Povreda Poslovnika.
Izvolite, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika - član 93. stav 1, a u vezi sa jučerašnjim prekidom sednice. Član 93. stav 1. određuje da se u slučaju nepostojanja kvoruma, pravi pauza do postizanja kvoruma. Juče je to propušteno. Koristim ovu prililku i da izrazim protest zbog obrazloženja koje je dato za prekršaj Poslovnika. Odigravanje utakmice jeste važna stvar za većinu ljudi, ali ne može biti opravdanje za odsustvo iz Skupštine. Mislim da je trebalo postupiti po proceduri. Ja i sama volim utakmice, mnogo radije gledam košarku nego fudbal, ali postoje još mnogo važnije i privatne i stranačke, i poslovne stvari, koje mi treba da obavljamo. Nije dobro za tok održavanja ove sednice Skupštine i pominjati takvo obrazloženje. Bojim se da građani neće imati strpljenja da prihvate i razumeju ovakav način prekida i ovakav načina vođenja. Ja mislim da je suština ovog Poslovnika koji smo doneli i poštovanje procedure. Ovakav način nepoštovanja procedure i obrazloženje koje su pri tom dati ne odgovaraju ozbiljnosti situacije pred kojom se Srbija nalazi i ozbiljnosti Zakona koje treba ovde da donosimo. Vremena nema dovoljno i mislim da ne bismo smeli na ovaj način da postupimo. Zahvaljujem.
Vi se koleginice sećate da je nastavak sednice bio zakazan u 15,30 časova, da smo se čekali do 16,00 časova. Ako to nije pauza, dovoljna da se okupi dovoljan broj poslanika, onda ne znam šta je. Ja nisam imao mogućnost zbog nedostatka kvoruma da predložim Skupštini da donese odluku o prekidu sednice. Kvoruma nije bilo, pa tako odluku bez kvoruma ne bi bilo moguće doneti. Odredio sam pauzu u tom momentu, a čini mi se uz saglasnost poslanika koji su bili u sali: pitao sam da li ima neko suprotno mišljenje. Odredio sam do danas u 10,00 časova. Pa prema tome nisam dao nikakvo obrazloženje niti sam komentarisao. Rekao sam samo da se mogu pretpostaviti razlozi za nedostatak kvoruma. Ja ne znam šta ste vi pretpostavili, ali ja nisam rekao šta sam pretpostavio. Tako da je procedura ispoštovana. Pauza je praktično bila od 15,30 do 16,00 časova, jer smo čekali da se skupi dovoljan broj poslanika. Ja kao predsednik ne mogu kvorum da napravim. Bez obzira na svoju korpulenciju ne mogu se računati kao veći broj poslanika. Izvolite, ako nije replika. Mi o ovome po Poslovniku ne vodimo raspravu, nego vam dajem objašnjenje, a vi možete samo da kažete da li ste zadovoljni objašnjenjem.
Nisam.
Stavljam na glasanje, ne znam šta. Predlog da je ... A koji je to član?
Član 93. stav 1. Izvinjavam se, moram da dam novo objašnjenje.
Novo? Ako je novo, onda izvolite.
Gospodine predsedniče, ja moram da kažem da vi niste dali juče pauzu, nego je utvrđivanje kvoruma postepeno produžavano, pa je kvorum utvrđivan tek u 16,00 časova. Znači, pola sata posle zakazanog vremena. Međutim, nije određena pauza do ispunjenja kvoruma, nego je prekinuta sednica. Po meni je to prekid, ako se sednica ne nastavlja u toku dana. To je za mene prekid sednice. Vi možda smatrate da je to pauza.
Ja mogu da smatram šta god hoću, ali u Poslovniku piše da samo Skupština donosi odluku o prekidu sednice. Pošto Skupština nije odlučila o prekidu sednice, možete i vi, i ja da smatrate to kako god hoćete, ali sednica nije prekinuta. Jednostavno, zbog nedostatka kvoruma je nastavljena u momentu kada kvoruma ima, odnosno danas u 10,00 časova. Nije bilo odluke o prekidu sednice. Ona nije nastavila sa radom, zbog nedostatka kvoruma. Tako piše u Poslovniku. Ja ne mogu da napišem u ovom momentu novi Poslovnik. Da li tražite da stavim na glasanje? Ne. Hvala. Obaveštavam vas o ostavci narodnog poslanika Radivoja Lazarevića. Primili ste ostavku narodnog poslanika Radivoja Lazarevića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnog poslanika Radivoja Lazarevića danom podnošenja ostavke. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Radivoju Lazareviću izabranom sa Izborne liste Demokratska opozicija Srbije - dr Vojislav Koštunica, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavnje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije o izboru narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručen vam je i izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Golubu Rajiću, izabranom sa Izborne liste Socijalistička partija Srbije - Slobodan Milošević. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivnje mandata narodnom poslaniku Golubu Rajiću. Ako je ovde, čestitam narodnom poslaniku na izboru. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PENZIJSKOM I INVALIDSKOM OSIGURANjU (pojedinosti) Otvaram pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Rajko Baralić i Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, a i novinari, već je dosta rečeno u načelnoj raspravi (Glas iz sale: Tema.)
Ja vas molim da od ranog jutra ne počinjete da pravite neprijatnosti.
Vi iz partije što vam se promenilo ime nemojte da dobacujete. Ja smatram, bez obzira na argumente koji su ponuđeni, da oporezivanje regresa i toplog obroka u ovom trenutku, nije dobro i da će naneti izvesne posledice i radnicima i poslodavcima. Radnicima, zato što jedan broj poslodavaca objektivno neće biti u prilici da isplaćuju jedno i drugo, a poslodavcima, jer na taj način pred svojim radnicima - dakle, pred onima koji obavljaju poslove za njihov račun i interes - neće više moći da servisiraju svoje finansijske obaveze do nivoa koji je ranije bio postignut. Ja takođe mislim da je otklonjena dilema da li je princip obračuna, bruto i neto, bolji ili gori. Smatram da treba da bude primenjen princip bruto, samo što ovde predlagači treba da postignu saglasnost šta je princip bruto. Pošto smo juče imali tri različita tumačenja, predlažem da predstavnici Vlade, predlagači ovog zakona, organizuju konferenciju za štampu i građanimaSrbije objasne šta znači ovaj princip, pri čemu mislim da našoj uvaženoj gospođi Matković, ministru, nisu potrebni sufleri. Ona je jedino bila u stanju da objasni šta ovaj princip znači. Svi ostali koji su se trudili, iz njenog okruženja, su tu stvar upropastili. Predlažem da ovaj amandman bude prihvaćen, iako mislim da je sve nastojanje, koje je ovde pred nama pokazano, išlo ka cilju da se mi evropeizujemo, što samo po sebi nije rđavo, ali dok se to stvarno ne desi i ako se desi, nastaće realna posledica. Jedan broj ljudi, verujte, biće uskraćen za ovu dragocenu finansijsku prinadležnost u toku jednog meseca. Nemam više šta da dodam sa ovim u vezi. Molim kolege narodne poslanike da prihvate amandman koji sam podneo.
Reč ima gospodin Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, jutros pre početka ovog skupštinskog zasedanja mislio sam da će gospodin Jovanović ipak izaći za ovu govornicu da se izvine svima onima kojima je juče održao čas, koji se, prema njegovom nahođenju, nismo lepo ponašali. Ipak, čini mi se da smo u pola četiri mi svi bili ovde, čekali smo njegove, iz njegove stranke, kojima je on šef poslaničke grupe, da počnemo sa radom, ali to nije vredelo. Ja ipak mislim da će posle ove moje diskusije gospodin Jovanović izaći, ako ništa drugo, bar svojima dati jedan drugarski ukor da se ubuduće ponašaju prema radu i redu ovog parlamenta. Dame i gospodo narodni poslanici, lična primanja koja poslodavci zaposlenima isplaćuju svakog meseca, sada treba da budu uključena u bruto zarade i da čine osnovicu za plaćanje poreza i doprinosa: naknada za topli obrok, regres i terenski dodatak. Ova naknada za terenski dodatak služi, kao što su i mnogi za ovom govornicom rekli, za sanaciju porodičnog budžeta, za ishranu, za školovanje dece, za odevanje, maltene za održavanje golog života. Navedena naknada predstavlja minimum prava koja se zaposlenima isplaćuje za dane provedene na radu. Regres je nekada služio radnicima za rekreativne svrhe, na ime pokrića troškova za godišnje odmore. Međutim, danas je ova stavka isto tako postala glavna za održavanje životnog standarda građana. Prvo, što obično radnici ovaj dodatak dobiju iznenada i dobiju dosta više od svog ličnog dohotka. Takođe i radnici koji su upućeni na teren. Poslodavac je isto dužan da obezbedi nadoknadu za povećanje troškova na terenu: ili obezbedi smeštaj i ishranu, ili isplati nadoknadu koja u celini pokriva troškove koje zaposleni imaju na terenu. Prema tome, kao i svi do sada koji su za ovu govornicu izlazili, mislim da ovi dodaci ne bi smeli da ulaze u bruto zarade, jer na neki način njima poslodavci zaposlenima omogućavaju da održe životni standard. U sadašnjem vremenu, kada u proizvodnoj sferi nijedno preduzeće ne radi ili radi sa smanjenim kapacitetom, obzirom da se zarade radnicima ne isplaćuju po kolektivnim ugovorima, a negde se uopšte ne isplaćuju, gde su topli obrok i naknade troškova prevoza i regresa jedina primanja, oporezovati taj topli obrok i regres, bilo bi pogubno za preduzeće, jer bi više pogoršalo ionako težak materijalni i socijalni položaj radnika. Zato smatram da ovaj član treba brisati dok Vlada svojim merama ne poboljša životni standard radnika. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam, naravno, da pokušam da utičem na vas da prihvatite ovaj amandman narodnih poslanika Srboljuba Živanovića i Rajka Baralića, uz jedno obrazloženje, uz jednu ogradu. Pre svega, mi smo rekli da ne bi bilo loše da se prihvati princip bruto zarade, ali ne onako kako su nam to juče objasnili predstavnici vlasti, zato što su očigledno oni pobrkali neke stvari. Pomešali su bruto platu iz ranijeg perioda sa onim što znači bruto zarada danas. Naime, oni su nam objasnili da bruto zarada danas predstavlja sva primanja radnika plus porezi i doprinosi, ono što ide državi. To je ono što je nekada predstavljalo bruto platu. Ono što danas predstavlja bruto zaradu je nešto sasvim drugo. Ona predstavlja sva primanja radnika, i to je ogromna razlika u odnosu na ono što ste vi juče govorili. Zato se ne može računati osnovica i zarada na način na koji ste juče govorili, da to ustvari predstavlja bruto zaradu, jer to više ne predstavlja bruto zaradu. U nekadašnjem sistemu i po nekadašnjim zakonima to je predstavljalo ono što se može nazvati bruto platom. Zato ja, govoreći o ovom amandmanu, želim da ukažem na činjenicu da bi bilo dobro da se prihvati, jer bi ovim članom suštinski pao ceo zakon, koji je loš. Mislimo da bi na ovakav način uspeli da delimično zaštitimo i radnike i poslodavce. Dakle, kao predstavnik opozicione političke stranke, kažem to predstavlja naš politički interes, ali ne politički interes opozicije u celini, već mi se čini i politički interes celog našeg naroda, i onih koji zastupaju poslodavce, i onih koji zastupaju radnike. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 126, uzdržanih nema, nije glasalo tri, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac želi reč? (Želi.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je sličan amandmanu koji sam podneo na Zakon o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Radi se o tome da postoji pravna neusaglašenost između Zakona o javnim prihodima i rashodima i Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Naime, o čemu se radi? U Zakonu o javnim prihodima i rashodima napravili smo malu izmenu u tom smislu da saglasnost na finansijski plan Zavoda daje Skupština, a u Zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju, postojećem, stoji da saglasnost daje Vlada Republike Srbije. Ovde se postavlja pitanje, kada je u pitanju finansijski plan, ko će sada dati saglasnost. Mi u ovom trenutku još uvek nemamo finansijski plan Fonda PIO, a znamo da penzije kako samostalnih delatnosti, tako i zemljoradnika, tako i zaposlenih, kasne. Ako se sve to uzme u obzir, mi ne znamo koliko će u ovoj godini, prema tom finansijskom planu, biti isplaćenih penzija. Naime, evo već je maj mesec, a finansijskog plana nema. Nema ni izveštaja o radu za 2000. godinu, a prema Zakonu o javnim prihodima i rashodima, saglasnost treba da da na izveštaj o radu i na finansijski plan, Narodna skupština Republike Srbije. Prema postojećim odredbama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, saglasnost na te izveštaje i na planove daje Vlada. U obrazloženju Vlade, zašto se ne prihvata amandman, stoji da će to u narednim izmenama zakona biti usvojeno. Postavlja se prvo pitanje kada će sledeće izmene zakona o PIO doći na red. Imamo obećanje iz ministarstva da će to vrlo brzo doći. Međutim, evo već je polovina maja meseca. A da li ćemo izveštaj o radu i finansijski plan da dobijemo možda u junu ili julu mesecu, ili ne znam kada. Dok se ne budu usvojile te nove izmene ili novi zakon, ne znam šta ministarstvo predviđa, a pošto je ovo jedno tipično pravno pitanje, ne vidim razloga zašto se ovaj amandman ne bi prihvatio tako da u ove izmene uđe obaveza Fonda PIO da izveštaj o radu za 2000. godinu i finansijski plan, shodno Zakonu o javnim prihodima i rashodima, dostavi republičkoj Skupštini na usvajanje. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 55, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo tri, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Predlog da se posle člana 1. doda novi član, kao amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? Ukoliko ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 53, protiv 118, uzdržan je jedan, nije glasalo 10, a ukupno je prisutno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Guduriću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, za ovom govornicom je već dosta rečeno o ovom zakonu. Isto tako, za propisivanje najviše osnovice za plaćanje doprinosa rečeno je da je trebalo biti izbegnuto zato što bi se možda na taj način, između ostalog, popunio onaj deo, onaj deficit koji se daje u obrazloženju. Moguće da se na način kako je propisano, neće ostvariti dovoljno para za PIO pa će se nedostajuća sredstva obezbediti u budžetu. Time je jednom prekršen princip, da oni koji imaju više i više daju, a ne da oni koji imaju manje, daju više. Mislim da bi to tako trebalo prihvatiti. Pošto sam ja do sada koristio samo ona prava koja sebi daju drugi poslanici, naročito koja sebi daje gospodin Čeda Jovanović, ja ću samo dve rečenice reći koje nisu vezane za ovu tačku. Pošto je juče kolega Jovanović čitao nama odlomke iz jednog materijala koji se zove "Prvih 100 dana demokratske vlasti", a to je potpisano od straneDemokratske stranke Srbije i gospodina premijera dr Đinđića, u poglavlju o Saobraćaju i vezama, kaže se - obezbeđeno, znači naglašavam to "obezbeđena su sredstva od strane Evropske unije za čišćenje korita Dunava, kako bi ponovo postao plovan i izgradnja mostova koji su porušeni tokom bombardovanja". Ja kao stanovnik Beočina čija je veza sa Novim Sadom...
Gde ste gospodine Guduriću, našli Beočin u članu 2. Zakona?
Tamo gde ga je našao i gospodin Čeda Jovanović.
To je bilo juče, gospodine Guduriću.
I juče smo pričali o istoj tački, kao i danas.
Juče je bilo u načelu.
Danas je i u načelu. Ovo nije bila isto tačka dnevnog reda, pa niste prekidali gospodina Jovanovića.
Nisam ja vodio u tom momentu sednicu.
Svejedno ko je vodio.
Dobro, hajde, makar o Beočinu vrlo kratko, pa da se vratimo na dnevni red.
Ja neću potrošiti puno vremena, ne potrošim ga nikad, nema potrebe ni danas. Znači, voleo bih jako da je to istina. Međutim, istina je ono što je gospodin Borislav Novaković, gradonačelnik Novog Sada rekao u subotu za novosadski Dnevnik i Bernard Šeneve, koji je u toj nekoj evropskoj komisiji: da tu sem para za čišćenje Dunava, nema ni žute banke za pravljenje mostova, nego da dolaze iz evropskih zemalja, gospoda bankari koji nude povoljno kredite, da sami sebi napravimo most. Imajmo bar malo više od onog gospodina Hombaha, koji je ispao veći Srbin od nas, pa lepo oni koji su srušili mostove, neka ih i naprave, a mi to ili vi iz DOS-a ne možete da im kažete. Hvala.
Nećete o amandmanu? Ako se više niko ne javlja po pitanju mostova, odnosno amandmana, za reč, onda stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 11, a ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko javlja za reč? Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, za one koji nemaju amandmane ispred sebe ili se teško snalaze u raspravi u pojedinostima, u ovom amandmanu se kaže da se u članu Predloga zakona broj 3.033 zamenjuje brojem 1.500, broj 4.427 zamenjuje brojem 2.200, broj 5.262 zamenjuje brojem 2.600, broj 6.635 zamenjuje se brojem 3.300, broj 7.145 zamenjuje se brojem 3.600, broj 9.409 zamenjuje brojem 4.700, broj 10.500 zamenjuje brojem 5.300 i broj 12.724 zamenjuje brojem 5.400. Znači, mi smo ovim amandmanom želeli, kao poslanička grupa i Tomislav Nikolić kao narodni poslanik, da utičemo na Vladu Republike Srbije da se smanje ove osnovice za obračunavanje plaćanja doprinosa za osiguranike, da se smanji i zbog onoga o čemu sam malopre govorio, zbog nerazumevanja u razlici između onoga što se nekada nazivalo bruto plata, a danas se naziva bruto zarada. Čini mi se da bi ovo bilo nešto što je razumno. Nismo išli demagoškom formulom na ono što je nekada ili što je i dalje postojeće u pozitivnom zakonu, znači na one cifre, već na ono što danas predstavlja realnost u ekonomskom životuSrbije i čini mi se da bi to bilo potpuno razumljivo i potpuno normalno da poslanici, ne samo opozicije u Narodnoj skupštini, već da poslanici većine u ovom parlamentu to prihvate. Čini mi se, ukoliko bi se prihvatio ovaj amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke, da bismo značajno oslobodili poslodavce. Ali, osim značajnog oslobađanja poslodavaca, time bismo učinili mnogo za radnike, jer će veliki deo njih na ovaj način biti otpušteni, jer poslodavci neće moći da izdrže da plaćaju ovolike poreze i doprinose. Time bismo zaštitili njihov položaj i oni bi ostali na svom poslu, a čak i za državu bi bilo bolje, jer u masi prihoda, pa čak i sa nižim osnovicama dobilo bi se više novca za državnu kasu nego što bi se to dobilo na ovakav način. Čini mi se da je to vrlo racionalno, potpuno prirodno, potpuno razumljivo i zato se nadam da će poslanička većina ovaj amandman prihvatiti. Naravno, opet neko može da kaže da mi vršimo opstrukciju, opet može bilo šta da govori. Ali ako ovakvu hajku vodite kao što vodite protiv gospodina Obradovića, protiv svojih, ne čudi me što radite protiv nas.
Reč ima ministar Matković.
Pošto ima više amandmana koji se odnose na apsolutni iznos osnovica, ja bih samo ovom prilikom htela da kažem da većina tih amandmana predlaže da te osnovice u bruto iznosu budu manje nego što su sada važeće osnovice u neto iznosu. Pošto oni koji nemaju kod sebe najnovije odluke Fonda, koje se odnose na revalorizaciju, ja bih samo još jednom pročitala koje su važeće neto osnovice da biste videli da su one više nego ono što se predlaže u ovom i onim amandmanima koji se odnose na ovo. Znači, sada su te osnovice, čitam po nivou kvalifikacije 1.705, 2.639, 3.137, 3.956, 4.260, 5.609, 6.266 i 7.586. Znači, koliko god se sporili oko visine osnovica nema osnova da one budu niže za bruto nego što su za neto važeće iznose danas. Još jednom samo da kažem da ste vi osnovice već usvojili u prethodnom Zakonu o radu i da je način socijalnog osiguranja jedinstven.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 116, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Rade Bajić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, gospodine Bajiću.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. isto na ove famozne osnovice koje se protežu u ovom zadnjem setu zakona iz razloga što smo već koji put ovde rekli, ali što je istina, da su ove osnovice, iako je gospođa ministar sada rekla zadnje podatke ovde o neto ličnim dohocima po stručnim spremama, za mnoga preduzeća visoke i da će ih dovesti u vrlo nepovoljan ekonomski položaj. Kada sam podnosio amandman možda sam zasekao malo oštrije kada sam rekao da treba umesto 3.033 staviti 1.000, 4.427 staviti 1.500, pa 12.724 sa 5.500. Kada sam video podatke koje sam izvadio za januar mesec da su u pojedinim opštinama proseci bili recimo: Bela Palanka 436 dinara, Bela Crkva 1.291 dinar, neto govorim, Vrbas 4.459, Dimitrovgrad 483 dinara, Žitište 1.911 dinara, Ivanjica 1.602 dinara, dakle u mnogim mestima preduzeća jednostavno ne mogu ovu osnovicu da izdrže da plate doprinose. Mi ih dovodimo dva puta u nepovoljan položaj. Prvo što neće moći isplatiti lični dohodak i dovešćemo ih sudskim sankcijama da plate kazne ili, ako ne isplate lični dohodak, da su dužni do 30-tog u mesecu da plate doprinose na osnovice koje su date. I zato ih čeka isto tako vrlo žestoka kazna od 10.000 do 200.000 ako ne isplate, a vidite da pojedina preduzeća jednostavno ne mogu sakupiti novac ne za plate i za doprinose, već praktično vrlo teško mogu sakupiti. Sada, da li je u interesu da ta preduzeća prestanu da rade, da im uzmemo delatnosti i da ih ne obavljaju od 30 do 90 dana ili da se nađe neki kompromis da se ono para što ima podeli između države i radnika, da ne bude plati državi ili obezbedi, zaštiti državu, a radnike kako god možeš obezbedi ili ih nemoj uopšte obezbediti. Mislim da ste shvatili iz ovih primera koje sam naveo, a svi to možete da uzmete iz informatora i jednostavno pročitate. Ja zadnji podatak nemam, ali ako je između 3.790, koliko je tada bio prosečan lični dohodak u Srbiji i sada 4.270, povećanje od 14%, pa da uzmemo aproksimativno i 14% povećamo svaki neto lični dohodak po opštinama, videćete da mnoga preduzeća neće moći isplatiti ovo. Kada se tiče osnovice, ja jesam juče sa gospođom ministrom razrešio pitanje osnovice i razumeli smo se, ali obrazloženje je katastrofalno u zakonu o penzijskom i invalidskom osiguranju. Kada to kažete ili kada nekome objašnjavate i kažete osnovica, gde normalno sada ulazi po bruto principu: topli obrok, dvanaestina regresa, jer se regres ne isplaćuje svakog meseca i to ako ga isplate i koliko ga isplate, i terenski dodatak ko ga ima. Tamo u obrazloženju zakona piše, ako ste čitali, a verujem da većina treba da pročita: s obzirom na činjenicu da dolazi do uvećanja osnovice za obračun i uplatu doprinosa (jer se u nju uključuje porez kao i navedena druga lična primanja). Dakle, samo su rekli u obrazloženju poreza. Juče sam sa gospođom ministar razrešio da su tu ušli i doprinosi. To je trebalo da kaže prethodni ministar kada je na dnevnom redu bio njegov zakon, pa da kaže - na neto osnovicu, koja se obračunavala, dodati su bruto 1 i bruto 2. To učenik u srednjoj školi ili onaj koji je mesec dana radio u obračunskom, zna kako dolazi do bruto 1 i bruto 2, i konačno bruto ličnog dohotka, odnosno za poreze i doprinose uzeli su 40% od toga a to je 3.033 za najnižu spremu. Mi smo se ovde morali mučiti ili da budemo proroci i da pitamo kako je taj zakonodavac zamislio i kako je došao dotih 3.033 dinara. Na osnovu zakona sam to izračunao vrlo lako i vrlo jednostavno. Matematika je čista, 2 + 2 = 4 za svakoga, da na osnovicu dodamo 1/12 regresa, topli obrok od 900 dinara i 14% poreza i tu je negde oko 3.033 dinara. Međutim, to prethodni ministar i prethodni zakon nije objasnio. Ovaj je isto išao sa kriminalnim obrazloženjem, tako da smo mi poslanici bili nemoćni da dođemo do cifara koje su nama ovde za osnovicu date. Ali, bez obzira na to, već i samo sa ovim što sam rekao, koliki su proseci po opštinama, dovešćemo poslodavce jednostavno do toga da neće moći da izmire tu obavezu. (Predsednik: Molim vas, vreme.) Predsedniče, izvinjavam se, samo još rečenicu. Jednostavno, neće dopustiti poslodavac. Ako mu se zatvori firma on će otpustiti radnike. On jednostavno neće da trpi gubitak po osnovu toga. Zar nije bolje da ima pet ili 10 zaposlenih, da nađemo neki kompromis da on isplati i državi i radnicima, nego da ga zatvaramo i da otpuštamo radnike. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ako smo otklonili dileme koje su pratile naš rad po pitanjima predloženog zakona dobro je, a ako nismo mislim da ima spremnosti na našoj strani da nešto tako uradimo. Hteo bih još nešto da kažem samo, da država insistiranjem na plaćanju doprinosa ne štiti sebe. Država štiti radnike. Država ne pokušava na takav način da obezbedi sredstva koja će onda potrošiti na nešto što je samo po sebi imaginarno, što je u magli. Država je učinila taj korak koji je bila dužna da učini stavom da je pre plaćanja poreza preduzeće odnosno poslodavac obavezan da plati doprinose. Da je to njegova prioritetna obaveza. Time on ispunjava i izvesnu socijalnu dužnost prema svom radniku, a država je dužna na takav način da se ponaša prema zaposlenima i sa te strane mislim da prosto morate razumeti, i verujem i da razumete, da mi na ovakav način ne obezbeđujemo sredstva za državu nego za penzioni fond koji je prazan i penzioni fond iz koga se sredstva usmeravaju na penzionere, a ne na državni aparat, ne na sudstvo, ne na policiju, ne na vojsku, već isključivo na penzionere s obzirom da se ta sredstva moraju trošiti namenski i tako će sigurno odsad ubuduće biti.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo pet, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandmane je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, oslanjajući se na prethodne zakone koji su doneti a i na izlaganje resornog ministra, koji je danas obrazlagao deo zakona, nema pravne logike da se norme iz ovog zakona mogu identifikovati sa normom koja je usvojena u prethodnom zakonu. Postavlja se pitanje onda, zašto će nam ove norme, zašto će se u ovom zakonu predvideti iste osnovice? Zašto to? Zašto to nije predviđeno jednim zakonom? To postavljam kao pitanje a ako ne može, ne može. Ali, ne mislim da ima pravne logike da se u ovom zakonu ne može umanjiti osnovica. Suština mog amandmana je sračunata i usmerena na snižavanje osnovice zbog toga da bi radniku ostalo što više sredstava za platu, a sa druge strane da bi omogućili poslodavcu da bolje organizuje rad u svojoj firmi, a da se ne sužava prostor poslodavcima i da ujedno ne umanjujemo i ne ugrožavamo stečena prava radnika iz ovog osnova. Zbog toga sam i predložio da se za 50% umanje osnovice jer za to ima opravdanog razloga, bar u ovom trenutku u kome se nalazi naša zemlja i naša privreda, i u trenutku kada naša privreda treba da krene i kada poslodavcima treba omogućiti da je oni preuzmu, pogotovu privatni sektor. Verujem da nova vlast računa na to da će dobar deo proizvodnje i zapošljavanja preuzeti privatni sektor. Zbog toga i ukazujem i skrećem pažnju da bi bilo veoma korisno da ovaj amandman bude usvojen, iz brojnih razloga, a naročito iz navedenih razloga. Događaji, dame i gospodo, u Socijaldemokratiji su veoma, da kažem, i dosta složeni. Ne znamo tačno šta se tamo zbiva ali ako mi dozvolite, nećete mi zameriti...
Pa, nećemo vam dozvoliti. Molim vas da o tome sada ne vodimo raspravu.
Znao sam....
Pogotovu što je složeno, kako kažete.
Samo jednu rečenicu, odnosi se na rad Vlade i smatram da će vreme pokazati ko je u pravu i zbog toga od ovoga ne treba u ovom pravcu kretati i otvarati rasprave, koje možda tek treba da donesu tačne i istinite informacije. Hvala na pažnji.
Ovo je jedan sjajan načelan stav, gospodine Jojiću. To je bilo sjajno. Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je sličan i vrlo srodan prethodnim amandmanima. Ne bih čitao tačno predložene iznose kojima bi se menjala zakonom predviđena osnovica, ali bih prokomentarisao ono što je vezano sa tim iznosom osnovica koje je čitala ministar Matković. Ukoliko sam pogrešio, a čini mi se da sam tačno zapisao ono što ste pročitali, vi ćete me ispraviti. Rekli ste da ne može da bude niži ukoliko je osnovica na neto a sada u odnosu na bruto zaradu. Ali, nigde nije niža. Ogromna je razlika, recimo za VIII stepen stručne spreme, razlika između 7.586 dinara i 12.724 dinara. Da u to ubacite i topli obrok, regres, dnevnice opet ne možete doći do ove sume. Reći ću vam oko poreza i doprinosa. Što se tiče osnovica ne bi bio problem ni za ovoliku osnovicu da nije ukupna stopa poreza i doprinosa 96%, ranije je bila i 128%, nego da je 50%, ali pošto je 96% svaki poslodavac mora da isplati tačno onoliko ili gotovo tačno onoliko koliko ste vi ovde predvideli. I još nešto gde se suštinski razlikujemo. Niko ne kaže da će ovaj novac iz doprinosa ići za razvoj poslastičarnica. Ali, mislimo da je ovde napravljena strateška greška, zato što će država, da li će ići u fond ili će se isplaćivati budžetski, suštinski o tome voditi računa. Ali kada predstavnik vlasti kaže da država štiti radnike mi mislimo da je to obrnuto jer će sa malim brojem radnika ti fondovi biti neuporedivo manji. Država će dobijati manje novca, da li kao taj poseban fond, ili država direktno, potpuno je svejedno, dobijaće mnogo manje novca. A imamo ogroman broj penzionera, ogroman broj izdržavanih lica, dakle, koje država preko njih mora da izdržava. Na ovaj način ćemo, pre svega, umesto da podstičemo privatnu incijativu, terati privatnike da otpuštaju radnike, da bi ih imali što manje prijavljenih, osim onog zakonskog minimuma, koji moraju da održavaju. Dakle, da imaju što manji broj prijavljenih, da bi državi plaćali što je moguće manje obaveza, i iz tako malog fonda biće gotovo nemoguće da se namire sve potrebe državi i sve ono što su dužnosti države, ili nekog njenog paralelnog organa, prema našim, u ovom trenutku, najugroženijim sugrađanima, itd. Čini mi se da je ovo loš način i mislim da je strateški pogrešno, mislim da je strateški trebalo to drugačije da se odvija i da je ideja trebalo da bude da težimo što većem zapošljavanju, pa makar ponekad i oslobađali ljude ili davali neke olakšice na plaćanje poreza i doprinosa, da bismo time u masi sredstava, u masi onih koji su zaposleni, mogli da obezbedimo i veća finansijska sredstva u fondu. Hvala.
Ima reč ministar, gospođa Matković.
Znači, opet još jedno zaostalo pitanje, koje se odnosilo na Zakon o zaradama, i neto i bruto. Kada kažemo da pretpostavljamo da je 100 dinara neto plata i da su porezi i doprinosi još 100 dinara, znači da na 100 dinara imate 100 dinara opterećenja. To je opterećenje od 100%, da pretpostavimo zbog argumenta da je tako. Ako kažemo - bruto plata, to je znači 200 dinara. Kolika su onda opterećenja? Znači, jedina razlika između bruto plate, nekada, i bruto plate sada je što se sada u bruto platu računaju topli obrok, regres, i sve one naknade, kako je definisano u Zakonu o radu i radnim odnosima. Meni je strašno žao što to nije raspravljeno u prethodnom zakonu, ali je to razlika. Znači, kada se kaže da je 12.000 dinara najveća plata za najviši nivo obrazovanja, ako se ne varam, osnovica je 12.700. Dakle, koliko god ste vi platili svog radnika sa najvišim nivoom obrazovanja, država kalkuliše da je njegova bruto zarada, ono što on vas košta, 12.700, i na takvu kalkulaciju primenjuje poreze i stope poreza i doprinosa. Da pretpostavimo da se isto kao i do sada, jer se isto kalkulativno računao bruto, i na bruto kalkulativno su se primenjivale stope poreza i doprinosa i dolazili ste do onoga što vi plaćate kao apsolutni iznos za poreze i doprinose. Da pretpostavimo da ostanu iste stope poreza i doprinosa, kao što su sada po važećim zakonima. Ako je 12.700 dinara, to što mi kažemo, toliko vas bruto košta, znači sve kada platite, to vas kalkulativno toliko košta, onda je po važećim stopama poreza i doprinosa oko 8.000 ono što vi morate na ime poreza i doprinosa da izdvojite, s tim što, ako nemate para, vi ne plaćate porez, jer se porez plaća samo na ono što je isplaćeno. Znači, to je sada ta razlika koja stvara nerazumevanje između neto i bruto. Znači, on vas ne košta 12.700, a to možemo zaista lako da proverimo i u penzionom fondu, i gde god za to postoji potreba. Zaista je tako.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Matković je u drugom delu svog izlaganja tačno objasnila ili delimično tačno objasnila, ono što bi trebalo da se zbiva sa uplatama poreza i doprinosa. U prvom delu je potpuno promašila, zato što nije tačno da je potpuno isto ono što se nekada nazivalo bruto platom i ono što se danas naziva bruto zaradom. Nije čak ni slično. Govorila je o bruto plati, a danas više nemamo bruto platu. Molim one, koji se ne razumeju, gospodine predsedniče, koji ovu materiju nisu ni pročitali, a kamoli je razumeli, da se ne mešaju u ovakve razgovore, osim ako neće da izađu za govornicu. Dakle, u bruto platu svojevremeno, osim primanja, ulazili su i porezi i doprinosi. U bruto zaradu ne ulaze porezi i doprinosi, već ulaze sva primanja zaposlenih. To je razlika između bruto plate i bruto zarade. To je ono što je suština, to je ono o čemu vam govorim. Proverite, sasvim sigurno je tako. Ali, s druge strane, ja postavljam jedno konkretno pitanje - koliko je zaposlenih, i u pravuje, tačno je ono što kaže ministar Matković, kada kaže da je to sve usvojeno prethodnim zakonima. Tačno je. Ovaj zakon se samo nastavlja na ono što smo usvajali u Zakonu o radnim odnosima, o zapošljavanju, itd., ali, postavljam jedno konkretno pitanje - onaj ko je zaposlen u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da vidimo kolika mu je plata, kolika mu je bruto zarada, i da nam kažete u toku dana (evo, mogu to stručne službe da izračunaju) kolike su obaveze poslodavca, koliko poslodavac uplaćuje državi, ukupno? To nije nikakav problem da se izračuna i ja vam kažem da ćete po tom jednom primeru, vrlo jednostavnom primeru, videti da smo potpuno u pravu. Ne može biti 8.000 od 12.700, već ukupna stopa poreza i doprinosa 96%, tako da je to sigurno više od 8.000, doduše, iz više različitih zakona, ali toliko iznosi. Ranije je bilo 128%, ili 123%, mogu me ispraviti oni koji su to znali nešto bolje, ali izračunajte ovo i budite uvereni da ćete poslanicima morati da kažete upravo ono što smo mi sa ove govornice izlagali.
Reč ima ministar, gospođa Matković.
Pošto, koliko ja znam, a ne tvrdim da znam sto posto, poslanici imaju nešto veće plate nego što zakon predviđa za osnovice, onda se vama kalkulišu realne, isplaćene plate, i na to se obračunavaju bruto porezi i doprinosi. Znači, tu osnovice onda više nemaju nikakvog značaja. A ovo je najnoviji zakon, koji ste usvojili, gde kaže - zarada (dakle, sada postoji samo bruto zarada) se sastoji iz zarade koju zaposleni ostvari na osnovu cene rada, radnog učinka i vremena provedenog na radu, naknade zarade, dodataka na zaradu. Pod dva i pod tri, obaveza koju zaposleni plaća po osnovu poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje, u skladu sa zakonom. To je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima.
Ako smo zaključili raspravu po ovom amandmanu, stavljam amandman na glasanje. Za 53 narodna poslanika, protiv 97, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 28, ukupno178. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanikBožidar Vujić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 2. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju u saglasnosti je sa istovetnim amandmanom koji sam podneo po prethodnom zakonu, a i sa amandmanom koji će biti u zakonu o zdravstvenom osiguranju, znači u narednom razmatranju. Za one koji u ovoj skupštini neće to da razumeju, da je u saglasnosti, da je u skladu, a mogu da kažem isto takođe, on je sukladan. Kako bi bio nekim drugima razumljiv isto takođe. O čemu se radi i šta to izaziva mnoge nedoumice i zašto predlažemo i ja kao poslanik SRS, kao i neki drugi poslanici SRS, pa i drugih opozicionih stranaka, smanjivanje ovih osnovica iz više razloga. Ono što unosi nedoumice jeste da ova ekspertska vlada, sačinivši ovaj predlog zakona, učinila ga je krajnje nemoćnim, učinila ga je kao povoljnu metu za ovoliko nesuglasica iz ovoliko rasprava. Uostalom, stav 2. u članu 2. to jasno i kaže - osnovica iz stava 1. ovog člana ne može biti niža, da pročitam još jedanput onima isto takođe kojima je i nejasno to, ne može biti, dakle, niža od sledećih iznosa, pa onda idu tačke od 1 do 8. Od tačke 1. do 8. kao i u prethodnom zakonu, kao i u narednom zakonu, koji će biti i u ovome isto takođe, govori se koje su to tačke od 1 do 8. To su iznosi od 3.000 do 12.700. Isto takođe, mi poslanici SRS pokušavamo da dozovemo pameti ovu ekspertsku Vladu, ove stručnjake koji su možda doneli dobar zakon, a koji možda nije primeren današnjem trenutku i nije za Srbiju 2001. godine. On će možda biti dobar kada DOS ili ova vlada isto takođe, ispuni sve ono što je u predizbornim obećanjima glasačima u Srbiji govorila. Tek onda, kada korenite ekonomske reforme, kada ukupne promene u fiskalnoj politici uradite, kada stvorite i ambijent za oživljenje privrede, za zamah privrede isto takođe, kada privreda u Srbiji zaživi u onoj meri u kojoj je to stanovništvu, pa i samoj privredi potrebno, i tek onda isto takođe stvorite uslove kako biste ove osnovice mogli da primenjujete. Imali smo ovde apologetske izjave, pa čak ih možemo smatrati ciničnim obrazloženjem, da država ovim osnovicama štiti radnike.Zašto smatram da je to cinično? Svaki onaj poslodavac i svaki onaj privredni subjekat, a niste do danas od 5. oktobra, pa do danas istotakođe stvorili uslove za privredni zamah, neće moći da isplaćuje ove osnovice. Šta onda sukladno tome ili isto takođe skladno i saglasno tome sledi? Poslodavac će biti prinuđen da otpušta radnike. Eto, kako država štiti radnike. Govorili smo za ovom govornicom, a toga se, ako ne vi iz DOS-a, seća javnost, a to će se prisetiti glasači na prvim budućim izborima isto takođe, govorili smo da ovi zakonski projekti koji su se sada iz oblasti radnog i socijalnog zakonodavstva niti štite radnike niti štite poslodavce. Verovatno, samo će štititi one za koje vi radite, a to su nakon donošenja Zakona o privatizaciji oni koji su strateški partneri, koji će se pojaviti kao kupci svega onoga što će država podržavati. Privredni subjekti neće moći ni fiskalne obaveze da .... (Predsednik: Vreme.) ... da servisiraju, a neće moći ni ove doprinose da uplaćuju. Na taj način će oni strateški partneri koji dođu, otkupiti sve to i time eto vaših ciničnih izjava da država kroz ovaj zakonski projekat štiti radnike. To tera poslodavce da kažu da ne može biti ništa. Šta je to što isto takođe ne valja, a što sam amandmanom predvideo, pa da se izvrši smanjenje. Vi limitirate solventne privredne subjekte, da više isplaćuju nego što mogu i da time možda stvaraju uslove za veće penzije onih zaposlenih lica, osiguranika koji rade u dobrim preduzećima. Jednostavno, u stavu 3. kažete da ne može biti više od petostrukog iznosa. Ne može biti više. Šta da radi dobra privreda? Moraće da se drži toga. Šta loša privreda? Otpuštaće radnike. A država, kažete, štiti radnike. Isto takođe, predložio sam da se amandmanom smanji...
Molim vas da privedete kraju.
Da se smanje ove osnovice, jer one nisu primerene današnjoj privredi.
Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Isto takođe, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije prihvatio parodiju našeg i jednog zaista veoma dobrog poslanika Božidara Vujića na jučerašnje izlaganje Gordane Čomić, poslanika Demokratske stranke. Ja bih rekao nešto o samom amandmanu i o onome o čemu smo malopre razgovarali ministar Matković i ja. Dakle, da samo neke stvari još dodatno razjasnimo. Mislim da je potrebno i zbog predstojećih zakona, ali i zbog predstojećih amandmana. Osnovica je iznos na koji se primenjuju stope. Ona ne može u sebi da sadrži ukalkulisane poreze i doprinose. To vam je isto kao i na carini, kao i kod svih ostalih fiskalnih dažbina, kada imate osnovicu za plaćanje carina, ona ne sadrži ukalkulisanu plaćenu carinu. Mi smo uzeli, a sada smo dobili i zvanične podatke, a deo tih podataka ste nam vi dali, pa sam ja sada slobodan da izračunam. Na onih 7.500 ukoliko se radi o osnovici za najvišu stručnu spremu, dakle za doktorat, a to je osmi stepen, gde je osnovica ja mislim oko 12.700, ispravićete me ako sam pogrešio, mada mislim da sam to dobro zapamtio; na 7.586 dinara, kada govorite o bruto zaradi, o onome što danas podrazumevamo pod bruto zaradom, možete dodati topli obrok u iznosu od 1.049 dinara, kao i regres od 341 dinar. Kada to sve izračunate, videćete da je osnovica ponovo značajno viša u odnosu na ono što ste vi rekli, dakle na ono što je nekada bila neto plata i razlika između onoga što smo nekada zvali neto platom i onoga što danas nazivamo bruto zaradom. Ja mislim da se razume da ovaj amandman koji je podneo narodni poslanik Božidar Vujić ruši ceo zakon, celu koncepciju. Zato i pozivam poslanike većine da taj amandman prihvate, jer bismo time čitav paket zakona iz tzv. socijalnog radnog zakonodavstva, koji u stvari ne rešava ključne socijalne i egzistencijalne probleme, oborili i Vlada bi morala da pripremi bolje. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 102, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 26, ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
U članu 2. ovog zakona stoje osnovice na koje se obračunava i plaća doprinos za osiguranike, te dajem amandman i predlažem da se smanje za 50% od predloženih, kako bi preduzeća bila u mogućnosti da isplaćuju normalne zarade zaposlenima. Molio bih ministra ili predstavnika Vlade da me sasluša, treba da mi odgovori. Predlagač ovog zakona nije uzeo u obzir celokupnu privrednu situaciju i materijalnu sposobnost preduzeća, kada je predložio ovakve osnovice za isplatu zarada na koje se obračunavaju porezi i doprinosi. Ipak, ove zakone je trebao da piše ili brani neko ko ima malo više iskustva. Imam 27 godina radnog iskustva, 7 godina sam radio, 20 godina sam poslodavac. To što vi pričate, ja napamet mogu da izračunam za tri sekunde, i nije tačno. Gospodine predsedavajući, hoćete li početi sa opomenama vladajućoj većini ili da date pauzu ako ne možete da ih umirite. Saglasan sam sa tim da privredni subjekti koji mogu vršiti isplatu zaposlenima po svom privrednom rastu i razvoju i koji su u mogućnosti da isplaćuju i veće zarade od predloženih iznosa u Predlogu zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, plaćaju i propisane stope poreza i doprinosa. Međutim, privredni subjekti koji nemaju mogućnosti za isplatu navedenih iznosa neće biti u situaciji da isplaćuju ni zarade zaposlenima, a kamoli poreze i doprinose na te zarade, mada ste vi stavili u prioritet poreze i doprinose državi, pa onda plate radnicima. Zato smatram da predložene iznose po stepenu obrazovanja treba smanjiti za 50% da bi to neko mogao i da plati. Gospodo, pravite sve lošije i lošije zakone zato što ih pravite na brzinu. Trebalo je primenjivati one koji su već postojali. Ukinuli ste jedan dobar zakon o informisanju, pa danas su vam novine pune afera. Za neki dan je trebalo da se raspravlja o zakonu o ekstraprofitu. Gospodin Obradović je radio na tom problemu. Sad ga lobi, ne znam da li Đinđića, Mihajlovića ili Batića, sklanja, jer je taknuo u njihovu interesnu sferu. Šta je od svega toga istina? Transparentno recite šta je. (Glas iz sale: O amandmanu.) Amandman ste čuli.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 88, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 37, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milena Milošević i povukla amandman. Konstatujem da je amandman povučen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Bušetiću.
Uvaženi predsedniče, poštovani narodni poslanici, moj amandman se odnosi na član 2. stav 4. u kome se kaže da: "Najniža osnovica, utvrđena u smislu stava 2. ovog člana usklađuje se tromesečno sa kretanjem zarada po zaposlenom u Republici, na osnovu podataka republičkog organa nadležnog za poslove statistike". Moj predlog je da se: "Najniža osnovica, utvrđena u smislu stava 2. ovog člana, usklađuje tromesečno sa kretanjem zarada po zaposlenom u opštini, na osnovu podataka republičkog organa nadležnog za poslove statistike, a iznos usklađene osnovice objavljuje Fond PIO zaposlenih". Zašto? Smatram da je ovo rešenje u mom amandmanu pravednije, jer danas u Srbiji imamo tri četvrtine opština gde je zarada po zaposlenom ispod republičkog proseka. Jednostavno, država treba da bude selektivna kada je reč o uzimanju. Uostalom, taj princip smo proklamovali ovde na početku mandata ove vlade, da najviše treba da se uzima od onih koji imaju najviše, a najmanje od onih koji imaju najmanje. Danas u Srbiji, čak i u razvijenoj Vojvodini, imamo prosek plate po zaposlenom niži od proseka u Republici, u Sremskom okrugu i u Zapadno-bačkom okrugu. Kada je reč o samoj Srbiji, u pitanju je 17 okruga. Samo 6 okruga imaju veće proseke od prosečne republičke zarade, a negde dva okruga su na nivou te prosečne plate. Ne mislim da neku naročitu prepreku treba da predstavlja već usvojeni Zakon o zapošljavanju, jer, jednostavno, stope, vezano za ovaj zakon, veoma su niske. One su 0,9 plus 0,9, znači, na zarade i na teret poslodavca, i ta opterećenja su veoma mala za razliku od PIO i zdravstvenog osiguranja gde su stope značajno veće. U penzijskom - 16 plus 16, kada je reč o zdravstvenom osiguranju - 9,7 plus 9,7, tako da bismo mi na ovaj način postigli jedno pravednije rešenje. Mislim da je ovaj amandman sasvim dobar i ne ruši ceo sistem. Uostalom, mi uvek treba da idemo sa nekim rešenjima koja su naprednija i koja su povoljnija i po zaposlene i po preduzeća. Hvala.
Da li se neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima ministar Matković.
To što je ovo drugačije u odnosu na druge amandmane, ja bih samo htela da prokomentarišem. Pitanje je da li država može da se ponaša potpuno različito kod uzimanja i kod davanja. Odnosno, penzije se ne razlikuju u zavisnosti od toga gde ko živi i od opštine. Znači, ne možemo voditi računa samo o jednoj strani, a o drugoj da ne vodimo.
Reč ima gospodin Obradović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, kolege poslanici, članovi Vlade, mislim da ovaj amandman kolege Bušetića treba prihvatiti, jer je on odgovor na ekonomsku situaciju u kojoj se nalazimo i odgovor na ekonomske mogućnosti poslodavca. Ne pominjem podatke u kakvom se stanju nalazi naša privreda, sa stanovišta likvidnosti ili stepena uposlenosti kapaciteta. Mislim da amandman kolege Bušetića promoviše jedan princip, ako mogu reći pravednosti, jer pravedno je da se najniže osnovice usklađuju po proseku zarada koje postoje u opštinama, u odnosu na rešenje koje postoji u zakonu, a koje predviđa usklađivanje zarada na nivou Republike. Ovo govorim iz razloga što u Srbiji, od 189 gradova i opština i od 29 okruga, ima preko 100 opština i preko 17 okruga u kojima je taj prosek zarada niži. Mislim da je to valjan razlog da se ovaj predlog usvoji. Čuli smo od gospođe ministra da se to ne bi moglo prihvatiti iz razloga što penzije nisu različite. Penzije jesu različite, jer to objektivno zavisi od onoga šta je čovek radio tokom svog radnog života, stepena stručne spreme, posla itd. Još jedna stvar, mislim da ovaj amandman treba prihvatiti iz razloga što on pledira za to da se više naplati, u ovom slučaju da se veći novac uzme od onih koji imaju više, a manji od onih koji imaju manje. Ovo govorim iz razloga što je taj princip bio promovisan od strane poslaničke većine, od strane Vlade, kada smo razgovarali o setu poreskih zakona. Mislim da nema razloga da ne bude i sada primenjeno. Iz svega toga, mislim da ovaj amandman kolege Bušetića treba prihvatiti.
Izvolite, ministar Matković.
Vrlo kratko, postavlja se pitanje koliko bismo više morali da opteretimo one koji su, uslovno govoreći, dobri i koliko bismo morali da povećamo onda stope poreza i doprinosa, kada bi to bilo moguće. Inače, da kažemo još jednom da je ovo uređeno na jedinstven način, delimično centralizovan, slažem se, ali postoje brojni argumenti za decentralizaciju koja bi onda vodila računa o tome što vi govorite, ali na jedan drugi način. Znači, šta ćemo da radimo u situaciji decentralizacije, gde najrazvijeniji regioni ili opštine prikupljaju doprinose i daju ih samo za svoje penzionere, što je, slažem se, neka ekstremna situacija. Ako gledamo sa aspekta najnerazvijenijih, onda će se kod onih koji su najrazvijeniji javljati ta tendencija da prikupljaju doprinose i da ih zadržavaju na nivou svoje opštine. Mislim da bi to sada, u ovoj fazi bilo jako opasno.
Da li ste se javili za reč? (Predsednik se obraća Aleksandru Vučiću.) (Aleksandar Vučić, sa mesta: Ne.) Ne? Ako se više niko ne javlja, stavljam amandman na glasanje. Za 44, protiv 110, uzdržanih 10, nije glasalo 16, a ukupno je prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, gospodine Ćulibrk.
Poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2, pretposlednji stav, gde se kaže ako poslodavac ne isplati zaradu do 30-og u mesecu, za prethodni mesec, mora da plati doprinose po osnovici koja je navedena. Kada dođe do poremećaja u poslovanju, na dogovor sindikata i direktora, ili upravnog odbora, može da se isplati minimalna zarada od 40% prosečne zarade i to je oko 1.800 dinara. Moj amandman se odnosi na to da se doprinosi za socijalno isplate u tom slučaju na minimalnu zaradu, što je u nekom načelu pravde i situacije u kojoj se nalazimo. Navešću vam jedan primer, i ovo je kompenzacija za jedan član koji je ukinut, da u određenim situacijama Vlada može da donese uredbu kojom će određena preduzeća ili određene oblasti poslovanja osloboditi do 50% plaćanja doprinosa na zarade. Uzmimo na primer tekstilnu industriju, tu radi oko 150.000 radnika. Ona će imati ove godine izvoz negde oko 200 miliona dolara ali, na žalost, ima prosek plate 2.000 dinara. Ona je delimično dovedena u tu situaciju i ekonomskom politikom ove države, držanjem kursa od 30,00 dinara za jednu marku koji nije ekonomski opravdan. Ako se zalažemo za tržišnu ekonomiju, ne možemo administrativnim merama držati kurs marke, moramo ga pustiti na tržište. Ali, ako iz određenih razloga Vlada proceni da kurs treba da stoji zbog inflacije u aprilu od 9%, u maju možda isto toliko, to će da uradi na leto, onda bi bilo neophodno, pošto će oko 135.000 ljudi doći u jedan položaj zbog ekonomske politike Vlade, da im se omogući oslobađanje poreza i doprinosa za određeni stepen. Predlažem da se prihvati ovaj amandman, da se u tim slučajevima mogu isplatiti porezi i doprinosi na minimalnu zaradu od 1.800 dinara. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju? Izvolite, gospodin Žarko Obradović, pa posle vi, gospodine Peleviću.
Poštovane kolege poslanici, članovi Vlade, ja sam izašao da podržim amandman svog kolege Ćulibrka, iz razloga što mislim da on pokazuje jedno razumevanje za ekonomsku situaciju u kojoj se nalazimo. Naime, danas smo čuli od još nekih poslanika da država treba da zaštiti radnike, što je logično. Mislim da država treba da pokaže i razumevanje za ekonomsku situaciju u kojoj se nalazi naša privreda i koja će sigurno, bar u jednom periodu, naravno, ne treba se baviti prognozama, ali ne verujem da može biti kratak, pitanje je u kojoj će meri ići na bolje. Znači, u odnosu na takvo ekonomsko stanje koje je u ovom trenutku karakteriše i velika nelikvidnost privrede, preko 60%, i mali stepen uposlenosti kapaciteta, postavlja se jedno logično pitanje - u kojoj će meri poslodavac moći da ispuni sve ove obaveze. Amandman kolege Ćulibrka je upravo predvideo i to da se poslodavcu da mogućnost (naravno, on o tome ne odlučuje samostalno, zna se na koji se način odlučuje o uvođenju minimalne zarade) da se privremeno prebrode ekonomske teškoće u kojoj se preduzeće može naći, a u isto vreme se i državi i zaposlenom isplaćuje određena količina novca. Ne samo državi, a da zaposleni ostanu bez ličnih dohodaka. Jeste da postoji obaveza poslodavca, ali on tu obavezu u uslovima privrede koju ima, ne može da ispuni. Mislim da ovaj amandman treba prihvatiti iz razloga što je ukinuto jedno ranije rešenje kojim je Vlada mogla u određenom periodu, i to samo određena preduzeća, iz određene branše, da oslobodi plaćanja doprinosa za 50%. Mislim da se ovim amandmanom pomaže da se nađe rešenje, kratkoročno ili dugoročno, to bi zavisilo od politike poslovanja preduzeća, ali da se prebrode teškoće i da zaposleni prime lični dohodak, a opet da budu uplaćeni i doprinosi državi.
Reč ima narodni poslanik gospodin Borislav Pelević, kao predsednik poslaničke grupe.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, predlažem da se ovaj amandman prihvati jer smatram da je zaista na mestu. Znači, ukoliko se desi da poslodavac ne isplati zaradu do 30-tog za prethodni mesec, onda je on po Predlogu zakona dužan da uplati doprinose na najnižu osnovicu iz stava 2. ovog člana. Predlog amandmana je da to bude minimalna zarada. Mislim da je to dobro. Doći ćemo, ukoliko ne prihvatimo ovaj amandman, u situaciju koja je paradoksalna. Ta situacija je sledeća, većina poslodavaca će morati da isplaćuje minimalne zarade. Ta zarada je 35% u odnosu na prosek iz prethodnog meseca, po Republičkom zavodu za statistiku. Ako znamo da je u prethodnom mesecu, po Republičkom zavodu za statistiku Republike Srbije, prosečna zarada bila oko 4.200,00 dinara, a 35% je 1.500,00 dinara. To je minimalna zarada. Desiće nam se, ako se prihvati ovaj zakon u ovom predloženom obliku, da će poslodavac morati da uplati najnižu, odnosno doprinose na najnižu osnovicu, a to je 3.033,00 dinara, to znači negde oko 2.500,00 dinara. Dakle, nelogično je da u državnu kasu ide 2.500,00 dinara, a da kao plata radniku ide samo 1.500,00 dinara. Mislim da bi usvajanje ovog amandmana unekoliko uklonilo ovu disproporciju i da bi zaštitilo radnika. Verujte mi, veliki broj poslodavaca imaće veliku muku da isplati čak i minimalnu zaradu, a kamoli najniže osnovice. Ukoliko se tome dodaju još i doprinosi, onda će zaista biti vrlo teško da se isplati ono što je poslodavac dužan da isplati u toku meseca. Usvajanje ovog amandmana bi znatno ublažilo ovaj stav i ne vidim razloga da se to ne uradi, time bi se pomoglo većini poslodavaca u Srbiji, bilo u privatnom, bilo u društvenom sektoru. Hvala na pažnji.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima ministar za socijalna pitanja, gospođa Gordana Matković, a posle nje Aleksandar Vučić.
Ja sam malo o tome juče govorila, ali pošto ima dosta amandmana koji se odnose i na pitanja da li treba da se ukinu te osnovice, da li treba da budu minimalne zarade itd. Znači, o konceptu koji je Vlada zauzela, se naravno može raspravljati i mogu postojati različiti argumenti i može postojati drugačiji stav. Ali, koncept koji je Vlada zauzela, pa su u skladu sa tim menjani zakoni, odnosno delovi zakona, jeste da to nije dobar način da se štite ni preduzeća, ni firme, ni zaposleni time što će se diskrecionim pravima ili nekim olakšicama njima praktično ostavljati više na raspolaganje. Na kraju, ako pogledate, to je isto što i budžetsko davanje. Znači, ako ja nekom kažem - ne moraš da platiš porez ili možeš da platiš manje, to je onda znači manji prihod u budžetu. Znači, postavlja se pitanje sada šta je bolji način intervencije. I jedno i drugo podrazumeva neku intervenciju. Mi smo se opredelili za ovaj koncept i u skladu sa tim su i postavljeni zakoni.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, čitajući ovaj amandman bio sam prvo u nedoumici na šta se on tačno odnosi. Naime, razmišljao sam da bi on mogao da obuhvati čak i nešto širi problem nego što sam amandman to u sebi sadrži. Naime, ovaj pretposlednji stav člana o kome govorimo, ako poslodavac ne isplati zaradu najkasnije do 30-tog u mesecu za prethodni mesec dužan je da uplati doprinose na najnižu osnovicu iz stava 2. ovog člana, problematičan je iz više razloga. Problematičan je ne samo zbog same osnovice i stope doprinosa, problematičan je i zbog same činjenice da se kao prioritet postavlja isplata prinadležnosti državi, u odnosu na isplatu zarade radniku. To je ono što predstavlja prvi problem u stavu ovog člana, ali ovaj amandman se ne odnosi na to. On se odnosi, koliko shvatam, na plaćanje doprinosa, dakle da li će biti na najnižu osnovicu iz stava 2. ovog člana ili će to biti za doprinose vezane za radnike i njihovu minimalnu zaradu. Utoliko ovaj amandman jeste prihvatljiv za poslaničku grupu Srpske radikalne stranke, s tim što mi mislimo da će i predstojeći amandmani vezani za ovaj zakon biti veoma značajni, posebno kada se govori o činjenici da ceo ovaj stav može da se ukine, jer zašto bi se prioritet davao isplati obaveza prema državi u odnosu na isplatu obaveza prema radniku. Onda se postavlja pitanje na koji način će biti zaštićeni radnici, na koji način će oni moći da dobiju ta svoja primanja. Ili, bar da se išlo nekim srednjim rešenjem da se obezbedi garantovana isplata određene zarade, ali naravno određene stope doprinosa državi, dakle da država i zaposleni ne budu u potpuno različitim odnosima, odnosno da se ne zauzima različiti odnos prema njima i da ne postoje drugačiji aršini, već da u najmanju ruku budu istovetni aršini. Dakle, to je ono što mi mislimo da je najveći problem ovog stava, a podržaćemo ovaj amandman, jer on unekoliko može da popravi, koliko - toliko može da popravi ovo loše zakonsko rešenje.
Reč ima, po Poslovniku, gospodin Marko Ćulibrk.
Po Poslovniku član 96. stav 1, da me gospođa ministar nije razumela. Ja sam tražio da se unese amandman, znači kada dođe do poremećaja u poslovanju može da se isplati ova minimalna zarada 1.800 dinara, s tim kada se otklone poremećaji, pošto imamo sezonsko poslovanje, trenutni poremećaji u poslovanju, poslodavac će platiti radniku ostatak do prave plate po kolektivnom ugovoru i tada će platiti doprinose i poreze državi na koje je obavezan prema ovom zakonu. Znači, mi ne idemo na to da tražimo ukidanje ili smanjenje poreza, nego da poslodavcu, koji sada posluje u vrlo teškim uslovima (sigurno da ćemo u ovom procesu privatizacije doći u dosta složenu situaciju, koju čak ne možemo da predvidimo), ostavimo jednu mogućnost da u određenom periodu kada nije u situaciji da isplati pravu bruto zaradu po novom zakonu, ali u dogovoru sa sindikatom i upravnim odborom kada se ti poremećaji u poslovanju otklone, da radnicima ono što treba, a da plati i državi. Nikome nije u interesu da postoje preduzeća koja u jednom dužem vremenskom periodu ne mogu da ostvaruju osnovna prava prema radniku i prema državi. To nikome nije cilj i svi se slažemo da idemo u jednu tržišnu ekonomiju, ali pošto smo ipak u jednom prelazu, moramo da imamo razumevanja za sigurno preko 50% naše privrede koja se nalazi sada u sličnoj situaciji i doći će već u toku juna u situaciju da neće moći ovo da ispoštuje. Samo tražimo jedno razumevanje. Kada sam se već javio za reč, bilo bi dobro da gospođa ministar objasni, u članu 4. ovog zakona se kaže da će ministri za rad, socijalno i zdravstvo doneti jedan propis kako će se plaćati doprinosi, kojom uredbom će to biti regulisano, na koji način; pošto ovi zakoni treba da se primenjuju od 1. juna, a danas je već 10, da se što pre ministri iz ove oblasti dogovore koje će to biti stope, na koji će obrazac da se primenjuju, da bi ljudi u privredi mogli da prave kalkulacije. Još jedna stvar, ceo ovaj paket je bio reklamiran kao reformski i rasterećenje privrede. Na žalost, ako ne dođe do promene stopa neće biti rasterećenja privrede nego će, čak, sa ulaskom toplog obroka i regresa u bruto osnovicu bez smanjenja doprinosa, biti novo opterećenje u privredi.
Nemam šta da vam odgovorim, pošto ovo nije bila povreda Poslovnika, a mogli ste da se pozovete na član 91. i dobijete još jednom reč. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas na izlaganje ministra Đelića i to konkretno na one njegove stavove u kojima je on parlament upoznao sa planiranom politikom po pitanju stope i opterećenja koja su u ovom trenutku velika i koja sasvim sigurno moraju biti umanjena. Naša želja je da kraj ove godine dočekamo sa stopom od 60%. Planirali smo da u prvom kvartalu rada Vlade spustimo između 75 i 80%. To je ono što su naše želje i sa konkretnim namerama ćemo se upoznati kada završimo dnevni red predviđen za ovo zasedanje parlamenta i upustimo se u nove sednice, sa novim temama. Zakon o privatizaciji juče je prošao Vladu i prosleđen je Skupštini na razmatranje i usvajanje. Hteo bih da vam kažem nešto u vezi sa onim argumentima i činjenicama koje su se odnosile na situacije koje opozicija kritikuje, a koje se odnose na situaciju sankcionisanja onih preduzeća, odnosno poslodavaca koji ne mogu ili koji ne žele da izmire obaveze prema zaposlenima. Još uvek se svode računi i pravi taj završni bilans, kako bismo znali kakva je situacija, konkretno situacija u društvu, sa kojom se srećemo. Nema informatičkog sistema koji bi nam u tome pomogao, tako da ja ne mogu danas da vam kažem koliko radnika je steklo pravo odlaska u penziju, a da formalno nema mogućnost da to pravo iskoristi, s obzirom da godinama nisu uplaćivani doprinosi, tako da su oni praktično radili u svojim preduzećima 30 godina, a da u tih 30 godina poslednjih pet ili šest ne postoje, jer njihovi poslodavci nisu plaćali doprinose iz objektivnih razloga ili iz nekih drugih. To će utvrditi nadležni organi koji se tim poslom bave. Hteo bih da vam kažem da smo mi, usvajajući brojne promene u zakonima i predloge zakona koje je Vlada poslala pred parlament, između ostalog usvojili i ono što definiše ove buduće predloge i odnos i predlagača resornog ministarstva ali i nas kao poslaničke većine u Skupštini. Hteo bih da vam pomenem član 15. Zakona o radnim odnosima koji je bio prethodna tačka dnevnog reda i u kome se definišu okolnosti pod kojima se sankcioniše poslodavac zabranom obavljanja delatnosti u periodu od 30 do 90 dana, kao i to da smo mi kao vlast ostavili mogućnost nadležnim organima, konkretno poreskom organu, da proceni razloge i motive koji su za posledicu dobili nemogućnost poslodavca da izmiri određene zakonske obaveze. Time učinili ono što smo jedino mogli da učinimo, dakle ostavili smo poreskim organima da procene da li do uplate doprinosa nije došlo iz objektivnih razloga, da li je preduzeće bilo nemoćno da u jednom trenutku tako nešto uradi, ili preduzeće raspolaže sredstvima i tako nešto ne želi da uradi zbog toga što ta sredstva želi da preusmeri na neku drugu stranu. Dakle, poreski organ će proceniti koji su razlozi i da li su ti razlozi opravdani, da li su objektivni ili su isključivo posledica nekog drugog nastojanja, i u skladu sa tim će onda sankcionisati takvu vrstu ponašanja. To je ono što je ostavljeno tako nedefinisano, a prilično otvoreno, gde se kaže, pogotovu u članu 6. ovog predloga, da će organ nadležan za poslove platnog prometa najkasnije do kraja tekućeg meseca obavestiti nadležne i republički poreski organ o poslodavcima koji nisu izvršili isplatu zarada za prethodni mesec, odnosno uplatili doprinos u skladu sa članom ovog zakona. Nadležni poreski organ će najkasnije u roku od osam dana od dobijanja obaveštenja utvrditi i obavezu poslodavca da u određenom roku uplati doprinos. On će utvrditi obavezu poslodavca da u određenom roku uplati taj doprinos, a možda će to učiniti upravo na način koji će zaštititi samog poslodavca. Možda će se dogovoriti da se to uradi za tri meseca a da se ta tri meseca ostave kao period sanacije samog preduzeća, kako bi ono bilo u stanju tako nešto da uradi. Ali, ukoliko se ustanovi da raspolaže sredstvima, onda će se primeniti član 15. Zakona o radnim odnosima u kome se kaže da će platiti prvo novčanu kaznu zbog toga što nije izmirio obaveze prema zaposlenima i državi, a ukoliko ne izmiri novčanu kaznu, tek tada će drugostepena sankcija biti sankcija kojom mu se zabranjuje rad u periodu od 30 do 90 dana. Taj period je postojao i u svim ranijim zakonima koji su menjani ali nisu menjani ovi članovi i konkretne odredbe. Dakle, mi smo ostavili mogućnost onima koji se time bave da procene koliko su okolnosti pod kojima se kršio zakon objektivne prirode, koliko su subjektivne, i da se u skladu sa tim realizuje i sankcija. Ta sankcija ne mora biti isključiva zabrana rada. Može biti izricanje novčane kazne, i pri tom sankcija može biti toliko široka da dopusti preduzeću izvesni period kako bi ono bilo u stanju da izmiri obaveze prema zaposlenima i prema državi.
Hvala. Pošto se niko ne prijavljuje za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 51, protiv 108, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, od ukupno 176narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandmane je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana je odsutan. Da li se neko prijavljuje za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, dužan sam prvo da ukažem na jednu, nadam se, ne zlonamernu grešku, već na nešto što pre svega odslikava nečije neznanje. Nije Nataša Jovanović narodna poslanica, već narodni poslanik, kao što nije gospođa Matković ministarka, već ministar Vlade Republike Srbije. Molim vas da ubuduće vodite računa o tome. Drugo, nije odsutna već je protivzakonito izbačena. A, sad da pređem na amandman. Dakle, mi smatramo da ovim amandmanom postižemo dve stvari, pa mislimo da je dobro prihvatiti ovaj amandman. Naime, prva stvar je - zašto bi se dodatno pojačavala obaveza poslodavca za uplatu doprinosa, ako je to već regulisano prethodnim članovima, čak i drugim zakonskim projektima koje smo već usvojili. A, sa druge strane, mi bismo pokazali, bez obzira na to što je to regulisano i drugim predlozima zakona koji su već postali zakoni tj. stupili na snagu, a koje smo usvajali ranije, ravnopravan odnos i tretman države prema radnicima i prema samoj državi. Ovaj stav u ovom trenutku uopšte nije potreban. Čini mi se, kao dodatno obrazloženje na ono o čemu je malopre ovde govoreno, da ukoliko bi se prihvatilo sve ono, dakle i za ovaj zakon, sve ono što je postojalo u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima i zapošljavanju, da bi imali prevelika ovlašćenja poreskih organa, vrlo arbitrarno ponašanje. Da vas ne podsećam na one norme koje govore o određenom roku, na koje smo već ukazivali, zahtevajući da se donesu neke preciznije kongentne norme, dakle da im se daju vrlo široka ovlašćenja i ja sam to sada komentarišući ovde u klupama i rekao da će time organi uprave prihoda, odnosno zaposleni u tim organima biti u mnogo boljem položaju nego nekada šefovi carina. Čini mi se da se prevelika ovlašćenja nekima daju, a pitanje je da li postoji kvalifikacija za tako nešto. Da li postoje opravdani razlozi i da li će time neko i nešto dobiti. Još jedna stvar koja je tu veoma važna, a koju nisam istakao u malopređašnjem izlaganju, je činjenica da nam je zaista privreda u teškom stanju. Ona nije u teškom stanju poslednjih godinu, dve, tri ili četiri godine, ona je u teškom stanju već decenijama. To nije ništa novo i ništa čudno. Da ne pričam o našem spoljnjem dugu i o svemu onome što smo nekada kada smo navodno dobro živeli - dobro živeli zahvaljujući ogromnom zaduživanju a ne zahvaljujući sistemskim rešenjima. Dakle, to nije nešto za šta se može okriviti jedan, dva ili pet ljudi iz prethodne dve, tri ili četiri godine vlasti, već to traje mnogo duže. Ali, u takvim uslovima gde imamo tako teško stanje u privredi, teško stanje u našoj ekonomiji, dodatni nameti i stalno sve veći zahtevi na račun poslodavaca još više će oštetiti našu ionako prilično oronulu privredu, posebno proizvodni sektor koji gotovo da više u Srbiji ne postoji. Mislimo da je potrebno u ovom trenutku da budu što je moguće više oslobođeni, da naravno sve svoje obaveze prema državi i radnicima izmiruju i isplaćuju, ali ako ih mi ne budemo stimulisali na takav način ponovo će posledice biti daleko manji broj zaposlenih, još veća kriza i prava recesija. A i inače proučavali smo samo novčanu masu, nešto smo računali, ukoliko ne budemo (to je interesantna informacija za poslanike), u ogromnoj meri povećali naš proizvodni proces i ukoliko ne stigne baš ogroman novac spolja, mi računamo u ovom trenutku negde oko 400 - 500 miliona maraka u najkraćem mogućem periodu, što nije mali novac složićete se, a niko ne misli da nam ga da osim da vratimo i servisiramo dugove i da plaćamo kamate, da ćemo ili ući u inflaciju ili u veliku recesiju. Pretpostavljam da će pre biti ovaj drugi slučaj. Ako se to dogodi onda će i zakonska rešenja predviđena ovim zakonom dobiti na svojoj težini i onda ćemo imati još teži položaj poslodavaca i onih koji rade u privredi, onih koji su zaposleni u proizvodnji, i mislim da ćemo ući u jedno nerešivo vrzino kolo, u jedan circulus vitiosus, iz koga nećemo znati kako da izađemo. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 52, protiv 99, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 19, od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 45 narodnih poslanika, protiv 102, uzdržanih 5, nije glasao 21, ukupno 173. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženo predsedništvo, malopre nisam imao prilike da polemišem sa ministrom Matković, ali želim da kažem da je država selektivna - kada uzima, ona jednako uzima i od bogatih i od siromašnih, i to se odnosi na ovaj set zakona o radnom i socijalnom zakonodavstvu, a kada daje, kao što su npr. dečiji dodaci, onda država i te kako vodi računa o bogatima i siromašnima. Na primer, dečiji dodaci u Beogradu, u odnosu na dečije dodatke u Ćupriji, mogu da budu veći za 40%, što je duboko nepravedno i država mora da vodi računa i o principu solidarnosti, koga nema, bar kad je reč o zakonu koji će sada doći na red. Mislim da smo jasni oko toga. Kad je reč o konkretnom amandmanu koji sam podneo na član 10, radi se o stavu 4. u kome se kaže da - pored novčane kazne za prekršaj iz stava 1. tačka 4. ovog člana, poslodavcu iz stava 1. i 2. ovog člana može se izreći mera zabrane obavljanja delatnosti u trajanju od 30 do 90 dana. Moj predlog je da se ova reč "može", briše, i da se stavi reč "mora". Prvo, smatram da je ceo ovaj stav izlišan i nepotreban, jer su sasvim dovoljne novčane sankcije, ali ako već ide ovaj stav, mislim da treba brisati ovo "može", jer šta to znači - ko će i kako određivati kome treba izreći meru zabrane obavljanja delatnosti od 30 do 90 dana? Mislim da je ovaj predlog veoma umesan.
Ima reč ministar, gospođa Matković.
Evo, vrlo kratko, tačno je to što kažete da postoji razlika u iznosu dečijih dodataka, ali, kao što znate, taj se zakon nije menjao, znači, to je zakon koji je odranije. I da vam kažem, ja donekle dajem za pravo, imaćemo prilike da raspravljamo, nadam se, tokom ove godine o tome, pošto ipak postoji neka razlika u troškovima života. Ali, to je zakon, onakav kakav je bio donet ranije, prema tome, ne možemo baš tako da kažemo.
Ima reč narodni poslanik Dragan Tomić.
Moram da kažem da zakonodavac u članu 10. ima jednu poštenu nameru. Međutim, mislim da ona, bez celine sagledavanja kaznenih mera koje se mogu sprovesti u ovoj oblasti, ne može dati ozbiljne efekte. Ovde se ne radi samo o primeni ovog zakona i ovog paketa zakona, već niza zakonskih propisa, u oblasti gde su zaista i ranije konstatovane ozbiljne zakonske manjkavosti i stvoreni uslovi da jedan veći broj poslodavaca, da li privatnih, da li društvenih, da li ovih koji se bave samostalnim delatnostima, imaju uslove da u ovoj oblasti čine razne zloupotrebe. Zbog toga mislim da amandman kolege Bušetića ima svoju težinu i daje prosto nalog državnom organu, a verovatno bi bio primenjiv u oblasti samostalnih delatnosti, jer očekujemo, po prihvatanju ovih osnovica, da će doći do jedne disperzije u zapošljavanju i otpuštanja. Doći će do otpuštanja jednog broja zaposlenih radnika, posebno kod privatnih poslodavaca, prosto iz razloga što im ne odgovara da plate ovu osnovicu, jer ona je značajno viša od one osnovice koju su plaćali. Ovu oblast je teško sagledati,i mislim da su potrebne ozbiljne mere, ali krajnje ozbiljne mere, u izmeni, pre svega, zakonodavstva koje stvara uslove za otvaranje zanatskih radnji, odnosno otvaranje preduzeća, jer, ne postoji ona mera - šta se dešava kada neko nekoliko puta prekrši, odnosno ne uplati doprinose? Postoji ova mera zabrane, koja je selektivna, i ona se otprilike neće ni primenjivati ukoliko se ne bude stavila ova reč "mora", jer i dalje postoji niz uslova u kojima će neki poslodavac zatvoriti radnju, otvoriti radnju na drugo lice, ili otpustiti jedan broj radnika, poći na zavod za zapošljavanje, prijaviti ih i uzeti ih ponovo u drugo preduzeće, čak naplatiti pare zato što ih je ponovo primio u radni odnos. Prema tome, mislim da ova rečenica ima smisla i zbog ozbiljnosti situacije u ovoj oblasti i mislim da narodni poslanici treba da podrže ono što je kolega Bušetić rekao, odnosno, treba da podrže ovaj amandman.
Ima reč gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao predstavnike SPS-a kada su govorili o ovom amandmanu. Moram da kažem, naravno, svaki dobar amandman opozicionih poslanika mi ćemo podržati, jer zaista mislimo da je DOS najgori, ali ovaj amandman ne možemo. Ovaj amandman ne možemo da podržimo, jer bi bio suprotan svemu onome što smo mi govorili sa ove govornice, i u načelnoj raspravi, a najvećim delom u raspravi u pojedinostima. Slažem se sa argumentacijom gospodina Bušetića i Tomića da postoji arbitrarnost, mogućnost selektivne primene, ukoliko ostane termin "može", u roku od 30 do 90 dana da mu se izrekne kazna, itd., ali ne možemo da se složimo sa pojačavanjem te terminologije, da mora da se izrekne ta kazna, jer time bismo išli i protiv poslodavaca i protiv zaposlenih. Time bismo, čini mi se, uz sve ono što smo do sada govorili o ovom zakonu, o njegovim lošim stranama, o njegovim manama, išli naruku i predlagaču zakona koji bi mogao da kaže - pa evo, oni su ti koji poslodavcu zaista stavljaju najveće nametei oni su ti koji traže najveće moguće kazne. Mi smatramo da ovakva obaveznost ukidanja prava na rad, odnosno, obavljanja delatnosti koja bi se izrekla poslodavcu, u ovakvom trenutku, posebno u ovako teškim ekonomskim i privrednim uslovima, nije dobra. Zato će poslanička grupa SRS, prilikom ovog amandmana, dakle, zato što on sadrži neke dobre, ali i neke loše strane, biti uzdržana. Hvala.
Ima reč gospodin Pelević.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, smatram da ovaj amandman ne možemo da prihvatimo, kao stranka SSJ, s obzirom da je on, na žalost, u ovom delu još restriktivniji od člana 10. koji predlaže Vlada. Dakle, mislim da je bolje da ostane "može se izreći mera zabrane obavljanja delatnosti u trajanju od 30 do 90 dana", nego da se mora izreći. Ipak, ovo se može posmatrati selektivnije, a u tom smislu je, koliko sam ja shvatio, malopre govorio i predsednik poslaničke grupe DOS-a. Ne znam da li kao predstavnik Vlade, u ime Vlade, ili u ime svoje poslaničke grupe, ali i on je rekao da će se neke stvari sagledavati post festum, odnosno selektivnije nego što je to u zakonima propisano i to u svakom slučaju i treba podržati ako je to stvarno tako. Ja bih postavio jedno pitanje gospođi Matković, nadležnom ministru i molio bih za odgovor ukoliko je to moguće. Pitanje je vrlo konkretno, u obrazloženju zakona stoji, s obzirom na činjenicu da dolazi do uvećanja osnovica za obračun i uplatu doprinosa, jer se u nju uključuje i porez, kao i navedena druga lična primanja, a misli se na topli obrok, regres i terenski dodatak, nužno je da paralelno sa ovim promenama,odnosno neposredno posle njih, dođe do smanjenja stope doprinosa od strane fondova za PIO. S obzirom da to ovim zakonom nije predviđeno, ali stoji u obrazloženju, molio bih da gospođa ministar samo kaže kada će doći do smanjenja stope, odnosno do izvesnog usklađivanja. Naravno, ne na štetu Fonda za PIO, ali nikako ni na štetu poslodavca, odnosno zaposlenih. Ovde piše da je nužno da to bude paralelno sa ovim promenama, odnosno neposredno posle njih. Pošto ne dolazi do smanjenja stope poreza paralelno sa ovim promenama i sa donošenjem zakona, ja bih molio za objašnjenje šta to znači - neposredno posle njih i kada se to otprilike može očekivati, a po mišljenju nadležnog ministra. Hvala lepo.
Gospođa Matković, izvolite.
Znači, kada budu usvojena ova tri zakona koja se odnose na socijalno osiguranje, onda treba da se utvrdi šta su stope doprinosa. Vi ste već sa gospodinom Đelićem, u okviru donošenja njegovih zakona, razgovarali o tome da je namera da se stope doprinosa smanje. One se ne donose kao za zakon, one se donose u fondovima za PIO, ali očekujemo da bude do 1.06. postignut sporazum koje su te stope doprinosa. Znači, kada je gospodin Đelić govorio o smanjenju opterećenja, ja sam bila ovde u skupštini, on je rekao da kada se gleda formalno, opterećenje se smanjuje samo zbog toga što prelazimo sa neto na bruto. Ono što je na neto 100% od bruto je 50% itd. Znači, to je formalno smanjenje opterećenja, a suštinsko smanjenje bi trebalo da nastane kao rezultat smanjenja stope doprinosa. Mi očekujemo da se to utvrdi i donese pre kraja ovog meseca, odnosno do 1.06.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 26, protiv 112, uzdržanih je 28, nije glasalo 14, ukupno je prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su podneli narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (Ne prihvata.) Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Goran Cvetanović, narodni poslanik SRS i ja (a Goran nije prisutan, jer je neopravdano isključen sa sednice, baš kao i Vojislav Šešelj i Nataša Jovanović), podneli smo ovaj amandman koji je potpuno istovetan amandmanu koji smo podneli na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica. Naime, članom 11. vladinog predloga ukida se član 149a dosadašnjeg zakona, koji je omogućavao Vladi da, na zahtev poslodavca, za pojedine delatnosti, odnosno poslodavce može da utvrdi niže osnoviceza plaćanje doprinosa iz člana 125. stav 3. i 5. ovog zakona. Mi mislimo da je visokim osnovicama za plaćanje doprinosa stavljena omča oko vrata privrednim subjektima. Sada Vlada izbegava odgovornost, ta omča stoji, može da udavi neke privredne subjekte, a Vlada kaže - neka, to je jednako za sve. Ja nisam pristalica nekog velikog administriranja, da Vlada treba da se meša u sve poslove privrednih subjekata. Mislim da treba Vlada da stvori ambijent, jednake uslove za sve i to je sasvim u redu. To je u redu u zemljama razvijene tržišne ekonomije, u uslovima kada koliko - toliko postoji berza, tržište, ponuda, potražnja. Ipak je ova zemlja daleko od svega toga. Mislim da Vlada treba i mora da preuzme u tom delu odgovornost, da u nekim opravdanim slučajevima omogući smanjenje, odnosno uvođenje niže osnovice za plaćanje doprinosa. Vi ćete možda reći da je ovo predloženo rešenje bolje nego prethodno rešenje, ali tako ste govorili i kada su u pitanju otpremnine. Govorili ste da je u novom zakonu bolje rešenje. Evo danas u "Novostima" čitam - neki eksperti iz DOS-a potvrđuju navode opozicije da će otpremnine biti dvostruko manje nego u prethodnom periodu. Možete da kažete da su ove osnovice sada jednake onim osnovicama iz prethodnog zakona, kada se one revalorizuju. To je možda tačno. Uvećane su, naravno. To je možda tačno, ali sada je stanje u privredi teže nego što je bilo u prethodnom periodu. Još je lošije, još se manje radi, još se manje izvozi, još se manje proizvodi. Pala je proizvodnja, samo "Zastavu" recimo kao primer. Mi ne možemo da prihvatimo ovakvo objašnjenje Vlade, ne možemo da verujemo, jer ste nam više puta pokazali da ste dali objašnjenja koja je kasnije neko od vas demantovao. Baš kao što ne verujemo i u ovu aferu oko Vuka Obradovića. Pretpostavljamo da je nekome dirnuo interese, možda u "Lutri", možda u "Galenici", videćemo, vreme će pokazati.
Reč ima gospodin Vučić, po ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želeo da kažem da gotovo uvek, a to je pravnički posmatrano i ispravno, svaki put bi trebalo da pozdravimo svaki onaj predlog kojim se ukida nekakva mogućnost arbitrarnog ponašanja ili davanja bilo kakvih diskrecionih ovlašćenja, a posebno organima izvršne vlasti. Sa tog aspekta, neko bi možda mogao da kaže da je novo rešenje koje je predložila Vlada Republike Srbije dobro. Međutim, mi smatramo da u ovom slučaju treba napraviti izuzetak, kao što znate izuzetke bi zaista trebalo usko tumačiti edžceptiones sunt strictissime interpretationes, prevodite ih u pravilo. Mislim da je ovde veoma važno napraviti izuzetak zbog činjenice da se naša privreda nalazi gotovo u kolapsu i da nije naš interes i ne možemo za pola godine, godinu, dve, tri, pet na takav način stvoriti zdrave osnove i u potpunosti rešiti probleme koji postoje decenijama. Ne može se na ovakav način obračunavati sa privrednim gigantima koji nisu u stanju da izmire svoje obaveze na konto ovako visokih osnovica, koje se uzmu kao više, a ne niže, kao što je to rekla malopre ministar Matković. Dakle, mi smatramo da bi trebalo prihvatiti ovaj izuzetak i da bi trebalo dati Vladi u ovom slučaju diskreciono pravo, diskreciono ovlašćenje u izuzetnim slučajevima, u pojedinim, posebno teškim slučajevima, a razume se da nadležni zakonodavni organ, vrhovno legislativno telo, čak može i ta obaveza da se navede, da ima mogućnost kontrole ili nadležni skupštinski odbori da imaju tu vrstu mogućnosti kontrole. Dakle, da to ne bi odlazilo u svoju suprotnost, ali da onim firmama, onim preduzećima koja su najugroženija na takav način može da se pomogne. Mislim da Vlada Republike Srbije time ne gubi ništa. Zato pozivam ministra, gospođu Matković, da ovaj amandman prihvati, jer mi se čini da time oni ništa ne gube, jer ne moraju takav izuzetak nikada da učine, nikada ne moraju da ga prihvate, a nekada će im to dobro doći jer će na takav način nekome, kada baš nikakvih drugih rešenja nema, siguran sam, moći da pomognu. Hvala vam.
Ako se više niko ne javlja za reč po ovom amandmanu, stavljam ga na glasanje. Za 48, protiv 113, uzdržana dva, nije glasalo 13, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Vojislav Obradović podneo je amandman kojim je predložio da se doda novi član 14. Vlada, Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Izvolite.
Pošto sam poslanik Stranke srpskog jedinstva, a ujedno i penzioner, podneo sam amandman na član 13. Zakona o PIO. Evo, o čemu se radi, taj amandman sam podneo i verovatno ste ga svi dobili, ovde se radi o tome da bi stupanjem ovog novog zakona, stope doprinosa po bruto zaradama, došlo do poremećaja u penzijskom i invalidskom osiguranju. Ovaj član bi garantovao, umesto zakona, dok se ne bude usaglasio Zakon o PIO, da stopa doprinosa dalje ide prema neto zaradama. To je oko tog člana koji ja predlažem. Smatram da on neće ništa remetiti u Zakonu o PIO, nego bi on uticao na to da ne dođe do iskakanja u samom obračunu neto i bruto zarada, dok se zakon ne bude usaglasio. Mislim da bi trebalo da ostane taj član. Zato predlažem svim poslanicima, a ovaj član neće napraviti poremećaj u zakonu, da usvoje ovaj amandman, kako ne bi došlo do iskakanja, dok se ne usaglasi zakon. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 47, protiv 107, uzdržan jedan, nije glasalo 19, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Time smo završili pretres Predloga zakona, u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Za 115, protiv 51, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 7, ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju. Pre prelaska na 15. tačku dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, obaveštavam vas da sam primio pismo kojim Vlada Republike Srbije predlaže da, zbog privremene odsutnosti predstavnika predlagača ovog zakona, treba izvršiti izmenu redosleda razmatranja tačaka dnevnog reda. Podsećam vas da je članom 86. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da Narodna skupština može, u toku sednice, bez pretresa, izvršiti izmene u redosledu tačaka dnevnog reda uz saglasnost predlagača odgovarajućih akata. Predlažem da 15. tačka dnevnog reda bude razmatrana kao 18, a 18. kao 15, pa bismo, uz eventualnu vašu odluku, prešli na razmatranje 18. tačke dnevnog reda, kao 15. Molim vas da se o tome izjasnite. Izvolite, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih zaista u ime poslaničke grupe SRS da ukažem na činjenicu da je ovo što se događa gotovo neverovatno. Tačno je da imate tu mogućnost ili pravo, ako hoćete da učinite, po Poslovniku. (Glas iz sale: Šta je neverovatno?) Objasniću vam, strpite se samo malo. Vama je ionako svejedno, niti ste pročitali jedan od tih zakona, nijedan od tih amandmana, pritiskaćete crveno ili zeleno dugme, u skladu sa tim da li ćemo mi predložiti nešto za ili protiv, tako da ne vidim što se toliko sekirate zbog nekoliko rečenica. Dakle, samo hoću da ukažem i zbog građana, zbog javnosti, a i poslanicima u Narodnoj skupštini, na jednu neverovatnu neozbiljnost. Ne razumemo kakva je to privremena odsutnost predlagača zakona. Drugo, da vam ukažem na jedan tehnički problem za one narodne poslanike koji su se pripremali. Mi znamo da je nekima potpuno svejedno, zato što nisu ni videli ništa od materijala. Ali, nekima zaista nije. Mi smo se pripremali za ovaj paket zakona koji dolazi, a sada dolazimo na Zakon o braku i porodičnim odnosima, koji nema baš nikakve veze, a onda ćemo se ponovo, kao što reče gospođa Matković, vraćati na istu tematiku, na istu problematiku, na iste osnovice za zdravstveno osiguranje o kojima smo do sada govorili. Mislim da bi bilo potrebno i da bi bilo korektno da nam date neko ozbiljnije obrazloženje, da znamo zbog čega se ovo dešava i zbog čega se poslanici dovode u ovako tešku situaciju, barem oni koji se pripremaju ili oni koji žele da učestvuju u raspravi. Hvala.
Gospodine Vučiću, ne radi se o neozbiljnosti, naprotiv, radi se o ozbiljnosti predlagača. Naime, može se razmatrati i bez predstavnika predlagača, ali upravo zbog toga što smatramo da bi narodni poslanici, koji o tome odlučuju, trebalo da ga saslušaju ili eventualno nešto pitaju, Vlada je predložila da se odloži zbog njegove odsutnosti, zbog puta, da se u skladu sa Poslovnikom, a to niste osporili, koji nismo čak ni mi izmenili, nego smo ga nasledili u ovom delu, da se izmeni redosled tačaka. SRS je podnela četiri amandmana na ovaj zakon i mislim da nije toliki problem da se o tome raspravlja sada, pogotovo što, kažem, nije došlo do kršenja Poslovnika. Za reč se javio gospodin Pelević.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da, po članu 86. Poslovnika, Narodna skupština može da odluči o promeni redosleda, uz saglasnost predlagača. Ne bih rekao da je ovde neozbiljna Narodna skupština, niti predsednik Narodne skupštine, ali je svakako neozbiljan u ovom slučaju predlagač, odnosno Vlada Republike Srbije. Ukoliko je ministar danas zauzet nekim neodložnim poslom, a ne znam koji bi to posao bio preči od ovog danas - donošenje zakona upravo iz njegove oblasti, onda je makar Vlada mogla da uputi zamenika ministra za zdravstvo ili nekog od pomoćnika. Mislim da se u tome ogleda neozbiljnost Vlade, kao što se ogledala i mnogo puta do sada, kada uglavnom ministri iz Vlade ne prisustvuju sednicama Narodne skupštine. Moram da kažem da ovde moram da izdvojim neke ministre koji veoma ozbiljno shvataju svoju dužnost, kao što je, recimo, gospođa Matković, koja je vrlo obrazloženo ovih dana branila svoj zakonski projekat. Mislim da ova praksa ne treba da bude zastupljena ubuduće, s obzirom da je premijer juče rekao da je Vlada Srbije za ovih 100 dana učinila više za imidž Srbije, nego cela Srbija za 100 godina unazad. Stavljati se iznad svih i stavljati se čak i iznad Nikole Pašića, kao premijera, do sada ipak najuspešnijeg - to ne bih mogao da pravdam. To bi se moglo opravdati da gospodin premijer sedi ovde i da gospoda ministri sede ovde kada se usvajaju njihovi zakonski projekti. SSJ će glasati protiv izmene redosleda, upravo iz principijelnih razloga. Hvala na pažnji.
Molim vas, po Poslovniku se o ovakvim predlozima ne vodi rasprava. Mi smo sada već ušli u raspravu. Molim narodne poslanike da donesemo odluku o predloženoj izmeni, dakle, da 15. tačka postane 18, a 18. tačka postane 15. i da zatim napravimo pauzu od 10 minuta, radi ... nema potrebe, imate dva amandmana i 10 minuta je dovoljno da se materijal ispregleda. Molim vas da se o ovom predlogu izjasnite. Zaključujem glasanje. Za 112, protiv 42, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 18, ukupno je prisutno 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. 10 minuta je dovoljno i ja vas molim, pošto ćemo imati pauzu u 14,00 časova, da za 10 minuta nastavimo sednicu. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Konstatujem da imamo kvorum za nastavak rada. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BRAKU I PORODIČNIM ODNOSIMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Petar Jojić, Milorad Mirčić, Božidar Vujić i Veroljub Arsić. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? Reč ima ministar gospođa Matković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, ovo je znači još jedan zakon, biće takva još dva u ovom zasedanju Skupštine, gde se ne unose suštinske izmene, gde su izmene utoliko reformske ukoliko se tiču povezivanja sa paketom ovih ostalih zakona. U ovom konkretnom zakonu postoje, praktično, dve izmene. Prva, gde je izvršeno terminološko usaglašavanje sa Zakonom o radu i radnim odnosima, koji je usvojen, te se garantovana zarada zamenjuje terminom minimalne zarade i druga izmena, koja se zapravo odnosi na procente obračunavanja iznosa izdržavanja, pošto je bruto zarada veća nego neto zarada, onda, naravno, da procenti moraju biti niži i to je ono što je sračunato u odgovarajućim službama i ti su procenti sada ovde predloženi. Znači, ništa se suštinski ne menja, iako sigurno za to ima razloga.
Da li izvestioci Odbora žele reč? (Ne.) Da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li se neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, porodica je osnovna ćelija društva, pa kao takvu i mi kao narod treba da je sa posebnom pažnjom i pijetetom cenimo. Od vaspitanja razvoja porodice zavisi i razvoj društva. U Srbiji se oduvek cenio patrijarhalni odnos u porodici. Ona je nešto najviše i najsvetije. Stoga, predložene izmene Zakona o braku i porodičnim odnosima ne ukazuju na koheziju porodice kada su u pitanju izdržavana lica. Ovaj zakon je trpeo promene 1980, 1988, 1993, 1994. i 1995. godine i danas je to na dnevnom redu. Za odgoj jednog mladog stvorenja, pored neophodne ljubavi i topline, potrebna su i prilična materijalna sredstva koja su u obavezi da izdvoje roditelji ili staraoci, odnosno usvojioci, a znamo da je to bit vaspitanja i odgoja mlade generacije. Do sada je sud prilikom određivanja novčanog iznosa potrebnog za izdržavano lice, u skladu sa zakonom, uvek uzimao potrebe izdržavanog lica - uzrast, školovanje, hranu, odevanje, odlazak na letovanje i sl. Sa predloženim umanjenjem procenta gde nije jasno određeno da li izdržavalac ima ili nema, pored minimalnih primanja, topli obrok, dnevnice i slična primanja, ta sredstva dovode u neravnopravan položaj izdržavana lica, a to su deca iz razvedenih brakova uglavnom, u odnosu na decu u braku. Na ovaj način tim licima biće otežano školovanje, što nije sigurno intencija jednog naprednog društva. Poznato je da su naša deca u odnosu na decu istog stepena obrazovanja na Zapadu daleko inteligentnija i imaju veći fond znanja. Ovim predlogom izmena zakona izdržavana deca neće moći toliko da se usavršavaju, te ovim predlogom zakona to treba regulisati. Osim toga, roditelji, odnosno izdržavaoci bili su do sada u obavezi da, iako ne ostvaruju stalna mesečna primanja, za izdržavano lice obezbede na drugi način sredstva, što ove izmene ne garantuju. Deca su naše bogatstvo, naša nada i potomstvo, pa stoga predlažem da procenat izdvajanja za izdržavano lice bude najmanje 15, a najviše 50% od mesečne zarade i penzije i druge zarade koju izdržavalac ostvari po osnovu redovnog ili drugog rada.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o braku i porodičnim odnosima, želim da ukažem da predložena rešenja direktno pogađaju lica koja se po zakonu imaju izdržavati. Ovim predlogom zakona znatno se umanjuju procenti novčane naknade za svako izdržavano lice od mesečne zarade obveznika izdržavanja. Važećim zakonom taj procenat se kretao od 15 do 50% za svako izdržavano lice, dok se Predlogom ovoga zakona predviđa procenat najmanje 7% za svako izdržavano lice, a ne veći od 22% od mesečne zarade obveznika izdržavanja. Po mom mišljenju nema baš nijednog opravdanog razloga da se ovi procenti smanjuju, pa predlažem da se ovaj predlog zakona ne usvoji. Naime, postavlja se jedno pitanje, prethodnik je spomenuo i istakao činjenicu, šta će se desiti sa onim licima koja su po Zakonu o obligacionim odnosima, a ujedno prema važećem Zakonu o braku i porodici bila obavezna da izdržavaju decu, roditelje, stare i iznemogle ili supružnike koji nisu u stalnom radnom odnosu ili su lišena poslovne sposobnosti, šta će se desiti sa kategorijom tih građana. Mišljenja sam da je ovde moralo biti normirano u ovom predlogu zakona da sve kategorije lica koja su u obavezi za izdržavanje i kojima je izdržavanje neophodno da budu na neki način izjednačena. S druge strane, procenat koji se ovim zakonom predviđa je minimalan, jer će se desiti da onaj ko radi i zarađuje znatna primanja, izdvaja od 7 do 22% za svako izdržavano lice. Međutim, važeći zakon je bio daleko povoljniji za izdržavana lica nego što je ovaj zakon. Osim toga, oni koji nisu u stalnom radnom odnosu - dosadašnji važeći zakon obavezivao je sud da utvrdi parametre i činjenice na koji način ostvaruje sredstva za egzistenciju lice koje je u obavezi da daje izdržavanje. Ranije zakonodavac nije imao toliko tolerancije prema onima koji su bili u obavezi za izdržavanje, već je obavezivao i roditelja i druga lica koja su u obavezi da daju izdržavanje da na svaki mogući način rade i da ostvare sredstva koja su potrebna onim licima koja nisu u mogućnosti da obezbede egzistenciju za sebe. To je utvrđivao sud u redovnom parničnom postupku. Međutim, ta norma nije preneta u ovaj zakon o izmenama i dopunama, što je bilo nužno učiniti. Tu se ovo i ne spominje. Zbog toga je ovo trebalo i regulisati na jedan adekvatan način, pa bi na taj način lica koja nisu u mogućnosti da obezbede izdržavanje za sebebila obezbeđena od strane onih koji su po Zakonu o braku i porodičnim odnosima u obavezi da obezbede sredstva za egzistenciju. To će svakako biti veliki problem za učenike, veliki problem za hendikepirana lica, veliki problem za iznemogla i stara lica koja nisu u mogućnosti da obezbede egzistenciju. Zbog toga ostajem pri predloženom amandmanu. Predlažem da se isti usvoji. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Gordana Pop - Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima ima samo dva člana, odnosno menja dva stava jednog člana, a u drugom članu piše kada zakon stupa na snagu. Predlagač zakona nam je dao ustavni osnov za donošenje ovog zakona i on je sadržan u članu 29. koji kaže da porodica ima posebnu zaštitu i da se brak i odnosi u braku i porodici uređuju zakonom. Roditelji imaju pravo i dužnost da se staraju o podizanju i vaspitanju svoje dece, a deca su dužna da se staraju o svojim roditeljima kojima je potrebna pomoć. Problematika braka i porodičnih odnosa je danas do te mere, ovako kako je zakonom regulisana, prevaziđena, u ovako otežanim ekonomskim i socijalnim uslovima, da smo prosto zaboravili šta to čuva našu porodicu, a šta je razara. Nismo učinili napor, odnosno Vlada nije učinila napor da predvidi neke nove načine i modele zaštite porodice a pre svega dece u porodici, koja su vrlo često i zlostavljana i na ivici gladi i otežano pohađaju nastavu i ponekad vrlo teško stižu do svojih škola, jer roditelji nemaju novaca za prevoz i slično. Ako se još dođe u situaciju da se brak razvede, pa jedan od roditelja mora da daje izdržavanje, postavlja se pitanje šta je to što je optimum, što tom detetu može da obezbedi neke elementarne uslove za život i dalje školovanje. Nije ni ovaj procenat koji je ranije postojao od 15 do 50% bio prilično velik i nije omogućavao onom roditelju koji je dobio starateljstvo nad detetom da može da se na najcelishodniji način brine o detetu. Uvek taj drugi roditelj i ta primanja drugog roditelja, nedostaju. Ko ima porodicu i takvo iskustvo vrlo dobro zna šta to znači. Međutim, u ovim uslovima, kada je veliki broj ljudi nezaposlen, kada mnogo njih očekuje otkaz, pitam se, uopšte, da li će i davalac izdržavanja, ma koliko to želeo, moći da izdvoji bilo šta za svoje dete koje treba da izdržava. Čak da sud i odluči da to bude 22%, što je maksimum po Predlogu ovog zakona od mesečne zarade, da li i to uopšte nešto znači. Pokušala sam, pošto smo malo vremena imali pre prelaska na ovu tačku dnevnog reda, da to simuliram, pa, recimo - roditelj koji ima platu od 3.200 dinara, ako mu se obračuna po stopi od 22% da treba da daje izdržavanje jednom detetu, to je 704 dinara. Ako prelazimo na bruto zaradu, a bruto zarada je ono što je nekad bila neto zarada plus dodaci za topli obrok, a znamo koliki su, 1.049 dinara, naknada za prevoz 341 dinara, to je 4.590 dinara, a 22% je onda 1.000 dinara.Ako je dvoje dece u pitanju davalac izdržavanja od tih 4.590 dinara treba da da za izdržavanje dvoje maloletne dece ili dece koja su na redovnom školovanju 2.200 dinara. Šta mu ostaje za život - 2.300 dinara. Uslovi su takvi, plate su tolike kolike su. Teško je očekivati u ovim uslovima da i davalac izdržavanja i primalac izdržavanja može od tih sredstava i da preživi, elementarno da preživi, a ne da se redovno školuje i normalno intelektualno i fizički stasava. Smatram takođe da obrazloženje koje je predlagač ovde dao, da samo zbog toga što prelazimo sa sistema neto zarade na bruto zaradu treba ići na smanjenje koje je duplo, čak 60% manje, jer 60% nije uvećanje od neto zarade do bruto zarade, ne drži vodu. Nešto drugo iza toga stoji. A šta? Očekujem da će nam predstavnik Vlade ovde objasniti. Sve u svemu, ovakvi zakoni kao što je ovaj, masa drugih koje smo dobili i koji su u skupštinskoj proceduri, pokazuju da Vlada neće da se uhvati ukoštac, da nije sposobna za to, ni sa jednim ozbiljnim problemom u društvu nego da se bavi marginalnim stvarima i sada imamo taj paket zakona. Počeli smo od poreskih, pa preko ovih iz radnog i socijalnog zakonodavstva. Ovo je jedan od tih, ali mislim da nije nađena prava mera koliko treba da bude to izdržavanje i mi smo u tom smislu podneli nekoliko amandmana, pokušavajući da utičemo na Vladu da u ovom trenutku rešimo taj problem. Ali, porodično zakonodavstvo svakako zahteva mnogo više od strane Vlade, da se pozabavi tim problemom. Naša deca, na žalost, nisu zaštićena od strane današnje vlade na pravi način. Dešava nam se da u sistemu obrazovanja škole samo dobiju raspis od aktuelnog ministra Gaše Kneževića koji kaže - iz gradiva za prvi ili drugi razred gimnazije izbaciti "Slovo ljubve", despota Stefana Lazarevića, ili "Korene" Dobrice Ćosića. Kakve su mu namere jasno je svima koji se u to iole razumeju, a kakvu generaciju ova vlada želi da stvori govori ova činjenica sama za sebe.
Ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da nekako stvari pojednostavimo i da govorimo o onome što je predlagač zaista nameravao i šta se jedino menja Predlogom ovog zakona. Naime, tačno je, kao što reče gospođa Matković, dakle resorni ministar, da nema suštinskih izmena ovog zakona koji spada u tzv. javno - pravne, ali sa elementima privatno - pravnih zakona, dakle nema suštinskih izmena i dopuna Zakona o braku i porodičnim odnosima, već da se radi o usklađivanju sa nekim drugim zakonima koje smo donosili prethodnih dana i onima koje je trebalo danas da donesemo, ali zbog odsutnosti ministra nismo bili u mogućnosti čak ni da vodimo raspravu o tome. Ali, kaže gospođa Matković u svom obrazlaganju Predloga ovog zakona da su ove izmene i dopune utoliko reformske, koliko su bili reformski i prethodni zakoni, odnosno, koliko se vezuju za ovo usaglašavanje sa bruto zaradama, novom terminologijom, itd. Ako ovo iko može da nazove reformskim zakonom, ja mu zaista čestitam. Ovde nema nikakve veze ni sa reformama, ni sa čim što se ozbiljno menja. Radi se o jednom usaglašavanju, za koje takođe smatramo da nije izvedeno na najbolji način. Postavlja se pitanje - ako ste menjali onu zakonsku odredbu koja je govorila da svako treba da plati, odnosno da izdvoji između 50 i 15% od mesečnog iznosa svoje zarade, dakle, to rešenje je bilo u prethodnom zakonu, a odnosilo se na neto platu, ono što smo nekada nazivali neto platom, kako ste danas došli do iznosa od 7 do 22% na bruto zaradu? Na koji način, kojom matematikom? Da li ste želeli da ostavite sve isto, pa je onda matematika pogrešna, ili ste želeli da nekako smanjite obaveze za onoga koji daje izdržavanje, a time, naravno, i umanjite prava izdržavanih lica? Dakle, to je jedno od ključnih pitanja, koje se ovde postavlja. Jer, pokušaću da napravim jednu prostu računicu, da ne bismo ponovo mešali bruto plate i bruto zarade, kao što smo činili, rekao bih, celo prepodne, a i prethodnih dana; napravićemo jedan primer - od neto plate nekada, ukoliko nadležni pravosudni organ, ukoliko nadležni sud donese određenu odluku, presudu da je lice koje daje izdržavanje dužno, da isplaćuje 50% u mesečnom iznosu od svojih primanja, pa ako ih ima u neto iznosu od 5.000 dinara, to je 2.500 dinara. Ako sada imate neto zaradu, koja više ne postoji kao kategorija, od 5.000 dinara, na to dodajte topli obrok od 1.000 dinara, 340 dinara na regres, neka bude i 6.500 dinara, 22% od toga je znatno manje od 2.500 dinara. Ja sada nemam digitron, ali je to mnogo manje, za 1.000 dinara manje. Dakle, izdržavano lice dobija mnogo manje novca u odnosu na ono koliko je imalo ranije, odnosno, kolika su mu prava bila po prethodnom zakonu. Čini mi se da time dovodimo u težak položaj one koji danas jesu najugroženiji, kad se govori o izdržavanim licima, o toj kategoriji lica, a najčešće se radi o deci. Imamo i druge kategorije iznemoglih, hendikepiranih lica, itd, ali mi se čini da ovim ništa dobro ne donosimo, ničim ne doprinosimo bilo kakvim reformama, državi ne olakšavamo posao, osim što se, iz nama neznanih razloga, umanjuju prava, pre svega, izdržavanih lica. To je, čini mi se, nešto što je neprihvatljivo ili bi trebalo da bude neprihvatljivo za većinu narodnih poslanika. I drugo, kada je ranije bilo reči o neto zaradama, mogao je da postoji taj odnos ili ta proporcija u odnosu 1 : 3, ali kad je reč o bruto zaradama, onda bi trebalo ta proporcija da se smanji. Bilo bi logično, kao što mislim da je i u prethodnom zakonu trebalo takva proporcija, i takvo ostavljanje mogućnosti arbitrarnog ponašanja nadležnim pravosudnim organima, da bude niža. Pogotovo mislim, kad se radi o bruto zaradama, naročito ukoliko bi se govorilo o većim zaradama, ukoliko bi o tome bilo reči, da ta proporcija treba da bude niža, da ne bude 1 : 3,1 - kao što je danas u predlogu vašeg zakona, nego da to bude, u najgorem slučaju, 1 : 2ili 1 : 2,5. Čak mislim da su bolji predlozi u našim amandmanima i bolje matematički ukalkulisani, izračunati, da to bude uzeto od 10 do 30%. Čini mi se da je to nešto što je bliže izjednačavanju prava izdržavanih lica sa onim što smo imali u prethodnom zakonu, koji se, dakle, sa ova dva ili tri stava, menja i dopunjuje. Čini mi se da bi bilo dobro da Vlada prihvati neke od ovih amandmana, da ne govorimo previše, jer se ne radi o suštini, dakle, menjanju kompletnog bračnog i porodičnog zakonodavstva u našoj zemlji. Bilo bi dobro da Vlada prihvati ili da nadležni ministar prihvati, u ime Vlade, amandmane koje su podneli poslanici SRS (mislim da smo samo mi podnosili amandmane na Predlog ovog zakona), da prihvati neke od tih amandmana. Mislim da bismo onda napravili nešto što bi bilo slično pravima izdržavanih lica, ali i obavezama onih koji izdržavanje daju, u odnosu na prethodni zakon, što takođe mislim da nije bilo loše rešenje, govoreći globalno o onome kako su ti ljudi svoje obaveze ispunjavali, odnosno, kakva su im prava bila. Posebno je ovde opasno, kad se govori o pravima izdržavanih lica, ako imamo u vidu činjenicu da je život sve teži, da se svakodnevno živi teže, a oni imaju, u nominalnom iznosu, ako hoćete da koristimo taj princip monetarnog nominalizma, u nominalnom iznosu imaju neuporedivo niži iznos svojih prava, koja mogu da ostvaruju u skladu sa izmenama i dopunama ovog zakona, nego što je to bio slučaj ranije. U svakom slučaju, zahvaljujući vam se na pažnji, ja vas pozivam da ne prihvatimo ovaj zakon, jer neprihvatanjem ovog zakona ne bismo suštinski prihvatili ni neke od prethodnih zakona, koji su, čini mi se, na loš način rešavali ovu materiju, i smatram da, ukoliko već to ne može da se prihvati u celini, dakle, da se odbije ovaj zakon, mislim da bi bilo veoma važno da Vlada Republike Srbije, odnosno resorni ministar, prihvati amandmane poslanika SRS, ako ni zbog čega drugog, onda zbog ostvarivanja prava izdržavanih lica. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Matković.
Ovo, naravno, nisu uopšte reformske izmene, molim vas, ja to nisam ni rekla, ali bih htela da primetim koliko sada sa aspekta nekih prava ima značaja što su dodaci na zarade uključeni u zaradu. Znači, ako je nekada neko, recimo da su u pitanju izdržavaoci, dobijao samo topli obrok a nije dobijao platu, ili je dobijao mnogo manju platu nego što je topli obrok, to mu, znači, nije ulazilo u obavezu da deo toga daje onome ko je izdržavano lice - dete, npr. Sa tog aspekta posmatrano, zaista ima razloga da se uključe ta dodatna primanja, koja u našim uslovima, na žalost, prevazilaze osnovna, a motiv je opet često izbegavanje poreza i doprinosa. Drugo, namera je svakako bila da ovo bude finansijski neutralni mehanizam. Opet se postavlja pitanje, kad se izračunavaju ovi procenti, šta je zarada? Zarada, dakle, nije samo bivša neto zarada, plus regres, topli obrok i pripadajući dodaci, nego i doprinosi, što piše u prethodnom zakonu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, reč je o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, znači, jednom iz paketa zakona, o porodičnom zakonodavstvu, i ono što je veoma interesantno, a još više možda transparentno, jesu reči koje je gospođa Matković, ministar za socijalna pitanja, izrekla za ovom govornicom kao predgovornik, objašnjavajući suštinu predloga izmena rečima da nije bilo suštinskih korektura, već su to samo tehničke ili možda samo terminološke. Zašto je to tako, ostaje da se svi zapitamo, a mi kao poslanici SRS došli smo do tog saznanja da se radi o tome da ova vlada na jedan zbilja transparentan način pokazuje, od 5. oktobra do danas, da u stvari i ne zna da vlada. Setićete se, svi vi poslanici, od 22. januara naovamo, koliko smo to zakona u ovoj skupštini do danas doneli, koliko je među njima suštinskih zakona. Doneli smo Zakon o ukidanju Zakona o informisanju, pa smo rekli, dok se ne donese novi, važi onaj stari, pa smo doneli Zakon o ukidanju Zakona o vlasničkoj transformaciji, i rečeno je - dok se ne donese novi, vladaće stari, pa je donet Zakon o ukidanju Zakona o univerzitetu, ali opet je rečeno - dok se ne donese novi, važe odredbe starog, i tako redom, i dođosmo do ovih suštinskih, neučinjenih zakonskih promena. Očito, ova ekspertska vlada veoma transparentno pokazuje narodu, željnom promena, željnom boljeg života, da ona to nije u stanju da uradi. Da je bilo imalo potrebe, a potrebe postoje, da se suštinski uđe u matematiku porodičnog zakonodavstva, a između ostalog i ovog zakona, ne bismo imali Predlog zakona o izmenama i dopunama u dva člana. A kao i oni prethodni zakoni, ne računajući budžete i haračke zakone fiskalne, i ovaj ima dva člana. Jedan član koji kaže kada će stupiti na snagu ove izmene, a jedan član koji samo kaže da se terminološki, tj. tehnički vrše korekture. Koje korekture? Prelazi se sa neto na bruto i to bi bilo u redu da se i taj stari član 310a u tome primeni. Međutim, u obrazloženju oni kažu da su uradili sledeće: kod umanjenja procenata korišćen je koeficijent, pa znači nije došlo do običnog matematičkog računanja neto, starog neto sa svim dodacima, regresom, toplim obrokom, pa i ostalim dodacima na novi bruto iznos. Sada je ovde urađeno nešto novo. Korišćen je koeficijent dobijen stavljanjem u odnos prosečne neto zarade i projektovane procenjene bruto zarade. Pošto se ova vlada bavi hiromantijom, ona predviđa šta je to što bi moglo biti. Znači, da na neki način čak i odstupa od onog što oni zagovaraju, bruto zarade. Uostalom, to je ekspertska Vlada ili isto takođe to je transparentna vlada koja nam pokazuje šta je to. Ono što jeste, a videćete to kroz amandmane koji su podneli poslanici SRS, jeste da ovaj predlog suštinski ne valja. Ako i niste hteli suštinski ništa da menjate, opet ste suštinski pogodili da ništa niste uradili. Niste uradili ono što i stoji u nazivu ministra gospođe Matković, ministra za socijalna pitanja. Nigde nema ili je veoma vešto izbegnuta socijalna dimenzija, humana dimenzija. U ovom slučaju, u ovom zakonu to je trebalo da dođe. Trebalo je da dođe taj socijalni aspekt, da lica koja jesu izdržavana treba da dobiju adekvatna primanja za mesec u kome treba i biološki da prežive i da imaju druge potrebe. Uostalom, Vlada koja najavljuje promenu i u drugim sferama, a onaj Šuvar ili Gašo ili ne znam ni ja kako se on zove, najavio je neke promene i u zakonima o obrazovanju, pa i neka plaćanja u okviru srednjoškolskog obrazovanja. Gospođa Matković očito je protiv tog i ide na ruku tom Šuvaru i time što će licima koja će dobijati određene iznose u svakom slučaju pomoći da ne mogu čak ni da zadovolje elementarne svoje uslove za biološki opstanak, a kamoli za neke nove šuvarice. To, u svakom slučaju, neka ide gospođi ministar na dušu, ona je ministar za socijalna pitanja i svi oni birači koji su u septembarsko - decembarskim izborima davali po njima pokazane glasove za određene promene, za neki bolji život, naročito lica koja u svojoj porodici imaju ta izdržavana lica, videće koliko je ova vlada na čelu sa kancelarom Đinđićem i sa gospođom Matković spremna da i tu uđe u suštinski određene promene. Kao što nisu ni u jednom ni u drugom zakonu, ni u drugim oblastima ušli, tako nisu ni ovde, već samo tekuće korekture. To je ono što Vlada jeste. S obzirom da sam osoba u određenim izvesnim godinama, stariji, u zadnje vreme u svim novinama maltene prvo pročitam čitulje, pa sam juče čak bio iznenađen da je u listu "Politika" na četiri stranice izašao pomen povodom 100 dana Vlade, pa, verovatno je i to u skladu sa ovom transparentnom i ekspertskom vladom. Isto takođe umesto da se bavite suštinskim stvarima iz oblasti porodičnog zakonodavstva, ova vlada ili poslanici DOS-a bave se nekim novim takmičenjima ko je veći autonomaš i od koga, aliisto takođe dok se oni time bave, vojvođanska skupština nam nudi neku platformu kao neki novi vid secesije. Umesto da se ova vlada bavi suštinskim stvarima, u ovom slučaju Zakona o braku i porodičnim odnosima ili mogućnostima da reši pitanje Kosova i Metohije, da reši pitanje i situaciju u tri opštine na jugu Srbije, ova vlada isto takođe.....
Gospodine Vujiću, hajde i vi se bavite onim zbog čega ste se javili.
A i vi, gospodine predsedniče, vidite, a umesto da se nudi nešto što suštinski menja ovu oblast, bavi se time da ne zna kako će izaći na kraj sa osam opština na severu Srbije koje žele autonomiju u autonomiji (glasovi iz sale: tema), koja je prvi korak ka secesiji, ali to je ta transparentna Vlada i dobro je što je transparentna, da glasači u ovoj Srbiji koji su vama uputili poverenje, ne daj Bože da će vam više to uputiti, jer vi ste tako transparentni i tako loši, a što i ovaj član, uostalom, to dokazuje. [[Aplauz SRS-a]]
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Miroljub Veljković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan od predloga izmena i dopuna zakona u nizu, izmena i dopuna, a možda je ovo zakon koji je predložen, a čije su izmene i dopune predložene u najmanje tačaka, a ima dve tačke koje se menjaju u zakonu ili, preciznije rečeno, dva stava u prethodnom zakonu. U pravu je ministarka odnosno ministar kada kaže da nema nekih suštinskih promena. Što se tiče pravne forme, ali ima sadržajne promene. Naime, većina amandmana koje su predložili srpski radikali, poslanici Srpske radikalne stranke, upravo je u tom smeru da se taj sadržaj menja u korist izdržavanih lica. Naime, o čemu se radi? Po ranijim zakonskim odredbama, obaveza izdržavaoca je da izdvaja od 15 do 50% od svoje zarade, a nekada je to bila neto zarada; kada bi to slikovitije prikazali, znači maksimalna mogućnost da se optereti primanje ili zarada izdržavaoca je do polovine njegovih primanja ili zarade. Ovaj zakon umanjuje i procentualno i kako god hoćete, tako što obaveze prema izdržavanom licu su u visini od 7 do maksimum 22%. Znači maksimalno do 1/5 zarade. Da li je bruto kao što je prilagođeno, i u obrazloženju smo čuli da je i ovaj zakon rezultat bruto zarade, odnosno modela bruto zarade, nije sada u suštini bitno. Bitno je da se pružaju povoljnosti ili daju povoljnosti onima koji imaju obavezu. Evo, jedan od primera životnih primera, možda nije pravi, ali je slikovit da bi bolje shvatili - kada obični građani, svako od nas u banci podiže kredit, obaveza na osnovu rata ili anulitet, maksimalno je do 1/3 ličnog dohotka. Kada treba da se plate obaveze ili ispune i izmire svoje obaveze prema izdržavanom licu,a mi svi znamo, to nas asocira na decu koja se izdržavaju, deca koja su iz razvedenih brakova, onda ta obaveza je maksimalno opterećena sa 1/5. Znate, nema neke logičnosti. Ipak, taj ko ispunjava svoje obaveze, plaća izdržavanom licu, treba i preko zakona, pa i preko ovih izmena i dopuna da oseti neke veće obaveze. Znači, praktično i predlozi u amandmanima nas srpskih radikala su da se taj maksimum poveća. Naravno, uvek onaj ko donosi odluku, a u ovom slučaju to je sud, ima jedan dijapazon u ovoj izmeni i dopuni, a to je od 7 do 22, a naši su predlozi da to ne bude ispod 10%. To je ta suštinska, odnosno sadržajna razlika. Malo me začuđuje, ali nemojte ovo da shvatite pogrešno, nismo mi srpski radikali ti koji spočitavamo (kako to znaju sa nekada starogradskim vokabularom da govore kolege koje sede u ovoj sali) vladajućoj partiji, odnosno Vladi ono što nije ili da širimo neku propagandu ili do pola rečene informacije. Mene je iznenadilo kako ova reformska vlada, da se poslužim malo vašim vokabularima, futurističkih pogleda, kako nije imala u vidu da se ove izmene i dopune odnose i na onaj zakon koji ste najavili da ćete usvojiti ovde, a to je legalizacija brakova seksualnih manjina. Gledajte sada, nismo mi toliki stručnjaci, vi među svojim redovima imate stručnjake. Šta će tu biti po ovom novom zakonu, odnosno izmenama i dopunama zakona i u takvoj jednoj, za nas radikale, neprirodnoj zajednici, a za vas je to očito normalno, u slučaju razvoda možda ima tu nekih primera, ali nema smisla ići toliko daleko pa prozivati, vi to bolje znate) ako dete pripadne mami, tata će imati manje obaveze. Uostalom, čim pre, vi morate usvojiti ove zakone, mi, srpski radikali ćemo glasati protiv izmene i dopune ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković, a posle njega Stevan Kesejić.
Poštovani narodni poslanici, apsolutno mi nije jasno zašto je Vlada predložila i stavila u skupštinsku proceduru ove izmene i dopune Zakona o braku i porodičnim odnosima. Šta je Vlada ovim htela? Pretpostavljam da napravi privid da navodno izlazi sa novim zakonskim projektima. Šta sa ovim izmenama postižemo? Pazite, svi kažemo, ovaj predlog izmena i dopuna zakona ima dva člana. Nema dva člana, ima jedan član, a drugi član kaže: "Zakon stupa na snagu 1. juna". Zamislite, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona sa jednim članom. Šta je Vlada htela, šta je ovim izmenama htela da postigne? U obrazloženju, u pisanom tekstu koji nam je gospođa ministar dala, kaže se da se vrši smanjenje iznosa za izdržavano lice, jer je sada tzv. bruto zarada veća, pa eto navodno se štite lica koja plaćaju izdržavanje i obezbeđuju se izdržavanom licu dovoljne novčane prinadležnosti. Da li je to tako? Plašim se da posle ovog poreskog paketa koji je skupštinska većina usvojila, niti će ko moći da plati izdržavanje, niti će deca po tom osnovu imati da prime bilo kakve prinadležnosti. Pazite, taj cinizam. Sada vi iz DOS-a, odnosno ova vlada brine o deci. Da je ova vlada, odnosno skupštinska većina brinula o deci, o najmlađoj populaciji u ovoj zemlji, ne bi uvela astronomske poreze npr. na dečiju hranu, dečiju odeću, obuću, školske udžbenike, školske sveske, ili npr. sokove. Znate, one sokiće za bebe, i na to ste uveli poreze, a lekove da ne pominjem. Smatram da je ovo prosto gubljenje vremena, na stranu što je u najmanju ruku neukusno na ovakav način menjati tačke dnevnog reda. Kao, Vlada radi i ne može da nas udostoji svojim prisustvom. Vlada radi, ali ne ono za šta je plaća ovaj narod, radi neke druge stvari. Pogledajte ovu harangu, ovaj medijski linč protiv Obradovića. To radi ova vlada, ili bolje reći, onaj deo Vlade koji se bavi biznisom. To radi. Znači, cela se Vlada blokira dok se ne likvidira čovek koji ih je, verovatno, nagazio. Zar vi stvarno verujete da će ovo o Obradoviću bilo ko u Srbiji da proguta, bez obzira na sve.
Ajde da se vratimo na amandmane. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet sa strahom prilazim ovoj govornici, jer me ovaj sekretar tako fiksirao da prosto ne znam kako da počnem sa izlaganjem ovog problema koji ste nam nametnuli, i opasan je zbog toga što mi stoji iza leđa. Povezano je, verovatno, i sa ovim zakonom koji ste predložili, odnosno izmene koje predlaže predlagač. Postoje samo dve izmene i zbog toga je i veći problem da se ovaj zakon može jednostavno objasniti zbog čega je on dobar, ili zbog čega je loš. On je dobar zbog toga što je veoma suženo napisan, na jednom tabaku papira i jednostavno neće opterećivati većinu poslanika DOS-a, da moraju da čitaju zbog toga što imaju druga preča posla, a evo i sada čitaju novine. Jednostavno, ne interesuju ih ovi zakoni. Međutim, poslanike Srpske radikalne stranke ovi zakoni interesuju, i veoma smo zainteresovani da se ne donose i dalje tako loši zakoni kao što su do sada donošeni. Ovaj zakon je povezan sa zakonima iz radnog zakonodavstva i posledica je donesenih, ranijih zakona o zapošljavanju, o penzijskom i invalidskom osiguranju itd. Upravo zbog tako loše donetih zakonskih projekata, kao i neprihvaćenih amandmana od strane poslanika SRS i drugih opozicionih poslanika, sada imamo situaciju da pred nama imamo loš predlog zakona koji nam nudite. Posebno moramo da kažemo da su loši zakoni u onom delu, gde se obavezuju poslodavci da uplaćuju u fondove, a ne obavezuju se da isplaćuju zarade. Dakle, zašto je to povezano? Povezano je zbog toga što davalac izdržavanja neće imati od čega da isplaćuje izdržavanje korisnicima izdržavanja jer, jednostavno, zakoni koji su doneseni ranije, njega, dakle poslodavca ne obavezuju da mu isplaćuje zarade i on neće imati novca zbog toga. Dakle, upravo zbog toga smo mi podnosili amandmane na te članove koji bi bili usklađeni između obaveze poslodavca, da se smanjuju obaveze prema državi, ali da mu se izjednačuju obaveze prema zaposlenim radnicima. U tom slučaju, sigurno da bi procenat koji je predložen ovde, a to je 7 do 22%, možda bio i realan, jer bi zarade bile veće. Međutim, s obzirom da, ne samo da neće biti veće zarade, nego će one biti i manje jer će radnik ostati i bez onih minimalnih zarada, neće biti u mogućnosti da ispunjava svoje obaveze. Povećanjem procenta, kako se predlaže u ovom zakonu, umanjuju se prava izdržavanih lica. Umanjuju se prava zbog toga što su po dosadašnjem zakonu ona bila veća. Naime, u dosadašnjem zakonu davalac izdržavanja bio je dužan da, ukoliko daje za izdržavanje, može taj iznos da bude i do polovine primanja, odnosno zarade koje on ostvaruje ukoliko je zaposleno lice. Iznos od 7 do 22% je, ako izračunamo realnu vrednost zarada, on je upola manji, dakle manji za 50% od dosadašnjeg iznosa koji je inače primalo lice koje je na izdržavanju. Zbog toga smatram da je ovaj zakon nakaradan kao i svi pređašnji doneseni zakoni i bilo bi dobro da se on povuče iz procedure i da se pripremi jedan ozbiljniji projekat svih zakona, jer ovim zakonom, koji danas predlažete, pokazujete koliko vodite brigu o braku i porodičnim odnosima, a posebno brigu o deci koja će ostati ni kriva ni dužna bez osnovnih životnih sredstava, a koja su, mi barem smatramo, potrebna ovom društvu. Smatram da Vlada Republike Srbije ovako loše zakone donosi upravo zbog toga što u svojim redovima nema stručnjaka koji bi mogli da naprave takve zakone koje bi mogli da prihvate ne samo DOS-ovska većina, nego i opozicioni poslanici i to bi značilo da je to zajednički interes i da bi na taj način porodica i društvo bili zaštićeni i od Vlade Republike Srbije. Međutim, s obzirom da znamo za sve šta se događa, da su pojedini ministri počeli između sebe da optužuju jedni druge, ne možemo očekivati, ni porodica ni društvo, da će im takva Vlada obezbediti mirniji i spokojniji život. Zbog toga Srpska radikalna stranka i poslanici Srpske radikalne stranke neće glasati za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, jer je on, kao i svi do sada doneseni zakoni, veoma brzopleto, nestručno i nakaradno donesen.
Nastavljamo rad u 15,30 minuta. [[Posle pauze - 15,40]] Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum da bismo mogli da nastavimo sa radom. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo sa radom. Izvolite.
Po članu 78. Poslovnika u stavu 3. se kaže, između ostalog, da se pri zakazivanju sednice u principu vodi računa da jedan dan u nedelji bude neradan. Predlažem da mi to konačno izglasamo s obzirom da nam je za četiri nedelje koliko smo ovde radili samo jedan dan bio neradan. Ne uzimam u obzir neke druge stvari koje su se događale vanredno, po protokolu. Prema tome, predlažem, nemam ništa protiv da li će biti, petak ili ponedeljak, ali da konačno donesemo odluku da bi oni koji rade u firmama mogli da planiraju to vreme, a ne - biće petak, biće ponedeljak, biće neki drugi dan. Znači, da se samo jednom konačno izjasnimo ovde koji je to dan u nedelji kada će poslanici koji rade u firmama da budu tamo i da rade svoj posao. Hvala lepo.
Gospodine Guduriću, ako sam ja vas dobro razumeo, vi tumačite da Narodna skupština radi četiri radna dana u nedelji. Nisam siguran da to baš ovde piše: "Prilikom utvrđivanja dana održavanja sednice Narodne skupštine, vodiće se računa da Narodna skupština jedan radni dan u nedelji, po mogućstvu petkom, ne zaseda". "Vodiće se računa", dakle mi računamo ... (Narodni poslanik Gudurić, sa mesta: Ovde ima 70% poslanika koji rade u firmama, a 70% negde drugde...) Znam da nije lako biti narodni poslanik, ali verujte nije ni mnogo teško, pa onda da kažete vašim kolegama da računaju da će raditi pet dana, a od slučaja do slučaja, onako kako sednica bude tekla, jer imamo pun dnevni red, ima dosta stvari, i ove, a već je pripremljeno i za narednesednice, vodićemo računa. Nismo radili za Veliki petak, pa nismo radili ni na drugi dan Sv. Đorđa, itd. imali smo dana, pa i na neke praznike koji jesu i nisu, nismo radili, tako da je bilo dana. Nismo radili sad u ponedeljak, ali mislim da to računate kao pravilo da se radi svih pet dana u nedelji, a u zavisnosti od okolnosti ćemo odlučivati da li će biti nekog slobodnog dana u nedelji. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam dve primedbe na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima. Prva primedba se odnosi na prvi deo ovog predloga, na prvi stav, koji je restriktivan i koji u odnosu na dosadašnji zakon umanjuje prava primaoca ove naknade. Druga primedba se odnosi na drugi deo, drugi stav ovog predloga koji nije pravedan, odnosno dovodi u neravnopravan položaj kako obveznike ovih davanja, davaoce, tako i primaoce, odnosno izdržavana lica. Restriktivnost ovog prvog člana ogleda se u smanjenju minimalne stope, kao i maksimalne stope izdvajanja tako što po novom predlogu minimalna stopa iznosi 7% po jednom izdržavanom licu, a maksimalna stopa ide do 22% u odnosu na zaradu obveznika izdržavanja. U dosadašnjem zakonu, postojećem zakonu, ovi procenti su se kretali od minimalnih 15% po izdržavanom licu, pa sve do 50% od mesečne zarade koja je do sada bila neto zarada. U obrazloženju ovog stava stoji da je umanjenje procenta izvršeno zbog redefinisane kategorije zarade, odnosno prelaska sa neto na bruto zaradu, čime je, kako stoji u obrazloženju, obezbeđeno neutralno dejstvo u finansijskom pogledu i u odnosu na izdržavano lice i u odnosu na obveznika izdržavanja. Pokušao sam da napravim u ovom kratkom vremenu jednu računicu, pa sam došao do sledećih zaključaka. Ako je prosečna neto zarada trenutno u Srbiji oko 4,5 hiljade dinara, onda prema važećem zakonuminimalni iznos ove naknade za jedno izdržavano lice iznosi oko 700 dinara. Ako se prema ovom predlogu, koji je pred nama, za osnovicu uzme zarada u koju je sada uključen i topli obrok, regres i neke druge naknade, to bi trenutno iznosilo oko 5.800 dinara, ako se uzme u obzir da je topli obrok oko 1.000 dinara, regres 350 dinara mesečno. Sve je to uslovno, znači, ukoliko poslodavac ima sredstava da isplati ove kategorije. Ako na ovaj iznos primenimo predviđene stope, tj. minimalnu stopu od 7%, dobijamo iznos od 420 dinara, što je, vidi se, neuporedivo manje od dosadašnjih 700 dinara. U drugom stavu predloženog člana učinjena je jedna nepravda kako prema davaocima ovih naknada, tako i prema primaocima, odnosno izdržavanim licima. Naime, ovaj stav se odnosi na penzionere koji su davaoci izdržavanja i kod njih je zadržan raspon koji je i ranije postojao od 15 do 50% u odnosu na penziju koju primaju. To znači da će oni koji su davaoci izdržavanja biti opterećeni istim iznosom kojim su bili opterećeni i do sada, odnosno, znatno više u odnosu na ostale zaposlene, znači, lica koja su u radnom odnosu, što ih dovodi u neravnopravni položaj sa ostalim davaocima izdržavanja. Isto tako, i primalac će takođe biti u neravnopravnom položaju, jer će primaoci koji primaju ovu naknadu od penzionera imati znatno veća prava, odnosno, imaće veće iznose, a oni davaoci koji primaju naknadu od drugih lica, znači, lica koja su u radnom odnosu, imaće znatno manje naknade, znači, umanjeno pravo.
Ima reč narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, na predlog Vlade Republike Srbije. Koliko je ozbiljna Vlada sa ovakvim predlozima zakona, pokazuje iznenadna izmena dnevnog reda Narodne skupštine, a resorni ministar zdravstva nije našao za shodno da svoje obaveze uskladi i da u Narodnoj skupštini, pred narodnim poslanicima, brani predloženi zakon. Iznenada se pred nama našao Predlog zakona o braku i porodičnim odnosima, koji zaslužuje ozbiljan pristup. Porodica je osnovna ćelija svakog društva, sklad i harmonični odnosi u porodici su preduslovi za život i rad i doprinos društvu svakog pojedinca. Loša ekonomska i socijalna situacija umnogome utiče na odnose u porodici, a ovim zakonom bi ti odnosi trebalo da se urede na način dostojan čoveka. Nisam uveren da će predloženi Zakon o braku i porodičnim odnosima, kao rezultat svoje primene, imati pravednije odnose. Novčani iznos izdržavanja koje se određuje u odnosu na zaradu nije povoljan ni za onoga ko daje izdržavanje, niti za onoga kome je ono namenjeno. Ekonomska situacija u našoj zemlji je takva da neće u dogledno vreme garantovati da će korisnici izdržavanja dobijati elementarna sredstva. Sredstva će biti nedovoljna i bez svrhe, i bez cilja. Valjda je svrha zakona da se postignu pravedniji odnosi u sferi zakona, a ne da se zakon usvoji, ali da bude bez primene i bez ikakvih efekata u praksi. U većini slučajeva, obveznici izdržavanja neće imati od čega da izmiruju svoje obaveze, možda i ne svojom krivicom, već krivicom društva, koje ovoj oblasti ne poklanja dovoljno pažnje. Šta tek da očekuju korisnici, kada je gotovo sigurno da nema nikakvih izgleda da poprave i da očekuju bolju i sigurniju budućnost?Zbog svih drugih predloženih zakona, zbog toga što nam DOS ne uliva nikakvo poverenje, ubeđen sam da, dok je DOS na vlasti, neće biti boljitka ni u ovoj veoma značajnoj socijalnoj sferi. Destruktivno delovanje koalicije DOS ogleda se i reflektuje i u nacionalnoj, i političkoj i kulturnoj sferi društva.
To nije na dnevnom redu.
Pa i u socijalnoj sferi, kojoj pripada predloženi Zakon o braku i porodičnim odnosima. Ne bih poželeo nijednom građaninu Srbije da bude u koži obveznika (pretpostavljam, predsedniče, da je to na dnevnom redu), u koži obveznika izdržavanja, niti onoga koji izdržavanje prima, a da se sve to realizuje pod vlašću kakva je anacionalna koalicija DOS. Poslanici DOS-a će po svom starom, uhodanom običaju, izglasati ovaj zakon od koga građani Srbije neće imati nikakve koristi, a čije posledice će razarajuće uticati na porodične odnose. Jedino što mogu, kao poslanik SRS, da učinim za svoj narod jeste da glasam protiv lošeg Predloga zakona o braku i porodičnim odnosima. Hvala.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih samo pokušao da pojasnim jedinu razliku, koja praktično proizilazi iz Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, i da ta izmena nije mera za reformsku politiku koju sprovodi Vlada, već je to deo procesa usklađivanja zakonodavstva koje, sasvim sigurno, mora biti usklađeno sa onim promenama koje smo i izvršili usvajajući paket poreskih zakona resornog Ministarstva za finansije. Dakle, ničim se ne umanjuju prava koja su bila zagarantovana ovim zakonom. Dolazi do promena koje su isključivo posledica prelaska sa neto na bruto princip plate. Bruto princip plate je nešto što je, samo po sebi, očigledno ostalo nedorečeno ovde, tokom skupštinske rasprave, ali ja mislim da smo mi dali dovoljno argumenata onima koji su bili spremni da ih čuju. Dakle, ako krenemo primerom koji je malopre pominjan i ako se složimo da je republički prosek, neto prosek danas 4.500 dinara, onda bruto plata neće biti taj neto prosek, plus topli obrok, regres i sve ono što čini taj dodatak od 1.400 dinara, već će bruto plata biti i porezi i doprinosi Zavodu za socijalno osiguranje, koji plaća zaposlene, tako da se stopom opterećenja od 96% u ovom trenutku taj iznos od 4.500 praktično povećava na 9.000 dinara. Kad se onda primene promene koje su i suština ovog predloga, umanjenje procenta kojim se barata u okviru zakona, vi ćete videti da je ovaj predlog zakona, praktično, finansijski neutralan, da on ne dopušta ni veća sredstva onima na koje se odnosi, niti pak manja. Prosto, ovo je proces usaglašavanja zakona sa promenama koje su usledile u poreskom sistemu. On se nikako ne može smatrati nebrigom ili nastojanjem Vlade i poslaničke većine u parlamentu da obespravi ona prava koja su bila zagarantovana ovim zakonom.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić.
Gospodo poslanici, kad se radi o nekoj ovako ozbiljnoj i osetljivoj sferi, napisati ovakav zakon stvarno je sramota. Evo šta se dešava sa ovim zakonom, kada ga podelite na pola. (Cepa list na pola.) Ovo vam je objašnjenje, ovo je zbog televizijskih gledalaca. To je objašnjenje Vlade koje ne vredi ništa, može da se baci, a u osam redova je ekspertski tim napisao šta sve može da se desi izdržavanom licu ili onome ko daje izdržavanje, i kako su njegova prava regulisana. U osam redova jedna tako kompleksna oblast koja se brine o deci, porodicama itd. Ovo stvarno ničemu ne služi. Još preko reda uvrštavate ovakvu tačku dnevnog reda. Gospodine predsedavajući, vi uopšte govornike za ovom govornicom ne štitite od dobacivanja, čak i psovki. Ja ću iskoristiti, gospođa Čomić je juče jednu rečenicu, ako je nije u međuvremenu autorizovala, ponovila dva puta, a to se odnosi na vas što dobacujete, "isto takođe" - dva puta. [[Smeh.]]
Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, a posle njega narodni poslanik Branislav Blažić.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani ministri, evo dok ovo oduševljenje stane, zamolio bih samo par reči, posle ovog štimunga lakše je diskutovati. Ja sam u nekoliko navrata isticao da bi bilo bolje, svakako, donositi celovite zakone. Međutim, ovo je stvarno prevršilo meru i ne vidim da ima nekih opravdanja. Moram da vas podsetim da je ovaj zakon o kome sada diskutujemo donet na osnovu člana 9. Ustava Socijalističke Republike Srbije od 7. juna 1980. godine. Pazite, pre 20 i više godina, normalno sa nekoliko izmena, dopuna (a verovatno ne baš ovako kako se sada vrši) i ima ukupno 419 članova, ali se menja član 310. Ja ne znam zašto baš član 310. stav 4. i to je ovo o čemu mi sada diskutujemo. Negde pre pauze bila je u nekoliko navrata počela ponovna polemika sa ministrom oko bruto i neto, kako ćemo sada to objasniti deci, šta je to bruto, a šta je to neto. Očito je da gospođa ministar zna to dobro. Verovatno je problem više u objašnjenju, šta je to. Međutim, kako objasniti deci. Vidite, ja ću na jednom primeru pokušati da to objasnim na ime dečijeg dodatka. Broj jedan, to je nešto drugo, ali je vezano za bruto, neto da znate. Dečiji dodatak primaju deca znači - prvo, drugo, treće dete, četvrto već nema. Znači, to je verovatno 13 dete. To je jedno. Drugo, možemo detetu vrlo lako objasniti šta je to bruto, a šta je neto. Dete traži mleko ujutru recimo, a mi kažemo, e znate šta sada, ne može zato što je tata primao platu neto. Sada je ta plata bruto. Taj dečiji dodatak koji sada ti dobijaš nije proračunat iz bruto plate. Dok sam primao platu neto, ja sam mogao da dobijem topli obrok i da kupim mleko. Ako mu i to nije jasno, onda mu treba reći da mi idemo prema Evropi i da ne treba preterivati i sa nekim zahtevima. Nema mleka, jasno. Drugo, prelazim sadna ovaj drugi deo diskusije. Srećna okolnost je da je gospođa ministar resora ovih zakona o kojima sada diskutujemo, pa ako sam malopre rekao da smo ovaj zakon doneli pre 20 i više godina, mi smo u međuvremenu imali nekoliko tehnoloških revolucija, dve seksualne revolucije, pa se sve promenilo, a zakon je ostao isti. To možemo na primeru. Ja bih zamolio da resorno ministarstvo, ako hoće ministar molim vas da sasluša, da li može ministar da prati ovo?
Prati vas ona.
Ne štopujemo vreme. Molim vas, nastaviću, verovatno ministar je kao i Napoleon, može nekoliko stvari da prati istovremeno. Vidite, kada se radi o braku, malopre jedan od kolega rekao je da je to veoma važna institucija, da je to vrlo važno za svako društvo itd. Međutim, ako sam malopre pomenuo da se sve menja, da se mnoge stvari menjaju, mi se moramo boriti da formiramo jednu savremenu porodicu, jedan savremeni brak. Prvo, brak nije ono što je nekada bio, pre 20 i više godina. To je bila zajednica lica suprotnih polova, a sada već brak sklapaju lica, imate primer više zemalja u Evropi, istog pola. Znači, i to će se menjati. Drugo, to nije čvrsta zajednica, jer u vreme kada smo ovaj zakon donosili svaki peti brak se u Jugoslaviji razvodio. Sada kod nas svaki treći, u Sovjetskom Savezu svaki drugi itd. Prema tome, mislim da upravo polazeći od toga, moramo se truditi da se ovaj zakon kompleksno, znači u celini promeni, da bismo neke stvari u porodici, odnosno u braku rešili. Sigurno je da porodica, odnosno brak mora da pretrpi neke promene i da taj brak, odnosno porodica, bude u funkciji društva, inače drugačije ne može. To sam samo hteo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, praktično jedan član, dva stava i drugi član je kada stupa na snagu. Nije sporno da ovo treba da se uklopi sa reformom poreskog sistema. U nekoj matematici, kada uđemo da obračunavamo da je do sada korišćen bruto lični dohodak, korišćen je od strane sudija, ali uzimana su u obzir sva primanja koja dobije lice koje treba da plaća izdržavanja drugog lica. Prema tome, imali smo taj element, ali ovde je sada uključeno već u taj bruto lični dohodak, u stvari bruto platu, gde ulaze i doprinosi gde ulaze porezi, i sada u toj matematici, tu smo negde otprilike, mislim nešto je manje u svakom slučaju, nije značajno manje, za nijansu. Ipak su ta izdvajanja koja će biti potrebna da se daju izdržavanom licu nešto manja. To suštinski ne mora, može, ali ne mora da znači ništa bitno. Nije to taj kamen spoticanja oko kojeg mi sada treba toliko puno da raspravljamo. Ta prava suštinski i nisu toliko značajno ugrožena, da bi predstavljalo neko značajno pomeranje. Ono što je ipak suština čitave ove priče kada je u pitanju i brak i porodica, srpska porodica, jeste da ona ima daleko više problema i tome treba pristupiti sa daleko više ozbiljnosti, možda jedne razrađene strategije šta u nekom narednom periodu treba tu da se radi, nego što jejedan običan član, sa kojim se mi ovde zamajavamo. Srpska porodica je danas ugrožena iz više razloga, sigurno da je jedan od razloga i sama tranzicija, uticaj Zapada, materijalna situacija - znači mnogi elementi koji su tražili od ministarstva da možda pre ovog zakona izađe sa jednom strategijom i kaže, otprilike, šta možemo svi da učinimo da se dođe do jedne stabilizacije, s obzirom da se radi o vrlo ozbiljnim potresima, koji nas u nekoj mogućnosti čekaju. Ideja i cilj Zapada je da rasturi nacionalnu, u stvari srpsku porodicu, kako bi rasturali i ne bi dozvolili da dođe do stvaranja nacionalne države. Nijedna harmonija sveta, nijedno srećno društvo nije dostojno svog postojanja ako u temelju ima jedna dečja suza, to je rekao Dostojevski. Mislim da o tome treba vrlo ozbiljno razmišljati, s obzirom da ti uticaji Zapada postaju vrlo ozbiljni i dolazi do raskidanja tih kohezionih sila koje su postojale unutar srpske porodice. Ono što ova vlada hoće, na žalost, bez ikakve strategije, da na neki način pokaže put, da rešava te nagomilane probleme koji su prisutni, ne radi, ali na neki način daje priključak Americi, jer ona događanja u ovalnom kabinetu Bele kuće počinju da se događaju u kancelarijama Vlade Srbije. Možda po tome polako stižemo Ameriku, ali to su neke stvari kroz koje, verovatno, sa ovom vlašću moramo proći. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo, i ovaj zakon je iznuđen, pre svega, prelaskom sa neto na bruto zarade i promenom termina, umesto garantovane, sada prelazimo na tzv. minimalnu zaradu. Kao što je rekla i ministar, u njemu nema ničeg reformskog, ima samo prilagođavanja. Prethodnici su ukazali na to da ovim zakonom neće biti zadovoljni ni korisnici, kao ni oni koji su obveznici ovog izdržavanja. Ja samo želim da ukažem da je ovo jedan u nizu zakona koji ne donosi ništa novo i koji nije po svojoj suštini reformski zakon. Mi smo očekivali da predložite i prethodne zakone koje smo obrazlagali i koje smo branili i napadali ovde, da to budu reformski zakoni, da budu doneseni na jedan duži vremenski period, kako bismo svi mikoji živimo ovde, i eventualno oni koji bi došli da ulože ovde, imali neku sigurnost da znaju da se zakon donosi za duži vremenski period. Ovakvim radom pokazujemo da smo prilično nezreli i prilično neozbiljni i da ne pružamo sigurnost bilo kakvom ulagaču, investitoru, da ćemo na duži vremenski period poštovati donesene zakone. Pretpostavljam da će se promenom zakona, koja se očekuje u toku ove godine, mnogi od ovih zakona dopunjavati i menjati, pa će se donositi i novi zakon o braku i porodičnim odnosima. Upravo na to upozoravam - da je bilo bolje sačekati jedan vremenski period, dok donesemo paket zakona za koji možemo da kažemo da će bar par godina važiti i da se neće menjati, nego da se ovako samo stiče utisak da Skupština ozbiljno radi, da redovno zaseda, a u principu se predlažu zakoni koje većina poslanika ne može da prihvati kao dobro rešenje. S druge strane, poslanici vladajuće većine ne učestvuju u tom radu, otprilike su ili zadovoljni ili nezainteresovani za rad u Narodnoj skupštini, a sem dežurnog ministra, onog koji mora da bude ovde kao predstavnik predlagača, drugih ministara nema. To sve čini ovo malo neozbiljnim, pa vam ja predlažem da, ako ne sada, kasno je, da ubuduće dobro razmislite pre nego što ponudite neki zakon. Bolje neka sačeka malo vremena,pa da o takvom zakonu raspravljamo onda kada imate potpuno i celovito rešenje. Ovako moram da kažem onu uobičajenu rečenicu, koju već mnogi znaju - DOS je stvarno najgori.
Reč ima ministar, gospođa Matković, posle nje narodni poslanik Božidar Vučurović.
Moram da kažem da nismo bili primorani iz tehničkih razloga da idemo sa ovakvim promenama, da sa njima zaista ne bismo išli. Znači, tačno je, menjati samo jedan član u zakonu i prolaziti kroz ovakvu proceduru, to je zaista za sve nas, sigurna sam, problem. Jednostavno, pošto se od 1. juna menjaju zarade, menja se to što je zarada, mi smo to morali da uradimo. Da bih možda do kraja pojasnila šta bi to značilo da je ostalo ovakvo rešenje u zakonu - onaj ko je primao neto zaradu od 4.000 dinara praktično bi celu tu zaradu, odnosno sve ono što dobija, što nosi kući, morao da daje na izdržavanje i ništa mu ne bi ostalo za njega samog. Jer, primena istog procenta na veću osnovicu značila bi u apsolutnom iznosu mnogo veću sumu. Inače, ja sam to rekla kada smo govorili o prethodnom zakonu. Mi smo napravili neki plan koji je logičan, koji zakoni moraju kada da prolaze kroz Skupštinu. Socijalni zakoni nisu u planu za ova prva dva meseca. Prema tome, za njihove suštinske izmene ćemo sačekati da prođe nekoliko meseci, a to će sve zavisiti od toga koliko budu brzo ovi drugi zakoni uspevali da prođu kroz Skupštinu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici... (Glas iz sale: Tema.) ... Tema je, ako me pitate, moraću da je obrazložim. Pošto vas nije predsednik opomenuo, ja ću sad da vam kažem šta je tema. Tema je orkestrirani napad štampe na predsednika Socijaldemokratije. Ali, o tome nećemo da pričamo. Pričaćemo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima. Zakon od jednog člana, u čijem se usmenom obrazloženju i kaže da nema suštinskih razlika. Kaže se da je isto onoliko reformski, koliko su reformski i svi ovi zakoni koji su do sada doneti i koji se usklađuju sa zakonima Evropske zajednice samo po tome što se menjaju stope, cifre, procenti, a naši zakoni su, da vas obavestim pošto to ne znate, već davno usaglašeni sa zakonima Evropske zajednice. U suštini, ovim zakonom se ne menja značajnije ono što će izdržavana lica dobiti. Menja se to što će onaj koji daje izdržavanje izdvajati više, ali to što izdvoji više neće ići onome koji prima izdržavanje, nego će ići u nekakve budžetske fondove. Evo, kako: rekli smo da je važeća stopa poreza, doprinosa i svega onoga što opterećuje platuotprilike 96%, trenutna, sada je iz obrazloženja od 2.400 na 5.387 dinara to preko 100%. Šta se dešava? Da bi izdržavano lice dobilo isto ili nešto malo više, trebalo je maksimalni iznos da bude 25%, jer to je 50% od onih 50%. On je 22%. Između 22 i 50 je 28. Šest ili 12% na ukupna opterećenja. 12% će se uzeti više pri obračunu bruto zarade, ali se 12% neće dati više, nego će se dati 6% manje. To je čist račun. Ako je 100%, ako su porezi i doprinosi koji opterećuju zaradu 100%, 50% je do sada bio maksimalni iznos po izdržavanom licu, odnosno po izdržavanim licima. Sada je to 22%. To je ono što vam kažem. Da bi ostalo isto, čak i da je 100%, a ne 113% koliko je sada, iznos koji bi obezbeđivao otprilike ono što je izdržavano lice primalo do sada, trebalo bi da bude sada do 25%. Mi smo probali amandmanima da tu granicu pomerimo na 10-30%, minimum je 10% a maksimum je 30%, i to bi otprilike bilo ono što bi izdržavano lice dobijalo kao i po prošlom zakonu. Ovako dobija nešto manje, ali neznatno manje. Davalac osiguranja daje više, ne može se reći neznatno više, ali daje više. Sada je to ono što se gubi. To su ovi prethodni reformski zakoni uradili, da se 12-15% sredstava koja idu na bruto zaradu negde izgube. To mi pokušavamo svih ovih dana da vam pokažemo. Znači, da od 96% koliko je sadašnje opterećenje na neto lični dohodak bivši, sada smo otišli na 112%. Tolika je razlika između 2.400,00 i 5.387,00 dinara. To se negde gubi. To se gubi, verovatno, u opravci onih automobila koji se krkaju po ovim naplatnim rampama i po šest telohranitelja, tri napred, tri pozadi, i dva automobila napred i dva pozadi, u sredini se niko ne vozi da zavaraju neprijatelje. Nemojte da pričamo o koječemu, pričamo o zakonu, o iznosima, pričamo o procentima i treba samo znati osnovni račun.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega Srboljub Živanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, koji je danas dat na razmatranje u Skupštini, ja mogu samo da povežem sa onim razlogom iz ekspozea gospodina ministra koji je najavio da će par stotina zakona biti u proceduri i da bi se ta njegova obećanja ispunila on uvodi ovakve predloge zakona. Šta se želi ovim zakonom, koji je cilj? Cilj je regulisanje materije iz Zakona o braku i porodičnim odnosima, gde imamo dve zainteresovane strane. Jedna strana je obveznik koji plaća izdržavanom licu, a druga strana je izdržavano lice. Ovim rešenjem zakona gubi i obveznik i izdržavano lice, a dobija samo država. Da bih to potkrepio, ponoviću izlaganja šefa poslaničke grupe DOS-a, ono što je rekao Čeda Jovanović - ako je danas prosečna plata 4.500,00 dinara, a uzmimo da je po prethodnom zakonu bilo 50%, to je maksimum za izdržavana lica, onda bi ta izdržavana lica dobijala 2.250,00 dinara. Ako se kaže da je bruto plata, na tu neto platu, odnosno da je uvećanje za 96% jako prostim računskim operacijama računa se da je to negde 8.820,00 dinara, a 22% je 1.904,00 dinara. Znači, ovim svakog meseca zakidamo ta izdržavana lica za 346,00 dinara. Ako to prebacimo na godišnji nivo, to je negde oko 4.152,00 dinara, to znači da će svim onim porodicama koje primaju tu nadoknadu za godinu dana, biti zakinuta jedna prosečna plata koja trenutno važi u Republici Srbiji. Ko su ti koji najčešće primaju ta sredstva? Upravo su to deca iz tih razvedenih porodica i oni su korisnici tih prihoda koji treba da obezbede neki bolji život ili neki mirniji život. To je još jedan dokaz kako se nova vlast ponaša baš prema onima koji su najviše ugroženi, a to su oni koji su nemoćni, to su deca koja treba da žive i da budu izdržavana. Kako ste ranije kroz zakone o porezima na prihod oporezovali sve ono što je neophodno deci, tako isto i ovim predlogom zakona zakidate ta sredstva koja deca treba da dobiju. Postavljam pitanje ko treba ovde pre da se zaštiti, da li obveznik, ili možda izdržavano lice. Ipak sam za ovu varijantu da se više zaštite ova izdržavana lica nego sam obveznik, jer on je u stanju da i na neki drugi način ovaj nedostatak, ako mu to nije dovoljno novca, nadomesti, dok izdržavana lica koja nisu sposobna da na bilo kojidrugi način nadomeste ova neophodna sredstva. Ovaj iznos koji sam malopre rekao je stvarno veliki i mislim da treba da se ovaj iznos proveri, da ne bude od 7-22%, već od 10-30% i tu će možda nešto za par procenata, za neku minimalnu sumu biti više, ali s obzirom da i ovaj stepen od 96% koji trenutno važi, a ako pogledamo baš kroz onaj stari zakon gde je dat jedan primer neke projektovane bruto zarade i neto zarade, taj iznos je 124,5%. Tako da bi se ovim amandmanima koje su podneli poslanici SRS, zadržalo baš ono što ste, gospođo ministar, vi naveli u ovom predlogu zakona, a to je da je neophodno da se izvrši i umanjenje parametra koji služi za obračun, kako bi se postiglo neutralno dejstvo zakona u finansijskom pogledu. Ukoliko želite da se prihvati ovo što ste kao razlog za donošenje zakona napisali, onda bi trebalo da prihvatite amandmane poslanika SRS kako bi zaštitili baš tu populaciju, tu grupu izdržavanih lica, kažem da su to obično deca kojoj su ta sredstva neophodna a koja na drugi način ne mogu da ih obezbede. Dalje, dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo jedne hajke i harange na potpredsednika Vlade, Vuka Obradovića, koja se sprovodi kroz medije i ti mediji i ta štampa uvereni su da su oni u pravu, a ono, pojavi se Meho Omerović i optuži svog predsednika. Ja vam, gospodo, odmah kažem ...
Molim vas, gospodine Kragoviću, da se vratite temi.
Ja sam automatski proverio mišljenje, jer mislim da sve što Meho Omerović kaže, a svedoci smo svi, da on to laže i ne verujem, mislim da je Vuk Obradović nevin čovek. Tema je upravo to što pričamo, a tema je ono što je život.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, da li imate i vi obavezu da nešto kažete na kraju, u vezi ovoga? Nemojte, svako od vas se osvrnuo na istu priču.
Predlog o izmenama Zakona o braku i porodičnim odnosima. Mislio sam da će i ovaj zakon kao i Zakon o društvenoj brizi o deci biti zajedno, u jednoj istoj proceduri. Ali, idu odvojeno. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima čini polaznu osnovu za usaglašavnje sa odredbama zakona iz drugih oblastiprava. Ali, Predlog ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima koji definiše zaradu na bruto principu predstavlja veliku grešku i promašaj jer novine koje se uvode u oblasti plaćanja poreza i doprinosa i zarada iniciraju odgovarajuće izmene drugih zakona. Jedan od takvih je i Predlog zakona o izmenama Zakona o braku i porodičnim odnosima. Uvođenje bruto principa u sistem zarada negativno se odražava i na obveznika izdržavanja. Jer, ako je obveznik izdržavanja u radnom odnosu ili je korisnik penzije, sud određuje buduće iznose izdržavanja procentualno u odnosu na zaradu, penziju ili drugo stalno novčano primanje. Do sada su primanja poput toplog obroka zaposlenog, regresa kao i terenskog dodatka bila oslobađana od plaćanja poreza i doprinosa. Prema sadašnjem zakonskom rešenju ova lična primanja ulaze u bruto zarade i čine osnovicu za plaćanje poreza i doprinosa, a ovim se umanjuju sredstva za izdržavanje lica. Izmenama i dopunama Zakona usaglašavaju se pojedine odredbe ovog zakona sa izmenama u sistemu kojim se definišu prava iz radnog odnosa. U skladu sa redefinisanom kategorijom zarade neophodno je da se i u pojedinim odredbama zakona izvrši usaglašavanje, s obzirom da se na taj način menja i osnovica koja služi za utvrđivanje iznosa izdržavanja za lica koja po ovom zakonu ostvaruju prava na izdržavanje, neophodno je da se izvrši i umanjenje parametra koji služi za obračun, kako bi se postiglo neutralno dejstvo zakona u fiskalnom pogledu. Tako, ako je obveznik izdržavanja u redovnom radnom odnosu ili je korisnik penzije ili ostvaruje druga stalna mesečna novčana primanja, sud određuje buduće iznose izdržavanja procentualno u odnosu na zaradu, penziju ili drugo stalno novčano primanje. Ako obveznik izdržavanja ne ostvaruje stalna mesečna novčana primanja, sud određuje buduće iznose izdržavanja procentualno u odnosu na iznose minimalne zarade u Republici za prethodni mesec, što je nerealno. Dame i gospodo, Vlada bi trebalo da pomogne stalno rastući broj pojedinaca i parova koji žele da ostvaruju ispunjenost kroz profesionalni život i roditeljske usluge. Oni bi mogli da doprinesu ostvarenju ova dva cilja kompatibilnim razvijanjem i pojačavanjem socijalnih usluga, kao što su jaslice, vrtići i roditeljsko odsustvo itd.Pored toga, Vlada bi, u saradnji sa privatnim sektorom i društvenim partnerstvima, trebalo da podstakne druge mere koje olakšavaju radizvan porodice, kao što su povremene aktivnosti i fleksibilni rasporedi. Posebnu pažnju treba posvetiti potrebama žena, koje još uvek nose neravnomeran teret odgovornosti u porodici, uvođenjem mera koje podstiču muškarce da dele ove odgovornosti. Ono što je imanentno tržišnom modelu privređivanja, koji nastaje, jeste visoko produktivan rad i kvalitetan proizvod koji se što bolje može realizovati na tržištu. Takve odlike proizvoda iu krajnjoj instanci ostvarivanje dobiti zavisi u značajnoj meri od radne snage, njene sposobnosti, motivacije i koncentracije u procesu rada. To je moguće postići, između ostalog, obezbeđivanjem pouzdanog zbrinjavanja dece i njihovog adekvatnog razvoja u okviru sistema brige o deci. Za postizanje ciljeva sistema brige o deci moraju biti definisane mere pomoći porodicama, odnosno materijalna davanja i organizovane delatnosti i aktivnosti koje se razvijaju u ustanovama za decu, odnosno institucijama tog sistema. Ono što je značajno u većini evropskih zemalja jeste da seočekuje porast udela zaposlenih žena. Takođe se očekuje dalji porast udela domaćinstava na čijem čelu su zaposlene majke koje izdržavaju decu. Dame i gospodo, veliki broj preduzeća ne radi, a takođe ni radnici. Ili su na plaćenom odsustvu, neplaćenom odsustvu, bolovanju i stečaju preduzeća. Kako obezbeditiizdržavanje ovih porodica, ovo treba da predstavlja obećanje u predizbornoj kampanji DOS-ovske vlasti. Mi, srpski radikali, nećemo prihvatiti ovaj zakon zato što je nerealno, neprincipijelno, netolerantno i dosta nestručno obrađen i zato predlažem Vladi da ga povuče iz procedure i da na ponovnu doradu.
Više nema prijavljenih. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, u načelu. Za 112, protiv 51, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 15, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Na član 1. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanik Božidar Vujić i Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ove amandmane. Da li podnosioci amandmana žele reč?
Dame i gospodo poslanici, uz obrazloženje ovog zakona čuo sam i izjavu da do sada prilikom isplaćivanja obaveza prema izdržavanim licima nisu ulazili topli obroci i regresi za godišnji odmor, međutim, često je u samom rešenju suda bilo naznačeno da se izdržavanom licu isplaćuju sve vrste prihoda, osim onih koji se odnose na isplatu poreza i doprinosa. U najmanju ruku, čudi me ovakva nebriga prilikom donošenja ovakvog jednog zakona, zato što su najčešće izdržavana lica deca i to deca koja su mlađi maloletnici. Kao roditelj i sam znam koliko je potrebno sredstava da se jedno dete vaspita i izvede na pravi put, tako da sam ovim amandmanom tražio da se poveća procenat za izdržavana lica u donjoj granici od 10% i u gornjoj granici 25%. Samo me još jedna stvar iznenađuje po pitanju ovog zakona, da je ova Vlada bila možda malo dalekovida i da je dugoročno gledala, jer je prozapadno orijentisana, kako vi to volite često da kažete; međutim, sa Zapada nam ne donosite one kvalitetne i fine stvari koje mogu da koriste ovoj zemlji i ovom društvu, već nam donosite afere i Vlada je znajući i sama od kakvih ljudi je napravljena, napravila jedan ovakav zakon, da bikroz svoje možda iduće afere, barem finansijski poštedela sebe samu.
Reč ima Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svojim amandmanom predlažem povećanje procentualnog iznosa od onoga koji je predložila Vlada. Lično, bez obzira na amandman, mogu da kažem da ni taj iznos koji sam ja predložio ne može biti dovoljan za ono za šta on treba da ima namenu, ali, u svakom slučaju, iznos je veći od onoga koji je predložila Vlada. Ovo su iznosi koji ne idu na teret budžeta. Ako se sredstva koja dobijaju lica koja su izdržavana ne finansiraju iz budžeta, onda resorno ministarstvo treba, ako ništa drugo, da se bavi onim što mu je zadatak, što je socijalna problematika i da uzme u obzir sve socijalne aspekte koji u ovim slučajevima dolaze, kada se pojavljuju situacije da u pojedinim porodicama određena lica su izdržavana. I, nadasve, treba prići sa humanitarnog aspekta. Zbog toga sam bio i ponukan da jedan ovakav amandman predložim, da se poveća taj iznos kako bi ona lica koja su pogođena samom činjenicom da su već izdržavana dobijanjem većeg iznosa mogla da zadovolje svoje elementarne potrebe tokom jednog meseca, a ne samo biološki opstanak, kako će i biti, kako je Vlada predložila. Jer, ako pogledate stari način obračuna kroz neto platu i staro zakonsko rešenje čl. 310. koji je govorio o određenim procentima, ili ako sada te neto plate koje jedinstveno zagovara ova DOS-ovska vlast, kroz bruto plate, procenti koji se predviđaju na ovaj način, a nije predviđena čista matematika prelaska neto na bruto nego je i sama Vlada rekla da je primenila određeni koeficijent, u svakoj matematici, kada god hoćete da je koristite, ona je uvek ista, ti iznosi će biti manji. Na taj način, u svakom slučaju, i humani i socijalni aspekt ova vlada nije pogodila onako kako treba i to ide na dušu i resornog ministra, gospođe Matković i uopšte ove ekspertske vlade. Ono što duboko verujem jeste da je gospođa ministar, time ne želim da je vređam, pravi hrišćanin, verujem da je majka, i verujem da ćemo i ona i ja moliti boga da i ona lično i veliki broj majki koje će biti korisnici, deca i majke koje ih izdržavaju, koje se o njihovom vaspitanju staraju, da su ta lica postala sada izdržavana, da ona lično neće doći pod udar ovih procenata i da joj to Bog neće dati, takvu nesreću. Takođe, isto, kao što je rekla gospođa, uvaženi poslanik, Čomić za ovom govornicom, koliko juče, kada je koristila vokabular izgleda nekog novog vojvođanskog govora, poznat još iz brozovske ere, čim prije, da će i ona a verujem i velika većina ženskih poslanika u ovoj skupštini, ako ne ovaj amandman, onda naredne amandmane koji su poslanici SRS predložili na ovaj isti član i kojim se predviđa jedna humanija, socijalno pravednija suma odnosno iznos sredstava za izdržavanje od onoga koji je uradila Vlada, da će ta ista ženska grupa, ako ne za ovajonda za naredne amandmane glasati, i time pokazati da jesu za socijalnu pravdu, da jesu za to da lica koja su izdržavana mogu pravednije, humanije i egzistencionalno bolje da žive od onoga što je gospođa Matković predvidela.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je jedan iznuđeni zakon, nastao zbog toga što je Vlada Republike Srbije odlučila da pređe na drugačije obračunavanje zarada. Pretpostavljam da će biti još takvih zakona iako je rok veoma kratak, do 1. juna, pretpostavljam da će se odnositi na zarade iz juna i da onda možda i ima vremena. O čemu se radi? Ovde se Vlada bavi matematikom. Ja sam, na žalost, juče popodne i danas prepodne mogao samo da pratim kako teku te rasprave oko toga šta je bruto zarada i, evo, obećavam da se u to neću mešati. Praksa će pokazati ko je bio u pravu i da li je bruto zarada ono što je radnik zaradio ili ono što su mu doneli još doprinosi. Ima nešto drugo što ja zameram Vladi, a posebno ministarstvu koje je moglo da smogne malo više snage i da ovaj zakon bar u nekim segmentima detaljnije obradi. Radi se o tome da mi imamo belu kugu i da je moda među našom decom da se razvode. To je sasvim evidentno. O tome možete da se raspitate u komšiluku. Nikakva statistika vam više nije potrebna. Naša se deca mnogo lakše razvode, nego što stupaju u brak. U brak stupaju tek oko 30-te ili iza 30-te godine, a ponekad taj brak samo donese dete i dete prelazi od dede do dede, od babe do babe. Roditelji su razvedeni, imaju neki svoj život. Javlja se problem koji bi trebalo da bude regulisan ovim zakonom. Problem u koji ovaj zakon tj. izmena i dopuna zakona na žalost ne zadire je šta ćemo sa belom kugom, šta ćemo sa razvedenim brakovima. Kako da obezbedimo ko su primaoci izdržavanja, stariji, nemoćni, razvedene žene, uglavnom, i maloletna deca. Mislim da dosadašnje rešenje nije bilo dobro zato što je u praksi pokazalo da su se ljudi veoma lako razvodili. I, kad imate jedan raspon koji je sada od 7 do 22% a bio je od 15 do 30, do 50%, što nije bitno, kada imate raspon koji ostaje sudiji na procenu, onda, iako u većini slučajeva moram da priznam da sudije brinu o detetu ili o onome ko je izdržavan, odjednom shvatite da i onaj ko daje izdržavanje kada da izdržavanje onima koji trenutno nisu zaposleni ne može da zasnuje novu porodicu. Tako ispadne da jednom razveden muškarac i žena ostaju razvedeni zauvek. Jedan supružnik zato što nema izvora prihoda, a drugi zato što daje izdržavanje i posle nema izvora prihoda da pravi novu porodicu. Ja sam se ovom materijom kao poslanik bavio 1993. godine, kada je na moj predlog Skupština, iako je većina bila potpuno drugačije političke orijentacije, prihvatila izmene i dopune Zakona o društvenoj brzi o deci i taj zakon od onda uopšte nije menjan. Vidim da je sada vrlo malo predviđeno za izmenu. Trebalo bi da se gospođa ministar, žena, zainteresuje za ovaj zakon mnogo ozbiljnije nego što su to matematički proračuni i da nam ponudi jedan zakon koji neće biti ni evropski, ni savremen, nego će odgovarati Republici Srbiji i pokušati da neke naše krajeve oživi, možda i na način koji ovaj zakon predviđa, ali nedovoljno dobro. Posebno mislim na Vojvodinu i posebno mislim na izvesne sredine u Vojvodini u kojima je natalitet na ivici kraha. Zato predlažem da ove amandmane prihvatite, zato što su otprilike poslanici SRS prihvatili da bruto i neto, kako vi kažete da će biti, daju negde oko 6,7% ono što ste dali 7, ali smatramo da to nije dovoljno i da bi izdržavana lica trebalo da dobiju pravo na još veće procente od onih predviđenih ovim zakonom ili koji su bili predviđeni Zakonom o neto zaradama, pa je to sada prevedeno u procente. Zato vam preporučujem da ove amandmane prihvatite. Mislim da vam nema prečeg zadatka u ministarstvu kojim rukovodite od toga da se ovaj zakon detaljno pregleda i da se u saradnji sa opozicijom, koju ćete sigurno imati, pokuša da nađe zakon koji će nam pomoći da u našim selima i gradovima ponovo trče deca. Hvala.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 109, uzdržanih nije bilo, nisu glasala 23, od ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Suština podnesenog amandmana uglavnom sadrži ono što smo u načelnoj raspravi, mi, srpski radikali, naglašavali, ali očito ne postoji dobra volja od strane predstavnika Vlade, ili, tačnije rečeno, ne postoji dobra volja od većinske korporacije koja se zove DOS. Možda bi to moglo da se i tumači, ako se ova sredstva izdvajaju iz budžeta ili da Vlada ima dodatne troškove ako bi prihvatila ovaj amandman, ali se ovde Vlada pojavljuje u ulozi zakonodavca, odnosno predlagača, a ostavlja mogućnost da sudski organi, prilikom donošenja odluke, višezaštite izdržavana lica. Ne vidim razloga zbog čega Vlada tako uporno ili, narodski rečeno, tvrdoglavo stoji da bi loše bilo ako bi se maksimum od 22% povećao na 30%, a da minimum bude, kako smo mi srpski radikali predlagali, 10 ili 15%. Suština je maksimum, mada u praksi svi mi dobro znamo da su retke sudske odluke, koje se odnose na ovakvu i ovu problematiku, koje određuju maksimalna izdvajanja, u ovom slučaju to bi bilo 30%. To je dokaz, još jedan dokaz da vladajuća većina nema nameru da prihvati bilo kakav amandman, bez obzira kakav je on po sadržaju, bez obzira koje su njegove prednosti u praksi, a nije dokaz onoga, gospodo, što vi uvek tvrdite - da se ovim izmenama i dopunama zakona uključujete u Evropu. U Evropu se vi uključujete sa nekim drugim zakonima, zakonima za koje sam vam rekao da slede, zakonima o legalizaciji brakova, a imate među vama te koji su prisutni kao poslanici, na ovaj način njima idete u korist. Postoje neki ekstremni slučajevi, gde vi možda sada imate to na umu, pa želite da zaštitite. Ima ekstremnih slučajeva, recimo, gde i na jednoj i na drugoj strani čovek treba da plaća izdržavanje, kao što je slučaj nedavno u Socijaldemokratiji, gde čovek koji je devojku eksponirao, ima sa druge strane dečka, sa kojim isto tako može da ima bračnu zajednicu, koju ćete vi legalizovati.
Gospodine Mirčiću, molim vas da se uzdržite.
Samo objašnjavam na primerima, nisam pomenuo nikoga. (Negodovanje u sali.) Ne znam zašto se vi uzbuđujete tako, niko valjda nije pogođen ovim primerima, ali to je život, to je Srbija bre, kako vi to volite da kažete, ili pojedinci. Ako ništa drugo, morate da priznate da idete u korist ili naruku onima koji će u takvim neprirodnim bračnim zajednicama sutra možda isplaćivati izdržavanje.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 57, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u načelu sam govorio o značaju člana 1. stav 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodici. Mišljenja sam da je bilo mesta da se ova oblast uredi u celini i da se ovaj zakon na jedinstven način donese i da se reše brojna nerešena pitanja i mnogi nedostaci koji već postoje u postojećem Zakonu o braku i porodici. Očekivao sam da će predlagač podneti takav predlog u kome bi se celokupna oblast porodičnih i bračnih odnosa regulisala na jedinstveni način, jednim zakonom, a ne ovako, na parče, u stvari, usaglašavanjem samo dva člana, koji se odnose na visinu i procenat davanja i izdržavanja. Veliki je značaj donositi Zakon o braku i porodičnim odnosima baš zbog toga što svako društvo, pa i naše društvo, poklanja veliku pažnju nezbrinutim licima, licima koja po zakonu imaju pravo na izdržavanje, a pre svega deca, iznemogli i stari, bolesni. Mogu se zakonom predviđati brojna rešenja i na prvi pogled možemo da shvatimo da se radi o jednom dobrom rešenju. Međutim, u praksi ćete naići na brojne probleme i da će u praksi u stvari sud, od slučaja do slučaja, utvrđivati sve one činjenice koje su veoma važne za utvrđivanje visine i procenta za izdržavanje izdržavanih lica. Zbog toga sam, dame i gospodo, i predložio da se procenat poveća u odnosu na predloženi, jer sam smatrao da je procenat, najmanji od 7% i najviši od 22%, nedovoljan za izdržavana lica. Zbog toga, dame i gospodo, predlažem vam da se ovaj procenat poveća i predlažem da usvojite amandman, kod koga ostajem u celini.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 119, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 10, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Time je završen pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne.) Ako ne, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima, u celini. Molim narodne poslanike da glasaju. Za 121, protiv 52, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o braku i porodičnim odnosima. Dame i gospodo narodni poslanici, prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O PLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Petar Jojić, Branislav Blažić, Lazar Marjanski, Toma Bušetić, Gordana Pop-Lazić, Veroljub Arsić, Nataša Jovanović i Milorad Mirčić, kao i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu, Administrativnog odbora, Zakonodavnog odbora, Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja, kao i Odbora za prosvetu. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Zakonodavni odbor je predložio da, u okviru pravno-tehničke redakcije teksta, u članu 1. tačka 1. reči: "potpredsednika poslaničke grupe" treba zameniti rečima: "zamenika predsednika poslaničke grupe", a reči: "potpredsednika stalnog radnog tela" treba zameniti rečima: "zamenika predsednika stalnog radnog tela", čime se vrši usklađivanje sa nazivima ovih funkcija utvrđenih Poslovnikom Narodne skupštine. U članu 11. u tački 1. broj: "44/99" treba zameniti brojem: "49/99", a u tački 3. treba navesti brojeve "Službenog glasnika" u kojima je objavljen Zakon o primanjima narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i to: "Službeni glasnik RS", br. 7/91, 22/91, 28/91, 48/91 i 68/91. U članu 12. posle reči: "godine", treba staviti tačku, a ostali tekst brisati, čime se vrši pravno-tehničko usaglašavanje sa odredbama drugih predloga zakona, koji su u postupku donošenja. Sa ovim predlozima salasio se predstavnik predlagača Zakona, koji je bio prisutan na sednici Odbora. Otvaram načelni pretres. Predstavnik predlagača je ministar pravde, ako se ne varam. (Glasovi iz sale: Gde je ministar?) On nema obavezu da bude tu. On po Poslovniku nema obavezu. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa traže reč? (Ne.) Nema prijavljenih narodnih poslanika, mogu da zaključim pretres ako se ne prijavite. Ja vas pitam. Nema predlagača, nisam mu ni dao reč kada ga nema. To konstatujete i vi i ja, svi mi. Nema predlagača, idemo redom kako ko ima pravo da dobije reč. Izvolite. Neću zaključiti raspravu, prijavite se.
Gospodine predsedniče, jutros ste izvestili Narodnu skupštinu da je Vlada Republike Srbije zatražila da se zastane sa raspravom po tački 15. dnevnog reda, zato što ovlašćeni predlagač, zastupnik Vlade koji je tu ovlašćen kao predstavnik, ministar zdravlja je na putu. Narodna skupština je to prihvatila glasanjem. Sada nas upućujete da počnemo sa novom tačkom dnevnog reda, a ponovo nemamo predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini. Sada, da li to Vlada selektivno odlučuje kada će moći o jednom zakonu da se raspravlja bez predstavnika Vlade ili je to pre posao Narodne skupštine. Zato vam zameram, zašto ste prihvatili da u sali nema predstavnika Vlade, a niste nas izvestili da je Vlada obavestila Narodnu skupštinu da traži da ta tačka dnevnog reda ide bez predstavnika Vlade. Zato što mi ovde nismo mala deca i ne služimo da se Vlada igra sa nama. Ja prihvatam da Vlada više ne šalje čak ni predstavnika, pošto do sada ministri nisu dolazili na sednicu. Evo, ne treba nam ni predstavnik, ali to neka bude princip, a ne - od tačke do tačke. Koji je onda razlog uopšte postojao, gospodine predsedniče, da odlažemo jednu tačku dnevnog reda po kojoj nije bilo predstavnika Vlade, a da sada raspravljamo o drugoj, po kojoj opet nema predstavnika Vlade. Mislim da vi niste ustanovili princip po kome bi se vodila ova skupština i da taj princip bude jasan narodnim poslanicima, da po tom principu postupamo. Zaista je neshvatljivo da baš niko od predstavnika Vlade Republike Srbije ne želi ništa da kaže o Predlogu zakona koji se nalazi pred narodnim poslanicima. Kao da nam je zakon pao s neba. Nama u ovoj skupštini zakone predlaže Vlada. Da li ima veće dužnosti za Vladu, nego da pošalje predstavnika da nam dodatno iliukratko prepriča obrazloženje ili da bude tu dok govorimo o Predlogu zakona, zato je zaista neshvatljivo da ste vi sada otpočeli raspravu bez ijednog člana Vlade u sali u kojoj se održava sednica Narodne skupštine. Moram da uložim protest u ime poslaničke grupe SRS i da kažem da na taj način ne želimo da učestvujemo u izradi zakona, da na taj način ne bi trebalo niko da želi da učestvuje. Ovo nije mašina kojoj će neko poslati predlog zakona i čekati kada će ona taj zakon, predlog zakona da izglasa. Ovo su narodni poslanici i imaju primedbe, a možda nisu dovoljno dobro protumačili, možda nisu shvatili..... (Predsednik: Vreme.) ... Možda nisu, završavam, možda nisu dovoljno stručni. U svakom slučaju, gospodine predsedniče, obavestite nas, ima li Vlada makar nekog predstavnika sposobnog da dođe na makar neku tačku dnevnog reda. Da radimo onda po toj tački dnevnog reda.
Naravno da ja ne utvrđujem pravila po kojima će teći sednica, nego je to utvrđeno Poslovnikom. Predložena je zamena redosleda tačaka 15. i 18, a Vlada je obavestila da neće biti predlagača, što je sasvim logično, razumno, a i u skladu sa Poslovnikom. Predložene su izmene i Skupština se izjasnila. Ovde takvog izveštaja Vlade nema. Poslovnikom nije utvrđeno da stoji obaveza da se rasprava vodi samo uz prisustvo predlagača. Uostalom, on će možda zakasniti, možda će doći, ali to nije naše da mi u to ulazimo. To je stvar ne Poslovnika, nego političke procene i ocene. Naše je da nastavimo sa raspravom u skladu sa Poslovnikom i u tom smislu sam i ponudio reč predstavnicima poslaničkih grupa. Ako se oni ne javljaju za reč, reč ima prvi prijavljeni narodni poslanik Garčević Vladimir, a posle njega narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovani predsedniče i predsedništvo, red je prazan, brige o platama tu su. Izgleda da briga o 420.000 zaposlenih u državnim službama izgleda sada onako kako izgleda ovaj prvi red. No, ja hoću da kažem sledeće: da se ovim aktom koji se nudi nama eliminiše nešto što je osnovno dostignuće, kolektivni ugovori, u Evropi, a i šire. Sa ovim se eliminiše u krajnjem slučaju uticaj radnika i način pregovaranja i mogućnost odlučivanja za 420.000 zaposlenih u državnim službama. Vlada preuzima na sebe da određuje koeficijente, da procenjuje radna mesta, da procenjuje sve. Mislim da nije bilo pitanje kod kolektivnih ugovora u tome da li se može postići neka saglasnost ili ne. Pitanje je bilo osnovica novca sa kojim se raspolagalo. S druge strane, ni ovaj akt ne nudi iste koeficijente. Kako? Ako se kaže da neko može ako bolje radi 30% da ima veću platu, ja ću to konkretno uzeti, ako je to 10.000, povećanje od 30% je 3.000. To je 13.000. Neće valjda reći neko ko radi u skupštini opštine da mu ne funkcioniše dobro opština. Funkcioniše opština izvanredno, rezultati su jako dobri i plate će biti 30% veće. Šta će biti sa obrazovanjem, sa zdravstvom, pa zar mi možemo funkcionisati kao da imamo 30% veći doprinos u radu. Ja mislim da ne možemo. Prema tome, osnovne grane koje se i danas nalaze na niskom nivou u svojim primanjima, u ličnim dohocima - zdravstvo, školstvo, pa ja mislim da je tu i jedan deo državne uprave, koji isto tako ima niska primanja - ostaće i dalje u situaciji u razvrstavanju da nemaju mogućnost da ostvare 30% i automatski će njihova primanja i njihov radni učinak biti za 30% niži. S druge strane, postavlja se pitanje šta je onda svrha sindikata u državnim ustanovama? Da li on treba da postoji ili ne treba da postoji? Hoće li on da radi ili neće da radi? Nema ga da pregovara o onome što je najvažnije, o standardu, o platama, o ceni rada. Znači, ništa ne može da utiče. Možda bi ovaj zakon za sve nas bio potpuniji ukoliko bismo mi ovde danas imali uz zakon ponuđene koeficijente, da ih vidimo, pa da onda možemo možda još jednu potpuniju sliku da damo. Izgleda da Vlada i službe ponude zakon iz kojeg se ne vidi ništa, a onda će razvrstati. Kako će razvrstati? Stići će dekret, a vi, poslanici, dignite ruke za ono što je neviđeno. Ovde se ne vidi ništa. Predlažem da se ovaj materijal, kao takav, povuče, da se da uzorak koeficijenata uz ovo, pa da se onda može materijal razmatrati kao celina, gde ćemo videti kompletan koncept Vlade, da li on može dobiti ili ga treba vratiti na kolektivno pregovaranje. Odnos prema ovome pokazuje i prisustvo članova Vlade. Da su želeli da daju objašnjenja ovde... Ne želim da mi predsednici poslaničkih grupa daju objašnjenja o zakonu. Ne, neka članovi Vlade dođu da kažu kolika će biti osnovica toga i toga. Imamo pravo na to, da ne čujemo iz "Službenog lista". Ako se bude ovako nastavilo, glasaćemo sve u neviđeno.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, ovim zakonom o platama u državnim organima i javnim službama Vlada preuzima u potpunosti i centralizuje način utvrđivanja plata za oko 420.000 zaposlenih u državnim organima i javnim službama. Utvrđivanje osnovice za obračun plate, izračunavanje složenosti poslova, razvrstavanje u platne grupe i drugo, sve preuzima Vlada. Ovim se stavljaju van snage i kolektivni ugovori u javnim službama, u delu utvrđivanja plata. Postavlja se pitanje da li, i pored najboljih namera, ovolika centralizacija može na odgovarajući način da reši niz specifičnosti koje su prisutne kod tolikog broja državnih organa i javnih službi, velikog broja zaposlenih na području cele Republike. Primera radi, želim da ukažem na dati predlog za utvrđivanje plata zaposlenih u organima lokalne samouprave. To reguliše član 6. Predloga zakona, gde je predloženo da je jedini kriterijum za gradaciju plata izabranih i postavljenih lica u opštinama, broj stanovnika u tim opštinama. Naime, pravi se razlika samo u tome da li opština ima ispod ili preko 60.000 stanovnika. Broj stanovnika jeste važan kriterijum za utvrđivanje složenosti i odgovornosti poslova izabranih i postavljenih lica u opštini, ali ipak to ne može da bude jedini kriterijum. Normalno je da se za kriterijum uzme još niz elemenata, kao na primer: prvo, veličina teritorije opštine. Ima opština ispod 60.000 stanovnika, koje su po teritoriji, ne računajući beogradske opštine i drugih većih gradova, mnogo veće od onih sa preko 60.000 stanovnika. Uzmimo u obzir koliki se tamo problemi javljaju zbog neizgrađenosti putne mreže, problemi organizovanja lokalnog javnog prevoza građana, problemi izgradnje i održavanja elektromreže, izgradnje telefonske mreže, izgradnja, održavanje i obezbeđivanje uslova za rad seoskih ambulanti i stvaranje uslova da se obezbede kadrovi za te seoske ambulante, broj i razuđenost seoskih škola sa malim brojem učenika. Drugo, kao kriterijum trebalo bi uzeti u obzir stepen privredne razvijenosti opštine; treće, bilo bi logično da se kao kriterijum uvaži i geografski položaj opštine. Ovde mislim na prigranične opštine, na opštine na brdsko-planinskom području i drugo. Smatram da su ovo sve zaista opravdani razlozi i da bi Vlada trebalo da ima sluha da prihvati ove pojedine sugestije i koriguje svoj predlog. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik gospodin Petar Jojić, a sledeći je narodni poslanik gospodin Bratislav Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u odnosu na Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama Vlada Republike Srbije svojom odlukom hoće da utvrđuje osnovicu za obračun plata, za šta ona nema ovlašćenja. Osnovicu plata u državnim organima i javnim službama mora da utvrdi zakon, što znači da Narodna skupština ovo pitanje treba da uredi zakonskim putem. Dakle, ne može konačnu odluku po ovom pitanju da donosi Vlada, kako po pitanju osnovice, tako i po pitanju koeficijenata, jer se ova oblast mora urediti zakonom. Tim pre, što se ovaj zakon odnosi na 420.000 zaposlenih u državnim organima u Republici Srbiji. U članu 3. Predloga zakona propisuje se: "Osnovicu za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije". Zato predlažem Skupštini da ne usvoji ovaj predlog, kako ne bi postalo pravilo da u Republici Srbiji vladamo uredbama, a ne zakonima, što je i vidljivo upravo iz člana 3. ovog predloga zakona. Predlažem Narodnoj skupštini, dame i gospodo, da ovakav predlog ne usvoji i da većina, kao o zakonodavnom telu treba da odlučuje, a ne jedna manjina, njih 10-15 da donose i da predlažu zakone i da vladaju uredbama, jer to ne bi valjalo. Zna se da je zakon i Ustav razgraničio nadležnosti i parlamenta i Vlade, i sužena su prava Vlade u odnosu na parlament, jer u parlamentu sede izabrani predstavnici naroda kojima je narod poverio zakonodavnu vlast, a Vlada je ta koja će predlagati i polagati račune parlamentu. Parlament, kao zakonodavna vlast, ovlašćen je da uređuje i ovu oblast koja se predlaže ovim predlogom zakona, koji se nalazi na usvajanju. Zato još jednom predlažem, dame i gospodo narodni poslanici, da parlament i predstavnici naroda donose zakone i da vlada zakon, a ne da vladaju uredbe. Hvala.
Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, kao predstavnik poslaničke grupe - prvo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, od prvog dana jasan je odnos Vlade Republike Srbije prema Narodnoj skupštini Republike Srbije i prema jednoj od njene dve najvažnije funkcije, prema funkciji kontrole izvršne vlasti. Mi danas imamo zakon kojim uvodimo carizam u Republiku Srbiju. Dušan Silni ne bi preuzeo ovolika ovlašćenja i tvrdio da vodi jednu demokratsku državu. Zamislite zakon koji u prvom članu kaže da uređuje način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja izabranih i postavljenih lica. A kada se pročita kako uređujete - on kaže da će osnovice, koeficijente, razvrstavanje u platne razrede da izvrši Vlada Republike Srbije. Šta to onda radi ovaj zakon, koja je funkcija, koja je svrha ovog zakona? Drznula se Vlada Srbije da napiše u ovom predlogu zakona da će ona određivati i plate narodnim poslanicima. Ustav Republike Srbije kaže da bi trebalo da mi kontrolišemo izvršnu vlast. Sada mi nađite jednog zaposlenog koji kontroliše onoga ko mu određuje platu. Onda vas pitam, ko tu u stvari koga kontroliše i ko kome vuče dizgine. Čak i amandman koji sam predložio, da se plate narodnih poslanika utvrde zakonom, nije prošao, nego će utvrditi Vlada nekom svojom uredbom. Zašto ova vlada radi, zašto preuzima na sebe. Bio bih spreman i da prihvatim ovaj predlog zakona kada bi sve u njemu bilo definisano, kada bismo mi narodni poslanici, predstavnici manjine, pročitali Predlog zakona, dali amandmane na taj zakon, pa rekli - ovaj koeficijent ne toliko, nego ovoliko, vi se sa tim ne složite, ali sve prođe zakonsku proceduru i zakon bude usvojen. Vi ovde sada regulišete i nešto što neće moći da bude regulisano. Vi kažete da će predsednik Narodne skupštine AP Vojvodine imati platu koja neće biti viša od plate potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Sada je duplo viša. Imate o tome televizijski izveštaj, pitaju ljudi kolika mu je plata, a on kaže - 20.000,00 dinara, i to je u Skupštini Vojvodine. Sada mi pronađite u ovom zakonu mehanizam kojim će se zakon odbraniti i kojim će uvesti da taj i taj, koji ima tu i tu funkciju, ima platu kao taj i taj, ili ta i ta, koja ima funkciju tu i tu. Gde su kaznene odredbe, ko će biti kažnjen ako Skupština AP Vojvodine ne isplaćuje plate u skladu sa aktima Vlade, nego donese odluku na sednici Skupštine AP Vojvodine, pa kaže - mi imamo para, mi ćemo da isplaćujemo ovako. Zato nema predstavnika Vlade ovde, njih je sramota šta rade sa Srbijom. Pričaju o demokratiji. Puna su vam usta hvale demokratije, ne silazite sa medija, ozračiće vas više nego i Perčevića i sve ostale zajedno koji su jedno vreme bili besomučni. Ozračiće vas kamere.
Gospodine Nikoliću, molim vas da se vratite na temu.
Ja već davno očekujem, očekivao sam dok sam išao prema govornici da već izreknete prvu opomenu, nešto ste zakasnili danas, usporena vam je reakcija, duga vam je psihička sekunda. Zato ih danas nema ovde. Ja bih vas zamolio da ćutite dok slušate pametne reči. Ubeđen sam da vam je sada, pošto zakon niste čitali, sada vam je sve jasno, ali vi ćete morati da oćutite i da glasate, pa ćutite bar dok govorim ja koji imam pravo da govorim. Kada već ne smete ministre da pitate zašto ne dolaze na sednice Narodne skupštine, kada ne smete da ih pitate, zašto su vam oni odredili plate, onda barem ćutite dok ja govorim, to je u najmanju ruku znak priznanja da biste vi ovo govorili kada biste smeli. Ovaj zakon kaže da će Vlada Republike Srbije odrediti platu predsednika Republike Srbije. Jeste li vi to igde u životu videli? Ima li igde jedne države u svetu da čovek koga izabere narod na direktnim izborima mora da pita predsednika Vlade kolika će mu biti plata. Predsednik Vlade je car. Oni koji ga biraju u Skupštini, pitaju predsednika Vlade - kolika će nam biti plata. Kakvu državu vi ovde proizvodite? Državu u haosu, državu u kojoj je predsednik Vlade sve i svja. Nije tačno. Mi imamo i predsednika Republike, i predsednika Skupštine koji zamenjuje predsednika Republike kada ovaj, kao što se sada dešava, ne može da vrši dužnost. Ne valja ovaj zakon. Ne valja, stavljate sudbinu 420.000 zaposlenih u ruke Vlade Srbije, ne u ruke zakona koji je regulisao kako će Vlada Srbije da im odredi. Kako izgledaju platni razredi, da li vam je neko rekao. Mi smo za uplate doprinosa za invalidsko i penziono i socijalno osiguranje dobili tačne osnovice za osam kategorija radnika. Sada za 420.000 radnika nemamo kategorije, ne znamo koliko će toga biti. Koji će biti najniži osnov za isplatu, koja će biti najniža plata u državnim organima, koja će biti najviša? Nemojte tako lako da propuštate neke zakone. Da ste u opoziciji, i da je Vlada Srbije, ona diktatorska, predložila ovakav zakon, zasedao bi Savet bezbednosti UN, na vaš zahtev. Sada ste na vlasti, pa mislite da kada ste na vlasti, sve što ne valja može da prođe. Razmišljajte malo o svemu onome što se ovde dešava u Narodnoj skupštini, razmišljajte malo šta se desilo od decembra, od poslednjih izbora do danas. Znate, ja sam prisustvovao u velikim rudnicima u kojima se vadi plemeniti kamen, gde desetak ljudi odvali blok, odvali ogromnu stenu bez upotrebeeksploziva, sitnim udarcima u isto mesto, istim tempom, jačim ili bržim, tačno u određenu žicu. Ta stena koja je izgledala monolitna u septembru, počela je da se ruši u decembru, a sada je sitni udarci...
Gospodine Nikoliću....
A, šta ste sada hteli, molim vas?
Htela sam da vas vratim na temu zakona o platama u državnim organima, a vaša obaveza po Poslovniku, po članu 98. i 99. je da se držite teme.
Vama je lepše kada ja ne govorim o temi. Nisam čitao Poslovnik.
Moja obaveza je da vas upozorim ukoliko se ne držite teme.
Znam ja da je to vaša obaveza... da li ste me upozorili?
Ako vas ne upozorim, onda ja kršim Poslovnik. Znači, izričem vam opomenu na osnovu člana 101. zbog povrede člana 98, da se vratite na temu.
Koja mi je to opomena?
Prva.
Prva? Dobro, izgubićete sledeće izbore... hoće biti i druge? Izgubićete sledeće izbore zato što ne umete da se ponašate kao neko ko je pobedio...
Izričem vam drugu opomenu zato što se ne držite teme dnevnog reda.
Samo moram da vas upozorim, možda vi to ne znate, draga moja gospođo, ovo sve snimaju kamere.
Naravno.
I vaše ponašanje je ostalo zabeleženo širom Srbije i ja gde god se pojavim na nekoj televiziji...
Ja sam sada dužna da vam oduzmem reč pošto nastavljate da kršite Poslovnik, a izrečene su vam dve mere. Tako, u skladu sa članom 102, oduzimam vam reč.
Šta ste uradili?
Oduzela sam vam reč.
Evo, ja nastavljam da govorim. (Tomislav Nikolić i dalje stoje za govornicom, iako mu je oduzeta reč.)
I taj posao podrazumeva kada vam se oduzme reč da treba da se udaljite sa govornice. Određujem pauzu od 10 minuta iz razloga, a na osnovu člana 102, što ne mogu da održim red na sednici zato što gospodin Nikolić neće da se udalji sa govornice, a bio je obavezan.
Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak sednice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom. Po Poslovniku, izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika i to je povređen član 100. i 101. Vi, gospodine predsedniče, niste bili prisutni kada vas je zamenjivala potpredsednik Skupštine, oduzela je reč predsedniku poslaničke grupe Srpske radikalne stranke Tomislavu Nikoliću, suprotno odredbama Poslovnika. U Poslovniku u članu 100. predviđa se mogućnost da predsednik, ili predsedavajući u ovom slučaju, ima mogućnost da izrekne opomenu, a opomena se izriče izdefinisano po članu 101, da bi upamtila ili zapamtila vaša koleginica, narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, što nije bio slučaj; koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč, što nije bio slučaj; koji je i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine, u ovom slučaju predsedavajućeg, govorio o pitanju koje nije na dnevnom redu. Prvo, nije bilo nikakvog povoda, Tomislav Nikolić je pričao u sklopu tačke dnevnog reda, ali očita je namera i to se i te kako vidi jasno kada predsedava vaša koleginica. Karakteristično je za sve u DOS-u da gube živce. Ja imam jednim delom razumevanja i mi srpski radikali imamo razumevanje, teško je biti vladajuća koalicija, teško je slušati šta to opozicioni poslanici govore kada kritikuju, morate se navići. To je cena koja se plaća, ali nervozu koju pokazuju članovi Građanskog saveza Srbije, koji imaju više funkcija nego članstva, tu nervozu mi ne možemo da tolerišemo. Sličan scenario je bio za vreme zasedanja ove skupštine prošle nedelje kada ste oduzimanjem reči Vojislavu Šešelju odstranili predstavnika Srpske radikalne stranke, protivno Poslovniku. Šta sadahoćete? Je lÄ vam ponovo scenario da odstranite i Tomislava Nikolića, pa jednog po jednog? Šta vam smeta da Skupština normalno radi? Naš zadatak, zadatak srpskih radikala je da kritikuje predloge vaših zakona. Možda tu malo i dalje odemo od zakonskih odredaba, ali demokratija je dokaz, demokratija je poštovanje skupštinske procedure, gospodo i ne možete na ovaj način. Molim vas, predsedniče, da shodno Poslovniku dozvolite predstavniku Srpske radikalne stranke Tomislavu Nikoliću da ima pravo reči po ovoj tački dnevnog reda, jer ničim nije bilo izazvano, niti na bilo čemu osnovano izricanje opomene i oduzimanje reči koje je izrekla vaša koleginica. Čisto apelujem i na vas, kolege drage, da bi Skupština radila u nekoj normalnoj atmosferi. Nemojte da rastu tenzije. Od porasta tenzija u ovoj skupštini nikom neće biti dobro, a pogotovo onima koji nas gledaju.
Vi, naravno, gospodine Mirčiću, znate da ja ne mogu da promenim tu odluku. Odluku je izrekao predsedavajući, on je ovlašćen za to. Ne mogu ni da komentarišem ovo što ste rekli, jer zaista nisam bio u sali. Imali smo gotovo puna tri dana jednog korektnog rada ovde u Skupštini, uključujući i prepodnevnu raspravu koja je bila iznenađujuće konstruktivna, interesantna, argumentovana sučeljavanjem različitih argumenata, bez obzira što se poslanici i ministar Matković nisu u svemu slagali, to je bila vrlo kvalitetna rasprava. Bez obzira da li povremeno svako od nas na različite načine određuje meru i momenat u kojem treba striktno primeniti Poslovnik, Poslovnik je vrlo precizan, vrlo jasan i svako individualno procenjuje trenutak kada treba neku meru primeniti. Te mere su uvek opravdane i u prvoj sekundi i u trećem minutu i prvoj sekundi. To je stvar osećaja, stvar zamora, stvar individualnog osećaja za atmosferu na sednici. Ti kriterijumi se, uostalom, od dana do dana menjaju i ja vas molim da ovu sednicu nastavimo prihvatajući sa strane gospodina Nikolića meru, bez obzira kako je on lično doživljava, kao meru koja je bila izrečena opravdano i da nastavimo sa radom. Molim vas da ne dobacujete. Nema razloga da dižemo tenziju. Reč ima Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodo poslanici, želeo bih da prvo u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podržim izlaganje predsednika Narodne skupštine gospodina Maršićanina, ali ipak na neki način da mu sugerišem. Opterećenje je voditi sednicu, nije to jednostavno, svako od nas ipak izlazi za govornicu, pogotovo mi opozicioni poslanici koristimo priliku i da saopštimo ono što se iseče kada dajemo intervju, pa se namontira i bude sasvim drugačije, treba i to razumeti. Predlažem vam, gospodine predsedavajući, da možda pokušate da vas uvek neko drugi menja i da se to opterećenje od potpredsednika razloži na svakog potpredsednika Skupštine i to bi možda bilo lakše, jer očigledno je da je koleginica potpredsednik više puta bila u situaciji da uđe u jednu neprijatnu situaciju u kojoj možda nije ni trebalo da bude. (Tomislav Nikolić: Nećemo mi ovu drugu. Dobra je ova.) Svaki potpredsednik Skupštine je ravnopravan, gospodine Nikoliću, i mislim da bi to bilo pravo rešenje, da svi potpredsednici imaju pravo da zamene u kontinuitetu. Da se vratim ja na dnevni red, Predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama. Šta da kažem? Ponovo smo u jednoj poziciji kada počinjemo da razmišljamo šta je istina, šta se želi od strane Vlade Republike Srbije, a šta se stvarno čini. S jedne strane kada slušate predstavnike Vlade kada govore o novim porezima, taksama, umanjenju prava radnika, oni dokazuju nama da to čine u interesu radnika. Sada ih slušamo kako govore o decentralizaciji, kako govore o tome dasvakoj lokalnoj samoupravi treba prepustiti pravo upravljanja, ostaviti im dovoljno finansijskih sredstava, a saznamo npr. da je juče Vlada Republike Srbije postavila rekord u istoriji ove zemlje, uvela je 17 prinudnih uprava na teritoriji Republike Srbije. Totalno prekraja rezultate 24. septembra. Moramo OEBS da pozovemo da interveniše, jer će na kraju da bude lokalna samouprava u svih 180 opština na teritoriji lokalne samouprave. Sada imamo Zakon o platama u državnim organima i javnim službama. Mislim da treba ponoviti podatak koji je ovde već rečen, zakon koji se odnosi na 430.000 radnika. Opet ga predlaže predsednik slobodnih, nezavisnih unija i ostalih sindikata, koji je inače DOS-ovski ministar i lepo on tim zakonom ukida najveću tekovinu sindikalne borbe, a to je kolektivni ugovor. Znači, imamo poziciju, vrlo neslavnu ulogu ministra i predsednika sindikata da ukida najveću tekovinu sindikalne borbe, a to je kolektivni ugovor i prelazi se na obračun zarada. Faktički, sindikatu je potpuno marginalizovana uloga. Za šta? U borbi za prava radnika. U državnim organima i javnim službama je 430.000 radnika. Međutim, to ćemo njemu prepustiti, da sa njima razgovara, pa će oni reći šta o njemu misle, ali sada uopšte govorimo o svrsishodnosti rada, o aktivnosti zaposlenih. Mi imamo različite lokalne samouprave. Zašto je vredniji predsednik skupštine Grada Beograda od predsednika SO Bačka Topola ili Vranje, jer onaj tamo u malom mestu, ako radi kvalitetno, ako radi dobro, ako se bori da svoje mesto i svoju lokalnu samoupravu kvalitetnim programima predstavi svima onima koji žele da ulažu strani kapital ili privatni kapital, ako napravi niz projekata za korišćenje resursa za turistička područja, za čistu i zdravu hranu, ako uradi projekte za postojeće kapacitete gde su prljave tehnologije, ako je to užički kraj gde imamo rezervoare vode za Srbiju, pretvori u neke moguće sofisticirane kapacitete, pa ko njemu da ograničava platu. Vlada Republike Srbije? I, sad imate Vladu Republike Srbije koja kaže - zalažemo se za radnike, pa u njihovo ime, umanjujemo im otpremnine, uvodimo im oporezivanje toplog obroka itd. S druge strane,imamo Vladu Republike Srbije koja govori o decentralizaciji. A šta radi? Predlaže zakon kojim Vlada Republike Srbije na sebe uzima 430.000 radnika, da im ona odredi platu. Pa, da li je to decentralizacija ili je to totalna centralizacija. Gde je tu stimulicija za rad? Gde je tu motivacija? Onih 30%. Molim vas, ako hoćemo tržišnu privredu, ako hoćemo razvoj lokalne samouprave, ako hoćemo da nagradimo predsednika SO, predsednika vlade u opštini, sekretare različitih sekretarijata, koji povuku svoj kraj, koji naprave profitabilne programe, koji imaju mogućnost i znaju načine da urade marketing svog kraja, da razviju seoski turizam. Imate hiljadu načina u ovoj zemlji da stvorite, sada u uslovima kada nema embarga, bar za sada nema pretnji bilo kakve agresije, napredak kraja. Čime ga motivišete? Tako što rangirate - glavni je gazda u Beogradu, onda su gazde upet gradova, onda tamo sitni bućkuriši, a možda taj sitni bućkuriš može 10 puta da uradi kvalitetnije posao od predsednika SO Beograda, i za zemlju i za kraj u kome živi. Prema tome, ovo je totalno destimulišići predlog zakona. Zakon koji pravi čistu uravnilovku koja nigde neće lokalne samouprave dovesti. Nama to treba da bude jasno. Budžet opštine, budžet lokalne samouprave zavisi od taksi, od prometa, od nivoa standarda građana u toj opštini i direktno od toga mora da zavisi i plata zaposlenih u lokalnoj samoupravi. Samim tim preporučujem da se ovaj zakon vrati, da se napravi kolektivni ugovor sa zaposlenima u državnim javnim službama i da se prepusti tržištu pameti, znanja, ako hoćete i vrednoće, da ono opredeljuje koliko će ko imati platu, pa neka ima i 100.000 platu ako je pet miliona dolara doveo u svoj kraj, a koji su uloženi i koji su poboljšali standard građana u tom kraju. Hvala lepo.
Izvolite, gospodine Peleviću.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, ovaj zakon nije prihvatljiv za poslaničku grupu stranke Srpskog jedinstva. Međutim, ukoliko bi se zakon vratio na doradu i ukoliko bi Vlada pokušala da promeni članove 3. i 5. mislim da bi ovaj zakon mogao da bude prihvatljiv za sve narodne poslanike. O čemu se radi? Zaista je nelogično da Vlada, po članu 3. ovog predloga zakona, određuje osnovicu za obračun i isplatu plata predsednika Republike, narodnih poslanika i ostalih koje je narod izabrao, a mi ovde biramo Vladu. Dakle, radi se o jednom zaista centralističkom sistemu koji ne bi trebalo da bude merilo nove vlasti. Smatram takođei za član 5. koji kaže da "razvrstavanje u platne grupe zaposlenih iz člana 1. ovog zakona i koeficijente za obračun i isplatu plata utvrđuje Vlada Republike Srbije", da se ponovoradi o istom. Zaista je veoma nelogično. Predlažem da Vlada utvrdi predlog zakona po kome bi osnovicu, razvrstavanje u platne razrede i koeficijente utvrđivao nadležni odbor Skupštine Republike Srbije. Mislim da je to sasvim prihvatljivo, jer bismo time makar zadržali dostojanstvo Skupštine kao najvišeg doma. U članu 53. našeg poslovnika kada se radi o nadležnostima Odbora za finansije, koji je nadležan upravo za ovu materiju, stoji da pored ostalih pitanja može da razmatra i odlučuje i o drugim pitanjima iz oblasti finansija, što bi moglo da se podvrgne pod član 3. i član 5, dakle da Odbor za finansije utvrđuje osnovicu, razvrstavanje u platne razrede i koeficijente za plate, makar izabranih, odnosno biranih državnih organa. Dakle, tu pre svega mislim na predsednika Republike, na narodne poslanike i na ostale koji se biraju neposrednim izjašnjavanjem građana. Time nećemo povrediti dostojanstvo građana, nećemo ni dostojanstvo ovog najvišeg zakonodavnog doma. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bez razloga smo izbegli jednu činjenicu koju smo dužni da izanaliziramo kada govorimo o ovom zakonu. Dužni smo da pronađemo odgovor na pitanje kojim se to zakonom do sada regulisala isplata plata u državnim organima. I, da li mi sad možda živimo u društvu u kome nešto tako nije regulisano zakonom. Živimo. Od 1. januara 1998. godine ne važi Zakon o platama zaposlenih u državnim organima i mi danas praktično uvodimo red u jednu oblast u kojoj je mnogo više onih loših primera nego primera koje bi ovde trebalo da pomeneno kao dobre. U pravu je gospodin Nikolić. On je pomenuo jednu veliku nelogičnost citirajući neke napise u novinama u kojima se kaže da plata predsednika vojvođanske skupštine iznosi 20.000 dinara, a plata predsednika republičkog parlamenta 10.000 dinara. Ali, zamislite koliko je takvih nelogičnosti u 420.000 situacija u kojima državni službenici primaju platu. Tu je potrebno uvesti red. Red uvodi Vlada. Ako vi sumnjate da je Vlada za nešto tako sposobna, onda se ne osporava samo jedna funkcija Vlade, funkcija kojom ona insistira na zavođenju reda u oblasti plata državnih službenika, već se osporava čitava Vlada. Skupština kontroliše Vladu. Ako mi kao poslanici nismo zadovoljni platom koju će nam Vlada propisati, osnovicama i koeficijentima, ako time nisu zadovoljni drugi zaposleni u državnim organima, oni će promeniti tu vladu. Stoga Vlada vodi računa i te kako u situacijama u kojima definiše nečiju platu o posledicama takve svoje odluke. Mi smo se zatekli zaista u jednom veoma teškom položaju. U toku je sistematizacija radnih mesta kako bi se ispravile sve te brojne nelogičnosti o kojima sam govorio a koje su pominjane i u diskusijama drugih poslanika. Kolega Nikolić je pomenuo jednu. Ali, šta ćemo sa predsednicima sudova? Dva opštinska suda u dva različita mesta - tri puta veća plata u jednom sudu nego u drugom. Kako to da rešimo? Šta ćemo sa predsednicima ne opština i grada, nego šta ćemo sa predsednicima dve susedne opštine koje imaju međusobno duplo ili troduplo uvećane troškove u odnosu na primere kojima bi trebalo da teže. Dakle, mi smo se našli u jednom vakuumu u kome pokušavamo da zavedemo red veoma konkretnim merama. Vlada će propisati osnovicu. Vlada će propisati koeficijent. Vlada će snositi odgovornost ukoliko u tome ne bude dobra i pred parlamentom i pred onima u čije ime to radi. Potrebno je dopustiti Vladi da obavi konsultacije sa sindikatima. Niko sindikate ne obilazi. Onaj ko pomisli da zaobiđe sindikat EPS-a, sindikat u zdravstvu, neće dobro proći i Vlada to ne radi. U toku je sistematizacija radnih mesta 420.000 pojedinačnih slučajeva koji moraju biti pravično tretirani i tako nešto će sasvim sigurno biti i učinjeno. Mislim da je mnogo važnije reći da se ponovo uvodi zakon posle tri godine u oblast u kojoj nije bilo reda, da su ovo prvi konkretni potezi u tom smislu zavođenja reda. Primer koji je pominjan je očigledan i, na žalost, to nije usamljen primer. Takvih je puno. Mislim da smo dužni da javnosti kažemo da je ovo prvi korak u procesu uvođenja reda u onom domenu našeg života u kom građani imaju pravo da znaju ko troši, na kakav način troši njihova sredstva. Ništa više i ništa manje. Vlada je za to odgovorna. Mi smo Vladu izabrali. Između ostalog, tim svojim izborom i takvom svojom voljom iskazali smo spremnost da poštujemo odluke Vlade, a između ostalog i njenu stručnost u proceni vrednosti našeg rada i vrednosti rada svih drugih zaposlenih u državnim organima.
Ima reč gospodin Ivković.
Ovo je drugi nastup, imam pravo na tri, tokom jednog zakonskog rešenja, kao predsednik poslaničke grupe. [[Žamor u sali.]] Da li vi čujete komentare, gospodine Maršićanin? Ja, na opšte zadovoljstvo, dolazim sa mesta gde je sada gospodin Raka Radović. Komentar je - blago nama, i to je pravi odnos između kolega poslanika, koji pokušavaju da zajednički rade. Želim da kažem sledeće - nije sporno da se uvodi red, ali je bitan sadržaj tog reda, sadržaj tog reda će bolno da pogodi Srbiju. Znate, ko god dođe nov na mesto gde neko radi, najveća greška koju može da učini je da kaže - e, od ovog trenutka sve počinje ponovo, počinje ispočetka. To je najveća greška koju neko može da uradi, bilo da je profesor univerziteta, radnik u fabrici ili ministar u Vladi. Jer, i pre njega su sedeli misleći ljudi, i pre njega su mnoge i loše stvari činili. O ovome što se događa otprilike ide sledeća priča - kada je svojinska transformacija u pitanju, oduzeto je pravo radnicima da rade autonomnu transformaciju, i da im to pravo niste oduzeli vi, većina u ovom parlamentu, imali bi nastavak svojinske transformacije, imali bi mnogo kolektiva koji znaju da je 60% vlasništva njihovo, imali bi na 300, na 500 mesta danas u Srbiji razgovore sa poslovnim partnerima koji isporučuju repromaterijal ili koji su tradicionalni kupci, na 500 mesta u Srbiji bi 2.500 pametnih ljudi razgovaralo sa inopartnerima, Vlada bi imala pravo kontrole korupcije, kriminala i svega, i mi bismo imali velika ulaganja kapitala. Umesto toga šta imamo - imamo totalni zastoj, imamo Vladu koja hoće sve sama da uradi, proces rada, teorija sistema i organizacije, oni koji su to učili ili predavali, znaju, usko grlo proizvodnje je jedan kanal sa mnogo mesta u redu čekanja, i zna se kako se završava - slomom. Imamo plate 430.000 radnika. Nije EPS u pitanju, EPS ne pripada ovde. Još da je i on, bila bi katastrofa. Ovde su, znači, javne službe i državni organi. I sada vi, umesto da sednete sa sindikatima, koji tehnološki znaju svoj posao, napravite kolektivne ugovore, ostavite slobodu stvaraocima da imaju tu stimulaciju ako urade dobro posao, pa neka u susednoj opštini ima predsednik opštine i pet puta veću platu, ako je uradio za svoju opštinu šta treba i učinio da je opština dobra, neka bude primer. Vi pravite uravnilovku, ali je najgora stvar što i tu Vlada sve propisuje. Što je najgore za Vladu, Vlada priča o decentralizaciji, o lokalnoj samoupravi. Sada će doći Nacrt zakona o malim i velikim preduzećima, sada je smešan odgovor Vlade, jer Vlada upravo zamera meni, kao predlagaču, da ja radim centralizaciju tim zakonom jer predviđam agenciju, iako sam rekao da ne ide po regionima u Srbiji. A šta Vlada, koja zagovara decentralizaciju, radi - uzima pravo i predsedniku Skupštine, koji je izabrao, i vama poslanicima, i predsedniku Republike, i predsedniku opštine, da ona odredi platu, i još kaže - isto vredi predsednik skupštine grada kao potpredsednik skupštine opštine, a manje vredi predsednik Skupštine Kragujevca. Možda bi on vredeo 10 puta više, ako bi pregovarajući uspeo da aktivira, uz pomoć Vlade Republike Srbije i predsednika Vlade, konačno tu "Zastavu" - Kragujevac. "Pežo" već 5 godina pokušava da dođe, ali mu ne daju SAD. Prema tome, molim vas, savetujem vam - nemojte da usvajamo ovaj zakon. Ovaj zakon je čista uravnilovka, destimulišuće deluje na kvalitetne ljude, ne ostavlja prostor koji će stimulisati one borce koji žele uspešno i kvalitetno da rade, da profitira njihov kraj, građani u njihovoj lokalnoj samoupravi. Jednostavno, ta vlada, koja hoće sve da radi, zagušiće se, neće ništa na kraju da uradi.
Reč ima narodni poslanik Bratislav Đurić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o platama u državnim organima i javnim službama koji je na dnevnom redu, jeste zakon koji treba da uradi sve ono što do sada nije bilo urađeno. Najveći broj dosadašnjih govornika govorio je o tome, o plati predsednika Republike, o plati predsednika Vlade, o platama predsednika opština, Beograda i ostalih u Srbiji. Niko ne reče nijedne reči o zaposlenom u prosveti, o zaposlenom u zdravstvu i ostalima koji čine, bezmalo, 420.000 zaposlenih u ovoj zemlji. O njima se radi. Ovo je zakon koji treba pre svega da uredi te odnose. Ako nekoliko desetina ili nekoliko stotina visokih funkcionera i ne bude zadovoljno, a 400.000 zaposlenih bude, to će biti dobar zakon, i ja tvrdim da će biti dobar. Što se tiče saradnje i kontakata Vlade Republike Srbije i sindikata, po ovom zakonu, kažem vama, gospodine Ivkoviću, i svima ostalima, bilo je tih kontakata više nego po bilo kom drugom zakonu i mogu da vam kažem da su sve tri sindikalne centrale dale načelnu saglasnost za ovaj zakon. Možda vi to ne znate, jer vi nikada niste razgovarali sa sindikatima, osim sa Tomislavom Banovićem. Ova vlada razgovara sa svim sindikatima. Prema tome, pitajte zaposlene u zdravstvu, pitajte zaposlene u prosveti, videćete da su svi oni za uređenje ovih odnosa i da od ovog zakona očekuju puno. I na kraju, neko je rekao da ovde nema koeficijenata - nema ih iz jednog jedinog razloga, jer koeficijenti će se urediti u pregovorima između Vlade Republike Srbije i sindikata.
Reč ima gospodin Ivković, replika.
Ovo je replika, da znate, nije treći put. Zamolio bih kolegu poslanika da me sasluša. Meni je drago što je jedan predsednik nezavisnog sindikata, kao DOS-ovski poslanik, nezavisno stao ovde i zastupao sindikat i time verovatno sve rekao. Sigurno je da je moguće i neko srednje rešenje, koje možda jeste najbolje, ekstremi nisu najbolji, da možda u zdravstvu, u prosveti budu uvedeni određeni platni razredi, tamo gde treba da se stimulišu posebno nerazvijeni krajevi. Moguć je i određen procenat solidarnosti, da se iz bogatijih opština prebaci deo sredstava u siromašne opštine, ali ne valja uravnilovka. Svako ko se bavi upravljanjem, proizvodnjom, to će vam reći.
Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje za gospodina predsednika - hoće li meni da izrekne opomenu ako kažem da je DOS najgori ili ako kažem da ćete izgubiti sledeće izbore?
Šta je DOS, nisam čuo?
Čuli ste, predsedniče, čuli ste. Nećete da mi izreknete opomenu.
Neću, neću. Tome ne verujete ni vi, pa neću ni ja.
To izgleda jedino gospođa Mićić može da uradi. Ja sam vas već jednom molila da sa svojim potpredsednicima ustrojite jednoobraznu praksu, tako da mi ne gledamo u bob ko predsedava i šta treba da kažemo, šta ne treba, šta možemo, šta ne možemo. Mi uvek govorimo istinu, samo izgleda gospođi Mićić to malo više smeta, nego vama, jer su onaj deo DOS-a koji je zaista naj, najgori.
Očekujem da pređete na dnevni red.
Pa ja hoću, upravo govorim o dnevnom redu - šta se dešava u ovoj skupštini, vidi se pred licem javnosti, u direktnom prenosu. A šta se dešava u Vladi Srbije, očigledno ne može da se vidi u direktnom prenosu, nego možemo da čitamo samo iz DOS-ovih novina, koje su pod kontrolom Zorana Đinđića, da se vodi jedna haranga protiv Vuka Obradovića. Očigledno je čovek, radeći na poslovima kao predsednik jednog tima, uleteo u zabran Zorana Đinđića, Dušana Mihajlovića ili Vladana Batića, pa ga se sada treba rešiti. Gospodine predsedniče, da li se oni Vama smeju, da li se poslanici Vama smeju, gospodine predsedniče? (Iz sale: Ne, vama.)
Izvolite, gospođo Pop-Lazić, počnite da govorite zbog čega ste se javili.
Govorim upravo o onome što je na dnevnom redu danas. Novine su pune onoga što se dešava u Vladi Srbije. Očigledno da ministri danas ovde nisu prisutni i ne samo danas, ali je meni danas postalo jasno zašto nisu ovde. Oni ne mogu da se disciplinuju da svi u isto vreme budu ovde, a jedni drugima ne smeju da okrenu leđa, jer ne znaju šta se iza brda valja i šta će ko kome u odsustvu da učini. Prema tome, nemojte očekivati da ministri uopšte posećuju ovu skupštinu. Mi treba da radimo tako da pojedinim zakonima samo dajemo ovlašćenja Vladi, koja će u ime nas donositi neke podzakonske akte, pa tako potpuno protivustavno dozvoliti da ona bude taj zakonodavni organ, a mi ovde, tj. vi,skupštinska većina samo ste neko ko će pritiskati dugmiće. Mi, srpski radikali, ne pristajemo da budemo ti koji će samo pritiskati dugmiće onako kako Vlada svira i kako bi želela da svira. Mi smo ovde došli da razmišljamo i da u ime naroda kritikujemo ono što Vlada radi, onoliko koliko mesta kritici ima. (Glasovi iz sale: Tema.)
Gospođo Pop-Lazić, ja vas opominjem, četiri minuta je prošlo, a niste ni počeli da govorite o onome zbog čega ste se javili.
Govorim o zakonu, gospodine predsedniče, ne znam kako ne shvatate.
Četiri minuta uvoda.
Ja mogu da imam 10 minuta uvod.
Molim vas da počnete da govorite o temi.
Govorim o temi, govorim o zakonu. (Glasovi iz sale: O kom zakonu?) Pre svega, nije istina da ova problematika do sada nije bila regulisana zakonom. Postoji Zakon o radnim odnosima i on reguliše način isplata plata radnicima u državnim organima i javnim službama. Nije ni bilo neophodno donositi poseban zakon, ali ako se Vlada već usudila da da takav jedan predlog zakona na razmatranje, onda svakako nije smela to da uradi na ovaj način. Mi kao parlament ne smemo da dozvolimo da ostavimo Vladi da utvrđuje i koeficijente i platne razrede i da slutimo kako će to ona da učini. Osnovno što treba ovakav jedan zakonda sadrži to je upravo to - koji su to koeficijenti, koji su to platni razredi i o njima bi trebalo da naša rasprava teče. Ne o tome šta sve sadrži plata zaposlenih ili ko će utvrditi tu platu, odnosno Vlada ili funkcioner koji rukovodi državnim organom ili predsednik Republike ili nadležno telo Narodne skupštine itd. Na osnovu kojih parametara, kojih koeficijenata, to mi ovde ne vidimo. Ovo je jedan prazan zakon. Neverovatno je da se Vlada usudila da ponizi parlament do te mere, da mu uputi ovakav jedan zakon. Mi smo u više navrata bili ovde poniženi. Poniženi smo mi i prisustvom većine ovde prisutnih poslanika. Ponižena je Srbija mnogima koji sede u ovoj dvorani. (Iz sale: Tema.) To je problem o kojima će građani odlučivati na nekim narednim izborima. Ovaj predlog zakona mora da se povuče iz procedure, inače nema nikakvog smisla.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam ni malo iznenađen time (iz sale: a uvređen?) što po ovoj tački dnevnog reda nema predstavnika Vlade, jer Vlada time samo potvrđuje sve moje diskusije i sve argumente koje sam do sada izneo o neozbiljnosti Vlade Republike Srbije, sa ove govornice. Oblast u kojoj radi 420.000 zaposlenih, najmanje je interesantna za Vladu i ovlašćenog predstavnika Vlade. Vidim da predstavnik Vlade po ovom predlogu zakona treba da bude Vladan Batić, ali mi bi tu morali da budemo malo tolerantniji. Moguće je da je predstavnik Vlade, gospodin ministar pravde Vladan Batić, verovatno zauzet formiranjem bandi koje se bave lovom na srpske ucenjene glave od strane Haškog tribunala...
Gospodine Čoliću, zaboga miloga, vodite računa šta pričate, pobogu brate.
Možda negde prima instrukcije od svojih nalogodavaca. Zašto Vlada Republike Srbije da utvrđuje složenost, odgovornost (da li može ovako predsedniče), uslove rada, zvanja, zanimanja, koeficijente za isplatu plata? Zašto se to ne reguliše zakonom, a ne aktom izvršne vlasti? Ako se govori o uslovima rada, onda bi članovi Vlade Republike Srbije trebalo da imaju izuzetno velike plate, jer su uslovi rada članova Vlade gotovo nemogući. Rade u luksuznim automobilama, marke "audi" i druge, u kojima se nalaze hekleri, kao kod ministra pravde, gospodina Batića, prilikom boravka u Požarevcu. To čitam u vašim DOS-ovskim novinama. Rade u uslovima skandala, afera, kao što je ova najnovija, čiji je glavni ideolog i strateg niko drugi nego onaj koji je zapalio Saveznu skupštinu, Zoran Đinđić, zbog toga što je Vuk Obradović pronašao kriminal kod samih članova Vlade.
Ja vas po drugi put opominjem da vodite računa o čemu pričate. Ako sami niste toga svesni, molim vas da budete uvereni da mi drugi jesmo svesni da ne govorite o onome što je na dnevnom redu.
Smatram da Vlada ovakvim svojim pristupom nije uopšte zaslužila ozbiljniji tretman nas predstavnika naroda da ima imalo časti i morala trebalo bi da zbog svega ovoga podnese ostavku. Umesto toga, Vlada treba hrabro i stoički da izdrži do kraja, sa osmehom stjuardese koja zna da sa avionom nešto nije u redu. Hvala.
Vi ste to stvarno pripremali. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a posle njega narodni poslanik Živodarka Dacin.
Dame i gospodo narodni poslanici, idemo u Evropu - to je bio slogan DOS-a prilikom dolaska na vlast. Sve ćemo podrediti i najmanji zakon da to bude u skladu sa Evropom. Tako su komentarisali, tako su obećavali, a od obećanog i ovaj današnji zakon ne vodi u Evropu već ko zna gde. Seli su i zauzeli pozicije i sada sa tih pozicija predlažu zakone koji se nekada graniče i sa humorom. Ovaj zakon ne vodi u Evropu, jer ne znam kako će Evropa prihvatiti uravnilovku kod plata u državnim organima. Možda će neko, a to je verovatno Vlada, imati neke svoje aršine i merne jedinice kojima se mere posebni napori i uslovi rada tako da ljudi koji rade u organima državnih institucija budu i različito plaćeni. Demokratija i ovoga puta nije ispoštovana, tako da sada idete na centralizovan sistem plata. Neko iz DOS-a je čak išao tako daleko da je pred TV kamerama izjavio, a to je gospodin Đinđić, da plate članovima Vlade nisu ni potrebne već oni treba da rade i da imaju zadovoljstvo što rade u toj Vladi. Neko od njih nije rekao samo ko treba i da plati da bi bio član Vlade, a ne da još prima platu, jer je dika raditi u Vladi. Svašta sada pričate i služite se raznim dosetkama koje nama idu u prilog. Evropske plate bi trebalo da se primene ovim zakonom ali kako da to izvedete, jer još niste kadrovsku sliku izbistrili, još vam je ona mutna, morate postaviti ljude vama po volji i tada tek možete da razmišljate o tom planu. Ovim zakonom se želi nivelisati raznolikost, a ta raznolikost je i transparentna u Evropi, a vi sada idete protiv te Evrope. Prvim članom su nabrojani organi i organizacije koji su obuhvaćeni ovim predlogom. Potom, plate se obračunavaju po osnovicama, koeficijentima i dodacima, i tu će biti problema zbog tih koeficijenata,ko će to da određuje? Vlada Republike Srbije određuje osnovicu i obračun plata. Pomenuo sam u prethodnim rečenicama da ko hoće da radi u Vladi mora još i da plati, jer ta mesta su istorijski utvrđena, pa ko želi neka plati i neka uđe u tu istoriju. To je sve na ovom vrhu piramide. Idući na dole, dolazimo do gradova koji se vezuju za potpredsednike Narodne skupštine. Da li je i to po evropskim normama? Na kraju ovog člana 6. je autonomija i lokalna samouprava. Želja Vlade je da decentralizuje autonomiju i lokalnu samoupravu do nivoa mesnih zajednica. Ovim zakonom se to anulira. Zar moraju da se izjednače sve mesne zajednice? Izabrana i postavljena lica u opštinama preko 60.000 stanovnika, to je diskriminacija za one opštine od 12.000, i obrnuto. Tada u društvu nastaju komentari gde ko radi, koliko prima itd. Ova vlada treba da reguliše posebnim podaktom položaj 420.000 zaposlenih koji se razvrstavaju prema složenosti i odgovornosti. To je isto problem u članu 5. Posebno treba da se utvrde zvanja i zanimanja koja su regulisana članom 8. Kod predsednika Republike je isto predviđeno da se reguliše ovim zakonom. Znamo zašto je to sve sad predstavljeno. U stvari, šta će predsedniku Republike plata kad on treba da funkcioniše kao istorijski subjekt, a znamo i koga predlažete, odnosno, ko se sada predstavlja kao budući predsednik Republike. Nema danas ni predlagača, nema ni Vlade, nema ni vas, jer vas narod u stvari i ne vidi. Nama izričete nemušte kazne, a naš narod kaže - i to je pita od zelena žita. Aferu oko Vuka Obradovića su projektovali Đinđić i njegovi sledbenici. Zna se i zbog čega, a to je zbog njegove radikalne upornosti oko otkrivanja kriminala. Hteo sam samo da kažem i gospodinu Jovanoviću, da je Vlada bila prvo izabrana u Segedinu, pa je Vlada onda vas iz DOS-a birala kao poslanike. Tako da je i ovo sve u suprotnosti sa onim vašim idejama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, a posle nje narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovani predsedniče, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, ovaj predlog zakona o platama u državnim organima i javnim službama, koji danas imamo, sigurno je zakon koji su prevashodno već dugo čekali svi zaposleni u oblasti zdravstva, prosvete, sudstva, kulture. Ja neću da kažem, što se tiče plata u lokalnim samoupravama i ovim višim nivoima, sigurno je da je bilo značajne razlike od sredine do sredine, ali koliko znam, prethodni zakon je govorio da je svuda u zdravstvu jednaka plata, u prosveti, u kulturi, u školstvu. Jedina moguća varijacija bila je u onih 30%, ukoliko je poslodavac imao mogućnosti to da da, a uglavnom, u zdravstvu to i nije bilo moguće, jer smo zavisili od sredstava kojih je bilo, kao i danas, vrlo malo u budžetu. Ja bih htela da kažem da postoje vrlo podeljena mišljenja o tome da li je bolji kolektivni ugovor na koji smo već navikli do sada ili najavljeni platni razredi. I pored podeljenih mišljenja, veći broj zdravstvenih radnika bio je za to uvek pozitivno orijentisan, da će platni razredi doneti nešto što će značajno poboljšati lična primanja u zdravstvu, odnosno da ćemo se i mi, zaposleni u zdravstvu, popeti na neku lestvicu više i približiti se onim primanjima koja su, bar do sada, u našem društvu bila prisutna. Jasno je da to zavisi od para koje će se naći u budžetu. Slažemo se, čuli smo u par navrata i ovde da je rečeno da je siromaštvo prisutno i da siromaštvo treba zajednički podeliti, ali je pitanje kako. Bez obzira što se ovde želi da se povećaju plate i u ostalim oblastima, bar mi to tako zaista očekujemo, ne daj Bože da u platnim razredima plate u zdravstvu budu etalon prema kome će se smanjiti, možda, u nekim preduzećima primanja, kako bi se nadomestila nedostajuća sredstva u ovim oblastima. Već kad se načulo da će biti ovaj zakon, imali smo saznanja da su postojali neki štrajkovi upozorenja u trajanju od sat vremena, naravno, u onim preduzećima gde su plate daleko, daleko bolje nego u društvenoj delatnosti. Htela bih da kažem da, pre svega kao zdravstveni radnik, željno očekujem da se definitivno reše problemi u zdravstvu i da smo svi mi mnogo očekivali od nove vlade. Ali, istovremeno, moram da kažem i da ukažem na jedno pismo koje je stigloOdboru za zdravlje, odnosno meni kao predsedniku. Želela bih samo da kažem da li je to stvarno učešće sindikata u razgovorima, jer zapravo, iz ponuđenog zakona postoji jedna dilema -nigde se ne pominje sindikat, iako ne verujem da će bilo ko iz Vlade moći da eskivira 420.000 ljudi koji su svi u nekim sindikatima organizovani. Apsolutno, nigde se ne pominje bar neka orijentacija kolika su ta primanja koja nas ubuduće, verovatno već od 1. juna, čekaju. Sindikat zaposlenih u zdravstvu i socijalnoj zaštiti Srbije, u potpisu je predsednik Stevan Đorđević - oni su, kao što ste verovatno već čuli, najavili protestni skup za 15. (to je u utorak u 11 sati u Domu sindikata), da izraze svoje nezadovoljstvo zbog toga što i Vlada i resorno ministarstvo nisu našli vremena da porazgovaraju i da, zapravo, jedni drugima ukažu šta je to što oni žele, ne bi li uticali na poboljšanje materijalnog položaja zaposlenih u zdravstvu. On kaže: "U obavezi da svojom funkcijom štiti zaposlene, Sindikat zaposlenih u zdravstvu i socijalnoj zaštiti Srbije želi da pridonese kvalitetnom rešenju i da pristupa konstruktivno. Iracionalni antagonizam je poražen na septembarskim i decembarskim izborima i nema mu mesta u ponašanju zvaničnika Vlade. Tim pre, proklamovana transparentnost se ne promoviše pokušajem da se krišom menjaju prava zaposlenih, jednostranim aktom Ministarstva zdravlja. Ovo nije činjeno ni u Bojićevoj strahovladi. Ako uvažimo da i Vlada ima pravo na svoje dečije bolesti, to neće umanjiti štetne posledice takvih postupaka. Polazeći od nespornog, da su poslanici Narodne skupštine izabrani glasovima naših članova i naših pacijenata, uzimamo sebi za pravo da se obraćamo skupštinskom odboru sa zahtevom da izbalansirano pristupa i u istoj ravni zastupa pacijente i zaposlene, narod i državu. Postoji samo jedno pitanje - da li zbog toga nije došlo do susreta ovog sindikata i resornog ministarstva, što se unapred znalo da Sindikat više neće imati pravo potpisnika, niti mogućnosti da učestvuje u formiranju platnih razreda i, zapravo, u ličnim primanjima zaposlenih ovde, pre svega, u zdravstvu". Molim vas da još jednom dobro razmislimo, jer je velika armija ljudi zaposlena upravo u svim ovim društvenim delatnostima. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Rajko Baralić, a sledeći je narodni poslanik, gospodin Milorad Mirčić.
Gospođo potpredsedniče Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari... (Glas iz sale: Tema.) Tema je to da si ti stalno izvan teme. Vi ste afirmisali princip podele vlasti tokom izborne kampanje i tokom inauguracije predsednika Vlade. Vi ste predloženim zakonom suspendovali ovaj princip. Između ostalog, i zbog toga što zaista nije normalno, nije logično, bez obzira što to može biti praktično, da Vlada Republike Srbije određuje način, utvrđuje način i visinu plata poslanika Narodne skupštine, predsednika Republike i drugih izabranih funkcionera koji su u svakom smislu viša instanca, odnosno druga, različita instanca, ne mora biti viša od Vlade. Čak u članu 7. piše ovako: "U skladu sa aktom Vlade iz člana 5. ovog zakona, visinu koeficijenata u državnim organima utvrđuju: 1) Vlada za lica koja postavlja; 2) funkcioner koji rukovodi državnim organom za zaposlene u tom organu; 3) predsednik Republike, nadležno telo Narodne skupštine, Vlada i Ustavni sud, za zaposlene i postavljena lica u službama tih organa". Ostaje nejasno ko utvrđuje platu predsednika Republike. Pošto se u 1. članu ne kaže da to čini Vlada i pošto se u članu 7. takođe ne kaže da to čini Vlada, već samo predsednik Republike za svoje činovnike određuje platu, onda vas molim da to definišete. Nije to ključni razlog zbog koga sam želeo nešto da kažem o predloženom zakonu. Očigledno je, već smo o tome govorili prilikom usvajanja nekih drugih zakona, da je kolektivni ugovor, kao jedna od najvažnijih tekovina sindikalne borbe, suspendovan i da se uvode platni razredi o kojima ste vi ranije govorili u pežorativnom kontekstu tokom, kako vi to kažete, 10 godina teške opozicione borbe. Takođe, nije jasno na koji način će jedan ili više sindikata učestvovati u razgovorima, u pregovorima, izvinjavam se, za mene su i pregovori - razgovori. Za civilizovane ljude i pregovori moraju biti razgovori. Zato sam tako i rekao, osim kada se izriču ove opomene, naravno, onda to može da bude i drugačije. Nema nikakve garancije da Vlada mora pregovarati, već samo imamo usmeno obećanje bivšeg sindikalnog funkcionera da će ona to činiti. Što se tiče lokalne samouprave, dakle, skupština opština i onoga za šta su one nadležne, mi smo ovde ranije predlagali da Ministarstvo lokalne samouprave ne bude ukinuto, da ne bude ni sjedinjeno u Ministarstvo pravde. Mislim da smo bili u pravu. Verovatno bismo danas imali ovde pred sobom ministra lokalne samouprave koji bi dao uvodne napomene i sa kojim bismo mogli normalno da komuniciramo, da sučeljavamo argumente, ali to je bila stvar vaše volje, kao što će stvar vaše volje biti i usvajanje ovakvog zakona. Do sada su opštine imale mogućnost da biraju, mogle su da se koriste republičkim prosekom ili opštinskim prosekom. Ukoliko je taj prosek bio povoljniji i takva je situacija bila u opštini Čačak, u opštini Gornji Milanovac i u još nekim drugim opštinama. Na ovaj način, opštine u kojima privreda bolje stoji, u kojima drugi zaposleni sugrađani zarađuju više nego neki drugi, u nekim sličnim opštinama, neće ovo pravo moći da koriste. To nije dobro i nije pravedno, zato što se ne može lokalna samouprava posmatrati van konteksta privređivanja i rezultata privređivanja na teritoriji za koju je nadležna. Što se tiče nekih drugih stvari o kojima je govorio Tomislav Nikolić i nije bio pravilno shvaćen i nepravedno je zaradio jednu meru zbog neujednačenog kriterijuma,... a da li ste mu vi možda advokat? Kaže Tomislav Nikolić da mu vi niste advokat, ne daj Bože. Zaista je pomalo neozbiljno da mi danas razgovaramo o ovakvom zakonu koji se tiče zarade pola miliona ljudi, pola miliona građana, od čega živi verovatno dva miliona stanovnika ove zemlje, a da ne znamo šta je zaista stav predlagača, da on ovde nije prisutan. Osim ako ne mislite da gospodin Vuk Obradović koji je potpisao ovaj predlog zakona, nije trebalo ovde danas da dođe, ali s obzirom da se žestoko obrukao, nije imao hrabrosti. Evo, nisam zaradio opomenu, zahvaljujem na vašoj pažnji i idem na mesto.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega Joca Arsić.
Dame i gospodo, Vlada je izašla sa jednim zakonskim predlogom koji je u svakom slučaju potreban. Vlada je njoj svojstvene kriterijume primenila na ovaj predlog, a ono što začuđuje je da Vlada unapred preuzima na sebe ogromnu odgovornost. Odgovornost na Vladi je što od ukupna tri elementa koja određuju visinu plate, Vlada određuje dva. To su osnovica i koeficijent. I nije suština, možda bi bilo i normalno, već Vlada zadržava to pravo kao diskreciono pravo, pravo koje nije dostupno niti je izraženo u ovom zakonu, a neće biti ni predloženo ovom parlamentu, da vidimo na osnovu kojih parametara se izračunavaju ove osnovice. Koji su to parametri? Kao što je rečeno, koeficijenti se obračunavaju na osnovu nekih uporednih parametara, odnosno na osnovu ovih pet osnovnih razreda ili kategorija, pa je tako trebalo da se da objašnjenje koja je to osnovica. Naravno, ona će se menjati. Mi pretpostavljamo da će ta osnovica biti realna, da će ona realno proisteći iz proseka primanja u Republici, ali u zakonu treba reći šta su i koji su to parametri. Ono što je Vlada odnosno u ovom slučaju ne predlagač, nego zastupnik Vlade ispred poslaničke grupeizneo, to je da će Vlada pokušati da koliko - toliko bude pravedna kada je u pitanju isplata zarada onih koji se finansiraju iz budžeta. To je apsurdno tvrditi da će Vlada biti toliko pravedna, iz prostog razloga što u samom Predlogu zakona u članu 6. koeficijenti, odnosno kriterijumi na osnovu kojih se koeficijenti obračunavaju, nisu realni i nisu pravedni. Možete uzeti koji god hoćete primer, ali, u svakom slučaju, Vlada mora imati osnovni etalon, osnovnu funkciju, na osnovu kojeg upoređujući sa ostalima, određuje plate. Ako je to lokalna samouprava onda to mora da bude etalon, ako je to narodni poslanik onda to mora da bude osnovna mera. Ovde je urađeno očito po principu ko više ima uticaja ili ko je medijski više ostavio uticaja na većinsku poslaničku grupu DOS, pa su, recimo, u prvoj grupi organi teritorijalne autonomije i grada Beograda. Za razliku od njih u trećoj grupi su, recimo, predsednici opština preko 60.000 stanovnika. Vlada je naravno i u ovom zakonu, kao što je uobičajeno, rekla da su kriterijumi odgovornost, složenost i uslovi rada. Ako su to realni kriterijumi, a nije kriterijum na osnovu čega bi izašla ova kategorizacija veličina opština, onda nije trebalo ovoliku razliku praviti. Naravno, upoređivano je sa platom i primanjima narodnih poslanika. Ovo su retki primeri u Evropi, a pogotovo za vas, gospodo, koji navodite da se priključujemo Evropi sa zakonskim projektima. Gde ste vi videli bilo koju zemlju u Evropi da je predsednik pokrajinske skupštine ili lokalni kabadahija, kako to vole da kažu vaši predsednici, gradonačelnici, iznad poslanika u njihovim parlamentima? Nigde, gospodo. Nigde to nema u Evropi. Svuda je u Evropi kao i kod nas čast i nagrada da se čovek nađe u republičkom parlamentu, ali u Evropi je to izregulisano. Vi ovde pokušavate da parametar i uporedbu narodni poslanik stavite kao otprilike najnižukategoriju. Ispod toga su predsednici, odnosno izabrana, imenovana lica opština ispod 60.000 stanovnika. Ja vam ovo navodim namerno kao primer, jer očito da je tu bila i zamka, Vlada je unapred računala da ćemo se mi raspravljati ovde, pa će poslanici braniti svoje interese, a predsednici opština svoje interese, a oni koji su najugroženiji nemaju priliku da sa ove govornice kažu, a to su radnici uprave, to su svi oni koji spadaju u grupu od 460.000 zaposlenih koji se finansiraju iz budžeta. Umesto da sačuvate ovo malo što je ostalo radnika u upravi, stručnih ljudi, vi ih sa ovim predlogom zakona stavljate baš bukvalno u poslednju kategoriju. Sve što je izdefinisano, sve što je napisano u zakonu, u ovom zakonu koji predlažete, koji ćete, pretpostavljam usvojiti kao i sve ovo, kao glasačka mašina, to će biti obaveza Vlade. Sve priče da će to kasnije biti nadoknađeno različitim korekcijama padaju u vodu. Vlada to može, ali po zakonu ne mora. Znači, ako ste vodili računa, kako ovde neki istakoše, u prvom planu i o onima koji su zaposleni u prosveti, morali su da uđu u višu kategoriju, bez obzira što se ne zna koja je to osnovica, bez obzira što su ovako poremećeni koeficijenti, ali ste ih bar morali u zakonskom predlogu zaštiti, ne stavljati u najnižu i poslednju grupu. Koja će njihova osnovica biti? Osnovica prosvetnih radnika će biti ona koju Gaša Knežević u pauzi između dva pijanstva kaže profesorima. Hoće to biti osnovica? On je Vlada, on je predstavnik Vlade. Kovačeviću, šta se hvataš za glavu? Znam da ti je teško, ali ogrezao je u tome, moj Kovačeviću, i tu leka nema za njega. Ono što je suština i gde je najveća nepravda, a gdeVlada neće da se upusti u obračun i neće da reguliše zakonom, to su javna i javna komunalna preduzeća. Gledajte koji će apsurd da bude. Ostavimo na stranu ovu nepravdu, ali doći ćemo do jednog apsurda. Stručan čovek, izuzetno koristan i potreban za rad uprave u jednoj opštini u lokalnoj samoupravi biće mnogo, mnogo manje plaćen, kao i predsednik te opštine, nego, recimo, direktor javnog komunalnog preduzeća ili javnog preduzeća, kao što su tržnica, Javno preduzeće "Parking" ili Zavod ili javno preduzeće građevinskog zemljišta. Kada pogledate, to je pod ingerencijom lokalne samouprave. Lokalna samouprava na osnovu ovog zakona treba da sačeka za izabrana i imenovana lica da Vlada odredi koeficijent i svezane su joj ruke. I dalje će kapital, odnosno povećanje plata da bude tamo gde su najveće nepravde.Ili da ostavimo lokalnu samoupravu, najbolji primer: tamo gde su direktne ingerencije Vlade u javnim preduzećima kao što su "Srbijašume", Elektroprivreda i Naftna industrija Srbije i druga. Vlada umesto tu da propiše kriterijume i da kaže - gospodo, vaš maksimum ne može da bude iznad primanja narodnog poslanika ili potpredsednika Skupštine ili predsednika Vlade, a tu razliku u ime solidarnosti ćemo prebaciti za isplatu ličnih dohodaka prosvetnih radnika. Ne, Vlada neće tu da se upušta. Vlada tu pusti da se potpisuju kolektivni ugovori, da se potpiše kolektivni ugovor koji će verifikovati sindikat, naravno sindikat iz tog javnog preduzeća i tu će da se ostvaruju enormno visoki lični dohoci, odnosno zarade, a ovamo gde se finansira iz budžeta ovo malo crkavice biće neravnomerno i neravnopravno raspodeljeno. Nemojte, gospodo, po svaku cenu da žurite sa predlozima, pogotovo sa usvajanjima zakona. Bolje je i malo razmisliti i doneti dobar zakon. Pošto Vlada ima nameru da na bazi ovog zakona formira i platne razrede, susrešćemo se sa velikim problemima, odnosno vi koji ste uVladi imaćete velike probleme, a ti problemi neće mimoići ni sve nas koji sedimo u Skupštini. Bolje je razmisliti i napraviti dobar program, dobar zakonski predlog koji će biti i te kako dobra osnova za platne razrede, pa izaći pred parlament da parlament usvoji ovo. Bezbroj primera je da bi se potkrepilo sve ovo o čemu mi srpski radikali uvek govorimo, bezbroj primera možemo da navedemo. Recimo, za prvu grupu gde su koeficijenti organima teritorijalne autonomije i grada Beograda najviše do koeficijenta za obračun i isplatu plate potpredsednika Narodne skupštine. Evo, recimo, kakva nepravda, najsvežiji primer, Milan St. Protić koji je bio privremeno zaposlen kao predsednik Beograda bi trebalo da ima platu sa svojim zaslugama, sa svojim radom, kao, recimo, potpredsednik Skupštine koji uredno opominje poslanike Srpske radikalne stranke i uredno nastoji da ih izbaci, bez obzira što ona to tako radi, ipak je nepravda. Ili, predsednik skupštine autonomne pokrajine, koji ima mnogo veću platu nego predsednik Skupštine Srbije i predsednik Vlade Srbije, kome ta plata služi da bi promovisao svoje autonomaške ideje zajedno sa još nekima koji sede za stolom predsedavajućeg. Ipak su to i neki očiti primeri da se možemo uveriti, a i vama će biti jasno. Vama čovek dok ne kaže puno ime i prezime ništa vam nije jasno, tako da vam nije jasna ni ova afera što je Đinđić namestio Vuku Obradoviću, dok se ne kažu imena.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, a posle njega narodni poslanik Stanko Kovačević.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, Predlogom ovog zakona pokušava se da se uredi materija, kako neki tvrde, koja do sada nije bila uređena. Ja sam malo drugačijeg mišljenja. Čini mi se da je dosta toga iz ove materije koja pokušava da se uredi ovim zakonom već regulisano u sferi javnih službi i službi u državnim organima, bar, zakonima o radnim odnosima ili drugim podzakonskim aktima. Ovo što je problem u donošenju ovog zakona je osnovni problem, odnosno jedan neodgovorni odnos Vlade prema ovoj skupštini, jer, kao što smo čuli već nekoliko puta, nema predstavnika Vlade koji bi branili ili obrazlagali ovaj zakon, a u potpisu je imenovani Vuk Obradović i ministar pravde Vladan Batić. Očigledno da oni imaju druga, preča posla nego da ovo što su predložili ovoj skupštini ovim projektom zakona brane. Očigledno je da imaju neka preča i druga posla, što pokazuje jedan ignorantski odnos i ne može da dovede ovu skupštinu u puno poverenje prema predlagaču ovog zakona, prema rešenjima koja su ponuđena u ovom zakonu i prema materiji koja treba da uredi životna pitanja 420 ili 430.000 ljudi. Ovde se pominju različiti podaci, u materijalu je navedeno da je 420.000. Ono što meni lično smeta to je što Vlada pokušava da ovim zakonom stavi sebe iznad Skupštine, iznad najvećeg zakonodavnog tela, što menja ustavna rešenja, ako Vlada bira Skupštinu ovim predlogom zakona. Mislim da ćemo verovatno očekivati i jedan takav zakonski projekat u novom zakonu o izborima, onda ćemo birati Vladu koja će imenovati skupštinu i predsednika Republike, jer im određuje platu ovim zakonom. Onaj ko vas bira taj će vam i odrediti platu. Umesto da bude obrnut sistem, da ova skupština izmenom člana 5, kao i članova 3. i 7. reguliše koeficijente i odnose koji će da regulišu ovu materiju, a da Vlada onda to uredi za nadležna ministarstva, za resorne organe, za aparat koji pokriva i radi posao za Vladu i u javnim službama, u državnim organima, s tim da to bude u skladu sa koeficijentima koje bude odredila Skupština. Ovako imamo ovim predlogom početak od sredine. Uređuje se prvo predsednik grada Beograda i njegova plata srazmerno potpredsedniku Republike, potpredsedniku Skupštine Srbije, dalje sve ide prema tome do samostalnog savetnika u Vladi Republike Srbije koji uređuje činovnički aparat. Na ovoj drugoj strani nemamo ko će odrediti platu predsednika Republike, ko platu predsednika Skupštine, a ko platu predsedniku Vlade i ministrima u Vladi. Ovde se kaže da će to Vlada uređivati. Molim vas, Vlada ne može da uređuje ono što se nje ne tiče. Ne tiče se, zato što se ovde mešaju stvari. Mešaju se tako da onaj organ koji bira drugi organ, daje veću vlast nego što mu pripada i to je osnovni problem u ovom zakonu. Ako bi dali u izmenjenim predlozima članova 3, 5. i 7. koeficijente i osnovice gde bi Skupština utvrdila od predsednika Republike do dole, onda bismo imali uređene odnose i mogli bismo jasno da vidimo kako to izgleda dalje. Još jedan limitirajući faktor postoji, a niko ga ne pominje. Molim vas, mi smo doneli budžet Republike Srbije. On je determinisao sve u platama i platnim razredima i dao okvire. Mi možemo praviti samo u okviru tih donetih rešenja u budžetima ministarstava i budžetima javnih službi, plate dalje, ali ne znamo od čega treba da počnemo. Kao što sam rekao - počinjemo iz sredine. I, još jedna vrlo značajna stvar. Mi ovim zakonom brišemo član 9. stav 1. Zakona o posebnim pravima i dužnostima predsednika Republike, koji smo usvojili i objavili u "Službenom glasniku" 11 od 2001. godine. To pravo koje smo mu dali, da ima četiri ili pet prosečnih ličnih dohodaka kao osnovicu svoje plate sada ovim zakonom brišemo. Kao što sam rekao - pre nepunih mesec dana smo ovaj zakon imali na dnevnom redu. Zašto smo davali takvo rešenje izmenama i dopunama Zakona o pravima predsednika Republike? I, na kraju, potrebno je sigurno urediti ovu materiju. Potrebno je urediti na jedan demokratski način ali ovim redom koji sam predložio, ne potcenjujući ni poslanike ove skupštine ni lica koja su izabrana neposredno voljom građana Srbije, a Vlada i svi organi su birani posrednim putem. Prema tome, ovde treba da leži sistem koji će urediti kompletne odnose, ali kao što sam rekao, od početka. Molim vas, jer na ovakav način uvodimo jednu drugu praksu. Kažemo svi da smo doveli demokratiju. Mislim da ovakvim zakonskim projektima nismo je ni raspakovali. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih pre svega da ukažem na jednu političku činjenicu koja postaje sve očiglednija svima u Srbiji, a ona govori o tome da se ingerencije i prerogativi vlasti Narodne skupštine sve više prelivaju u ruke Vlade Republike Srbije, suprotno Ustavu Republike Srbije kao ledž superior-u, odnosno najvišem pravnom aktu naše zemlje. Naime, osim toga što Narodna skupština gubi svoj dignitet time što će predsedavajući oduzimati reč Tomislavu Nikoliću u deset sekundi, uz tri opomene i to ni zbog čega, osim što time pokazuje da postoje određene poslaničke grupe koje treba da budu sklonjene u stranu ili koje treba da imaju neuporedivo manja prava od poslaničkih prava ostalih grupa u Narodnoj skupštini, ukazao bih zbog čega se ovim zakonom direktno krši Ustav Republike Srbije i šta je ono što je problematično u predloženom tekstu vladinog zakona. Očekivao sam da će predsednik Skupštine reagovati na ovu činjenicu kao što je svojevremeno reagovao na uredbu Vlade Republike Srbije kojom je ona uvela monopol na uvoz derivata nafte, poslovanje nekim drugim akciznim robama i tako dalje. Tada je bio u pravu a i danas bi bio u pravu,ali njegova intervencija i intervencija većine drugih ovog puta je izostala. Naime, čl. 82. Ustava Republike Srbije, najvišeg pravnog akta u hijerarhiji pravnih akata, kaže da Narodna skupština uređuje svoj rad i organizaciju, način ostvarivanja prava i dužnosti narodnih poslanika. Da neko ne bi pogrešno razumeo, možda će Vlada dati narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini, odnosno odrediti neuporedivo veća primanja od onih koje bi sama Narodna skupština odredila svojim narodnim poslanicima. Ali, ovde se radi o direktnom negiranju legislativne vlasti, o direktnom negiranju onoga koji bi trebalo ne samo da kontroliše izvršnu vlast, već onoga koji bi trebalo da donosi sve političke odluke, sve meritorne odluke, a Vlada kao jedan od izvršnih organa vlasti, jer mi imamo bicefalnu izvršnu vlast, te odluke da sprovodi. Ovde, na žalost, imamo jednu defakto promenu, ako hoćete i ustavnih nadležnosti i ingerencija, pre svega zbogčinjenice da Vlada na sebe preuzima ono što nikako ne može biti u njenoj nadležnosti. Ni u kom slučaju ovakve odluke, ovakvi zakoni ne mogu biti i ne mogu spadati u prerogative vlasti Vlade Republike Srbije ili bilo kog drugog izvršnog organa vlasti, predsednika Republike itd. Potpuno je očigledno da zakon kojim se uređuje način utvrđivanja plata, dodataka, naknada i ostalih primanja, izabranih, postavljenih i zaposlenih lica, može doneti samo Narodna skupština koja treba da odredi, ako već govorite u tekstu zakona o platnim razredima, da odredi koji su to platni razredi, koji su rasponi, od najnižih do najviših primanja, u zavisnosti od složenosti i obima poslova koji se obavljaju. To je nešto što određuje Narodna skupština. To su njene zakonodavne ingerencije i to je nešto što ona mora da obavi. Dakle, suštinska razlika i naša suštinska primedba jeste u tome da nešto što kao ingerencija ili nadležnost pripada Narodnoj skupštini prelaze na Vladu Republike Srbije, suprotno Ustavu Republike Srbije i suprotno čak i elementarnim načelima i principima logike, kao nauke o ispravnom mišljenju. Naime, Vlada Republike Srbije je sebi dala za pravo da utvrđuje osnovicu za obračun i isplatu plata, ali istovremeno, Vlada Republike Srbije je dala sebi za pravo, dakle, i sebi stavila u nadležnost, da ona određuje visinu koeficijenta u državnim organima. E sada, postoje vrlo nejasne stvari u članu 7. Predloga zakona koji je ovde Vlada donela ovde pred narodne poslanike, a to je da se utvrđuje alternativno ko ima pravo i mogućnost da određuje koeficijente. Dakle, to nije više kumulativno, već alternativno određivanje. Mi opet ne znamo kada, u kom trenutku i u kom slučaju će neko imati prava da o tome donosi odluku ili na koji način će se to utvrđivati. To su pre svega Vlada, zatim funkcioner koji rukovodi državnim organom, za zaposlene u organu, i treće je predsednik Republike, nadležno telo Narodne skupštine, Vlada i Ustavni sud, za zaposlene i postavljena lica u službama tih organa. Dakle, da li to znači, pošto to nije potpuno jasno iz Predloga zakona, da će predsednik Republike određivati koeficijente za platu svih onih koji su zaposleni u Predsedništvu Republike Srbije, svih stručnih službi, svih onih koji pripadaju tom organu, da li će to činiti Ustavni sud, da li će to činiti neki organ ili neko telo Narodne skupštine Republike Srbije? Zašto sve to nije precizirano zakonom? Ovde je govoreno o tome da ćemo imati reformske zakone, da ćemo imati demokratske političke promene, a ja bih rekao da ovo nema nikakve veze sa reformama, jer ništa nije ovim zakonom promenjeno, osim što je sve rečeno i sve dato u ruke Vlade Republike Srbije koja treba da odlučuje o svemu i svačemu, i o onome što treba da odlučuje i o onome što treba da radi, ali i o onome o čemu ne može i ne treba da odlučuje. Ne može da odlučuje, ne zato što mi želimo da otmemo te ingerencije Vlade Republike Srbije, zato što nam se ne dopada Vlada Republike Srbije, ne zato što smo poslanička manjina ili opozicione političke stranke u Narodnoj skupštini Republike Srbije, već iz prostog razloga što to Ustav Republike Srbije ni u kom slučaju ne dopušta. I to je nešto što, čini mi se, ne može da se prenebregne. Takođe bih rekao da ćemo na ovakav način dovesti do stvaranja svemoći Vlade Republike Srbije, da će Vlada postajati najvažniji državni organ, neuporedivo važniji, ne samo u izvršavanju zakona, već i u stvaranju, pravljenju i sprovođenju zakona, i od Narodne skupštine Republike Srbije, ali i od svih ostalih organa sa kojima ona mora da deli, ako hoćete, čak i prava izvršne vlasti, jer ona nije jedini izvršni organ u Republici, ali je ona preuzela na sebe sve moguće ingerencije i postaje jedan pravi, kao nekada partijski levijatan, danas državni levijatan, koji o svemu odlučuje, nikome ne dozvoljava da se meša u njegove ingerencije i niko ne može da utiče na njen rad. Ono što bih želeo da istaknem to je činjenica da ponovo ovde nemamo predstavnika predlagača. Očekivali smo da će biti, pošto smo danas imali slučaj da smo promenili dnevni red, odnosno, određene tačke ostavili za kasnije, zbog nemogućnosti prisustva ministra Vlade Republike Srbije (u tom slučaju je bilo reči o ministru zdravlja Vlade Republike Srbije koji je imao neka važnija posla od sednice Narodne skupštine Republike Srbije), ali očigledno je da su i neki drugi ministri Vlade Republike Srbije imali preča posla, nego da predstavljaju vladine akte u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Jer, u krajnjoj liniji, baš ih briga šta će reći narodni poslanici, ne sekiraju se oni mnogo zbog toga, to gotovo da ih i ne interesuje i ne misle da je nešto naročito važno ili ne misle da će bilo šta pametno čuti. Možda neće, ali elementarni red je da pokažu poštovanje, da uvaže dostojanstvo ovog visokog doma i da saslušaju sve ono što će pre svega njihovi politički protivnici reći, jer, pretpostavljam, od poslaničke većine neće čuti kritike, jer ne bi ni izlazili sa ovakvim predlogom zakona. Nema ni gospodina Batića, nema ni gospodina Obradovića. Za gospodina Obradovića pretpostavljamo šta je u pitanju (pošto je on potpisao, kao potpredsednik, ovaj predlog zakona), posle ovih afera o kojima je bilo reči, mada sam ja uvek tu skeptičan kada vidim kakva se medijska hajka vodi i očigledno je da se radi o nekim nameštenim stvarima, očigledno je da je ušao nekima ... Ja ne kažem o svemu, niti ću da ga štitim za ono što je možda negde neko i počinio, ali je očigledno da se radi o činjenici da je ušao u zabrane nekim predstavnicima političkih partija, predstavnicima Vlade, pre svega predsedniku Vlade, ali to je tema za neki drugi put. Želeo bih samo da pozovem poslaničku većinu da ne prihvati kršenje Ustava, kao najvišeg pravnog akta ove zemlje. Nisu u pitanju, dakle, prava narodnih poslanika i toda li će narodni poslanici imati veću platu, da li će imati viši ili niži koeficijent, već je u pitanju nešto čime mi otvaramo Pandorinu kutiju, ovoga puta širom, a ranije smo to činili onako diskretno i krišom. Dakle, ovoga puta otvaramo Pandorinu kutiju, rekao bih, širom. Postoji mogućnost da Vlada Republike Srbije uzme, kao potpuno normalno, sebi pravo da krši Ustav redovno, da uzima sve veće i sve šire ingerencije vlasti u svoje ruke, sve veće prerogative vlasti, a to je nešto čime će se u potpunosti narušiti princip podele vlasti, kao nešto što predstavlja temeljnu političku suštinu Ustava Republike Srbije, kao ledž superior-a, i mislim da će to predstavljati katastrofalnu pogrešku za našu zemlju u celini, možda čak i sa nesagledivim posledicama. Hvala.
Ima reč gospodin Miroslav Martić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prekršen je član 98. koji u prvom stavu kazuje da govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Uvažavam vašu toleranciju i strpljenje, pre svega kada su poslanici Radikalne stranke u pitanju. Oni konstantno krše ovu odredbu Poslovnika. Evo, čak i poslanici SPS-a se smeju na njihove diskusije ovde, ali ne mogu da shvatim da onda imaju primedbe na to zašto ovde nema predstavnika Vlade, 80% njihovog vremena nije vezano za dnevni red, nije vezano za tačke koje se razmatraju i onda postavljaju pitanje - zašto ovde nema predstavnika Vlade? Da, zato nema. A uzgred budi rečeno, poslanici se razumeju i u ekonomiju, i u pravo, i u medicinu, i u zdravstvo, u sve se razumeju, i po svim pitanjima se javljaju, po svim tačkama se javljaju, i pritom stalno zloupotrebljavaju ovaj poslovnik. 80% njihovog vremena je vreme koje nema veze sa dnevnim redom koji je na zasedanju Skupštine. Uzeću karakterističan primer - poslanik Veljković Miroljub je ovde kukaozašto nema predstavnika Vlade, pričao skoro 5 minuta van dnevnog reda, a kada je završio priču, pričao je o tome koliko su izmene i dopune Zakona o braku i porodici važne, posle toga je napustio sednicu. I na kraju, svako od poslanika Radikalne stranke ko se javljao - nemojte uopšte da se nervirate, vi ovde stalno istu priču pričate. I na kraju, gospodine predsedniče Skupštine, mislim da nije u redu što ste dozvolili poslanicima Srpske radikalne stranke da svaki završava priču u smislu komentara kako je Vuku Obradoviću sve ovo neko smestio. Mislim da sa ovim vređate naše koleginice poslanice, a da sam na mestu Vuka Obradovića, ja bih se zamislio zašto me Radikalna stranka brani [[Narodni poslanik Aleksandar Vučić traži repliku]]
Gospodin Vučić će dobiti repliku, samo da odgovorim. Znate, vi ste istakli kršenje Poslovnika, gospodine, da li se slažete da ste ga i sami prekršili načinom na koji ste govorili? Slažete se. Onda vam moj odgovor nije potreban. Ja bih zamolio, pošto ima takvih rasprava, pa možda još jednom i možda poslednji put da kažem - svako ko misli da može u okolnostima kakve su ovde da se sednica drugačije vodi, ja vas molim, presavijte tabak, podnesite predlog za razrešenje predsednika Skupštine i time će problem biti na najjednostavniji način rešen. Ako vi mislite da može da se vodi sednica drugačije, onda je to tako najlakše rešivo. Ali, dokle god svi krše Poslovnik, mislim da drugačijeg način nema. Izvolite. [[Žamor u sali.]] (Poslanik Aleksandar Vučić izlazi za govornicu.) Gospodo, ja vas molim da završimo sednicu, nemojte biti nestrpljivi. (Poslanici: Treba da prekinemo sednicu.) Imate pravo, prekinućemo sednicu, replika će biti sutra. Nema kvoruma, prekidamo sednicu. Ako neko voli ovakvu sliku parlamenta, ja je prihvatam. Nastavićemo sa radom sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da prema službenoj evidenciji današnjoj sednici prisustvuje 129 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam odobrio odsustvo sledećim narodnim poslanicima: Ljubiši Đokoviću, Mihajlu Markoviću, Željku Tomiću, Ratimiru Svirčeviću, Milanu Raduloviću, Živici Predojevu, Jakovu Stamenkoviću, Veselinu Pavićeviću, Milutinu Prodanoviću, Branislavu Pomoriškom, Marku Jakšiću, Srđanu Petroviću, Dušanu Prorokoviću, Vladanu Jovičiću, Karolju Kermeciju, Radiču Jokoviću, Bratislavu Đuriću, Momčilu Trajkoviću, Petru Mišiću, Jon Čizmašu, Milošu Radivojčeviću, Ištvanu Išpanoviču, Juhas Atili, Dragoru Hiberu, Miroslavu Martiću, Pal Šandoru, Bošku Ristiću i Zoranu Boškoviću. Za pre podne - Draganu Šormazu, Nedi Arnerić i Siniši Mitroviću. Samo popodne odsutni - Branislav Kovačević, Milorad Stanulov, Milan Milosavljević i Radomir Naumov. Najavljeno je zakašnjenje Nataše Mićić. Uzgred budi rečeno, nije da sam odobrio odsustvo, nego sam samo obavešten da neće doći. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: -PREDLOG ZAKONA OPLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA (nastavak) Reč ima narodni poslanik gospodin Vučić, replika od juče.