 3. bez riječi najduže i onda vrijede do 31. prosinca 2024. Moj strah je u tome da kad počnete izdavati putovnice treće generacije ćete nekom uredbom ove skratiti rok. I zato mi je sumnjivo zašto riječ najduže, o tome se radi. Jel' najduže ili najdulje? Što mislite? … [[Upadica se ne razumije.]]
Ma molim vas, nije ovo kviz Hrvatske televizije. Hvala lijepa. Imate odgovor? Nemate? Ništa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je poštovani zastupnik Nikola Vuljanić, u ime kluba Nezavisnih ljevičara.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Koja je zadaća države, posebice državne uprave koju građani neposredno direktno i svakodnevno plaćaju. Prije svega ne smetati građanima, dakle ne zagorčavati im život, ne raditi ništa da im bude teže nego što im već je teško, a teško im je. Drugo, ne raditi ništa što će građanima zakomplicirati život. Dakle, ne izmišljati nove kancelarije, nove šaltere kud građani trebaju ići nego pokušati smanjiti postojeće. Treće, omogućiti ostvarivanje prava što je moguće više automatizmom. Dakle, ako građanin ima neko pravo da ne mora pisati molbe, zamolbe, pritužbe, želje i željice nego da mu upravo ta državna uprava taj aparat kojeg plaća ostvari to pravo ne omogući ostvarenje tog prava nego ostvari to pravo. I četvrto, država i državna uprava trebali bi zaštititi građane od nepravde koja može proizaći iz samog tog sustava državne uprave i od raznih nedaća društvenih, povijesnih, prirodnih i sličnih a posebno zaštititi one koji se sami teško štite. Ne treba država i državna uprava da prostite štitit nas 151, mi smo očito pokazali da se znamo zaštititi i da znamo naći kanale u društvu u kojima se može ostvariti svoje ambicije i tome slično. Treba zaštititi one koji se ne mogu štititi, a to su djeca, to su starci, to su bolesni, to su oni koji ne znaju i ne mogu. Da li to i ovaj zakon čini? Ovaj sustav izdavanja putnih isprava za djecu koji sam osobno morao 4 puta pročitati, možda sam malo priglup ali eto, 4 puta pročitati da zapravo shvatim što čovjek treba napraviti, ili žena, kad želi sa svojim djetetom otići u inozemstvu, a supružnik odnosno drugi roditelj nije pri ruci i ne ide s njima. Komplicirano je. I pitanje je onda sad koga tu zakon štiti? Da li djecu, da se spriječi otmica, nezakonito odnosno odvođenje djece bez volje i znanja drugog roditelja ili štiti onog drugog roditelja do kog ni majka najčešće se o majci radi, a ni organi vlasti ni dragi Bog ne može doći jer ne zna se gdje je, nestao je, ostavio je tu familiju. Zakon predviđa da se u čitav taj sustav izdavanja putovnica u takvoj situaciji uključuje centar za socijalnu skrb i izdaje potvrdu. Centar za socijalnu skrb izdaje potvrdu roditelju koji uzima tu potvrdu, preklapa i stavlja u kovertu i nosi tamo gdje se izdaju putovnice. Pa dokle će to tako, dokle će to tako? Nema ju li ta dva sustava dodirnih točaka i nekakav zajednički softver, zajedničku bazu podataka, mogućnost ulaska u drugu bazu podataka da si taj službenik koji izdaje putovnice ili njegov šef pogleda u ovu drugu bazu podataka pa da ne mora građanin sa kovertom jurit od šaltera do šaltera? Čitavo vrijeme pričamo kako je to grozno i onda opet to radimo. Građani se isto tako upućuju ako nikako ne ide da pokrenu sudski postupak što je naravno suludo. Ako hoće otići u inozemstvo danas, za mjesec, za tri onda mu taj sudski postupak ne znači ništa jer on će trajati barem godinu dana i od toga ništa, najvjerojatnije će i odustati od čitavog karnevala jer nema ni snage, ni vremena, ni novaca da to provede. Toliko oko kompliciranja života. Na putovnici više nema prebivališta, možda je to dobro jer prebivalište građani ne moraju dati ni u nekim drugim situacijama. Međutim, upravo oko prebivališta se u Hrvatskoj lome koplja, lome se koplja da li 33% Srba u Vukovaru ima stvarno prebivalište u Vukovaru ili imaju prebivalište preko granice pa ovdje dolaze glasati? Zašto upravo u ovom trenutku taj podatak brisati iz putne isprave nije sasvim bistro? Bojim se da će i to zakomplicirati ponekom život. Postupak sa izgubljenom, odnosno ukradenom putovnicom po ovom zakonu je djelomice pojednostavljen, manje ima komplikacija koje čovjek mora napraviti. Ne znam, dosad su, možda bi upravo to trebalo biti umjesto gdje bi komplikacija trebalo biti više. Hrvatske putovnice su i dosad bile predmetom trgovine, djelomice i ove izgubljene i ukradene a djelomice i one nove po razno raznim konzulatima po susjednim zemljama. Je li trenutak da se danas kad je Hrvatska članica EU zapravo taj postupak pojednostavi? Možda je upravo tu trebalo zakomplicirati a pojednostaviti ovim građanima radi kojih bi se zakon trebalo i donositi. Naravno da ima poboljšanja u zakonu i naravno da ćemo prihvatiti zakon. Upozoravam samo na neke stvari koje su savršeno nelogične i ne vidim zašto ih je ministarstvo isforsiralo i zašto je podleglo pritisku Ministarstva socijalne skrbi i centra za socijalnu skrb koji će rezultirat definitivnom komplikacijom i stotinama sukoba, stotinama postupaka u kojima će se ljudi bespomoćni naći pred državnom administracijom i jednostavno neće znati što dalje i kud dalje. To nije cilj ni jednog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljam raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HNS-a, Hrvatske narodne stranke i poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnikom. Ovim zakonom se olakšava građanima RH postupak a i mogućnost odlaska u zemlje za koje su potrebne putne isprave. Državna granica je zamišljena crta koja omeđuje državno područje jedne države, gotovo sve granice su utvrđene međudržavnim dogovorima a poneka je određena uz pomoć suda. Obilježene su kamenjem i stupovima, a u novije vrijeme prometnim znakovima. S obzirom na dimenzionalnost tog prostora granicu je ispravnije shvatiti kao zamišljenu plohu koja osim površine tla i vodene površine pod suverenošću države omeđuje zračni prostor te podzemlje kao sastavne dijelove državnog područja. Ona odvaja državno područje bilo od područja druge države, bilo od prostora koji nisu pod suverenošću niti jedne države svemira, ničijeg područja, otvorenog mora ali i morskih pojasa nad kojima obalna država uživa tek određena suverena prava poput vanjskoga pojasa, isključivog gospodarskog pojasa te epikontinentalnog pojasa. Državna granica kad kad razdvaja državna područja od područja pod suverenošću dviju ili više država, kao i od područja podvrgnutom nekom posebnom međunarodnom režimu. Često se razlikuju prirodne i ugovorne granice. Prirodne su granice one kojima se granična crta, iako u pravilu utvrđena ugovorom upire u neku prirodnu okolnost na temelju koje bi se u nedostatku ugovora razgraničenjem moglo provesti primjenom pravila običajnog međunarodnom prava. Tako se kada granica prolazi gorom kao granična crta najčešće uzima bilo lanac najviših vrhova, bilo razvođe, vodomeđa, kada granica prolazi vodenim tekom granična se crta uglavnom određuje bilo kao crta geometrijske sredine vodenog toga, bilo kao crta sredine polovine matice što se u pravilu primjenjuje za plovidbene vodene tokove. Kad granica prolazi jezerom kad kad se uspostavlja zajedničko vladanje kondominij obalnih država na cijeloj površini jezera ili obalni pojas jezera pripada svakoj državi posebno dok ostatak površine jezera ostaje slobodna, no najčešće se provodi dioba cijele površine jezera. Razgraničenje državnog područja zračnog prostora prema svemiru danas još nije potanko utvrđeno. Jedan je od najčešćih kriterija razgraničenja visina najniže orbitalne staze umjetnih satelita, a primjenjuje se i funkcionalni pristup zasnovan na razlikovanju svemirskih djelatnosti i sredstava od onih koja su vezana uz zračni prostor. Razgraničenje državnog područja u podzemlju najčešće načelno se zasniva na zamišljenim nepravilnim konusima omeđenima površinskom graničnom crtom koji se sužavaju prema središtu zemlje. Dužina granica na moru vanjska je granica teritorijalnog mora obalne države. Ugovorne su granice one koje teku pravcima što povezuju točke utvrđene ugovorom. Obilježavanje državne granice u pravilu obavljaju mješovite komisije postavljanjem graničnih znakova, … kamenova, stupova i slično. Bez obzira na njihov karakter danas su granice među državama uvijek one crte odnosno plohe koje su određene međunarodnim ugovorom ili su uobičajenim putem prihvaćene kao takve. Katkad se međutim granica temelji na crti koje je svojom odlukom odredio neki međunarodni sudski ili arbitražni organ. Kao pravilo uobičajenog međunarodnog prava potvrdilo se i načelo prema kojemu u slučaju dekolonizacije kao i u slučaju raspada države bivše upravne granice kolonijalnih, federalnih i drugih upravnih jedinica mogu pozvati državnim granicama novonastale države. Kao jedno od svojih temeljni načela suvremeno međunarodno pravo ističe da se granice između država mogu mijenjati samo mirnim putem. Državna granica načelo je granica prostora državnog suvereniteta. Država zato vlastitim propisima uređuje promet ljudi, robe i usluga, preko svoje granice uz eventualna ograničenja proizašla iz njezinih međunarodno pravnih obveza. Radi uređenja graničnog prometa i ublažavanju krutosti granica susjedne često sklapaju ugovore dajući olakšice stanovnicima graničnog pojasa, a katkada osnivaju i zajednička tijela kako na razini središnjih organa tako i na razini lokalnih vlasti radi unapređenja prekogranične suradnje. Državne granice su međe novijeg doba. U srednjem vijeku granice su bile zidovi utvrda, gradova, tek u 15. odnosno 16.stoljeću nastaju države koje kartografijom ističu svoj teritorij te postupno uvode sve veća ograničenja ulaska na području države. Danas su na snazi najveća ograničenja ikad u povijesti vezan uz ulazak na područje neke od najuređenijih država svijeta. Neke države zabranjivale su ili ograničavale, a neke i danas zabranjuju izlazak građana sa svog teritorija. Granice su često služile raznim vlastodršcima za provođenje raznih vrsta terora nad svojim građanima. U svakom slučaju granice služe da bi određena država označila jurisdikciju i suverenitet na određenom zemljopisnom području. Danas u suvremenom liberalno demokratskim državama granice više-manje služe u svrhu zaštite od prekomjernog useljavanja do zdravstvene i fitosanitetske zaštite, te carinske zaštite svojeg gospodarskog poretka. Hrvatska je srećom prije dvije godine ušla u EU čime je dostigla ideal suvremene europske države. Tim su činom za hrvatske građane pale granice ostalih 27 država EU i to u svakom smislu. Hrvatske građanke i građani mogu bez ograničenja odlaziti na teritorij bilo koje druge članice EU. i ne samo to, hrvatski građanke i građani imaju na teritoriju bilo koje od 27 članica EU potpuno ista prava i dužnosti kao građani tih država, školovanju, zapošljavanju, otvaranju poduzeća, kupnje nekretnina, socijalnim pravima. Kako bi rekli suvremeni politički teoretičari EU je sam vrh u razvoju država liberalne demokracije. Određeni su taj politički društveni proces nazvali i krajem povijesti. No mi i dalje živimo u svijetu država koje sa svojim graničnim i carinskim ograničavanjem i propisima. Da bi mogli otputovati i prelaziti granice potrebne su nam putne isprave. Hrvatska osim što je usuglasila svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU u sklopu uređivanja država pojednostavljuje, olakšava svojim građanima postupke u odnosima sa državom i njezinim institucijama. Institucijama državne vlasti obraćali su se poslovni ljudi iz raznih osobito izvozno usmjerenih sektora gospodarstva, te su navodili da ne mogu putovati u inozemstvo radi obavljanja neodloženih poslovnih aktivnosti tijekom pribavljanja vize za ulazak u neke države jer uz zahtjev za izdavanje vize moraju priložiti putovnicu, a postupak izdavanja vize ponekad traje i nekoliko tjedana. Predloženom dopunom članka 2.važećeg zakona hrvatskim državljanima će se ishoditi i druga putna isprava iste vrste radi obavljanja gospodarskih, kulturnih ili sportskih djelatnosti u inozemstvu ili drugih opravdanih razloga. Na sličan način je pravo posjedovanja dviju putnih isprava iste vrste riješeno i nekim drugim državama članicama EU kao što su Njemačka, Austrija, Francuska, Nizozemska i Slovenija. Člankom 6.važećeg zakona propisano je da građanin mlađi od 14 godina može putovati u inozemstvo samo u pratnji roditelja ili drugog zakonskog zastupnika ili uz njihovu suglasnost u pratnji druge osobe te da suglasnost mora biti ovjerena od javnog bilježnika. Pošto treba uskladiti hrvatske propise sa propisima EU koji propisi nisu vezani uz propise o putnim ispravama predlaže se brisanje odredbe članka 6.važećeg Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana. Dalje, uređuje se ovim prijedlogom i način postupanja kod podnošenja zahtjeva za izdavanje putne isprave djetetu odnosno kada i u kojem slučaju zahtjev podnosi koji roditelj i tko istu može podići. Omogućava se podizanje odnosno postavljanje putne isprave na adresu, a zašto troškovi padaju na podnositelja zahtjeva. Prijedlogom zakona također su izmijene odredbe o nadležnosti za izdavanje putovnice hrvatskim državljanima u inozemstvu na način da nadležnost diplomatske misije iz Konzularnog ureda RH za izdavanje putovnice nije uvjetovana reguliranim boravkom hrvatskog državljanina u inozemstvu nego diplomatska misija ili Konzularni ured RH može izdati putovnicu svakom hrvatskom državljaninu koji se zatekne u inozemstvu te mu se ukaže potreba da iz nekog razloga mora ishoditi putovnicu. Mijenja se propis o rješenju da je putna isprava nestala. Više nije potrebno objavljivati u Narodnim novinama, vlasnik izgubljene putne isprave samo daje pismenu izjavu. Ova Vlada osim što cijelo vrijeme uređuje državu, pojednostavljuje i olakšava svojim građanima postupke u odnosu sa državnim i njezinim institucijama. Iako tu još ima strašno puno posla, na dobrom smo putu. Ovaj prijedlog izmjena zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana ide u tom smjeru. Klub Hrvatske narodne stranke, Liberalnih demokrata prihvatiti će navedeni zakon.
Hvala lijepa, poštovani kolega. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici imam uvodnu dužnost, molim vas da pozdravimo hrvatsku zastupničku perspektivu. Ovdje su djeca sudionici 10. susreta dječjih foruma sa saborskim zastupnicima, da im kažemo na njih računamo. … [[Pljesak.]] Hvala lijepa. A mi ćemo nastaviti raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Miroslav Tuđman.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Već u prvom čitanju Zakona o izmjenama i dopunama zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana bilo je suglasnost oko toga da treba izaći u susret zahtjevu i potrebama, izdavanju dviju putnih isprava prvenstveno poslovnim ljudima iz razloga koji su navedeni u obrazloženju ovoga zakona. I čini mi se da to nije sporno. I odmah na početku mogu reći da će ih klub HDZ-a, odnosno zastupnici HDZ-a podržati zakon iz tih razloga. Međutim, dok se u ovome slučaju pojednostavljuje procedura, izlazi u susret ljudima, problem je sa zahtjevima za izdavanje putovnice djetetu roditelja, odnosno da roditelji djece moraju podnositi zajedno ili jedan roditelj, podnositi zajedno zahtjeve za izdavanjem putovnice, odnosno jedan roditelj može poduzeti, podnijeti zahtjev a drugi preuzimati uz suglasnost ako je ta suglasnost ovjerena kod javnoga bilježnika. Ili kao što je ovdje rečeno ako je samo jedan roditelj, podnosi zahtjev onda mora imati sudsku odluku ili pisanu suglasnost Centra za socijalnu skrb. Mi smo na Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost pri prvom čitanju tražili da se pronađe jednostavnije rješenje za izdavanje putne isprave djetetu ne sporeći upravo to načelo da treba zaštiti interes djeteta odnosno roditelja kako ne bi dolazilo do … … [[Upadica se ne čuje.]] Hoćemo nastaviti ili? Pa izgleda da radi mikrofon pa onda možemo. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, dobro, možemo dalje? [[Upadica PREDSJEDNIK: Izvolite, izvolite kolega.]] Znači ovdje pitanje, ne samo interesa djece koje u svakom slučaju treba zaštiti, međutim na naš upit koliko je takvih slučajeva da kažem "problematičnih" pod navodnicima tražili smo podatke, međutim taj podatak nismo dobili. Tako da zapravo ne znamo o kojem broju takvih slučajeva se radi, odnosno postavlja se pitanje onda opet pod navodnicima "maltretiranja" onih 99% i još nešto više posto djece koji moraju, čiji roditelji moraju dolaziti jedan po jedan ili zajedno da bi preuzeli putovnicu, odnosno ishoditi razne potvrde ako nisu u mogućnosti doći preuzeti sami te putovnice. I tu je zapravo ključni problem u ovome zakonu. Nije sporno kažem da treba zaštiti interes i djece i pojedinih roditelja ali je problem kako to osigurati. Ovdje je u obrazloženju dodatnom pri drugom ovom, za drugo čitanje, predlagateljica ovoga zakona je obrazložila da su ostali pri prvotnoj formulaciji zato što je to Ministarstvo socijalne politike i mladih tako reklo i da zapravo pravobraniteljica za ravnopravnost spolova nije imala svoje primjedbe na ovu predloženu formulaciju. Međutim, tu se postavlja pitanje birokratizacije cijeloga sustava i čemu nama služe silne baze podataka koje se rade a koje naprosto ne možemo koristiti odnosno državna uprava ne koristi da bi izbjegla birokratizaciju odnosno maltretiranje hrvatskih državljana. Prije par mjeseci sam postavio zastupničko pitanje Ministarstvu uprave s kojim sve bazama podataka Hrvatska država odnosno ministarstva raspolaže. Odgovor je došao samo u formi da oni imaju evidenciju baza podataka s kojom njihovo ministarstvo raspolaže a da nemaju evidenciju koliko baza podataka se vodi odnosno s kojima se radi u drugim ministarstvima. S time u vezi možemo upozoriti i na još jednu dimenziju ovdje o kojoj danas nije bilo riječi a u zakonu se spominje da će čipovi, odnosno putovnice sa čipovima druge generacije vrijediti do 2024., čipovi treće generacije moći će ići odmah u izdavanje te putovnice. Ali što znači čip druge generacije, što znači čip treće generacije, kakve će te koristi biti za ljude koji moraju tražiti putovnice, to nismo čuli. Imam osjećaj da će izaći čipovi i četvrte i pete generacije, da to nikako neće imati učinka na procedure izdavanja putovnica odnosno nimalo neće olakšati ljudima da brže i jednostavnije dođu bilo do svoje putovnice ili do putovnice za svoju djecu. Naime, bilo bi normalno kada bismo imali analizu koliko imamo ovih pod navodnicima rekao sam problematičnih slučajeva gdje može doći sa manipulacijom sa djetetom da bi se onda moglo preko takvih spoznaja vidjeti da li su svi ti slučajevi već evidentirani u različitim bazama podatka bilo socijalne skrbi ili policijskih intervencija u obiteljima sa nasiljem pa se onda ako je to sa time pokriveno onda bi se mogao izabrati i drugi način izdavanja putovnica za djecu. S druge pak strane imate jedan drugi podatak o čemu se ovdje govori, a to je informacijski sustav MUP-a evidentira sve podatke o drugoj putnoj ispravi, ali očigledno da taj informacijski sustav MUP-a ne koristi se i nema osnove niti ovaj zakon ga obavezuje da koristi u svrhu evidentiranja i drugih načina izdavanja odnosno zloporabe izdavanja ovih putovnica. Nadalje, ovdje je još rečeno i spominjano i u raspravama da se briše podatak o prebivalištu osobe kojoj se putna isprava izdaje i tvrdi se da je to što je točno, da je to praksa u određenim europskim zemljama. Poanta je u nečem dodatnom, a što nije nužno odnosno što nije predmet ovoga zakona, a to je u ustavnoj odredbi da ljudi imaju pravo sami birati gdje će živjeti, sami određivati svoje prebivalište. Nažalost, mi smo zbog nekakvih pragmatičnih razloga ili da kažem ovdje politikantskih razloga razliku između prebivališta i boravišta počeli brisat sa time da li je netko 61 dan na jednom mjestu ili drugom pa onda mora mijenjati svoje prebivalište. To naprosto će se pokazati da takva odredba zbog nekih drugih razloga naprosto neće funkcionirati. Ovdje na ovoj europskoj praksi se vidi da je prebivalište tamo gdje želiš da ti jeste, bez obzira što radiš u Njemačkoj ili negdje drugdje godinama i zbog toga što je putovnica dokaz između ostalog i državljanstva odnosno kojoj zemlji pripadaš i zato nije nužno da u toj putovnici stoji prebivalište jer to što netko živi u nekoj drugoj ili trećoj zemlji ne mijenja bitno samu odredbu o prebivalištima. Tako da ovaj argument itekako će vrijediti odnosno trebat će ga uvažavati kada budemo ponovno raspravljali o izbornim zakonima i manipulacijama u zakonu sa biračkim spiskovima. Hvala najljepša.
Hvala i vama poštovani kolega. Na vaše izlaganje imamo repliku poštovane zastupnice Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani kolega Tuđman, vi kao i ostali kolege gotovo sada već unisono koji se protivite ovoj odredbi ne samo o predavanju nego i preuzimanju putovnice, putne isprave za dijete da se radi o maltretiranju građana, o birokratizaciji sustava. Međutim, ova odredba doista jeste u interesu djeteta. Putna isprava se ne predaje, odnosno zahtjevi se ne predaju svaki dan niti se preuzimaju. To je radi sigurnosti djeteta. Ovo što vi predlažete da bi trebalo pratiti koje su to sumnjive obitelji odnosno suspektne u odnosu na dijete, to je jednostavno nemoguće učiniti. Do jučer dobri partneri, najčešće roditelji, mogu učiniti jedan drugom strašne pakosti a sve na teret djeteta. Tako da su roditelji da bi jedan drugom napakostili upravo radi toga, ne samog djeteta, dijete je tu kolateralna ali prava žrtva, kadri su odvesti bez saznanja drugog roditelja dijete u inozemstvo, a nerijetko i u smrt.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miroslav Tuđman.
Hvala. Kolegice Ingrid Antičević, ni u kom slučaju nije nitko doveo u pitanje interes djeteta i mislim da sam to par puta rekao, nego se ovdje radi o birokratskom mentalitetu kako zaštititi taj interes djeteta jer uvijek se jedan cilj može ostvariti na više različitih načina. Ako stvaramo već te silne baze podataka onda ih treba i koristiti, odnosno treba imati pameti da bi ih se znalo iskoristiti. A najjednostavniji način ako se govori već o pakosti roditelja, jednog ili drugog, onda je da taj roditelj koji misli da mu se pakosti može preko noći e-mailom poslati na Centar za socijalnu skrb ili na policiju da ti odnosi nisu dobri i zablokirati u istom trenutku izdavanje te putovnice tom djetetu. A birokratizacija je u tome da vi 99 zarez ne znam koliko posto ljudi maltretirate da bi morali dolaziti oba roditelja u policiju ili ići kod javnoga bilježnika. To je ono što vi ne razumijete da je to birokratizacija, a nikad niti ja, niti ne vjerujem da je bilo tko drugi rekao da treba ugroziti interesima jednog djeteta.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra. Ja neću o granicama, vrstama granica, morskim, kopnenim i ostalim nego o materijalu koji nam je dostavljen u drugo čitanje Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana ma gdje bili, tako bi se reklo s obzirom da postoje i u ovom zakonu članci i stavke koje govore i o državljanima koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj, odnosno imaju boravište negdje drugdje. Problem pojmova prebivalište i boravište pokušavamo nekako približiti, ali ima stvari koje se baš ovdje i ne mogu hajde da kažem tako lako protumačiti. Odmah da kažem u početku da će klub HDSSB-a prihvatiti ovaj zakonski prijedlog bez obzira što smo mi oporba. Nije sve ni tako crno što dolazi od vladajućih. Dakle, ovaj zakonski prijedlog ćemo prihvatiti, pa čak ne samo u svezi onoga što se govori o izdavanju druge putne isprave za poslovne ljude koji ponekad imaju potrebu predati prvu ili jedinu svoju putnu ispravu kada vade vizu na primjer za Australiju pa treba ili za neku drugu zemlju gdje to traje po nekoliko tjedana, dakle izdavanje vize a potreba je otići u neku drugu državu, a nemate putovnice koja se nalazi u veleposlanstvu države u kojoj tražite vizu. Dakle, to je dobra stvar. Ali napominjem da bez obzira na pomalo zakučastu, pomalo kompliciranu proceduru izdavanja vize malodobnim osobama, djeci dakle. Prije svega treba misliti na kako je netko rekao ovdje na njihov interes ali i na njihovu sigurnost. Znamo da u Republici Hrvatskoj s obzirom na materijalni status, na siromaštvo i na sve ono što vlada kao i u svakoj državi što imate i dakle i kriminalnih i ostalih primisli, također i onih koji žive brakove koji nisu, koji su sve osim brakova i znamo da ima sukoba među roditeljima, a preko djece se vrlo često znaju prelamati takve stvari, pa onda ovo što je kolegica Ingrid spomenula napakostiti bračnom drugu preko djeteta, odvesti ga u inozemstvo je sasvim realna i objektivna činjenica koja se lako može dogoditi. Zbog toga mislim da nije problem koliko ljudi, a postoji i olakšica da se ide putem, može putem elektronske pošte preko MUP-a odnosno onoga tijela koje izdaje putnu ispravu tražiti i dobiti suglasnost, potpis drugoga roditelja da je to dobro. Je li to kompliciran birokratski postupak? S obzirom na brojnost kako je netko rekao ovdje. Pa upravo zato što je mali broj takvih, mislim da zbog sigurnosti djece treba sve žrtvovat. Mi znamo što se događa u drugim državama kako se prodaju, upravo tako da kažem prodaju i djeca i organi i štošta se radi. Znamo kakve sve bande i mafije postoje i s obzirom na to da smo i mi dio toga suvremenog svijeta, dakle u nekim stvarima moram reći na žalost. U nekim stvarima takve pojave, od takvih se pojava treba zaštititi. Mislim da se čovjek i pored ovakvog zakona ne može potpuno zaštititi, ali postoji ovdje ova barijera koja je bar kakva, takva administrativna, može netko reći birokratska da je dobro da oba roditelja sudjeluju u ishođenju putnih isprava za djecu. To je po mome i po našem klubu. Što se tiče baze podataka, pa vidite i u onoj bivšoj državi kada ste tražili putnu ispravu imali su dobro razrađene i dobro obrađene baze podataka kada ste potraživali putnu ispravu i oni su točno znali kome će izdati, a kome neće izdati putnu ispravu ili putovnicu ili pasoš kako se onda reklo, kako god hoćete. I tko je bio onaj na žalost bila je to prije svega politika i politikanstvo i neprijatelji države i šta ti ja znam ili pod navodnike neprijatelji države koji su imali problema sa izdavanjem putovnica i u velikom broju nepravednih zabrana dobivanja putovnice. Baze podataka i informacijski sustavi MUP-a nude određene podatke, ali kako je rekao i kolega Tuđman oni nisu upotrijebljeni, nisu u upotrebi zapravo iako bi danas kada u vrijeme informatike i sveopće informatizacije bi lako mogli srediti podatke i baze podataka o svim onima koji su zabilježeni u smislu prekršaja, u smislu radnji koje bi onda kočile eventualno izdavanja putovnica odnosno putnih isprava i za djecu takvih ljudi. Kad se govori o članku 6. onda se kaže da u putnoj ispravi neće biti mjesta prebivališta. Netko je ovdje već spomenuo broj ljudi nacionalne manjine u Vukovaru, pa onda se može pričiniti ne samo u Vukovaru, nego i u drugim gradovima ili krajevima u RH može se činiti da je pomalo i iz politikantskih razloga, kažem pomalo, ne kažem u cijelosti ovaj riječ, izostavljanje prebivališta iz podataka u putnoj ispravi, pomalo kažem politikantski. Ako neke zemlje imaju mjesto prebivališta u svojim putnim ispravama, a neke nemaju. Čini mi se da smo, ono što mi kažemo vidio konj, vidjela žaba da se konj potkiva pa eto i mi ćemo izbaciti prebivalište i obuhvatiti sve državljane RH dakle bez obzira i bez uvođenja mjesta prebivališta u putnu ispravu da se praktično niti ne zna mjesto prebivališta hrvatskih državljana. Zato sam u početku i rekao hrvatski državljani ma gdje bili. Tako i ovo. Dakle ako nema mjesta prebivališta onda evo. Ja bih rekao i možda, iako je ovo drugo čitanje da mislim da je bilo nepotrebno ispuštati mjesto prebivališta iz putne isprave, ali dobro. O čipovima i putnim ispravama sa čipovima druge, treće generacije, o rokovima, 24 godina da traju čipovi do ove druge generacije i putne isprave, najduže i najdulje ne bih raspravljalo. To je čini mi se pomalo već i stvar tehnike jer smo nedavno počeli izdavati osobne iskaznice čiji čip ima rok trajanja 5 godina i nakon toga morate ponovno mijenjati osobnu iskaznicu jer onaj čip ne važi, on ima kažem rok valjanosti ili rok trajanja svega 5 godina za razliku od nekih dokumenata koje smo imali ranije ili isprava koje smo imali ranije prilike dobiti i imati sa sobom. Sve u svemu, evo klub zastupnika uz određene primjedbe koje sam iznio će prihvatiti ovaj zakonski prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana ponavljam ma gdje bili.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Miroslava Tuđmana.
Hvala vam gospodine predsjedniče. Gospodine kolega Grubišić, dvije primjedbe. S jedne strane kad govorimo o ovim bazama podataka i učinkovitosti odnosno neučinkovitosti toga sustava moramo znati da naše baze podataka po ministarstvima samo se razmnožavaju da tako kažem, ali nemamo integriranoga sustava i zbog toga, zbog pomanjkanja te integracije naprosto smo prisiljeni onda tražiti da građani osobno odlaze od jednog šaltera do drugog da bi riješili taj jedan problem. Svi ovi čipovi, jedne, do druge, četvrte generacije pomažu integraciji. S druge pak strane ova primjedba da se stavi prebivalište, nije to pitanje samo Vukovara, to je pitanje i par sto tisuća Hrvata u Njemačkoj, u Kanadi, u Australiji itd. Prema tome, mislim da je negdje oko 250 tisuća ljudi brisano iz popisa biračkog, pa onda imamo one probleme koliko zapravo postoji cenzus za referendum itd. Prema tome, trebamo gledati problem u cjelini i vidjeti kako onda zaštiti nacionalne interese a ne vodit se bilo stranačkim ili nekim drugim parcijalnim interesima.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Ja se nadam kolega Tuđman da vi ne sumnjate u naše nacionalno opredjeljenje i nacionalnu svijest. Kada sam govorio o prebivalištu onda vrlo dobro znate o čemu sam govorio i onima koji su državljani RH a žive i izvan RH, na istoku negdje. Prema tome, nemojte uopće sumnjati u to da ne govorim u smislu nacionalnog interesa RH. A to da svaka rasprava pa i osobnim iskaznicama, i o putnim ispravama vodi opet u ono pitanje dakle broja birača u RH i rasprava o prebivalištu i boravištu također nas, i onim brisanima itd. Dakle, sve to vodi opet upitu i pitanju koliko ima birača u RH. Jel i onda ministar aktualni barata sa brojkom od 4 milijuna, kako kad po potrebi, od 4500 do 3700. Tako da to postaje već smiješno. Mislim da bi RH ako ništa drugo ili ako se ne može snaći u tome svemu pa nek prepiše austrijski, njemački, talijanski zakon koji je to odavno riješio i sve funkcionira ponajbolje. Mi stalno izmišljamo nekakvu toplu vodu u svezi toga. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Jakša Balojević replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministra. Ma evo što ću kazat možda se i ne odnosi previše na ovaj zakon ali pošto vidim da se niste javili kao za završnu riječ pa evo iskoristit ću ovu priliku da ukažem na jedan problem, odnosno više problema ali bar konkretno za jedan problem. Naime, jutros je bila stanka vezano za odlazak mnogih naših građana u inozemstvo. Pošto meni majka ima 12 brače i sestara, moj dida ima 12 brače i sestara, moja je baka imala 12 brače i sestara u to vrijeme davno isto je tak bio egzodus iseljavanja prije 2. svjetskog rata pa i po 2. svjetskom ratu, međutim neki bi se sad htjeli vratiti, čak evo moj rođak konkretno koji se rodio u Splitu, bio u Americi 45 godina, sada će za godinu, dvije dana ići u mirovinu i htio bi se vratiti na Brač, međutim on se oženio, ima dvoje djece i već godinama bije boj kako ta djeca da dobiju državljanstvo. Kada već nekako sve pripremi promjeni se vlast pa opet neki problemi uz to vezani itd. pa evo čisto ovako jedna sugestija koja ako mi možete odgovoriti zašto tako recimo zaista već godinama on se muči kako da djeca dobiju državljanstvo odnosno da dobiju putne isprave putovnice, sa ciljem da on dođe ovdje da oni dolaze češće ovdje, da ga posjećuju pogotovo što on ima dobru mirovinu i ta sredstva koja će on donositi ići će u prilog našem proračunu.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine Baloević naveli ste pojedinačni slučaj, ima takvih u tisućama. Kažu da više od 10 tisuća ljudi koji traže hrvatsko državljanstvo stoji u uredu, imam takvu informaciju, da ima jedan čovjek navodno, ajde reći ću i prezime ako treba koji je tamo zadužen za to i on to odobrava ili ne odobrava. 10 tisuća i više ljudi čeka u inozemstvu upravo druge i treće generacije Hrvata iz Amerike Južne Amerike, ali je jedna velika zapreka kažu samo jedan čovjek u MUP-u. Ja mogu poslije nasamo reći ime mislim da nije red ovdje da ga prozivam u Saboru. A što se tiče samog iseljavanja, već su Slavonci spjevali pjesme, idu oni sada u Njemačku, Irsku, Englesku itd. i kaže se za Slavoniju, a danas je bila riječ o tome, a Slavonija je ponajviše pogođena iseljavanjem pa je jedan narodni pjesnik napisao, kaže "Nit su vrata otvorena nit je vatra naložena, a dvorište kuće moje sve u travu zaraslo je". Eto tako Slavonija danas izgleda i ako netko ne vjeruje i u brojke koje je iznosio gospodin Stazić potpredsjednik Sabora neka dođe u Slavoniju pa neka provjeri jel je točna ova narodna pjesma. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo liste prijavljenih za raspravu i replika i odgovora na repliku. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za to. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, drugo čitanje, P.Z. br. 834. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 107 glasova za, ništa suzdržanih i 2 glasa protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Evo dozvolite vjerujem u kratkom uvodnom izlaganju obrazložim razloge za donošenje ovoga zakona i da odmah kažem da se radi o hitnom postupku. znate da ja i osobno nisam nikad sretan kada se radi o hitnom postupku kao i u ovom slučaju, ipak moramo poštivati rokove za usklađenje sa direktivom i jest glavna izmjena i sukladno našoj obvezi kontinuiranog usklađivanja zakonodavstva RH sa pravnom stečevinom EU i sa dinamičnim promjenama na ovom financijsko-ekonomskom tržištu to znate jednostavno sukcesivno moramo donositi zakone pred vas ovdje pa tako i donošenje novog Zakona o osiguranju depozita, kao što rekoh prvenstveno u cilju usklađivanja sa direktivom. A osim samog usklađivanja sa direktivom prijedlogom zakona dodatno smo uredili tj. vama predlažemo da donošenjem zakona dodatno uredimo pojedina područja osiguranja depozita kod kreditnih institucija, a na temelju iskustava u primjeni dosadašnjeg zakona. Radi se o svi su zakoni stručni i specijalizirani, ali ovaj je u svakom slučaju jedan od njih pa su tako u pripremi ovog zakona koji je pred vama sudjelovali i predstavnici DAB-a, predstavnici HNB-a, HNFA-e, Ministarstva uprave, Hrvatske udruge banaka i HGK. Dozvolite nekoliko rečenica uvodno o postojećem sustavu osiguranja depozita u RH, dakle poznato vam je da tim sustavom osiguranja upravlja Državna agencija za osiguranje štednih uloga i sanacije banaka ili poznatija kao DAB i da su sve kreditne institucije sa sjedištem u RH, a koje su od HNB-a dobile odobrenje za rad, te podružnice tih kreditnih institucija u drugoj državi članici obvezne uključiti u sustav osiguranja depozita u RH. Ključna zadaća sustava osiguranja je zaštita deponenata od posljedica nastupa osiguranog slučaja odnosno posljedica eventualnog stečaja kreditnih institucija. Stoga svaki deponent kreditne institucije koje imate prihvatljivog depozita u trenutku nastupa osiguranog slučaja ima pravo na obeštećenje u iznosu do uključivo visine 100 tisuća eura u kunskoj protuvrijednosti što je na dan pisanja ove … iznosilo 754.689 kuna, manje bitno, dakle ta cifra i ostaje. Sustav osiguranja je do 100 tisuća eura. Udio osiguranih depozita u ukupnim depozitima iz godine u godinu raste. Ukupno je u RH danas 295 milijardi depozita zarez 7 milijardi kuna, zapravo ne danas nego na dan 31.prosinca prošle godine i 171,2 milijarde od njih je bilo osigurano, gro toga su ugrađeni 160 milijardi kuna osiguranih depozita odnosi se na fizičke osobe, 9,6 milijardi se odnosilo na male poduzetnike, 1,6 milijardi na neprofitne organizacije. Imali smo u prošlosti potrebe tih osiguranih slučaja kako se kaže stručno, potrebe za sanacijom tj. potrebe za osiguranjem depozita za određene banke i štedionice koje su propale, pa je tako Državna agencija za sanaciju banaka uspješno ispratila ovdje sasvim indicirano i to su relativno velike brojke čak 200 tisuća deponenata sa više od 4,8 milijardi kuna koje su bili osigurani depoziti a zbog propasti jednog znatnog broja banaka i štedionica kažem prethodnih godina, uglavnom su to bile štedionice, manje banke, ali ukupno ih je bilo čak 27. Posljednji slučaj isplate osiguranih depozita odnosio se na štediše Centar banke kojima je isplaćeno 525 milijuna a visoku razinu učinkovitosti agencija je pokazala i kod slučaja koji je prethodio tome, to je Credo banka kada je u oba ova dva slučaja isplata osiguranih depozita započela do 10 dana nakon propasti same kreditne institucije iako postojeći zakon predviđa do 30 dana. Ovim zakonom pomiče te rokove kroz određeno vrijeme da oni budu još brži. Ali kažem, mislim i vjerujem da ćete se s time složiti da dosadašnje funkcioniranje DAB-a je u tom pogledu bilo uspješno i određen je faktor stabilnost financijskog tržišta u Hrvatskoj što dakako potiče i međunarodnu konkurentnost i sve. Često je kritika financijskog sustava u Republici Hrvatskoj, često mi financijsku stabilnost uzimamo kao određenu datost i kao stvar koja se sama po sebi podrazumijeva. Znate dobro da to nije uvijek tako i vjerujem da je DAB u svojoj dosadašnjoj funkciji sa te strane dao određeno sigurnost cijelom tom sustavu a i pred vama, evo mogu to i ovako najaviti će na jesen, željeli smo da ti zakoni idu zajedno ali evo još imamo određena usklađivanja dolazi novi Zakon o DAB-u koji će ga praktički do kraja depolitizirati i prebaciti na funkcioniranje, dakle sukladno direktivama, prebaciti ga u skroz stručnu sferu da tako kažem i pod isključivo financiranje banaka, ali o tome možda nekoliko rečenica na kraju. Spominjao sam ova dva zadnja slučaja, veća slučaja, neki od naših građana se nažalost toga sjećaju, ali sjećaju se da su i dobili dakle svoje osigurane depozite … [[Govornik se ne razumije.]] 100 tisuća eura i da je to agencija isplatila preko 80% već u prva 2 mjeseca i to tako da je odmah nakon potpisa zahtjeva isplaćen čitav iznos obeštećenja. Važećim zakonom propisano je da ciljana razina fonda, dakle tog fonda zaštite ili osiguranja bude 2,5% ukupno osiguranih depozita, danas ih imamo na razini od 1,9%, dakle od ukupnog, od one prvotne cifre o kojoj sam rekao i taj fond se kažem na sreću zadnjih godina puni i nemamo problema oko osiguranih slučaja. Što bi se dogodilo u slučaju evenutalnog osiguranog slučaja? Ta cifra od 2,5% osigurala bi praktički u teoriji dakako propast 25 najmanjih banaka u Republici Hrvatskoj, znači bankarsko tržište, oni koji to prate znaju prilično diversificirano i nekoliko velikih banaka imaju jako veliki market … [[Govornik se ne razumije.]] nosi gotovo sve ali ima i puno malih banaka tako da teoretski ova sredstva su dovoljna za eventualne poremećaje na tržištu. I bila bi dovoljna recimo za 10.-tu banku u Hrvatskoj ili 9.-tu banku bi pokrili bez ikakvih problema ali možda je to neka druga tema. Što su zapravo ciljevi ovoga zakona? Mislim da je to najbolje prokazano kroz članak 4. i eksplicitno napisano, dakle 3 osnovna cilja, zaštita deponenata od gubitka depozita u slučaju nastupa osiguranog slučaja, očuvanje povjerenja deponenata kao što kažu na onoj nekoj reklami neprocjenjivo, … [[Govornik se ne razumije.]] jedan sustav, te doprinos stabilnosti cijelog financijskog sustava. O tome sam nešto govorio, naš financijski sustav uz sve druge primjedbe osobito što mi iz Ministarstva financija na neki način imamo u djelatnoj i životnoj komunikaciji ali ne može se poreći tome da je naš sustav stabilan i da u tome imaju svoje zasluge i Hrvatska narodna banka i DAB a u krajnjoj liniji i same banke, ali to je već jedna sasvim druga tema. Što će to dakle deponenti profitirati, što mijenjamo ovim prijedlogom zakona u odnosu na postojeći? Stabilan i dobar sustav, prošireni opseg pokrića pa će tako u prihvatljive depozite sada spadati i depoziti srednjih i velikih trgovačkih društava u skladu sa izmjenama koje smo donijeli u Zakonu o računovodstvu. Također se u ovu zaštitu uključuju i depoziti jedinica područne i lokalne samouprave lokalne i područne, regionalne samouprave u iznosu manjem od 3 milijuna 750 tisuća kuna, dakle prepoznali ste da je to 500 tisuća eura sukladno direktivi, znači omogućuje se zaštita takvih jedinica. Takvih jedinica prema našim zadnjim podacima ima čak 120 u Republici Hrvatskoj koje imaju dakle proračune manje od 500 tisuća eura ali to je sad opet jedna druga tema oko opstanka i potrebe opstanka tih jedinica. Osiguravaju se kraći rokovi, kraći rokovi isplate. Rekao sam nešto da u slučaju dva zadnja osigurana slučaja ovih srednjih ili manjih, srednjih i malih banaka ali Credo banke i Centar banke nešto većih u odnosu na ove najmanje je taj rok isplate bio vrlo brz. Ovim zakonom se ta dinamika još više, još više približava. Pa tako i iz godine u godinu se pooštravaju te priče i obavezuje se dakle da DAB od početka, dakle 20 radnih dana pa do zaključno 2024. u roku 7 dana bi bio dužan isplatiti eventualni osigurani slučaj. I još jedan benefit, ne najmanje važno a to je u svakom slučaju bolja informiranost. Sjećate se i znate koliko sada javne rasprave govorimo oko bolje ili lošije informiranosti oko švicarskog franka, u ovom pogledu zakon propisuje daleko bolju informiranost o osiguranim, prihvatljivim depozitima, dakle kreditna institucija će biti obavezna informirati svoje deponente u sustavu osiguranja depozita koje je član, do koje razine pokrića je pokriven njihov depozit, koji su rokovi isplate itd.. I kreditna institucija će biti zadužena da te informacije svom deponentu dostavlja minimalno jednom godišnje, imate u prilogu ovoga zakona obrazac otprilike kako bi to trebao izgledati. Što je važna izmjena u ovome zakonu. Dakle fond DAB sutra i agencija sutra a tu se stvaraju uvjeti, ja kažem taj zakon će doći pred vas, stvara zapravo preduvjete da ne bude samo isplatitelj eventualnih sanacijskih sredstava već mu se pruža mogućnost za mjere za sprječavanje nastupa osiguranog slučaja. Znači proširuju mu se ovlasti. Kažem, ovim zakonom se otvara prostor za to kroz Zakon o Agenciji koji je najesen pred vama i određenim pravilnicima će se to dodatno propisati. Ali članak 16. otvara prostor i omogućuje DAB-u da kroz mjere za sprečavanje nastupa osiguranog slučaja praktički spriječi da se osigurani slučaj dogodi i da se sredstva sanacije moraju isplaćivati pa tako te mjere koje definiramo ovim zakonom su ulaganje u dopunski kapital ili upisivanje i uplata novih dionica prilikom povećanja temeljnog kapitala ili otkup imovine ili izdavanje jamstava. Znači širi se manevarski prostor DAB-u da eventualno spriječi propast neke financijske institucije. I ono što bih zaključno rekao dame i gospodo zastupnici, i do sada kažem rekao sam da je sustav bio stabilan ali nije loše da ga se još poboljša i u skladu sa direktivama da to pojačamo. Ovim zakonom definitivno dakle prebacujemo obvezu financiranja eventualnih osiguranih slučaja i propasti određene banke ili kreditne institucije i teoretski sa proračuna i sa dakle javnih sredstava i on se prebacuje dakle u isključivo odgovornost samih kreditnih institucija uz sve ove mehanizme kontrole koje DAB omogućuje i ukoliko bi se i dogodio neki slučaj u tom segmentu je to praktički fond rezervi koje pune i stvaraju same banke i sa te strane ga one i pokrivaju i sprečavamo eventualno rizik da on ide na štetu i trošak poreznih obveznika. Evo hvala vam lijepa na vašoj pažnji, to bi bilo dovoljno za uvod. Očekujem i nadam se da ćete prihvatiti ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, prije nego što počne rasprava samo jedno pojašnjenje. Kod članka 9. u stavku 1. se kaže da su kreditne institucije dužne praktički pristupiti agenciji, a u stavku 2. se kaže kreditna institucija dužna je prije nego što počne poslovati uplatiti naknadu agenciji za uključivanje u sustav osiguranja depozita od 0,3% svog inicijalnog kapitala. Dakle stavak 2. definira one koji se osnuju što trebaju napraviti, a što je osnovica za uplatu i pristupanje Agenciji za kreditne institucije koje već rade i posluju u Republici Hrvatskoj. Za nove inicijalni kapital, međutim razlika je između inicijalnog kapitala i temeljnog kapitala kreditnih institucija koje dijelimo u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj je kod … velika. I onda će nama se dogoditi da neke koje startaju sa inicijalnim kapitalom relativno visokim, a neke druge su startale sa relativno malim inicijalnim kapitalom, ali su u međuvremenu sa dokapitalizacijom povećali svoj temeljni kapital. Zato je možda kažem prije rasprave ovaj članak 9. ostao možda pomalo nedorečen. Ja bar nisam uspio naći odgovor na to.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Dakle evo, očigledno nam je to isto bila dilema. Dakle postojeći fond je postojeći fond, ovo se odnosi na nove kreditne institucije i ono što do sada imamo u fondu imamo u fondu i zapravo agencija ostaje, DAB ostaje, samo ćemo dakle mijenjat upravno vijeće ili kako se zove DAB-a. Mislim da tamo ste i vi kao ministar sjedili, danas sjedi ministar financija i sjede dva člana ako se ne varam iz Sabora, predsjednik Odbora za financije i predsjednik Odbora za gospodarstvo. On će biti s te strane promijenjena upravo oko toga. Da odgovorim na vaše pitanje, znači ovaj kapital je postojeći tamo, ovo se odnosi na nove eventualne kreditne institucije koje dobiju odobrenje za svoj rad. Postojeći fond već ima određena sredstva i ova tromjesečna uplata 0,08% dakle to stoji ne znam više u kojem članku je i sad. Fond je sad napunio sa 1,9%, prema tome ta obveza ostaje i dalje, samo je ovaj korektivni faktor koji će dakle mijenjati oko stupnja rizičnosti pa će neke banke možda kontinuirano uplaćivati nešto manje ili nešto više, ali kažem nove plaćaju tu kako bih rekao ulaznicu na način … to ovaj zakon predviđa. Hvala lijepo. Nadam se da sam zadovoljio.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Nije prisutan, gubi pravo rasprave po ovoj točci. I u ime kluba HDZ-a kolega Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnicom. Nesporno je da je Zakon o osiguranju depozita potreban hrvatskom društvu, financijskom i bankarskom sektoru, posebice jer je jedini segment društva koji počiva na povjerenju, to je bankarski sustav. On se i temelji i održava na povjerenju i zato je Zakon o osiguranju depozita nužan. Međutim, i na odboru sam iznio opasku na žurnost postupka i donošenja ovog zakona i mislim da je trebao ići u dva čitanja zbog ozbiljnosti i važnosti zakona. Ovako važan zakon trebao je i ima vremena ići u dva čitanja i još uvijek može se pristupiti toj proceduri. A samo površno čitanje prijedloga zakona upućuje nas na nedovoljno kvalitetno rješenje i da se moralo posvetiti pozornosti detaljima o kojima nije dovoljno brinuto. Evo krenut ćemo od članka 9. koji je u velikoj mjeri kontradiktoran samom sebi. On definira obvezu pristupanja i članstvo u sustavu osiguranja depozita. Stavak 1. kaže da kreditne institucija kojoj je izravno rješenje za odobrenje za rad od Hrvatske narodne banke dužna je uključiti se u sustav osiguranja depozita u Republici Hrvatskoj kojom upravlja agencija. Postavlja se pitanje ako je dužna se uključiti u sustav osiguranja depozita podrazumijeva li to uključivanje i plaćanje od iznosa 0,3% ili ne. Ako da, a to ne piše iz ovog vašeg objašnjenja kojeg ste malo prije dali kolegi Šukeru ispada da se to odnosi samo na one koje će osnivat se i koje još nisu počele poslovati kreditne institucije. Ali proizlazi iz svega da bi trebale i banke koje posluju se uključiti i da pojačaju. Da, ali hoće li one platiti 0,3. One plaćaju premiju osiguranja, ali 0,3% od temeljnog kapitala iz ovog zakona se ne zna imaju li obvezu platiti ili neplatiti. Ako banka koja se osniva mora platiti 0,3% od svog temeljnog kapitala … [[Govornik se ne razumije.]] ali to ne postoji ni u terminologiji, u Zakonu o trgovačkim društvima temeljni kapital bi trebao biti. Zato stavlja i smutnju ovaj inicijalni kapital. Ali kad se kaže temeljni kapital onda se zna bio temeljni sada ili se osniva banka ili već posluje, postojeći temeljni kapital. Dakle, ovdje je vrlo nejasno. Ako da, a i vi sad kažete da da, a sad kažete da je samo nova. A kako je onda moguće da jedna banka treba platiti 0,3% od svog temeljnog kapitala, ali druga banka ne mora. Znači da samo novo osnovane će platiti 0,3%, a one koje posluju one ne moraju 0,3% od svog temeljnog kapitala jer one su već uključene. A kako su uključene kad ih se kaže, prvi, stavak prvi da se moraju uključiti u sustav osiguranja depozita. Mislim iz ovog proizlazi da bi se uključivanje u sustav osiguranja depozita uključivao jednokratnu uplatu od 0,3% od svog temeljnog kapitala i to je logično i to bi trebalo i to bi trebalo onda i stajati u zakonu. A i za one koji budu u buduće se osnivale isto tako da je ta obveza. Prema tome, taj prvi i drugi stavak su potpuno nejasni. Isto tako sami pojam inicijalni kapital. Što ako banka koja posluje osnovana je sa 50 milijuna temeljnog kapitala, a sada ima možda 300 milijuna temeljnog kapitala ili 500 milijuna, u međuvremenu se dva, tri puta dokapitalizirala. U odnosu na koji temeljni kapital će se platiti premija od 0,3%? Ona koja je osnovana uz 50 ili ovaj od 500. U samo nekoliko naznaka zašto je potrebno da to ide u dva čitanja, pa bi se i ove nejasnoće razjasnile i eventualno ugradile u zakon da on bude potpuno jasan. Glavna zadaća svakog zakonskog okvira da bude nedvosmislen i jasan. Ovaj na žalost nije takav. Kreditna institucija dužna je prilikom podnošenja prijave za upis osnivanja u sudski registar uz prijavu priložiti i dokaz o uplati iz stavka 2. ovog članka, znači dokaz o uplati od 0,3%. A hoće li dokazivati one koje već posluju da su uplatile to ili neće ili ne moraju uopće uplaćivati. Isto je, a ako i moraju uplatiti moraju li onda donijeti dokaz. Ovdje piše da samo nove koje se budu osnivale će morati donijeti dokaz agenciji da su uplatili tu premiju. Stavak 4. Ako kreditna institucija iz stavka 1. ovog članka ne ispunjava svoje obveze prema agenciji ili ih ispunjava nepotpuno ili nepravovremeno agencija je ovlaštena zahtijevati od kreditne institucije da svoje obveze ispuni u naknadnom roku, odnosno ovlaštena je pokrenuti ovršni postupak. Zakonom se kaže ako netko ne poštuje nešto, da je onda ovaj ovlašten postupiti, pozvati ga na da poštuje zakon. Zamislite da imamo, kažemo da je dužnost se dužniku platiti vjerovnik u roku 30 dana, a ako ne plati onda je ovim zakonom dužnik ovlašten zahtijevati da mu se plati. Prilično nezgrapno rješenje. Ako kreditna institucija u naknadnom roku, koji je to naknadni rok? Mora se definirati taj naknadni rok, koliko on iznosi. Kaže ne ispuni obvezu iz, svoju obvezu, pa onda treba ga definirati kako znati koliki je taj naknadni rok i je li definirao, je li ispunio svoju obvezu ili nije. A onda kad istekne taj naknadni rok dužna je obavijestiti kreditnu instituciju 30 dana prije upućivanja takvog prijedloga Hrvatskoj narodnoj banci. Zašto bi agencija bila zakonski obvezna ako poslovna banka ne ispuni obvezu ni nakon poziva i još ga 30 dana upozoriti prije da će nadležnoj banci zatražiti ukidanje suglasnosti za djelovanje. To nema nikakvog razloga stajati unutra. Možda još i da će platiti troškove sama o tome. Mislim sve se podrazumijeva, daje se poslovnoj banci i produženi, naknadni rok i opet ne poštuje i onda još ne smije 30 dana podnijeti Narodnoj banci izvješće da nije poslovna banka uplatila premiju, nego još mora obavijestiti banku da će ona upozoriti Narodnu banku i zato moramo članak zakona ili stavak zakona jednog članka imati. Mislim da je to stvarno krajnje nepotrebno. U obrazloženju ovog zakona kaže da će deponenti profitirati, da će primjenom novog zakona deponenti profitirati. Ako se zna smisao riječi profit i profitirati onda je nemoguće da će deponenti uopće pofitirati u bilo kojoj situaciji, a kamoli u primjeni ovoga zakona. Oni mogu eventualno biti sanirani u jednom dijelu, a čak u velikoj mjeri ako su iznosi depozita veći od osiguranih onda će i nastradati, a ne da će još i profitirati donošenjem ovog zakona. Ali da će biti zaštićeniji u odnosu na postojeće to svakako da. Ali to nije profit i profitiranje. Imamo tri dijela ovog zakona. Prvi se zove opći dio, drugi posebni dio, a treći zadaci i ovlasti. Čiji zadaci i ovlasti? Zakona? Da se iščitati da se to odnosi vjerojatno na agenciju ali nisam baš siguran zbog toga što se isprepliću neki članci. Znači, cijelo poglavlje nosi zadaci i ovlasti, ali se ne zna čiji su to zadaci i ovlasti. Mislim da je u ovom zakonu trebalo definirati ulogu agencije posebno jednim poglavljem. Znam da postoje i drugi zakoni ali ako se ovdje trećina odnosi na agenciju onda bi to moralo i ovlasti i zadaci, a odnosi se na agenciju. Ovo sve samo napominjem zašto je trebalo dva čitanja. Evo zamjeniče ministra još apeliram i u tu svrhu ćemo mi podnijeti zaključak da ide u dva čitanja ako biste prihvatili takav prijedlog pa da do eventualno drugog puta, a ne kasnimo u odnosu na direktivu uopće jer imamo vremena do kraja godine donijeti zakon i primijeniti ga, nema potrebe za žurbom i ovako naglim donošenjem i bez mogućnosti veće intervencije. Članak 12. stavak 5. predviđa da će agencija podnositi izvješće Hrvatskom saboru i Vladi. Ovo je prvi primjer da jedna agencija podnosi izvješće na dva mjesta. Podnosi i Hrvatskom saboru, podnosi i Vladi. Gospodine zamjeniče evo možda niste ovo čuli pa ponovit ću, ovo je prvi put da je predviđeno zakonom da agencija podnosi svoje izvješće godišnje i Saboru i Vladi, piše i Vladi. E pa to ne znam kako što se nadležnost pomiješala. Komu je nadležna agencija i komu podnosi izvješće? Neka se definira. … [[Govornik se ne razumije.]] osiguranja društva da stavak 5. prihodi od ulaganja sredstava fonda osiguranja depozita i ostalih izvora da su isto prihodi od osiguranja depozita, a u prethodnom članku se kaže da su dužni držati na posebnom računu agencija novce kod Narodne banke. Na posebnom računu otvorenom kod Narodne banke. Postavlja se pitanje kako će onda ta sredstva ulagati ako su kod Narodne banke? Znači nemoguće je ta sredstva onda u nešto drugo ulagati. Sigurno je da izdvajanja svaka stvaraju dodatne troškove bankarskom sustavu i da automatski povećavaju troškove financiranja odnosno visine kamatnih stopa. Dobro je da se što više pokriva, ali isto tako valjalo je razmisliti i o tome da možda jedan dio sredstava se ne uplaćuje nego samo se evidentira kao obveza banke i da služi kao likvidnost banke, da ne povećava toliko troškove poslovanja banaka. Koliki je to iznos, u kolikoj mjeri to, u kojem razdoblju, kako pristupiti? E to bi bilo dobro do drugog čitanja razmotriti, razjasniti, vidjeti, ocijeniti što je povoljnije i što je bolje. Uloga agencije je trebala biti ovdje jasnije definirana jer naime, evo u članku 13. stavak 2. iznimka od stavka 1. ovog članka agencija može odlučiti da se premija za osigurane depozite prikuplja i u obliku neopozivih obveza plaćanja, a najviše do 30% ukupnih sredstava Fonda osiguranja depozita. To otvara mogućnost, ali trebalo je jasnije definirati u kojoj mjeri, u kojim rokovima, do kada je to moguće i kako je moguće. Diferencirane premije rizika su nužne i to što prije ih uvesti. Još jedan problem koji se ovdje, a mislim da je zakonski trebalo uzeti u obzir, agencija kao tijelo koje je zakonom predviđeno za provođenje osiguranja depozita nema nikakve zakonske mogućnosti niti ovlasti uvida u stvarno stanje poslovnih knjiga poslovnih komercijalnih banaka. Oni ne mogu provjeriti kolika je stvarna štednja, koji su deponenti itd., nemaju mogućnosti. Mislim da bi im trebalo omogućiti. Kad govorimo o iznimkama za koje ne vrijede osiguranje depozita i u stavku 14. članka 5. kaže se da depoziti članova uprave koji su obavljali u razdoblju 6 mjeseci prije nastupa osiguranog slučaja mislim da je to prekratak period i da bi najmanje trebalo 24 mjeseca unatrag uzeti u obzir jer nijedna banka ne može propasti u 6 mjeseci, ona propadne u danu ali okolnosti zbog kojih je došlo do takve situacije ne nastupaju 6 mjeseci nego nastupaju u znatno većem periodu. Zato osigurani depoziti takvih koji su prouzročili takvo stanje ne bi trebali biti osigurani nego uzeti u obzir kao što je i za reviziju, kaže stavak 15. depoziti revizorskog društva koje je obavilo reviziju posljednjih financijskih izvješća. Koliko posljednjih? Samo posljednje? Onda bi pisalo posljednje, ali ja ne znam za riječ posljednjih financijskih izvješća kako to definirati, na koliko je to financijskih izvješća? I onda to dolazi u nedoumicu koga ... [[Govornik se ne razumije.]] onoga revizora koji je prije tri godine izvršio reviziju ili ne. Hvala lijepa.
Nadica Jelaš.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Mariću, vi ste konstatirali u svojoj raspravi da je zakon nejasan vezano za obvezu pristupanja i članstvo u sustavu osiguranja depozita. I postavljate pitanje da li samo nove članice sustava osiguranja depozita uplaćuju inicijalnu naknadu od 0,3% ili i postojeće članice? Dakle, vi zapravo postavljate pitanje na način kao da Hrvatska tek sada ovim zakonom kreira da tako kažem sustav osiguranja depozita, kao da ga dosada uopće nismo imali. Dakle, Hrvatska i sada, ovoga trenutka, ima sustav osiguranja depozita i to vrlo dobar sustav i sve banke koje posluju ovoga trenutka u Hrvatskoj njegove su članice. Dakle i ja vjerujem da su one u nekom trenutku uplatile već tu inicijalnu naknadu odnosno tu jednokratnu članarinu kakva je ona onoga trenutka bila. Dakle odredba o uplati inicijalne premije odnosi se samo na eventualno nove članice sustava osiguranja depozita. Što s pak tiče hitnosti zakon predstavlja usklađenje sa europskom direktivom broj 49/2014.godine koja predviđa donošenje zakona zapravo do 3.srpnja ove godine. Dakle mi smo ustvari već u zakašnjenju a vi ste rekli da zakon možemo donijeti do konca ove godine i predlažete da se on ne donosi po hitnoj proceduri i to dakle hitna procedura je zapravo vaš temeljni argument zašto ćete biti suzdržani kod donošenja ovoga zakona. Mislim da to nije opravdano.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa, kolegice Jelaš. Ali stvarno je nejasno, evo ponovit ću, vi kažete pa naravno da mi mijenjamo već sustav osiguranja depozita, on postoji, mi ga mijenjamo ali vi kažete vi vjerujete da su banke koje posluju uplatile premiju od 0,3% u odnosu na temeljni kapital. Ja nemam šta vjerovati ili ne vjerovati. Ako piše da ove moraju dostaviti uplatnicu onda zašto ne piše da moraju i ove dostaviti uplatnicu da su uplatile. Ali nisu uplatile jer nije bila obveza 0,3% temeljnog kapitala nikada uplatiti. A onda kad se napiše u stavak da banke koje već posluju ne moraju uplatiti ovo što uplaćuju one koje se tek osnivaju. Nek samo to piše, ne moraju, nema nejasnoće. Ako jesu uplatile onda ne moraju platiti, i ako su platile da dostave naknadno isto tako potvrdu o uplati kao što i ove koje osnivaju. Zašto stvarati mogućnost nejasnoće? Jesu li uplatili, nisu uplatili, jesu li morali ili nisu morali? Pa ni zamjenik ministra nije baš siguran jesu li mu platile to ili nisu, jesu li imale obvezu ili nisu? Jer ovako izričito nije nikada ni pisalo. I u odnosu na što? Na temeljni kapital i doći će do diskriminacije da jedna banke će uplatiti po jednom temeljnom kapitalu, druga po drugom temeljnom kapitalu i posebice zar nije nejasno vi to jako dobro znate da ne postoji inicijalni kapital u stručnoj terminologiji. Na što plaća? Pa temeljni kapital po kojem je inicijalni po kojem je osnovano, a šta ako je temeljni kapital nakon toga 3 puta mijenjan što je u pravilu u svakoj kreditnoj instituciji mijenjano? Ili je smanjivan ili je povećavan. Zato nije sporno da je zakon nejasan i nismo protiv zakona, nego protiv nejasnoća da se definira, da se ne smanji, nego otkloni prostor eventualnih nejasnoća i špekulacija. Hvala.
Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Mariću, dakle u članku 12.u stavku 5.je predviđeno da agencija podnosi izvješće Hrvatskom saboru i Vladi, međutim treba napomenuti da i prilikom predlaganja proračuna i prilikom rasprave o izvršenju državnog proračuna mi uvijek imamo financijsko izvješće DAB-a, izvršenje dakle proračuna DAB-a i DAB je uključen u konsolidiranu bilancu države. I znao da u principu svake godine za nekoliko stotina milijuna kuna smanjuje deficit konsolidirane države iz razloga što DAB fala Bogu posluje sa pozitivom a to znači da banke nisu u problemima. Međutim kad govorimo o ovoj točki dnevnog reda onda smo olako zaboravili kako je jedna banka najprije sanirana sa državnim novcima a onda je kasnije završila u stečaju i onda je još jedanputa otišlo praktički iz DAB-a novci za pokrivanje štednih uloga njihovih štediša. A to je bio jedan od prvih pokušaja iz onih famoznih fondova za gospodarsku suradnju da se saniraju određeni gospodarski subjekti, ali vrlo interesantno da se u tom slučaju radilo o jednoj privatnoj banci.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pa evo kolega Šuker još jedna dodatna činjenica u korist nejasnoće zakona, komu će podnositi izvješće agencija? I Hrvatskom saboru i Vladi. Ajde nađite mi još jedan primjer, a imamo 60 i nešto agencija da podnose izvješće i Vladi i Saboru? Ali ako je to tako, onda neka se obrazloži i zašto je to tako? nema obrazloženja. Mi radimo iznimku bez obrazloženja. Kao što je i stavak 16.članka 5.kaže "Depoziti i dijelovi depozita koji su nastali nakon što je Hrvatska narodna banka oduzela odobrenje za rad kreditnoj instituciji. Ako je oduzeta suglasnost za rad kreditnoj instituciji pa kako je moguće da nastane poslije toga depozit? Zašto mi zakonski predviđamo nešto što nije dopustivo? Zašto mu omogućavamo recimo kad kaže se da ne sudjeluje u osiguranju depozita onaj dioničar koji ima manje od, više od 5%? A što je sa povezanim članovima uže obitelji? Možda ima 15% a pojedinačno 4% pa će biti osigurani deponent, a zapravo sinovi, djeca imaju ukupno 20% temeljnog kapitala i onda ćemo njima po ovom zakonu isplatiti osiguranje depozita a što ne bismo trebali nikako. Zato je potrebno i uzeti u obzir da iz uže članovi obitelji se smatra kao povezani dioničari, a ne nepovezani i samostalni dioničari. I toliko na ovako malom zakonu ima prostora za raspravu, za razmišljanje, za dvojbe i za iznalaženje najboljih rješenja da nema potrebe ni svrhe ići po hitnom postupku nego da ide u 2 čitanja. Kolega Gubišić gleda da će i on inzistirati jel tako?
Hvala lijepa. U ime predlagatelja zamjenik ministra financija Igor Rađenović. Izvolite za govornicu.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice. Osjetio sam potrebu da ipak kratko se referiram na ono što je rekao gospodin Marić, da ga opet ne hvalim previše, znamo svi da je duboko u temi i doživio sam i u ime HDZ-a dakle ova primjedba je kao dobronamjerna, ali dozvolite da, jedna je suštinska, ovo su manje-više tehničke. Bilo bi dobro da svi zakoni imaju da ovako duboko idemo u zakone pa da imamo ove tehničke primjedbe osvrnut ću se, ali ovo je suštinska. Mislim da li su postojeće institucije dužne uplatiti temeljni kapital ili nisu? bile su, evo sada smo dobili točnu informaciju da su bile na svom početku, prema tome na neki način su napravile taj ulaz i sve su prilikom ulaska u sustav DAB-a znači ovaj zakon je na zdravim temeljima, na postojećem zakonu na agenciji još uvijek živućoj DAB-u, rekao sam da ćemo zakonom doraditi, mijenjati ga i maknuti ga ispod političke šape, prema tome sve su uplative prilikom ulaskom u sustav DAB-a, da li je bio 0,3 ili neki drugi ne znam, pretpostavljam da jest. Ali nije cilj ovoga čisto da razjasnimo taj fond se ne puni iz tog inicijalnog tj. postotka na inicijalni kapital. Taj temelj ne postoji nama SDP-ovcima osobito dragom zakonu koji se zove Zakon o kreditnim institucijama i mi ga skraćeno zovemo ZOKI pa da onda posebno dobro čitamo. No šalu na stranu. Tamo postoji postotak od postoji donje ograničenje za temeljni kapital pa tako je za banke za inicijalni kapital pa su tako za banke 40 milijuna, za štedne banke 8, za štedionice 20 milijuna, znači to je minimalni kapital kada računate 0,3% od toga govorimo za banke od ako je na minimalnom kapitalu 120 tisuća kuna znači nije temelj punjenje ovog proračuna taj ulaznica ili čip ili ne znam kako se to popularno kaže već ovo iz članka 21 dakle plaćanje premije i ono je ono što na neki način i opterećuje banke berem one tako kažu i želio bi da ta premija bude manja, ali koje stvarno fizički puni fond. Znači 0,08% prosječnog tromjesečnog stanja itd. puno, puno više nego ovaj inicijalni kapital i vi to znate. Znači nije to cilj, cilj je premija, cilj je članak 21 i oko toga se lome koplja hoćemo li banke dublje ili jače zarezati da same svoj fond solidarnosti izrazi. Kao što rekoh uvodno to je ta suštinska primjedba, evo raščistit ćemo do kraja očigledno su banke uplatile taj kapital. Da li je bio 0,3 u startu ili nije, evo to ću provjeriti do kraja rasprave pa ću vas točno informirati. Ovo drugo mi se ne čini toliko suštinskim ali evo slažem se izraz profitirati nije sretan izraz, ali on stoji u obrazloženju zakona i evo kao sve drugo imamo tamo nekih tipfelera i drugih ali naprosto u količini zakona evo zaista i kolegica … i ovo rekao sam uvodno imamo zaista puno zakona koji su obilni i koji su teški i ako nam se potkrade neka greška ili neprimjeren termin evo ja se za ovaj i unaprijed ispričavam, ali nije najsretniji termin, ali kažem nije dio zakona nego dio obrazloženja pa sa te strane nema težinu. Što se tiče primjedbe da poglavlje je trebalo biti zadaci i ovlasti DAB-a, iz dva razloga nismo. prvo, što se ti zadaci i ovlasti ne odnose samo na današnji DAB jel je unutra i neka ovlast HNB-a tj. njena suglasnost i pravednih ministra, to je jedan. A drugi je da još uvijek nismo sigurni oko imena same agencije pa onda nismo stavili, to će biti u samome zakonu. prema tome ali također nije suštinska primjedba i jasno je na koga se odnosi pa da onda ne moramo imati izmjene i dopune zakona. evo i to je neka tehnička primjedba prema tome jasno je o čemu se radi. Što se tiče izvješća o kojemu govorite, izvješće stoji da ovo izvješće ide i Vladi i Saboru, nije uobičajeno ne znam da li još neka agencija ali stoji u zakonu da ide i na internetske stranice, znači objavljuje se "urbi et orbi" kako ja volim reći prema tome to je glavna temelj i stjecanje povjerenja da se objavi svima pa sa te strane zašto ne i Vladi i Saboru. vjerojatno je jedan od motiva zakonodavca bio upravo ovaj što je vama kolega Šuker rekao u replici da DAB ulazi u konsolidiranu državu s obzirom da je bio dio izvanproračunskih korisnika kao takav tretiran, ali sada kada isključivo postoji fond banaka i mi ćemo ga od državnog proračuna i onda bi tu Sabor izgubio svoju funkciju. Ja vjerujem da vi što se inače zalažete za pred Sabor dolazi sve i da Sabor bude temelj, ne bi željeli da nam sa te strane izmakne to u Saboru. dapače, mislim da je dobro i Saboru, a Vladi je ostalo nije ni to loše, a javnosti također nije loše prema tome sa te strane stoji. Vidim da mi sekunde cure, što se tiče ovih da nemam više vremena, osigurani depozit u članku 13.tako je i sada stajalo 30%, a detaljno će ministar dozvoliti gospođo potpredsjednice samo još sekundu, a stoji u stavku 7.da će ministar detaljno propitati u skladu sa smjernicom EBA prema tome čekamo smjernicu EBA i nije bilo potrebno sada tu detaljnije i mislim da je to bio jedan od pregovora. Sve u svemu hvala na vašim konstruktivnim primjedbama, mislim da se moda može i nekim manjim amandmanom ako je klubu HDZ-a to posebno važno pa da nastavim onda dobru tradiciju ministra Miljenića, možda i tu neku manju izmjenu možemo prihvatiti. Govorim u svoje ime, vidjet ćemo što Vlada kaže. Ali u cilju da zakon bude prihvaćen, ispričavam se gospođo potpredsjednice i hvala vam lijepa što ste mi omogućili …
Goran Marić, replika.
hvala lijepa. Gospodine zamjeniče, pa naravno da je svaka sugestija dobronamjerna ni u kom drugom slučaju nije ni upućena niti jedna, možda je problem što ja malo detaljnije čitam zakon. Ali samo iz potrebe da stvarno bude konačno svaki zakon koji prolazi da bude jasan, nedvosmislen i da nema prostora za nikakve špekulacije i na različito interpretiranje. Vi ste i sada kazali u svom izlaganju da su banke ja vjerujem uplatile. Plaćale su 0,40% premiju osiguranja na ukupnu štednju, plaćale su smanjeno na 0,32% od ukupne štednje. Ali kolika je štednja i koliko su uplaćivale, ja to ne znam. Jesu li uplatile osim te premije još i jednokratnu uplatu od 0,3%? Ne znam. Ali ako ovako neku obvezu ovako fiksno stavljate novoosnovanim kreditnim institucijama, mislim da zakonski to treba dati onda da se može usporediti i sa postojećem, da ne bi bili u diskriminiranom položaju neko, da možda netko nije platio eventualno na temeljni kapital koji je povećan, a ove da ne plaćaju na temeljni kapital po kojem se osniva kreditna institucija. O tome govorim. I vidjeti ćete gospodine zamjeniče ministra, naći ćemo se za nekoliko dana, vidjeti ćete da će tu biti problem. Uvjeravam vas da je problem i da će biti. Kao što je problem i za ako isključujemo neke od onih kojima ne ulazi se u sustav osiguranja depozita kako je moguće da se osigurava dopozit član uprave ako je bio prije godinu dana nego je nastupilo okolnosti stečajevi, oduzimanja suglasnosti a ne samo 6 mjeseci. Pa siguran sam da su članovi uprave koji su godinu dana prije nastanka sudjelovali i utjecali na to stanje, nije to samo mogao ovaj član uprave u roku 6 mjeseci napraviti jer bankarski sustav ne funkcionira na tako jednokratnim i dnevnim osnovama.
Igor Rađenović odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Da, zahvaljujem gospodine Mariću vašem doprinosu. Evo ono što sada mogu garantirati, evo upravo sam rekao kolegici da nam što je moguće prije to pisano dostave. Usmeno smo dobili informaciju da su sve banke prilikom osnivanja DAB-a koje su tada živjele, dakle uplatile '97. i da su uplaćivale sve koje su eventualno kasnije dobile tu ovlast. Je li to bilo 0,3 ili nešto drugo, evo provjeriti ćemo, propisi su se sa te strane mijenjali ali kažem, podsjećam sve zajedno da je izvješće DAB-a u krajnjoj liniji bilo pred Saborom, da su članovi upravnog odbora DAB-a u pravilu bili predstavnici Sabora i nadležnih ministarstava, ministar financija ili ministar nadležnog za gospodarstvo i predsjednik Saborskog odbora za financije i predsjednik saborskog Odbora za gospodarstvo. Pa sam tako i ja dok sam bio predsjednik saborskog odbora za gospodarstvo bio član uprave DAB-a a ako me pamćenje dobro služi i vi ste bili predsjednik saborskog odbora za gospodarstvo. Ne znam da li ste tada bili, bili ste tada i član upravnog vijeća agencije jel' ili kako se već zvalo. Prema tome, punu kontrolu nad time imamo. Što se tiče primjedbe da je bolje dva čitanja da ili ne, znate moj osobni stav i ja bih bio sretniji no međutim direktiva je 3.7. već sada malo kasnimo s obzirom na druge probleme u Europi i Europskoj komisiji oko funkcioniranja financijskih tržišta, vjerujemo da nećemo dobiti jako po repu ako vi to izglasate sutra jer nam je obveza bila 3. ili kada već, u petak, pardon, obveza nam je bila 3.7. ako par dana zakasnimo vjerujemo da nećemo dobiti jake packe iz Europe ali će nam sigurno spomenuti da ipak oko toga kasnimo a rekao sam koji su razlozi. Što se tiče ovog trećeg oko izuzetka od sustava osiguranja i 6 mjeseci, to direktiva ne propisuje. Ne znam da li druge zemlje to imaju, to je prijepis dobre prakse iz postojećeg, dakle Zakona o osiguranju depozita. Sada imamo 6 mjeseci i koliko je isto meni poznato, ne znam da li vama, nismo imali tu slučajeva da su članovi uprave nešto prevarili i promijenili. Prema tome 6 mjeseci je sada bilo dovoljno, ako možda amandmanom treba produžiti O.K. ali budući da se to do sada nije događalo i da je dobra praksa do sada procijenili smo da prepišemo dobru praksu. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Ovaj zakonski prijedlog prije svega predstavlja usklađenje s Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća br. 49. iz prošle godine. Naravno da je ovo usklađenje ova harmonizacija iskorištena i za jedno dodatno uređenje pojedinih područja osiguranja depozita kod kreditnih institucija temeljem iskustava koja su se eto stekla primjenom do sada važećeg zakona. Cilj zakona je zaštita deponenata od gubitka depozita u slučaju stečaja kreditne institucije, to je zatim i čuvanje povjerenja deponenata i stabilnost financijskog sustava u cjelini. Zakon će dakle pojačati preventivno djelovanje i smanjiti rizik poslovanja kreditnih institucija u situacijama kada izgube povjerenje svojih klijenata i kada klijenti posljedično navale na šaltere banke i počnu naglo povlačiti svoje depozite što jasno onda ima vrlo negativan učinak i na stabilnost financijskog sustava a onda i gospodarstva u cjelini. Kada govorimo o osiguranju depozita onda treba naglasiti da ovoga trenutka zemlje članice Europske unije imaju vrlo različite modele i pravila osiguranja depozita, posljedica čega je prilično neusklađen sustav osiguranja depozita i naravno neujednačena razina zaštite deponenata u Europskoj uniji. Takva neusklađenost ima dodatni negativni utjecaj na stabilnost financijskog sustava pogotovo u razdobljima financijskih kriza, financijskih nestabilnosti kada deponenti traže najvišu razinu, najvišu moguću razinu zaštite depozita i prebacuju ili sele da tako kažem svoj kapital u one banke i u one zemlje gdje je ta zaštita najviša i gdje je njihov novac najsigurniji. Nekoliko riječi o tome kako funkcionira sustav osiguranja depozita kod nas u Hrvatskoj, ovoga trenutka. U lipnju 2013. godine dakle neposredno prije ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju izvršena je harmonizacija nacionalnog zakonodavstva sa europskim po pitanju osiguranja depozita na način da je iznos depozita za čiju isplatu jamči država u slučaju propasti kreditne institucije podignut sa tadašnjih 400 tisuća kuna na protuvrijednost od stotinu tisuća eura. Dakle taj iznos je gotovo udvostručen. Na taj način danom priključenja Hrvatske europskoj uniji svim građanima, malim poduzetnicima i neprofitnim organizacijama osigurano je da u slučaju propasti kreditne institucije ne moraju prolaziti kroz onaj dugotrajni stečajni postupak, već mogu relativno brzo i relativno jednostavno doći do osiguranog depozita preko Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka, dakle preko DAB-a. Ono što je vrijedno za istaknuti jest činjenica da se sustav osiguranja depozita u Hrvatskoj odlikuje visokom pokrivenošću, dakle osigurano je preko 95% štednje. I još nekoliko interesantnih podataka. Dakle, prema podacima iz Godišnjeg izvještaja Hrvatske narodne banke krajem 2014. depoziti stanovništva iznosili su 176 milijardi kuna što je čak 62% ukupnih depozita bankarskog sektora. I to je najviši udio depozita stanovništva od 2001. godine, dakle to je najviša razina depozita stanovništva. Međutim, realno je za pretpostaviti da će oporezivanje kamata na štednju po stopi od 12%, znamo da smo taj zakon usvojili i on je na snazi od početka 2015. godine, utjecati na smanjenje štednje odnosno na migraciju dijela štednje u neke druge oblike financijske imovine kao što su primjerice državne obveznice, životna osiguranja ili pak dobrovoljni mirovinski fondovi. No vratimo se mi našem prijedlogu zakona, dakle koje su to najvažnije novosti koje donosi ovaj zakonski prijedlog o osiguranju depozita. Prije svega, prijedlogom zakona bitno se proširuje opseg pokrića depozita. Što to znači? Dakle do sada su bili pokriveni ili osigurani depoziti građana, već sam to bila spomenula, malih poduzetnika i neprofitnih institucija. Sada će biti osigurani i depoziti srednjih i velikih poduzetnika, ali i depoziti jedinica lokalne odnosno područne samouprave čiji godišnji proračun ne prelazi 3 milijuna 750 tisuća kuna ili 500 tisuća eura. Dakle takvih jedinica lokalne odnosno područne samouprave u Hrvatskoj ima oko 120 i za njih će to svakako biti veliki korak naprijed jer će općinama, gradovima i županijama čija je banka otišla u stečaj ipak biti osiguran kontinuitet funkcioniranja, odnosno kontinuitet poslovanja. Dalje, prijedlogom zakona bitno se skraćuju rokovi za obračun i isplatu obeštećenja deponentima. Cilj je da se obeštećenje isplati u roku od 7 radnih dana od dana nastupa osiguranog slučaja. Dalje, uvodi se obavezna diferencirana premija kod čijeg se obračuna uzima u obzir i stupanj rizičnosti poslovanja pojedine kreditne institucije. Obračun ove premije početi će se primjenjivati najkasnije od 1. srpnja 2016. I naposljetku uvodi se obaveza da sustav osiguranja depozita najmanje jednom u razdoblju od tri poslovne godine provede test otpornosti sustava na stres. Prvi takav test da bi trebalo provesti do 3. srpnja 2017. godine. Financiranje sustava osiguranja depozita osigurava se putem fonda osiguranja depozita. Kako fond osigurava sredstva? Dakle osigurava ih iz nekoliko izvora. Prvi i svakako najvažniji izvor je premija za osigurane depozite koju kreditne institucije plaćaju po premijskoj stopi od 0,08% tromjesečno. Zatim tu je inicijalna naknada o kojoj smo danas već dosta govorili, koju kreditne institucije moraju uplatiti prilikom pristupanja sustavu osiguranja depozita, a koja iznosi 0,3% od inicijalnog kapitala kreditne institucije. Izvor sredstava su i prihodi naplaćeni prodajom imovine kreditnih institucija nad kojima je otvoren stečaj. Isto tako i prihodi koje fond ostvari ulaganjima u niskorizična ulaganja. Sredstva fonda mogu se prikupljati i izdavanjem vlastitih obveznica i na kraju zaduživanjem, dakle bilo kod kreditnih institucija u zemlji, bilo kod kreditnih institucija u inozemstvu, kod državnog proračuna i slično. Sredstva fonda moraju iznositi najmanje 2,5% ukupne visine osiguranih depozita svih kreditnih institucija koje rade u Hrvatskoj. Ako sredstva fonda prijeđu tu minimalnu ciljanu razinu od 2,5% DAB uz prethodno pribavljenu suglasnost HNB-a može smanjiti premijsku stopu od onih 0,08%. Isto tako ako se sredstva fonda smanje na manje od 1,5% potrebne visine DAB naravno također uz suglasnost HNB-a donosi odluku o povećanju premijske stope tako da se u roku od 6 godina dostigne potrebna visina sredstava fonda od onih 2,5%. Uz ove situacije zakon je predvidio i mogućnost da agencija odluči prikupljati od kreditnih institucija i tzv. izvanrednu premiju. Izvanredna premija prikuplja se u situaciji kada raspoloživa sredstva u fondu nisu dovoljna za isplatu cjelokupnog iznosa obeštećenja. Izvanredna premija može iznositi do 0,5% osiguranih depozita svih članica sustava po jednoj kalendarskoj godini. Ako agencija ni uvođenjem te izvanredne premije ne uspije prikupiti dovoljno sredstava za isplatu obeštećenja dakle u cijelosti zakon joj omogućava da nedostatna sredstva pribavi i zaduživanjem, između ostalog i kod drugih sustava osiguranja depozita u zemljama članicama Europske unije. Naravno, vrijedi i obratno, dakle i naš sustav osiguranja depozita može se pojaviti u ulozi kreditora, odnosno može dati kredit sustavima osiguranja depozita drugih članica Europske unije. Rekla sam već da se ovim zakonskim prijedlogom bitno skraćuju rokovi za isplatu obeštećenja deponentima. Taj rok iznosi 7 radnih dana od nastupa osiguranog slučaja, s tim da je dan nastupa osiguranog slučaj definiran kao onaj dan kada je HNB donijela rješenje o nedostupnosti depozita određene kreditne institucije ili dan kada je nadležni sud donio rješenje o otvaranju stečaja nad konkretnom kreditnom institucijom. Naravno da taj rok od 7 dana neće moći biti postignut odmah po stupanju ovoga zakona na snagu. Cilj je da to bude 1.siječnja 2024.godine. Dakle do tog datuma rok će se postupno smanjivati pa će tako do kraja 2018. iznositi 20 radnih dana, do kraja 2020. 15 radnih dana, do kraja 2023. 10 radnih dana, da bi kao što sam već rekla od početka 2024. bio dostignut cilj da se iznos obeštećenja isplati u roku od minimalnih 7 radnih dana. U tom prijelaznom razdoblju zakon određuje još jednu sigurnosnu klauzulu, a ta je da agencija mora u roku od 5 radnih dana od dana primitka zahtjeva deponenta za isplatu obeštećenja osigurati deponentu iz njegovog osiguranog iznosa, odnosno depozita sredstva za pokriće osnovnih životnih potreba. Dakle, neće se dešavati situacija da u slučaju stečaja kreditne institucije deponent ostane bez sredstava za život. Na kraju želim samo podcrtati da će fond osiguranja depozita osim one osnovne funkcije, a ta je dakako isplata obeštećenja deponentima kreditne institucije u slučaju nastupa osiguranog slučaja imati i neke posebne namjene. E sad koje su to namjene, dakle raspoloživa financijska sredstva fonda moći će se ulagati u nisko rizičnu imovinu, moći će se pozajmljivati sustavima osiguranja depozita drugih članica EU, o tome sam već rekla, a moći će se koristiti i za financiranje sanacije kreditnih institucija s tim da ovdje postoje određeni uvjeti. Dakle, prvi uvjet je da maksimalni iznos za sanaciju ne može biti veći od iznosa gubitka kojeg bi fond pretrpio u slučaju da je umjesto sanacije nad kreditnom institucijom pokrenut stečaj. Jednom riječju da zaključim, zakon pridonosi podizanju ukupne razine zaštićenosti depozita i deponenata s jedne strane i stabilnosti financijskog sustava s druge strane. I Klub zastupnika SDP-a će ovaj zakonski prijedlog podržati.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa kolegice Jelaš, meni je zapelo ovo za uho kad ste rekli da će donošenjem ovog zakona proisteći ajmo reći, možda neću stručno se baš dobro izraziti određeni boljici za jedinice lokalne samouprave. E ja kažem e hvala ti Bože nek' netko i misli na te jedinice lokalne samouprave nakon onog što se dogodilo. Znate vi dobro o čemu ja mislim izmjene Zakona o porezu na dohodak. Ja bih mogao evo ovakav jedan fascikl ovdje donijeti prepiske sa Ministarstvom gospodarstva gdje nam je po osnovi Uredbe za eksploataciju ugljikovodika uzeto 30%. I u tom dijelu sigurno da nakon toga kažete vi da će se određene stvari dobre dogoditi kao osiguranje tih depozita. Ja postavljam pitanje pa koje to jedinice imaju depozite, molim vas lijepo koje imaju depozite znači da ne izvršavaju svoje obveze, a svakim danom i sve više. Ako samo se sjetimo prošlog tjedna i glede civilne zaštite i svega, a da ne kažem da u današnje vrijeme i po osnovi socijale i svih drugih momenata jedinice i vodstva i čelnici tih jedinica lokalne samouprave ulažu neizmjerne napore u normalno funkcioniranje svojih jedinica. Hvala lijepo.
Nadica Jelaš, odgovor na repliku.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Pa kolega, prihodi jedinica lokalne samouprave, dakle naših općina, gradova i županija jesu smanjeni izmjenama Zakona o porezu na dohodak. Ali ovaj Zakon o zaštiti, osiguranju depozita nema funkciju nadoknade tih izgubljenih sredstava. Dakle, ovaj zakon ima jednu sasvim specifičnu funkciju, a to je zaštita depozita u slučaju kada kreditna institucija kod koje općina ili grad ima otvoren račun i gdje drži sredstva ode u stečaj. Dakle, to je funkcija ovoga zakona.
Svatko tko ima otvoren račun. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra. Kad slušamo o ovoj Agenciji za osiguranje depozita onda se čovjek pita a zašto onih milijardu i pol eura stoji negdje vani tih dvadesetak ljudi koji su iznijeli sredstva van iz Hrvatske, ostvarili su ih najvjerojatnije ovdje i onda drže 20 ljudi milijardu i pol eura vrijednost vani. Još uvijek ne znamo naravno za ishod svega toga, ne znamo ni imena. Pretpostavljamo samo, a ono što je bitno valjalo bi i vidjeti i provjeriti kako je do tih novaca se došlo je li to od plaća i od ostalih primanja ili na neki drugi način. To građane Republike Hrvatske zanima kao i novac i ostale materijalne stvari koje su ovdje u Hrvatskoj stečene, a onda je došlo do određenih pravosudnih procesa a imovina i dalje stoji kao i štedni ulozi i depoziti i sve ostalo što se u relativno vrlo, vrlo malom znam da je negdje oko 200, 300 milijuna vraćeno od tih lopina i lopova, ali se veliki dio ne vraća nazad. Dakle, nije ovo tema. Bila bi to tema kada bi ovdje bio ministar Orsat Miljenić. No, ono što bi klub HDSSB-a u svezi ovog Zakona o osiguranju depozita mogao reći je to da i potvrditi zapravo ono što je u priličnoj mjeri iskazao i kolega Marić da ima pomalo nepreciznosti. Kada vi kažem pomalo, onda isto se tako pozivam na i vašu izjavu u raspravi da su vjerojatno ove banke koje postoje odnosno kreditne institucije, dakle vjerojatno su uplatile onaj inicijalni depozit, zapravo kako se to zove, ha sad je došlo i do zasigurno. Dakle, Agencija za uključivanje u sustavu osiguranja depozita u iznosu od 0,3% svog inicijalnog kapitala. Isto tako i izraz inicijalni kako je već rečeno pomalo neprecizan, ali ono što je zanimljivo još nešto je to da agencija, državna agencija uglavnom nije u poziciji da zna ukupno poslovanje banaka, njihovu knjigu rashoda, štednje i ostalog kako bi zapravo onda ona premijska stopa 0,08% bila ispoštovana. Dakle, što reći? Znamo svake godine za izvješće DAB-a, agencije i svake godine uredno mi to izglasamo ovdje jer je rad državne agencije ocijenjen pozitivnom od svih zastupnika i zaista u tom izvješću koje podnosi svake godine Hrvatskom saboru je ta ocjena pozitivna, a i depozit koji se osigurava u visini od 100 tisuća eura je impozantan za hrvatske prilike i sustav koji se ovdje primjenjuje jedan je od najboljih rekao bih među najboljima u EU. Pri tome moram istaknuti da svaka država ima pravo na svoj sustav osiguranja depozita. Prema tome, ovaj naš ajd da kažem originalni ili naša izvorna pamet pri formiranju državne agencije i uvjeta pod kojim ona posluje je više nego dobar. Zbog toga je Hrvatski sabor svake godine i davao prolaznu i pozitivnu ocjenu u smislu onog kako netko reče vanproračunskog korisnika kakva je bila agencija nekada za rad agencije. Dakle, mene ne čudi što agencija podnosi izvješće Hrvatskom saboru s obzirom da je to i bilo kao vanproračunski korisnik a i Vladi RH. A što je najvažnije da podatke o radu same agencije objavljuje na svojim Internet stranicama pa je onda to dostupno svim ljudima, svim građanima RH, svim onima koji imaju ili nemaju depozit u kreditnim institucijama. Mene zanima nešto što bih evo priupitao kada već ovdje imamo mogućnost priupitati gospodina zamjenika ministra, dakle prema članku 12. stavak 2. novčana sredstva Fonda osiguranja depozita drže se na posebnom računu otvorenom u HNB-u koji u tu svrhu otvara agencija. A onda u članku 13. stavak 5. piše prihodi od ulaganja sredstava Fonda osiguranja depozita, dakle radi se o tome da piše da se sredstva fonda mogu upotrijebiti i u druge svrhe pa čak se može sredstvima fonda i pomoći agencije u drugim državama. Dakle, piše da se može sredstvima fonda pomoći slična agencija i u drugim državama. Dakle, ako su sredstva ja bih rekao medicinski ili kirurški imobilizirana u sredstva fonda u HNB-u kako se onda s njima može dakle neću reći mešetariti nego mogu se okrenuti da bi se povećao taj iznos. To me zanima, jel'. Pa se nadam i odgovoru gospodina zamjenika ministra. O tome da je ukupna štednja u Hrvatskoj krajem 2014. godine 176 milijarde kuna, bilo bi dobro kada bismo u toj sumi diferencirali uloge odnosno depozite prema visini pa bismo vidjeli i broj građana koji ima depozite u kreditnim institucijama, broj ljudi koji imaju te visine tih depozita. Pa bismo onda vidjeli taj omjer onih koji imaju visoke depozite i one koji imaju vjerojatno male depozite i broj takvih u kreditnim institucijama. Nadam se da će i institucije države moći nam takve stvari, pa ja mislim da i zamjenik ministra financija bi mogao takve stvari nam priopćiti. Evo, i sad s obzirom da je ovdje pao i prijedlog koliko znam o drugom čitanju možda bi se valjalo pridružiti, ja neću ponavljati sve ono što je gospodin Marić rekao, a rad sam i u prilici smo pozdraviti rad državne agencije i sve ono što je učinila i dosada i opet bih prilikom izvješća glasovali za dakle kada se radi o državnoj agenciji, ali evo ove ili nepreciznosti popraviti ako se mogu amandmanima ili će ministar pristati eventualno na drugo čitanje. A mi ćemo dotada razmisliti o petku i glasovanju o ovom zakonskom prijedlogu. Hvala lijepo.
Nadica Jelaš, replika.
Kolega Grubišiću postavili ste u svojoj raspravi pitanje zašto jedan broj hrvatskih građana drži novac u inozemstvu, a ne u bankama koje posluju u Hrvatskoj. Dakle, odgovor je zapravo vrlo jednostavan i vi ga zasigurno odlično znate, dakle prvi razlog je taj što je riječ o sretnicima koji imaju puno veća sredstva, dakle puno veću štednju od onoga što država Hrvatska osigurava preko ovog zakona o kojem danas govorimo. Drugi razlog je taj što postoje još uvijek države u svijetu koje ne oporezuju štednju. I treći razlog je svakako onaj o čemu ste nešto natknuli, a to je porijeklo novca. Dakle, zašto bi vlasnik pošteno stečenog novca odnosno pošteno zarađenog kapitala imao potrebu iznositi taj novac iz države u kojoj je stečen, odnosno zarađen, i deponirati ga u nekoj drugoj državi. Dakle, odgovor je vrlo jasan.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolegice Jelaš vi ste i u svojoj raspravi a evo i u replici upotrijebili izraz porez na štednju. To nije točno. Mi imao 12% porez na kamatu na štednju, a nije na štednju porez, zato mi ljude prepadamo što upotrebljavamo krivi pojam poreza, pa nije to porez na štednju, to je porez samo na onu kamatu koja se dobije na štednju što je 12%, što bi rekli ljudi havalio bi tih 12% ako čovjek ima nekakvu kamatu koja je relativno dobra. Što se tiče ovoga kako kapital, pa svakom se kapitalu može naći njegov put. Put kapitala je potpuno razvidan i jasan i može se lako ući. Vidite koliko mi već jedno 3, 4 mjeseca ili od nove godine govorimo o tih milijardu i pol eura koje stoje vani a još uvijek nemamo podatke, točne podatke tko su ti ljudi, gdje to drže, na kojim bankama, kolike su njihove kamate i od kuda, i kako vi kažete od kud je porijeklo tih visokih iznosa koji su vani na računima. I na kraju, jesu li oni zaista sretnici ili nisu, a to samo onaj gore zna. Jer biti sretan ne znači imati puno novaca. Hvala lijepo.
Zamjenik ministra financija Igor Rađenović je tražio riječ.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo da nekoliko dilema raščistimo. U međuvremenu sam i ja malo pametniji, dobio sam informaciju oko ovog najsuštinskijeg prigovora. Ali evo da samo na ovo zadnje se osvrnem. Dakle, da porez na dohodak od kapitala, zašto je taj novaca vani gospodine Grubišiću, pa garancija i ovog prijedloga zakona i postojećih je do 100 tisuća eura, do 750 tisuća kuna a sve više od toga ide van. Ali zahvaljujući upravo ovoj suradnji i zakonima koje ste vi donijeli samim ulaskom u EU smo dobili informaciju o svemu tome, pa onda na osnovu toga se i vrši i u krajnjoj liniji i ispitivanje porijekla te imovine sa ciljem upravo naplate ovog poreza na dohodak, poreza na dohodak od kapitala da se on naplati ako je još dodatno kriminalno stečen da se svede na referentne događaje onda je to sasvim nova situacija. Ali ta informacija uostalom, tu je i bankarska tajna itd. oko toga koliko to možemo javnosti obznanjivati to je nešto sasvim drugo. Ali da se vratim na temu. Imali ste prigovor na članak 12.i članak 13.novčana sredstva drži na posebnom čuvanju u Hrvatskoj narodnoj banci a onda kasnije može ulagati. Da taj račun je tamo, znači sredstvima raspolaže DAB i negdje svoj novac mora držati, i on nije kreditna institucija, onda je logično da ne drži u nekoj od banaka, znači u nekoj u čije ime i račun to radi nego drži pri HNB-u kao što mi imamo i svoj poseban odnos riznice i HNB-a i odnos ne znam HZZO-ve riznice i HNB-a, tako i ovdje račun pri HNB-u i njime DAB slobodno raspolaže, znači tim sredstvima može ulagati dalje. Tako da tu nema dileme oko toga. Što se tiče inicijalnog kapitala jedna ili više stavki iz članka 26.stavka 1.točke a do e Uredbe 575/13 koja se izravno primjenjuje, a to propisuje. Znači to je definicija inicijalnog kapitala, stoji negdje i u materijalima, evo ja mogu i ponoviti, dakle članak 26.stavak 1.točke a do e Uredbe 575/13 i tamo je definicija inicijalnog kapitala. I da se vratim na ovo što je bila zapravo dilema i što je najznačajniji prigovor na početku ove rasprave, a ja nisam imao u punom smislu tu informaciju dakle inicijalni kapital važi i članak 9.za upis novih, važi i za nove, za nove eventualno institucije koje dobiju odobrenje od HNB-a, postojeće su to uplatile. Dakle prisežem osnivanju DAB-a 97.to su institucije uplatile, uplatile su ukupno za inicijalni kapital 130, pardon 30 milijuna kuna, znači isto 0,3%, 30 milijuna kuna, ukupno je u toj prvoj godini uplaćeno 152 milijuna kuna. Dakle to je otprilike ovaj iznos trećina te godine od premije. Sada se od premije i tih inicijalnih kapitala što je zaista simbolično ako se jedna, dvije institucije osnuje a kao što rekoh to je 100 ili 200 tisuća kuna maksimalno. Sada se godišnje prikupi i u fond oko 500 milijuna kuna ili pola milijarde kuna i to je ta cifra čisto da dobijemo mjere i vrijednosti. A kažem sada i zasigurno mogu reći, ja sam tu informaciju dobio, da su sve banke 97.koje su postojale uplatile inicijalni kapital po istoj stopi 0,3 i da su one koje su eventualno osnivane kasnije također tu cifru uplaćivale 0,3 takozvanog inicijalnog kapitala kojeg ova direktiva izričito kao takvog propisuje. Evo vjerujem da sam ovim izlaganjem sad razlučio određene dileme i da zaista onda nemamo baš suštinskih prigovora, ali kao što rekoh ako bude neki tehnički amandman iskristalizira se do kraja rasprave možemo ga prihvatiti, možda ga i Vlada sama predloži, a imamo i neke nomotehničke od Odbora za zakonodavstvo koje ćemo prihvatiti pa sa te strane možemo još vidjeti. Ali ova ključna stvar pod istim kondicijama su dakle sve banke ušle u sustav i to zapravo postaje njihov sustav osiguranja, međusobni sustav solidarnosti ako ga tako mogu nazvati. Hvala lijepa.
Boro Grubišić replika.
Hvala lijepo. Kolega, pardon gospodine zamjeniče ministra razjasnili ste naravno neke stvari i dobro da ovako razgovaramo. Nego jedino što je ostalo visiti u zraku pitanje, odnosno u svezi članka 15.stavak 4.koji kaže "Agencija može raspoloživa financijska sredstva pozajmiti sustavima osiguranja depozita drugih država članica, drugih država članica. Kada za taj sustav financiranja nastupe okolnosti iz članka 13.stavak 4.ovoga zakona." Pa evo malo me zanima kakva je to posudba i kada nastupa mogućnost posudbe kojim zapravo Hrvatski sabor to i odobrava ako usvoji ovaj zakonski prijedlog.
Igor Rađenović odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Da to je sustav solidarnosti ulaska u Europu i ako ne do Bog nama zatreba posudit će netko drugi, ako nekom drugom zatreba posudit ćemo mi, tj. posudit će taj DAB koji će kažem biti apsolutno neovisan sa te strane u smislu političkog utjecaja. Sad još uvijek je na neki način pod politikom, ali će biti isključivo stručna institucija koja će zapravo banke u sustavu europskog sustava solidarnosti i osiguranja depozita banka funkcionirati. Znači neki hrvatski DAB može posuditi slovenskom ili austrijskom DAB-u, a ako ne do Bog njima zatreba posudit će nama. Kao što ne do Bog, sad moramo mi nekom posuditi kanadere, pa kanaderi, ili netko nama posudit kanadere i nadam se da tih slučajeva ni jednog ni drugog neće biti, ali to je evo najplastičnije rečeno otprilike takav sustav. Znači dodatno osiguranje za svaku pojedinu zemlju, a ako jednoj od njih krene krivo DAB-ovi raznoraznih zemalja će pomoći jedni drugome. Jednostavno da ne može biti jednostavnije. Hvala lijepo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Zakon koji je nekada bio itekako traumatičan za hrvatske građane na svu sreću danas zbog stabilnog financijskog sektora RH možemo puno da tako kažem trezvenije i hladnijih glava raspravljati o ovom zakonu i to je možda razlog zašto je trebalo ići u dva čitanja i zašto je paralelno sa ovim zakonom morala ići izmjena Zakona o agenciji. Dakle, zadnji ne računajući ove dvije privatne banke koje su imale problema u protekle tri godine i gdje je DAB praktički izvršio isplatu osiguranih štednih uloga, zadnji pokušaj te financijske nepogode u Hrvatskoj je bio ako se ne varam 9.10.2008.godine, to je bio početak financijske gospodarske krize kada je krenula navala na jednu poslovnu banku i tada je Vlada donijela odluku oko povećanja osiguranog štednog depozita na 50 tisuća eura kasnije na 100 i ovim zakonom se u principu se ništa revolucionarno ne mijenja osim što se proširuje krug onih kojima se osiguravaju depoziti i što se uvodi taj fond. I u principu dolazimo do jednog malo drugačijeg odnosa uplatitelja sredstava i statusa agencije. Zato kažem da je paralelno s ovim mora ići novi Zakon o agenciji jer postavlja se pitanje kada usvojimo ovaj zakon ovako kako što je on predložen, tu ima određenih tehničkih problema, postavlja se pitanje da li je upravljačka struktura DAB-a adekvatna u principu onome što donosimo ovim zakonom ovdje. Jer u mi u principu onaj prefiks da je to i za sanaciju banaka ta agencija polako nestaje i sva sredstva koja će DAB u budućnosti imati su sredstva koja uplaćuju kreditne institucije. Nestaje onaj dio sredstava onaj dio dionica koje je DAB preuzeo na ime naplate i obeštećenja zato što je isplaćivao određene štedne uloge iz onih velikih bankarskih kriza koje su bile u RH. Pa dakle ako se držimo direktiva EU i ako temeljem tih direktiva donosimo ovaj zakon koji možemo izvršiti neke tehničke promjene i mislim da nema razloga ni potrebe da se tu previše komplicira, možda je baš zbog toga trebalo ići u dva čitanja i nema razloga da se zakon ne podrži, ali ono što meni osobno stvara jednu veliku nedoumicu, a to je kada će ići izmjena Zakona o agencijama, izmjena Zakona o DAB-u jer DAB više ovako, dobro s obzirom da se u zakonu govori kao agencija pa sam ja govorio agencija, govorit ću u nastavke rasprave o DAB-u i govorit ću više o tome nego o ovome zakonu. Zašto? zato što mislim daje to čak puno važnije od ovog samog zakona. Ovaj zakon tehnički definira neke stvari koje su definirane u ovom trenutku Zakonom o DAB-u i tehnički definira neke stvari preuzete iz direktive EU. Dakle nema tu nekakvih specijalnih novina. Ono što bi se revolucionarna promjena u RH trebalo dogoditi to je izmjena Zakona o DAB-u jer DAB ovakav kao što je naprosto ne odgovara ni vremenu ni trenutku u kojem živimo. Onaj njegov ostatak, relikt prošlosti imovinu koju DAB ima treba eliminirati, tragom toga DAB treba isključiti iz konsolidirane bilance RH. DAB ne može više biti u konsolidiranoj bilanci kada donosimo proračun iz razloga što to nisu sredstva više RH, to su sredstva koja uplaćuju poslovne banke po točno propisanim propisima, po propisanim stopama i propisano je kada i koliko trebaju uplatiti pa čak i u trenutku ako agencija sanira određenu banku ili zapravo isplati osiguranu štednju, ako nema dovoljno sredstava daje se mogućnost da od sličnih institucija može zadužiti i kako se to sve skupa vraća. Prema tome, postavlja se pitanje s obzirom da se više ne radi o imovini koja je imovina na određeni način Hrvatske države, a to su one dionice koje DAB u ovom trenutku ima, ako donesemo ovaj zakon koliko je upitno više da DAB bude u konsolidiranoj bilanci države? Jer to je jedan sasvim drugačiji odnos sada. Sada je to odnos poslovnih banaka i državne agencije koju je država osnovala zbog toga da se građani, a sada i izmjenom ovog zakona veliki i srednji poduzetnici, jedinice lokalne samouprave da se njihovi depoziti osiguraju od ne daj Bože banka propadne. A današnji DAB ima dio tih sredstava, ima dio sredstava koje je preuzeo u stečajevima itd. iz prethodnih procesa i zbog toga se DAB tretira na drugačiji način nego što bi se trebao tretirati dakle njim upravljaju potpredsjednik Vlade za gospodarstvo ili ministar financija dakle upravlja direktno Vlada i upravlja praktički Sabor i on je u konsolidiranoj bilanci države. Ja znam da u ovom trenutku bilančno gledajući odgovara državi da DAB bude unutra jer DAB za nekoliko stotina milijuna kuna smanjuje deficit državnog proračuna. ali ako ovim zakonom želimo se prihvatiti direktiva EU i to puno brže nego mnoge stare članice EU, a to nam isto daje za pravo da razmišljamo da je trebalo ići u dva čitanja, onda mi nije jasno zašto onoga tko provodi ovaj zakon i tko brine o tim sredstvima, a to je DAB, zašto ne izmijenimo Zakon o DAB-u, zašto taj zakon ne prilagodimo ovom zakonu. I mislim da nažalost mi u Hrvatskoj često imamo lošu naviku da promijenimo jedan zakon, a ne izmijenimo drugi zakon koji se veže na njega i onda imamo jedan zrakoprazni prostor. Tako me strah i ovdje kada donesemo odluku oko ovoga Zakona o osiguranim depozitima da nećemo skori čas imati izmjenu Zakona o agenciji. Ponavljam, po meni je ključna stvar da uplatioci sredstava su kreditne institucije. I to treba jasno razlučiti od onoga relikta iz prošlosti a to su određene dionice koje DAB ima još iz prošlog stoljeća praktički. I zbog toga mislim da je trebalo ponavljam po treći ili četvrti puta, možda sam i dosadan, da je trebalo ići sa izmjenom Zakona o DAB-u i da treba vidjeti tu kakva će biti upravljačka struktura. I ono što je … [[Govornik se ne razumije.]] mi iz proračuna moramo čistiti neke stvari koje nisu u proračunu iz jednostavnog razloga ako se KFV ne računa u javni dug Republike Njemačke, ako KFV ne ulazi ne ulazi u deficit njemačkog proračuna onda mislim da Hrvatska banka za obnovu i razvoj ne može to biti kada je Hrvatska u pitanju. A isto tako onda analogno tome i DAB treba maknuti van. Zašto to govorim? Iz jednostavnog razloga što usvajanjem određenih zakona ćemo natjerati one koji nas tjeraju da napravimo nešto što oni nemaju, da nas gledaju na potpuno identičan način kako gledaju sebe i neke oko sebe i onda će određeni makro ekonomski pokazatelji Hrvatske izgledati realnije i drugačije neće biti predmet političkog i politikantskog prepucavanja u Republici Hrvatskoj. Dakle uz određene promjene o kojima će govoriti kasnije nešto kolega Marić, mislim da nema nikakvog spora da treba podržati ovaj zakon. Ali kažem, smatramo i osobno smatram a i moj klub smatra da bi ovaj zakon ipak trebao ići u 2 čitanja i da paralelno s njim trebala je ići izmjena zakona, … [[Govornik se ne razumije.]] ustvari potpuno novi zakon. Hvala lijepa.
Završnih 5 minuta u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Goran Marić.
Hvala lijepa potpredsjednice, kolegice i kolege, poštovani zamjeniče sa suradnicom. Pa ostajemo pri tvrdnji da je ovaj zakon trebao ići u dva čitanja. Ali s obzirom da ste vi ovdje iskazali svoj stav da ne mislite taj mijenjati stav onda sukladno svim primjedbama i sugestijama koje smo iznijeli Klub Hrvatske demokratske zajednice je podnio nekoliko amandmana koje ćemo sada, obrazložiti ću ih, pa evo sa nadom i željom da prihvatimo ovaj potreban zakon jednoglasno u Hrvatskom saboru. Najprije članak 5. stavak 14. amandman predlažemo da se depoziti članova uprave i članova nadzornog odbora koji su te funkcije obavljali na dan nastupa osiguranog slučaja ili u razdoblju od 6 mjeseci prije nastupa osiguranog slučaja da oni nisu prihvatljivi u osiguranju depozita. Predlažemo da umjesto 6 mjeseci bude 12 mjeseci. Mislimo da je to logičan i racionalan prijedlog i da 6 mjeseci je prekratak period da bi se samo oni koji su 6 mjeseci upravljali kreditnom institucijom smatrali odgovornim za stanje. Isto tako u nastavku tog stavka i depoziti dioničara koji sudjeluju sa najmanje 5% temeljnog kapitala kreditne institucije amandmanom smo mijenjali, predložili mijenjanje ovoga dijela stavka da i depoziti dioničara koji zajedno sa članovima uže obitelji čine najmanje 5% u temeljnom kapitalu kreditne institucije. Znači da povežemo ne samo jednoga nego se članovi uže obitelji kao povezane dioničare. Isto tako u stavku 15, članka 5. predložili smo amandman da depoziti revizorskog društva koje je obavila reviziju posljednjih financijskih izvješća da umjesto nedefiniranog, nejasnog, termina posljednjih financijskih izvještaja bude u zakonu financijskih izvješća posljednjeg revidiranog razdoblja. Isto tako u članku 15. predlažemo brisanje stavka 4., 5. i 6. jer smatramo da samo izdvajanje iz kreditnih institucija u ovaj fond povećava troškove poslovanja banaka i povećava troškove financiranja kamatnih stopa i da ni u kojem slučaju ta sredstva se ne bi trebala ni smjela upotrebljavati za sanaciju u drugim državama i za pomoć agencijama drugih država nego isključivo na području Republike Hrvatske jer da nas ne, zamislite da smo sada mi posudili novce Agenciji u Grčkoj ili negdje na drugom mjestu tako da svoju neugodnu situaciju koju smo imali već krajem '90.-tih godina sa sanacijom banaka ne doživimo ponovo. Moramo izbjeći svaki mogući rizik kada je u pitanju kreditna institucija i novci koji su namijenjeni na osiguranje depozita. Istodobno, ostavljamo jedan vama prijedlog da vi to riješite amandmanom ne želeći se mi sada, jer smo tu bili dosta oprečni u mišljenjima. I dalje mislio da članak 9. stavak 1. nije dobro definiran. Ali da ne bismo dolazili u situaciju da odbijate amandman ovaj predviđa da kreditna institucija kojoj je izdano odobrenje za rad od Hrvatske narodne banke dužna je uključiti se u sustav osiguranja depozita u Republici Hrvatskoj kojom upravlja agencija. Ovim sam stavak članka 9. kaže da nisu uključene ako su dužni se uključiti. A ako su dužni se uključiti a vi kažete da su uključene onda nema potrebe stajati da su se dužne uključiti. Ako su uključene i platile naknadu jednokratnu onda evo predlažem da vi amandmanom svojim promijenite ovaj stavak i da se recimo kaže da su one uključene i da nisu dužne se uključivati. Ili ako su se dužne uključiti da su dužne i dokazati i potvrdu o uplati naknade koju su izvršili prethodnih godina. Evo to vama ostavljam da vi to definirate samo sukladno ovim našim razmišljanjima. I ovo je samo iskorak jedan da želimo da se zakon popravi, da nema ni primisli politiziranju i da svi ovi amandmani su samo za poboljšanje. A ovo čak gdje što je najspornije ostavili smo vama da vi to definirate. A znajući da ostajete pri svom, da ne želite ići u drugo čitanje onda smatramo bespredmetnim i besmislenim ulagati sad prijedlog zaključka da ide u drugo čitanje kad ćete to odbiti, onda mi predlažemo ove amandmane i ako naiđemo na razumijevanje onda ćemo i u petak imati isti stav. Hvala lijepa.
U ime predlagatelja završno zamjenik ministra financija Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo drago mi je da smo približili stavove i da zaista ovo nije zakon oko kojeg trebamo dijeliti političke boje i sa te strane mislim da je dobro da ga napravimo što boljim. Ja sam i uvodno rekao pa evo sad ću ponovo, ja bi isto bio sretniji da su ova dva zakona išla paralelno i da nam je išao u dva čitanja, ali baš zbog ovoga zakona o Agenciji za osiguranje depozita i sanaciji institucija koji smo radili i pripremali paralelno i što ga nismo uspjeli doraditi do kraja. Usput rečeno taj zakon nalazi se dakle u javnom savjetovanju, dakle na stranicama e-savjetovanje Vlade, da malo izreklamiram Vladu i sa te stane je dostupan cijeloj stručnoj javnosti, zainteresiranoj javnosti. I dovršavamo ga i bit će na jesen na prvoj sjednici Sabora na jesen će biti ovdje pred vama. Kažem, malo mi je prekratko vrijeme gospođo potpredsjednice, dobro, hvala, dakle doći će ovdje na raspravu. Mi bi bili sretniji da je išao zajedno. E sad između dva zla smo izabrali manje. Ne bi poštivali direktivu, direktiva kaže 3.7., zato stavljam ovaj u hitni postupak. Ja nemam mandat da mijenjam na tu odluku Vlade, u krajnjoj liniji Sabor je prihvatio to, prema tome ne možemo nazvat ali ukoliko amandmanima zaista ovim tehničke prirode možemo ustvari i popraviti zašto ne. Ovo da li 6, da li 12 mjeseci, meni zvuči prihvatljivo ali kažem nemam mandat da u ime Vlade o tome odlučujem. Znate da je Vlada promijenila i Poslovnik u tom pogledu pa mora prihvatiti sve ono što, amandmane koje eventualno prihvaćamo moraju proći kroz svoju proceduru. U svakom slučaju ćemo razmotriti. Ovo isto tehnički možemo vidjeti oko jasnijeg obrazloženja ovoga članka 9. Mislim da je jasno i rekao sam to ovdje, takvu informaciju sam dobio da su sve institucije uplatile '97. kad su bile po 0,3 i kasnije su uplaćivale kako treba i da je to tada iznosilo 30-ak milijuna kuna. Ali slažem se evo da jezični izričaj možda nije najbolji pa ukoliko Vlada osjeti potrebu da i to nomotehnički popravi ok, hvala na prijedlogu. Razmotrit ćemo, vidjet ćemo i to, zaista se radi onda o nomotehničkom amandmanu. Što se tiče ovoga trećega ako se ne varam prijedloga kluba HDZ-a ili amandmana HDZ-a oko pozajmljivanja, tu moram priznat ali isto sa ograničenim mandatom, razmotrit će ga Vlada. Ja osobno ne mislim da je to dobar amandman budući da upravo taj sustav daje dodatno osiguranje svima i to je zapravo … cijelog sustava osiguranja u Europi i zemljama koje stoje u Europi, a članak 12. direktive upravo to propisuje, dakle pozajmljivanje među sodovima kako smo mi te sodove preveli, znači međusustavima osiguranja depozita. Te skraćenice će nas ubit. Znači članak 12. baš to u direktivi propisuje i ja mislim da je to dodatna uzajamna solidarnost upravo sa te strane dodatno osiguranje i našim štedišama jer mi htjeli-ne htjeli priznat koliko god nam financijski sustav bio stabilan ali mislim da ćemo se oko toga složit da među 28 zemalja smo ipak u donjoj polovici i sigurnosti i gospodarskog razvoja pa nam to možda čak i više odgovara pa je čak i interes možda Republike Hrvatske, ali kažem neovisno o tome jednostavno taj sustav je dodatan osigurač svim drugim sustavima da bi upravo ovaj kažem … smisao ovih zakona da bi sustav bio još sigurniji i više sigurniji. Upravo to dodatno garantira pa evo ne bih ja htio predlagati klubu HDZ-a, ali evo možda ovim argumentima da ipak taj amandman ne predate ako ga već niste predali jer mislim da on dodatno zapravo pojačava snagu ovoga zakona, ali to ćete kao što ste vi meni rekli da ćemo mi u Vladi tako i ja ostavljam klubu HDZ-a da još jednom odluči ako sam ja svojim argumentima pridonio da možda ne predaju taj amandman bit ću i ja zadovoljan. Drago mi je da je rasprava došla u tu konstruktivnu fazu i nadam se da će što više rasprava u ovom domu biti takve, a ove političke uvijek možemo naći teme koje jesu i političke, da je to dobro za ovu zemlju, ali to sad već ulazimo u neke sasvim druge stvari. Hvala lijepa.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče, hvala na vašem stavu osobnom i na iskoraku da se nađe zajedničko mišljenje, ali podsjetit ću na ovaj članak 9. Stvarno ga trebate korigirat, stavak 1. Opet se postavlja pitanje jesu li, a kazali ste vi ovdje u uvodno izlaganju da su postojeće kreditne institucije koje djeluju da su one već u sustavu osiguranja depozita, a u stavku 1. kažete da su se dužne uključiti. Ako su u sustavu onda bi trebalo samo izmijeniti da su one u sustavu i da su dužne dostaviti potvrdu o uplati naknade, ništa drugo. A ako su se dužne uključiti onda moraju i uplatiti, onda znači da nisu u sustavu. To morate redefinirati. Vi definirajte svojim amandmanom, samo da dobije se smisao. Što se tiče ovog članka, predlažete da povučemo amandman na stavak kojim se briše ova mogućnost da agencija može raspoloživa financijska sredstva pozajmiti sredstvima osiguranja depozita drugih država. U slučaju da postoje sporazumi da možemo i obrnuto, ali zato mora bit potpisan sporazum, a može se ova situacija sada, a direktiva to ne propisuje, ona samo omogućava da mi eventualno posuđujemo ali ako mi budemo tražili pozajmicu možda je ne dobijemo od te iste agencije koje smo posudili. E takvu situaciju želimo izbjeći i dok se to ne definira ne bi trebala ovakva odredba stajati u zakonu. A ono najvažnije, što prije pristupite izmjeni Zakona o Agenciji za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka i molim vas brišite iz naslova sanaciju banaka. Zamislite imamo trajno naziv o sanaciji banaka kao da je to proces koji imamo svakodnevno. Zakon o Agenciji za osiguranje štednih uloga to je trajno i to treba tako i zvati …. A mi smo ostavili iz '90. i neke godine Zakon o sanaciji banaka. To znači da mi stalno [[Upadica Zgrebec: Vrijeme kolega.]] zakonski prijetimo da ćemo uvijek u stečaje banke gurati, da ćemo ih sanirati. Hvala.
Igor Rađenović, odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa evo da krenem od ovog zadnjeg. Da i taj naslov je predmet javne rasprave. Evo možete se i vi gospodine Mariću i svi drugi zainteresirani još dodatno uključiti i da ga promijenimo u startu. Prema tome, taj zakon dolazi pred vas u prvom čitanju, sada smo u toj proceduri. I sam naslov i sve drugo je tako kako je. Kao što sam rekao uvodno baš zbog tih razmimoilaženja smo malo kasnili, dogovorit ćemo se hoćemo, nećemo i zato nam i ovo kasni. Ali drago mi je, ni na koji način neće biti u kontradikciji. Prema tome, mislim da onda kroz jedno čitanje sigurno možemo proći kroz ovo. Što se tiče ovog sustava solidarnosti, tu mislim rekli ste strah nas je. Mislim da je tu strah neopravdan i sve druge zemlje će unutar svojih zakona donijeti jednaku takvu odredbu, a onda dakako da će to biti na osnovu nekih dodatnih sporazuma, bilateralnih, multilateralnih itd. Naravno da nitko u sutrašnjem upravnom vijeću DABA neće nekom prebaciti i posuditi sredstva tek tako. Jednostavno će se oko toga naći procedure na temelju toga da će sve zemlje tu odredbu unijeti u svoje zakone. Naprosto to je akt dobre volje, a sve dalje se propisuje nekim protokolima itd. Spomenuo sam tu ne znam Kanada i slično, ne kad odobravamo Kanada je negdje vani onda to mora ne znam da li odlučuje Vlada, ministarstvo, manje bitno u tom kontekstu. E sada hoćemo ko mala djeca e stavite vi svi u svoje zakone pa ćemo mi zadnji, hoćemo mi prvi. Jednostavno ja vjerujem da će to sve zemlje budući da to direktiva propisuje staviti u svoje zakone i to smo riješiti. Što se tiče članka 9. da, evo razmislit ćemo još jednom. Tu se zaista misli na nove banke, tako je zakonodavac mislio, tako je napravio nema nesklada sa starima. Misli se na nove. Slažem se da je jezično neprecizno. Ostavit ćemo lingvistima i pravnim stručnjacima u Vladi ako treba i popraviti to amandmanom, nekim tehničkim amandmanom da jasno bude i napisano iako je izrečeno i istumačeno da se odnosi na nove institucije, dakle na nove, ne na postojeće već na nove. Smatra se jednostavno to je ne znam kondicional koji, nemam ta znanja. Loše je napisano slažem se sa vama. Nije presudno. Zapravo procijenit ćemo sami da li to amandmanom, tehničkim amandmanom popraviti. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo u petak.
Konačni prijedlog Zakona o osiguranju depozita, hitni postupa, prvo i drugo čitanje, P.Z.E.BR.873. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom. U skladu s člankom 199. Poslovnika Hrvatskog sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim glasujte o tom prijedlogu. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da smo većinom glasova 89 glasova za, 4 suzdržana i 14 protiv prihvatili prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim zamjenika ministra financija poštovanog Igora Rađenovića da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ponukani upravo saborskom raspravom oko dakle eventualne dileme oko toga koje su sve kreditne institucije dužne se uključiti u sustav osiguranja depozita. Jasnije smo propisali taj članak 9.dakle propisali ga jezično jasnije. Mislim da svi oni koji su bili se sjećaju da smo na raspravi ustanovili da nije bilo diskriminacije, tj. da su sve kreditne institucije uplatile dakle tu naknadu za uključivanje u sustav i da su ga uplatile po istoj cifri, ali kažem ponukani saborskom raspravom izmijenili smo članak 9.stavak 1.i 2.tako da imaju potpuno jasan izričaj. Pa tako vam predlažemo da oni glase. Stavak 1.članka 9. "Nakon što kreditna institucija dobije odobrenje za rad od Hrvatske narodne banke uključio se u sustav osiguranja depozita u RH kojim upravlja agencija." Stavak 2. "Prije početka rada kreditna institucija dužna je platiti agenciji naknadu za uključivanje u sustav osiguranja depozita u iznosu od 0,3% svog inicijalnog kapitala." Hvala lijepa.
Hvala il vama poštovani zamjeniče. Otvaram raspravu. Da, u ime Kluba zastupnika HDZ-a Goran Marić. Izvolite kolega Marić za govornicu kluba.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče, cijenjene kolegice i kolege. Mi smo upozoravali prilikom rasprave na nepotrebnost donošenja po hitnom postupku ovog prijedloga zakona i na niz nelogičnosti i nejasnoća. I uložili smo i prijedlog, dva prijedloga amandmana a i upozorili na članka 9.jer nismo znali uopće što predlagatelj zakona želi postići sa člankom 9.tako da nismo mogli podnijeti amandman nego smo zamolili da definira jasnije. Naime, ovdje je bilo toliko nejasno napisano da nije razumljivo je li se prvi stavak članka 9.odnosi na kreditne institucije koje su već, koje posluju, koje su dobile to odobrenje ili na kreditne institucije koje su dobile odobrenje a ne posluju. Tako isto i članak 2.je upućivao da se radi o diskriminaciji da jedne kreditne institucije trebaju uplatiti jednokratnu uplatu u fond za osiguranje depozita, a druge kreditne institucije ne. Ovim sada prijedlogom amandmana je ipak jasnije to definirano ali toliko mali broj izmjena a toliko nejasnoća i bez obzira na ove izmjene prijedlog amandmana zakon je mogao biti bolji iako ako se prihvate i ostali amandmani Kluba zastupnika HDZ-a onda će tek ovaj prijedlog zakona biti razumljivi i primjenjiv iako je mogao biti još bolje. Međutim, kakav je bio u prijedlogu zakona i da nije bilo naših intervencija on bi bio potpuno neprimjenjiv, nerazumljiv, nejasan i zapravo ne znam komu uopće upućen i napisan. Mislim da bismo trebali prestati sa praksom ovakvo ishitreno donesenih zakona bez temeljite pripreme jer zakon bi uvijek trebao biti potpuno jasan, nedvosmislen, primjenjiv i što dužne ne promjenjiv. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nama zainteresiranih više za raspravu, prijavljenih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman Vlade Republike Hrvatske. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 84 glasa za, 26 suzdržanih glasova i ništa protiv prihvatili smo i uvrstili u konačni tekst zakona amandman Vlade Republike Hrvatske. Poštovani zamjeniče ministra idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora. Amandman broj 1 na članak 3.
Prihvaća se gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Postao sastavni dio. Amandman broj 2 na članak 27.
Također se prihvaća.
Hvala lijepa. Postao je sastavni dio. I amandman broj 3 na članak 31.poštovani zamjeniče ministra.
I 2 amandman Odbora za zakonodavstvo prihvaća se.
Hvala lijepa. Svi amandmani Odbora za zakonodavstvo prihvaćeni i postali sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Sada prelazimo na amandman 1. Kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman kluba HDZ-a prvi amandman na članak 5.stavak 3.djelomično prihvaćamo i to na način da se amandman koji se odnosi na točku 14 prihvaća, a točku 15 djelomično prihvaća tj. prihvaća se novi izričan. Naime, umjesto posljednjih financijskih izvješća predlažemo da se zamjeni riječima financijskih izvještaja za prethodne 3 godine. Obrazloženje je takvo da mislimo da se time još više prihvaća intencija predlagatelja dakle kluba HDZ-a da ne bude nesporazuma tj. da bude duže razdoblje za eventualno neprihvaćanje depozita određene revizorske kuže i sa te strane jasnije definiramo. Dakle, amandman kluba HDZ-a da pojednostavim bio je za jednu godinu, mi predlažemo da to bude tri godine, kada bi bilo izvješće … bila bi samo jedna godina, vaša intencija je da bude duže, a na ovaj način predlažemo da to bude za posljednje tri godine što je jasan izričaj u odnosu na onaj prvi gdje je pisalo posljednjih financijskih izvještaja pa se nije moglo vidjeti kako.
Hvala lijepo. U ime kluba poštovani zastupnik Goran Marić kao podnositelj amandmana.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče, zahvaljujem na prihvaćanju prvog dijela amandmana. Drugi dio je bio upućen amandman zbog preciznijeg određivanja razdoblja i ovo prihvaćam obrazloženje koje ste prenijeli. Mislim da će pridonijeti jasnoći zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Podnositelj amandmana suglasan sa izmijenjenim oblikom, postao je sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 2 istog kluba zastupnika.
Amandman broj 2 ne možemo prihvatiti. Naime, amandman broj 2 predlaže da se uskrati pravo agenciji da pozajmi sustavima depozita drugih država članica i da to ne može učiniti. Budući da sama direktiva predviđa i da sav sustav i čitav smisao zakona je pojačanje osiguranja depozita i da to jača osiguranje depozita i naprosto imamo još jedan sustav solidarnosti i još jaču točku osiguranja depozita i za naše štediše i za one izvan RH. Ne možemo taj amandman prihvatiti jer on zapravo jača sam sustav depozita.
U ime kluba HZD-a poštovani zastupnik Goran Marić kao podnositelj amandmana.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče ministra, sustav za osiguranje depozita je osmišljen na razini solidarnosti unutar bankarskog sustava RH. ovim mi predviđamo da sredstva koja mi prikupljamo u fond radi osiguranja depozita u RH se mogu upotrijebiti za sanaciju depozita u drugim državama članicama. Ne znam znate li se u kakav rizik se upuštamo, da onaj tko ugrozi bankarski sustav u svojoj zemlji mi pomažemo ugrožavajući svoj bankarski sustav. I zašto uvijek mi moramo prvi biti? Niti jedna članica EU nije još ugradila ovakvu odrednicu u Zakonu o osiguranju depozita. Mi smo prvi. Mislim da bez odluke Sabora ništa ne bi nitko smio u ime RH posuđivati novce u inozemstvu, a kamoli to prepustiti jednoj agenciji. Znate u onoj seriji "Prosjaci i sinovi" kada je Židov htio poslovati sa Matanom, onda ga je Matan pitao, a znate li vi u kakav se rizik upuštate. A vi ovdje nama ne kažete u kakav rizik se mi upuštamo ovakvim …, ali sam znao da nećete prihvatiti amandman ovaj pa ga onda i povlačim da ne glasujemo o njemu. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Time smo liste amandmana iscrpili. Zaključujem na raspravu i dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 108 za, 6 suzdržanih i ništa protiv donesen Zakon o osiguranju depozita u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
A sada ćemo na prijedlog klubova objediniti 4 sljedeće točke. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji, drugo čitanje, P.Z. br. 825; Predlagateljica je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Zatim, - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o državnom odvjetništvu, drugo čitanje, P.Z. br. 827; I tu je Vlada predlagateljica, a prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Također je raspravu proveo Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Njihova ste izvješća primili. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću, drugo čitanje, P.Z. br. 828; Predlagateljica je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje i tu su raspravu proveli Odbor za zakonodavstvo i pravosuđe, a izvješća ste primili. I konačno, - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 860; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. I tu su raspravu proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe, a izvješća ste primili na sjednici. Uvodno će nam prijedloge zakona obrazložiti zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Zakon o Pravosudnoj akademiji donesen je 2009. godine i Pravosudna akademija je osnovana kao posebna javna ustanova koja kroz Državnu školu za pravosudne dužnosnike organizira i provodi usavršavanje kandidata za pravosudne dužnosnike sukladno preporuci Vijeća Europe o neovisnosti, učinkovitosti i ulozi sudaca prema kojoj preporuci su države članice dužne utvrditi objektivne i transparentne zakonom ustanovljene kriterije za imenovanje pravosudnih dužnosnika, te osigurati odgovarajuću obuku kandidata za pravosudne dužnosnike prije njihovog imenovanja, a sve radi povećanja neovisnosti profesionalnosti i odgovornosti. Kroz primjenu Zakona o Pravosudnoj akademiji utvrđeni su određeni nedostaci i utvrđene su mogućnosti unapređenja sustava ulaska u pravosudnu dužnost. Na tom tragu je Ministarstvo pravosuđa prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o Pravosudnoj akademiji, Zakona o Državnom sudbenom vijeću, Zakona o Državnom odvjetništvu, a uslijediti će i Prijedlog zakona o vježbenicima u pravosudnim tijelima i pravosudnom ispitu nastojalo otkloniti nejednakosti kandidata pri upisu u školu s obzirom na način i vrijeme polaganja pravosudnog ispita, a to je temelj kriterija za upis. Izjednačiti položaj savjetnika u pravosudnim tijelima koji su polaznici škole i ostalih savjetnika koji nisu i omogućiti izbor mjesta rada. Predloženim se izmjenama dakle nastoji povećati, odnosno povećava se motiviranost kandidata sa završenom državnom školom za javljanje na oglase za slobodna dužnička mjesta. Ujedno se otvara mogućnost imenovanja na prvostupanjske pravosudne dužnosti i onim kandidatima koji su svojim radom na pravnim poslovima u određenom trajanju stekli dovoljno praktičkih znanja i iskustava iako nisu pohađali državnu školu da se kandidiraju za pravosudnu dužnost. Na ovaj način se jača i uloga Državnog sudbenog vijeća i Državno-odvjetničkog vijeća pri imenovanju pravosudnih dužnosnika jer se omogućava izbor iz većeg kruga ili broja kandidata. Posebno smo osnovali radnu skupinu za izmjenu ovih zakona. Sastavljena je od predstavnika Vrhovnog suda, Državnog odvjetništva, Državnog sudbenog vijeća, Državno-odvjetničkog vijeća, Udruge hrvatskih sudaca, Udruge hrvatskih sudskih savjetnika i vježbenika, Hrvatske odvjetničke komore, Općinskog građanskog suda i Županijskog suda u Zagrebu kao najvećih sudova, Pravosudne akademije i Ministarstva pravosuđa. Zajednički smo utvrdili nacrte prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji, a nastavno na te izmjene izrađeni su i prijedlozi izmjena i dopuna Zakona o Državnom sudbenom vijeću i Državnom odvjetničkom vijeću, a ovdje nastavno i Zakona o sudovima. Polazište predloženih izmjena je zadržavanje Državne škole za pravosudne dužnosnike kao postojećeg institucionalnog okvira teoretskog i praktičnog obrazovanja budućih pravosudnih dužnosnika, ali i izmjena nadležnosti Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća prema kojim ova tijela više ne bi provodila postupke upisa i provedbe završnog ispita u državnoj školi. Izmjenama Zakona o Pravosudnoj akademiji predlaže se da se postupak upisa u državnu školu povjeri posebnom povjerenstvu čije članove iz reda sudaca Vrhovnog suda RH, zamjenika glavnog državnog odvjetnika RH i Ministarstva pravosuđa na 4 godine imenuje Upravno vijeće akademije na prijedlog Opće sjednice Vrhovnog suda RH, Kolegija Državnog odvjetništva i ministra pravosuđa. Povjerenstvo bi provodilo selekciju kandidata kroz posebno strukturiran pismeni i usmeni dio postupka i ovim prijedlogom se otklanjaju postojeća preklapanja funkcije DSV-a temeljem kojih je ulaz u državnu školu zapravo praktično značio i ulaz u pravosudnu dužnost ukoliko se osoba javila i kandidirala jer je o oba, i ulaz u državnu školu i izbor za pravosudnu dužnost, odlučivalo isto tijelo ili DSV. Ujedno smo otklonili i postojeće nejednakosti u vrednovanju kandidata koji su pravosudni ispit položili u različitim kriterijima vrednovanja. Kandidatima prijavljenim u državnu školu prijedlogom se omogućuje pravo izbora mjesta rada i rasporeda u pravosudna tijela za vrijeme trajanja državne škole i to sukladno rezultatima ostvarenim u postupku upisa pri čemu kandidati koji su već u sustavu kao savjetnici ili viši savjetnici zadržavaju svoj status a kandidati koji to nisu raspoređuju se na savjetnička mjesta u najdužem trajanju od 3 godine. Predloženim se izmjenama također otklanjaju nejednakosti koje prema važećem zakonu prouzročio status polaznika državne škole kao viših savjetnika u pravosudnim tijelima na neodređeno vrijeme u odnosu na savjetnike i više savjetnike u pravosudnim tijelima koji nisu polaznici državne škole. Trajanje stručnog usavršavanja u državnoj školi predlažemo skratiti sa 2 na 1 godinu, koncentracijom važećeg programa usavršavanja. Polaganje završnog ispita u državnoj školi također se predlaže povjeriti posebnom tripartitnom povjerenstvu čije članove na 4 godine imenuje Upravno vijeće akademije iz reda sudaca Vrhovnog suda RH, zamjenika glavnog državnog odvjetnika RH i Ministarstva pravosuđa. Predloženim konceptima upisa i provedbe završnog ispita u državnoj školi se dokida i postojeća stroga odvojenost školovanja za suce i za zamjenike državnih odvjetnika, odnosno nemogućnost da se za suca imenuje kandidat koji je državnu školu završio za zamjenika državnog odvjetnika i obratno. Predlaže se izjednačiti određeno radno iskustvo i staž na pravnim poslovima savjetnika u pravosudnim tijelima, odvjetnika, javnih bilježnika, javnobilježničkih prisjednika odnosno drugih pravnika s položenim pravosudnim ispitom sa znanjima i vještinama koje se stječu u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike te se i ovim osobama omogućava da polažu završni ispit odnosno steknu status kandidata sa završenom Državnom školom za pravosudne dužnosnike kako bi mogli konkurirati u postupcima pred DSV-om i Državnim odvjetničkim vijećem za imenovanje na sudačku odnosno državnoodvjetničku dužnost. Radi izjednačavanja položaja obje kategorije kandidata koji pristupaju završnom ispitu predlaže se da završna ocjena na državnoj školi bude isključivo rezultat znanja iskazanog na završnom ispitu te da u nju više ne ulaze bodovi ostvareni na prijemnom ispitu u školi te ocjene mentora. Zakonom se predlaže i uvođenje obveze povrata novčanih sredstava utrošenih na školovanje polaznika koji ne polože završni ispit dok se obvezu obnašanja dužnosti nakon završene državne škole i imenovanja zbog predloženog skraćivanja trajanja samog školovanja predlaže isto skratiti sa 5 godina na 2. Kroz predložene izmjene i dopune Zakona o Pravosudnoj akademiji predlažu se i određene organizacijske izmjene unutar same Pravosudne akademije, to se odnosi na smanjenje broja članova Upravnog vijeća akademije sa 11 na 9 radi učinkovitog rada ovog tijela te proširenje djelatnosti stručnog usavršavanja na sve službenike iz područja pravosuđa, a ne samo na usavršavanje vježbenika i savjetnika u pravosudnim tijelima kao dosada. Razlike u odnosu na prijedlog zakona su tri glavne, odnosno tri značajne. Propisano je pravo osoba kojima se prema posebnim zakonima priznaje pravo prednosti da se u natječaju za upis u školu pozovu na svoje pravo, kao i da se u slučaju ako imaju izjednačeni broj bodova na utvrđenoj listi ostvari prvenstvo pri upisu kandidatu koji sukladno odredbama posebnog zakona ostvaruje pravo prednosti. Radi veće transparentnosti i objektivnosti postupka upisa i polaganja završnog ispita u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike te postojanja većeg stupnja pravne sigurnosti najmanji broj bodova na provjerama znanja odnosno taj donji minimum u ovim postupcima se propisuje zakonom, a ne pravilnikom. On za upis u školu na pisanoj provjeri iznosi 65% odnosno 156 bodova u odnosu na 260 maksimalnih te na završnom ispitu ukupno 225 bodova ili 75%. Izmjena je i da članovi upravnog vijeća ne mogu biti članovi povjerenstva čije je osnivanje predviđeno ovim zakonom s obzirom da su pojedini članovi upravnog vijeća po položaju suci Vrhovnog suda i zamjenici glavnog državnog odvjetnika te da upravno vijeće imenuje članove ovih povjerenstava a radi izbjegavanja preklapanja odnosno radi objektivnosti i nepristranosti njihovog rada. Nastavno na predložene izmjene i dopune Zakona o pravosudnoj akademiji predlažu se i određene izmjene Zakona o državnom sudbenom vijeću i Zakona o državnom odvjetništvu. Sukladno izmjenama koncepta upisa i provedbe završnog ispita u državnoj školi koje su predložene Zakonom o pravosudnoj akademiji. Ovim se zakonima predlaže iz nadležnosti Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća izostaviti odredbe koje ove postupke stavljaju u njihovu nadležnost jer je predloženo da prelaze u nadležnost posebnih povjerenstva koji se osnivaju pri akademiji. Predlaže se da se u zakone ugrade mehanizmi koji izjednačavaju vrednovanje završnog ispita kandidata koji su ga već položili i kandidata koji će ga ubuduće polagati a s obzirom na postojeću različitost pristupa Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća pri vrednovanju završne ocjene a predložene su i izmjene Zakona o pravosudnoj akademiji prema kojima se više za upis u školu ne vrednuje uspjeh ostvaren na pravosudnom ispitu, a na završnom ispitu se više ne vrednuju uspjeh na ulaznom ispitu u školu i ocjene mentora. Stoga se propisuje da se ubuduće u postupcima imenovanja pred oba vijeća postignute završne ocjene množe i izjednačavajućim koeficijentom. Postupak imenovanja na pravosudnu dužnost u prvom stupnju predlaže se dopuniti provedbom psihološkog testiranja na istovjetan način kako se ono prema važećem Zakonu o pravosudnoj akademiji provodi pri upisu u državnu školu sve sa ciljem da se izjednače kandidati za pravosudnu dužnost koji su se usavršavali u državnoj školi sa kandidatima koji su samo položili završni ispit. Postupak imenovanja sudova na sudove prvog stupnja te sudaca Vrhovnog suda RH iz reda kandidata koji nisu pravosudni dužnosnici predlaže se dopuniti provedbom sigurnosne provjere sukladno odredbama Zakona o sigurnosnim provjerama jer se provedba ove provjere smatra svrsishovitom s obzirom na specifičnost pravosudne dužnosti radi svođenja mogućnosti zloupotreba dužnosti i prava i ovlasti na štetu nacionalne sigurnosti i interesa RH na najmanju moguću mjeru. Odredbe Zakona o državnom odvjetništvu o provedbi sigurnosne provjere su naravno usklađene s odredbama Zakona o sigurnosnim provjerama. S obzirom da izmjenama Zakona o pravosudnoj akademiji predloženo da završna ocjena na završnom ispitu iznosi najviše 300 bodova kako bi se izjednačile postojeće razlike u vrednovanju uspjeha polaznika državne škole od strane Državnog sudbenog vijeća i Državno odvjetničkog vijeća proizašle iz propisivanja relativnih a ne apsolutnih iznosa pojedinih komponenta ocjene slijedom čega najviša ocjena za kandidate iznosi 200 za suce, a za državne odvjetnike 100 predlaže se propisati izjednačavanje ovog vrednovanja, odnosno ovih bodova. Razlike u odnosu na prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću i o Državnom odvjetništvu u odnosu na pravo čitanje su te da je sa ciljem otklona nejasnoća i dosadašnjih dvojbi u tumačenju pojma preustroja suda i državnog odvjetništva koje su posebno došle do izražaja nakon provedene reorganizacije pravosudnog sustava i stupanja na snagu Zakona o područjima i sjedištima sudova i Zakona o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Pod pojam preustroja pored spajanja i razdvajanja uvršten je i pojam pripajanja te je propisano da svim predsjednicima sudova odnosno državnih odvjetnika, državnih odvjetništava obuhvaćenih preustrojem dužnost predsjednika suda odnosno državnih odvjetnika na toj lokaciji prestaje danom kada kojim su sudovi, odnosno državna odvjetništva spojeni odnosno pripajaju se ili razdvajaju. U odnosu na Zakon o državnom odvjetništvu, s obzirom na izmjene pojma preustroja i prestanka dužnosti državnih odvjetništava bilo je potrebno i postojeću ovlast državnog odvjetnika neposredno višeg državnog odvjetnika da odredi zamjenika državnog odvjetnika radi obnašanja poslova državno odvjetničke uprave do imenovanja novog državnog odvjetnika proširiti i na slučaj web pripajanja i razdvajanja državnih odvjetništava. Što se tiče Zakona o sudovima, zbog potrebe usklađivanja položaja službenika zaposlenih u sudovima i državnim odvjetništvima sa položajem drugih državnih službenika u odnosu na polaganje državnog stručnog ispita. Iz odredbi ovih zakona izostavljena je ovlast ministra pravosuđa da posebnim pravilnikom uređuje program, postupak i način polaganja državnog stručnog ispita za navedene službenike jer je za sva pitanja u vezi polaganja državnog stručnog ispita upućeno na propise koji se primjenjuju za državne službenike. S obzirom da je postupak, način polaganja i program državnog stručnog ispita za službenike u pravosudnim tijelima trenutno propisan pravilnikom o sudskim službenicima, te da se ovaj ispit provodi u Ministarstvu pravosuđa prijelaznim i završnim odredbama ovih zakona uredili smo pitanje važenja dosada položenih i priznatih ispita bez obveze njihovog ponovnog polaganja. Vremensko važenje postojećeg sustava polaganja ispita, dakle do stupanja na snagu izmjena uredbe o postupku, načinu polaganja i programu stručnog usavršavanja za državne službenike, te dovršetak ispita koji u trenutku stupanja na snagu predmetnih izmjena bude u tijeku prema postojećem sustavu. S obzirom da je u konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću predložena proširena definicija pojma preustroja suda a s tim u vezi i prestanak dužnosti predsjednika suda u preustroju, u slučaju spajanja, pripajanja i razdvajanja sudova nužno je istodobno i u Zakonu o sudovima na odgovarajući način urediti davanje ovlasti za privremeno obavljanje poslova sudske uprave do imenovanja predsjednika novoosnovanog suda, predsjedniku višeg suda. Zbog potrebe ovog usklađivanja a s obzirom na prijedlog da zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Državnog sudbenog vijeću stupi na snagu 1.rujna predložili smo da se izmjene Zakona o sudovima donesu u hitnom postupku. Evo hvala lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne žele. Otvaram raspravu, ali raspravu ćemo nastaviti u 15 sati, prvi na redu u ime kluba kolega Dragan Crnogorac.
Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. U ime kluba SDSS-a govorit će poštovani Dragan Crnogorac. Izvolite.
Dobar dan. Poštovani potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo pred nama je ovaj čitav niz zakona kojima se poboljšava se proces obrazovanja predlaganja i imenovanja pravosudnih dužnosnika i neka druga pitanja iz racionalizacije sudova i sudske mreže. Klub SDSS-a je u prvom čitanju podržao ove zakone i drago mi je da vidim da je u ovim aktima u drugom čitanju došlo do razumijevanja onoga o čemu smo mi govorili, a odnosi se kao što i piše u ovom završnom obrazloženju Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama zakona o Pravosudnoj akademiji jeste radi usklađivanja Konačnog prijedloga Zakona sa Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina, te odredbama drugih zakona koji određenim osobama pod jednakim uvjetima priznavaju pravo prednosti, ali i odredbama važećeg ovoga zakona i ovih o kojem pričamo. Nažalost, ja ću pročitati ustvari taj članak 22. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina koji govori stavak 2.konkretno "da pripadnicima nacionalnih manjina osigurava se zastupljenost u tijelima državne uprave i pravosudnim tijelima, sukladno odredbama posebnog zakona i drugih akata u politici zapošljavanja u tim tijelima. Vodeći računa o sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u ukupnom stanovništvu na razini na kojoj je ustrojeno tijelo državne uprave ili pravosudno tijelo i stečenim pravima". Dakle mi smo u prvom čitanju zagovarali da se i kroz ove zakone mora primjenjivati pozitivna zakonska praksa o sudjelovanju proporcionalnoj zastupljenosti odnosno u ukupnom stanovništvu na tom nivou. Evo krenuvši do Pravosudne akademije, državne škole ono što sam rekao došlo je do izmjene u članku 19.odnosno u članku 29.gdje je uneseno za razliku od prvog čitanja jedan pasus koji nije postojao i kaže se "u školu se primaju kandidati prema redoslijedu na listi prvenstava do popune predviđenog broja kandidata ako na listi prvenstava kandidati imaju isti broj bodova, prednost ima kandidat koji sukladno odredbama posebnog zakona ostvaruje pravo prednosti", pretpostavljam da je o tome riječ. Međutim ono što smo mi vidjeli i obrazloženju kako stoji da u slučaju izjednačenog broja bodova na utvrđenoj listi prvenstava prednost se daje kandidatu koji sukladno odredbama posebnog zakona ostvaruje pravo prednosti, a to bi bio Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i članak 22.upravo ovaj stavak 2.o kojem sam ja govori. Dakle da bi na neki način osigurali da kroz sistem Pravosudne akademije odnosno državne škole imamo kandidate za dužnosnike u pravosuđu mi moramo pružiti šansu za obrazovanje, šansu za obrazovanje pripadnika nacionalnih manjina, a tim i da osiguravamo određeni broj koji će moći upisati tu državnu školu. Međutim, tumačenjem zakona mi nismo do kraja zadovoljni iz razloga zato što se ovdje kaže da će tek pravo prednosti ostvariti u slučaju istog broja bodova. Što to u praksi znači? to znači ako kandidat je izjednačen sa drugim kandidatima tek onda će mu se utvrđivati to pravo. Međutim u stavku 4.članka 22. Ustavnog zakona kaže "u popunjavanju mjesta iz stavka 2.i 3.ovoga članka prednost pod istim uvjetima imaju predstavnici nacionalnih manjina". Po nama isti uvjeti su ako zadovoljava odnosno ako položi prijemni ispit ali ne i broj bodova jel onda u tom slučaju gotovo i teško razlučiti da li je kandidat bio bolji pa se upisao, bolji u smislu da ima bolji broj bodova od drugih na rang listi i kada mu to pravo počinje. Dakle počinje samo u onom trenutku kada ima isti broj bodova sa drugim kandidatom. Po nama ćemo na ovakav način teško moći ispoštivati ovu pozitivnu zakonsku diskriminaciju na način da se zadovolji određeni broj mjesta pripadnicima nacionalnih manjina koji se kandidiraju za državnu školu. Ovo nije samo problem i kod ovoga zakona nego i u drugim sferama pa čak i kod prijema sudaca. Prvo se određuju uvjeti, dakle oni osnovni koje morate imati, onda se kaže da će biti normalno i pismeni i usmeni ispitivanje. I onda se boduju kandidati i poslije toga jednostavno vi nemate pravo i mogućnosti da se pozovete, odnosno da na osnovu pozitivne diskriminacije budete izabrani čak i u mjesta na pravosudne dužnosti. Kažem zato što se po nama tumačenje ovoga zakona je, na neki način negativno djeluje na kandidate, pripadnike nacionalnih manjina jer vas svrstava u suštini da morate uvijek biti bolji od drugog kandidata. Dakle uvijek morate biti bolji i tako teško ćemo i zadovoljiti ovaj kriterij vezano za proporcionalnu zastupljenost u pravosudnim tijelima, dakle u odvjetništvima, sudovima itd.. A ja ću vam reći evo otprilike kako je to išlo nekada, odnosno jedan tekst imam želju da pročitam odnosno da citiram. On se još odnosi iz davne '97. godine kada su se upravo utvrđivali evo i postavljali, ja bih rekao čak i neki temelji ovoga članka 22. Ustavnog zakona. I dakle oni su, ovo je jedna prepiska koja je na kraju rezultirala potpisivanjem Deklaracije o uslovima reintegracije pravosuđa pod nadzor pravosudni sistem Republike Hrvatske. Kaže poštovani gospodine ministre ovim pismom bih htio da, upućeno je gospodinu Wiliamu Walkeru, tadašnjem administratoru UNTAES regije, ovim pismom htio bih vam objasniti neka sporna pitanja koja su u posljednje vrijeme došla u pregovorima Ministarstva pravosuđa UNTAES-a i reintegracijom pravosudnog sustava u hrvatskom podunavlju i kao neki prijedlog rješenja daje. U nedavnom sastanku koji smo imali u Vukovaru utvrdili smo da će i nacrt deklaracije imati 9 točaka itd.. Prvo pitanje je pitanje proporcionalne zastupljenosti, pripadnika srpske etičke zajednice u pravosudnim tijelima u hrvatskom podunavlju sukladno pismu namjere Republike Hrvatske. U svezi sa spornim pitanjem proporcionalnoj zastupljenosti sukladno posljednjim razgovorima koje smo imali sa šefom pravne službe UNTAES-a gospodinom Tubmanom predlažem sljedeće rješenje. Dakle da Ministarstvo pravosuđa jamčiti će da u sadašnjim i budućim imenovanjima pravosudnih dužnosnika za pravosudna tijela u hrvatskom podunavlju. Stvoriti pretpostavke da pravosudni dužnosnici i administrativno osoblje čine najmanje 40% ukupno imenovanih pravosudnih dužnosnika odnosno administrativnog osoblja prema tabelarnom prikazu za pojedina pravosudna tijela koja se dostavljaju u prilogu ovoga dopisa. Ovo je posve proisteklo, dakle ovu spomenutu deklaraciju, a deklaracija je dakle dio europskog sporazuma kao međunarodnog akta i ona bi se trebala primjenjivati. I da, ovo je potpisao dakle tadašnji ministar pravosuđa Republike Hrvatske gospodin Miroslav Šeparović. Isto tako potpisao je i ovu deklaraciju. Sukladno ovome kao što sam i rekao dakle Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina upravo govori dakle da će se na tim razinama ustrojstvenih tijela jamčiti proporcionalno sudjelovanje pripadnika nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima. S obzirom na prijedlog koji je kao što sam i rekao u pozitivnom smislu dorađen u ova dva čitanja. Ja bih evo izrazio na neki način i dao sugestiju i što se tiče izmjena i dopuna Zakona o Državnom sudbenom vijeću i izmjena i dopuna Zakona o državnom odvjetništvu Republike Hrvatske da se ovakva pozitivna zakonska praksa, odnosno diskriminacija pokuša izmjenama još uvijek je to moguće doraditi a u ovom smislu, ovom postojećem koje je već do sada dorađen zakon bi bilo dobro kada bi se ono odnosilo dakle da pravo prednosti imaju pripadnici nacionalnih manjina ili druge osobe u onom trenutku kada polože, dakle prijamni, odnosno ostvare minimalan broj bodova a ne da se moraju sa drugim kandidatima, da tako kažem utrkivati sa boljim brojem bodova jer onda vam to pravo defacto ništa ni ne znači. Ako ste bolji od nekog drugog svejedno će se upisati da li ste pripadnik nacionalne manjine ili ne. Evo, to je neka sugestija između ova dva čitanja i klub SDSS-a će podržati predložene zakone. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Vrijeme predviđeno za raspravu u ime kluba SDP-a podijeliti će poštovana Ingrid Antičević-Marinović i Drženko Pandek.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, poštovana pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a poduprijeti će ove prijedloge zakona, kako Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji, jednako tako Izmjene i dopune Zakona o državnom odvjetništvu, Zakona o Državnom sudbenom vijeću i Izmjene i dopune Zakona o sudovima o kojima će govoriti u ime kluba nastavno nakon mene i naš kolega Pandek. Mi u klubu SDP-a cijeli ovaj paket izmjena zakona shvaćamo odnosno vidimo njihov krajnji cilj doći do što kvalitetnijeg, obrazovanijeg, stručnijeg, moralnog, neupitnog, pravosudnog dužnosnika, bilo da se radi o sucu ili državnom odvjetniku. Cilj toga je da građanin kada ide u pravosudnu instituciju, u sud, bude takav da se krivi nenada a da pravedan ne strepi. Cilj je da dolazi u sud sa izvjesnošću ishoda a ne kao da ide u casino. Suci su temelj i državni odvjetnici, gotovo suci koji imaju posebnu zadaću da sude temelje pravosudne vlasti i imaju najveću moralnu odgovornost prema društvu. Od sve tri grane vlasti pravosudna, ona u užem i u ovom širem smislu najvažniji je stup državne vlasti i mora biti zaista u tom smislu neovisna da bi mogla polučiti svoju ustavnu i zakonsku zadaću. Suci nisu suparnici ni zakonodavnoj ni izvršnoj vlasti. Oni imaju svoju posebnu ovlast. Društvo im je podarilo najodgovorniju zadaću da sude u konkretnim slučajevima, da sude o najvažnijim ljudskim dobrima, njihovoj slobodi, njihovoj imovini. Istina je da svaki zakon, da mi koji donosimo zakone taj zakon zaista dobiva svoj život kroz svoju primjenu, međutim suci u svojoj neovisnosti, oni su neovisni i moraju biti neovisni i zato svi ovi zakoni idu upravo ka tom cilju što veće neovisnosti, a izvršna i zakonodavna vlast koja je sigurna u sebe ne boji se sucu dati velike ovlasti i ne boji se neovisnog pravosuđa. Međutim, neovisnost ne znači neovisnost o zakonu već upravo naprotiv, suprotno, samo neovisni suci moraju biti ovisni o zakonu i o vlastitoj savjesti. Naravno, to podrazumijeva da se sudac ni u kom slučaju ne smije ponavljam uzdignuti iznad prava, iznad zakona. Njegovo pravo nije da nemarno obavlja svoju dužnost. Prema tome,svaka samostalnost znači prije svega veliku odgovornost, odgovornost ovdje da se sudi po zakonu i po svojoj savjesti, da se odoli svim pritiscima, bilo da su oni vanjske naravi ili da dolaze iznutra, tzv. interna ovisnost tj. da suci ovise jedan o drugome. Nužna pretpostavka postizanja neovisnosti sudaca i učinkovitog je i nadzora upravo u tome da sudac mora biti stručan da bi učinkovito mogao se oduprijeti dakle svim pritiscima. Kako može biti sudac neovisan, a vidjeli smo kroz našu i nedavnu, recentnu pravnu prošlost kako su se suci imenovali, je li to bio kriterij stručnosti i kako sudac koji zna, odnosno taj kandidat koji je imenovan sucem, koji zna da nije došao tamo zato što je najbolji, kako on može sutradan biti neovisan i pružati pravdu građanima. Nadam se i vjerujem, jer postavili smo takve zakone, ovim izmjenama ih još nadopunjujemo upravo sa tom svrhom da u sudačke redove doista dođe onaj tko je najbolji, da bude promoviran onaj tko je najbolji, ali jednako tako da sudačko vijeće koje ima većinu jednako tako od sudaca, jednako tako i državno odvjetničko vijeće iz svojih redova preuzme takvu odgovornost koja im je zakon i data, a i Ustavom, odstrani iz svojih redova koji ne zadovoljavaju visoke kriterije. Članak 62. Zakona o sudovima i adekvatna odredba postoji i u Zakonu o državnom odvjetništvu je takva, sudac je dužan a jednako tako i državni odvjetnik stalno se stručno usavršavati i sudjelovati u programu obrazovanja i usavršavanja. Sudac je ovlašten pisati stručne i znanstvene radove, objavljivati sadržaj otpremljenih sudskih odluka i sudjelovati u radu stručnih i znanstvenih skupova i komisija, isto tako sudjelovati u pripremanju nacrta zakonskih prijedloga. Dakle samo kvalitetan sudac, samo kvalitetan državni odvjetnik kao pojedinac može biti takav koji može pružiti odista pravdu i na takav način ostvariti temeljno ljudsko pravo iz člana 6. Europske povelje i Europske konvencije o ljudskim pravima, da svaki građanin ima pravo na neovisnog suca. Dakle takva jedna neovisnost ne postoji radi samog suca nego upravo radi građana. Pa evo što je ono što je i najbitnije iako smo to već čuli u uvodnim riječima koje je dala poštovana zamjenica, dakle što je to što je novum u ovim izmjenama Zakona o Pravosudnoj akademiji. Upravo da upis u Državnu školu za pravosudne dužnosnike se izjednači i položaj svih pravnika s položenim pravosudnim ispitom jer do sada oni jednostavno nisu bili bodovani kada se polagao u prošlosti pravosudni ispit. Postupak upisa kandidata u Državnu školu za pravosudne dužnosnike iz djelokruga rada i Državnog sudbenog vijeća i Državno odvjetničkog vijeća prenijet će se na povjerenstvo za provedbu natječaja. Pri upisu u Državnu školu za pravosudne dužnosnike provodit će se selekcija kandidata kroz posebno strukturirani pisani i usmeni razgovor. Ono što je posebno važno, a to je i to smo imali veliku primjedbu Europske komisije da kod strukturiranog usmenog, a prije svega najprije postojao je usmeni, tek kasnije obveza strukturiranog usmenog razgovora, da postoje velike mogućnosti za netransparentnost i za manipulaciju. Upravo ovim zakonskim prijedlozima to se onemogućava i otklanja se takav prigovor. Prema tome nitko ne može reći, niti Državno sudbeno vijeće niti Državno odvjetničko vijeće da mu se oduzima nekakav dio ingerencija nego mu se pomaže. Ako im je cilj, a mora im biti cilj, a to je naša ovlast da uspostavimo upravo objektivne kriterije i da se ti kriteriji koji su ponekad neminovno kao i usmeni razgovor do neke mjere i subjektivnih da se u što većoj mjeri objektivizira. Tako i svi kandidati koji dolaze, dakle oni ovise samo ne o ovom ili onom sastavu Državnog sudbenog vijeća ili Državno-odvjetničkog vijeća, nego njihov ulazak u Državno odvjetništvo odnosno u pravosuđe, njihova promocija isključivo ovisi o njima samima i o njihovim sposobnostima i o njihovom moralnom integritetu. Hvala.
Nastavak izlaganja Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Dakle, ukratko koliko je još vremena preostalo samo o ovom dijelu koji se odnosi na izmjene i dopune Zakona o sudovima. Ovim prijedlogom, dakle izmjena i dopuna donose se određene rekao bih promjene u dva segmenta. U prvom segmentu odnosi se na poboljšice radi usklađivanja terminologije u biti sa ovim prethodnim prijedlozima o kojima je sad bila riječ, a onda slijedom toga u prevladavanju određenog, pa mogli bi nazvati vakuuma, vakuuma koji nastaje prilikom pripajanja ili razdvajanja sudova, a da bi se spriječila situacija da određeni tako nastali sud nema predsjednika suda i tako bude onemogućeno obavljanje poslova sudske uprave u tom sudu. Članak zakona koji se nadopunjuje predviđaju dakle u slučaju spajanja sudova mogućnost da ministar pravosuđa može ovlastiti suca jednog od sudova ili suca, dakle višeg suda za vrijeme koje ne može biti, dakle dulje od godinu dana za obavljanje poslova sudske uprave dok ne bude imenovan predsjednik spojenog suda. Sada se predlaže dopuna i za slučaj kad se sudovi pripajaju, odnosno razdvajaju. S obzirom da su se pojavile određene primjedbe da bi Državno sudbeno vijeće trebalo određivati i tu osobu, dakle koja privremeno obavlja poslove sudske uprave treba napomenuti, dakle da je što je sad bilo rečeno, da je mogućnost da ministar pravosuđa ima tu ovlast postojala i u prethodnom zakonu samo što je bila predviđena samo za slučaj spajanja sudova. Na nekoj sadržajnoj razini, dakle ova promjena rješava sličnu materiju, usmjerena je na poboljšanje postojećeg testa i otklanjanje mogućnosti određenog pravnog vakuuma, te stoga ne nalazimo opravdanim prijedlog da se mijenja tekst u smislu da bi DSV određivao i tu zamjenu. Sve primjedbe koje su se mogle, koje se sad upućuju u biti su stale i za prijašnji tekst, tako da ta zamjena, taj period može biti vrlo kratak tako da ne bi mogli govoriti zbog intenziteta i tog kratkog perioda da bi tu uopće moglo biti kakve riječi o povređivanju načela podjele vlasti. Tako da smatramo da je ovim prijedlogom teksta sve pokriveno. I druga izmjena usmjerena je poboljšanju postojeće regulative u smislu da se i zbog specifičnog položaja sudskih službenika i namještenika sada dodatno precizira obavljanje vježbeničke prakse, postupak i način, te program polaganja državnog stručnog ispita za te službenike i namještenike. Dakle, u tom smislu se ovlašćuje ministar pravosuđa pravilnikom da propiše, dakle potreban stupanj obrazovanja sudskih službenika i namještenika što nalazimo dobrim, boljim rješenjem upravo zbog specifičnosti njihovog položaja i zbog potrebe, dakle da se oni i dodatno i drugačije malo i bolje obrazuju i prolaze edukaciju u odnosu na druge službenike i namještenike recimo u upravi. Kako se ovdje radi o dodatnom preciziranju i poboljšanju dosadašnjeg teksta klub SDP-a će podržati i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima kao i prethodne zakone. Hvala.
U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani zastupnik Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra pravosuđa. Nakon ovog ushita kako smo dobro regulirali ova pitanja s obzirom da su četiri točke svrstane u 15 minuta nastojat ću telegrafski nešto ponoviti što je bilo vezano uz ove zakone u prvom čitanju. Ali posebno mi dozvolite da se očitujemo o Zakonu o Pravosudnoj akademiji jer je on razlog donošenja i ostalih zakona. Zbog čega je on razlogom to ćemo vidjeti ukoliko ćete vjerovati našim argumentima. Dakle, mi mijenjamo Zakon o Državnom sudbenom vijeću zbog činjenice da mijenjamo i Zakon o Pravosudnoj akademiji, jer predlagateljica Vlada smatra da treba promijeniti taj zakon, ali ne zbog onoga što je bilo loše do sada u radu Pravosudne akademije, nego zbog činjenice imenovanja sudaca, odnosno provođenja postupka edukacije osoba koje se natječu za pravosudne dužnosti. Ja ću biti slobodan, ne želim da mislite da je to bilo kakvo dociranje pročitat članak 124. Ustava ako je validna ta nomenklatura, zato da se razumije o čemu pričamo. Državno sudbeno vijeće je samostalno i neovisno tijelo koje osigurava samostalnost i neovisnost sudbene vlasti u Republici Hrvatskoj. Državno sudbeno vijeće u skladu sa Ustavom i zakonom samostalno odlučuje o imenovanju, napredovanju, premještaju, razrješenju i stegovnoj odgovornosti sudaca i predsjednika sudova osim predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Preskočit ću jedan stavak jer nije bitan za našu temu, pa pročitati Državno sudbeno vijeće sudjeluje u osposobljavanju i usavršavanju sudaca i drugog pravosudnog osoblja. Predlagateljica između dva čitanja ovoga zakona kojim želi razvlastiti Državno sudbeno vijeće, njegove Ustavom garantirane uloge dobila prijedlog Državnog sudbenog vijeća koje je izrazilo svoje prijedloge o izmjenama zakona i o Pravosudnoj akademiji ali i o DSV-u. Što se tiče Zakona o Pravosudnoj akademiji temeljna primjedba na konačni prijedlog zakona u izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji je uvođenje Povjerenstva za upis u državnu školu i posebnog Povjerenstva za polaganje završnog ispita i činjenica da se briše nadležnog Državnog sudbenog vijeća za upis u državnu školu i održavanje završnog ispita. U članku 15. do 23. propisane su nove ovlasti Povjerenstva za upis u državnu školu i provođenje završnog ispita u državnoj školi. Takvim rješenjem se vrši prvi izbor kandidata za suce i zapravo navedeno povjerenstvo dobiva ulogu DSV-a jer danas, sutra nitko tko neće imati položen ispit u državnoj školi neće moći biti kandidat za prvostupanjske sudove. Stoga je vijeće nakon rasprave zaključilo da bi se sve te odredbe trebalo brisati to tim više što je DSV u ranijem sazivu provelo 2 natječaja za upis u državnu školu i završni ispit i kod toga nije bilo nikakvih problema. To je temeljna primjedba DSV-a, zbog toga sam čitao, tijela ustanovljenog Ustavom RH kao samostalnog tijela, temeljna primjedba na izmjenu Zakona o Pravosudnoj akademiji. Danas imamo jednu prekrasnu varijantu kakvu predlaže Vlada, a to je po prilici ovo. Iz reda Državnog odvjetništva i Vrhovnoga suda RH imenuju se osobe u Upravno vijeće Pravosudne akademije, u Programsko vijeće Pravosudne akademije, u Povjerenstvo za upis u državnu školu i kasnije u Povjerenstvo za provedbu natječaja i završni ispit na državnoj školi. I sada imate situaciju da iz istih tijela imate imenovane ljude i u Upravno vijeće koje rukovodi radom Pravosudne akademije i u sva tijela koja će provoditi natječaj, natječaj koji de facto znači izbor sudaca, izbor koji je Ustavom određen da obavlja DSV. Ako je ovo način kako je predlagateljica razumjela da treba se boriti za neovisnost nositelja pravosudnih dužnosti onda je jedno od ovih tijela u državi suvišno. Ili je na ovaj način suvišna Pravosudna akademija ili pak ukoliko smatrate da je to legitimno rješenje potpuno je besmisleno postojanje DSV-a. Jer ono neće vršiti odabir sudaca osobito ne za dužnosti kada prvi puta stupaju na dužnost suca, najčešće općinskih sudova. S druge pak strane pokazao sam vam da uvijek iz istog kruga, dakle iz sudova, redovnih sudova, općinskih, županijskih i vrhovnoga se imenuje ljude u programska vijeća, da se iz Vrhovnog suda i Državnog odvjetništva imenuju osobe u upravno vijeće i sada i u ova nova nastala tijela koja bi trebala preuzeti funkciju DSV-a. S druge pak strane to pokazuje potpuni rekao bih neobjektivan pristup predlagateljice s obzirom na osobe koje bi trebale biti nositelji pravosudnih dužnosti. Nigdje u ovim normama nemate drugu stranu onoga što se zove kontradiktorna rasprava pred bilo kojim sudom. Vi imate čelnike sudbene vlasti i čelnike iz Državnog odvjetništva. Ali nigdje čak ni u programsko vijeće nije predloženo da i Odvjetnička komora ili da uopće odvjetnička djelatnost predlaže i imenuje svoje predstavnike. Držimo da bi nositeljima pravosudnih dužnosti jednako vrijedno bilo i kroz edukaciju Pravosudne akademije ali isto tako i kroz cijeli ovaj postupak imati mogućnost u ovoj edukaciji osim slušanja predavanja nositelja pravosudnih dužnosti iz faze ovih redovnih sudova isto tako čuti i ono što mogu o tome govoriti odvjetnici, javni bilježnici ili danas sutra neka druga dužnost ukoliko se dogodi da se ove pravosudne dužnosti dalje budu širile. Međutim, o tome nema nikakvog dogovora. Mi smo i u prvom čitanju zakona prigovarali ovakvom rješenju jer držimo da Pravosudna akademija na ovaj način niti će biti objektivna niti će ostvariti ono što su bili nekakvi zacrtani ciljevi njenog djelovanja. Imao sam danas čast i zadovoljstvo razgovarati i sa ravnateljicom Pravosudne akademije koja mi je uručila i Izvješće o radu za 2014. godinu. I moram reći da sam ostao ugodno iznenađen materijalom ali neugodno rezultatima kako to izgleda. Samo za najkraće, aktivnosti Pravosudne akademije u 2014. godini govore da se po granama prava 28% aktivnosti akademije odnosilo na grane građanskoga prava, ne moram vjerojatno tumačiti koliko su one opširnije od svih ostalih, isto toliko 28% na kazneno pravo, 24% na trgovačko, upravno i prekršajno pravo, 5% na učenja o Europskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda pa isto tako onda u svim tim edukacijama svega 14% u 2014. godini akademija je svojih aktivnosti iskoristila za edukaciju o pravu EU. To govori o nečemu što je za ilustraciju uz ovu Državno odvjetništvo o kojem sam govorio, a to je da je kod nas u našoj javnosti ali izgleda i u našoj struci postala predominantnom kaznena grana prava koja ni po čemu ne bi takvo mjesto u društvu trebala imati. Ona je sigurno najatraktivnija, ona je sigurno medijski najbolje praćena ali ona niti po svojoj materiji, ni po svojem dosegu ne bi smjela zauzimati prvo mjesto ne samo u našim medijskim izvještajima, nego i u stručnim skupovima i u edukaciji kako je to predviđeno i kako je to odradila Pravosudna akademija u 2014.godini. Nastavno uz ovo nažalost zbog kratkoće vremena, a trebalo bi dosta vremena govoriti i samo o radu Pravosudne akademije i Državne škole za pravosudne dužnosnike naše primjedbe su usmjerene i prema Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom sudbenom vijeću. Kao to sam već rekao Državno sudbeno vijeće je Ustavom određeno tijelo koje bira suce pa u slučaju ako Državno sudbeno vijeće ne sudjeluje u odabiru kandidata za Državnu školu za pravosudne dužnosnike narušava se po mišljenju članova Državnog sudbenog vijeća ustavna ovlast koja je data Državnom sudbenom vijeću. To, ovo što sada govorim nije samo mišljenje kluba HDZ-a, ovo je mišljenje izneseno na sjednici i uobličeno u primjedbe koje je predlagateljica dobila Državnog sudbenoga vijeća, međutim te primjedbe predlagateljica nije prihvatila. Još nešto vezano, a čini mi se da je osobito značajno za izmjene Zakona o Državnom sudbenom vijeću a vezano je uz izbor nositelja pravosudnih dužnosti. Po prvi puta se sada predlaže da se uvode sigurnosne provjere za kandidate koji su u postupku izbora i po mišljenju Državnog sudbenog vijeća i ako mogu tako slobodno reći pravosudne struke to je miješanje izvršne vlasti u nadležnost sudbene vlasti i time narušavanje diobe vlasti zagarantirane Ustavom. Naime, mišljenje je ako se za nositelje pravosudnih dužnosti propisuju obvezne sigurnosne provjere za sve kandidate da bi te sigurnosne provjere trebale onda propisati i za sve druge dužnosnike u RH što naravno nije slučaj i zbog toga se smatra da se time narušava načelo diobe vlasti. S obzirom na te sigurnosne provjere ima i sugestija je da se te odredbe iz izmjena ovoga zakona brišu. Postoji još jedna velika primjedba na članak 61.a to je da se treba detaljnije propisati postupak trajnog premještaja sudaca da ne zamaram auditorij ali predlagateljica zna o čemu se radi i u obrazloženju stoji, dakle treba imati na umu da je trajni premještaj kao mjera koju može poduzimati državno sudbeno vijeće zapravo izbor sudaca na neki novi sud i zbog toga za taj trajni premještaj treba posebno urediti zakonom. U ovom zakonu također bi trebalo jasno propisati i ovlast Državnog sudbenog vijeća za koja pitanja može podzakonskim aktima uređivati samo Državno sudbeno vijeće da ne bi bilo u koliziji sa ovim zakonom ili mogućim tumačenjem zakona. Što se tiče sigurnosne provjere nastavak ovih mjera je i u propisivanju obveznog psihološkog testiranja za kandidate koji se prvi puta biraju na pravosudne dužnosti. Nije točan navod u konačnom prijedlogu da ovaj zakon neće izazvati nove financijske izdatke što je svakome jasno, jer ako se uvodi psihološko testiranje koje mora provesti odgovarajuća ustanova to testiranje ima cijenu i biti će, to će biti novi izdatci koji će opterećivati proračun. Ako se već uvodi psihološko testiranje nositelja dužnosti tada treba osigurati za to i financijska sredstava. Ne može se lakonski tumačiti da to nisu dodatni troškovi. U radu Državnog sudbenog vijeća uočena je potreba da se suca tijekom mandata može uputiti na određenu zdravstvenu provjeru jer je najčešće slučaj da oni koji se po prvi puta podvrgnu zdravstvenom pregledu su obično na pregledu kada su najzdraviji. Međutim sve ono što se može kasnije tijekom radnog vijeka dogoditi ne postoji kao obveza pregleda odnosno poslodavac u ovom slučaju neko od sudova ili predsjednik suda ne može uputiti osobu na zdravstveni pregled a to bi bilo nešto što bi moglo zamijeniti psihološko testiranje i što bi kao mjera imalo smisla i tu mjeru vjerujem da bi svi pozdravili. Navedeno u ovom nažalost prekratkom vremenu moram reći da iz ovih razloga gdje klub HDZ-a dijeli mišljenje koje vam je uputili i Državno sudbeno vijeće mi izmjene ovih zakona nećemo podržati i još jednom upućujemo da se uopće razmotri ovakav način rada i egzistiranja Pravosudne akademije jer držimo da to nema niti rezultata, niti prevelikog smisla. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Ja želim vjerovati da ne podržavate vi onaj Potrebicin DSV. Kada se radilo upravo bez ikakvog kriterija po volji kako se htjelo. Naime, vi tvrdite ovdje u svojoj raspravi da ovi prijedlozi zakona, pogotovo zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji želi se razvlastiti DSV. Ne, ne želi se razvlastiti DSV. Međutim postavlja se pitanje i oni i dalje imaju svoju temeljnu funkciju primati, unaprjeđivati i odstranjivati ih iz svojih redova. Ali ono što je naša zadaća i što zakonodavac ima pravo i koristit će to da bi pripomogao, a u čemu? Da budu što transparentniji ti razlozi zbog čega se nekoga prima drugog ne. Dakle kao se biraju suci, kao se biraju državni odvjetnici? To su sada potpuno, gotovo, do krajnjih granica objektivizirani kriteriji. Mi smo uočili upravo, ako i pratite, a vjerujem da pratite jer ste i član, dakle vidjeli smo da je to jedan zatvoren krug kako u Državnom odvjetništvu tako isto i kod sudaca, dakle da se omoguće jednake startne pozicije svima pravnicima sa položenim pravosudnim i koji su završili dodatne edukacije. Dakle pri ovome samo se ustanovljuju konkretni prijedlozi odnosno konkretni kriteriji. A kada kažete da bi javni bilježnici i odvjetnici morali biti članovi Državnog sudbenog vijeća ili ovog povjerenstva, ja smatram da ne. Prije svega oni imaju svoje komore nitko im se ne petlja u to. Mi smo imali takav slučaj da su odvjetnici bili članovi Državnog sudbenog vijeća i molim vas mislim da su ne znam kako se takva usluga zove kandidatkinji i jednom kandidatu rekli kada se javnost pitala zašto je taj kandidat primljen njegov odgovor je bio zato što ima dobre gene. E više se ovdje ne radi o dobrim genima nego o dobroj kvaliteti, educiranosti, tražimo da uđu najbolji. I već u tom smislu su polučili rezultate i DSV i Državno odvjetničko vijeće.
Odgovor na repliku poštovani Davorin Mlakar.
Poštovana kolegice Antičević-Marinović, ja ovdje ne predstavljan potrebičin DSV ja ovdje kada hoćete na taj način razgovarati predstavljam Lekin DSV. Josip Leko je član DSV-a kojega sam i ja član. Ovo što sam govorio, govorio sam o mišljenju Državnog sudbenog vijeća s kojim se slaže klub HDZ-a samo vi to niste željeli čuti, a ja nisam ulazio u gensku strukturu ni prethodnih pa neću ni ovog DSV-a. Ali vam tvrdim da je ovo rješenje na tragu rješenja vaše Vlade kako se može urediti zakon da biste fingirali natječaje, a da ih ustvari ne trebate. Vi danas imate Ustavom određeno tijelo koje ne može vršiti svoje nadležnosti Ustavom garantirane jer vi mijenjate na ovaj način zakon. i sada iz istog reda Vrhovnoga suda i Državnoga odvjetništva plus Ministarstvo pravosuđa određujete sva tijela koja će vršiti natječaj, izbor i imenovanja sudaca, a tobože u državi postoji fantazija da o tome odlučuje DSV. To vi možda niste razumjeli u mojoj raspravi. Ponavljam vam, DSV ima i vaših članova i to jednako toliko iz Parlamenta kao što ima i oporba, ali svi ostali nositelji pravosudnih dužnosti i znanstvene institucije koje su zastupljene u DSV-u misle da je ovo nedopustivo zadiranje u nadležnost DSV-a jedino eto vi i vaš klub mislite drugačije. Praksa će pokazati tko je imao pravo.
Druga replika poštovani Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, jedna od glavnih primjedbi u vašoj raspravi je bila ta da se DSV-u uzimaju ovlasti prilikom imenovanja sudaca na način da se njih ne pita prilikom prijema na Pravosudnu akademiju. Ali mislim da je to jako ekstenzivno tumačenje zakona, na taj način ako bi širili takvo tumačenje onda bi mogli reći koji su uvjeti da bi netko postao sudac. Pored ovih svih koji su nabrojani ovdje naravno i diploma Pravnog fakulteta, dali bi onda se i na taj način trebali proširivati kriteriji da bi i tu DSV trebalo imati nekakvu riječ jer ako želiš biti sudac moraš završiti i Pravni fakultet, moraš položiti pravosudni ispit, moraš položiti ispite na Pravosudnoj akademiji. Dakle mislim da ovdje nema govora o tome da se na taj način umanjuju ovlasti DSV-a, ona ima krajnju, krajnju riječ tome tko će biti izabran kao pravosudni dužnosnici u RH bez obzira jeli je završio sve ove škole prije ili nije. Hvala.
Odgovor na repliku Davorin Mlakar.
Kolega Pandek ovo nije bilo ekstenzivno tumačenje zakona, ovo je bilo tumačenje Ustava prema svrsi ili teleološko tumačenje Ustava koje će reći ako je neko tijelo odgovorno za imenovanje sudaca onda treba imati instrumentarij kojim to može vršiti. A reći ću zbog javnosti kako to izgleda ovo što ste vi potegnuli na Pravni fakultet. Vi možete završiti Pravni fakultet i sutra se baviti uzgojem kuruze, ali ne možete biti nositelj pravosudne dužnosti prema našim propisima ako ne završite Državnu školu za pravosudne dužnosnike u tome je ključna razlika. Državna škola je jedna od dvije sastavnice Pravosudne akademije. I mi smo već do sada napravili problem, a pitajte predlagateljice da li sam upravu da je preko 600 savjetnika koji rade već godinama de facto poslove sudaca do sada bilo onemogućeno uopće javiti se na natječaj i natjecati se za slobodna sudačka mjesta. Sada imate drugu generaciju završenih polaznika državne škole, njih 22 se nema rasporediti kamo jer nema slobodnih sudačkih mjesta. A da biste postali sudac morate prvo završiti tu školu. I zbog toga sam rekao ako morate ići u školu da biste se natjecali za suca, ako je to do sada DSV bez ikakvih prigovora i bez prigovora na objektivnost, težinu testova itd., pitamo zašto sada odjedanput taj princip nije dobar.
Nastavljamo s radom po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će uvaženi kolega Goran BEus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odmah na početku želim reći da će klub HNS-a liberalnih demokrata podržati prijedlog seta zakona i kada se radi o Zakonu o pravosudnoj akademiji, izmjenama Zakona o Državno odvjetništvo, o sudbenom vijeću i o sudovima. Svjedoci smo da jedna žustra rasprava i rekao bih bitka oko toga kako će se i na koji način uspostaviti stvarno nezavisno sudstvo traje u Hrvatskoj intenzivno posljednjih 7, 8 godina nakon što su kolokvijalno rečeno suci Republici Hrvatskoj postali nezavisni 3. siječnja 2000. godine objavom rezultata parlamentarnih izbora. Sjećam se vrlo dobro da je 2010. godine, vrlo slična rasprava bila u Hrvatskome saboru jer smo tada, dakako pritisnuti pregovorima sa Europskom komisijom bili prisiljeni unijeti čitav niz novosti u sustav, prije svega i oko izbora, napredovanja, usavršavanja sudačkih dužnosnika, vrednovanja, uspjeha. I da tada naprosto nisu mogle proći neke ideje koje da su tada uvrštene i da su se tada već implementirale sigurno bi poboljšale situaciju. A podsjetiti ću radilo se o tome da se osnaže objektivni kriteriji, da se rezultati objavljuju na internetu. Isto tako da se razmisli dobro i o tome da postoji, da se ugradi mehanizam po kojemu će se vrednovati rad sudaca na način da oni koji su najgori doista mogu dobiti i zahvalnicu i ispraćaj iz sudačke službe. Dakle možemo reći da od 2010. traje jedna konstantna reforma pravosudnog sustava kod nas u nekoliko različitih faza. Jedna od najvažnijih je dakle ona koja se tiče izobrazbe sudačkoga kadra, odnosno pravosudnih kadrova. I u tome smislu nitko od nas ne može biti zadovoljan ukoliko Pravosudna akademija ne radi punim kapacitetom i ukoliko ne postiže svrhu na način da upražnjena mjesta i mjesta koja su predviđena za napredovanje doista ne mogu biti popunjena ukoliko nemamo dovoljno formalno definiranih obrazovanih sudačkih kadrova. U tome smislu zadaća je Vlade da Pravosudnoj akademiji, osobito državnoj školi omogući jer radi se o nezavisnoj javnoj ustanovi najbolje moguće uvjete i okvir u kojemu će ispunjavati zakonom definirane zadaće. Mi nemamo ništa protiv toga da se dakle preko ovoga povjerenstva postupak praktički u ovome tehničkome smislu olakša, da se izbjegne i preklapanje funkcija u tome smislu i da se cijeli postupak vremenom učini što je moguće transparentnijim jer epizode koje smo imali do sada već spomenuta jedna u kojoj je definirano da je netko sjajan kandidat zbog toga što su roditelji bili sjajni pravni stručnjaci je nešto što nam ne služi na čast i to se ne bi smjelo više nikada dogoditi. U svakome slučaju zalažemo se za to da utjecaj objektivnih kriterija u ovom cijelom postupku da bude presudan. I da se prostor za bilo kakvu subjektivizaciju suzi na najmanju moguću mjeru jer znademo vrlo dobro iz nekih prijašnjih faza da je upravo taj prostor bio prostor u kojemu se moglo diskvalificirati sjajne potencijalne pravosudne dužnosnike a zapravo i favorizirati neke druge po nekim kriterijima koji s pravom, pravdom, njihovom obrazovanošću i sposobnostima nisu morali imati veze. Ponoviti ću još jedno, klub Hrvatske narodne stranke, Liberalnih demokrata podržava predložene izmjene ovih četiriju zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Pa upravo ovo kolega što ste rekli, kome smeta da se upravo DSV objektiviziraju i pripomogne da dođe do što kvalitetnije odluke, njihova je zadnja. Ali molim vas, dakle kome smeta da i u povjerenstvu za provedbu postupka, to je samo postupak, u državnu školu budu imenovani ljudi iz reda sudaca Vrhovnog suda, državnog odvjetništva i Ministarstva pravosuđa? Pa kome to smeta? Pa nama je zaista stalo da dođemo do što kvalitetnijeg suca, do što kvalitetnijeg državnog odvjetnika. Kome smeta najkvalitetniji sudac? Kome smeta najkvalitetniji državni odvjetnik? Jer i zbog toga koliko smo čuli, ja neću reći da se u to vjeruje ali sve suprotno znači želju da se manipulira. Kvalitetnim sucem, stručnim, obrazovanim ne može se manipulirati. Ne može se reći mene je imenovao ovaj sastav DSV-a zato što je to takav sastav nego zato što sam bio najbolji pa nije imalo ni drugog izbora nego mene imenovati kao najboljeg. To želimo i to s ovim postižemo. A bilo bi interesantno vidjeti koliko su kandidati, pogotovo to nije slučaj na sreću sa Državno odvjetničkim vijećem, ali kod Državnog sudbenog vijeća u ranijim fazama, prije nekoliko godina imali smo situaciju da netko tko je dobio 70 bodova, drugi kandidat 100 bodova, 120 bodova na tom usmenom razgovoru pretekne onaj od 60 bodova. Je li to nekome smeta? E mi smo to uočili, to je bio prigovor veliki iz Europske komisije. Mogu reći da sve međunarodne konferencije bave se upravo transparentnošću imenovanja, bilo koje tijelo imenuje u bilo kojem sastavu. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne možeš! … [[Upadica se ne čuje.]]
Odgovor na repliku Goran Beus Richembergh.
Upravo zato kolegice Antičević referirao sam se na raspravu iz 2010. godine koja je bila vrlo žustra sa tadašnjom Vladom, upravo oko toga koliko će objektivni a koliko uvjetno rečeno subjektivni kriteriji stečeni ili demonstrirani u tzv. razgovoru utjecati na stvarnu, konačnu odluku DSV-a o imenovanju pravosudnog dužnosnika. Već tada je bilo jasno dakle da postotak koji je ostavljen za bodove koji se dobivaju na razgovoru je i dalje prevelik. A na vaše pitanje kome to smeta, budite sigurni da građanima ne smeta, građanima smeta ovakva situacija u pravosuđu, sporost, neučinkovitost, otaljavanje, ogluhe, ponašanje dijela sudskoga kadra koje se ne može nazvati definitivno odgovornim. Prema tome građanima to ne smeta, a ne smeta ni HNS-u.
U ime kluba Nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Zaključna riječ, zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici, zahvaljujemo se za raspravu. Slijedom iznesenih primjedbi očito ćemo se prvo u odnosu na primjedbu vezanu za članak 19.a u odnosu na članak 29. Zakona o Pravosudnoj akademiji koja se odnosi na pravo prvenstva, odnosno na pravo kandidata da se pozovu na zakonom zajamčene ovlasti koje imaju s obzirom na pravo prvenstva. Dakle u školu se primaju kandidati prema redoslijedu odnosno prema bodovima koje su ostvarili na listi. Ukoliko imaju jednak broj bodova onaj kandidat koji ima pravo pozvati se na pravo prvenstva to će i učiniti. Smatramo da konkretno tumačenje Zakona o pravu nacionalnih manjina je u ovom smislu bilo preširoko jer stvara prekomjernu pozitivnu diskriminaciju, nesrazmjernu pozitivnu diskriminaciju. Dakle nije riječ o tome da bi kandidat trebao biti bolji nego u slučaju ako su kandidati jednaki onaj koji ostvaruje temeljem posebnog zakona prednost on će ju i ostvariti. Bilo je govora o tome da se jamči izbor određenog postotka pravosudnih dužnosnika i da ga jamči Ministarstvo pravosuđa. Upravo se o tome i radi, Ministarstvo pravosuđa ne bira i ne imenuje kandidate niti to čini s obzirom na ustanovljena povjerenstva o kojima je ovdje bilo riječ nego tu ovlast Ustavom ima, Ustavom zadržava i ničim se ona ne mijenja, Državno sudbeno vijeće odnosno Državno odvjetničko vijeće. Kao što je uvodno bilo rečeno, Republika Hrvatska je sukladno preporuci Vijeća Europe bila dužna utvrditi objektivne i transparentne kriterije za izbor pravosudnih dužnosnika, a naravno i osigurati odgovarajuću izobrazbu, oni koji pretendiraju bit pravosudni dužnosnici. Negativni komentari odnosno protivljenje prijedlogu od strane kluba zastupnika HDZ-a temelji se na jednoj pretpostavci koja se čak i praktično pokazala kao praksom. Dakle nije izbor u državnu školu automatski izbor i na pravosudnu dužnost. Mi nemamo sustav u Republici Hrvatskoj po kojem onaj tko se upisuje u državnu školu tad onda tek ide na izobrazbu i automatski postaje sudac. Ne, kod nas je sustav takav a i sukladno preporukama Vijeća Europe da osobe koje pretendiraju ili imaju namjeru biti pravosudni dužnosnici upisuju državnu školu da bi stekli određena znanja i adekvatno svojim znanjima se plasirali s obzirom na kriterije i bodovanje kao što smo imali prije i sada još detaljnije razradili. A uvijek i na kraju zadnju riječ izbora ili imenovanja imat će Državno sudbeno vijeće ili Državno odvjetničko vijeće. Dakle zasigurno se neovisnost, profesionalnost i odgovornost onih koji su izabrani sačuvala i u smislu ustavnih ovlasti Državnog sudbenog vijeća. Da, mi imamo povjerenstva koja odlučuju o upisu u državnu školu i drugo povjerenstvo za polaganje ispita o rezultatima tih ispita. Spomenuli ste ovdje situaciju sa sudskim savjetnicima koji nisu išli u državnu školu i koji jesu i njihov nejednak položaj. Tom problematikom smo se posebno bavili i upravo smo i u ovom prijedlogu zakona i riješili. Dakle ne samo i za te sudske savjetnike nego i za sve ostale građane Republike Hrvatske koji imaju određeno iskustvo na poslovima pravnim i koji će položiti odnosno žele biti pravosudni dužnosnici, polože ispit u državnoj školi, dakle bez da ju polažu dodatno, mogu biti kandidati odnosno prijaviti se na slobodna pravosudna mjesta. Opet će i te izabrat Državno sudbeno vijeće ili Državno odvjetničko vijeće. Mi smo tim proširenjem broja odnosno mogućnosti kandidata da se prijave dali još jaču ovlast Državnom sudbenom vijeću ili Državnom odvjetničkom vijeću jer biraju iz šireg kruga kandidate i biraju dakle time mogu izabrati najbolje. To se tiče i sigurnosne provjere. Da, ponudili smo kroz zakone i mogućnost da se izvrši sigurnosna provjera za kandidate jer mislim da nema dvojbe, ovdje je to i rečeno, građani Republike Hrvatske žele nepristrane, objektivne suce koji nemaju mrlje u svojim prethodnim profesionalnim i ostalim ponašanjima. Opet je krajnja riječ DSV-a i Državno odvjetničkog vijeća, dakle i bez obzira na sigurnosnu provjeru opet će odlučiti DSV. Ne zadire mu se time u mogućnost da odabire i tako kandidata ako za to ima obrazloženje. Što se tiče psihološkog testiranja, to nije novost. Možda na prvi pogled izgleda kao da je to posebna još financijsko terećenje proračuna, ali nije gledano u kontekstu dakle mi smo na strani Pravosudne akademije imali provođenje psihološkog testiranja. Sad smo to prenijeli … DSV, dakle ostaje ista financijska obveza samo se sa drugih stavaka provodi. Zaključno, izmjenama ovih zakona mi smo sigurno bliže transparentnijim, objektivnijim i jasnijim kriterijima za one koji će biti pravosudni dužnosnici i sigurno nismo zadirali u ustavne vlasti Državnog sudbenog vijeća i Državno odvjetničkog vijeća. Naprotiv, ove teme smo mi kroz rad radnih grupa raspravili detaljno pri kreiranju ovih prijedloga izmjena i one su dobile suglasnosti od svih koji zapravo drže pravosuđe kod nas na razini ja se nadam više nego što je bilo prije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Dvije replika. Prvo poštovani Goran Beus Richembergh.
Gospođo Artuković, izrekli ste jednu sintagmu koja me jako zapekla i sad bih vas zamolio da je više nikad ne ponovite a to je prekomjerna pozitivna diskriminacija. U Hrvatskoj to ne postoji. Ja vam garantiram čašću da od 22 nacionalne manjine pobrojane u Ustavu RH barem pola njih nema ni jednog jedinog pripadnika sudačkoga dužnosnika u RH. Dakle, možda mi imamo neki osjećaj, ja razumijem vašu dobru volju, razumijem vašu dobru namjeru ali to u Hrvatskoj naprosto ne postoji. Ovakav model koji vam je spomenut u kontekstu tumačenja Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina ne može stvoriti nikakvu prekomjernu pozitivnu diskriminaciju, jer je to contradictio in adjecto. Ne postoji prekomjerna pozitivna, postoji samo pozitivna i negativna i u tome smislu na žalost mi još nismo društvo koje može govoriti o možda nesrazmjernoj. Dugo, dugo će vremena proći da dođemo u tu poziciju da možda govorimo o nekom nesrazmjeru. Nemamo ga već dugo i na žalost dugo ga nećemo imati. Hvala.
Na repliku odgovara zamjenica Sandra Artuković Kunšt.
Hvala lijepo. Dakle, očitovanje odnosno termin prekomjerna pozitivna diskriminacija je možda teoretski termin iz područja zaštite ljudskih prava, ali on je ovdje izrečen u kontekstu rasprave koja se temeljila na tvrdnji da bi se pripadnicima nacionalnih manjina trebao osigurati izbor u pravosudnu dužnost ukoliko su ušli u državnu školu bez obzira jesu li položili i koji broj bodova su ostvarili. Ta kategorizacija je zapravo praktički nemoguća. Dakle, mi imamo sustav izgrađen gdje ljudi, odnosno kandidati ulaze u državnu školu i sukladno izobrazbi polažu određene ispite. Dakle, ustrojavanje sustava na način da se u tom smislu je to prekomjerno, da se omogućava nekome ulazak u pravosudnu dužnost bez obzira je li položio ispit ili nije to svakako nije u interesu hrvatskih građana i općenito ljudi koji žive u Republici Hrvatskoj. Hvala vam.
Druga replika, poštovani Davorin Mlakar.
Hvala lijepa. Poštovana zamjenice, meni je jasna vaša uloga i obveza da branite stajališta Vlade, ali vas lijepo molim nemojte tumačiti stajališta kluba Hrvatske demokratske zajednice, a osobito nemojte tumačiti moje riječi krivo. Ja sam vam rekao i ponovit ću, nitko tko nije prošao Državnu školu za pravosudne dužnosnike prema našim propisima neće moći biti imenovan na pravosudnu dužnost ili na sudačku dužnost. To sam ja rekao. Ja nisam govorio o tome da svi koji tu školu završe moraju postati suci. Ne moraju, pola ih može otići u odvjetnike vjerojatno slijedom politike ove Vlade jedna trećina u Njemačku, ali sasvim sigurno ne moraju svi završiti kao suci. Ja sam govorio da ne možete postati sucem ako niste završili školu. To je bitna razlika. Zbog naše javnosti molim da se to posebno ima na umu. I drugo o čemu ste govorili kad ste govorili o objektivnosti. Podsjetit ću vas, prema Zakonu o Pravosudnoj akademiji, akademijom upravlja Upravno vijeće. Stalni članovi su predsjednik Vrhovnog suda, glavni državni odvjetnik, ministar pravosuđa, predsjednik Državnog sudbenog vijeća, Državnog odvjetničkog vijeća, sudac Vrhovnog suda, zamjenik glavnog državnog odvjetnika i sad ste smanjili broj sveučilišnih nastavnika i predstavnika zaposlenika. To vam je Upravno vijeća, a isto društvo vam daje Povjerenstvo za provedbu natječaja i Povjerenstvo za stručni ispit. O tome sam ja govorio. U svim tim tijelima nalaze se isključivo kandidati iz ovih tijela. Izbacili ste bilo koga drugog koji bi mogao možda objektivnije govoriti o nositeljima pravosudnih dužnosti i zato tvrdimo da ste uzeli ovlasti Državnom sudbenom vijeću koje mu je Ustav zagarantirao.
Na repliku odgovara zamjenica Sandra Artuković Kunšt.
… [[Govornica naknadno uključena.]] ako sam krivo tumačila vaše riječi isprika. Ponovit ću. Dakle, Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće bira ili imenuje pravosudne dužnosnike. Do sada i u prethodnom razdoblju je situacija bila takva da nitko ne može biti izabran na pravosudnu dužnost ako nije ušao ili prošao državnu školu. Ono što jest razlika sada to izbor i ulazak u školu i na pravosudnu dužnost ne vrši isto tijelo Državno sudbeno vijeće ili Državno odvjetničko vijeće. I upravo ovo što zamjerate za sastav tijela je zapravo taj argument. Dakle, mi sad imamo situaciju da u povjerenstva imenujemo članove Vrhovnog suda, Državnog odvjetništva i ostalih tijela koje ste naveli s tim da smo osigurali da iste osobe naravno ne mogu biti u istim povjerenstvima i to je jedna grupacija odlučivanja za ulazak u državnu školu. Drugo, izbor ostaje onako kao što je zagarantirano Ustavom. Dakle, sad smo razdvojili te kategorizacije i objektivizacija je sigurno veća nego što je bila kao što vi govorite dakle, da Državno sudbeno vijeće bira i ulaz u školu i samo imenovanje. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem ovu točku dnevnoga reda. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjenici ministra pravosuđa gospođi Sandri Artuković Kunšt. Zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Pravosudnoj akademiji, drugo čitanje, P.Z. br. 825. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 96 glasova za, 5 suzdržanih i 14 protiv donesen zakon P.Z. br. 825 u tekstu kako ga je predložila Vlada RH.
Prelazimo na sedmu točku pročišćenog dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 857. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca s konačnim prijedlogom zakona. Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca je osnovana Zakonom o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca kao javna ustanova. Zakonom se u pravni poredak RH prenosi Direktiva EU i Europskog parlamenta i vijeća od 22. listopada 2008. godine o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca. … [[Govornik se ne razumije.]] Republika Hrvatska osnivačka prava i obveze ostvaruje Vlada Republike Hrvatske. Zakonom o osnivanju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca se u okviru aktivnosti države na području socijalne zaštite provodi posebna zaštita djela vjerovničkih potraživanja iz radnog odnosa radnika u slučaju stečaja poslodavca na društveno prihvatljivoj razini i osigurava isplata tog dijela potraživanja na teret državnog proračuna dok preostali dio potraživanja radnik ostvaruje u stečajnom postupku na teret stečajne mase. Temeljem odredbi navedenog zakona razdoblje za koje se provodi zaštita i osiguranje prava u slučaju stečaja poslodavca predstavlja razdoblje posljednja tri mjeseca prije otvaranja stečaja, odnosno posljednja tri mjeseca prije prestanka radnog odnosa ukoliko je isti prestao unutar tri mjeseca prije otvaranja stečaja. Prema zakonu radnici u slučaju stečaja poslodavca ostvaruju pravo na isplatu neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće u visini do iznosa minimalne plaće za svaki mjesec zaštićenog razdoblja, neisplaćene naknade plaća za bolovanje u zaštićenom razdoblju koji je prema propisima o zdravstvenom osiguranju bio dužan isplatiti poslodavac iz svojih sredstava u visini do iznosa minimalne plaće za svaki mjesec proveden na bolovanju, neisplaćene naknade za neiskorišteni godišnji odmor na koji je radnik stekao pravo u kalendarskoj godini u kojoj je prestao radni odnos, odnosno u kojoj je otvoren stečaj u visini najviše do polovice minimalne plaće; otpremnine pod uvjetima utvrđenim zakonom u visini polovice najvišeg iznosa zakonom propisane otpremnine. Pravomoć od dosuđene naknade štete zbog pretrpljene ozljede na radu ili profesionalne bolesti u visini do jedne trećine pravomoćno dosuđene naknade štete. Predloženim izmjenama i dopunama zakona izvršeno je usklađivanje s novim Zakonom o radu u kojem su na drugačiji način definirani pojmovi radnika i poslodavca te novim Stečajnim zakonom koji na drugačiji način određuje pojmove i radnje relevantne za provedbu ovog zakona posebice način objave akata u stečajnom postupku. U dijelu koji propisuje prava radnika u slučaju stečaja poslodavca na povoljniji način uređena je visina naknade za neiskorišteni godišnji odmor, umjesto dosadašnje polovice minimalne plaće predlaže se puna minimalna plaća a pravo na isplatu neisplaćene plaće za neiskorišteni godišnji odmor više se ne veže uz kalendarsku godinu u kojoj je to pravo radnik stekao već se veže uz otvaranje stečajnog postupka. Precizno se utvrđuje trenutak od kojega počinje teći rok za podnošenje zahtjeva za ostvarivanje potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca koji se veže uz stečajni postupak i ovisi o situacijama kada je stečajni postupak otvoren i provodi se, kad se otvoreni stečajni postupak ne provodi i kada je vjerovnik upućen na parnicu za utvrđivanje potraživanja. Značajna novina koja se uvodi ovim izmjenama i dopunama zakona a koja ima za cilj dodatnu zaštitu materijalnih prava radnika proisteklih iz radnog odnosa odnosi se na osiguranje prava na isplatu do 3 neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće u visini do minimalne plaće radnicima kojim poslodavac istu nije isplatio a kojom je blokiran račun zbog nemogućnosti prisilne naplate neisplaćene plaće, odnosno naknade plaće. U slučaju neisplate plaće smisao je predloženih izmjena i dopuna zakona obvezati poslodavca da podnese Financijskoj agenciji zahtjev za prisilnu naplatu uz obračun neisplaćenih plaća kao osnovu za plaćanje. Ukoliko na računima nema dovoljno sredstava i računi su blokirani poslodavac je obvezan podnijeti zahtjev agenciji za isplatu plaća odnosno naknada plaća u visini minimalne plaće za sve radnike kojima za taj mjesec nije isplaćena plaća, odnosno naknada plaće te specifikaciju rasporeda plaće i drugu potrebnu dokumentaciju. Na temelju zahtjeva poslodavca agencija će uplatiti minimalnu plaću na račun radnika i … preuzeti prava radnika prema poslodavcu za isplaćeni iznos te obvezati poslodavca na povrat uplaćenog doprinosa na plaću u tri mjesečna obroka nakon deblokade računa. Ako poslodavac koji do zadnjeg dana u mjesecu nije isplatio plaću, odnosno naknadu plaće koja radniku pripada za prethodni mjesec i ne dostavi Financijskoj agenciji zahtjev za prisilnu naplatu uz obračun neisplaćene plaće odnosno naknade plaće Središnje tijelo državne uprave nadležno za rad odredit će po službenoj dužnosti privremenu mjeru zabrane raspolaganja sredstvima na računu do podnošenja zahtjeva za prisilnu naplatu i obračun Financijskoj agenciji. Prava osigurana u slučaju blokade računa poslodavca ne ostvaruje radnik koji je ujedno i član pravne osobe poslodavca. Za provedbu izmjena i dopuna zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu RH jer su ista osigurana na poziciji Agencije za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca od kojih je do 30. lipnja ove godine utrošeno 25% planiranih sredstava. Izmjene i dopune zakona stupit će na snagu 1. rujna 2015. godine pa se prvi financijski učinci očekuju u studenom 2015. godine. Ovim zakonom osiguravamo ono što radnici u Hrvatskoj trebaju imati, a to je ustavno pravo na rad i plaću. Proširujemo zaštitu radnika na period kada je tvrtka u blokadi i jasno da ova mjera bi trebala polučiti ono što bi svi željeli, a to je da u Hrvatskoj se više ne događa da radnici rade, a ne primaju plaću zarađenu radom kod poslodavca. Jasno da uz ove izmjene zakona i za ovaj zakon je potrebno poraditi na svim drugim stvarima koje su vezane uz blokadu poduzeća, uz nemogućnost naplate i ovo je samo jedan dio tog mozaika koji bi na kraju trebao dovesti do toga da više u Hrvatskoj ne postoje tvrtke koje radnicima ne isplaćuju plaće. Bili smo svjesni da postoje tvrtke koje godinama nisu isplaćivale plaće radnicima. Što se tiče sami, iz razloga za donošenje po hitnom postupku obzirom da trebamo uskladiti zakon sa Stečajnim zakonom koji stupa na snagu 1.9. prijedlog je da i ovaj zakon stupi na snagu kad i Stečajni zakon. I zaključno, cilj ovih izmjena i dopuna zakona je na učinkoviti način osigurati egzistencijalni minimum radnika na društveno prihvatljivoj razini u slučaju stečaja poslodavca, ali i u slučaju neisplate plaća na fiskalno odgovoran način. Podredno cilj je i preventivno djelovati na obveze i prava radnika, sudionika u radnom odnosu. Nadamo se da dosljedno primjenom ovog zakona i aktivnostima svih koji su dužni da provode ovaj zakon da se više neće desiti da u Hrvatskoj imamo radnike koji rade a ne primaju zasluženu plaću. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre pa bilo je vrlo interesantno slušati vaše uvodno izlaganje ali najinteresantnija je konstatacija za ovo sve skupa što se uvodi novoga neće trebati osigurati sredstva u državnom proračunu. E sad je nejasno da li ste vi prilikom planiranja proračuna za 2015.preplanirali ovu poziciju ili s obzirom da zakon stupa na snagu 1.9.to se prebacuje na 2016.pa kom obojci kom opanci kak to veli naš narod. Jer kažem kad samo pobrojite što se novog ovim zakonom uvodi, dakle nova prava koja će dobiti radnici koji su u firmama koje su u stečaju ili radnici kojima se ne isplaćuju plaće, pa i ovo tretiranje godišnjeg odmora dakle ne na kalendarsku godinu nego godišnji odmor i iz prethodne godine ako nije iskorišten onda je vrlo interesantno da kažete da neće trebati sredstava. Međutim, mi smo donijeli Zakon o fiskalnoj odgovornosti i s obzirom da se proračun donosi sa projekcijama za sljedeće dvije godine pa mi smo Zakon o fiskalnoj odgovornosti definirali da se mora napraviti fiskalna ocjena, procjena i učinka tog zakona. S obzirom da vi čak niste niti pokušali napraviti procjenu i ocjenu koliko bi ove nove odredbe zakona koštale u ovoj godini, a da ne govorim kakve će projekcije biti za 2016.i 2017. Ovo je samo jedan u setu predizbornih zakona kojih je nažalost u proteklim godinama bilo, donose se zakoni pod krinkom brige velike za radnike, a onda se u principu naprosto to ne može isplaćivati i ova glava 3 je nažalost u suprotnosti sa Zakonom o fiskalnoj odgovornosti i u suprotnosti je sa Poslovnikom Hrvatskog sabora.
Odgovor na repliku ministar Mirando Mrsić.
Samo da napomenem da tijekom 2014.godine agencija je isplatila 3965 potraživanja radnika i 129 stečajnih dužnika u ukupnom iznosu od 47 milijuna kuna. Ove godine je suma manje jer su predstečajne nagodbe koje su na neki način odgodile stečajeve u djelu je i predstečajne nagodbe su osigurale da tvrtke funkcioniraju. Prema tome, nisu došle u stečaj i što se tiče financijskog plana agencija on se uvijek planira na način onaj koji nam omogućava da svima onima koji trebaju da ta sredstva i dobiju. Što se tiče ovog zakona prava koja se ovim zakonom ostvaruju neće dovesti do probijanja financijskog plana agencije i obzirom na sve ono što se dešavalo dosada neće biti potrebe za bilo kojim dodatnim sredstvima ili rebalansom proračuna. S druge strane procjena kako će to izgledati ubuduće se bazira na onome što je bilo dosada ali sasvim je jasno i vidljivo da u Hrvatskoj ima sve manje stečajeva i da s time i potraživanja radnika su u određenom djelu manja nego što su bila prijašnjih godina ali opet da napomenem da za vrijeme HDZ-ove vlade agencija je naplaćivala svega 10% potraživanja od stečajnih dužnika a da ova Vlada i dakle rukovodstvo agencije u protekle 3 godine je naplatio preko 40% potraživanja stečajnih dužnika i da je vratilo u državni proračun puno više sredstava nego što je HDZ-ova vlada uspjela učiniti u 8 godina. … [[Upadica se ne čuje.]]
Vi kolega kršite Poslovnik jer dobacujete iz klube. Ja vas lijepo molim. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja vas sad drugi put upozoravam da ne kršite Poslovnik i ne govorite dok vam se ne da riječ. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. U ime kluba Nezavisnih ljevičara govorit će poštovani Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ugodno iznenađenje da ministarstvo pravovremeno predlaže zakon koji na neki način prati Zakon o stečaju koji će ipak donijeti rigoroznije mjere kad je u pitanju tržište i trgovačka društva na hrvatskom tržištu. Prema tome, svi očekujemo sa 1.9. ove godine da će se pokrenuti zahtjevi za stečajevima s obzirom da je još uvijek 48 tisuća tvrtki u blokadi i da za te tvrtke više nemamo što razmišljati osim ako ne da se krene u predstečajnu nagodbu temeljem i novog Zakona o stečaju. Prema tome, dobro došla inicijativa i prijedlog da se ojača zaštita radnika sa isplatama barem minimalnih plaća i njihovih potraživanjima koja su izostala da li zbog blokada računa ili zbog toga što će se krenuti u stečaj pa će i oni biti jedni od vjerovnika. S obzirom na ogroman broj i blokiranih građana preko 320.000 onda i ovaj minimum koji će se osigurati provedbom ovog zakona značit će nešto lakšu socijalnu sliku građana Hrvatske koji nemaju sreće da im tvrtka i dalje nastavlja raditi. Prema tome, prihvaćamo rješenja u kojima imamo sada vrlo jasno naznačeno pravo radnika na zahtjev prema agenciji za potraživanja, da li s osnova plaća, bolovanja, neisplaćenih godišnjih odmora ili eventualnih otpremnina prema agenciji kada je otvoren stečaj. Ali isto tako i obvezu poslodavca za novinu, a to je da pokrene zahtjev od FINA-e za prisilnu naplatu za neisplaćene plaće ili ostala davanja koja ima prioritet ovršne isprave na računima koji su blokirani. I naravno ako ni taj prioritet ne uspije obvezu poslodavca podnese kolektivni ili zajednički zahtjev prema agenciji i da se na taj način ipak osiguravaju plaće zaposlenima i da ako već nema novaca da to osiguramo iz sredstava agencije. Na taj način kada govorimo o interesu radnika što znači novi stečajni postupak, onda moramo shvatiti da novi stečajni postupak će imati prije svega efekata u tome da raščistimo sa trgovačkim društvima koji ne uspijevaju opstati na tržištu da na neki način ubrzamo i međusobne odnose između dužnika i vjerovnika, ali ovaj sada novi zakon koji je pred nama značit će i određenu zaštitu radnika u svim tim procesima. Prema tome, mislim da trebamo podržati ovaj prijedlog zakona, da nemamo nešto posebno za dodati ovom zakonu. ali možda jedna čista opaska koja je neprihvatljiva kada je u pitanju neisplata plaća. Broj 1, sudska praksa govori o tome da se poslodavci oslobađaju kaznene odgovornosti za neisplatu plaća ako su blokirani računi. Ja moram reći kada smo donosili zakon o tome da je to kazneno djelo nitko nije govorio da je opravdanje za poslodavca ako mu je blokiran račun. Ako mu je blokiran račun on se mora ili zadužiti ili naći sredstva ili tražiti pomoć ili otvoriti stečaj. Prema tome, njegova odgovornost je isplata plaća, a njegova odgovornost za isplatu plaća znači i da ne može prihvatiti situaciju da ima blokirane račune i zbog toga ne isplaćuje plaću. Prema tome, očito je da intencija zakonodavca koja ide za to da zaštitimo prije svega radnika, kod pravosuđa nije naišla na dovoljnu dozu razumijevanja. Zamislite pravosuđe razumije ne radnika koji je gladan a odradio, nego poslodavca jer mu jer račun blokiran. I neovisno možda što mu je država kriva što mu je račun blokiran on mora isplatiti plaće. Prema tome, pokušavali smo vidjeti da li možemo na taj način doraditi ovaj zakon i pokušati jasno odredbama zakona onemogućiti pravosuđe da ovakvim pristupom u biti pogoduje poslodavcima koji ne isplaćuju plaću. Ali ono što je još gore, to je država kao poslodavac. Nema potrebe da nabrajamo tvrtke jer ćemo vidjeti da nam dvije ruke nisu dovoljne gdje država ne isplaćuje. U ime države nominirani vlasnik je DUUDI ili CERP nije bitno, bez problema mogla doći do sredstava i osigurati isplatu plaća. Prema tome, s jedne strane zakonski rješavamo i pokušavamo naći rješenja za radnike, govorimo da je dobro, ali gdje nam je onda odgovornost kada Vlada, institucije ili državne tvrtke ne isplaćuju plaću. Tu je zaista velika odgovornost svih onih koji su nominirani kao nosioci vlasništva u ime države da nisu osigurali financijska sredstva, a mogli su osigurati ili obrnuto, da nadležne uprave i nadzorni odbori nisu donesli odluku što će sa tim tvrtkama, dali će ih zatvoriti, da li će ih provesti kroz stečaj ili da li će ih restrukturirati. Pa je to razlog da se ni od strane države kao poslodavca nedovoljno odgovorno ponašamo prema radnicima zbog neisplate plaća. A dapače,nismo ni čuli da je Vlada smijenila i sankcionirala i uprave i nadzorne odbore koji nisu poduzimali potrebne radnje da se ne dogodi isplata plaća. Prema tome, o zakonu puna potpora, ali o ponašanjima u provedbi zakona, o ponašanjima i odgovornostima za isplatu plaća ipak jedna mala gorčina.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani Dragutin Lesar.
Uvaženi kolega Linić, sada ste me zbunili i zabrinuli. Rekli ste kada ste donosili zakon, Kazneni zakon, uveli kazneno djelo neisplata plaća. Ja naprosto ne mogu vjerovati da ste i tada kao ministar i sada kao zastupnik nasjeli na to krivo tumačenje, te odredbe Kaznenog zakona od strane premijera jer je nažalost u tu odredbu Kaznenog zakona ušla odredba da nije kazneno djelo ako se plaća ne isplaćuje, ako je žiroračun blokiran ili poslodavac nema novaca za isplatu plaća. U zakonu piše da to nije tada kazneno djelo. Prema izvješću DORH-a, nedavno smo ga raspravljali, 68% prijava, kaznenih prijava za kršenje radno socijalnih prava u startu moraju odbacivati jer se odnosi na poduzeća koja nisu isplaćivala plaće ali su oni kasnije ustanovili da gazda nije imao novaca za isplatu plaća. Tri poduzeća u kojima je država potpisala Sporazum o sanaciji brodogradilišta, vi to vjerojatno bolje od mene znate i preuzela obavezu isplata plaća u tim sporazumima, plaća se ne isplaćuje i nema kaznenog djela. U ostalim državnim poduzećima gdje je država većinski vlasnik 50%+ u odgovoru na zastupničko pitanje mi je odgovoreno da vlasnik ne isplaćuje, ne mora isplaćivati plaće i da je zato odgovorna uprava. I u pravu ste, niti jedan član uprave, državnog poduzeća ili poduzeća u vlasništvu države nije razriješen zbog neisplata plaća. Tako da vam moram reći nažalost u Hrvatskoj neisplata plaća nije kazneno djelo.
Odgovor na repliku, poštovani Slavko Linić.
Pa slažem se sa svojim kolegom da blokada računa je prije svega odgovornost vlasnika i odgovornost uprave trgovačkih društva. I samo su oni krivi za blokade, neovisno o tome da li su ih prevarili vjerovnici, da li pravosuđe u Hrvatskoj je neefikasno jer svatko od njih da ima imalo odgovornosti imali bi odgovornost prije svega za isplatu plaća, prije svega za isplatu plaća. I ne treba imati nikakva razumijevanja i propusti su ogromni, u svakom, svakom i zakonskom aktu ako je opravdanje za neisplatu plaća blokiran žiro račun. Znači i naša je odgovornost u tom dijelu što smo takav zakon donijeli. Poseban problem evidentno ostaje ipak kod državnih tvrtki koje imaju mogućnost, imaju i praksu u zadnjih 20 godina, institucije koje su upravljale trgovačkim društvima su se zaduživali i osiguravali isplatu plaća. Prema tome, ako se nije imalo hrabrosti restrukturirati Diesel motorno u Rijeci, Tibo u Rijeci, ako se nije imalo volje odlučiti za ulaganje u nove laboratorije imunološkog onda su plaće trebale biti osigurane od strane države. Znači oni koji predstavljaju vlasnika a to je DUUDI ili CERP i osigurati plaće radnicima. To je odgovorno upravljanje vlasnika a to je Vlada. Ali s druge strane i uprave i nadzornog odbora. Ali … [[Govornik se ne razumije.]] da mnogi od nas ne znaju svoje poslove.
Druga replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani kolega Liniću, rekli ste da ostaje, podržavajući ovaj prijedlog zakona, ostala je mala gorčina upravo kako sudovi sude kada je došlo, najčešće do blokade da smatraju da nisu poslodavci odgovorni. Ne da prijedlog zakona ide da su odgovorni, nego su 100% odgovorni. Ako se samo prisjetimo kako je došlo do ovog i do inkriminacije kaznenog djela neisplate plaća sjetimo se da je to nekada egzistiralo kazneno djelo povrede prava iz rada. I tada su državni odvjetnici zaključivali '90.-ih godina, kada bi došao poslodavac, ne, ne nisam ja njemu uskratio plaću, pravo na plaću nego ja nemam novaca da mu je isplatim. I onda smo mi ponukani time, takvom vratolomijom i takvom sudskom praksom, odnosno već kod državnog odvjetništva '90.-ih godina izmijenili zakon kada smo bili u poziciji 2002. godine i '03. da se čak struka je rekla da je to pokriveno time. Ali s obzirom na praksu kakva je bila mi smo uveli kazneno djelo neisplate plaće. A može se poslodavac ekskulpirati jedino ako je bez svoje krivnje nije isplatio plaću. I nemojmo falsificirati kazneno djelo. Ma pročitajte kolega u Kaznenom zakonu koje je biće kaznenog djela. Dakle bez svoje krivnje. Kada nije odgovoran za to. Ako je došao u blokadu sigurno da je odgovoran. U što nas sada sudska praksa stavlja? Dakle ne poštuje se zakon, ne poštuje se zakon i očito ako postoji takva sudska praksa koja ide in favorem kao što ste s pravom zaključili poslodavcu a zanemaruje prava radnika neće nam biti teško posegnuti za još preciznijom inkriminacijom ako je to uopće i moguće. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani Slavko Linić.
Zahvaljuje gospodine potpredsjedniče. Ovaj zakon upućuje da ćemo možda trebati ipak u narednim godinama i nešto više novaca da bi ipak osigurali isplate i ljudima i radnicima koji su odradili a nisu dobili zaradu. Znači opterećujemo državni proračun, opterećujemo porezne obveznike. I zato bi morali provjeriti ponovo zakone. Pokušajte shvatiti, niti jedan poslodavac, niti jedan vlasnik nema pravo reći da nije mogao isplatiti plaće. Svatko onaj tko je poduzetnik, onaj tko odgovara za tvrtku mora znati koje su mu mjere da izbjegne blokade, a obrnuto ako uđe u blokade da na vrijeme poduzme mjere, zaštiti radnike i zaustavi proces proizvodnje. Nažalost mi nismo naučili ni uprave ni vlasnike da se u kriznim situacijama ponašaju odgovorno. Ali u ovom trenutku mislim da nas na to treba tjerati i ovaj zakon jer nitko od nas nema pravo na ovakav način samo opterećivati državni proračun, a da netko reče bio sam u blokadi, nisam odgovoran za neisplatu plaća i nisam odgovoran što teretim državni proračun. To je razlog da moramo shvatiti da i poslodavci, uprave i nadzorni odbori moraju odgovarati i kazneno odgovarati, pogotovo kad je u pitanju plaća i ova intervencija po ovom zakonu. Zato bi trebalo itekako pobrinut se da zakoni budu jasni i da pravosuđe bude efikasno. Onda će ipak trebat manje sredstava.
Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime Kluba nezavisnih zastupnika prijavio se Damir Kajin. Nema ga, taj klub gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a govorit će poštovani Đuro Popijač.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima. Kad se pojavi ovakav zakon na klupama zastupnika stvarno se čovjek zapita do kada će administracija proizvoditi zakone i pravila kojima neumoljivo unosi kaos u pravni sustav zemlje i neprestano pogoršava uvjete poslovanja hrvatskom gospodarstvu. Pritom moj osobni dojam je da ovo ministarstvo nakon 3,5 godine svakako u tome prednjači, ali ne samo moj. Nizom štetnih odluka, zakona, pravila, ovo ministarstvo prednjači u zagorčavanju života hrvatskom poduzetniku. Ove izmjene zakona po svojoj kaotičnosti i količini problema koje će izazvati nadilazi već legendarnu odluku da poduzetnici moraju voditi evidenciju o slobodnom vremenu radnika. Ovaj zakon mijenja Zakon o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavaca, ali glavne izmjene u zakonu nemaju veze s naslovom. Ovim izmjenama zakona se prelazi i veličina i obim samog zakona, uvode se članci koji se tiču potpuno drugačijeg statusa poslodavca u odnosu na onaj o kome govori Zakon o potraživanju radnika u slučaju stečaja poslodavaca. Tako da se postavlja pitanje je li uopće i moguće takve izmjene unositi upravo u ovaj zakon. Ustaljena praksa ove Vlade je da uopće ne procjenjuje efekte i posljedice koje nastaju donošenjem zakona pa tako niti za ovaj zakon nema nikakve analize kako će se ovaj zakon odnositi na uvjete poslovanja u Hrvatskoj. Ni ovom prilikom Vlada nije napravila analizu kojom bi se detektirali uzroci koji do pojave neisplata plaća pa potom je tražila rješenje što bi bio normalan put, a oni upravo leže u nefunkcionirajućoj pravnoj državi, neplaćanju javnog sektora države i neprovođenja postojećih zakona koji već reguliraju navedenu materiju. S obzirom da nije provedena analiza učinaka ovog zakona kako je moguće konstatirati da za provođenje nije potrebno osigurati dodatna sredstva. U ocjeni potrebnih izvora za provođenje zakona govori se da je na poziciji agencije osigurano 66,9 milijuna kuna za osiguranje potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca. Dakle u slučaju stečaja, a ne blokade. Dakle u proračunu nije predviđena stavka za isplatu plaća u slučaju blokada računa poduzetnika. Jeste li uopće izračunali za koliko ćete radnika koji rade u blokiranim poduzećima isplatiti ove naknade? Prema podacima FINA-e 48000 pravnih osoba je blokirano, a za mjesec recimo svibanj 5032 poslodavca nisu isplatila plaću. Što to znači? Kako će se i na koji broj poslodavaca u odnosu na ova dva broja ovaj zakon uopće primjenjivati. Drugo je pitanje uopće kako i kojim mehanizmima. Pitam vas za koliko ćete radnika u rujnu isplatiti minimalnih plaća i iz kojih pozicija. Pozicija a 837002 u proračunu je predviđena za isplatu potraživanja u slučaju stečaja. Nadalje, u 4 institucije uvode se nove dodatne procedure, obveze, papiri, dokumenti, vjerojatno i novi softveri su potrebni. Pritom sve i dalje staro ostaje, a vi konstatirate da to neće ništa koštati, da ne treba novih ljudi, opreme, novih troškova, samo državna administracija, da poduzetnike i ne spominjemo. Znači li to da ste u tim institucijama već napumpali toliko ljudi da nemaju što raditi pa i na ovim poslovima popunjavate radno vrijeme, bez obzira koliko pritom maltretirate građane i poduzetnike. Porezna uprava, agencija, inspektorat rada odnosno jedinica za nadzor kako je nazivate su na državnom proračunu, ali FINA nije. I ovim ste zakonom previdjeli jednu ozbiljnu količinu novih poslova i ovlaštenja koja treba obaviti FINA, a niste rekli iz čega će se financirati taj posao. Iz čega će se financirati troškovi koji će se ovim poslovi nametnuti FINA-i. Iskreno, čudim se upravi FINA-e da ovako lako pristaje na gomilanje administrativnih poslova i ovlasti a da nikome ne ispostavlja račun. Znači li to da se poslove financira iz drugih izvora prekomjernim visinama tarifa u Financijskoj agenciji. Npr. tarifiranje ovrhe gdje FINA dodatno guli enormnim tarifama građane i poduzeća. Promjene koje predviđa zakon u područjima koja se odnose na potraživanja u slučaju stečaja manje-više su u redu, to ne treba posebno ni komentirati. Ali otkuda sada u zakonu koji u svom naslovu pokriva slučajeve stečajeva prava radnika u slučaju blokade poslodavca. Dok je materija stečaja, predstečaja definirana, regulirana, manje-više je jasna, stanje blokada računa poslovanje ili neposlovanje u tim uvjetima je nešto sasvim drugo. Zbog toga i sam prijedlog u glavi 4 koja govori o postupku ostvarivanja prava u slučaju blokade računa poslodavaca predstavlja pravu akrobaciju stručnih službi ministarstva koje su morale ovu očigledno par excellence političku odluku pretočiti u zakon i pritom su evidentno imali velikih problema, pa su stoga i smislili ovakav teško ili gotovo neprovediv postupak. Nevjerojatno je da netko smisli ovakav postupak koji odmah na početku predviđa da poslodavac sam sebe ovršuje za neku neizvršenu obvezu, a već je drugim zakonom već jednom izdao za istu obvezu ovršnu ispravu. Članak 93. stavak 1. i 2. Zakona o radu govori da poslodavac koji na dan dospjelosti neisplate plaće, naknade itd. ili otpremninu dužan je do kraja mjeseca u kojem je dospjela isplata plaća radnike dostaviti obračun iznosa koji je bio dužan isplatiti i koji je ovršna isprava. Ovim prijedlogom zakona obvezuje se poslodavac da sam podnese FINA-i zahtjev za provedbu ovrhe nad svojim računima za iznos obračuna neisplaćene plaće u korist radnika. Dakle, prijedlogom zakona obvezuje se poslodavca da u ime i za račun radnika zahtijeva ovrhu nad svojim novčanim sredstvima. Iako je obvezan tom istom radniku uručiti istu ovršnu ispravu. Ovako nešto svijet još nije vidio zaista. Ali pravi kaos nastupa iza toga. 11 stavaka i 5 podstavaka članka 20. 13 stavaka članaka 20b. i još 15 stavaka članka 20c. i 20d. proizvelo je neprovediv sustav uz masu novih obrazaca i postupaka koji su čak u suprotnosti i sa drugim zakonima. Prvo dakle poslodavac za istu isplatu, za istu obvezu iz dvije ovršne isprave različitim osobama pravnim i fizičkim. Podsjetimo se da su tri uzastopno neisplaćene plaće uvjet za stečaj. Kako će se ti mehanizmi? Što znači sad uvjeti za stečaj i što znači uvjeti kojima se funkcionira po ovom Zakonu o blokadi. Sumnjam da to i sami autori mogu dešifrirati. Nadalje agencija nalaže poslodavcu da u roku od 7 dana isplati agenciji uplaćeni iznos za koji je agencija isplatila te naknade, a računi su blokirani. Kako će isplatiti? Mislim kako? Zašto su blokirani računi? I tako dalje i tako dalje. Gledajući ovo dobiva se dojam da se na već ionako prenormirani sustav koji zbog neefikasnosti administracije ne uspijeva provesti postojeća rješenja koja već reguliraju ovo područje donosi paralelna regulativa koja u konačnosti očito ima za cilj stvaranja dojma da se nešto radi, da se problemi rješavaju, a u stvari se samo dovodi do novog pogoršavanja uvjeta poslovanja hrvatskog gospodarstva. Ovo se ne može niti nazvati ostvarivanjem prava radnika u slučaju blokade poslodavca, jer agencija isplaćuje neku vrstu naknade u iznosu minimalne plaće ali radnik ima pravo na obračunatu plaću, a ne minimalnu i za to pravo je već dobio ovršnu ispravu koju može realizirati od strane samog poslodavca. Dakle, radnik od agencije dobiva minimalnu plaću, a u rukama već ima ovršnu ispravu s kojom je već vjerojatno i krenuo u postupak. Hoće li se dogoditi da se po osnovi istog potraživanja izvrše dvije različite ovrhe. Ne osporavamo namjeru ministarstva da pomogne radnicima u blokiranim firmama, to pohvaljujemo ali način na koji se to pokušava napraviti nije dobar i nužno bi bilo da ovaj zakon ide u dva čitanja i da se popravi cijeli ovaj mehanizam kako bi bio prihvatljiv za sve, provediv i kako bi se onemogućila manipulacija bilo koje vrste i od bilo koga. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Ivan Šuker.
Dakle, prioritet je ljudima koji ne dobiju plaću ili zbog stečaja ili zbog blokade osigurati da tu plaću dobiju. Međutim, ja iskreno govoreći ne mogu prihvatiti da mi netko kaže ima novaca, mi smo to osigurali. Pa ako ćemo se držati Zakona o proračunu, ako su predviđena sredstva za neisplatu plaća u stečaju, onda ne može biti, to služit za isplatu plaća kod blokiranih poslodavaca i ne može služit za isplatu naknade za godišnji odmor. Dakle, to su elementarne stvari. Jer vi ako prenamijenite sredstva koja, zapravo ako donosite nešto novo vi morate osigurati za to sredstva u proračunu, morate osigurati poziciju. Međutim, lakonski reći neće biti stečaja, a sve su procjene da na žalost Hrvatska sljedeće dvije, tri godine neće imati značajniji gospodarski rast i neće imati značajniji porast zaposlenosti. To naprosto govori kako ovaj zakon ima isključivo predizborni prizvuk i tragično je da Vlada već godinu i pol dana se ne drži izmjena i dopuna Zakona o fiskalnoj odgovornosti jer se mora napraviti procjena fiskalnog učinka. I ne možemo reći na ovolike desetine tisuće blokiranih i na nekoliko tisuća onih koji ne isplaćuju plaće da se naprosto ništa neće dogoditi, da naprosto na to ne treba osigurati nova sredstva. Pa dobro hajmo napraviti procjenu šta je to i koliko je to, koliko to ljudi može tangirati i što to znači za proračun, što znači za proračun ove godine, što znači za proračun sljedeće godine. Jer da to će biti ovako kako piše u glavi 3 ovog prijedloga zakona budite sigurni da bi predlagatelj napisao i izračunao koliko to košta. Ali kažem ovaj zakon je po sistemu brigo moja prijeđi na drugoga, pa tako to sve skupa izgleda.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Đuro Popijač.
Hvala lijepo kolega. Pa o tome se radi da nisu napravili nikakvu procjenu učinaka, pa ni procjenu trošaka, a još je veći apsurd da kažu da troška neće biti. Kako u javnoj upravi a za poslodavce, poduzetnike očito ih nije posebno niti briga. Ovaj novac nije novac koji leži na stavkama državnog proračuna, novac kojim se može igrati kako koji ministar ili Vlada u cjelini poželi i za koje svrhe poželi, naročito evo i za predizborne svrhe. Nego on je imao točno određenu namjenu u onom momentu kada je proračun prihvaćen u ovom Saboru. Sada se može sjetiti bilo tko i bilo što. Zašto se recimo ne bi dogodilo ili u čemu je razlika ovog potraživanja kada je račun u blokadi u odnosu na bilo koje drugo potraživanje koje taj poslodavac eventualno prema svom vjerovniku ne izvršava, a kod drugog vjerovnika vjerojatno su nastupili problemi da zbog toga ne može isplatiti plaću. Očigledno je da i oni koji su pisali, oni koji donose takve odluke nemaju veze sa stvarnim realnim životom jer nikad nisu okusili taj život. Kada se radi i kada se pišu zakoni onda se barem treba konzultirati sa onima koji realno žive u tom životu, koji svaki dan provode ove ili nastoje provoditi ili poštovati ovu enormnu količinu raznih propisa i uvjeta koje nameće Vlada i gdje im svakodnevno zagorčava život. A kao što znamo i kao što je očito oni koje su konzultirali su dali negativno mišljenje od strane poduzetničke grupacije i nisu u socijalnom dijalogu dobili podršku za ovaj zakon.
Druga replika, uvaženi Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Popijač, jutros smo imali Zakon o osiguranju depozita pa smo ga malo popravljali dao se stvarno i mislim da ćemo ga i s amandmanima dotjerati ali čitajući, a veličina je negdje ista, i slušajući vas, i čitajući ovaj prijedlog zakona ja nisam dugo pročitao nešto konfuznije napisano. Pa molim vas recite mi ako netko nenamjenski troši sredstva proračunska što je to? Mislim da tu DORH onda ima posla. A mi zakonom tjeramo na nenamjensko trošenje proračunskih sredstava. Ako je zakonom utvrđeno da je u Proračunu Vlade RH osigurano 67 milijuna kuna za potrebu osiguranja potraživanja radnika u slučaju stečaja a po ovom zakonu će biti isplaćivano i u slučaju blokada računa pa zar to nije nešto što je suprotno zakonu u samom startu? Kako će se netko usuditi isplatiti nešto osiguranje potraživanja plaće radnika u slučaju blokade kad su osigurana sredstva samo za osiguranje u slučaju stečaja? To znači da protuzakonito radi tko god isplati takvu plaću. Nije sukladno zakonu. Mi stalno kompliciramo poslodavcima, a zapravo ovima ne pomažemo nikome nego samo odobravamo lošu situaciju. Čak se možda u nekim situacijama i stimulira neisplata plaća, a ne rješava se problem zbog čega dolazi do neisplate plaća. Ali naravno kad mi poslodavcima nametnemo da moraju evidenciju radnog vremena voditi, kad porezno iz opteretimo, kad poskupimo komunalne naknade, kad uvodimo obvezu zaposlenja invalida u djelatnost gdje invalid ne može raditi jednostavno gdje ne može raditi, kad uvodimo obvezu raznih obveza prema zaštiti na radu djelatnika koji direktno povećava troškove, a s ovim ne rješavamo problem nego im još umnožavamo problem, kad sve to rasteretimo poslodavcu onda moramo omogućiti da onaj tko ne isplaćuje plaću i ne plaća svoje obveze ne može djelovati i ne smije poslovati. A ne mi ovako potičemo zapravo nered na tržištu.
Odgovor na repliku, Đuro Popijač.
Hvala lijepa. Kolega pored evidencije o radnom vremenu poslodavac mora voditi evidenciju slobodnog vremena. To se još nitko nije sjetio na svijetu valjda. Pa onda recimo kad ima poduzetnik recimo jednog zaposlenog mora još pored sebe imati ovlaštenog inženjera zaštite na radu da njega štiti i da ne govorimo o svemu što je ova administracija izmislila. Izmjene ovog zakona su veće i obmnije nego je sam zakon. A ovo što se govori o ostvarivanju prava radnika u slučaju blokade računa poslodavaca to nije ni bilo u ovom zakonu prije. Znači, to je potpuno nešto novo uvedeno. Ja sad ne znam kako se takve izmjene i tu vrstu izmjena može uopće u izmjenama i raditi? Ali očigledno je iz kog razloga se sve ovo radi i ponavljamo čine se neke stvari pošto poto samo da se uberu neki sitni politički bodovi bez ikakve suvisle analize kako će se to zapravo provesti, kakve će efekte to sve skupa imati, koliko će to i koga koštati i koji će rezultat toga svega imati osim kontinuiranog i stalnog maltretiranja poduzetnika. Hvala.
U ime kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada govorit će poštovani kolega Zlatko Tušak.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa zamjenicima, kolegice i kolege zastupnici. Jedna dilema koja je ovdje odmah na početku otvorena a ja bih je htio na neki način raščistiti da li su krivi sudovi za to što ne prosuđuju zbog neisplate poslodavaca plaću radnicima, mi smo imali nema dugo Izvješće Državnog odvjetništva RH za 2014. godinu gdje je između ostalog kazano na stranici 52. tog izvješća kada je u pitanju isplata plaća ili kršenje poslodavca od 269 prijava koje su išle vezano za kršenje prava zaposlenima, rješenje o odbačaju doneseno je u odnosu na 147 prijava a od toga 108 zbog kaznenog djela neisplate plaće iz članka 132. Kaznenog zakona. Naime, stavak 3. članak 132. Kaznenog zakona određuje da nema kaznenog djela neisplate plaća iz članka 132. stavak 1. Kaznenog zakona kada je do neisplate plaće došlo zbog nemogućnosti raspolaganja financijskim sredstvima na računu poslodavaca ili zbog nedostatka financijskih sredstava na računu poslodavca koji nisu nastali u cilju izbjegavanja isplate plaće. Dakle pojednostavljeno, nema kaznenog djela kada je poslodavac dostavio račun, ali plaću iz navedenog razloga nije mogao isplatiti. Upravo je to prevladavajući razlog za odbacivanje navedenog broja zaprimljenih prava. E sad, državno odvjetništvo nije ni podnosilo prijavu a mi govorimo da su sudovi krivi zato što nisu sudili poslodavcima zbog neisplate plaća. I oni protiv kojih je podnesena prijava onda imamo podataka da je 37 poslodavaca presuđeno, od toga 25 uvjetno, novčano 3, odbijena su 2 i u žalbenom postupku je 7. Evo to su stvarni rezultati kada govorimo o neisplatama plaća. Istina kad je u pitanju ovaj Zakon o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavaca on zadire u nešto što je i ranije isplate plaća radnicima u slučaju kad je blokiran račun kod poslodavca. Mi imamo situaciju, a to smo itekako puno puta čuli dosada da sad trenutno negdje oko 18 tisuća zaposlenih ne prima plaću, to znači da su njihovi poslodavci imaju ili blokirane račune ili im eto neisplaćuju plaće ali oni se ne procesuiraju. U djelu kada kažemo i kad govorimo u situaciji u RH vjerojatno da nije bilo takve situacije zbog neisplate plaća mi ne bi imali ni ove podatke koje su katastrofalni za Hrvatsku a to je pitanje 323 tisuće blokiranih privatnih računa kod privatnih osoba i što je najbitnije naznačiti unutar toga? Broj blokiranih osoba privatnih stalno raste i iznos osoba, građana stalno raste koji su blokirani. Sa druge strane imamo situaciju da pravne osobe pada broj blokiranih pravnih osoba i pada iznos koji je blokiran kod tih pravnih osoba. Znači da i zakone koje smo donosili donosili smo sa jedne strane da se riješi pitanje poslodavaca a i onih pravnih osoba vezano za financijska sredstva i njihove blokade a sa druge stane nismo donosili zakone kada je u pitanju zaštita građana. Veliki dio blokiranih računa je tvrtke u državnom vlasništvu TIBO, Imunološki zavod, Kaštelanski staklenici, 3. MAJ motori i dizalice, Dalma itd. Država jednostavno, a imali smo i situacije da negdje i po godinu dana pojedine tvrtke nisu isplaćivale plaće. E sad si postavljamo pitanje kako su ti građani mogli živjeti, kako su mogli plaćati svoje režije, struju, i obaveze koje idu im svakodnevno i vezano za njihove obitelji jasno da su dovedeni u nezavidnu situaciju, jasno da su blokirani računi i da je to rezultat situacije koju imamo. Ovaj zakon u jednom djelu i ispravlja tu nepravdu, sindikati su još davno ranije tražili za osnivanje određenog fonda za isplatu zajamčenih plaća i žao mi je što takav nekakav ili zakon ili eventualno određene odredbe koje bi ušle u neki drugi zakon nisu davno ranije već ušle jer sa tim djelom bi zaštitili dio građana i vjerojatno ne bi bili u ovoj situaciju u kojoj se danas nalazimo. No, da li su to politički poeni ili nisu politički poeni ja ću govoriti sa prava radnika da kojima itekako dobro će doći ako im se isplati određena zajamčena plaća jer to će im na neki način olakšati život i podmirivanje određenih njihovih obaveza koje su im itekako potrebne. Koncept ovog zakona on se svodi na minimalnu plaću. E sad o minimalnoj plaći mi isto moramo malo progovoriti. Kakvu mi imamo minimalnu plaću u Hrvatskoj za usporedbu Luxembourg ima minimalnu plaću od 1900 eura. Imamo dio zemalja Belgija, Nizozemska, Njemačka, Irska, Francuska, Velika Britanija one imaju minimalnu plaću od 1500 eura do 1400 eura. Slovenija ima minimalnu plaću 800 eura, Portugal nešto manje od 600, Hrvatska je 390 eura. Ispod nas su jedino Rumunjska, Bugarska i mislim da Mađarska. E sad, koncept kada govorimo kako preživjeti, kako osigurati bolju socijalnu situaciju građanima onda itekako moramo razgovarati i o minimalnoj plaći. Da nije minimalna plaća ta koja zadovoljava određene interese, jasno da mi u Laburistima mislimo da nije i da ona treba biti puno veća. I nekoliko stvari koje bi htjeo i na sam zakon da se osvrnem a to je pitanje naša minimalna plaća je 3029,55 kuna a radi se o jednom djelu zakona, on se tiče članka 6.i članka 8.kada radnik nije radio cijeli mjesec, onda mu se mora isplatiti taj dio minimalne plaće za one dane koje je radio. I kako je predvidio zakonodavac to rješenje u zakonu? Tako što je tu minimalnu plaću od 3.029 kuna podijelio sa 30 dana prosječnih u mjesecu i onda je rekao za onaj svaki dan koliko je radnik radio dobije jednu tridesetinu. I sada za primjer da vam kažem ako mjesec ima 23 radna dana, a za primjer radnik je radio 22 radna dana, nije radio jedan radni dan jer prije toga je dao otkaz ili zaposlio se kasnije u tu tvrtku, uzmimo da je prosječni dan 100 kuna ako onih 3.000 minimalne plaće podijelimo i onda on dobije za 22 dana po 100 kuna, to je 2.200 kuna. Taj radnik je zbog jednog dana što nije radio oštećen skoro za tisuću kuna u brutu. To je nepravda koja je i zato apeliram na ministra da unutar toga iako je ovo po hitnom postupku iznađe drugačiji način i model koji bi trebao obračunati takvim radnicima neisplatu plaće jer to je na neki način stvarno diskriminirajuća odredba da zbog jednog dana on može izgubiti tisuću kuna. Još imam jednu primjedbu, a ona se isto odnosi na članak 8.na članak 4.e gdje neki su ovdje upozoravali da je zakon nerazuman itd. to sam i na odboru rekao jel imamo odredbu i u članku 4.e piše kaže "iznimno pravo osigurana u slučaju blokade računa poslodavca iz članka 4.c stavka 1.ovog zakona ne ostvaruje radnik koji je ujedno i jedini član pravne osobe poslodavca", kaže radnik koji je jedini član. Član može biti nekakve udruge, član može biti nekakve političke stranke, ali član ne može biti kod poslodavca. može biti član uprave, ali to ne piše ovdje u zakonu i zato smatram da zbog određenih i nedoumica i krivog tumačenja ovog zakona i ovaj dio trebalo bi ispraviti. Inače što se tiče isplate plaća kada su u pitanju radnici u Hrvatskoj onda jasno da je situacija vrlo alarmantna i pokušao sam isto neke podatke izvaditi i došao sam do podataka da kada je u pitanju se obračunaju i vide isplate visina plaća radnika onda da negdje oko 25% zaposlenih prima tu plaću ispod ili u okviru minimalne plaće, ja bi ovdje mogao reći i koliko to iznosi po pojedinim grupama. Ali ako je u pitanju da do 2.500 neto isplaćene plaće imamo 309.000 radnika koji prima neto plaću to je onda ona se kreće negdje oko minimalne plaće, tome ako dodamo 18.000 onih koji ne primaju plaću dolazimo do tog podatka da 25% radnika ili ¼ radnika zaposlenih je u vrlo nezavidnoj situaciji ili imaju premala primanja ili nemaju primanja. Zato ovaj zakon budemo podržali sa svim možda i njegovim nedostacima koje jesu zato što je hitni postupak i teško je ispraviti ali evo pokušao sam na neki način ukazati na određene probleme. I mislim da dijelom tog zakona će se ispraviti dio nepravde barem na one radnike koji nemaju tri mjeseca prije otvaranja stečaja nemaju mogućnost da dođu do plaće na ovakav način će im se barem isplatiti minimalna plaća. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika SDP-a Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre, zamjeniče i suradnici, poštovane kolegice i kolege. Izmjene i dopune ovoga zakona u najvećoj su mjeri uvjetovane potrebom njegovog usklađenja s novim Stečajnim zakonom koji kao što znamo stupa na snagu 1.rujna ove godine, a onda i s novim Zakonom o radu, a sve s ciljem pravodobne i jene snažnije zaštite radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca, ali i u slučaju blokade računa poslodavca. Naime, izmjenama i dopunama zakona uz postojeću zaštitu radnika u slučaju stečaja poslodavca zaštita se proteže i na radnike onih poslodavaca čiji je račun blokiran zbog nemogućnosti podmirenja dospjelih obveza. Kolega Popijač se u svojoj raspravi čudio kako se ta zaštita našla u zakonu kada je prije nije bilo. Pa da, zakon je dopunjen upravo iz razloga da bi se zaštitili i radnici onih poslodavaca čiji je račun blokiran, a ne samo onih koji su u stečaju. Obzirom na masovnost pojave blokade računa poslodavaca i posljedično masovnu ugrozu socijalne sigurnosti radnika, a tužna je istina da poslodavci vrlo često svoje radnike niti ne doživljavaju kao svoje vjerovnike. Dakle zbog ovakve situacije bilo je nužno brzo djelovati i pružiti materijalnu zaštitu radnicima i to je onaj važniji razlog zašto se zakon donosi po hitnom postupku. Drugi razlog hitnog donošenja zakona je u potrebi njegovog usklađenja s postupovnim odredbama Zakona o stečaju. Kako je zaštita materijalnih prava radnika u uvjetima blokade računa poslodavca, jedna novina, nešto ću malo više vremena posvetiti upravo toj novini. Što je dakle činiti poslodavcu koji nije isplatio plaću svojim zaposlenicima a ima blokiran račun? Dakle poslodavac koji zbog blokade računa nije isplatio plaću dužan je dostaviti FINA-i zahtjev za prisilnu naplatu i obračun neisplaćenih plaća i naknada plaća a FINA postupa po zahtjevu kao s pravomoćnim rješenjem o ovrsi. Ako poslodavac ne učini ovo što je zakon predvidio Središnje državno tijelo za nadzor propisa o radu donijeti će rješenje o osiguranju naplate pljenidbom novčanih sredstava na svim računima poslodavca. Ova mjera traje tako dugo dok poslodavac sam ne podnese zahtjev za prisilnu naplatu. U slučaju blokade računa, poslodavac je dužan podnijeti Agenciji za osiguranje radničkih potraživanja zbirni zahtjev za isplatu plaća za sve radnike kojima taj mjesec plaća nije isplaćena ili pak ako nisu isplaćene naknade plaća. Agencija mora temeljem zahtjeva poslodavca donijeti rješenje o isplati maksimalno 3 mjesečne plaće u visini minimalne plaće zajedno sa obračunatim doprinosima na plaću i to za svakog pojedinog radnika. Dakle obvezu isplate plaće umjesto poslodavca izvršava agencija s time da agencija preuzima od radnika njihova potraživanja za neisplaćene plaće prema poslodavcu. I dakako poslodavac je onda dužan ta sredstva vratiti agenciji. Ono što predstavlja razliku u odnosu na dosadašnju praksu je to što će se po novom zakonu Agencija za osiguranje radničkih potraživanja morati uz neto plaću, dakle morati će obračunati i uplatiti i poreze i doprinose i to iz i na plaću. Do sada se u praksi nije postupalo na ovakav način već su se potraživanja za poreze i doprinose utvrđivala u korist porezne uprave što pak znači da prava radnika nisu bila u cijelosti zaštićena. Sada će potraživanja porezne uprave biti umanjena upravo za obračunate poreze i doprinose. Dakle za razliku od ove situacije kada poslodavac nije isplatio plaću zbog blokade svoga računa, kada je u pitanju stečaj poslodavca zahtjev za isplatu plaća i naknada podnosi sam radnik i to neposredno Agenciji za osiguranje radničkih prava ili pak područnom uredu Zavoda za zapošljavanje prema mjestu prebivališta, odnosno sjedišta, pardon, sjedišta poslodavca. Nekoliko riječi na kraju o promjenama vezanim uz isplatu materijalnih prava radnika u slučaju stečaja poslodavca ili blokade računa poslodavca. Dakle ovim zakonom drugačije se definira pravo na isplatu neisplaćene naknade plaće za neiskorišteni godišnji odmor u slučaju stečaja poslodavca. Dosadašnje pravo bilo je vezano samo na kalendarsku godinu u kojoj je stečaj otvoren a sada se pravo proširuje i na razdoblje 3 mjeseca prije otvaranja stečaja. Razlika je i u visini naknade, dakle do sada je ona iznosila polovicu minimalne plaće a sada se predlaže puna minimalna plaća jer za vrijeme korištenja godišnjeg odmora radnik ima pravo na plaću kao da je radio. Kada je u pitanju isplata otpremnine, predlaže se da se ona određuje u visini polovice najvišeg iznosa zakonom propisane otpremnine. Za isplatu neisplaćenih naknada plaća, a to su dakle naknada za neiskorišteni godišnji odmor, naknada za vrijeme bolovanja, te za isplatu otpremnine, ovim zakonskim prijedlogom se po prvi puta određuje mogućnost dakle da se mjesečni iznos pojedinog prava preračunava i u dnevne iznose. Zaključno, ovaj zakon pokazuje da je aktualna Vlada socijalno osjetljiva, da je društveno odgovorna i da je spreman pomoći radnicima čiji su poslodavci ili u stečaju ili u blokadi. Vlada to čini u skladu sa trenutačnim financijskim mogućnostima, dakle kroz institut minimalne plaće, jer ovoga trenutka bilo je pitanja u tom smjeru zašto se ne isplaćuje obračunata plaća nego minimalna plaća. Dakle ovoga trenutka za obračunate plaće, odnosno za zarađene plaće nema sredstava. Klub SDP-a podržati će ovaj zakon. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o ovom prijedlogu zakona, o Izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, prije svega moramo definirati ocjenu stanja i osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom. Tako prije svega možemo reći da je prvi zakon donesen 2008. godine a izmijenjen je i dopunjen 2013. godine. I naravno usklađen je sa Direktivom Europske unije o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca iz 2008. godine. Ovim zakonom provodi se posebna zaštita djela vjerovničkih potraživanja i s time da se osigurava isplata tog dijela potraživanja na teret državnog proračuna. Prije svega kada govorimo i o ovim izmjenama zakona osnovno ipak moramo reći da se osigurava radnicima i to ustavno pravo na rad i pravo na plaću. I prije svega želimo postići socijalnu sigurnost radnika tako i njihove obitelji. Ali želimo i efikasni sustav. Kada govorimo o efikasnom sustavu moramo vidjeti malo činjenično stanje koje smo imali do sada i koje imamo do sada. Prije svega, da, neisplaćene plaće čine rak ranu ne samo ovih godina nego i cijeli niz godina ovog našeg društva, našeg gospodarstva. I kada govorimo o neisplatama plaće, naknadama i otpremninama radnicima onda možemo govoriti da je to temelj potraživanja u jednom dugotrajnom i složenom stečajnom postupku. I kao stečajni vjerovnici, radnici nemaju saznanja kada i u kojem iznosu će svoja potraživanja naplatiti. Većini je to u svakom tom trenutku i jedini prihod kojega mogu imati u tijeku jedne godine. Da bi govorili o efikasnosti sustava i onome što smo rekli da nije dobro za radnike, a niti za poslodavce, onda moramo govoriti koja su to osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom te posljedice koje će donošenjem ovog zakona proisteći. Prvo i najvažnije, nadležna državna agencija odnosno Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca isplaćivat će do tri minimalne plaće u slučajevima kada poslodavac nije u stečaju ali plaće se isplaćuju zbog blokiranog računa. To je sve definirano člankom 20.a. Procedura je propisana, prije svega utvrđuje se da je poslodavac koji do zadnjeg dana u mjesecu nije isplatio plaću odnosno naknadu plaće koja radniku pripada za prethodni mjesec dužan dostaviti Financijskoj agenciji zahtjev za pisanu naplatu uz obračun neisplaćene plaće odnosno naknade plaće. Također definirana je procedura da zahtjev za prisilnu naplatu je osnova za plaćanje i dostavlja se uz obračune isplaćene plaće odnosno naknade plaće Financijskoj agenciji s učinkom pravomoćnog kršenja o ovrsi. Ako poslodavac ne dostavi Financijskoj agenciji zahtjev za prisilnu naplatu uz obračun neisplaćene plaće odnosno naknade plaće središnje tijelo državne uprave nadležno za nadzor primjene propisa o radu donijet će rješenje osiguranje naplate i to pljenidbom i zabranom raspolaganja novčanim sredstvima koje poslodavac ima na bilo kojem računu kod bilo koje banke za iznos … propisanog iznosa minimalne plaće i broja radnika kojima je neisplaćena plaća odnosno naknada plaće za određeni mjesec. Iznimno pravo osiguranja u slučaju blokade računa poslodavca ne ostvaruje radnik koji je ujedno i jedini član pravne osobe poslodavca. Kada govorimo o tom dijelu oko isplate plaće mislimo da procedura je dosta jednostavna, ali ipak ono što moram reći dosta smo kreativni kao društvo u svakakvim stvarima da možemo zaobići određene zakonske odrednice. Za taj dio moramo zaista povećati efikasnost. Druge stvari koje bi spomenuli u vezi ovog zakona, a to je da također pravo na isplatu neisplaćene naknade, plaće za neiskorišteni godišnji odmor i to temeljem članka 5. stavka 3. do sada je bila odredba da je vezano uz godišnji odmor na koji je radnik stekao pravo u kalendarskoj godini u kojoj je otvoren i stečaj. Da, to je problem, ako je stečaj otvoren u siječnju onda zaista je onaj minimalni dio godišnjeg odmora a imamo prije svega veliki broj godišnjih odmora koji se prenaša iz godine u godinu, s time da se mora do polovice tekuće godine za prethodnu godinu iskoristiti. Tako da bi mnogim godišnji odmori propadali koji nisu iskoristili u prethodnoj godini, a ovim rješenjem se evo i taj dio itekako ide na ruku radnicima i daje im se i njihovo apsolutno pravo. I oko godišnjih odmora i još jedna izmjena koja se tiče visine naknade. Do sada je bila polovica minimalne plaće, a predlaže se puna minimalna plaća. Također ima se i mijenja se pravo na isplatu otpremnina, a to se definira sadašnjom odredbom gdje se propisuje pravo na otpremninu u visini polovice najvišeg iznosa zakonom propisane otpremnine. U ovim izmjenama se predlaže određivanje iznosa otpremnina u visini polovice otpremnine utvrđene u stečajnom postupku a najviše do polovice najvišeg iznosa zakonom propisane otpremnine. Tu su također i izmjene u doprinosima za obvezna osiguranja i to kod isplate plaće i naknade plaće. U slučaju stečaja poslodavca agencija je dužna obračunati i uplatiti i doprinose za obvezna osiguranja koja se obračunavaju na osnovicu. Također se utvrđuje i obveza stečajnog upravitelja da za iznos poreza i doprinosa koji je uplatila agencija, a utvrđeni su u korist Porezne uprave predloži stečajnom sudu umanjenje potraživanja Porezne uprave. Tako da cijeli niz aktivnosti odnosno postupaka koje služi što smo rekli i efikasnosti, ali i uvažavanja svih potraživanja radnika, znači od plaće, godišnjih odmora, otpremnine i obavezna osiguranja, da su u tom novom prijedlogu zakona uključena. I uvijek u svemu tome su problem novci, problem sredstva jer ono što je rečeno u ovom prijedlogu zakona sve ove isplate i osiguranja isplate idu na teret državnog proračun i ako možda malo napravimo … matematičku analizu oko raspoloživih sredstava to je negdje preko 66, 67 milijuna kuna. Ako osiguravamo minimalno 3 minimalne mjesečne plaće onda imamo osigurana sredstva za zbrinjavanje odnosno potporu 7,5 tisuća ljudi. Nadam se da će ta sredstva biti dovoljna, ali vjerujem da u svakom slučaju da bilo koje potrebe veće razine da će se onda naći i putem rebalansa određena sredstva za te ljude jer rekli smo zbog dugotrajnosti procesa, zbog neizvjesnosti u visini i kada će se dobiti to su jedina sredstva koja nažalost … može računati, a … određenog digniteta i ponosa radnika ljudi … moraju se hraniti, moraju se plaćati računi da to itekako pomaže u svakom slučaju našem gospodarstvu i našem društvu općenito. Ali da, naravno, govorimo i o pomaganju i radnicima, ali tu se pomažu i sigurno i direktno poslodavci jer ako se … plaće ono imamo jednu uzrečicu kod nas ″koliko para, toliko muzike″, eto nažalost i sam onaj dio … odnosa prema poslu itekako pada pa se ulazi u jedan krug gdje uz veće poteškoće, smanjenje plaće, neisplate plaće, manje rada neminovno dolazi do najgoreg rješenja, a to je stečaj bez rješenja, zatvaranje tvornica odnosno otkazi ljudi koji se nalaze na ulicama. Naravno, tu su i mnoge mjere koje se trebaju definirati, a koje i Vlada radi da se pomogne gospodarstvu da ima što manje stečajeva i da naravno od 1.9. kada stupa na snagu ovaj zakon zajedno sa Stečajnim zakonom možemo zaista definirati i pomoći što smo rekli ne samo poslodavcima nego itekako ono što je najbitnije našim radnicima. Evo s tim osvrtom na ovaj zakon klub HNS-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Da, upravo kolega kao što se zaželi možda u dvije riječi čitavu svoju raspravu da ovim prijedlogom zakona ide se in favorem samim radnicima upravo onda kada to nije učinio a trebao je učiniti poslodavac. Hrvatska Vlada i mi ovdje kao saborska većina odlučno ćemo reći upravo ne takvim postupcima, a upravo za radnika, da upravo država i nađe sredstva kako bi radnici mogli dobiti bar naknadu za te plaće. To nije plaća, nego je naknada upravo da bi mogli preživjeti. Međutim, mnogi sada cjepidlače koji su bili protiv uvođenja upravo neisplate plaća kao kaznenog djela. 2003. HDZ je bio protiv tog zakona. Kao oporba 8 godina predlagali smo 4 puta izmjene Kaznenog zakona i isključivo u ovom dijelu da se uvede neisplata plaće kao kazneno djelo. Oni su bili protiv ne samo to, nego su ukinuli kao kazneno djelo neisplatu doprinosa i time radnika još stavili u bezizlazan položaj. I evo vidite, žalosno je da to progovara iz njih samo zavist što ova država odnosno vlast prepoznaje potrebe radnika, onih koji su najslabiji u ovome lancu, u ovom lancu koji nisu dobili plaću, da će im se pomoći na takav način. Žalosno je još jednom ću reći nakon dvije godine umjesto da su se zaogrnuli europskim ruhom netko se, a to jest oni potpuno su se razgolitili.
Hvala. Odgovor kolega Škvarić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Da, uvažena kolegice slažemo se da temelj sveg temelja bilo koje države, društva su radna mjesta i radnici. Bilo koju stvar koju trebamo pokrenuti i mi kao saborski zastupnici donijeti zakone da taj dio njihovog digniteta i prava na rad i ne samo njih nego i njihove obitelji mislim da je to itekako dobro definirano za razvoj ovoga našega društva, države u cjelini. Mislim da Vlada dobro radi i ovaj prijedlog zakona itekako čini čini mnoge stvari u tom pravcu.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima. Prekasno, too late rekli bi Englezi ovaj zakon dolazi 1. rujna, to je mjesec, dva pred izbore. Dakle, 3, 4 godine imali ste na raspolaganju. Ja sam očekivao od socijalističke Vlade da će poduzeti socijalne mjere, korake značajne za radnike, za poslodavce, za cijeli sustav socijalne osjetljivosti kako bi već samim dolaskom na vlast poduzeli ovakve mjere kakve se evo sada donose i to od pa od veljače već ožujka počevši od one pomoći onim dužnicima koji ne mogu vratiti svoje dugove pa nadalje. I ovaj zakon ima klauzulu da stupa na snagu 1. rujna kada i onaj novi Stečajni zakon. A ovdje smo imali prosvjede blokiranih 320 tisuća ljudi koji su nosili jedan transparent koji nije bio baš zapažen, ali ja ću vam ga pokazati. A na njemu piše uz krik osobe koja se ne vidi, da biste ovo je greška jel', da biste ubili čovjeka ne morate pucati, dovoljno je da mu oduzmete posao i blokirate račun. Ovime ne optužujem samo vašu Vladu, nego i sve protekle vlade koje su vladale Hrvatskom, koje su dovele ovaj narod i građane u ovakvu situaciju, da se veselimo i da kažem mrvicama, uzmimo tako uvjetno rečeno, a objasnit ću zašto od 67 milijuna kuna koje će Aorist tako bih nazvao tu agenciju za, dakle koja se točno naziva punim imenom. A moglo bi se, evo imam prijedlog nazovite Aorist prošlo svršeno vrijeme, jel' Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja. Točno imate sve Aorist vam je izvrstan naziv kao što inače nazive tako te agencije razno raznim imenima DUUDI-e, ZERP-ove, crepove itd. Imate i Aorist. Dakle, od 67 ukupno milijuna kuna kako bi isplatili tvrtkama koje su u poteškoćama i ne isplaćuju plaće do zadnjeg dana u mjesecu one tri plaće minimalne koje idu i još neke druge obveze koje su već navedene u prijašnjim govorima. Na žalost, ovdje se govori o isplati minimalnih plaća, pa onda se to odnosi i na godišnje odmore i one od prošle godine, dakle koji su, dani koji su preostali godišnjeg odmora, pa onda i o bolovanju ali i otpremninama. I sada vi meni recite zašto i kako je jednome gospodinu u Croatia osiguranju isplaćeno 7 i pol milijuna kuna otpremnine. Zašto su ljudima u INA-i isplaćene također milijunske svote, jednome od oko 8 milijuna kuna otpremnine, a drugome 5 i pol milijuna otpremnine. Hajmo sad počet zbrajati te otpremnine tih tako važnih dužnosnika koji su te firme zapravo Croatiu doveli u prodaju, smanjili im temeljni kapital, a INA-u znamo kako je to u suradnji sa bivšim premijerom koji je u Remetincu doveli u to da je prodana MOL-u. Kada bismo zbrojili sve te otpremnine tih menadžera, tzv. menadžera, šefova uprave, dakle voditelja uprava u tim firmama dobili bismo bez problema više od 67 milijuna kuna kojima raspolaže evo novopečeni Aorist, Agencija za osiguranje radničkih potraživanja u slučaju stečaja poslodavca. U daljnjem tekstu agencija. Pa pogledajte koja smo mi država? Kada bismo vidjeli samo onih milijardu i sedamsto milijuna kuna u inozemstvu nečije štednje hrvatskih građana, njih 20 samo, kada vidimo netransparentne štedne uloge u Lihtenštajnu i da Državno odvjetništvo ništa po tome ne radi, a znamo koji su građani i pišu i njemačke i sve ostale svjetske novine bitno da se odmah uhapsi Šuker, ne ovaj Šuker nego onaj predsjednik HNS-a, zbog sumnje na klađenje. A tamo leže milijarde eura i to u aferama Hypo banke i ostalih. Pa imali smo novaca koliko god hoćete, ma ne bismo morali uopće osnivati agencije. Pa ova država ima, pa čudim se da se uopće isplaćuju plaće i mirovine u ovoj državi, koliko je novaca pokradeno, odstranjeno, otišlo u inozemstvo i kolike su dobiti pojedine financijske institucije izvukle iz ove države, a pojedinci da ne govorim. To je problem ove države. I sad jasno, odmah da kažem zaboravio sam reći u početku da ćemo podržati ovaj zakonski naravno jer mrvica je mrvica, pa bolje i mrvica nego ništa. Tako je, da. A kada smo donosili znate kako sam bio žestok gospođo Antičević, u raspravi da se neisplata plaća proglasi, tada smo bili istomišljenici, i danas smo. Nažalost, postoji klauzula da onaj tko je blokiran ne mora isplatiti plaće jer to onda nije kazneno djelo. Znači, bili smo zapravo u neku ruku prevareni ili pak licemjeri ako smo doveli do toga da postoji ono ali. Dakle, je kazneno djelo ali ako je netko blokiran ne svojom krivicom nije u kaznenom djelu, ni u prekršaju kamoli u kaznenom djelu. Dakle, postoji to ali koje je zapravo kao i ona ustavna kategorija o kriminalnoj privatizaciji u Domovinskom ratu, a znamo da nema nikakvog suđenja ni kaznenih prijava po tom pitanju. Ili ima možda jedna uvrh glave. Čemu uopće ustavna kategorija takva ili pak i ovaj zakon da je kazneno djelo neisplata plaća. I na kraju kazneno djelo neisplate plaća a toliko državnih firmi i tvrtki ima koje ne isplaćuju, a država koja propisuje. I sad vi meni recite nešto kada ste već tako za radnička prava tko to financira i otkuda novci od 67 milijuna iznos Agenciji Aoristu? Kaže osigurava ih država. Koja država? To naši porezni obveznici osiguravaju, naš narod, građani Hrvatske. Da, građani Hrvatske. A kome se pomaže? Bilo je ovdje riječi i rečeno je radnicima. Da, ali i poslodavcima. A pomaže se poslodavcima koji su u poteškoćama, koji ne mogu isplatiti plaću do kraja mjeseca, pomaže se njima da ne odu u stečaj, da ih ne uhvate škare. A tko pomaže? Svi građani Hrvatske pomažu poslodavcima. Je li to pomalo paradoks? Ili da se napravi fond, da poslodavci naprave neki fond koji bi stvorio ili da se u agenciji uplaćuje neki iznos pa čak i sindikat. Da drugačije napravimo strukturu financijsku toga fonda. Eto država će izdvojiti, eto našlo se 67 milijuna kuna. Država, pa država to smo mi, to je narod naš. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro, da, ali koliko ima poslodavaca a koliko ima poreznih obveznika. Prema tome, svi sudjeluju dakle u tome, ali evo čija je korist? Točno da je to donekle spas za ove koji su tako bili slikoviti u ovome. Dobro, nisu ljude ubili ali su ih istjerali u druge zemlje, u inozemstvo. I opet govorim nije tome kriva samo ova Vlada, problemi se nasljeđuju, i znamo i od čega i kako. Upravo iz razloga o kojima sam prije govorio. I tko će meni danas objasniti zašto je isplaćeno evo članu Upravnog odbora Croatia osiguranja 7,5 milijuna kuna otpremnine? Ili onima dvojici u INA-i, jednome 8 a jednome 5,5 milijuna kuna. Ako treba reći ću vam ja imena, a vi to dobro znate i bez da vam ja govorim. E, znate jako dobro o kojim se imenima radi. A sad ovdje evo raspravljamo o toj socijalnoj mrvici od 67 milijuna. Kamo sreće da nam ne treba ali mislim da bismo na neki drugi način i kad već zainteresirani poslodavci pa da temeljem te određene solidarnosti, to je zapravo solidarnost jedna, da donekle i oni i minimalnim nekim izdvajanjem nije to velika svota kojom bi se napunio taj fond odnosno novci koji su potrebni jer oni osiguravaju kako reče kolega Škvarić i dobro je izračunao dakle minimalne plaće za 7,5 tisuća radnika. Kako će se kretati dalje stvar ja neću ulaziti u dvoboj ili duel s vama kako smo mi sad procvali nakon ove Vlade ove godine. Mislim vidimo mi po narodu, odite u Slavoniju pa vidite procvat Slavonije kako cvate pa ćete onda vidjeti kako se živi zapravo tamo i koliko je ljudi otišlo. Ne trebate vi nama govoriti 120 doselilo, 130 doselilo i ne znam ni ja. Dođite u Slavoniju pa vidite. Osim toga imate DZS pa vidite koliko je Slavonija izgubila od 2001. do 2011. godine, 100 tisuća stanovnika. Bilo je 900, sad imamo 800. Što treba više? Slavonski Brod je bio 70, sad je 60 tisuća. Grad Slavonski Brod, ne selo, grad Slavonski Brod. U … imamo viška učitelja jer djeca se ne upisuju u školu, nema djece. Sve je to posljedica zapravo ovakvih politika ili pak korupcije i kriminala koji razara i rastura i gospodarsko i društveno i moralno biće Hrvatske. Za pozdraviti je ovakav zakon naravno. Malo kasno, ne malo nego skroz kasno dolazi. Volio bih da ste odmah na početku kao socijaldemokrati skupa sa liberali, ne znam ni ja kako se zovu, da ste poduzeli takve mjere i da vam je na pameti bila socijaldemokracija i socijalna politika odmah kako ste došli na vlasta. Zato je to bez obzira na zakašnjenje, kažem pozdravljam ovaj potez i glasat ćemo za. E hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa kolega Grubišiću, slažem se s vama pogotovo u ovom djelu koji govorite o opljačanosti Hrvatske, o računima u Liechtensteinu i ja vjerujem i ja vjerujem da će naša tijela progona doći do tih podataka. Međutim, žalosno je što je jedna Njemačka ne daje podatke i za … odbija izručiti pravomoćno osuđenu osobu i to za gospodarski kriminalitet što svakako traži jednu mobilizaciju i politike da bi se jednostavno prisilila Njemačka da to učini. Ne slažem se s vama u ovom djelu kad kažete zašto niste nešto na početku učinili, upravo ono o čemu danas raspravljamo, neću ja sad spominjati sve, jer mi ne bi bilo dovoljno ni jedan sad, a kamoli i jedan ili dvije minute. Čim smo došli ponovno u mogućnost da to možemo činiti predvidjeli smo neisplatu plaća kao kazneno djelo jednako kao i 2003.godine. U tom momentu 2003.godine imali smo 84 tisuće radnika koji nisu, kojima nije bila plaća isplaćivana. Sama najava da ćemo uvesti to kazneno djelo smanjila je za 15 tisuća, međutim taj broj je i dalje bio drastično velik. Ovo što kažete da bi ipak to možda bilo licemjerno samo stipulirane tog kaznenog djela ja ću vam reći da ne, da je kazneno djelo dobro stipulirano. U stavku 1.kaže ko ne isplati dio ili cijelu plaću kaznit će se kaznom zatvora do 3 godine, jedino nema kaznenog djela ako je račun blokiran ili ako nema sredstava na računu a ona su posljedica ne krivnje tog poslodavca, vrlo lako je zamisliti situaciju da je poslodavac prodao robu, nije mu ovaj drugi poslovni subjekt platio. Pa kako će on, kako će taj čovjek koji nema sredstava, koji je bez svoje krivnje došao u takvu situaciju. To je jedna normalna situacija, jer ako bismo u svim situacijama dakle krivili poslodavca onda bismo praktički relativizirali krivnju i nevinost. To ne bi bilo dobro stipulirano kazneno djelo.
Hvala. Odgovor kolega Grubišić. Izvolite.
Kolegice Ingrid, vi i ja smo raspravljali o tome kako je prije 15 godina ili više ukinut pojam pljačka u kaznenom zakonodavstvu jel tako? Ukinut je pojam pljačke, izbačen iz kaznenog zakonodavstva, nevjerojatno. Ali smo isto tako raspravljali i o stupu srama porezne uprave. I sad vi meni recite je li porezna uprava pravi distinkciju između onih koji su nepravedno zapali u poteškoće jer nisu mogli platiti porez ili oni koji su isključivo eto zbog marifetluka svojih i manipulacija nisu htjeli platiti državi porez? Ne razlikuje ih, sve ih stavi na stup srama, tzv. stup srama iako se već ljudi smiju tome. Kaže e vidi ovaj mi nije platio 100 tisuća i sad me ovi, ja ne mogu platiti porez 30 i stavili me stup srama. Tako to ide tako i ovo. Morali bi osnovati neku agenciju za utvrđivanje opravdanosti neisplate plaća. Ko to utvrđuje uopće? To se ne može ni utvrditi niti se utvrđuje. Prema tome, zapravo ovo kazneno djelo neisplate plaća pomalo je stavljeno onako malo u kraj. Ajde pogledat ćemo kroz prste je li svojom krivicom, nije svojom, a tko će to utvrditi i onda malo čekamo ne bi li se taj poslovni subjekt oporavio pa da isporavi i to što je dužan radniku barem tu minimalnu plaću. Eto tako to ide nažalost.
Hvala. U ime kluba HSU-a Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege treba reći da se ni u EU stečaj ne doživljava kao jedna točka od kojeg počinju teći neka prava nego je to jedno područje odnosno uređuje se vrijeme prije stečaja, dakle vrijeme i događaji koji prethode stečaju, zatim samo otvaranje stečaja i naravno zaštita radnika i naplata vjerovnika. I u duhu direktive 2008/94. Europskog parlamenta i Vijeća od 22.listopada 2008.o zaštiti zaposlenika u slučaju insolventnosti njihovog poslodavca. Mi sada ovom prilikom samo praktički još više proširujemo odnosno u potpunosti ugrađujemo ovu direktivu u naš pravni sustav. Dakle, mi pravno utemeljenje za ovo u suštini imamo jer smo dio tog dakle europskog pravnog poretka i sve direktive se praktički odnose i na naš pravni sustav. Dakle ne radimo ništa što na pozitivnim zakonskim propisima i vrelima prava koje ima na raspolaganju RH nije zasnovano. E sad, cijenim ono što je kolegica Nadica Jelaš izrekla ovdje jer je jako argumentirala sve ovo što donosimo samo imala je jednu grešku, dakle mi ne pomažemo poslodavcima u stečaju, njima nema pomoći, mi pomažemo radnicima. Dakle, mi pomažemo radnicima, poslodavca u stečaju nema on je stečajni upravitelj, ovdje ima dajemo prostora u slučaju insolventnosti da 3 mjeseca da mogu nekako poslužiti se jednim institutom koji im je na raspolaganju. To im je obveza, može to učiniti radnik ili može učiniti poslodavac. Poslodavac kad traži ovu isplatu onda mora položiti jamstva da će on taj novac vratiti. Dakle nije loše da postoji ovakav jedan institut. Ono što nama fali, a imamo od 1995.godine u Zakonu o radu je dijalog socijalnih partnera unutar tvrtke, dakle poslodavac je dužan izvještavati radnike o stanju firme, oni su dužni i razgovaraju o tome do čega će doći, oni su dužni tražiti rješenja. Mi danas imamo sredstava na računu za ove isplate zato što su predstečajne nagodbe koje smo najprije glorificirali kao rješenje u ovom Saboru pa zatim smo ih pribili svi na stup srama, zato što su riješile određene situacije predstečajne nagodbe i nema tog pritiska toliko na isplatu zajamčenih potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca. Dakle u svakom slučaju mi u HSU doživljavamo ovo kao jedan novi iskorak kao korak naprijed, a stalo nam je do očuvanja radnih mjesta. Naime, mi kada govorimo u HSU o radnicima uvijek razmišljamo o budućim umirovljenicima,kakva će biti njihova mirovina ukoliko nemaju radno mjesto, ukoliko nemaju uplate doprinosa, nemaju redovite plaće. Prema tome, najlogičnije je da mi ovakve značajne pomake i ne tako male u smislu isplate primanja zaposlenika da ih podržimo i mi ćemo ovaj zakon sigurno podržati. Ovdje imamo uređena minimalna prava. Uređuju se i minimalna prava po ostalim primanjima radnika i u stečaju što nije bilo prethodno učinjeno. Bolje je imati definiran minimum prava na kog mogu računati nego čekati situaciju što će biti da imam ono što me snađe u stečajnom postupku. Bolje taj minimum jer su to vrlo kritične situacije za radnike i za egzistencije njihovih obitelji i zato je dobro imati propisane te minimume. Naravno, mi nemao ni blizu savršen sustav kako možemo rješavati probleme insolventnosti poslodavaca, prijetećih stečajeva, kako možemo u stečaju razgovarati jer sumnjamo u sve. Sumnjamo da je neko nekome nešto dao ili neko nekom pogodovao. Mi smo zemlja najsumnjičavijih građana na svijetu, u svemu vidimo kriminal, korupciju i sve tako dalje. Gospodo draga, talijanska Republika ima u ovim slučajevima kada dolazi do insolventnosti poslodavca, a to smo imali prilike slušati ovdje, tematsku sjednicu Odbora za gospodarstvo i Odbora za rad ovdje u Hrvatskom saboru, imaju sistem pretvaranja ove tvrtke u radničku zadrugu, dakle u nedjeljivo zajedničko vlasništvo u smislu očuvanja radnih mjesta. Ne dam nikome ništa, dajem ljudima priliku da zarade za život za egzistenciju svoje obitelji. Imaju pravo da poslodavac koji nema nasljednika svoje vlasništvo prenese na svoje zaposlenike jer su i oni dio njegovog poslovnog uspjeha. Dakle mi tih modela na raspolaganju, ne želimo čuti, a poznajemo u Zakonu o vlasništvu i ostalim stvarnim pravima, prepoznajemo zajedničko nedjeljivo vlasništvo. Dakle ne možemo tvrditi da nemamo utemeljenje u pozitivnim zakonskim propisima, imamo ga, ali nemamo dovoljno kreacije i mašte. Ja ne mogu odavde sa ove pozicije reći kako će suci,kako će stečajni upravitelji odlučivati. I njima bi bilo dobro da malo vide koja rješenja postoje, koja su rješenja provediva u Hrvatskoj, a ne samo prodaja nekretnina i namirenje vjerovnika. Svetinja je sačuvati svako radno mjesto. To je najveća vrijednost da ljudi imaju svoj egzistenciju, to je prije svakog profita, prije svake materijalne koristi bilo kojeg pojedinca. Prema tome, ako mi u jednoj firmi koja zapošljava 100 sa svim poremećajima na tržištu, sa svim financijskim poteškoćama možemo spasiti 30, zašto to ne učinimo. Nego idemo u stečaj i to do likvidacije u funkciji zaštite vjerovnika, ma nemoj. Pa onda imamo špekulaciju da su se kroz stečaj namirile sve obaveze i vlasniku je ostala nekretnina koja više nije u funkciji proizvodnje i na tu nekretninu ne plaća porez koja u nije funkciji proizvodnje. E tu bi se složio sa Borom da neke stvari treba drugačije urediti. Ono što bi apelirao, nema mog potpredsjednika odbora, ono što bi apelirao na predlagateljicu na Vladu odnosno na resorno ministarstvo da umjesto one podjele na 30 dana da napiše svojim amandmanom da radnika pripada razmjerni dio minimalne plaće. To je onda pošteno jer mi imamo slučajeve neki imaju 6 dnevni radni tjedan, neki imaju 5 dnevni radni tjedan kada kažemo da ga pripada razmjerni dio plaće u odnosu na broj odrađenih dana onda smo rekli sve i pokrili sve situacije. Ovako može doista doći do one situacije o kojoj je govorio kolega Tušak. Ne mislim da ćemo mi ovim riješiti sve naše probleme, ali smo napravili mali pomak k uspješnijem rješavanju odnosno smanjili smo izloženost radnika svim rizicima i ovaj zakon je doista in favorem laboratoris znači u funkciji zaštite radnike, a to znači i u interesu zaštite slabijih na tržištu rada. I kada stvari tako stoje onda će to HSU sigurno podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Replika, Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Hrelja, nisam u svojoj raspravi rekla da Vlada ovim zakonom pomaže poslodavcima. Dakle, ja sam doslovno rekla sljedeće, ovaj zakon pokazuje da je aktualna Vlada socijalno osjetljiva, da je društveno odgovorna i da je spremna pomoći radnicima čiji su poslodavci ili u stečaju ili u blokadi.
Hvala. Nema odgovora. I završno u ime predlagateljice, ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa drago mi je da je većina klubova podržala ovaj zakon jer ovaj zakon osnažuje ono što je zapisano u Ustavu a to je pravo na rad kao zajamčeno pravo, kao i pravo da za taj rad dobivate primjerenu plaću. Dakle ovim zakonom Vlada i Sabor jamče radnicima u Hrvatskoj to pravo. Neprihvatljivo je da danas u Hrvatskoj postoje radnici i obitelji kojima je zbog neisplate plaća ugrožena egzistencija. Bilo je dosta kaosa i ono što je ova Vlada napravila, sredila i uvela red i u plaćanje doprinosa i sa ovim uvodimo red i onima koji ne isplaćuju plaće i ne poštuju zakon. Napravili smo dosta koraka ka tome da u Hrvatskoj neisplata plaća više ne bude pravilo nego da bude izuzetak, odnosno da postane sa ovim zakonom nemoguće neisplatiti radniku plaću. Lista srama je već ako nazovemo lista onih koji ne isplaćuju plaću je dala svoj efekat jer smo vidjeli koja nam je učestalost te nepoželjne pojave na našem tržištu rada. Postoje i u Kaznenom zakonu, evo bilo je dosta diskusije da je neisplata plaća kazneno djelo, ali to isto tako nije polučilo onaj uspjeh koji smo očekivali. Stoga i izmjena Stečajnog zakona u kojem je po prvi puta uvedeno da je neisplata plaća razlog za pokretanje stečaja jedan korak ka tome da u Hrvatskoj ovoga više ne bude. Stoga i izmjenama ovog zakona definitivno proširujemo prava radnika, omogućavamo da dobiju ono što zaslužuju, dakle dobiju pravo na plaću, pravo da za svoj rad dobiju plaću, nažalost neke diskusije koje su ovdje bile očito da ne žele da to pravo radnici dobiju. Nadam se da će svi podržati ovaj zakon jer opet napominjem ovaj zakon ide u prilog radnicima, u prilog sređivanju stanja i onemogućavanju kaosa koji je bio do sada. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, Đuro Popijač.
Hvala lijepa. Gospodine ministre rekli ste da se ovim zakonom jamči ustavno pravo na rad. Kako se to ovim zakonom ostvarili? To jednostavno nije točno. Ili ste napravili nekakav lapsuz ili ste namjerno učinili tu manipulaciju. Ovim zakonom se jamči ono što se do sada jamčilo da će se isplatiti 3 minimalne plaće u slučaju stečaja i dodaje se da će se isplatiti do 3 minimalne plaće u vidu naknade za slučaj da je poslodavac u blokadi. A ne jamči se jamstvo na rad ovim zakonom. Jamstvo na rad, odnosno rad jamči jedino uspješno privatno poduzetništvo kojeg vi zatirete svakim novim zakonom odnosno činite vrlo teško okruženje u kojem poduzetnici žive i pokušavaju raditi. Ali imam zapravo jedno pitanje, molim vas da mi eksplicitno odgovorite da li ovaj zakon vrijedi za sve one koji rade sada u blokiranim tvrtkama a nisu isplatili plaću odnosno do onog momenta kada će zakon stupiti na snagu ili će to vrijediti za one koji od tada upadaju u blokadu? Ako to vrijedi za sve one do sada, vjerojatno imate onda brojku za koju količinu ljudi će se isplatiti te minimalne plaće. Pretpostavimo samo da ih je onda 5 tisuća puta 3 plaće, to je minimalno 10 tisuća po mjesecu. To znači da je to oko 50 milijuna odmah u startu, ako je samo 5 tisuća takvih, ako zakon vrijedi za sve one koji su sada blokirani. Zato vas molim, pojasnite to. Vrijedi li to za one koji su sada blokirani ili koji će doći u blokadu kada zakon stupi na snagu?
Hvala. Odgovor, izvolite ministre.
Pa žao mi je da nećete podržati ovaj zakon koji jamči radnicima isplatu plaća ali jamči i pravo na rad jer omogućava poslodavcima da ova 3 mjeseca blokade dobiju mogućnost da nastave proizvodnju. I kao što je rekao uvaženi zastupnik Hrelja nije nama cilj da odemo u stečaj i da rasprodamo mirovinu, da radnici ostanu bez plaće. Nama je cilj, ovoj Vladi da sačuva svako radno mjesto i da omogući poslodavcima da funkcioniraju i da maknemo sa tržišta one koji osnivaju 5 ili 6 tvrtki i na drugu prebace imovinu, ostave radnike u ovoj tvrtci u blokadi bez ičega, pa kada dođu u stečaj onda radnici se nemaju od čega … [[Govornik se ne razumije.]] I to ste radili u vaše vrijeme, 8 godina smo bili svjedoci toga. Ovim zakonom to neće biti. Što se tiče vašeg eksplicitnog pitanja, eksplicitan odgovor, zakon stupa na snagu 1.9. i od tada kreće dakle tih 120 dana, dakle zakon je vrlo jasan, 1.9. i onda od tada se dakle tvrtke koje uđu u blokadu, na njih se primjenjuje ovaj zakon.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Glasovati ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca. … [[Upadica se ne čuje.]] Ništa, ništa, vidim da je sve u redu. Hvala lijepa. Dobro je, dobro je. Vratimo se sa pozornošću na odlučivanje, molim. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 857. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim zamjenika ministra rada i mirovinskog sustava poštovanog Božidara Štubelj da se očituje o amandmanima.
Hvala lijepa uvaženi predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici, Vlada prihvaća amandman.
Hvala lijepa. Postao je sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona i molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 96 glasova za, 18 suzdržanih glasova, 1 glas protiv donesen Zakon P.Z. br. 857. u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Nastavljamo sa: - Konačni prijedlog Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, drugo čitanje, P.Z.E. br. 821; Predlagateljica Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, članak 194. do 202. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. S nama u ime predlagateljice zamjenik ministra Božidar Štubelj. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Konačnim prijedlogom zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija regulira se postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija za pristup i obavljanje regularnih profesija u Republici Hrvatskoj te uvjeti za slobodno pružanje usluga na temelju inozemnih stručnih kvalifikacija. Temelj za donošenje novog Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija je usklađen sa izmjenama Direktive Europske unije o priznavanju stručnih kvalifikacija, ali i nastojanje da se inozemnim nositeljima stručnih kvalifikacija omogući rad u Republici Hrvatskoj pod istim uvjetima kao i hrvatskim građanima jer je ulaskom u Europsku uniju Hrvatska postala dio jedinstvenog unutarnjeg tržišta Europske unije. Korist od novog zakona imat će nositelji stručnih kvalifikacija koji žele raditi na području Republike Hrvatske, a stekli su svoje stručne kvalifikacije na teritoriju europskog gospodarskog prostora i švicarske konfederacije ili trećih zemalja. Priznavanjem inozemnih stručnih kvalifikacija stvaraju se uvjeti za njihovo ravnopravno sudjelovanje ne tržištu rada Republike Hrvatske. Postupci priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija provode se na dva načina, odnosno na teritoriju općeg i automatskog sustava priznavanja, a u svrhu ostvarivanja prava na poslovni … u Republici Hrvatskoj. Ipak, najveća novost i izmjene direktive i ovog zakona odnosi se na uvođenje europske profesionalne kartice za pojedine profesije, a takva elektronička kartica izrađena je i poslana putem informacijskog sustava. Pojednostaviti će i ubrzati postupak priznavanja inozemnih stručni kvalifikacija. Razlike između rješenja koja su predložena u konačnom prijedlogu zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona odnose se na sljedeće. U cijelom kontekstu konačnog prijedloga zakona riječi sestrinska njega zamijenjene su riječima zdravstvena njega. Riječ je o terminološkom usklađivanju sa Zakonom o sestrinstvu. Nadalje, prihvaćen je prijedlog iznesen na plenarnoj sjednici Hrvatskog sabora vezan uz odredbu koja propisuje kompetencije koje se stječu osposobljavanjem za medicinske sestre, odgovorne za djelatnost opće njege na način da sada glasi: sposobnost u radu i učinkovita komunikacija s ostalim stručnjacima koji rade u zdravstvenoj djelatnosti. Unose se i odredbe da će nadležno tijelo odbiti zahtjev za priznavanje inozemne stručne kvalifikacije u slučaju kad utvrdi da postoje bitne razlike u stručnim kvalifikacijama kandidata koji se ne mogu nadoknaditi ni provedbenim dopunskim mjerama, a nisu ispunjeni uvjeti za djelomični pristup reguliranoj profesiji. Isto se odnosi i na postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija stečenih u trećim zemljama. Također, nerijetko je jedno tijelo nadležno za provedbu postupka priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija ali pritom nije nadležno i za reguliranje profesije. Stoga je ovim konačnim prijedlogom zakona na odgovarajući način u pojedinim odredbama precizan pojam nadležnog tijela. Dodatno, u konačnom prijedlogu zakona izvršena su neznatna nomotehnička i terminološka usklađenja teksta. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, potpredsjednik Željko Reiner. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zamjeniče ministra, točno je naravno da je smisao donošenja ovog zakona da se u potpunosti preuzme u hrvatsko zakonodavstvo Direktiva … sa aneksom koje je donijela Direktiva 55/13 jer postoji obveza da Hrvatska to preuzme s rokom potpunog operativnog preuzimanja do 18. siječnja sljedeće godine. Međutim, kad se već išlo u izradu tog zakona onda smo svi nekako očekivali da će se pokušati riješiti neki problemi koji se objektivno javljaju u stvarnom životu i u tom smislu je iznesen jedan cijeli niz vrlo konstruktivnih prijedloga nakon prvog čitanja. I nažalost međutim gotovo nijedan nije prihvaćen. Dakle, jedina dramatična promjena koju ste napravili je ta da se umjesto da se umjesto sestrinska njega stavila zdravstvena njega. Usput budi rečeno, kad sam ja to ovdje govorio prigodom prvog čitanja onda mi je ministar, nažalost ga ovdje nema, rekao da to tako baš mora bit, da je to izričaj Europske komisije, citiram, da je to kvalifikacija i ponovo kaže izričaj Europske komisije i da sve zemlje Europske komisije za medicinske sestre imaju taj izričaj. Sad najedanput više nema taj izričaj i on se mogao promijeniti, ali praktički ništa drugo od cijelog niza konstruktivnih prijedloga i komora i koji su izneseni u diskusiji nije prihvaćen i bojim se da je to naprosto šteta. Neće se ništa strašno dogoditi naravno, ali nije dobro da se nije iskoristila ova prilika da se poboljšaju određena rješenja koja muče ljude u svakodnevnom životu. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, izvolite zamjeniče ministra.
Pa evo mi smo prihvatili zapravo sve prijedloge koji su u plenarnoj raspravi napravljeni, koji su prošli kroz odbore i što se tiče ovog dijela implementacije pojedinih pojmova vezanih za poboljšanja spremni smo napraviti, Ministarstvo zdravlja je našlo model po kojem će moći riješiti i ovo pitanje o kojem ste vi govorili. Dakle Ministarstvo zdravlja je nadležno tijelo koje razmatra upravo ovo područje.
Hvala. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba nezavisnih ljevičara Nikola Vuljanić. Nema ga? Gubi pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a akademik potpredsjednik Željko Reiner, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče ministra. Pa nastavno na ono što sam već prije govorio na žalost nije baš tako kao što je uvaženi zamjenik ministra rekao. Niti jedan prijedlog nije praktički prihvaćen, a ja ću ih sad malo pokušati razraditi i reći što to nije prihvaćeno, a što bi bilo dobro da je prihvaćeno. Primjerice tijekom prvog čitanja je prvenstveno su strukovne komore predlagale da se jasno definiraju rokovi u kojima se moraju neke stvari načiniti. Odgovor ministarstva bio je da su ti rokovi određeni direktivom. Pa naravno, cijeli zakon je određen direktivom, onda ga nije trebalo ni donositi, mogli smo prevest direktivu i primijeniti. Ali nije baš tako i uistinu postoji cijeli niz problema u svakodnevnom životu u smislu primjene te direktive. Recimo jedan od tih problema je ono što je bilo isto predloženo u raspravi prigodom prvog čitanja da se precizira nadležnost između komora i ministarstava, odnosno definira što je to prvostupanjsko, a što je to drugostupanjsko tijelo u postupcima automatskog priznavanja. U Hrvatskoj postoji u realnom životu danas problem u svezi s priznavanjem stručnih kvalifikacija posebice liječnika i medicinskih sestara i zbog toga je izmjena i dopuna ovog zakona se morala temeljiti na iskustvima komora. Primjerice na iskustvu Hrvatske liječničke komore koje ima kao nadležno tijelo za priznavanje inozemnih, stručnih kvalifikacija od 1. srpnja 2013. godine kad je preuzela i odradila sve predmete koji su bili zatečeni u Ministarstvu zdravlja. I zato je propuštena prilika ako se ovaj zakon prihvati, da se u njemu preciznije odredi nadležnost između primjerice Hrvatske liječničke komore ili Hrvatske komore dentalne medicine i Ministarstva zdravlja i to na taj način kao što je bilo i predlagano da Hrvatska liječnička komora, Hrvatska komora dentalne medicine itd. budu prvostupanjsko, a Ministarstvo zdravlja drugostupanjsko nadležno tijelo. To se na žalost nije načinilo i pritom se, znači ostavlja mogućnost da Ministarstvo zdravlja Zakonom o zdravstvenoj zaštiti recimo koja je lex speciallis uredi priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija onako kako to ono želi, a ne onako kako bi se moglo ovdje definirati. Jedan od problema koji se, na koji je također bilo ukazivano je pitanje oslobađanja plaćanja upravnih pristojbi. Zašto se nije prihvatio prijedlog da se pristojbe za priznavanje inozemne stručne kvalifikacije ne plaćaju nije potpuno jasno, jer stručna kvalifikacija se priznaje samo i isključivo u svrhu zapošljavanja a ne nastavka školovanja. Dakle, kandidat sukladno direktivi mora snositi realne troškove postupka što on i čini plaćanjem samog postupka. Dakle, priznavanje stručnih kvalifikacija u smislu i ovog zakona i direktive provodi se radi prava nastana i obavljanja usluge, dakle u svrhu zapošljavanja. Još jednom želim to istaknuti i ponoviti, a svaki dodatni trošak je neprimjeren jer je potpuno neprimjereno tjerati neku osobu koja je kandidat da se za podneske, upravne radnje koje su, moraju biti obavljene sukladno onom zakonu plati još i upravnu pristojbu. To je samo još jedan fiskalni namet i to naprosto nije dobro. Sigurno s time neće se proračun obogatiti, a mnogim ljudima koji žive u inozemstvu, a eventualno bi htjeli doći ovdje raditi u neku od ovih profesija može predstavljati vrlo konkretni problem. Primjerice kako ćete ako živite u SAD-u kupiti biljeg i staviti biljeg da biste mogli neku radnju odraditi? Jedan od problema na koji se ukazivalo prigodom prvog čitanja, a isto nije prihvaćen je priznavanje stručnih kvalifikacija stečenih u trećim zemljama i način kojim je to uređeno ovim zakonom, a predlagalo se da bude riješeno posebnim zakonom. Predlagalo se naime zato jer u mnogim drugim zemljama članicama EU od recimo nama bliske Austrije, pa do Njemačke, priznavanje kvalifikacija stečenih u trećim zemljama ne regulira se posebnim zakonom jer je to specifično, složeno i vrlo osjetljivo pitanje. I stoga su mnogi predlagali da se to pokuša regulirati ovdje. Zašto se to nije tako riješilo ne znam. Naime, neke posebice treće zemlje mogu biti vrlo udaljene, mogu biti egzotične zemlje neke gdje je sustav izobrazbe vrlo nama nepoznat ili onima koji će procjenjivati nepoznat i onda to naravno zahtijeva i veću pozornost i više vremena za evaluaciju i drukčiji pristup procjeni jesu li stručnjaci koji iz tih zemalja tako obrazovani dolaze uistinu podjednako stručni kao oni školovani u Hrvatskoj ili nekoj drugoj zemlji EU. To je također jedan od problema koji nije na neki način našao odraza iako je bio u ovom prijedlogu zakona, iako je bio raspravljan i sugeriran prigodom prvog čitanja. Još je jedan problem, a to je problem na koji smo ukazivali tijekom prvog čitanja, a to je nedostatak kaznenih odredbi. Naravno da nedostatak kaznenih odredbi u ovom zakonu, potpuni nedostatak kaznenih odredbi, a nažalost nije ovaj zakon jedini koji nema nikakvu kaznenu odredbu, se može objasniti onako kao što je to ministarstvo napisalo u svojim obrazloženjima da je ovaj zakon opći zakonski akt koji se odnosi i na priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija za sve regulirane profesije pa nije moguće odrediti jedno nadležno tijelo koje bi provodilo nadzor nad svim tijelima koje provode postupak priznavanja. To obrazloženje da tako kažem naprosto ne drži vodu. Jer postavlja se opravdano pitanje kako će se ovaj ili bilo koji drugi zakon ozbiljno provoditi ako nema nikakve kaznene odredbe? Bez kaznenih odredbi što će biti npr. ako neki od ministara koji moraju u određenom roku donijeti neki propis ili pravilnik to ne učine? A svjedoci smo da imamo niz zakona gdje su u zakonu obvezana pojedina ministarstva odnosno ministri da donesu neku provedbene propise a oni to naprosto nisu učinili. To ne u roku nego u tri, četiri puta premašenom roku. Da li je to dobra praksa? Sasvim sigurno nije. Prema tome, i ovo obrazloženje ne stoji. Posebno je nesretno što u tom obrazloženju se iz meni nejasnih razloga ponovno napisalo da kandidat ima mogućnost žalbe na doneseno rješenje drugostupanjskom tijelu. A upravo se to odbilo, odbilo se dvostupanjski postupak, odbilo se da postoji drugostupanjsko tijelo. I to nije istina što je napisano u ovom obrazloženju. Dakle, postoji nažalost samo jednostupanjski postupak a naravno tko nije zadovoljan s time može naravno pokrenuti upravni spor. Međutim, nije dobro kad tjeramo ljude da rješavaju svoje probleme tako da ih ne mogu drugačije riješiti nego se moraju početi suditi sa državom i moraju ići na Upravni sud da bi ostvarili ili ne ostvarili svoja prava. Nije li puno bolje predvidjeti dvostupanjski postupak koji imamo u nizu drugih stvari? No ovdje se taj prijedlog nikako nije prihvatio i on nije ušao u konačni prijedlog ovog zakona. Isto tako se prigodom prvog čitanja upozoravalo da i ovaj prijedlog zakona kao i mnogi drugi koje dobivamo na raspravu u Sabor ima u početnom dijelu poglavlje pod nazivom ocjena sredstava potrebnih za provođenje zakona gdje uvijek rutinski onda piše da nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u državnom proračunu. Međutim, zaboravlja se da tu treba uvijek stajati izjava o fiskalnom učinku zakona, ne samo o eventualnim troškovima za državni proračun. Neki zakoni, pa i ovaj, može dovesti do prihoda za državni proračun ali i to treba, postoji zakonska obveza treba to predvidjeti. I nije moguće onda da se objasni to time što nema nikakve takve procjene jer prihode proračuna citiram nije moguće procijeniti zbog nepredvidivosti broja postupaka. Pa molim vas lijepo pa u čemu možemo mi točno predvidjeti takve stvari, a svejedno imamo itekako procjenu financijskih učinaka i postoji, još jedanput naglašavam, obveza da se u svaki zakon unese procjena financijskih učinaka. Kako onih negativnih, dakle po državni proračun u negativnom smislu, tako i pozitivnih, dakle prihoda u državni proračun. Reći da ne možemo predvidjeti je upravo smiješno. Jer u čemu možemo predvidjeti točno? U bilo kojem zakonu bi onda mogao takav odgovor isto tako stajati. I sasvim sigurno takav odgovor, odnosno obrazloženje nije baš prihvatljivo. Ima naravno cijeli niz drugih stvari na koje bi se također mogao osvrnuti, a koji su isto tako bili spominjani prigodom prvog čitanja a nisu uopće prihvaćeni. Recimo tijekom rasprave istaknut je prijedlog da se u članku 20. definira što se smatra djelomičnim pristupom profesiji. Kakav djelomični pristup? U realnom životu može imati recimo stomatolog ili liječnik. Koji je to djelomični pristup i kako će vas djelomično liječiti ili će vam djelomično blombirati zub? To u realnom životu nije provedivo. Prema tome, neke stvari možda krasno zvuče na papiru ali zapravo nisu u stvarnom životu provedive i nije dobro da ih onda tako olako stavljamo u nekakve zakonske propise kad unaprijed znamo da od njih neće biti ništa. U više rasprava je ukazano da je posebice kod nekih profesija vrlo važna potrebna razina poznavanja hrvatskog jezika za obavljanje profesije. Jer neke struke zahtijevaju visoku razinu poznavanja jezika dok druge struke zapravo to ne zahtijevaju i to bi moralo se ovim zakonom regulirati. To bi se moralo regulirati iz cijelog niza opet vrlo praktičnih razloga. Jedan od praktičnih razloga je taj da ako imate liječnika koji je recimo psihijatar i koji ne govori dobro hrvatski kako će on komunicirati sa svojim pacijentima, kako će im pomoći? Samo reći da treba postojati poznavanje hrvatskog jezika? Pa poznavanje jezika nevjerojatno može varirati. Može varirati od natucanja i slabog razumijevanja jezika do perfektnog govora i čitanja i pisanja itd. Danas se to uvijek kvantificira, postoji u cijeloj Europi prihvaćen sustav A, B, C, 1, 2 itd. Prema tome, nužno je bilo i to unijeti u ovaj zakon, ako već zbog ničeg drugoga onda zato što je jezik uistinu temeljno obilježje nacionalnog identiteta i moramo mu posvećivati pozornost ne samo zbog očuvanja nacionalnog identiteta nego i zbog očuvanja naših evo pacijenata primjerice i svih onih s kojima će ovi stručnjaci ako budu, ako im bude omogućeno ulazak u sustav rada RH komunicirati. Prema tome, još jednom na kraju želim reći nije dobro da se cijeli niz ovih konstruktivnih primjedbi koje kao što vidite nemaju apsolutno nikakve veze sa politikom, dnevnom politikom ni ničim nego naprosto se radi o pitanjima života svakodnevnoga, pitanjima s kojima se komoru susreću, pitanja s kojima se ljudi koji dolaze iz inozemstva susreću, nije riješio ovim zakonom i bojim se da ćemo još jedanputa propustiti jednu prigodu da kad stvaramo zakonodavstvo vezano uz EU ujedno ne riješimo one životne probleme koji tište naše građane. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HNS-a Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici, cijenjeni zamjeniče ministra i suradnica. S obzirom da se radi o drugom čitanju i već je i kasno ja bih počeo samo sa nekoliko komentara slično kao i kolega Reiner na ono što su između dva čitanja promijenilo, odnosno nije promijenilo. Dakle zaista ta famozna sestrinska njega o kojoj se puno u prvom čitanju govorilo je zamijenjena zdravstvenom njegom i ja ne znam da li sam u krivu ako to shvatim zapravo i da termini zdravstvena njega u sebi sadrži višu razinu potrebnih stručnih kvalifikacija nego što je to sestrinska njega u nekim europskim sustavima. Ne znam da li sam to ispravno ili pogrešno shvatio ali ako je to u je u svakom slučaju nešto što podržavamo i načelno a i praktično. Vezao uz promjenu podstavka u članku 36., odnosno vezano uz to je promjena podstavka u članku 36.koji se odnosi na kompetencije koje se stječu osposobljavanje za medicinske sestre odgovorne za djelatnost opće njega, a važan je dodatak i mogućnost odbijanja zahtjeva za priznavanjem inozemne stručne kvalifikacije ako se utvrdi da postoje neke bitne i ne nadoknadive razlike u tim kvalifikacijama. I takva odredba uvrštena je i u onaj dio zakona koji se odnosi na kvalifikacije stečene u trećim zemljama što također podržavamo kao i preciziranje pojma nadležnog tijela na nekoliko mjesta u zakonu. Kad govorimo o temi priznavanja stručnih kvalifikacija stečenih u tzv. trećim zemljama mi podržavamo ovo rješenje i mogućnost koju je ovaj zakon ostavio, odnosno ovaj prijedlog zakona ostavio a to je da se posebnim zakonom ili nama se u HNS-u čini i racionalnije i spretnije podzakonskim aktom urede dodatni uvjeti koji su u takvim situacijama eventualno potrebni. Jer to pitanje kvalifikacija iz trećih zemalja zaista nije niti jednostavno niti jednoznačno. S jedne strane imamo zemlje bivše zajedničke države sa sličnim sustavima obrazovanja, sa sličnom praksom, sa sličnim pripravništvima, sa sličnim specijalizacijama i mnogo naših hrvatskih državljana, dakle ne državljana nekih drugih država članica EU nego naših hrvatskih državljana koji posjeduju takve stručne kvalifikacije iz zemalja bivše Jugoslavije prvenstveno i govore naš jezik i mnogi od njih su radili u nekoj fazi ili rade u ovom trenutku u RH i za njih bi priznavanje stručnih kvalifikacija zaista trebalo urediti tako da bude brzo i efikasno i uspješno kako za njih tako i za RH. Naravno to ne znači da trebamo biti slijepi na razlike i uvjete koji trebaju biti ispunjeni da bi ljudi radili u Hrvatskoj, a isto tako kao što ima puno ljudi koji su zaista stekli izvrsne stručne kvalifikacije u zemljama, u drugim republikama bivše Jugoslavije. Mi isto tako ne možemo naravno zanemariti i činjenicu da je bilo slučajeva i to nisu osamljeni slučajevi da su se neki standardi koji su u RH dostignuti izbjegavali, recimo tako da se negdje u neke druge republike ili u neke druge države išlo da bi se stekle stručne kvalifikacije koje su formalno iste ili vrlo slične a sadržajno zapravo ne odgovaraju onome što smo mi u RH dostigli. Dakle, ne treba biti slijep na razlike ali taj sustav treba postaviti da bude efikasan i učinkovit. Ali s druge strane imat ćemo kad su treće zemlje u pitanju imat ćemo i sve više slučajeva iz udaljenijih zemalja, imat ćemo slučajeva iz zemalja gdje je školovanje potpuno drugačije i gdje su svi drugi dijelovi procesa stjecanja stručnih kvalifikacija potpuno drugačiji ili barem mnogo teže usporedivi nego kad se govori o našim susjednim zemljama sa ljudima koji su npr. azilanti ili su stranci pod supsidijarnom zaštitom, dakle citiram baš one kategorije koje se u zakonu spominju, koji će imati recimo zbog situacije iz koje su otišli imati problema i opće sa dokazivanjem, sa formalnim dokazivanjem svojih stručnih kvalifikacija zbog manjka dokumenata, zbog manjka mogućnosti da se informacije provjere. I u tom smislu naravno treba biti pametan. S jedne strane postupiti tako da se novim ljudima ne zatvore vrata jer nama će novi ljudi u raznim djelatnostima, a u nekima od ovih koje su u ovom zakonu spominju kao što su recimo medicinske djelatnosti sigurno trebati novih ljudi vrlo skoro, ali uz istovremeno zadržavanje standarda koje smo dosegli kako mi u RH tako i oni koji su dosegnuti u cijeloj EU jer mi stalno moramo imati na umu da mi više nismo sami, nismo više Pale sam na svijetu i odluke, i propisi i procesi koje mi ovdje u Hrvatskoj donosimo i provodimo odnose se i na ostalih 27 članica EU. Ona stvar koja nas pomalo brine u smislu da bi ju trebalo držati na oku u provedbi ovog zakona i nakon donošenja ovog zakona su odredbe iz članka 10.stavak 9.odnosno članak 19.stavak 6. To je onaj dio koji govori da ako nadležna tijela ne donesu rješenja u propisanom roku onda se držeći se načela šutnje uprave smatrat će se da je zahtjev za priznavanjem kvalifikacija usvojen. E sada ja vidim po reakcijama s obje strane političkog spektra da imamo nekako zajedničku možda bojazan od te naše šutljive uprave i da nam se ne bi događalo da zahtjevi koji su zaista trebali biti ozbiljno analizirani budu usvojeni samo tako što, u propisanom roku a rokovi su relativno kratki, nije bilo nikakvog odgovora. I ljudi koji zapravo su trebali biti provjereni i čiji zahtjevi su trebali biti usvojeni nakon provjere budu usvojeni bez ikakve provjere. Ovdje ima djelatnosti koje mogu utjecati na sigurnost i javno zdravlje i zdravlje ljudi u ovoj zemlji. Tako da to nije nešto s čime bi se trebalo igrati. I to je nešto što bi zaista trebalo u provedbi, molim vas zamjeniče držati na oku da nam se ne bi dogodila poplava tzv. šutljivih usvajanja stranih kvalifikacija. Ali neovisno o tome, generalno mi u HNS-u ovaj zakon u ovom obliku kako nam je predstavljen podržavamo, mi smo dio Europske unije i prirodno je da svojim sugrađanima iz drugih država članica, odnosno članica europskog gospodarskog prostora i Švicarske priznajemo stručne kvalifikacije i ravnopravno sudjelovanje na tržištu rada i u Republici Hrvatskoj. Podržavamo i uspostavu zajedničkih kompetencijskih standarda za određene profesije na području cijele Europske unije koji će dodatno olakšati taj cijeli proces i naravno ajmo reći kao krunu cijelog ovog procesa tu europsku profesionalnu karticu u iskrenoj vjeri i nadi da će taj sustav zaživjeti. I da će se sa ovih 5 profesija koje su trenutno obuhvaćene u ovom ajmo to nazvati pilot razdoblju uspješno proširiti preko cijele Europske unije i na mnoge druge profesije i onda cijeli ovaj, cijelo ovo pitanje mobilnosti radnika, priznavanja kvalifikacija i mogućnosti uvida u stručne kvalifikacije ljudi iz drugih država članica zaista onda i dodatno olakšati. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Prva replika Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kolman u početku svog izlaganja ste govorili o kvalifikacijama medicinskih sestara. Naime postojao je problem, dakle i nesrazmjer između nadležnosti koje naše medicinske sestre imaju kada odu raditi u inozemstvo i priznavanja kvalifikacija koje su stekle, odnosno škole ovdje u Hrvatskoj. To proizlazi iz toga što u Njemačkoj imate dva pojma, jedno je pfleger ili pflegerin, dakle netko tko njeguje bolesnika, presvlači mu krevet, sada da ne govorim što sve radi, a drugo je medicinska sestra shwester, koja daje i injekcije, dakle radi stručnije poslove, odgovornije što se tiče samog pacijenta, sve je odgovorno, naravno, ali dakle onog tko je izravno se tiče liječenja bolesnika. Dakle to je nešto što je proizvelo kod nas u krugovima naših sestara, vrijednih radnika i školovanih i stručnih velikih problema. I bilo je i reakcija sindikata medicinskih sestara na to i na ovaj prvi prijedlog zakona. Zbog toga je ovo što ste vi rekli, da zdravstvene, za razliku od pflegera, oni su isključivo njega, opća njega, ovo je zdravstvena njega a tu upravo uključuje se upravo i davanje injekcija, infuzija, pa čak i nekih još kompliciranijih medicinskih zahvata. Engleski postoji samo nurceing i ništa više, tu imamo problem u toj lingvističkoj, prijevodu tih s njemačkog, engleskog i našeg. Ali mislim da mi trebamo nastupiti i postupiti onako kako to odgovara i kako zaista mislimo. A ako mislimo da su naše sestre kvaliteta a što pokazuju vani u svim zemljama onda trebamo postupiti njima u prilog. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Grubišić ja nemam zapravo ništa za dodati osim da vam zahvalim na ovoj stručnoj dopuni. I čini mi se da zapravo onda se slažemo da je ovo zaista kako je i bilo u prvom čitanju često isticano bolja formulacija jer mi zaista, mi laici u tom medicinskom smislu uvijek smatramo da su naše medicinske sestre vrhunski obrazovane i da su vrhunski kadar u svojem poslu. Vrlo često kada razgovarate sa pacijentima, sa ljudima koji su imali iskustva sa našim bolnicama onda su zapravo medicinske sestre te koje izazivaju i poštovanje i zahvalnost u najvećoj mjeri. I u tom smislu je dobro da s jedne strane onda to dižemo na razinu termina zdravstvene skrbi. A s druge strane ponavljam ako sam ja to dobro shvatio da nam se ne bi zapravo dogodilo da dođe netko tko je pfleger a onda u Hrvatskoj dobije status kao naša medicinska sestra, dakle sa svim onim školama, odnosno ako ima srednju školu sa svim onim dodatnim uvjetima koje mora steći da bi u tom smislu bila priznata.
Hvala. Potpredsjednik Željko Reiner, replika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Kolman, mi se često slažemo oko mnogih stvari pa tako se i oko ovih nekih stvari slažemo. Drago mi je da i vi mislite da bi bilo bolje da se to riješilo pitanje stručnjaka, odnosno priznavanja kvalifikacija stečenih u 3. zemljama posebnim zakonom jer bi to nedvojbeno olakšalo rješavanje onoga sa čime ćemo se kao što ste i vi sami rekli sasvim izvjesno susresti a to je stručnjaci koji dolaze iz zemalja čije mi sustave niti obrazovanja niti strukovnog, niti ostaloga ne poznajemo baš puno. Rokovi za priznavanje stručnih kvalifikacija stečenih u takvim zemalja sigurno moraju biti dulji, naprosto, a direktiva to dopušta. Dakle direktiva to dopušta, za takve zdravstvene radnike nedvojbeno i razdoblje prilagodbe, primjerice da polože neki ispit, da rade uz nadzor tijekom određenog razdoblja itd., koji sigurno će biti potrebni mora biti točno određen što nije nažalost. I ta je prilika ovdje propuštena. Ja dijelim vašu skepsu vezanu uz ovu šutnju administracije jer me je strah da će se na taj način uistinu naprosto zato zbog aljkavosti nekih činovnika moći provući da tako kažemo osoblje koje nema one kvalifikacije koje bi trebalo imati. A da problemi postoje u stvarnom životu, uistinu postoje i kao što ste i sami rekli, naši državljani školovani na fakultetima, u zemljama nastalim raspadom Jugoslavije, poglavito recimo u Mostaru, Sarajevu, Beogradu, Novom sadu su počeli izbjegavati zapravo i zaobilaziti priznavanje stručnih kvalifikacija u Hrvatskoj nego idu u Austriju, u Njemačku, tamo to postignu, pa ako žele doći u Hrvatsku dolaze upravo bojeći se kompliciranog postupka. I sada se vraćamo na ono šteta što nemamo dvostupanjski postupak i puno jasniji, određeniji. Hvala.
Odgovor kolega Kolman, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi kolega Reiner. Slažemo se uglavnom, dakle to je, i meni se, ali ovaj zakon ostavlja, što se tiče trećih zemalja, dakle prvo se na to osvrćem, ovaj zakon ostavlja tu mogućnost da se bilo novim zakonom, bilo što se nama i meni čini čak i racionalnije podzakonskim aktima to riješi. I ja pretpostavljam, ovo nije mjesto na kojem se treba kladiti i pretpostavljati, ali ja pretpostavljam da će razvoj situacije ići prema tome da će u nekom trenutku barem u obliku podzakonskog akta se ta materija morati dodatno regulirati. U tom smislu ja mislim da ovaj zakon tu mogućnost ostavlja i mislim da je ta mogućnost dovoljna. I ne mislim da je pogrešno da se neki opći elementi urede ovim zakonom a onda eventualno novim zakonom ili podzakonskim aktom se urede ove dodatne stvari, upravo ovi uvjeti o kojima vi govorite, dakle drugačiji rokovi, drugačije procedure i sve ovo o čemu govorite, u čemu se kao što ste rekli slažemo. Što se tiče, šutnja administracije, to mislim da je ozbiljna opasnost. I zato sam zamolio zamjenika ministra da na to obrate pažnju u provedbi. To je, ako sada odem korak dalje, to je nažalost, ja se bojim i prostor koji je otvoren i za korupciju. Jer najlakše od svega je staviti papir negdje u ladicu, 30 dana ne odgovoriti i onda je po sili načela kvalifikacija priznata. Tako da to je nešto što se slažem treba zaista na to, treba paziti. To zaista treba pratiti.
Hvala. Dragan Crnogorac, izvolite.
Pa dobro ja sam više vezano za zakon koji imamo ispred sebe, koji ustvari je novi zakon, a prethodni je ustvari donesen i prije ulaska Hrvatske u Europsku uniju, a stupio je na snagu ulaskom u Europsku uniju. Mene ustvari u svim ovim raspravama interesuje a kako je to bilo prije. Dakle nije bilo ograničenja, pogotovo za ove medicinske struke, dakle samo se prolazi ovaj proces nostrifikacije odnosno priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Nije bilo zakona, ovog prvog … dakle regulacije profesije da tako kažem i sad na neki način pokušava se zaštititi od možda fakulteta gdje to se možda i ne radi na dobar način, ali ajmo reći tamo gdje su već u struci ljudi koji dolaze, koji imaju želju da dođu u Republiku Hrvatsku sa željom trajnog nastana i zapošljavanja. Meni je više vezano za ove treće zemlje, ustvari u vezi toga govorimo najviše, recimo krivo kada ili možda što nije u našem ovome zakonu koji je predložen da recimo državljani Republike Hrvatske ne moraju da plaćaju toliku cijenu postupaka kod regulacije profesija. Zašto? Pa ja mislim da je sasvim logično da mi na neki način budemo svjesni toga da i ti ljudi koji su se obrazovali van Republike Hrvatske da država nije uložila puno u njihovo obrazovanje nego oni možda sami, ali i tamo gdje su radili, gdje su stekli upravo tu rutinu …. Mislim da je možda se moglo ovim zakonskim rješenjem iznaći da naši državljani barem ne plaćaju punu cijenu tih taksi ili onoga cjenovnika koji je predložen.
Hvala. Odgovor, kolega Kolman izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Crnogorac, dvije samo stvari. Ja zaista nisam htio da naglasak onog mog dijela oko trećih zemalja bude na izbjegavanju ili na slučajevima o kojima su ljudi izbjegavali kriterije i zapravo išli. Dakle ja sam to samo spomenuo …, ja zaista mislim da je to eksces i da je to situacija koja je bitno u manjini. Ja sam to samo spomenuo naglašavajući da mislim da je važno da državljanima Republike Hrvatske koji su u trećim zemljama stekli stručne kvalifikacije što je moguće više olakšamo proceduru i učinimo je što je moguće efikasnijom, ali ipak zadržavajući oko na lopti i imajući na umu da neki nivo standarda se mora poštivati bez obzira na efikasnost, brzinu i onda tu mogu reći i cijenu postupka i druga stvar o kojoj ste vi govorili. Nažalost to ja ne znam, nije nekako izgleda zaživjela ta vaša ideja. Što se mene tiče, meni se to čini kao vrlo razumna i fer ideja i ja ne znam da li postoji neka zapreka formalna koja zabranjuje da se radi razlika između vlastitih državljana ili državljana drugih država članica u Europskoj uniji. Ja na ta pitanja nemam odgovor, ali ako ne postoji ja se slažem da bi to možda bilo nešto o čemu bi se dalo razmisliti.
Hvala. I završno u ime predlagateljice, zamjenik ministra. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Evo samo ću pokušati na nekoliko pitanja zapravo dati pojašnjenja koja su ja bih rekao i prevladavala na raspravama na odborima, ali i evo danas na plenarnoj raspravi na drugom čitanju. Prvo je bilo da se precizira nadležnost između komora i ministarstva te definira prvostupanjsko i drugostupanjsko tijelo. Određivanje nadležnosti prvostupanjskog i drugostupanjskog tijela u okviru zdravstvene djelatnosti utvrđen je Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i to je ono što sam naglasio, dakle prema kojem se strukovne komore određuju kao nadležna tijela u području priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija, a Ministarstvo zdravlja je drugostupanjsko tijelo. Budući da je posebnim propisima utvrđena nadležnost, nema potrebe to raditi u ovom dijelu propisa. Drugi dio koji se odnosi na postojanje obveze plaćanja upravnih pristojbi. Dakle, odobrenja za samostalan rad kao jednog od uvjeta za rad u struci, ostvarivanja prava iz radnog odnosa ne treba naplaćivati upravnu pristojbu. To smo naglasili u zakonu. Ali za postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija što su u dva odvojena postupka postoji obaveza plaćanja i mislimo da je opravdana. Što se tiče nadležnosti za stjecanje kvalifikacije i priznavanje istih za treće zemlje cijenu određuje i nadležno tijelo. Dakle, svako nadležno tijelo koje razmatra prijedlog će odrediti da li je naknada ili nije ali naravno sukladno njihovim troškovima koje imaju tu, a to smo napravili radi jednakosti postupka sa članicama EU. Dakle, mogućnost nadležnog tijela da posebnim zakonom … [[Govornik se ne razumije.]] akt, uredi dodatne uvjete za priznavanje inozemnih kvalifikacija. To je vezano i za jezik i sve ovo što smo čuli u raspravi. Što se tiče kaznenih odredbi koje su također spominjane u raspravi ovaj zakon je opći zakonski akt koji se odnosi na priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija za sve regulirane profesije, pa nije moguće odrediti jednako nadležno tijelo koje će provoditi nadzor nad svim tim tijelima koje provode postupak priznavanja. Svako središnje tijelo državne uprave provodi nadzor nad svojom nadležnom komorom ili agencijama koje su nadležne za provođenje postupka priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Eventualne kazne i prekršajne odredbe trebali bi biti sastavni dio horizontalnih zakona koji određuju nadležnost pojedinih tijela, dakle komore, agencije ili središnja tijela državne uprave za postupanje u postupku priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Što se tiče drugostupanjskog postupka i ovog roka i šutnje administracije ovdje se išlo u korist kandidata. Dakle, u slučaju da se predmet, dakle teče postupak dulje od tri mjeseca rekli smo da onda vrijedi da je zahtjev prihvaćen. Što se tiče stanja izjava o fiskalnom učinku prihodi proračuna nije mogao procijeniti zbog nepredvidivosti broju postupka i nadležnosti višeg tijela, dakle i komora i agencija i teško je reći koji će predmeti biti riješeni u prvom postupku, a koji će onda se rješavati u drugom postupku koji direktno terete proračun. Evo ja vam zahvaljujem na raspravi i podršci koju smo zapravo dali ovom zakonu. Ja vjerujem da donosi velike koristi svima onima koji žele svoje iskustvo ili nadopuniti u drugim zemljama članicama, odnosno svi oni koji žele svoje iskustvo i rad ugraditi u našu Hrvatsku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku. Potpredsjednik Reiner, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi zamjeniče ministra, vi ste uredno ponovili ona obrazloženja koja ste i napisali uz zakon na sve one primjedbe koje su bile iznesene u prvom čitanju. Međutim, pa nema smisla da se na to osvrćem. Međutim, ono što je važno možda naglasiti a što se događa u stvarnom životu opet. Vidim da se i danas u diskusiji miješali su se pojmovi, a onda je očito to odraz toga da ti pojmovi nisu jasno proistekli iz teksta zakona, a to je pitanje obrazovne, odnosno stručne kvalifikacije. To su različite stvari. U ovom času komore koje bi trebale raditi procjenu stručne kvalifikacije rade u stvarnom životu isključivo procjenu obrazovne kvalifikacije. I to se bojim se neće promijeniti ovakvom stipulacijom ovog zakona. Stručne kvalifikacije s druge pak strane slijedom raznih zakona radi djelomično ministarstvo, primjerice Ministarstvo zdravlja. I sad imate jednu situaciju opet podijeljenosti za one prema kojima treba bit usmjeren i ovaj zakon, a to je oni aplikanti da tako kažem koji će dobiti do jednog stupnja procjenu svoje kvalifikacije od komore, ali onda moraju ići u ministarstvo koje će im priznati staž, obaviti državni stručni ispit, eventualno priznanje specijalizacije itd. I mi i dalje imamo zapravo preklapanje, da ne kažem brkanje obrazovnih, procjene obrazovne kvalifikacije i stručne kvalifikacije. I to je jedan od problema koji proističe, a koji nisu potpuno riješeni zapravo. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, izvolite zamjeniče ministra.
Evo poštovani zastupniče, je ovdje se radi očito ja bih rekao više o raspravi o tim miješanjima nego stvarno o zakonu. Ali je potrebno naravno nastaviti ovaj proces i u obrazovnom dijelu je potrebno određene stvari definirati i razriješiti. Mi smo ovim zakonom zapravo jasno razdijelili obrazovni od stručne kvalifikacije jer je ipak to različito. Dakle, ovdje priznajemo stručne kvalifikacije, kompetencije, osposobljenost za pojedini rad a to uvijek nije sadržano u obrazovnom dijelu. Evo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Za danas toliko. Sutra nastavljamo sa Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopuni Zakona o doplatku za djecu. Ugodan vam nastavak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 18,50 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, drugo čitanje, P.Z.E. br. 821. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 96 glasova za, 19 glasova suzdržanih i 1 glas protiv donesen Zakon P.Z.E. br. 821 u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru dobro jutro! Nastavljamo sa plenarnim zasjedanjem po utvrđenom dnevnom redu. … [[Upadica se ne razumije.]] Poštovani zastupnik Ivan Šuker.