Zahvaljujem se, predsedniče Narodne skupštine. Uvažene kolege, građani Srbije, postaviću nekoliko pitanja bitna za sve građane u Srbiji, ali mnogo bitnija za bezbednost naše dece u Srbiji. Konkretno, prvo pitanje jeste, to je pitanje koje se tiče naše dece i bezbednosti u saobraćaju, a naslovljeno je Ministarstvu prosvete i Agenciji za bezbednost saobraćaja. Pošto smo svedoci da unazad nekoliko meseci, odnosno od početka 2021. godine, odnosno do današnjeg dana, imamo pet smrtnih slučajeva dece, koja su učesnici u saobraćaju. Četvoro dece je bilo na ulici ili na trotoaru, a jedno dete je bilo na biciklu. Moje pitanje Ministarstvu prosvete jeste - da li Ministarstvo prosvete u okviru svojih nadležnosti, u okviru svojih programa i pravila ponašanja u školama, u predškolskom i osnovnom obrazovanju, da li ima obavezne časove učenja bezbednost dece u saobraćaju? Znamo da je to jedna od najbitnijih stvari u školi, da zna elementarne stvari kako da se ponaša u saobraćaju. To ne znači da deca o saobraćaju znaju samo saobraćajne znake, šta znači trougao, šta znači ovaj znak, šta znači onaj znak. U školi uče šta je kopneni, šta je vazdušni, šta je vodeni saobraćaj, to deci možda će znači nekada kada porastu, ali njima će mnogo više značiti kada se toj deci kaže na koji način oni treba da se ponašaju od kuće do škole, kako da se kreću ulicom, kako da prelaze ulicu. To su sve stvari koje će sutra njima spasiti život. Moj apel jeste, da se što veći značaj stavi u tom delu, da se deca uče u školi, u osnovnom obrazovanju i da znaju da se to u praksi njima pokazuje. To je ono za mene najbitnije, jer kao što kažem, do sada ima pet slučajeva smrti dece koja su bila na ulici ili u saobraćaju. To je prvo pitanje, i očekujem da će u narednom periodu Agencija za bezbednost saobraća, koja već o tome govori i apeluje, Ministarstvo prosvete na tome da radi, i da se tu stavi akcenat, da se toj deci posveti veća pažnja sa konkretnim pokazateljima na terenu. Drugo pitanje, isto se tiče bezbednosti zdravlja. Danas je Evropski dan urgentne medicine, iskoristio bih priliku da svim njima čestitam ovaj dan, jer svedoci smo da doktori urgentne medicine i svi drugi doktori su u prvom planu na terenu, i oni pružaju pomoć svakom čoveku. Inače, lokalne samouprave, kao što je moja, iz koje ja dolazim, nema mogućnost da imamo hitnu pomoć. A, evo dešava se unazad nekoliko, mesec, dva, dešavale su se teške saobraćajne nezgode sa smrtnim ishodima. Mi nemamo hitnu pomoć, nemamo urgentnu medicinu i zato moje pitanje Ministarstvu zdravlja – da li će imati mogućnost da se u periodu koji dolazi obezbedi pravilnikom da i opštine koje imaju manje od 20.000 stanovnika, da imaju pravo na hitnu pomoć, da mogu u svakom trenutku da pruže adekvatnu pomoć svim onim ljudima koji imaju saobraćajnu nezgodu. Inače, svi znamo u prvih pola sata ukoliko se ne dođe, tada se teško spašava život. Velika potreba svih nas jeste da te lokalne samouprave, kao i veliki centri imaju savremenu medicinsku opremu, da imaju veći broj doktora, a velika potreba jeste i malih sredina to što je velika populacija starih ljudi u tim malim opštinama i tu je veća potreba da se što pre izađe na teren. Još jednom poziv i nadležnom ministarstvu, Ministarstvu zdravlja, da se iznađe mogućnost da mali domovi zdravlja imaju pravo na hitnu pomoć, da mogu u pravom trenutku da obezbede adekvatnu pomoć za svakog kome to treba. Još jedan poziv mene kao čoveka i kao poslanika, predsednika Ujedinjene seljačke stranke, da se izađe, da se vakcinišu svi ljudi, jer vakcinacija je jedini lek protiv pandemije. Uvaženi predsedniče Skupštine, sada bih još jednom, govorimo o zdravlju ljudi, velika potreba za zdravljem ljudi jeste da se koristi zdrava hrana, da se koristi sve ono što nam priroda daje. Ja sam na prošloj Skupštini ovde govorio o Svetskom danu pčelara, gde ste vi meni rekli da obezbedim po jednu teglu meda za svakog poslanika ovde u Skupštini. Ja ću to i uraditi, ali ovako pošto ste vi ovde predsednik Skupštine, ja sam sada doneo jedan kilogram meda, svrljiškog meda i to je zdravo. Ovo je med iz Svrljiga, Svrljiških planina. Još jednom bih pozvao sve vas i vas predsedniče Skupštine i moje kolege poslanike i Vladu Republike Srbije i predsednika Srbije, da obiđe najlepšu opštinu u Srbiji, da obiđe Svrljig, da proba naše specijalitete, ali još jednu stvar mogu da kažem i to nije tajna, ovde osima meda ima i oraha. To je zdravo. Nadam se da nije problem da vam donesem, pošto sam ja obećao, a ovde našim kolegama ukoliko se javi potreba da probaju nešto slatko, vi možete u pauzi da obezbedite jednu lepu kašiku da oni to probaju. Nadam se da nije problem da donesem? Hvala vam.
Hvala Milija. Ali, samo da podsetim svakome po jednu, nije jedna za sve. Jel tako Milija? Dobro. Hvala puno. Reč ima narodna poslanica Marija Jevđić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, ispred poslaničke grupe Jedinstvene Srbije koristim svoje poslaničko pravo da zatražim informacije i odgovor od nadležnih institucija o sledećem. Naime, u ovom Visokom domu svakog dana donosimo zakone kojima poboljšavamo život u našoj zemlji, za nas su svi građani jednaki i ravnopravni, pre neki dan smo i podržali Zakon o ravnopravnosti, ali da li treba da ostanemo nemi kada neki političari koristeći svoju moć i novac žele da budu ravnopravniji od običnih građana. Neki žele da budu jednakiji od drugih, što bi rekao Džordž Orvel, odnosno ravnopravniji od običnih građana što je slučaj sa Draganom Đilasom. Mi ne želimo da se borimo za društvo u kojem postoje jednakiji i ravnopravniji, već za društvo u kojem su svi jednako ravnopravni i imaju podjednako ravnopravan tretman pred zakonom i pred svim institucijama u zemlji. Jedinstvena Srbija, već neko vreme od kada smo dobili informaciju da je 2014. godine u policijskoj stanici Vračar, napravljena službena beleška, a po prijavi bivše supruge Dragana Đilasa da je dotični izvršio nasilje u porodici tražimo i od sudstva i od Tužilaštva i od policije, razlog zbog kojeg nije reagovano napravljeno službenu belešku. On je udario svog bivšeg tasta, naneo mu teške telesne povrede, pretio, maltretirao svoju tadašnju suprugu. Da li kao društvo možemo da prihvatimo ovakvo nasilničko ponašanje, neko ko se samo rečima zalaže za građane Srbije, za njihovo bolje sutra, za bolju moderniju Srbiju? Ako Dragan Đilas se nasilnički ponaša prema svojima najmilijima prema najrođenijima šta mogu da očekuju sutra građani Srbije? Koja je to moć, koji je to novac koji može da te amnestira od nasilja i maltretiranja sopstvene porodice? Koja je to pokvarenost da najpre u zemlji uvrediš 400 žena, ne 400 žena, nego jednu jedinu ženu, zbog čega? Sa kojim pravom? Zbog svoje političke promocije? Koja je to izopačenost da iskoristiš problem i brigu jedne majke i njenog deteta, da bi skupio par političkih poena, a pri tom sve što kažeš nema veze sa istinom? Ako Dragan Đilas smisli da ima pravo da laže koliko hoće i šta hoće i da pri tom ne odgovara, ako misli da ima pravo da tuče, preti, ucenjuje, demolira institucije i da za to ne odgovara, ako on pravdu vidi kroz prizmu svojih laži i te laži uzima kao činjenice, kojima on podiže optužnicu, on daje zaštitu lažnim svedocima glumeći tužioca, on daje, on pri tom podiže neke optužnice glumeći sudiju ako je to pravda, onda je to Đilasova pravda, a ne pravda za koju su se vekovima građani ove zemlje borili. Srbija je uređena zemlja, u Srbiji se poštuje vladavina svih prava, pravda je jedino u institucijama države Srbije, nije ni u jednoj političkoj stranci, niti može da deli nijedan političar, a pogotovo ne Dragan Đilas koji zahvaljujući novcu i političkom uticaju verovatno uz nečiju pomoć uspeo da abolira ne samo od krivičnog dela, odnosno krivičnog gonjenja, već same istrage porodičnog nasilja i pretnji koje je uputio svojoj bivšoj supruzi. Slučaj zataškavanja ove prijave mora biti istražen, ovaj slučaj još jednom pokazuje Đilasovu sklonost ka zloupotrebi državnih resursa, što pored sklonosti ka nasilju jednu osobu čini apsolutno nepodobnom za bavljenje politikom i obavljanje odgovornih državnih funkcija. I zbog toga tražimo da organi, nadležni organi reaguju za slučaj porodičnog nasilja i nasilja nad ženama u situacijama gde imamo žrtve, gde imamo svedoke, gde imamo počinioce odnosno krivce Dragana Đilasa. Zato tražimo da nadležni organi privedu Dragana Đilasa, kako ne bi uticao na svedoke i ne bi ponovio delo, da mu se oduzme pasoš kako ne bi iskoristio situaciju i pobegao na neko egzotično ostrvo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Nina Pavićević.
Zahvaljujem predsedniče. Današnje pitanje upućujem Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Kao što znamo Srbija je sportska nacija, naročito u kolektivnim sportovima, a da bismo imali vrhunske rezultate, moramo razvijati masovni i školski sport i negovati sportske klubove i u manjim sredinama širom Srbije. Fudbalski klub „Radnički“ iz Niša je osamdesetih godina prošlog veka, igrao zapaženu ulogu, kako u SFRJ tako i u Evropi kada je pobeđivao poznate klubove iz mnogih bogatijih zemalja, da bi bio ponovo konkurentan za titule i druge visoke domete potrebno je stvoriti uslove. U prvom redu potrebno je završiti rekonstrukciju na stadionu „Čair“. Stadion „Čair“ je izgrađen 1963. godine, dakle pre skoro 60 godina, tako da je zbog dotrajalosti tri tribine istočne, severne i južne, i opasnosti zbog urušavanja od 1995. godine bilo zabranjeno korišćenje ovih tribina. Pomenute tri tribine su rekonstruisane 2011. godine sa kapacitetom od oko 18.000 mesta, a u 2020. godini su odobrena sredstva za završetak zapadne tribine, ali rekonstrukcija, nažalost nije završena, najverovatnije zbog aktuelne pandemije Kovid 19. Fudbalski savez Srbije je planirao pre desetak godina odigravanje međunarodnih reprezentativnih utakmica, ali stadion nije ispunjavao uslove. Iako su tri tribine završene, preostala zapadna je nebezbedna i ne može se koristiti. Kao što znamo, grad Niš se prostire u jugoistočnom Srbije i predstavlja najveći administrativni i privredni, kulturni i sportski centar ovog dela zemlje. Te po broju stanovnika zauzima treće mesto, posle Beograda i Novog Sada. S toga zaslužuje da ima osposobljen stadion što bi pomoglo turizmu grada Niša, kao i mladim ljudima da se aktiviraju, jer stadion „Čair“ nije samo fudbalski, već i gradski stadion, koji ima atletsku stazu. Fudbalske legende, poput Kneževića, Pantelića i sadašnjeg selektora Dragana Stojkovića Piksija, koji su potekli sa ovog stadiona, zaslužuju da imaju fudbalske naslednike. S toga upućujem pitanje Ministarstvu građevinarstva, infrastrukture i saobraćaja, da li Ministarstvo može pomoći gradu Nišu da stadion dobije izgled modernog i sportskog objekta, kakav grad Niš i fudbalski klub „Radnički“ zaslužuju? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Nataša Mihailović Vacić.
Hvala predsedniče. Pitanje upućujem Ministarstvu za kulturu i informisanje, moje pitanje je dokle se stiglo u sprovođenju akcionog plana za medijsku strategiju, budući da u naredne dve godine, medijska strategija i akcioni plan predviđaju izmene, ne samo medijskih zakona nego i niz drugih zakona, koji se tiču bezbednosti novinara, njihovog rada, ali i unapređenja medijske regulative, tačnije njenog usaglašavanja sa medijskom strategijom. Prema oceni i evropske komisije i stručnjaka koji se bave medijima, Republika Srbija je usvojila odličnu medijsku strategiju, formirana je radna grupa za sprovođenje akcionog plana, a akcioni plan predviđa sve rokove u kojima je neophodno izvršiti izmene i dopune zakona iz oblasti medija. Zakon o javnom informisanju i medija, u četvrtom kvartalu 2021. godine, do kraja ove godine, neophodno je izmeniti, a 2022. godine, zakon o elektronskim medijima, a u trećem kvartalu 2022. godine, akcioni plan predviđa da se izmene i dopune, dopuni Zakon o javnim medijskim servisima. U akcionom planu, dat je precizan i niz mera za unapređenja bezbednosti, socijalno ekonomskih i profesionalnih uslova za rad novinara, zaštitu novinarskih izvora, profesionalne autonomije novinara i urednika, funkcionalnost i ažurnost registra medija, tako da je predviđena izmena i dopuna 13 zakona u naredne dve godine. Od tih izmena, najviše promena se odnosi na Zakon o javnom informisanju i medijima, Zakonu o elektronskim medijima i Zakona o javnim medijskim servisima. Budući da čekamo da se usaglasi Poglavlje 10. za pristupanje EU, bilo bi dobro da što pre sprovedemo akcioni plan onako kako je i napravljen. Dakle, da se držimo onih rokova koji su propisani akcionim planom, budući da znamo da je Radna grupa zadužena za sprovođenje Akcionog plana održala sastanak 17. decembra 2020. godine. Pitam Ministarstvo kulture i informisanja, dokle se stiglo u sprovođenju Akcionog plana za medijsku strategiju? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, sa saradnicom, poštovane poslanice, poštovani poslanici, poštovani građani, sjajno je, što je u ovom trenutku tu ministar unutrašnjih poslova, pošto je pitanje upućeno njegovom ministarstvu. Dakle, tražim obaveštenje od MUP-a, tražim obaveštenje od Tužilaštva za organizovani kriminal, od REM-a i Saveta za štampu, čućete, u vezi pretnji koje je juče, 26. maja, na TV „Nova S“ u emisiji „Među nama“, izrekao tajkun Dragan Đilas. Na pitanje voditeljke, kažete lustracija. Iz Narodne stranke to zovu revanšizmom. Kako se to radi i ko to procenjuje, ko su ti ljudi koje treba lustrirati? Kraj pitanja. Potom, oligarh Đilas, jasno preti i kaže, kome će se svetiti. Citiram Đilasa – „Ljudi, ljudima koji su se bavili nekom javnom delatnošću, pre svega, što znači da se to odnosi na političare, ali i na ljude koji su koristili medije da šire mržnju. U sklopu cele priče to će se odnositi na sve ljude poput Dragana Vučićevića, ili na sve ljude koji danas rade na „Pinku“ ili na „Hepiju. Evo, uzeću primer gospodina Bakareca.“ Kaže i mene treba lustrirati. Kaže Đilas dalje: „Ljudi koji napadaju druge i poznanici su, ta mržnja koju oni šire, te napade koje prave, pa neko mora za to da odgovara, znači odgovaraće svi.“ Kaže Đilas, znači odgovaraće svi. Pretnja je upućena i svima nama. Kaže - neko mora da stavi tačku na političare koji su se ogrešili o moralne kodekse, za to mora da se snosi odgovornost. Dragan Đilas je ovim počinio više krivičnih dela, pretio je urednicima medija, pretio je svim novinarima i svim zaposlenima na TV „Hepi“ i TV „Pinku“, pretio je svim političarima, neistomišljenicima, pretio je svima nama poslanicima, preti svima koji su se, kako on kaže, ogrešili o njegove moralne kodekse, a njegovi moralni kodeksi su nasilje, pljačka i lopovluk. Đilas otvoreno preti, posle toga, da će oduzimati nacionalne frekvencije, „Pinku“ i „Hepiju“. Na kraju intervjua, još luđe, Đilas optužuje i vređa predstavnike EU i SAD i otvoreno je rekao da su korumpirani i da ih je Vučić korumpirao i da ga zbog toga podržavaju. Posebno je vređao ambasadora SAD, Entonija Gotfrija. Državo, reaguj. Šta Đilas podrazumeva pod lustracijom i revanšizmom? Da li misli na to da će otpuštati ljude, kao što su žuti i on između 2008. i 2012. godine otpustili 400 hiljada ljudi u sklopu revanšizma? Da li misli da je revanšizam, zatvaranje novinara i političara, koji mu nisu po volji? Podneo je, podsećam, do sada 400 tužbi i krivičnih prijava, protiv novinara i političara, koji su istraživali njegove mahinacije. Da li Đilas pod revanšizmom podrazumeva silovanje, kao što je njegov Željko Veselinović pretio Ani Brnabić, silovanjem? Da li Đilas pod lustracijom podrazumeva vešanje, bacanje u Dunav, klanje političara i novinara, sudove revolucija? Sve to su pod znakom navoda njegovi ugledni elitisti najavljivali u poslednje tri godine, i odnosilo se opet na sve nas. Da li Đilas pod lustracijom podrazumeva napad na RTS, koji je već izveo prošle godine, kada su pretili novinarima? Da li Đilas pod lustracijom i revanšizmom podrazumeva napad na Skupštinu Srbije, koju je već izveo prošle godine, kada je povređeno 140 policajaca? U tom kontekstu setimo se silnih Đilasovih pretnji, iz slučajeva psovki i porodičnih nasilja. Setimo se kako je vređao policajca koji ga je zaustavio i rekao mu je, daj odj… više, evo ti vizit karta, da znaš ko te je ostavio bez posla. Sledeće, psovao je na sednici Skupštine grada, odbornika SRS Zorana Ognjanovića, rekao je - j… ću ti majku i oca i sestru, to sam lično čuo, bio sam dva metra udaljen od Đilasa. U maju 2018. godine na sednici Skupštine grada, za govornicom je Đilas fizički nasrnuo na šefa naših odbornika, Aleksandra Mirkovića. Đilas je 17. marta 2019. godine, na Terazijama, psovao, pretio pripadnicima policije u civilu, da će opet ostati bez posla, 19. januara je vređao i psovao studente, rečima „j… ti mater“ pa homofobna psovka. Đilas je 3. maja, dok mu je ceo grad skandirao da je lopov, pretio predsedniku, citiram Đilasa, znači ovo je uputio predsedniku, Đilas stalno tvrdi da nikoga ne vređa – ti si jedan kreten, kukavica jedna bolesna, platićeš kad tad. Konačno Đilas je po izveštajima MUP-a i svedočenju njegove supruge, tasta i bivše tašte, maltretirao i fizički tukao u decembru 2014. godine, o čemu postoje zapisnici u MUP-u. Uz to je, po njenom svedočenju, njegove bivše supruge, fizički ju je maltretirao, dok je bila trudna i pretio je da će joj odrubiti glavu. I onda ovih dana Đilas ponavlja bestijalnu glupost da je predsednik Vučić mentalno bolestan. Iz ovoga što sam jasno naveo, vidi se da je Đilas opasan psihopata i sociopata, on nema saosećanja ni prema kome. Pitaću Đilasa pošto me ovih dana vređa u njegovim medijima i non-stop proziva, šta je uradio za narod, šta je uradio za Srbiju? Opljačkao je Srbiju. U poslednjoj godini je godinu dana sabotirao borbu protiv epidemije. Nije donirao ni jednu masku, ni jedan respirator. Za razliku od njega ja sam dva puta išao na teške operacije da bih donirao kožu teško izgoreloj deci, Urošu Karoviću iz Kraljeva i Mileni Šukundi iz sela Prigrevica, a za to vreme Đilas je drao kožu s leđa narodu. Biblijsko otkrovenje Sv. Jovana Bogoslova, kao da opisuje Vučića i Đilasa – dobro i zlo „I, videh anđela gde silazi s neba, koji imaše ključ od bezdana i verige velike u ruci svojoj i uhvati aždahu, žutu zmiju koja je đavo i sotona i sveza je na 1.000 godina i u bezdan baci, zatvori je i zapečati nad njom da više ne prelašćuje naroda, dok se ne navrši 1.000 godina“. Ko čini nepravdu neka još čini nepravdu i ko je pogan, neka se još pogani i ko je pravedan, neka još čini pravdu i ko je svet neka se još sveti. Živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkom mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Radovanu Arežini, izabranom sa izborne liste Ivica Dačić – Socijalistička partija Srbije, Jedinstvena Srbija – Dragan Marković Palma. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Radovanu Arežini. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovani narodni poslaniče, molim Vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsednik čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) „ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI!“ Molim narodnog poslanika da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da Vam, u ime Narodne skupštine i u svoje ime čestitam na izboru za narodnog poslanika i poželim uspešan zajednički rad u tekućem mandatnom periodu. Nastavljamo rad. Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Đuro Perić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O LIČNOJ KARTI. Pre nego što nastavimo, samo da vas još jednom podsetim da ćemo raditi po ovoj raspravi u pojedinostima u prepodnevnom delu sednice. Od 16.00 do 19.00 sati je postavljanje poslaničkih pitanja Vladi Republike Srbije, a posle 19.00 sati će biti Dan za glasanje. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Aleksandar Vulin, ministar unutrašnjih poslova, Siniša Mali, ministar finansija, Zoran Lazić, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova i Valentina Vulić, načelnik Uprave za upravne poslove u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Primili ste amandmane koje je na Predlog zakona podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Primili ste izveštaje Odbora za odbranu i unutrašnje poslove i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Ima reč Aleksandar Vulin.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, gospodo potpredsednici i gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, veliko mi je zadovoljstvo što možemo i danas zajedno da radimo i, kao što sam rekao kada smo razgovarali prošli put upravo o ovom zakonu, da mi u Skupštinu dolazimo da bismo zakone popravljali, da bi od vas kao predstavnike naroda dobili jasne sugestije i dobili jasna uputstva u kom pravcu treba nešto da radimo i kako treba da radimo, hoću da vam se zahvalim za amandmane koje ste predložili i da vam kažem da su svi amandmani koje je predložio nadležni odbor usvojeni od strane Vlade, od strane predlagača i da vam se zahvalim na tome što će ovaj zakon, zahvaljujući vama, biti samo još bolji i biti još više na usluzi građanima Republike Srbije. Dakle, svi amandmani koje ste predložili su usvojeni. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih želeo da se zahvalim ministru na tome što su usvojeni svi amandmani koje je Odbor za odbranu i unutrašnje poslove predložio. Dakle, mi smo na sednici, koja je održana juče, sednici Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, odličili da podnesemo tri amandmana. Dakle, u pitanju je tačnije preciziranje pojedinih odredbi. Konkretno, kada govorimo o amandmanu na član 1. dakle, navedeni amandman predstavlja usaglašavanje sa članom 8. zakona, kojim je propisano da ako obrazac lične karte sadrži čip, u njega se upisuje, između ostalog, i podatak o prebivalištvu. Smatrali smo da je neophodno isti podatak upisati, čak i ako lična karta ne sadrži mikrokontroler, tj. čip, a naročito smo imali u vidu značaj koji adresa prebivalšta građana ima u upravnim poslovima, s obzirom da se na taj način određuje i mesna nadležnost organa za postupanje u upravnim poslovima, a koja se dokazuje ličnom kartom. Ja bih želeo da iskoristim priliku da, s obzirom da u javnosti ili da kažem u delu javnosti su uočene neke nejasnoće i nedoumice u pogledu toga, naglasim da se ovim ne menja ništa u onom delu da će građani i dalje imati mogućnost da se opredele da li su za čipovanu ličnu kartu ili ne. Dakle, primetio sam u javnosti određene nedoumice u tom smislu i želeo sam to da naglasim. Dakle, u obrascu lične karte će se navesti podatak o adresi prebivališta. To je i do sada bio slučaj. Dakle, za one građane koji odluče da nemaju čipovanu ličnu kartu, ponavljam da je to i do sada bio slučaj, a ovim se zapravo vrši samo usaglašavanje, odnosno preciziranje konkretno ovog dela zakonskog akta. Gospodine ministre, želeo bih da iskoristim priliku, kada govorimo o Predlogu zakona o ličnoj karti, kada govorimo o ovoj temi, da ponovim ono što sam rekao i kada smo imali načelnu raspravu. Dakle, uvek kada su neki zakoni iz oblasti Ministarstva unutrašnjih poslova na dnevnom redu Skupštine, dobra je prilika da prodiskutujemo o još nekim stvarima koje se tiču bezbednosti naših građana, koje se tiču bezbednosne situacije u zemlji, koje se tiču borbe protiv kriminala i korupcije, koje se tiču organizovanog kriminala i svih ostalih stvari iz domena Ministarstva unutrašnjih poslova. Mi smo u načelnoj raspravi istakli da smo kao Odbor za odbranu i unutrašnje poslove pre dve nedelje imali sednicu na kojoj je usvojena Informacija o radu ministarstva, kao i Izveštaj o stanju bezbednosti naše zemlje i da smo prilikom razmatranja tih informacija uočili da je stopa opšteg kriminaliteta u Srbiji danas na značajno nižem nivou nego nekad, na mnogo nižem nivou nego u nekim ranijim godinama, zapravo, kada su neki drugi vršili vlast u Srbiji. Iz izveštajnog perioda uočava se trend opadanja nivoa, odnosno stope opšteg kriminaliteta i ja bih želeo da istaknem, između ostalog, i vašu zaslugu, ministre, za to, jer reč je o izveštajnom periodu koji obuhvata oktobar-decembar 2020. godine, a jasno se vidi razlika u odnosu na isti izveštajni period nekih ranijih godina. Ovom prilikom ne želim samo da ističem statističke podatke. Dakle, ti statistički podaci govore u prilog ovoj tezi i iz njih se jasno vidi, kada se uzme stopa opšteg kriminaliteta, kada se uzmu svi ostali parametri koji govore o konkretnim krivičnim delima, dakle, u svakom mogućem segmentu se vidi opadanje, ali ne želim samo da pričam o statističkim podacima. Želim da kažem da se to oseća kod svakog građanina naše zemlje. Dakle, lični subjektivni osećaj je da je Srbija danas daleko bezbednija zemlja. Dakle, i posebno bih podvukao onaj deo koji se tiče borbe protiv organizovanog kriminala i vaše zasluge kada je reč o suzbijanju organizovanih kriminalnih grupa, pa i ove organizovane kriminalne grupe, koja je slovila za jednu od najopasnijih kriminalnih grupa na ovim prostorima u ovom delu Evrope. Reč je o kriminalnom klanu Belivuk – Miljković. To, naravno, nije kraj. Mi iz sredstava javnog informisanja vidimo da se nastavlja sa tom akcijom, da je poruka da neće biti zaštićenih, da je poruka da niko nije jači od države, da je poruka da kada postoji politička volja u državi, da će država uvek naći načina i snage da se izbori sa svim vidovima organizovanog kriminala. Želeo bih ovom prilikom da kandidujem jednu temu i da vas pitam, ministre, za vaše mišljenje kada je reč o jednom fenomenu koji se dešava u Srbiji, a to je da ne dele svi isto ushićenje i ne dele svi isto zadovoljstvo kada govorimo o rezultatima države u borbi protiv organizovanog kriminala. Dakle, u pitanju jedna kampanja. Ja sam o tome nekoliko puta govorio, ali nisam imao priliku sa vama još da razgovaram na tu temu, a to je da pojedini mediji, eto, slučajno pod kontrolom Dragana Đilasa, da li je slučajno ili ne, neka procene građani Srbije, ali ti mediji od samog starta, od samog početka ove oštre borbe države sa organizovanim kriminalom i mafijom nekako kao da podmeću klipove pod točkove. Ako se sećate, ministre, kada je predsednik države kao neko ko je pokretač, ko je inicijator svega ovoga, bez čije energije naravno ne bi imali, ubeđen sam, ovakve rezultate, kada je prilikom gostovanja na jednoj televiziji nakon hapšenja ove grupe, ponavljam jedne od najopasnijih kriminalnih grupa u regionu, izvadio određene slike da demonstrira, da pokaže građanima sa čime smo imali posla, sa kakvim kriminalcima smo se borili. Izvadio je slike i pokazao, tog sekunda u Srbiji je prestalo da bude važno da li mi vodimo borbu protiv organizovanog kriminala, kakvi su rezultati, ko je uhapšen, za kakva krivična dela su ti ljudi osumnjičeni, a nadam se uskoro i optuženi, tog sekunda je postalo samo važno za neke medije da li je predsednik smeo da pokaže fotografije ili nije, da li je to bilo degutantno po njima, da li je to bilo moralno, da li je mogao, da li je trebao, itd? I, samo se oko toga vodila rasprava. Isto se dešava sada, dakle, pre desetak dana, kada je predsednik bio na jednoj televiziji na kojoj je govorio vrlo eksplicitno o načinu na koji su vršena krivična dela istih tih kriminalaca. Ja mogu da se složim da je to možda neprijatno, da nije prijatno čuti da u 21. veku neko nekoga melje. Ja se slažem da to možda nije prijatno, ali to ne umanjuje težinu tih krivičnih dela. To ne umanjuje potrebu da čovek izađe i objasni građanima Srbije sa kakvim monstrumima smo se suočavali i tog sekunda ponavlja se slučaj. Ponovo ti isti mediji, samo se bave time da li je Vučić smeo da govori tako eksplicitno o tome da su kriminalci mleli ljude, itd. Nije više važno, nema ulaska u suštinu, nema ulaska u meritum stvari. Na taj način, ministre, moje mišljenje je da oni pokušavaju da obesmisle čitavu borbu protiv organizovanog kriminala, da obesmisle, da omalovaže rezultate, na taj način da revitalizuju kriminalce. I, naravno, kulminacija svega toga je bila ona, ja nemam drugi izraz, nego monstruozna emisija pre nekoliko dana na, mislim Nova S, ne znam kako se zove emisija, a u pitanju su neka dvojica. Jedan se predstavlja kao pisac, drugi se predstavlja kao publicista i oni vode neku emisiju, koja je poznata javnosti samo po količini najbrutalnijih uvreda i najvaulgarnijih psovki protiv i vas, ministre, i predsednika države, i nas narodnih poslanika, i svih koji učestvuju u borbi protiv kriminala i korupcije. E, u toj emisiji su doveli čoveka za koga cela Srbija tvrdi da je pedofil, cela Srbija tvrdi da je pedofil i on je odjedanput legitimni sagovornik. Pozvali su ga i sa njim jeli ćevape, podsmevajući se žrtvama kriminalaca koji su ubijeni, za koje se veruje da su posle samleveni. Na taj način, direktno se rugaju i porodici tih žrtava. Želeo sam da kandidujem ovu temu, želeo sam i da čujemo od vas vaše mišljenje kako je moguće da danas u Srbiji postoje mediji, a dozvoliću sebi da kažem, a i određeni centri moći, koji direktno opstruišu borbu protiv kriminala i korupcije, borbu protiv organizovanog kriminala, borbu protiv mafije i na taj način pomažu kriminalcima? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin. Izvolite.
Predsednik Aleksandar Vučić je objavio rat mafiji i zaista uspeo da objedini sve kapacitete, sve resurse naše države u jedinstvenoj borbi protiv organizovanog kriminala. Ministarstvo unutrašnjih poslova, BIA, Tužilaštvo za organizovani kriminal, kompletno pravosuđe, svi su ujedinjeni u ovoj borbi. Nisam ja postigao te rezultate, te rezultate je postigla organizovana i ujedinjena država, a ja sam imao čast da u tom trenutku budem na čelu MUP-a. Kada imate takvu podršku, kada imate takvu sinergiju čitavog društva, čitave države, pobeda je izvesna i nema tog organizovanog kriminala koji može da se nosi sa državom kada država nešto odluči, kada nešto kaže. Predsednik Aleksandar Vučić je prvi čovek naše države i uspeo je da objedini čitavo društvo, uspeo je da objedini sve kojima je stalo do mirne, sigurne, stabilne Srbije, da učestvuju u ovoj borbi. U pravu ste, ima i onih kojima nije. Znate, kada je predsednik Aleksandar Vučić rekao da objavljujemo rat mafiji i najavio skori obračun sa mafijom, prvo ste imali salve smeha, jel tako, po tim istim medijima. Ja se samo ne bih složio da kažete - mediji u Srbiji. Izvinite, to su luksemburški mediji, to su mediji iz Luksemburga. Meni je naravno veoma zanimljivo što mediji iz Luksemburga poklanjaju toliko pažnje stanju u Srbiji. Nisam siguran da mediji iz Srbije toliko pažnje poklanjaju Luksemburgu, ali dobro, šta da radimo, mi smo zanimljiva zemlja i eto, vidite da imamo čak luksemburške medije koji se toliko bave Srbijom i koji imaju svoje favorite u Srbiji, znaju ko bi da vlada Srbijom, kako treba da se vlada, sve oni znaju. Samo u Luksemburgu se na taj način ne bave novinarstvom, ali evo kod nas, što je sasvim u redu i drago mi je zbog toga. Još više bih se radovao ako plaćaju pored državi Srbiji. To bi bilo možda i najbolje, ali nisam baš stručnjak za to. Razgovaraće se sigurno i na tu temu. Dakle, prvo što su pokušali da urade, da ismeju borbu, da kažu – od toga nema ništa, nikakva mafija neće pasti, niko neće biti uhapšen. I to je bilo strašno duhovito i strašno smešno i baš se ludo zabavljali. Manje od 100 dana kasnije, kada je najorganizovanija kriminalna grupa u Evropi, a sigurno najsurovija kriminalna grupa u Evropi pala i bila razbijena, onda su počeli da govore – to u stvari nije tako baš, mislim, jeste neko hapšenje, ali nisu oni baš takvi kao što se priča, to se preteruje, to je obračun sa navijačima, to je u stvari nešto između vlasti i navijača. Kada je predsednik izašao i uz saglasnost tužilaštva, da ponovim još jednom, uz saglasnost tužilaštva, a tužilac je gospodar istrage i svih dokaza do kojih se dođe u istrazi, dakle, kada je uz saglasnost sa Tužilaštvom za organizovani kriminal predsednik Vučić pokazao samo delić onoga čime se raspolaže, i to ne da bi to koristio kao nekakav medijski događaj, već između ostalog, da bi pomogao nama u istrazi da vidimo da li može neko da se identifikuje, da li će se neko javiti ko nešto zna, a mi nismo još došli do njega. Dakle, kada se to pokazalo u tom trenutku, više uopšte nije bilo važno ko je iskasapio te ljude, ko je otimao ljude, nego samo da li sme da se pokaže fotografija. Suviše je surovo. Ja se slažem da je surovo. Ja se slažem da je odvratno. Ja se slažem da je to nešto što nikada nismo trebali da doživimo u našoj zemlji, ali kada već jesmo, i to je način da se borimo protiv takvih ljudi da se to više nikad ne desi, da se to više nikada ne ponovi. Od tog momenta, za ove iz Luksemburga i političke partije koje oni podržavaju, više nije bilo bitno ni zločin, ni ko je činio zločin, nego samo da li je Aleksandar Vučić doneo ovaj ili onaj papir, ovu ili onu fotografiju. Zločini uopšte nisu važni. Najveći zločin je što postoji Aleksandar Vučić, a poseban je zločin što država Srbija, što građani Srbije glasaju za njega tako masovno. I to mu ne praštaju. Lakše bi oni oprostili bilo koji zločin osim tog zločina, zločina slobodne, samostalne i stabilne Srbije. I taj zločin neće i ne mogu da mu oproste. Odjedanput više nije važno, ništa nije važno. Naša policija, naša BIA, naše tužilaštvo zaslužuju iskrene čestitke od svih građana ove zemlje. Znate, da su imali bar toliko elementarnog poštovanja ne prema nama političarima koji se nalazimo na čelu institucija, kako Ustav, kako zemlja, kako zakon nalaže, već prema ljudima koji rade u MUP, BIA, Tužilaštvu za organizovani kriminal, pa da bar njima kažu – svaka vam čast za ovu veliku borbu, ne sviđaju nam se ovi što vas vode, to nam se ništa ne dopada, mi bi to sve bolje, videli smo kako bi oni to bolje, ali bar da ovim ljudima kažu hvala. Ni to. Znate li kako se oseća policajac koji je rizikovao bezbednost i sebe i svoje porodice time što se sukobio sa ovim klanom kada čita u novinama ili gleda na televiziji kako u stvari to i nije neka borba, kako to nije ništa tako, kako je policija zapravo politički organ? Onda on pogleda sebe, pogleda svoju decu i kaže – čekaj, ja rizikujem svoj život, svoje zdravlje zbog Srbije, a Srbija mi kaže – pa i nije to Bog zna šta, kome je stalo do tvog života i tvog zdravlja. Nije to dobra poruka. Na svu sreću, svi policajci vrlo dobro znaju da je to neka luksemburška Srbija, čudna Srbija, koja nije ona Srbija koju srećemo svakog dana i za koju radimo i zbog koje živimo. Nije to tako. Dame i gospodo narodni poslanici, uradili smo, MUP, BIA, Tužilaštvo za organizovani kriminal, uradili su ogroman posao. Kada budu podignute optužnice, kada se počne sa suđenjem, kada tužilac bude slobodan da iznese sve ono do čega smo došli u istrazi, tek ćete onda videti kakve su razmere zla koje je hodalo ovom zemljom, kakve su neshvatljive razmere zla koje je u ovoj zemlji htelo da određuje i ko vlada ovom zemljo, koje se u ovoj zemlji bavilo najstrašnijim oblicima kriminala. Razumeo bih, dame i gospodo, da možete da napadate bilo kog političara, to je posao politike, ali da možete da osporavate ovu akciju i vrednost onoga što su postigli pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova, BIA i Tužilaštvo za organizovani kriminal ne mogu da razumem, nemam opravdanje. Ne može se naći opravdanje za tako nešto. Naša Srbija je sada bolja i bezbednija, sigurnija je zbog ovoga. Kad kažem – sigurnija, pa jel mislite da postoji razlika u tome da li je neko član ove ili one partije kada je u pitanju osećaj sigurnosti i zaštite tog čoveka? Nijedan policajac, nijedan pripadnik BIA, nijedan pripadnik Tužilaštva za organizovani kriminal ne razmišlja o takvim kategorijama. Mi ne znamo ko su oni sa kojima radimo, ukoliko su prekršili zakon, ne zanima nas, baš nas briga. Predsednik Aleksandar Vučić je rekao – nema zaštićenih. Setite se da su prva hapšenja bila od nekih funkcionera, članova vladajućih partija. To je nešto, naravno, što nije bio manir za vreme vlasti DOS-a. Govorili ste i hvala vam za to, statistika kao statistika, ona može da prikaže svašta, znate i sami. Kaže – zbir tačnih podataka koji daju netačnu sliku, i to je vrlo tačno. Suština, način na koji ja, kao ministar unutrašnjih poslova, merim uspešnost svakog načelnika policijske uprave jeste u tome kako se njegov građanin, koliko se sigurno oseća na ulici. Nema malih i velikih zločina, svaki džeparoš, najobičniji džeparoš zaslužuje da bude kažnjen zato što njegovo džeparenje u nekoj liniji gradskog saobraćaja čini da su stotine ljudi nesigurne, da im dan počne loše, da im se dan loše završi, da se plaše, a ne smeju da se plaše u našem slobodnom gradu. Evo, pre nekoliko dana smo upravo uhvatili jednu grupu stranih državljanki koje su se bavile džeparenjem po našim tržnim centrima i odmah je grad bezbedniji. Naravno, luksemburški mediji će reći – sram ih bilo, bave se džeparenjima, umesto krupnim slučajevima, znate već kako to ide. Pa, da, ali vratite se vi kući kada imate taj osećaj da vam je neko nešto uzeo, da vam je neko izvukao novčanik, da nečija majka nije sigurna kada ode do tržnog centra ili uđe u autobus. Nema velikih i malih dilera, kažu hapsite ljude za 10gr marihuane, ma hapsiću ih za 5gr marihuane, zato što će ga to skloniti sa ulice jedno šest meseci. Ako ništa drugo, za tih šest meseci neće imati ko da našoj deci proda tih 10gr marihuane. Nema velikih i malih. Kvalitet rada PU u svakom gradu merim po tome koliko su se izborili sa tzv. običnim, uličnim kriminalom, koliko je manje džeparoša, koliko manje narko-dilera, koliko je manje sitnih lopova, koliko je manje siledžija, koliko je manje vršnjačkog nasilja. U tome pomislite naivno da će vas podržati celo društvo, ali neće. Nažalost, neće. Neće vas podržati oni kojima nije stalo do stabilne Srbije, kojima nije stalo do Srbije koja je sigurna, koja je stabilna. Vi znate, to će mi biti velika radost, zaista velika radost, nadam se već do kraja godine, da ćemo samo u Beogradu imati 400 novih policajaca pozornika, kao nekada, u svakom kvartu jedan policajac koji tu počne i završi svoj radni vek, poznaje svako dete, zna svaku školu, zna u kom kafiću se skupljaju oni koji ne treba tu da se skupljaju, kad uđe da znaju s poštovanjem da se sklone jer znaju da je došla država i da je došla policija i to hoću da proširim na čitavu Republiku Srbiju, hoću u svakom gradu da tako funkcionišemo. Opet, neko bi pomislio da je to dobro za sve građane Srbije i jeste dobro za sve građane Srbije, ali uvek ćete imati luksemburške medije i političare koje oni podržavaju i koji će reći da to naravno ništa ne valja, ali jedino merilo, dame i gospodo, jeste osećaj građanina Srbije koliko je on bezbedan, koliko je bezbedniji na ulici svakog dana. Kada vi i ja kao roditelji budemo mogli da kažemo - dete kasni iz škole, ma sigurno se zaigralo, a ne pomislimo da mu je neko nešto učinio nažao. E, takva država je merilo uspeha svih nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovani ministre unutrašnjih poslova sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, svakako da mi je drago što su Vlada Republike Srbije, gospodine ministre, a i vi prihvatili ovaj amandman gospodina Markovića o kojem je on govorio, jer i sam amandman, a i čitav zakon, ide u korak sa digitalizacijom, sa jedne strane, a sa druge strane nam je cilj da građani Republike Srbije od svoje kuće ili iz svoga stana ostvare svoja prava umesto da svakodnevno obijaju šaltere državnih ustanova. Kada sam već uzeo reč, dozvolite da kažem još nekoliko rečenica i molim vas, narodni poslanici, obratite pažnju na ovo što ću reći. Gospodine ministre, naš predsednik Aleksandar Vučić je 18. maja 2021. godine dobio izvinjenje češkog predsednika Miloša Zemana zbog bombardovanja Srbije. Predsednik Zeman je rekao, citiram: „NATO bombardovanje bilo je greška, bilo je to gore od zločina i ja bih zamolio srpski narod da nam oprosti“, završen citat. Ovo je izvorno, tačno kako je predsednik Češke rekao, a ne neki medij, kako su preneli, pod kontrolom Dragana Đilasa. Dame i gospodo, ovaj datum 18. maj 2021. godine ostaće zabeležen u istorijskim udžbenicima. Istom prilikom predsednik Zeman je odlikovao i predsednika Srbije Aleksandra Vučića ordenom belog orla, najvećim priznanjem Češke. Obratite pažnju. Ovakvim ordenom, od Srba, odlikovan je samo Nikola Tesla 1937. godine. Isto tako, orden su dobili Žak Širak, španski kralj Huan Karlos I i Leh Kačinjski. Gle čuda, protiv izvinjenja, u skladu ovoga što vi govorite, gospodine ministre, i gospodin Aleksandar Marković, je bio jedan deo naših građana Republike Srbije. Među njima su, verovali ili ne, prof. dr Rade Veljanovski, glasnogovornik Dragana Đilasa, verovali ili ne, Nataša Kandić i prof. dr Vesna Vodinelić. Kada je u pitanju prof. dr Rade Veljanovski, ne treba da vas čudi, poštovani građani i uvaženi narodni poslanici, ovaj nečasni gest prof. Veljanovskog, jer on je poznat u zalaganju za razbijanje teritorijalnog integriteta Srbije i po mržnji prema predsedniku Aleksandru Vučiću i SNS. Kako znate, ja nikada na pamet ne pričam. Prof. dr Veljanovski je 22. aprila 2018. godine rekao, citiram: „Srbija treba da prizna nezavisnost Kosova i obezbedi mu stolicu u UN“, završen citat. Kažite prof. dr Veljanovski, glasnogovorniče Dragana Đilasa, da li ste to izjavili ili ne, a psujete predsednika Republike ovih dana zato što je okačio na svoje prsa odlikovanje Zemana i rekli ste da je na pogrešna prsa dat. Nije, gospodine Veljanovski, data je na državniku, reformatoru, patrioti i rodoljubu. Tako ste se, gospodine Veljanovski, svrstali u trgovačke bitange vlastitom državom i vlastitim narodom. Gle čuda, uz njega je stala i Nataša Kandić, slika i prilika Đilasa i njegovih saradnika koji su vodili Srbiju do 2012. godine. Obratite pažnju sada ću govoriti kao svedok u procesu veka gospodina Miloševića, na njegovoj strani, a ne tužilaštva. Ovo što ću govoriti je objavljeno, nisam ja samo objavljivao, nego i ostali naučni radnici. Kandić je izmišljala šiptarske leševe za Haški tribunal. Tako je namestila slučaj „Hladnjača“ sa leševima. Molim vas, narodni poslanici, iz pijeteta prema žrtvama da saslušate. List „Timočka kriminalna revija“ objavila je dva članka u vezi kamiona hladnjače. Videćete zašto ovo kažem. Prvi članak objavljen je 16.9.1999. godine koji je navodio da su u kamionu hladnjačibili mrtvi Kurdi, obratite pažnju, mrtvi Kurdi i da su registarske tablice bile švajcarske tablice, a pisao je Dragan Vitomirović novinar. Gle čuda, u drugom članku koji je objavljen, opet u „Timočkoj kriminalnoj reviji“ od istog autora, gospodina Vitomirovića, ali 1.5. gospodnje 2001. godine, skoro godinu i po dana kasnije, a koji je Nataša Kandić prezentovala, ovaj član sada o kojem ću reći, svetu i izvoru optužbi protiv Slobodana Miloševića, tako da su mrtvi Kurdi postali mrtvi Albanci, a švajcarske registarske tablice postale su kosovske registarske tablice. Autor članka Dragan Vitomirović imao je brata koji je imao u svom policijskom dosijeu švercovanje ilegalnih stranaka preko rumunske granice. Neću još dug biti. Još ga je ohrabrio tadašnji, verovali ili ne, ministar unutrašnjih poslova Dušan Mihajlović koji je podržao NATO da napiše drugi članak, izmisli. Nataša Kandić je kazala, citiram njene reči: „Naše istrage“, dakle njene, „došle su do svedoka koji mogu posvedočiti da su mnogi ljudi ubijani, a njihova tela sahranjivana samo da bi naknadno bila iskopavana i kasnije prebacivana na druga mesta“, završen citat. Baš u vezi ovoga. Policijski oficir, Dragan Karleuša, koji je bio zadužen za istragu ovakvih navoda pojavio se jula 2002. godine u Hagu, ali kao svedok Haškog tužilaštva, ne Slobodana Miloševića, protiv Slobodana Miloševića i priznao da ni jedna jedina izjava svedoka nije bila uzeta. Ovo vam govorim, poštovani građani i uvaženi narodni poslanici, iz transkripta Haškog suda. „Obzirom na to da od jula 2002. godine službenici Haškog suda nisu uzeli niti jednu izjavu svedoka, niti imaju delić dokaza za potvrdu optužbe, kako je bilo moguće BBS da 27. januara 2002. godine, dakle šest meseci ranije, objavi svoj dokumentarni program pod nazivom „Masovna ubistva na Kosovu“, završen citat. Smešno je i tragično bilo slušati haškog tužioca Najsa, kako zajedno sa glavnim medijima opisuje Natašin centar, Kandićkin centar, tada se zvao za humanitarno pravo, kao pouzdani izvor organizacije za ljudska prava. Dakle, vidite ko je sudelovao u slučaju „Hladnjača“ i blatio našu državu, a ko danas, prekjuče blati i državu našu i našeg predsednika, kada predsednik države prima najveće priznanje Češke Republike. Dakle, ovo troje. Ne treba da vas čudi, poštovani građani Srbije, što Nataša Kandić, Vesna Vodinelić i prof. dr Veljanovski, Đilasovi saradnici kažu da je orden predsednika Zemana okačen na nedostojno poprsje, ovo je citat. Za njih nedostojno. I tako je, gospodine ministre, nikada se neće svi složiti sa 90% građana. Ovi isti koji su tada radili 1999, 2000, 2002, 2005. godine rade i danas. Da li je tako gospođo Kandić? Da li je tako gospodine prof. Rade Veljanovski, inače poznat među akademskom zajednicom kao Rade jajara? Da li je tako gospođo Vodinelić ili ne, a vi ste profesor prava? Dok naš predsednik Vučić svakodnevno vraća međunarodni ugled Srbije, pa i ovom posetom u Češkoj provodi politiku mira, politiku solidarnosti, politiku zdravlja svih naših građana, ne samo u Srbiji, nego u regionu, čak i šire, i politiku ubrzanog ekonomskog napretka, dotle tajkun Dragan Đilas, Nataša Kandić, Vuk Jeremić, profesor Veljanovski, gospođa Vodinelić, blate predsednika države, državu Srbiju i sve građane Srbije, ali i češkog predsednika Zemana. Siguran sam, poštovani građani, da ćete ih kazniti, ali sam siguran da će ih sud istorije, koji je najteži, kazniti. Hvala, poštovani narodni poslanici.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik Poslaničke grupe JS, Dragan Marković Palma. Izvolite.
Poštovani ministre, narodni poslanici, JS će glasati za ovaj Predlog zakona iz razloga što građani sada mogu mnogo brže da završe svoj posao kada im je neophodna lična karta kao dokument i putna isprava da posebno oni koji žive na selu ne treba da gube dva, tri dana da idu na šalter i da čekaju, već to mnog brže mogu da završe. Gospodin Atlagić je dobro govorio. Ja samo želim da dodam da predsednik Češke Zeman nije bio predsednik pre bombardovanja, pa je sada pričao da se izvinjava Srbiji. Bio je pre bombardovanja, za vreme bombardovanja i sada. To znači da ima ogromnu težinu neko ko je tada prihvatio nešto bez odluke Saveta bezbednosti da se bombarduje Srbija i to niko ne može da kaže, a posebno ovi izdajnici srpski, da nema određenu težinu kada kaže neko ko je član EU i njihov predsednik kada je u pitanju Češka, gospodin Zeman. Moram da kažem da zahvaljujući Vučiću i politici koju sprovodi ova Vlada nikada se ne bi desilo da nije došlo do određenih promena da se Hašim Tači nalazi u Hagu, da Haradinaj se više ne pita više ni za šta na KiM i da u međunarodnim odnosima Srbija je danas mnogo popularnija nego što je to bilo ranijih godina. Nekada srpski funkcioneri su tražili pare, pomoć od Amerike, od drugih država moćnih u EU, a danas ne tražimo novac od njih. Danas samo tražimo da ono što je istina i ono što je pravda bude primenjena nad Srbijom i da se odluke ne donose glasanjem već da se koristi međunarodno pravo. Mi u Srbiji imamo neke koji su navikli da budu na funkcijama, a tu njihovu naviku ne mogu da obezbede kriminalci, lažovi, prevaranti, lopovi i najbogatiji političar na svetu Dragan Đilas. Ja sam, gospodine ministre, privrednik 40 godina i znam kako se teško zarađuju pare. Danas sam predložio na televiziji "Hepi", imajući u vidu da cela Srbija govori već mesecima o velikom novcu Dragana Đilasa, a da on ni jednog trenutka nije rekao - imam toliko para, pošteno sam zaradio, nego ćuti kao mula - da mu se oduzme pasoš, da ne pobegne u neke države sa kojima Srbija nema potpisan sporazum o ekstradiciji kriminalaca, lopova, itd. Tužilaštvo mora da radi svoj posao. Ne govorim ja ovo što je on, kao nasilnik u porodici, koji je tukao svoju ženu i tasta ispred maloletne dece, napao mene da sam ja zavodio maloletne devojčice itd. Sve te njihove laži sam demantovao njihovim svedocima, papirima, dobio sam od ljudi o kojima su oni govorili kako imaju neka određena saznanja. Gospodine ministre, ako za takvo delo postoji zakon i kazna do pet godina zatvora, zašto je to neko držao u fijoci? Molim vas da policija zatraži od tužilaštva saglasnost da uđe u taj postupak i da sasluša nasilnika i oštećene, pretučene, Ivu Đilas, bivšu suprugu Dragana Đilasa i tasta, za koje postoje teške telesne povrede. Ne može neko ako ima dosta para da radi šta god želi u ovoj državi. Njegova partija se zove "Sloboda i pravda". Da li je sloboda da tučete ženu, tasta? Da li je sloboda da upadate u RTS sa kriminalcima? Da li je sloboda da se tučete sa policijom ispred Skupštine Republike Srbije, nezadovoljni što niste izašli na izbore i niste dobili ni jedan glas? Jel to sloboda? Da li je pravda kada neko nešto napravi i ogreši se o zakon u ovoj Srbiji? On mora da bude sankcionisan. Nemojte da se plašimo EU, nije ovo ni Ukrajina, ni Belorusija, pa, kao, ne smeju da se procesuiraju opozicioni lideri. Za sve postoje argumenti i činjenice šta je ko radio u ovoj državi. Tražim od vas da pokrenete taj postupak. To je kao genocid, nikada ne može da zastari nešto što se zove nasilje u porodici. Jel znate vi zašto nam se dešava ono pre neki dan sa navijačima Crvene zvezde i sa onom decom? Ona deca su dobila nalog. Nisu to kriminalci sa 17 godina. Ali, videli su kako čika Dragan Đilas tuče policiju, kako ulazi u parlament, kako tuče ženu i niko mu ništa ne može, taj čika, čikica. Jel to može u ovoj državi? Ne može. Gospodine ministre, i Evropski parlament mora da zna ko je čika Dragan Đilas i njegov pajtos Vuk Jeremić, sa kim oni razgovaraju o slobodi, o pravima koja su, navodno, po njima, ugrožena u Srbiji. Mora njihove biografije da se dostave. Sledeći moj korak će biti upravo taj. I Tanja Fajon, hoću da je upoznam lično, da joj odnesem sve te papire. A pasoš treba da se oduzme, gospodine ministre. Znate da je velika afera bila oko "Bus plusa", most, gde su ogromni milioni evra, asfaltiranje nekih ulica, davanje avansa nekim izvođačima koji nikada nisu ušli i nikada ih nisu uveli u posao, itd. To su ogromni milioni. Za tako nešto mora da postoji istražni postupak. Neka on dokaže da nije kriv. Ali, nikada se nije ušlo u postupak. Kolege poslanici, gospodin Atlagić, Bakarec, ne pričaju oni to što mrze čika Dragana Đilasa, nasilnika, okruženog kriminalcima i lopovima, i ovih 250 poslanika koji sede ovde, to Srbija traži. Ne možemo mi svakog dana da pričamo - tukao je ženu i nikom ništa, ne preduzima se ono što je obaveza ove države. I onda kažu - ma nije to tačno, uhapsili bi oni odavno Đilasa da je to tačno. Njega su ubile pare u glavu i slava. A vi znate, kad se nasilje u porodici desi jednom, da često ti nasilnici i kad odu u zatvor, kad se vrate, nastavljaju i dalje da maltretiraju svoju porodicu i verbalno i fizički. On živi sam sa svojim parama. On i pare u sobi. Jel to život? Šta će mu 10 momaka u obezbeđenju? Od koga ga čuvaju? On je ko ženica. Ko će čika Dragana Đilasa fizički da napadne? Niko. Ali, u zatvor mora da ide za delo koje je napravio. Kada su meni spočitavali medijski da sam radio ovo ili ono, nisu mi podneli krivičnu prijavu, jer za lažnu krivičnu prijavu postoji odgovornost. Sam sam otišao u tužilaštvo i zamolio da uzmu izjavu od mene i da se pokrene postupak. Jel znate ko je saslušan? Samo oni ljudi koje su oni naveli iz mog okruženja, tridesetak ljudi. Zašto su omutavili onog kriminalca koji je šest puta hapšen i osuđivan, skremblovanog svedoka, ali nisu ga skremblovali nego su ga omutavili, on je član glavnog odbora, visoki funkcioner Đilasove partije? Zato da bi rekli, kada krene istražni postupak - plaši se od Palme. Zato smo mu mi sakrili facu i boju glasa, itd. Kad smo mu skinuli masku, videli smo o kome se radi. Zašto taj kapitalista sa sumnjivim parama i njegova radnica, izvođač radova, Marinika Tepić, nisu rekli šta je taj rekao kada je otišao u policiju? Još su mi rekli, ministre, kako je taj zaštićeni svedok napisao krivičnu prijavu protiv mene, jer on je zaštićeni svedok. Ko ga zaštitio - Dragan Đilas, Marinika Tepić i Vuk Jeremić, kome su strane ambasade uplaćivale novac bez ugovora, bez otpremnice, bez fakture? Zašto? Zato što lepo govorite engleski i zato što ste trošili srpske pare kada ste bili ministar u Americi i iznajmljivao hotel od 350 kvadrata soba za gospodina Vuka Jeremića. Jel znate koliko je 350 kvadrata? Ceo plac gde živim u Končarevu je 6 ari placa, ministre. Sve su to plaćali građani Srbije i onda su zakopali Srbiju, tražeći mišljenje kada je u pitanju problem Kosova i Metohije, od Međunarodnog suda pravde. To su ti političari koji hoće preko ulice da uđu u parlament. Da znate, ako se ništa ne preduzme, ne mogu oni da izvedu narod i masu, ali su oni inspiratori preko Evropskog parlamenta. Zašto je negativan izveštaj Evropskog parlamenta? Zato što slušaju ova dva ološa. Oni im daju te izveštaje, jer Vuk Jeremić je bio u Generalnoj skupštini UN i oni smatraju da je on neka faca zato što ima lepo kravatu, košulju belu i crne cipele, što bi rekli moji Končarevci. Kažu Končarevci – dovoljno 10 evra, a oni imaju, narod priča 619 miliona. Pa to je puta tri i što sad mi ćutimo? Da se kaže Evropskom parlamentu – gospodo, oni ne mogu ništa da vam pomognu. Zašto beže od njega ostale opozicione partije? Zato što su videli ko sedi u prvom redu. Ludaci, kriminalci, lažovi, izvođači radova i najbogatiji političar, čika Dragan Đilas. Pazite, on, on priča o Srbiji i mi zbog njih, dame i gospodo, kasnimo, ne ulazimo u EU, jer to što nama EU spočitava, to ništa nije istina. Pa, mi smo izbornoj kampanji, Vučić menjao zakon, zbog njih, smanjio cenzus da bude od 5% na 3%, samo da bi izašli na izbore. Ni tada nisu smeli da izađu na izbore. Dozvolio im je, a nama nije dozvolio, nama koji smo prvi sakupljali potpise, mi smo morali da idemo kod notara, a oni preko lokalnih samouprava, preko matičara, gde svaka lokalna samouprava ima od pet do 10 matičara, kako bi što pre sakupili potpise, jer im trebalo 30 dana, a moja koalicija sakupili potpise za jedan dan, a koalicija SPS Ivica Dačić - JS Dragan Marković Palma za dva dana smo sakupili potpise. Oni su pokušali i da kupe neke partije, potpise, i nisu uspeli da skupe potpise. Građani Srbije moraju da znaju da EU, odnosno Evropski parlament, da tamo postoji nekoliko poslanika koji, ne mogu da tvrdim, ali sigurno imaju neku korist od ove dvojice da daju takve izveštaje. Kada je bio onlajn sastanak sa evropskim parlamentarcima i Tanja Fajon je bila sa druge strane, upravo sam je ja pitao zašto vi mrzite Srbiju? Mada su rekli da ne iznosimo razgovor u javnost, neću sve da iznosim, itd. Nisam mogao neke argumente da dobijem, osim što mi je rekla, pa, ja sam ljuta na Vučića, rekao je Vučić kako sam ja kupila kuću u Sloveniji, odnosno, nije kupila, ne znam šta radila. Dobro, vi dokažite da niste, a nemojte da sada zbog toga, i sve vreme vaši izveštaji, a vi kao glasnogovornik tog izveštaja napadate Srbiju, a da nemate činjenice i materijalne dokaze za sve to što govorite. Da znate, oni nama ne mogu da oproste ekonomsku moć, ekonomski napredak, rast BDP, da naša vojska, samo se zove vojska kao nekada, a ne izgleda, nismo ni praćke imali kad su bili oni, svako od nas ovde zna šta su praćke, policija takođe. Da sprovodimo zakon, ma ko je on bio, a ne - ja sam Dragan Đilas, imam pare, i pazi kad ja dođem, odakle da dođe, iz Mauricijusa, kada ide da vidi kolika mu je kamata. Slušajte ovo ministre, on je odneo te pare, veću cifru tih para u neke druge države, one naplaćuju što vam čuvaju pare, čak ide, 0,5% zato što mu čuvaju pare oni tamo. Pa, donesi bre, ovde, bre Đilase, ako si pošteno zaradio, bre. Koliko misliš da ih čuvaš tamo, a i s kim ćeš da potrošiš, kad si sam. Šta ti treba u životu, koliko ćeš danas da pojedeš. Oženio se i drugi put, pobeže ona žena od njega, i ostade sam u velikoj kući. Taj koji sve vreme napada Srbiju, laže, kači etikete. Kaže lud Vučić. Pa, jesi bre Vučiću lud, čim si u 11,00 sati išao da obilaziš gradilišta, jer on u 11,00 sati broj pare. Đani ima jednu mašinu, ovaj ima sigurno pet mašina, da vidi, jer on ih krije sam od sebe, u kući nema nikog, nema ko da mu ukrade. Sigurno da uveče kad dođe ne zna gde je sakrio te pare. Pazite, on to spočitava. Zbog toga je lud Vučić, pa lud si Vučiću što si doneo što si doneo toliko vakcina, pa, lud si Vučiću što si dao vakcine i Crnogorcima, koji nas napadaju, i Hrvatima, i Makedoncima itd. Hvala, Makedoncima što su glasali na Evroviziji za naše devojke. Ja gospodine ministre, vodim 600 lekara u Grčku od donatora koje sam obezbedio od 3. – 7. juna, i reći ću vozačima autobusa da stanu, najmanje na tri pumpe, da nešto potroše para, u znak zahvalnosti Makedoncima što podržavaju Srbiju i da taj nekadašnji prijatelj, neću sada da govorim o čoveku, o Zajevu, u poslednje vreme, svaka mu čast koji je video da je Dragan Đilasa prevarant, kao na tri šibice, ovde nije majke mi moje, i ovde jeste, gde god stavite vi izgubite, kod njega je uvek čičino, kao na ruletu, a gde je za narod. Ministre, vi ste veoma ozbiljan čovek i da znate, volim da vas slušam kad pričate, morate i ono što se zove – čika Dragan Đilas da se procesuira, materijalni dokaz. Nije to, gospodine ministre, rekla kuma od drugarice Anice, jer Anicin momak radi u „Inkotehni“, a taj iz „Inkotehne“ čuo kada je pio kafu u MekDonaldu. Ovo je istina, potpis. Kažu, demantovali smo to. To nikada ne može da se demantuje, možeš da se nagodiš, da platiš. Šta će ta žena sirota, zna da ovaj bije, da ima pare. Žalila se policiji, državi, ništa i onda sigurno rekla – čika Dragan Đilas nije bio mnogo jak, onako poluotvorenom pesnicom udario mog oca, mogao je i drugo oko da mu zatvori, ali nije hteo, dovoljno je jedno oko da mu zatvori. Mora da bude procesuiran, ministre. Nemojte da dozvolite da građani Srbije ostanu bez tog materijalnog dokaza, a te pare, on kaže – lažu. Pa, izađi i kaži, bre. Laže Palma, laže Vulin, laže Dačić, Vučić i tako dalje. Nikada nije izašao, samo kaže nisu u toj državi. Ako nisu u toj, pa u kojoj su. Gde se nalaze? Samo da znate ministre, ima najnovija banka, ona se zove „kanal banka“, to je pet metara od kuće, tri metra duboka, metar široka, u džakovima za veštačko đubrivo, pošto su debeli džakovi i još uvek nema detektor za to, ali čuo sam da Kinez prave detektor pa mogu i papir da otkriju, to će biti jula meseca. Ja ću da kupim od Kineza taj detektor, da obiđemo i da vidimo ta „kanal banka“ u dvorištu, ali kad kopate nešto u dvorištu i u firmi, obavezno komšija gleda kroz prozor. Šta vi to kopate? I da pronađemo, da ne pronalazimo samo, ovi su pronalazili jame, kao to su Albanci, a pobili ih Srbi. Nataša Kandić i ovi drugi, nego malo te „kanal banke“ da vidimo u kakvom su stanju, kakav im je šalter i tako dalje. Zahvaljujem. Tražim odgovor od vas.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, Vulin.
Poštovani poslaniče, svi u ovoj zemlji su pred zakonom jednaki, a posebno zaslužuju zaštitu ove zemlje i zakona žrtve porodičnog nasilja i tu se zaista u potpunosti slažemo. Zakon je takav kakav jeste. Da li može ponovo da se otvori istraga o nečemu, o tome odlučuje nadležno tužilaštvo i ja se potpuno slažem sa vama da je naravno u skladu sa zakonom potrebno uraditi sve da se ovakve stvari rasvetle. Prilično je nemoralno da o normalnosti priča čovek koji je tukao svog tasta, tukao svoju suprugu i to pred decom. To nije nešto što je sad stvar rekla-kazala, ili nešto što je stvar mog ili vašeg utiska, to je nešto što je rečeno nadležnim organima u formi službene beleške, u formi izjave građana. Slažem se da možemo videti i ispitati i odgovornost, eventualnu odgovornost, ukoliko je bilo propusta, ja to ne mogu da kažem, u samoj istrazi, ali jeste činjenica da se desilo to što se desilo. Znate, ne možete sve stvari sankcionisati, ne može sve da ide pod zakon, neke stvari pogotovo u politici moraju da se kažu i da se znaju pa da građani sude o tome. Znate, taj gospodin o kome govorite Đilas je u pitanju, čovek koji je Aleksandru Vučiću dok mu je taj Aleksandar Vučić pomagao da sačuva i spase Košarkaški savez Srbije govorio kao o sjajnom čoveku, kao velikom državniku, kao o čoveku koji razume sport, koji poznaje, koji pomaže, bez čije podrške naša reprezentacija, ne bi imala velike uspehe. Sećate se kada mu je donosio poklone, a onda odjedanput kad mu više nije potreban taj Aleksandar Vučić, on je diktator, zlikovac. Znate, bilo je to, ako se ne varam 2012. ili 2013. godine, Aleksandar Vučić je bio prvi potpredsednik Vlade, bio je ministar odbrane, ja sam bio direktor Kancelarije za Kosovo i Metohiju, i zatekao sam se na jednom sastanku između ostalog razgovaralo, ko će da bude naš predstavnik u Evropskoj banci za obnovu i razvoj. Došlo vreme da država Srbija, siguran sam da je tu predsednik Skupštine Dačić bi se setio toga. Država Srbija je imala pravo na to jedno mesto i ima pravo da delegira nekoga po svom izboru, ko zadovoljava određene kriterijume, ali najvažnije da ima podršku Vlade Republike Srbije, to je suština i to je mera. Odmah da vam kažem dobro je mesto. Radi se u Londonu, plata je u desetinama hiljada evra, funti, čega već, u svakom slučaju, više je nego dobra, teško je doći do nje, imate veliki ugled, autoritet, banka, veliki poslovi, u svakoj profesionalnoj karijeri kruna karijere, a materijalna satisfakcija ogromna. I pomene se više imena između ostalih ime Milice Delević, bivša supruga Dragana Đilasa, odmah da vam kažem ja sam bio protiv. Nisam se pitao, ali kad sam već bio tu, priprema se materijal za sednicu, ja kažem, mislim da to ne treba raditi, mislim da je to politički problematično, a da ne govorim o tome što niko nikad ne bi pomislio za vreme dosovaca da supruga nekog člana SNS na primer, ili u to vreme ne znam SRS dobije podršku državnih organa. Ni slučajno. Raspravu je presekao predsednik Vučić i rekao je – ona je stručna za taj posao, ja verujem da ona to može dobro da radi, koja je, čija supruga baš me briga, ko za koga glasa baš me briga, stvari u Srbiji su se promenile, od sad će se voditi računa o stručnosti. I tako je Milica Delević bivša supruga Dragana Đilasa postala predstavnik Republike Srbije u IBRD u Evropskoj banci za obnovu i razvoj, zarađivala godinama desetina hiljada, stotine hiljada evra i to nikada Dragan Đilas prokomentarisao nije. Nikada. I o tom čoveku Aleksandru Vučiću, je govorio toliko uvreda i toliko laži. Kažem, ne može sve da se sudi, ne može sve da se presudi, ne može da bude zakon za sve, ali evo ovo što sam vam rekao, govori o razlici između ljudi ili govori o tome ko govori istinu kada priča o tome kako je normalan ili nije normalan. Evo, Aleksandru Vučiću, ja sam mu često govorio i u šali, a boga mi i kažem u zbilji bolji si čovek od mene. Ja to ne bih uradio. On je to uradio, a zahvalnost mu je što ga, njen suprug proglašava ludakom i što čini svako zlo koje može da učini i njemu i državi Srbiji, on to i učini. Da je to neko uradio meni i vama, da mi je tako pomogao u životu, mi smo obični ljudi, nas možete da vidite na ulici, na pijaci, kafani, razgovaramo sa običnim ljudima jer mi smo obični ljudi. Mi znamo šta znači reč zahvalnost, znate ono kad kaže – nemoj, pomogao mi je čovek, dužan sam mu bar toliko, učinio mi je, zaposlio mi je dete, pomogao mi supruzi kad je trebalo. To se u srpskom narodu pamti kad vam neko učini nešto u životu, a ne traži ništa zauzvrat. Ništa. A onda vidite Đilasa koji ne da, ne da nije pomislio da kaže – pa čekaj, ovaj čovek je pokazao visoke moralne vrednosti, ovaj čovek je pokazao da iznad politike, ovaj čovek je pokazao da uopšte ne razmišlja da će se nekom svetiti, i lustrirati. Gospodin Bakarec je govorio o tome. Nema lustracije, kakva lustracija, kakvo pitanje da li je to nečija supruga. Procena je da je stručna i gotovo. Radi svoj posao i ništa više. Za koga si glasala, čiji si funkcioner, ko ti je muž, pa kakve to veze ima? Ali, kao što vidite, to dobro se neće vratiti. Kažu nekada da je mudri Knjaz Miloš rekao – ne znam što me toliko mrzi onaj čovek, nisam mu nikakva dobra učinio. Aleksandar Vučić sada treba da zna što ga toliko mrzi Dragan Đilas, mnogo mu je dobro učinio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan D. Marković.
Hvala gospodine ministre. Zadovoljan sam vašim odgovorom. Samo želim još nekoliko rečenica da vam kažem, koji su to lažovi i prevaranti. Pošto su sve izmislili i nemaju ni žrtve ni svedoke, onda ta jedan žena iz Jagodine, kaže svom sinu koji daje lažne informacije, da prijavi da su im obili stan. Ode policija i krim služba, stan nije obijen, taj momak koji je pozvao policiju, kažu policajci, pa nije obijen stan, pa kaže on, nije, pa što si zvao policiju, pa kaže – mislio sam da je obijen. Za to vreme dok je policija radila, oglašava se radnica Dragana Đilasa, Marinika Tepić i kaže Nato, šta čekaš što ne hapsiš Palmu, jel vidiš kako zastrašuje svedoke? Pa ode ta radnica Dragana Đilasa, prvo rekli kakvo tužilaštvo i Jagodina, policija, srećom prebačeno u Kraljevo, ode u Kraljevo, ali ode i Dragan Đilas. On je sigurno ili sudski veštak ili inženjer za kamatu i pare, izađe ona iz Tužilaštva i kaže – evo imam tvrdo obećanje da će ovaj proces biti prebačen u Tužilaštvo za organizovani kriminal u Beogradu. Tužilaštvo, 15 minuta posle toga kaže – nismo uopšte pričali o tome, proces nije ni započet, jer nemamo protiv koga da započnemo proces, nemamo svedoke, itd. Znači, oni su spremni da ukradu jaje ispod kokoške, kvočke, a da ona ne oseti. Znate, šta je kvočka, gde stavimo sedam, osam, deset jaja i posle toga se izlegu pilići i ne možete da priđete kvočki, ali oni znaju i da puze i bilo šta drugo kada nešto treba da se krade i laže. Molim vas po službenoj dužnosti, tražim da policija potraži zdravstveni karton od žene iz Jagodine, koja šalje lažne informacije i zove se Katarina Jokić. Ja vas molim zarad javnosti, da bi građani znali ko daje informacije iz Jagodine i da li to lice koje daje informacije priča tačno i zašto ne priča tačno, zato što nije sama, što bi naš narod rekao. Hvala.
Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvažena potpredsednice Narodne Skupštine Republike Srbije. Poštovani ministre, poštovana predstavnice Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem da govorim o amandmanu i razlozima, zbog kojih poslanička grupa SPS, smatra da je dobro što je Odbor za bezbednost podneo amandmane, i da je dobro što su ovi amandmani prihvaćeni, podstaknut pričama koje smo maločas čuli, pre svega od gospodina Atlagića, Markovića i Bakareca, moram da kažem nekoliko reči o onome što smatram da je danas u Srbiji suštinsko pitanje. Pre svega, gospodine Vulin, politika vladajuće koalicije nije mržnja, ona je jasno koncipirana u šest ključnih tačaka i principa, koje je definisao predsednik Republike, predsednik SNS, nakon parlamentarnih izbora i oni su stubovi ekpozea Vlade Republike Srbije. Sa druge strane, obaveza svih nas, odgovornost svih nas, i nas narodnih poslanika koji smo legitimno izabrani predstavnici građana, jer Narodna skupština Republike Srbije je glas naroda i kako vi kažete ujedinjene Srbije, obaveza svih nas je istina. Tu istinu zaslužujemo i to je naša odgovornost, obaveza prema građanima Srbije, pre svega. Istina je interes svih nas. Zašto ovo kažem? Godinama unazad, gospodine Vulin, u Srbiji je neko za nešto kriv, kada konkretno govorimo i o politici, i o političarima, godinama je neko za nešto kriv, a niko ni zašta nije odgovarao, iz čega može da se izvede samo jedan zaključak - političari su nekako uvek zaštićeni. Ova vladajuća koalicija, predsednik republike, Vlada Republike Srbije, pokazuje da nema zaštićenih. Niko nije iznad zakona, niko nije jači od države. Želim, pre svega da čestitam vama, mislim da ste previše skromni i vi i predstavnici BIA. Znam ja da je ovo ujedinjena Srbija i da je ovo akcija koja je pokrenuta, pre svega od strane predsednika republike, koji jasno koncipirao šest ključnih principa načela i rekao da je jedan od ključnih principa borba protiv kriminala i korupcije, organizovana borba protiv kriminala i korupcije. Ali, bez adekvatne reakcije i odlučne ne akcije i ozbiljnog udarca organizovanom kriminalu od stane MUP-a, od stane BIA, od strane tužilaštva, ne bi došli do ovih rezultata. I za to je potrebna hrabrost i ja vam čestitam na toj hrabrosti. Verujem da će ova borba biti nastavljena u periodu koji je pred nama. Zadali ste jedan ozbiljan udarac organizovanom kriminalu i korupciji u Srbiji. Dakle, niko nije jači od države i niko ne može da bude iznad zakona i nema tu selektivnosti i nema tu selektivnih meta. Znate, maločas ste spomenuli, kada je predsednik Srbije govorio, neposredno pred konstituisanje Skupštine i formiranje Vlade Republike Srbije o šest ključnih principa i načela na bazi kojih će biti formirana Vlada i koji će biti stubovi, kao što sam rekao, ekspozea premijerke Vlade Republike Srbije, i kada je najavio beskrupuloznu borbu protiv kriminala i korupcije, i da neće biti zaštićenih, tada ne da smo čuli podsmehe, nego znate koje su bile definicije - ovo je sezonska predstava, Aleksandra Vučića. Za sve ovo je potrebno nezavisno sudstvo. Evo, ujedinjena Srbija, kako vi kažete, pokazuje delima, a ne rečima, da ovo nije sezonska predstava. A, što se tiče nezavisnog sudstva, to je rekao, čini mi se, onaj, ja više ne znam ni kojoj on političkoj partiji pripada, onaj Stefanović, jer često menjaju te političke partije, pa ja više ne mogu ni da propratim. Ali, oni imaju moralno pravo da govore o nezavisnom sudstvu. Oni koji su otpustili 900 sudija, oni koji su postavljali sudije i tužioce tako što su lokalni odbori slali predloge, mišljenja, pa je bio potreban potpis predsednika opštine sa jedne strane, a predsednika opštinskog odbora sa druge strane i za to postoji dokumentacija. Vi to dobro znate. Oni govore o nezavisnom sudstvu. Sa druge strane, gospodine Vulin, maločas je gospodin Bekarec, govorio o pretnjama. Pretnje koje su upućene od strane, ne mogu ja njega nazvati gospodinom, daleko je to od gospodina, gospoda se tako ne izražavaju, ali nekom tamo osobom, koja sebe naziva kvazi opozicionarom i liderom kvazi opozicije, koja nikada nije izmerila svoju snagu na izborima, jer nema hrabrosti za to, ali znate, te pretnje nisu ništa novo i kada upućujete takve pretnje postoji razlog za takvu nervozu, a vrlo je interesantno kada dolazimo do vrhunca te nervoze onog trenutka kada kreće obračun sa organizovanim kriminalnim grupama, onog trenutka kada se u Narodnoj skupštini Republike Srbije usvaja zakon, veoma važan Zakon o poreklu imovine, onog trenutka kada mi kažemo i Evropskoj komisiji koja nam vrlo često zamera da ne postoji politička volja da se Srbija obračuna sa organizovanim kriminalom i korupcijom, kada kažemo – evo, postoji politička volja, mi to radimo praktično zakonodavno. Dakle, onog trenutka kada postoji jedna sinergija između praktičnog i zakonodavnog delovanja, e onda dolazi do jedne nervoze kod jednog dela opozicije, konkretno onih, gospodine Bakarec, koji ste naveli, znači, postoji opravdan razlog za sve to. Pretnje i njihova hrabrost su jako dobro poznate. Znate, oni imaju taman toliko hrabrosti da se pojave na konferenciji za štampu i ne odgovore na pitanja novinara. Eto, to je hrabrost. Održite kao ono u karateu, znate kate sa zamišljenim protivnikom i okrenete se i odete. (Dragan D. Marković: Prvo mora žuti pojas.) Nemaju oni žuti pojas. Nisu oni došli ni do prvog časa. Onda kada vam postavi novinarka pitanje – Da li imate vi račun ili nemate račun? Da li imate taj novac ili nemate taj novac? Vi samo treba da odgovorite sa „da“ ili „ne“, ništa više ako ste već sazvali konferenciju za štampu. Vi kažete – ne, ja ću vas da tužim. Da li je to savremena demokratija za koju se zalažu? Da li je to nezavisno pravosuđe i sudstvo za koje se zalaže ta kvazi opozicija? Verujem da ćemo mi, gospodine ministre vrlo brzo, ne možete vi to sad nama reći, ja to zna, ali verujem da ćemo vrlo brzo dobiti odgovore na sva ona pitanja na koja su ti kvazi opozicionari izbegli da odgovore. Šta je problem u tome ako ste vi sigurni u nešto, pa šta je problem da odete na poligrafi da odgovorite na tri konkretna pitanja? Imate račun? Imate novac? Odakle vam novac? (Dragan D. Marković: Ja sam ga zvao, on nije hteo da ide.) Evo, gospodin Marković se ponudio na poligraf i ponudio da unakrsno odgovaraju na pitanja. (Dragan D. Marković: Ne, nego sam ga zvao, a on nije hteo da ide.) Šta je problem u tome? Znači, postoji nešto što mi ne znamo. Verujem da ćete vi vrlo brzo uz ostale nadležne organe i nadležne institucije doći do konkretnih odgovora. Kada građani kažu šta misle o tim, nazovite liderima opozicije, e onda imate one režijske predstave, izraziću se gradskim vokabularom, cmizdrite pred kamerama, ali treba prvo da vas dobro izmontiraju, moraju da naprave dobru režiju, pa da ispadne da plačete jer vam je neko rekao da ste lopov. Šta ste vi sve izgovorili, pre svega toga. Treba da se zapitate zašto vam građani to govore. Zaboga, pogođena je vaša porodica. Da li ste razmišljali o porodicama drugih? Da li ste razmišljali o našim porodicama? Ne. Suština je u tome da sebe prikažete kao žrtvu. Ne očekuje narod od političara da sebe predstavljaju kao žrtvu. Narod od političara očekuje konkretna rešenja i odgovore na ključna pitanja, upravo onako kako to čini i predsednik Republike, kako to čini Vlada Republike Srbije, kako to čini i Narodna skupština Republike Srbije. Znate kako, ja bih mu možda i poverovao da je on nešto želeo da promeni, pa, recimo, da je rekao ovim svojim saborcima: „Stanite ljudi, pa ne ulazi se na takav način u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Pa, nemojte srpskom zastavom. Stanite, nemojte napadati fizički novinarku TV „Pink“ koja ima jedva 40 kilograma“. To je velika hrabrost, morate priznati. Za to je potrebna velika hrabrost. „Stanite, nemojte! Uvedene su vanredne mere, vanredna situacija. Nemojte mi da dajemo loš primer tako što ćemo da sedimo ovde pred Skupštinom i da se na onakav način obraćamo penzionerima. Nemojte da napadate na onakav način predsednika Administrativnog odbora, da fizički nasrnete na njega. Stani, ti Obradoviću, nemoj tako da ulaziš u Kabinet predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, nije primereno, nije dostojanstveno“. Da je to učinio ranije pre ovog scenarija, pre ove režije, da je pokušao nešto da promeni možda bi mu neko i poverovao. Ovako, politička magla, politički marketing, više ne prolazi. Kada već govorimo o porodicama, pa ja moram da vas podsetim, mi smo o tome govorili ovde u parlamentu još u prethodnom sazivu, hajde da se podsetimo ko je izmislio tu matricu i taj patent da se pominju porodice političara i da se putem društvenih mreža objavljuju fotografije dece političara. Pa, mi smo ih molili da to ne čine. To nije učinio niko iz vladajuće koalicije. Gospodo, mi se bavimo… Niste gospoda, ne mogu da kažem „gospodo“, ali mi se bavimo politikom. Nismo pitali svoje porodice i svoju decu da li će da se bavimo politikom, nego smo odlučili i bavimo se politikom. Na nas možete, ja sam milion puta rekao, pa sručite kofu fekalija, ali budite hrabri i učinite to politički. Nemojte poturati druge i nemojte kreirati ovakav scenario. Pokažite bar malo odlučnosti, bar malo hrabrosti, ali znate, manjak političke moći, manjak političkog uticaja, nemanje političkog programa, nemanje nikakve političke ideologije, izlaza iz jedne, rekao bih, bezizlazne političke situacije… Pa, ne čekaju oni evropske parlamentarce zbog izbornih uslova, nego misle da će tako da izvrše nekakav pritisak. Pa, nema pritiska. Nema pritiska. Neće bez izbora niko doći na vlast u Srbiji. Demokratija se u Srbiji ostvaruje na izborima i jedino izbori mogu da promene politički kurs Srbije. Zaboravite to zavučete za rukav i da tražite svoje parlamentarce koji će da podnose 400 amandmana kako bi loše govorili o Srbiji. Zaboravite na to. Ne glasaju evropski parlamentarci, glasaju građani Srbije. Prestanite da crtate mete na čelo članovima porodice i predsednika Srbije. Prestanite svima nama da crtate mete na čelo. Dosta više toga! Imajte hrabrosti i pokušajte politički da se obračunate i nemojte za to da poturate druge. Maločas je gospodin Bakarec pomenuo lustraciju, a vi mislite da oni znaju šta je lustracija? (Nebojša Bakarec: I Revanšizam.) Znate šta… Lustracija i revanšizam, da. Lustraciju je pomenuo jedan, a revanšizam onaj hrabri, onaj drugi, onaj hrabri kojih se baš svi plašimo, samo što bih ja voleo da umesto što nam šalju, gospodine Vulin, i to ću da vas zamolim, što nam svako veče, ne svako veče, ali otprilike onako sporadično pošalju neku političku predstavu ovde pred Skupštinu, ja nemam problem. Nemam problem. Iako sam takvog zdravstvenog stanja, zaista nemam problem. Mene su pozvali na fizički obračun, pa su krenuli na automobil. Ne znam šta će da postignu time? Ne interesuju oni mene, ali vas molim da se prave dobre bezbednosne procene zbog koleginica koje su kamenovane, zbog koleginica koje su nazivane najporgrdnijim imenima. Ne želim ja one u prvom redu, koji mi deluju i alkoholisano i ne bih rekao kako još, ja želim ove u prvom redu, ove političke lidere njihove, nazovite političke lidere. Ja želim njih da vidim u prvom redu, da mi oni kažu da se obračunamo, da pokažu hrabrost da se obračunamo. Što se tiče lustracije, pa, znate kako, najbolju lustraciju, gospodine Vulin, sprovode građani Srbije na izborima. Sada neka se oni zapitaju gde su oni danas, a gde smo mi. Neka pogledaju sastav parlamenta, neka pogledaju šta su građani Srbije rekli i neka se zapitaju kada govore o lustraciji, a kada govore o revanšizmu, pa zar oni misle da se neko njih plaši? Pa, mi iz Socijalističke partije Srbije nismo ih se plašili 5. oktobra 2000. godine, a posebno ćemo da ih se plašimo danas u 2021. godini. Dakle, ja vas molim samo jedno, ovi ljudi ovde su došli, i koleginice i kolege, da odgovorno, ozbiljno i posvećeno rade svoj posao i to rade i čine, dozvolite im i omogućite da nemaju takav vid nasilničkog i siledžijskog ponašanja, jer nije to politika, niti je to suština postojanja politike. To je daleko od politike, daleko od političkog vokabulara, svake političke tolerancije i političke korektnosti. Nema, to je prešlo svaku granicu. To je nasilničko, ponavljam, i siledžijsko ponašanje i to je društvena norma. Ne sme da bude društvena norma u Srbiji. To je nešto protiv čega moramo svi zajedno da se izborimo. Sada, kada je reč konkretno o amandmanima i kada je reč konkretno o zakonu, samo nekoliko rečenica. Najpre, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije smatra da je jako dobro što ste prihvatili sva tri amandmana i da će oni doprineti kvalitativnom zakonskom predlogu koji ste predložili. On će svakako imati podršku poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Ja ću najpre uopšteno nekoliko rečenica, da podsetim da je lična karta javna isprava kojom građani Srbije dokazuju svoj identitet i da obaveza posedovanja ovog dokumenta se odnosi na sve građane od navršene 16. godine života. Dobijanje lične karte, kao što smo rekli u raspravi u načelu, između ostalog jeste znak zrelosti, znak da građanin postaje vidljiv i prepoznat, ali i, ono što je jako važno, odgovoran pred zakonom. Za one koji prvi put dobijaju ličnu kartu to je čast, za državu je lična karta dokument proverljivosti identiteta. Digitalizacija koje je strateško opredeljenje Vlade Republike Srbije najpre je realizovana upravo kroz ličnu kartu kao digitalni dokument, odnosno digitalnu ličnu kartu. Modernizacija ovog dokumenta omogućava i brzu identifikaciju građana koja je značajna za savremeno društvo. Ovakav dokument doprinosi ubrzanim procedurama u ostvarivanju prava građana, ali i za državu. Pre uvođenja biometrijskih pasoša 2008. godine državljani Srbije mogli su da putuju bez viza samo u 19 zemalja sveta. Evropska unija je za građane naše zemlje ukinula vize 2009. godine. Državljani Srbije bez vize mogu da borave u 71 državi, dok nosioci diplomatskih i službenih pasoša bez vize mogu da uđu i borave u 93 države, a srpski pasoš na globalnom nivou je 28. na svetu. U skladu sa „mini Šengenom“ ljudi će biti u mogućnosti da putuju širom regiona sa važećom ličnom kartom. Sistem izrade lične karte, s druge strane, obezbeđuje maksimalnu zaštitu podataka o ličnosti, što je u eri digitalizacije i veoma važno, jer se danas mnogo lakše može doći do različitih podataka i ti podaci mogu biti zloupotrebljeni. Očigledno stepen zaštite podataka na ličnoj karti nije prostor za hakere koji danas surfuju internetom i upadaju u razne sisteme podataka. U tom smislu bih pohvalio stepen zaštite podataka na obrascu lične karte. Cilj izmene i dopuna o kojima govorimo deo je realizacije Vladinog projekta „Stop birokratiji“, koji je kreiran kako bi se smanjile, o tome je govorio i gospodin Marković, kako bi se smanjile administrativne i birokratske barijere u komunikaciji javne uprave sa građanima, privredom i u međusobnoj komunikaciji između državnih institucija. Što se tiče konkretno prvog amandmana koji je podnet na član 1. Predloga zakona, a odnosi se na član 7. važećeg zakona, dakle, amandmanom se dopunjuje odredba ovog člana tako što se dodavanjem novog stava 5. precizira da se u obrazac lične karte, koji ne sadrži čip, obavezno unosi podatak o adresi prijavljenog prebivališta. Ovo je svakako dobro i precizno rešenje kojim se obezbeđuje sadržaj istih podataka i za lične karte bez čipa i za lične karte sa čipom. Moram da kažem da elektronska lična karta, koja je zamenila stari papirnati obrazac, a to je bila stara lična karta u obliku knjižice, predstavlja jedan moderan obrazac kojim se lako rukuje, a korišćenje podataka je mnogo jednostavnije. Lična karta je sada primarni, osnovni identifikacioni dokument iz koga se crpe svi relevantni podaci o vlasniku. Naravno da ćemo podržati i ovaj amandman odbora i naravno da ćemo podržati i naredna dva amandmana odbora i, kao što sam rekao, naravno da ćemo podržati i zakon koji ste predložili. Još jednom, gospodine ministre, nemojte biti previše skromni, jer MUP, BIA i, ponavljam, tužilaštvo, treba da prikupe dokaze, treba da prikupe materijal, a tek onda rade pravosudni organi, a sve zavisi od onoga što vi i BIA i tužilaštvo odradite. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pre nego što nastavimo sa radom, jedno obaveštenje o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici saglasno čl. 27. i čl. 87 st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi ministre Vulin sa saradnicom, amandmani koji su pred nama su u funkciji poboljšanja samog teksta zakona i ja ću u danu za glasanje podržati predložene amandmane i naša poslanička grupa, takođe. Moramo da se osvrnemo, danas je svečani dan. Nakon 90 dana Skupština završava svoje redovno prolećno zasedanje, ali to ne znači da se staje sa radom. Kako nezvanično saznajemo, radiće se tokom čitavog lega i to ne kažem da bi se eventualno žalio zato što Skupština radi i zato što nema pauze, radi i svi građani Srbije, radi cela Srbija i to je neophodno da bismo imali ovako visok rast BDP-a. I predsednik Aleksandar Vučić upravo insistira da se zakoni donose, da se i Skupština sastaje stalno, da Vlada Republike Srbije predlaže zakonska rešenja, podzakonske akte koji će omogućiti bolji životni standard građanima Srbije. Svi zakoni koji su i bili na dnevnom redu u proteklom periodu upravo su usmereni na poboljšanje kvaliteta života građana Srbije, direktno, kao i kada govorimo o ličnoj karti, omogućujemo građanima da imaju niže troškove kod zamene lične karte i sve ono o čemu su kolege pričale ranije je usmereno upravo ka tom da se građanima Srbije omogući da imaju jednu bolju administraciju, jednu bolju birokratiju, da ovde imamo niže administrativne troškove i na kraju krajeva da harmonizujemo naše zakonodavstvo sa evropskim zakonodavstvom. Kažem, radi se danas, na ovakav način Vlada Republike Srbije, zajedno sa Narodnom skupštinom radi efikasno. U prethodnom periodu usvojili smo preko 200 različitih zakona, podzakonskih akata, raznih sporazuma. Predsednik Aleksandar Vučić konstantno zadaje, da tako kažem, jedan jak tempo i Vladi Republike Srbije i ministrima, kao i Narodnoj skupštini. Vidimo da ovde imamo i te kako mnogo posla. Nije kao u neka prošla vremena, kada su, znate i sami, glasali iz Bodruma, kada su se sastajali elektronski, kada se nije ni dolazilo. Kako dođe leto, tako se ništa i ne radi. To je ranije bio slučaj. I nije samo to bio slučaj sa Narodnom skupštinom. Mi se sećamo kako su ministri tada shvatali svoje resore. Onaj koji dobije resor, to shvati kao lični feud za sebe i za svoje najmilije da, što se kaže, namiruje širu i užu familiju i da se podrazumeva dok je na vlasti ta stranka on ostaje ministar. To danas nije slučaj. Danas onaj ministar koji nema iza sebe rezultate, koji ne postiže zacrtane ciljeve koje predsednik Vučić traži, biva smenjen i to je nešto što je nova praksa u našoj demokratiji od kada je SNS i Aleksandar Vučić preuzeo vlast. I, ne samo da ministri imaju zacrtane ciljeve, konstantno se upravo insistira, vi ministre znate, na rasu BPD-a, to je nešto što je danas najvažnija stvar u Srbiji. Mi hoćemo da dostignemo evropski kvalitet života, a to ne možemo bez snažnog rasta BDP-a, kakav imamo danas. Dok smo imali bivši režim na vlasti i Borisa Tadića i njegovo predsednikovanje, sećamo se da se dolazilo na posao, da je predsednik, po radnim listama može da se vidi, od pola dvanaest je radio čovek, do dva sata je već bio kući i zato upravo posledica te politike i jeste 79% BDP, koji je bio zaduženost zemlje i jeste posledica 400.000 otpuštenih ljudi na ulici, 1.000 zatvorenih fabrika. Sećamo se da su imali svega 30 kilometara izgrađenih autoputeva. To je sve posledica upravo tog jednog lošeg odnosa prema samoj državi koje bivši režim imao kada je reč o najvažnijim nekim nacionalnim interesima. Ne govorim ja to danas zato što mi želimo da za neke naše propuste krivimo ovde bivši režim ili ljude iz prethodne vlasti, već upravo zato što su perjanice tog režima danas lideri opozicije, koji se zalažu da dođu na vlast opet. I upravo kažem isti ljudi, apsolutno isti ljudi danas pretenduju na punu državnu kasu, isti oni i Boris Tadić, koji se izvinjavao po regionu zato što je Srbin, to ga je bilo sramota, isti taj Vuk pozderac Jeremić, koji je, znamo i sami, udario pečat na kosovsku nezavisnost onim idiotskim pitanjem, isti Dragan Đilas, koji je ostavio milijardu i 200 miliona duga u beogradskoj kasi, koji je sagradio najskuplji most na svetu i koji je bio glavni trgovac državnim sekundama za vreme dok je bio na vlasti. E pa, ista ta trojka danas pretenduje na državnu kasu, jurišaju i kako čujem, ovde imaju neke nove metode dolaska na vlast, obzirom da ih građani neće, obzirom da ne mogu da dođu na vlast na jedan civilizovan, normalan način da kandiduju politiku, a da građani podrže tu politiku na izborima, oni kandiduju, kako sam čuo i kolega Milićević je rekao, revanšizam, lustracija, to je nešto za šta se oni danas zalažu. Možete da zamislite Vuka Jeremića kako nekoga lustrira, kako nad nekim vrši revanšizam? Zaista, toplo bih mu preporučio da se pogleda u ogledalo i shvatiće da od te rabote apsolutno nema ništa. Ti isti ljudi, Milan St. Protić, raznorazni, Jove Bakići i slični koji ovde poručuju da će da nas jure, da će da dignu kuku i motiku i kako će ne znam šta rade su oni koji danas, prosto to ne mogu drugačije da kažem, nego smešno deluje kad ti i takvi ljudi, opskurni likovi danas govore kako bi oni ovde sprovodili određene radnje, zaista je neverovatno. Mi to moramo sve da slušamo, sve te budalaštine, sve te idiotske priče, prosto, moramo da slušamo, ne smemo da reagujemo, reći će nam da smo mi ovde neka diktatura. Strašna je ova Vučićeva diktatura gde svako može da vas napada, da govori da će da vas veša, hapsi, progoni, a vi ne možete ništa da kažete zato što će odmah da vam iz Saveta Evrope kažu, iz EU, kako to ne sme da se radi. Zamislite situaciju da narodni poslanik pozove na revanšizam prema bivšem režimu, evo, sad da kažem da treba da se sprovede revanšizam nad Vukom Jeremićem, nad Draganom Đilasom, kako bismo imali situaciju što se tiče naše međunarodne pozicije. Pa sigurno bi se oglasio i OEBS i UN i svi živi bi skočili u zaštitu ovde ugroženih prava nekih opozicionara. A, imali bi itekako prava da tražimo revanšizam nad onima koji su ojadili i opustošili ovu zemlju, koji su napunili džepove, koji su u 50 država sklonili svoje pare, opljačkane od građana Srbije. Mogli bi da insistiramo upravo na tim tezama na kojima oni danas insistiraju, ali mi to nećemo da radimo. Mi imamo naše programe. Mi govorimo o jasnim obećanjima građanima Srbije. Naša politika jeste da naša deca ostanu ovde, tako nam se i zove lista „Za našu decu“. Mi se zalažemo da u Srbiji deca ostanu i da mi, dakle, na taj način demonstriramo naš patriotizam, a ne da se busamo jednom rukom u prsa, dok nam je druga ruka u džepu građana Srbije, kao što su te secikese radile dok su bile na vlasti. Prema tome, svi zakoni koje usvajamo usmereni su na poboljšanje životnog standarda. Govorili smo u prethodnom periodu ovde o mnogim zakonima i o Zakonu o registru administrativnih postupaka i o Zakonu o fiskalizaciji, Zakonu o ličnoj karti. To je sve deo one Agende koju je naša Vlada usvojila 2016. i 2020. godine o digitalizaciji naše države, i to sve, dakle, direktno je usmereno na poboljšanje životnog standarda građana Republike Srbije i ne samo građana Republike Srbije, nego i naše privrede. Investicije upravo i dolaze u Srbiju, zato što mi osluškujemo potrebe privrede i investitora koji žele da ulažu i ovde omogućavamo dobrim zakonskim rešenjima jedan bolji prosto poslovni ambijent za sve njih. Zato i možemo da govorimo o velikom prilivu stranih investicija. Godine 2019. bili smo rekorderi, 2020. je nešto bila usporena zbog Korone, ali, evo, već 2021. godine mi vidimo da i dalje rast BDP-a, dolazak stranih investicija se nastavlja. Predsednik je juče, na radost svih u Valjevu, najavio dolazak kompanije „Bizerba“ nemačke investicije koja će da omogući otvaranje na hiljade radnih mesta i, ono posebno što želim da naglasim, otvaraće se visokoplatežna radna mesta za inženjere, ljude koji će imati plate od po nekoliko hiljada evra. To namerno kažem baš zbog onih zluradih kritika koje čujemo u prethodnom periodu kako, eto, mi ovde dovodimo samo one investitore koji zapošljavaju, kako oni kažu, motače kablova i na neki način vređaju sve ljude koji danas rade u Srbiji i pošteno zarađuju za hleb. Isti ti koji su ih opljačkali, koji su ih unazadili, za čijeg je vremena minimalac bio 20.000 dinara, a sećamo se dobro, ja znam lično primer ljudi koji su kada podignu minimalac bili u obavezi da gazdi vrate deo minimalca na ruke, i to svi znamo da se dešavalo, isti ti koji su tako ojadili ovaj narod danas sa podsmehom govore o ljudima koji rade, koji su zaposleni. Naravno, u prvom periodu kad smo dovlačili strane investicije morali smo da dovodimo apsolutno sve što nam se nudilo i idite vi u Vranje i Leskovac i dole u one fabrike koje su otvorili stranci i recite tim ljudima da im ne treba tih 40-50 hiljada dinara, da kažem da je to bila neka malo niža platežna tada moć tih investitora, ali upravo smo morali da zaposlimo narod da bismo danas mogli da podižemo plate i danas svima njima koji rade danas u tim fabrikama imamo priliku da podižemo plate, da podižemo minimalac i da na taj način i teramo te investitore da ljudima daju bolje uslove. Morali smo da zaposlimo Srbiju, s obzirom da su svi bili nezaposleni dok su oni bili na vlasti. Danas možemo da kažemo - dovodimo „Bizerbu“ u Valjevo, imaće naši inženjeri platu od po nekoliko hiljada evra, dolazi investicija u Prijepolje, kako smo čuli. Takođe, godinama se, decenijama se čekala jedna dobra investicija u Zlatiborski okrug. Danas možemo da kažemo da će dole naši mladi inženjeri ostajati, da će imati priliku da ne idu za Beograd i za veće gradove. Japanska investicija, kako čujemo „Nidek“ koja ulaže, pazite, dve milijarde evra u najsavremenije tehnologije, dolazi u Srbiju, planira otvaranje 10.000 radnih mesta. Plate će biti i do 3.000 evra. Upravo o tome govorimo. Morali smo prvo da zaposlimo Srbiju da bismo privukli ove investitore koji dolaze i nude posao, da kažem, na mnogo plaćeniji način nego što su bile ove prve investicije koje su dolazile posle 2014. godine kada smo se prosto borili sa nezaposlenošću. Danas imamo zaposlenost ispod 7%, možemo da diktiramo plate i da tražimo da ovde dolaze investitori koji će da ulažu zaista u visoke tehnologije, da grade elektromotore, da prave ovde ono što nam treba za naše inženjere koji imaju, zaista, sve uslove da rade na bolje plaćenim poslovima. Ne govorimo samo mi o tome da Srbiji ide bolje, ne govore narodni poslanici, Vlada Republike Srbije, predsednik Vučić, pa da neko kaže – eto, oni se zalažu za određenu politiku pa moraju ovde da nas ubeđuju da je nešto što možda nije tako. Pogledajte šta kažu međunarodne organizacije. Evo, MMF pre neki dan daje prognozu da će Srbija prva posle Litvanije izaći iz ove krize upravo zbog visoke stope vakcina koja je opet posledica činjenice da imamo stabilnu ekonomiju, da smo mogli da dovedemo do toga da na vreme, da kaparišemo te vakcine, da ih dovedemo ovde kad niko nije imao, kad je ceo region kuburio sa vakcinama Srbija je imala dovoljno vakcina, davali smo širom regiona. Videli smo da je pre neki dan otišlo 100.000 vakcina u Češku. Dakle, Srbija je na pravi način odgovorila udaru krize, i to govori ne samo MMF, to govori juče ambasador Godfri, američki ambasador. Ne može niko da kaže da je ambasador najmoćnije zapadne države neko ko eto tako u javnosti izlazi sa nekim neproverenim informacijama i priča svašta. Dakle, on kaže da je Srbija lokomotiva razvoja Balkana. Ambasador Godfri upravo govori da je Srbija na jedan briljantan način izašla iz krize. Imali smo najmanji pad ekonomije u celoj Evropi. Sada imamo dobre osnove da podignemo BDP na 7%, što je i cilj svih ovih reformi koje sprovodimo. Ne govorimo, dakle, samo mi o tome, pak i ovi Đilasovi nesrećnici i ovi njihovi mediji, evo, vidite, „Danas“ piše kako sa žaljenjem prenosi vest iz nemačkog lista „Zidojče cajtung“ da će Srbija sa osnivanjem fabrika vakcina pojačati svoju moć, ne samo na Balkanu, nego u celoj Evropi. Čak i oni moraju da prihvate ono što je činjenica, što mi ovde govorimo. Čitam pre neki dan, takođe, jedan tajkunski nedeljnik piše kako nije baš dobro, u smislu kako rast BDP-a nije nešto najbitnije što treba da zanima građane, tu su, kaže, i drugi parametri. Dakle, oni ne negiraju da Srbija ima najveći BDP, rast BDP u Evropi, ali im smeta, što kažu, to se radi na takav način što država kroz javne investicije veštački gura BDP. Dakle, oni ne negiraju činjenicu da Srbija ima najveći BDP u Evropi, ali imaju potrebu da zovu svoje analitičare, tajkunske, koji dolaze i po zadatku pljuju po svojoj državi. To je, kažem još jednom, dokaz da mi govorimo ovde istinu. Niko ovde nema ništa drugo na pameti, osim da našoj državi bude bolje, da naša deca ostanu ovde. zato govorimo da je dobro što se sprovodi politika Aleksandra Vučića. Narod je najbolji sudija i zato imamo 60% podrške građana, a zato ovi koji su sa druge strane, koji pljuju sve dobro što dođe u Srbiju, nemaju ni za cenzus. Narod je najbolji sudija. Taj njihov nedovršeni film nikad više neće gledati u Srbiji, nikad se više tajkuni neće pitati ni za mesnu zajednicu, a kamoli za upravljanje našom državom, jer Srbija veruje onoj politici koja je doprinela da danas imamo ovakav rast BDP, ovoliko novih fabrika, ovoliko novih investicija, autoputeva, železnica i svega o čemu govorimo u parlamentu, evo, od kada je formiran. Dakle, govorimo ono što građani treba da znaju, a to je da radimo zarad boljitka građana Srbije. To je ona politika koja ima danas legitimitet i većinu i siguran sam da će i u narednom periodu politika predsednika Aleksandra Vučića, SNS pobeđivati na izborima one koji na svaki način gledaju da popljuju svoju državu, jer nemaju nikakav drugi program i ne znaju na koji način da se vrate na vlast. Poručujemo im da se tajkuni nikada više neće vratiti na vlast dok je SNS, dok je predsednika Vučića. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Kao što smo rekli, svi amandmani koje je Narodna skupština podnela su prihvaćeni od strane Vlade Republike Srbije. Koristim priliku još jednom da se zahvalim svim narodnim poslanicima na doprinosu da i ovaj zakon bude bolji i korisniji. Iskoristiću ovu priliku da se nadovežem i na izlaganje vas, poštovani poslaniče, ali tako i na izlaganje poštovanog predsednika poslaničke grupe SPS. Znate, ja sam bio ovde u istoj ovoj klupi, u istom ovom parlamentu, mnogi od vas su bili tada članovi tog saziva kada smo donosili Zakon o radu. Podsetiću vas kakvu je to histeriju izazvalo, kakve smo sukobe imali, kakve smo napade imali, kakve smo laži slušali o sebi i o zakonu koji smo donosili, a to je zakon koji je bio prvi reformski zakon, zakon koji je na kraju doveo do ovoga da Srbija ima bolju, efikasniju, uspešniju privredu i veću zaposlenost. Kada smo donosili Zakon o radu nezaposlenost je bila preko 24%, novca u državnoj kasi je bilo za do dva meseca plata i penzija, isplaćivali smo 70% penzija iz državnog budžeta, dotirajući penzije. Tako je izgledala Srbija koju smo nasledili od DOS-ovaca, od tih što bi da nas lustriraju. Tako je izgledala Srbija. Danas Srbija ima nezaposlenost ispod evropskog proseka. Danas se penzije iz državnog budžeta isplaćuju oko 40%, ostalo iz realnih izvora. Danas je prosečna zarada, danas je minimalac, danas je sve neuporedivo više u apsolutnim iznosima zato što smo obezbedili visoku zaposlenost, zato što je država napravila ambijent da ljudi iz celog sveta dolaze i ulažu baš u Srbiju. Što? Jel mislite da ne mogu da ulažu u Rumuniju? Šta fali tržištu od 18 miliona ljudi, koja je usput članica EU? Što ulažu u Srbiju? Zato što smo obezbedili takav ambijent, zato što smo obezbedili političku stabilnost koja je preduslov ekonomske stabilnosti. Zato politika predsednika Vučića pokazuje rezultate, daje rezultate. I to je vidljivo. Moram da se osvrnem na lustraciju o kojoj ste govorili. Izvinite, a šta je tu nepoznato? Šestog oktobra je počela lustracija, 6. oktobra svi politički neistomišljenici su bili izbačeni iz svih državnih institucija. Nisu se zamarali zakonskim formama, nisu se zamarali papirima, pismima, disciplinskim komisijama, izbacivali su fizički ljude na ulicu. Sećate se da su upadali od Carine, preko Narodne banke pa do Fudbalskog saveza. Ni jedna institucija u ovoj zemlji nije bila pošteđena njihove lustracije. Sve su to već radili. Sve smo mi to već doživeli. Koliko političkih neistomišljenika su zadržali u državnim organima? Ni jednog. Nisu oni kao predsednik Vučić omogućili da supruga opozicionog lidera postane važan državni funkcioner i predstavnik u međunarodnim institucijama. To nije mogao niko ni da pomisli, ni da zamisli. Ko je to od naših članova porodice mogao da radi u državnim institucijama, u javnim preduzećima? Kada sam ušao u ovaj parlament 2012. godine, to je bio prvi sekund u mom životu da sam bio na budžetu Republike Srbije. Nikada, nikada za dvadeset i nešto godina staža koliko sam tada imao, nisam radio ni u jednoj javnoj instituciji ili državi Srbiji. Posle 5. oktobra da zaposlenim u javnom preduzeću ili organu državne uprave kao zvanični neistomišljenik DOS, nezamislivo ili bilo koji član moje porodice, nezamislivo. Bilo je dovoljno da pomisle da ti je prijatelj, ne član, prijatelj, nezamislivo da zaposli bilo gde odlučuje država i bilo gde gde je budžet. Mi smo tu lustraciju već preživeli. Mi so to već videli. Zabranjivali su nam i da radimo i da se pojavljujemo i da se bavimo politikom, činili su sve da zabrane svako drugačije mišljenje. Mi smo to već videli, mi smo to već preživeli. Sada bi možda bili još brutalniji ukoliko je moguće biti brutalniji od onih koji su zapalili ovu Skupštinu, prebijali novinare, linčovali ljude po ulicama. Ne znam da li se može biti još brutalniji, ali ako može, oni bi to i bili. Mi smo to već videli, sve smo to preživeli. Znate, ta lustracija se, kao što se dobro sećate, nije odnosila samo na nas koji smo bili politički istaknuti, već i na svakog glasača, kao što bi se sutra odnosila na svakog glasača SNS i naše koalicije, na svakog, bez izuzetka. Slušali ste Jeremića i Đilasa, koji kažu – svi vi koji na mrežama dajete komentare, čistićete sutra klozete, ja vam to garantujem. Dakle, ne samo da bi spremili lustraciju za političke protivnike kojima znaju imena i prezimena, već i za one čija bi imena sutra saznali samo da su glasali za SNS. Nije to lustracija političkih neistomišljenika. To je lustracija čitavog naroda, svih koji nisu pod njima. Samo ne dajte mi da ovo bude moj stav i moj utisak, samo čitajte šta govore u javnim nastupima, čitajte šta pišu na mrežama, na svojim profilima, samo pogledajte koliko puta su zapretili svakom ko im je dao kritičku opasku da će nestati, bez obzira da li je u pitanju novinar, političar, običan čovek koji ima svoj stav. Kada bi imali još jednu priliku da završe to što su započeli, uradili bi jednu jedinu stvar koji nisu stigli da urade. Zakonom bi zabranili politički angažman svima koji nisu deo njihovih partija. I samo to još nisu stigli da urade. Koliko puta smo ih čuli da kažu – ne zna narod za šta glasa, ne zna narod o čemu razmišlja. Koliko puta ste ih slušali kako govore, kako je narod zaveden medijima. Građani Srbije su inteligentni ljudi, odrasli ljudi, ljudi koji znaju šta je politika, koji imaju političko iskustvo, koji imaju političku kulturu, njih ne možete prevariti, ne možete ih zavesti. Kada bi imali priliku da završe lustraciju koju su započeli i koji su 12 godina sprovodili nad svim neistomišljenicima samo bi dodali još to – zabranjuje se političko angažovanje, kandidovanje na izborima, učešće u bilo kakvoj formi izbora svima koji ne pripadaju partijama DOS-a. I to je sve. Nemamo se šta čuditi, sve smo to preživeli. Građani Srbije ne verujem da će dozvoliti sebi da to još jednom prežive.
Zahvaljujem. Đorđe Milićević, replika. Da li je tako?
To je jedini način da mogu da se zahvalim ministru na odgovoru, mislim poslovnikom replika. Nemam ja tu šta da repliciram, osim da kažem. Gospodine ministre, nije to vaš stav i vaš utisak, to je na žalost realnost u Srbiji kada je reč o nazovite političkim stavovima ovog dela opozicije. Inače, lustracija bi se odnosila upravo ono što ste rekli, na svakog glasača SNS, SPS, i svakog onog koji je deo vladajuće koalicije, dovršili bi taj 6. oktobar. Tog 5. oktobra je bila SPS. Vi i ja smo tada bili u istoj političkoj opciji. Ja sam tog 5. oktobra imao 22 godine i tog decembra 2000. godine mi je bila prva kandidatura za narodnog poslanika. Znate kada sam mogao da nađem posao u narednim godinama? Mnogo teško, gospodine Vulin. Tako da sve to smo već prošli. Nemamo apsolutno nikakav strah i potpuno ste u pravu u jednom. Samo ću napraviti jednu digresiju. Kada ovakvi ljudi kažu za predsednika Srbija, to sam govorio tokom jučerašnjeg dana, da je malouman ili kako već, oni se obraćaju legitimno izabranom predsedniku građana Srbije. Oni kažu građanima Srbije, poručuju građanima Srbije, čiji predsednik ima ogromno poverenje i podršku da su maloumni i to sasvim dovoljno govori o njima, a ne o nama. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite
Zahvaljujem Poslanici Stranke pravde i pomirenja su se očitovali po ovom zakonu, kao i po ovim amandmanima, podržavamo u celosti i želimo da ovo unapređivanje bude samo jedno u nizu, tako da bezbednost u svakom pogledu građana Republike Srbije bude onakva kako oni zaslužuju. Uvaženi ministre, vi ste danas nekoliko puta kazali vrlo važne stvari koje su me ponukale da se javim za reč, da govorim o amandmanu, a jedna od njih jeste da kada država hoće da se obračuna, nema tog organizovanog kriminala koji ne može pasti i to jeste suština svega što su činjenice. Dokaz tome je ono što se događa ovde u prestonici i obračun sa jednom od najgorih kriminalnih grupa koje postoje u našem regionu. Takođe, vrlo je važna ova vaša ideja oko pozornika koji su neophodni i kao takvi važni za sigurnost i osećaj sigurnosti svakog građanina i ohrabrenje da taj projekat budu raspoređen na prostoru cele države. Sada ću vam nešto reći kao roditelj. Pre nekog vremena, kada se dogodila ona pucnjava pored policijske uprave u Novom Pazaru, gde je ranjena nevina žrtva, slučajna prolaznica, na metar i po od te pucnjave se nalazio moj rođeni sin, dečak, četvrti razred osnove škole, a iza njega moja majka od 70 godina. Nisam tada bio u Novom Pazaru i osećao sam se zaista strašno. Nakon onih stvari koje ste preduzeli u MUP, neko vreme sam bio sigurniji za bezbednost svoje porodice, međutim, sada iznova, kad god sam izvan Novog Pazara jako sam nesiguran i zabrinut za bezbednost kako svoje dece, tako i sve druge dece ovog grada. Kao što znate, juče se u sred tog grada dogodio pokušaj ubistva nožem. Pre tri dana se dogodio obračun između kriminalaca, gde je stradala nevina prolaznica. Pre toga, samo dva-tri dana, pao je metak na rekreativnom centru gde se okuplja veliki broj roditelja sa decom. Sve nam ovo govori da je zaista neophodno da se ova borba protiv organizovanog kriminala proširi, da država ima snažan odgovor za svaku vrstu kriminalnih grupa, ma gde se one nalazile, ma gde one delovale na području cele države, kako bi svi građani Republike Srbije osećali sigurnost i bili bezbedni za živote sebe i svojih porodica. Tada nisam bio u prilici da vam se zahvalim za sve ono što je tada urađeno i, naravno, da još jednom podvučem, s obzirom da su tada bile različite vrste prozivki, da kriminal i kriminalci nemaju ni veru, ni naciju, i da se sve ono što rade kriminalci, bez obzira na njihov rang, da li su to pripadnici narko kartela, organizovanog kriminala, da li su to obični razbojnici, provalnici, bilo koje vrste, moraju sankcionisati i da bezbednost građana zaista mora na najvećem nivou, a posebno deca, naši stari, kako bismo mogli uživati u svim ovim stvarima koje idu u pozitivnom pravcu i koje idu na to da ova naša država bude primer, ne samo u regionu, već i u Evropi, u svakom smislu. Ukoliko se ne bude preduzela snažna akcija svih organa na području svih organizovanih kriminalnih grupa gde one deluju, nećemo se tako osećati. Upravo ovog trenutka ja sam jako zabrinut za sudbinu sve dece u tom gradu, jer znam da su vani i pripadnici organizovanog kriminala i razne vrste ovih raznih kriminalaca i znam da kapaciteti kojima raspolaže Ministarstvo unutrašnjih poslova u ovom trenutku nisu dovoljni da odgovore na sve te zahteve, zbog čega su se oni tako i raširili i zato oni tako bezočno pokušavaju napraviti bilo kakva krivična dela, pa tako i u sred grada, u najužem centru grada, ubistvo u pokušaju i ranjavanje prolaznika koji ničim nisu zaslužili takav odnos. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Poštovani poslaniče, ja stvarno delim vašu zabrinutost. Vi se sećate, prošli put kada je nasilje eskaliralo u Novom Pazaru, država je reagovala, razgovarali smo sa svim političkim akterima u Novom Pazaru. Ako se ne varam, 54 dana je žandarmerija iz Kraljeva bila upućena u Novi Pazar, vršili smo kontrolu saobraćaja, kontrolu objekata, rada lokala, uhapsili smo značajan broj lica po različitim poternicama, oduzeli značajnu količinu naoružanja, pronašli nešto narkotika, oduzeli više automobila. Ono na šta sam beskrajno ponosan je to što nije bilo ni jedne jedine primedbe građana Novog Pazara. Niko nije rekao da je bilo ko prekoračio svoje ovlašćenje ili da se vršilo nasilje ili da se nije poštovala vera i običaji. Niko. Stvarno sam izuzetno ponosan zbog toga. Bilo je nekih političara koji su pokušali to da zloupotrebe, ali građani to jednostavno nisu prihvatili i to je ono što se računa. Sva krivična dela o kojima vi govorite u Novom Pazaru su policijski rasvetljena. Svi počinioci su uhvaćeni, ni jedan nije u bekstvu. Naravno, to meni nije ni najmanja uteha, jer to mora da prestane. Atmosfera nasilja koja vlada u Novom Pazaru je ono što mene brine. U svakom gradu imate nasilnike, imate bande, to se hapsi, to se procesuira, ali u Novom Pazaru, ne znam da li delite moj osećaj, vlada atmosfera da je nasilje prihvatljivo, da je to način rešavanja problema. Nažalost, uglavnom su to mladi ljudi. Neki od njih čak i nisu kriminalci. Ovi juče, nema tu nekih velikih dosijea iza njih, bodu se noževima, a ja stvarno ne znam ni zbog čega. Oni pre toga su bili ozbiljni kriminalci i oni su pohapšeni, naravno, kao što će i ova deca koja su pohapšena biti procesuirana. Nije rešenje da ponovo vratim žandarmeriju. Može da bude i jeste jedno od rešenja o kojima razmišljamo, ovih dana ćemo imati sastanak na nivou direkcije policije, da damo konkretan predlog šta ćemo da radimo, ali nije rešenje da se dovlače snage u Novi Pazar odnekud. Građani Novog Pazara treba da žive kao i bilo ko drugi, zašto bi stalno živeli u atmosferi da kada vide žandarmeriju sa dugim cevima na ulici da kažu - dobro je. Nije dobro. Ja se nisam osećao dobro zbog toga što sam slao žandarmeriju u Novi Pazar. Osećao sam se dobro kada je žandarmerija otišla a bilo je sve mirno, e tad sam se osećao dobro. Policijska uprava u Novom Pazaru mora da bude u stanju da samostalno kontroliše red i mir i uspostavi red i mir u Novom Pazaru. Nažalost, delim sa vama taj osećaj da nije u stanju i u narednim danima ćemo morati da izađemo sa konkretnim predlozima, ako su tu u pitanju kadrovska rešenja - i kadrovskim rešenjima, ali svakako nešto mora da se menja u Novom Pazaru. Ovo je apsolutno neprihvatljivo. Nije ovo nikakvo pitanje vere i nacije, zaista bih bio uvređen da neko pomisli da je ovo pitanje vere i nacije. Ovo nema nikakve veze sa tim. To su kriminalci koji maltretiraju ljude. To je više od svega, sa kriminalcima ćemo se mi lakše izboriti nego sa ovim, sa atmosferom da je nasilje prihvatljivo, da to može. Znate, kad imate organizovanu kriminalnu grupu, vi radite, na kraju je razbijete, idete dalje, ali ovo je atmosfera o kojoj govorim. Naravno da se u Novom Pazaru prelamaju brojni interesi, svašta se dešava tu. Mislim da sadašnja, ovo delim sa vama, gospodo narodni poslanici, delim sa vama taj osećaj, policijska uprava u Novom Pazaru nema kapacitete da vlada, da uspostavi javni red i mir. U narednim danima, kada se budem sastao sa direktorom policije i nadležnim ljudima u policiji, moraćemo izaći sa konkretnim predlozima, da vidimo šta raditi. Mi za Novi Pazar imamo veliki planove. Ideja je da se radi novi prostor, baš za šalter, jer je ona baraka stvarno neprihvatljiva, ljudi stoje napolju i po kiši i po suncu i to ne može da se toleriše. Hoćemo to da napravimo. Dosta smo uložili u vozila, u opremu policajaca. Zaista mi je stalo, iskreno mi je stalo. Ali, sa ovom atmosferom to neće ići. Znate, ja želim da svako može da se prošeta prelepim šetalištem u Novom Pazaru, da se družiš sa ljudima, da se upoznaješ, da nam deca rastu, da upoznamo jedni druge. Ovako neće ići. Zaista u narednim danima ovo shvatite kao javno preuzimanje obaveze. Sada imam priliku da to kažem, inače je sve već dogovoreno. Imaćemo sastanak na tu temu sa rukovodstvom policije, da vidimo šta nam je činiti, jer ovo nije prihvatljivo. Samo je pitanje šta još može da se desi. Šta ako neko donese bombu sledeći put, neće upotrebiti nož nego bombu? Naravno, kažem to i naravno za to ću moliti podršku i tražiću podršku svih političkih aktera u Novom Pazaru, da svi daju apsolutnu podršku, bez sumnje, bez sumnjičenja državi Srbiji, jer to je država svih građana i ovo jednostavno mora da se reši. Nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala vam, poštovani ministre na svim ovim iscrpnim odgovorima i svakako delim sa vama ovo zapažanje da žandarmerija nije trajno rešenje i ovde sam se više osvrtao na ovu vašu ideju o uvećanju pozornika. Mislim da bi to bilo bolje rešenje. Recimo, danas nemamo situaciju da pred svakom školom imamo školskog policajca, a kad smo pitali – zašto, zato što je nedovoljan kapacitet pripadnika MUP u tom gradu ili da imamo policajce koji su raspoređeni na svim kritičnim tačkama. Mislim da bi to bilo pravo rešenje, a ova atmosfera zaista jeste kako ste vi opisali. Uzrok tome nije toliko policija, uzrok tome, nažalost jesu oni delovi tužilaštva, konkretno koji su u sprezi sa određenim ljudima iz organizovanog kriminala i koji vrlo olako, sav onaj mukotrpni rad koji MUP uradi bace niz vodu, gde vrlo često ozbiljne kriminalce ostave da budu na slobodi, gde vrlo često ozbiljna krivična dela ne tretiraju onako kako bi morali da ih tretiraju, gde za pokušaj ubistva ili ubistava u pokušaju ljudi ne dobijaju adekvatne kazne, već budu blagonaklono pogledani od strane tužioca, od strane određenih sudija, a to se zna i koji su tužioci, sudije. Mi ovde o tome godinama govorimo i tu treba hobotnicu saseći zaista, jer inače će ovaj osećaj kriminalca da rade šta hoće, da se tako bahato ponašaju, rasti kod mladih generacija i mi ne možemo sačuvati našu decu. Ovo što kažete, tačno je, rasvetljena su sva ova zlodela, međutim, to ništa ne znači ni onoj gospođi koja je bila slučajni prolaznik, koja će sa trajnim posledicama ostati nakon tog ranjavanja. Ti idioti koji su na sred ulice u centru grada, gde masa i roditelja i dece, i prolaznika jedni na druge nasrtali hladnim oružjem, pištoljima itd, i nažalost, nije usamljena scena. Zaista se mora preduzeti maksimalan napor da se uvede red u ovu regiju, kada je u pogledu borba protiv svih vrsta kriminala i kriminalnih delatnika Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vuk Mirčetić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, javio sam se kako bih diskutovao o amandmanima na predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ličnoj karti. Ovi pomenuti amandmani su prevashodno tehničke prirode i u danu za glasanje ćemo ih svakako podržati. Međutim, ono što je važno i što je suština današnjeg glasanja jeste sam predlog zakona kojim je predloženo više izmena kako u cilju lakšeg ostvarivanja prava građana, tako i radi povećanja opšte bezbednosti. Prilikom ovog predloga zakona ovlašćeni predlagač se trudio da predloži zakonska rešenja koja su po meri naroda. Kvalitet usluga s jedne strane, i procedura javne administracije su važni faktori kvaliteta života građana, ali i konkurentnosti privrede. Ovim se stvara poslovno okruženje u kom može da se napreduje. S obzirom na to da birokratizacija često otežava funkcionisanje i građana i privrede Republika Srbija je donela plan prioritetnih aktivnosti za smanjenje administrativnih tereta, pod nazivom „stop birokratiji“. Kao što i sam naziv kaže cilj ovih prioritetnih aktivnosti, jeste smanjenje administrativnih tereta u Republici Srbiji. U vezi sa tim predložena promena člana 23. stav 3, stav 4. predloga postojećeg Zakona o ličnoj karti koji se odnosi na regulisanje oglašavanje lične karte nevažećom. Prema trenutnoj zakonskoj regulativi ukoliko jedna osoba izgubi ličnu kartu, ili na neki način nestane, istu mora da oglasi u Službenom Glasniku i za to mora da plati iznos od 798 dinara. Usvajanjem ove izmene zakona građani neće imati obavezu da plate navedeni trošak. Ukoliko pogledamo podatke videćemo da je trenutno 599.031 lična karta oglašena nevažećom, odnosno negde oko 60.000 ličnih karata godišnje se oglasi nevažećim. To govori o velikoj olakšici našim građanima. Jedna od predloženih izmena ovog zakona odnosi se i na upisivanje u čip lične karte sertifikata za elektronsku identifikaciju i predviđa se upisivanje kvalifikovanog sertifikata za elektronski potpis čime lična karta postaje i kvalifikovano sredstvo za kreiranje elektronskog potpisa. Na taj način će građani lakše moći da elektronski podnose zahteve i da elektronski potpisuju. Ovim se olakšava pre svega, korišćenje elektronskih portala, a tu pre svega mislim na portal e-uprave, jer na taj način građani mogu da podnose zahteve, bez odlaska na šalter. To je važno zbog dve stvari, s jedne strane smanjuje se birokratija, ono o čemu sam malopre govorio, a s druge strane, ono što je građanima jako važno, jeste da se smanjuje vreme čekanja. Naveo sam samo neke od predloženih izmena, i evidentno je da će ovakva zakonska rešenja omogućiti stvaranje poslovnog okruženja u kom može da se napreduje, o kom sam pričao na početku izlaganja. U vezi sa tim, jako je važno podsetiti građane Republike Srbije, da je pred sve nas ovde postavljeno šest prioriteta. Jedan od šest prioriteta jeste borba za interese našeg naroda i očuvanje vitalnih interesa Republike Srbije i KiM. Podsetimo se plana podrške države građanima i privredi, koji nam je ovde u plenumu predstavio Siniša Mali. Zbog građana pokazaću još jednom taj plan. Vidimo prema planu da je u maju planirana isplata za Srbe sa KiM, i to u iznosu od 100 evra za svakog građanina, uključujući i decu, i u iznosu od 200 evra u slučaju da je lice nezaposleno. Ovde vidimo da nije reč samo o planiranju, mi vidimo ovde da je reč i o realizaciji s obzirom na to da je upravo ove nedelje, i počela isplata tih 100, odnosno 200 evra. Ovo je jasan dokaz da Vlada Republike Srbije, s jedne strane planira, ali sa druge strane i realizuje planove. Kada pričamo o KiM, svi naši građani na KiM, koji imaju važeću ličnu kartu, mogli su da se prijave i za 30 plus 30 evra, novčane pomoći, a od 1. juna mogu da se prijave i za 3000 dinara, ukoliko se vakcinišu kao i svi građani Republike Srbije, i to bilo kojom vakcinom, makar jednom dozom. Našim građanima na KiM je neophodna kontinuirana pomoć i podrška, te je cilj Vlade Republike Srbije, poboljšanje kvaliteta njihovog života i otvaranje novih radnih mesta. S tim u vezi, podsetiću i na još dva od ukupno šest prioriteta koji su pred nama, to su pod jedan, ubrzane reforme i pod dva, ekonomsko osnaživanje Republike Srbije. Kao što vidimo, predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, se trude da obezbede što bolje poslovno okruženje kako bismo mogli da ispunimo ciljeve i planove koje imamo prema planu Srbija 2025. Važno je napomenuti i podsetiti, da kada je Aleksandar Vučić, postao premijer, prosečna plata je bila 330 evra, a prosečna plata u martu ove godine je 555 evra. Sve ovo ne bi moglo da bude realizovano da naši građani nisu iscrpeli teške reforme koje su mogle da se dese. Aleksandar Vučić je imao viziju kako Srbija može dugoročno da napreduje, i mi smo tada verovali u tu priču. Mi verujemo u tu priču i danas, verujemo u tu viziju i danas, i evo danas Srbija više nije zemlja gubitnika, već pobeđuje na brojnim poljima. Srbija nije beznačajna na mapi Evrope, niti na mapi sveta i imamo prijatelje kako na istoku, tako i na zapadu i imamo podršku da napredujemo. Sada moramo da radimo još više i još jače, kako bismo do kraja ove godine imali prosečnu platu u iznosu od 600 evra. Podsetiću da je prema planu Srbija 2025. planirano još mnogo toga da se uradi, i da smo na pravom putu da te 2025. godine imamo prosečnu platu od 900 evra, kako je planirano planom Srbija 2025. I na svemu što smo postigli, do sada narode, ja čestitam, čestitam svima nama i nastavljamo dalje zajedno. Građani Republike Srbije su na izborima glasali za svoju budućnost, za nove puteve, za investicije, za nove škole, za ekonomski napredak Srbije, za mir i stabilnost. Mi smo na pravom putu i za tu budućnost moramo još više da radimo, i još jače da se borimo da budemo još vredniji i još marljiviji i da nastavimo ono što je jako važno, da budemo u stalnoj komunikaciji sa našim građanima. Pred nama je veliki posao i svi moramo da damo svoj maksimum. I zato puna podrška u daljoj borbi predsedniku Aleksandru Vučiću, u nove pobede, živela Srbija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvaženi gospodine ministre sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, u potpunosti se slažem sa svim ovim amandmanima koji se tiču Zakona o ličnoj karti. Ono što bih želeo ovom prilikom da istaknem, jeste da je svakako jedno od najvažnijih pitanja, pitanje stanja bezbednosti u Srbiji. Jako mi je drago ovo što je ministar izložio i što su izložile moje kolege, poslanici, iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu, da je danas situacija u Srbiji, bezbednosna situacija, stabilna. Tako je danas, ali tako nije bilo, recimo do 2012. godine i danas smo imali prilike i da čujemo i na podsećanja bahatosti Dragana Đilasa, u vremenu dok je bio ministar i dok je bio gradonačelnik, jer znate šta građani Srbije, Dragan Đilas i njegovi saborci iz DS i iz svih stranaka koji su sa njima bili tada u toj užoj koalicij, naročito u periodu u vladavine DOS i periodu same DS, imali smo situaciju u Srbiji jednog oličenja bahatosti i vladavine kriminala i korupcije. To samo potvrđuje moju tezu da je jedina alternativa sadašnjoj vlasti vladavina kriminala i korupcije. Zato je dobro da ne dozvolimo, tj. građani Srbije da prepoznaju napore koje ulaže i Vlada Srbije, predsednik Vučić, MUP i u borbi protiv mafije i u borbi za brigu za našu decu, za budućnost za našu decu. Jer, samo se setimo šta je radio Dragan Đilas. Dragan Đilas je bio najmirniji i najsrećniji kada je imao obezbeđenje, a evo ministar će me ispraviti ako grešim, njega su obezbeđivali specijalci MUP-a, kako njega tako i ministarku pravde Snežanu Malović, a posle toga nemam podatak da je i jedan policajac obezbeđivao i gradonačelnika Malog i gradonačelnika Beograda Radojičića, ni ministra Selakovića, ni ministarku Nelu Kuburović, ni ministarku Maju Popović. Dakle, oni koji su bili na vlasti poput Dragana Đilasa i njegovi saborci oni su navikli, pod jedan da otimaju od građana, da milione stavljaju u svoje džepove, da imaju vozila sa rotacijama i blinkerima, ne samo oni, nego i njihovi saradnici, sekretarice i šefovi kabineta i da ih obezbeđuju specijalne snage MUP-a. Od čega da ih čuvaju? Od naroda? Od njihovih saboraca iz sveta kriminala? Od tajkuna sa kojima su sastavljali vlade, od stranih ambasadora sa kojima su se dogovarali? Od čega da ih čuvaju specijalne snage MUP-a? Onda se desi 2012. godina. Onda se dogodi i 2014. godina, kad smo imali definitivne promene u Beogradu i Draganu Đilasu više to ne odgovara. Jedno vreme je bio primiren, dok je bio predsednik Košarkaškog Saveza Srbije. Ja ću samo podsetiti javnost na sve njegove izjave gde je kao predsednik Košarkaškog Saveza Srbije dolazio na noge i predsedniku i premijeru Srbije i gradonačelniku Beograda i dolazio redovno ovde na prijeme u Skupštinu Grada da se zahvaljuje i predsedniku države, Vladi Srbije i Gradu Beogradu na svemu što čine za KSS, za mušku i žensku košarkašku reprezentaciju koji su tada osvajali svetske i evropske medalje. Onog trenutka kada mu je istekao mandat, onog trenutka kada su mu sprečene njegove poslovne kombinacije i da trpa milione u svoje džepove, onog trenutka kada je razotkriveno kako je radio sa SBB na štetu Telekoma, tog trenutka Đilas krene žestoko da napada aktuelnu vlast, predsednika Vučića i da se naglo vraća u politiku, zbog jednog interesa. Prvi interes je da se vrati na vlast kako bi mogao ponovo da otima i krade, a drugi interes da odu sa vlasti oni koji su krenuli da istražuju njegove mutne radnje i kako je on to krao i kako je otimao od građana Srbije za vreme njegove funkcije. Onda krene, ne samo kritika vlasti, nego kritika i predsednika Vučića i svih njegovih saradnika koji se bore žestoko protiv kriminala i korupcije i ne samo kritika saradnika, nego u toj borbi je nažalost, moram da kažem nažalost, jer to nije normalno za bilo kojeg političara da vređa porodicu svog političkog protivnika. To je radio Đilas, to radi Đilas, nadam se da to više neće da radi, ali on i njegovi saradnici to rade, vređaju, napadaju, naručuju tekstove, naručuju blogove, naručuju razne vrste napada, naravno i lažne optužbe i na račun predsednika Vučića i na račun njegove porodice. I, sada kad je MUP ne samo stalo na put mafiji, nego stalo na put i huliganima što smo imali prilike da vidimo prethodnih dana kad je ministar sa svojim saradnicima izašao na teren, izašao među građane da im kaže da su građani danas zaštićeni, da niko u Srbiji ne može da bude bahat, da huligani ne mogu više da vladaju Srbijom, da mangupski fazoni i huliganski i bahati način ponašanja Dragana Đilasa i njegovih saradnika ne može da prođe. Može on to da uradi, može on to da pokuša, ali mora da odgovara u skladu sa zakonom. Nadam se da će sve ove afere o kojima govorimo danas i o kojima smo govorili prethodnih dana da će ugledati sudski epilog i onda kada vidim presude, a nadam se da će sudstvo tu nezavisno da odreaguje i da će oni koji su krivi biti osuđeni na adekvatne kazne, da će biti osuđeni i oni koji su otimali od građana Srbije stotine miliona, ali i oni koji su na bilo koji način kršili Ustav i radili protiv države Srbije i radili protiv predsednika Aleksandra Vučića, na bilo koji način. Jer, potvrđeno je u više navrata poslednjih meseci da u Srbiji nema zaštićenih, e onda ako u Srbiji nema zaštićenih, onda mora sudstvo brzo i efikasno baš kao što radi policija, baš kao što radi Tužilaštvo, baš kao što rade bezbednosno obaveštajne službe u Srbiji, onda i sudstvo mora brzo i efikasno, energično, snažno i hrabro da odreaguje da ti sudski procesi budu brzi, efikasni i da se narod u Srbiji i da se celom svetu pošalje poruka zašto je Srbija zemlja pravde i da onaj koji radi protiv građana, da onaj koji se ponaša huliganski, koji se ponaša bahato, koji hoće da krade, da li je tajkun, da li je kriminalac, da li je Velja Belivuk, da li je pripadnik Kavačkog ili nekog drugog klana u Srbiji, ovde će odgovarati u skladu sa Zakonom, jer Srbija je zemlja pravd. Srbija je zemlja koja ima Vladu Srbije i predsednika Srbije koji vodi računa ne samo o ekonomiji i privredi naše države, ne samo što se tiče borbe protiv mafije, nego što se tiče i budućnosti dece i budućnosti i pomenutog Novog Pazara, i Novog Sada, Kraljeva, Niša, Prokuplja i svih onih gradova i opština koji se nalaze na teritoriji Srbije, jer i Ministarstvo unutrašnjih poslova je u obavezi i to odlično radi i nadam se da će tako i biti, ne samo da se bori protiv mafije, nego da se bori protiv huligana. Jako je bitno kada roditelji prošetaju sa svojom decom, kad odu u vrtić, kad odu u školu, kad odu u park da se osećaju bezbedno, a mogu se osećati bezbedno samo ako je stopa kriminala minimalna, tj. ako se smanjuje iz meseca u mesec, ako nema droge na ulici i ako se nastavi sa ovim sjajnim akcijama hapšenja narko-dilera, nema veze da li neko kod sebe kad je uhapšen ima jedan gram, deset grama ili kilogram, jer taj jedan gram se prodaje nekom detetu i to treba sprečiti. Nek se otme jedan gram od narko-dilera, nek se uhapsi jedan narko-diler danas, to je sprečeno ugrožavanje najmanje desetoro života, najmanje desetoro dece. Zato puna podrška i u borbi protiv narko mafije, ali da bi mogla ova borba da bude efikasna, da bi moglo Ministarstvo unutrašnjih poslova uopšte da funkcioniše, mi moramo imati i jednu podršku građana. Dakle i podrška medija, nemojte da pojedini mediji i pojedine nevladine organizacije, pojedini portali kad god nešto MUP-a i bezbednosne službe urade dobro, oni krenu to da napadaju zato što su prikazane određene fotografije. Pa, šta ako su prikazane određene fotografije određenih strašnih monstruoznih dela jednog kriminalnog klana? To se pokazuje ne da bi se zastrašivali građani Srbije, ne da bi nekom pozlilo kad vidi te strašne snimke, nego da se vidi ko je protivnik aktuelnoj vlasti u Srbiji, da se vidi ko vodi te organizovane kriminalne grupe, da narod utvrdi i da shvati kakva opasnost vreba i u Srbiji, i u regionu, da shvati kako imamo jednu ozbiljnu mafijašku hobotnicu sa svojim pipcima po celom Balkanu kao jednog od glavnih protivnika Republike Srbije. Prema tome, naravno da ću u danu za glasanje podržati ove amandmane, podržati ovaj zakon i podržati sve ono dobro što radi i MUP, i Vlada Srbije i mi kao narodni poslanici, kao zakonodavna vlast koji svi zajedno pružamo punu podršku u borbi protiv mafije koju uspešno sprovodi naš predsednik Aleksandar Vučić sa svojim saradnicima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mihailo Jokić. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo, gospodo, želim da čestitam nama Valjevcima što smo juče najzad dobili fabriku, fabriku koju smo čekali mesecima, da ne kažem godinama, fabriku koja će rešiti najvažniji problem u Valjevu, a to jeste da mladi ljudi koji završe tehničke fakultete se ponovo vraćaju u Valjevo. Zašto? Zato što će nova fabrika od 305 radnika koliko će zaposliti u septembru 2022. godine, preko 60% njih biti sa visokom stručnom spremom. To je za Valjevo i za njegov razvoj najvažnija i najbitnija stvar. S druge strane, sa uvećanim platama podićićemo standard građana Valjeva. Taj podatak je vrlo bitan. Gospodo, budžet grada Valjeva je 3.092 miliona, a 1.340 miliona je porez na dohodak, na plate i to onih 77% što ostaje gradu, a ono resto ide, naravno, Republici. Po toj samo stavci grad Valjevo dobija, a da ne kažem da ćemo dobiti gasovod. Gasovod ćemo dobiti cevima direktno iz Beograda. Šta rešavamo tim gasovodom? Ne samo tu fabriku, nego rešavamo problem o kome govorimo godinama, a to je ekološki problem. Ekološki problem je veliki problem grada Valjeva. Rešićemo problem grejanja u Valjevu, rešićemo problem grejanja u Krušiku. Znači, ovom fabrikom rešićemo mnoge probleme. Naravno da smo nešto dali, ali to što smo dali nije ni jedan posto od onoga što ćemo dobiti. Naravno, nikada nisam video srećnijeg predsednika, nego u onom momentu kada je potpisao da Valjevo dobije fabriku, jer i njemu je laknulo. Dugo smo to čekali. Uvek se nešto namestilo da Valjevo ostane, da taj problem ne bude rešen. Sada smo to rešili i da ne prejudiciram, ali očekuje se da ćemo mi negde 23. juna dobiti još jednu fabriku. Ako se to desi i ako 23. juna ponovo dobijemo jednu fabriku, i to ponovo iz Nemačke, da vam kažem, mi ćemo biti prvi grad u Srbiji. Nemojte da se ljutite, ali tako će to biti. Još jednom se zahvaljujem predsedniku i čestitam građanima Valjeva na dobitku. E, sada vama, druže ministre, da kažem nešto u vezi ličnih karata, u vezi bezbednosti građana. Za bezbednost građana i poverenje građana u državu, u sistem je najvažnije da oni koji rade u MUP-u, civilni, znači, uniformisani i oni neuniformisani budu to 24 sata, a ne samo, ministre, osam sati. Znači, 24 sata inspektor je inspektor. Šta to znači? Sagledava se njegovo ponašanje u malim gradovima, kao što je Valjevo, pa i u svim mestima - šta on to radi, sa kim se druži, kako se vlada itd, čime se bavi kada nije tih osam sati u službi? Kada to budemo stavili pod kontrolu, onda će se građani osetiti još bezbednijim, još sigurnijim. Ne mogu građani da prihvate da inspektor u slobodnom svom vremenu sedi za stolom nekog kriminalca ili problematičnog tipa, a to se dešava. To se dešava. Mi donosimo zakone, ali mi moramo da kontrolišemo izvršenje tih zakona. Šta nama nedostaje u MUP-u? Iznenadna i češća kontrola. Ja znam da MUP ima unutrašnju kontrolu, ali ta unutrašnja kontrola se mora pojačati, mora se nadzor vršiti češće i čvršće da bi bilo bolje. Slažem se ovo za pozornike i tako dalje. Znači, ljudi se moraju poznavati.. Građani moraju poznavati svog policajca, ali je vrlo bitno ovo što sam vam rekao. Znači, kao za sudije - ponašanje, vladanje onih koji su zaduženi da obezbede red i mir. Hvala i toliko.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Reč ima ministar Aleksandar Vulin.
Kao što smo rekli, svi amandmani koje su narodni poslanici predložili od Vlada Republike Srbije su usvojeni, tako i ovaj amandman. Iskoristiću priliku da se osvrnem na izlaganje uvaženog poslanika Jokića. Kada sam postao ministar unutrašnjih poslova, moj prvi akt je bila depeša svim policijskim stanicama, dakle, i svim policajcima samim tim, svim pripadnicima Ministarstva unutrašnjih poslova, u kome se podseća na obavezujuću instrukciju o operativnom radu policije, gde se, između ostalog, posebno naglašava da se svaki kontakt sa licem iz kriminogene sredine mora prijaviti neposrednom starešini. Kao što znate, postoje u policiji i oni koji imaju obavezu i zadatak da kontaktiraju sa kriminalcima. To su naša obaveštajna odeljenja, to je javni red i mir itd. kada je potrebno. Ali, svaki kontakt mora da bude prijavljen i odobren. Bila je neka praksa da se kaže – pa, to mi je prijatelj, brat, rođak, šta ja mogu kada je on moj rođak, vidimo se na slavi itd. To se mora prijaviti. To je, dakle, bila prva depeša. Druga depeša koju sam poslao jeste u kojoj sam tražio da mi se dostavi spisak onih koji su prijavili svoje kontakte sa kriminalcima. Svi koji nisu prijavili svoje kontakte sa kriminalcima, posle toga su disciplinski sankcionisani. Dakle, to je ozbiljan rad. Ima tačno određen broj lica koja smo prepoznali da vrše obezbeđenja kod kriminalaca, da koriste službena oružja i službenu značku tako što posle radnog vremena obezbeđuju razne kriminalce, pa kada ih nađete, kažu – to mi je drug, povezao me je kolima, šta sam ja tu mogao, gde je biće dela? Sada, posle ove dve depeše tu je biće dela – nisi prijavio taj kontakt, morao si i, shodno tome, ide disciplinska odgovornost. Neće se tolerisati to. Apsolutno je neprihvatljivo da policajci obezbeđuju kriminalce. To je, naravno, veoma mali broj, ali taj veoma mali broj pravi problem čitavoj onoj masi divnih i poštenih ljudi. Pa, vi svaki drugi dan pročitate u medijima da je neki policajac van dužnosti pomogao nekome, sprečio neku pljačku iako je bio u civilu, bio nenaoružan, ali on je policajac uvek, kao što i sami kažete. Dakle, striktno će se voditi računa o tome da nema kontakata policije sa kriminalcima po bilo kom obrazloženju. Znači, kontakt sa kriminalcima mora biti prijavljen. Ako nije prijavljen, onda će biti disciplinski sankcionisan i onda ti ljudi ne mogu da zadrže ni svoju značku, ni oružje, ni status koji do sada imaju. Da je to lako i da je brzo, nije, ali da postoji snažno opredeljenje unutar MUP-a da tako mora da bude, e postoji. Samo toliko. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bratislav Jugović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, druže Vulin sa saradnicima, poštovane kolege, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, naravno da ćemo podržati predložene amandmane i ovaj zakon, ali postoji jedna nedoumica kod starijih sugrađana. U razgovoru sa starijim sugrađanima koji planiraju da promene adresu prebivališta, ali ne planiraju da u narednom periodu, narednim godinama putuju izvan ove zemlje, kod njih je jedna dilema da li su u obavezi i da promene pasoš, obzirom da im, zapravo, i ne treba pasoš. Dakle, građanin Čačka želi da se preseli u selo, ima 70 godina, ima važeći pasoš i zanima ga da li je u obavezi i da menja pasoš i da plati tu taksu od 3.600 dinara. Kada smo već kod ličnih karata, želeo bih da izdvojim dve stavke iz lične karte druga Vulina, ali i iz lične karte drugih učesnika na političkoj sceni Srbije. Drug Vulin je 2000. godine, nakon 5. oktobra, kada su mnogi napuštali SPS, nakon revolucije koja je pojela svoju decu, on se učlanio u SPS kada je bilo najteže, zapravo učlanio se u stranku Slobodana Miloševića. Napustio je SPS kada je ona mimo volje svojih birača i svog članstva ušla u savez, odnosno u saradnju sa DS koja je Slobodana Miloševića isporučila Haškom tribunalu. Kada bismo po ovom osnovu posmatrali ličnu kartu Dragana Đilasa, videli bismo da je on DS napustio nakon što mu je DS omogućila da stekne nepristojno bogatstvo, koje se meri stotinama miliona evra. Dakle, DS je učestvovala u pljačkaškim privatizacijama, pljačkala je Srbiju da bi se Dragan Đilas obogatio i on je onda napustio stranku koja mu je omogućila da se nepristojno obogati. Tu je razlika između njih i nas. Takođe, kada bismo pričali o ličnoj karti Aleksandra Vučića, ima tu mnogo toga da se kaže, ali ja ću reći samo jednu stvar, da skoro 10 godina preko 50% građana Republike Srbije podržava Aleksandra Vučića, uprkos nezapamćenoj kampanji laži o njemu i članovima njegove porodice. Srbija zna zašto je to tako i građani znaju zašto ga glasaju i zašto ima tako veliku podršku. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč im ministar. Izvolite.
Samo ukratko da odgovorim. Obaveza promene putne isprave, ukoliko je došlo do promene prebivališta, je predviđeno izmenom i dopunom Zakona o putnim ispravama koji je usvojen pre nekih godinu, godinu i po, nemojte me baš držati striktno za reč. Dakle, ukoliko imate pasoš koji hoćete da koristite, a promenili ste prebivalište, morate da prijavite promenu prebivališta. Ukoliko nećete, nemate obavezu, jednostavno ne koristite. Isto važi, na primer, za saobraćajnu dozvolu, morate saobraćajnu, to morate da, tu se upisuje promena prebivališta, to morate da registrujete, ali recimo za vozačku dozvolu nemate, zato što u vozačkoj dozvoli se ne upisuje adresa, ne upisuje se prebivalište. Isto važi, na primer, za oružane listove, tamo se upisuje adresa. Ja znam da sad neko će reći - eto sada moramo i to da radimo. Čekajte ljudi, ali jedno moramo da uvedemo da znamo gde ko živi, to je zakonska obaveza i to je zakonska obaveza starija od ovog parlamenta. Otkako je donet prvi Zakon o putnim ispravama, regulisano je da morate prijaviti promenu, odnosno svoje prebivalište. Znam da je uvek nezgodno kada nešto morate da kažete ljudima - hajde sada morate i to da uradite, ali jednom mora da se uradi, jednom ćemo svi morati da se prijavimo tamo gde živimo. Mislim, nije baš tako komplikovano. Znam da nekad iziskuje određene napore, ali jednom to morate da uradite. Hajdemo da budemo realni, koliko građana Srbije menja na svakih mesec dana ili šest meseci svoje prebivalište? Pa, nije to baš tako često, ali i ako jeste, izvinite, evo sada govorim kao ministar unutrašnjih poslova, meni je jako stalo da znam gde ko živi stvarno, između ostalog, da bi mogao da mu dostavi recimo poziv od suda ili da bi moglo da stigne sve ono što od države traži. Znate, niko se nije bunio, recimo, kada kaže, evo, ovo što država daje ovu pomoć od 100 evra, pa od 50 evra, pa od 30 evra, pa sve ovo što se dalo, niko se nije bunio da se prijavi, niko se nije bunio i da dođe i kaže - ja sam tu, ovo je moja adresa, moj račun, uplatite tu, a sad kada treba da ode da promeni svoj pasoš, ako hoće već da putuje, onda je problem. Pa, nemoj da bude problem, mislim, završite taj posao. Dakle, ja razumem da građani uvek misle i što je normalno, niko ne želi dodatni posao, ali ovo je samo pokušaj da se uvede jedan red i kada ovo završimo, ovo pitanje se više nikad ni postavljati, biće normalno i prirodno da tamo gde živiš, to ti i piše u ličnim dokumentima i šta tu ima u krajnjoj liniji neobično. Eto, ništa više, samo to. Dakle, mislim da sam razjasnio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković.
Hvala, predsedavajuća. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, podrazumeva se da ćemo danas podržati i ove predložene amandmane, kao i sam zakon. Poštovani ministre, drago mi je što ste prepoznali kolika je korist i ovih amandmana i što su ovi amandmani prihvaćeni, ali uveren sam i da ste i prošli put kada ste prisustvovali sednici parlamenta, bili u prilici da vidite koliko su poslanici zainteresovani za sve ono što radi vaše Ministarstvo i sve ono što se tiče bezbednosti naših građana. Na samom početku, ja moram da se osvrnem na projekat, ako ćemo ga tako nazvati, a tiče se pozornika u zajednici ili policajca u zajednici. Mislim da građani moraju još bliže da shvate o čemu se radi i da im to što bliže objasnimo, jer neke generacije starije od mene, naravno, su imale takvu priliku u svom odrastanju i imali su prilike da se osećaju bezbednije na taj način, tako što ste u svom kraju imali policajca kog ste znali po imenu i prezimenu, koji je znao vas, koji je bio u mogućnosti da prepozna ko je nov u kraju ili ko je neko ko se tu pojavljuje sa nekim drugim razlogom. Činjenica da ćemo do kraja godine, ispravite me ako grešim, imati 400 takvih pozornika raspoređenih samo pokazuje koliko je država spremna da ulaže i da vodi računa o bezbednosti naših građana, ali isto tako, koliko smo spremni da sačuvamo bezbednost od onog najnižeg nivoa, pa do ovog najvećeg, ako ćemo to posmatrati kao obračun sa kriminalnim klanovima u našoj zemlji. Taj pozornik će imati zadatak da u tom reonu provede ceo svoj radni vek i bukvalno će znati, ako ne po imenu i prezimenu, onda po liku će znati svakog čoveka koji se nalazi u tom naselju. To je jako bitno iz prostog razloga što i onima koji požele da se bave kriminalom će biti otežan posao, jer će u samom startu biti prepoznati upravo od tog pozornika. Druga stvar koja je tu mnogo bitnija, mislim da je neko od prethodnih kolega poslanika to govorio, jeste bezbednost naše dece. Deca iz tog kraja će uvek imati kome da se obrate ukoliko naiđu na bilo kakav problem. To uliva dodatnu sigurnost i dodatan mir ne samo roditeljima, već i toj deci koja u tom naselju žive. Ovo je nešto što je jako dobro i uveren sam da ćemo rezultate primenjivanja ovog principa rada videti jako brzo, jer svako ko bude pomislio da se bavi kriminalom, moraće da zna da tu u tom kraju ili blizu te škole, blizu tog naselja postoji neki čovek kome je posao da vodi računa o zakonu i o bezbednosti ljudi koji tu žive. Kada već pričamo o sigurnosti, životu, ali i bezbednosti građana ne samo Beograda, već i Srbije, nakon mojih kolega narodnih poslanika koji su u prethodnom periodu diskutovali, ja želim, poštovani ministre, da se osvrnem na nešto što je nekako ispod radara prošlo, a desilo se i dešava se i ovih dana, a to je činjenica da po starom dobrom pravilu koje primenjuje jedan deo opozicije, a predvodi ih Dragan Đilas, svaku priliku kada se desi neki incident u našem gradu, napravi se emisija u kojoj određeni gosti tu emisiju koriste kako bi u spregu ili povezanost doveli predsednika Aleksandra Vučića i njegovu porodicu. O čemu se radi? Ovde smo pominjali šta se dešavalo nakon proslave titule navijača Crvene Zvezde, šta se dešavalo u Beton hali. Na samom početku, želim vama da čestitam i svim pripadnicima MUP što su munjevito odreagovali. Pratio sam te vesti. Imao sam prijatelje, koji su se, igrom slučaja, našli u jednom od tih restorana. Neverovatna je brzina reagovanja bila policije i kojom su se brzinom stvorili tu, odreagovali, pohapsili te vinovnike. I čini mi se da je preko 130 ljudi uhapšeno. Ono što zabrinjava jeste činjenica da je čak 17 lica bilo maloletno. To je nešto na čemu mi moramo kao društvo da radimo. Ali, raduje me ono o čemu ste vi pričali, ministre, a to je da nije poenta samo ovo razrešiti, već da vidimo i ko su nalogodavci i šta se krije iza toga. Kako je ta najava to veče došla od vas, tako su već sutradan, čini mi se, na televizijama pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa pravljene emisije u kojima su pojedini gosti izjavljivali stvari koje teško normalnom čoveku mogu i da padnu na pamet. Naime, novinar koji se proslavio, čije ime ne želim uopšte ni da pominjem, ne želim da mu dajem na težini, ali taj novinar se proslavio, znate svi o kome se radi, izjavom kako nas sve treba strpati u nekakve logore, kako nas treba zatvarati, kako nam treba određivati bandere na kojima ćemo biti vešani kada oni dođu na vlast, svoje gostovanje je iskoristio i izjavio sledeće – ovo nije bila proslava fudbalskog kluba Crvena Zvezda i njenih navijača, već je ovo bila proslava Aleksandra Vučića vlasnika fudbalskog kluba Crvena Zvezda i vlasnika cele Crvene Zvezde. U prvom momentu, kada čujete taj deo možete, to shvatiti i ovako i onako, kao neku ostrašćenost, šta god, ne možete imati previše razumevanja. Ali, ono što je zabrinjavajuće jeste šta je nakon toga izjavio, to je da on kao takav, kao organizator snosi odgovornost za incidente koji su se dogodili. Sad vidite koliki je to paradoks i ja kada sam sa ovog mesta pričao da će okriviti Aleksandra Vučića i kada pada kiša i kada sija sunce upravo se to dešava. Međutim, ako pogledate malo dublje u sve ovo o čemu su oni pričali, šta se provlači već po njihovim medijima prethodnih dana, vidite da je ovo samo nastavak one bolesne konstrukcije kriminalizacije i satanizacije porodice predsednika Aleksandra Vučića. Zašto ovo kažem? Nakon toga, ako se ta proslava desila za vikend, čini mi su subota ili nedelja, hajde da ne licitiramo sa danima, u utorak se već pojavila informacija da je napad na određene lokale bio obračun sa ostacima klana Veljka Belivuka. Dakle, već u drugom stepenu ovakvim izjavama da je to organizovao Aleksandar Vučić, opet uplićete njegovu porodicu i njegovu decu. Podsetiću vas su samo pre dve nedelje ti isti mediji, što do sada nije zabeleženo, preneli Instagram objavu ili Fejsbuk objavu jedne navijačke grupacije gde su direktno targetirali Danila Vučića. Kada sve ove stvari uvežete i kada zatvorite krug vidite da tendencija medija, koji su pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, jeste da u svakoj prilici, na svaki mogući način satanizuju porodicu predsednika Aleksandra Vučića, kojima je trenutno prva meta Danilo Vučić, a do skoro je bio brat Andrej Vučić. Kada se istinom razbiju sve te laži, oni samo izmišljaju nekakve nove afere, ne bi li pokušali na taj način da umanje sve one rezultate i uspehe koje postiže i Vlada Srbije i predsednik Aleksandar Vučić. Ja sam vas poštovani ministre nekoliko puta pitao u vezi bezbednosti predsednika Aleksandra Vučića i drago mi je što o tome ste ekspresno uvek odgovarali. Želim na ovo posebno da skrenem pažnju javnosti Srbije, jer je ovo već sad tendencija da se bilo kakav navijački obračun ili huliganski, šta god da se dešava mimo stadiona, pa oni to podvedu pod huliganski obračun, uveže i poveže sa porodicom ili sa predsednikom Aleksandrom Vučićem. Nemojte da vas podsećam, to ste vi lepo napomenuli, neko od kolega poslanika, da kada je počelo da se ispunjava dato obećanje predsednika Aleksandra Vučića da će se država obračunati sa mafijom i kriminalom da su oni sve to što se dešavalo, kada smo krenuli u taj obračun protiv mafije, oni podveli – jaoj, eto, nekome smetaju navijači. Ispostavilo se da oni nemaju veze sa navijačima, već da je to jedna od najokrutnijih, ne najokrutnijih, definitivno najokrutnija kriminalna grupa u Evropi koja nije prezala ni od čega. Kada se ispostavi da je onaj snajper, o kome smo svi ovde mnogo pre toga govorili, uperen u predsednika Aleksandra Vučića, pojavi se u nekom od njihovih štekova ili bunkera, kako ih nazivaju, oni i to pokušavaju da podvedu pod nekakvu šalu ili da to sve relativizuju. Samo želim da javnost bude upoznata sa svim ovim i da građani Srbije dobro razumeju sve ono što ljudi, koji su ovu zemlju opljačkali, upropastili, unazadili čine i nameravaju da čine u narednom periodu, ne bi li za sebe prikupili neki jeftini politički poen ili pokušali da destabilizuju Aleksandra Vučića napadima na njegovu porodicu. Poštovani ministre, sa time ću završiti, rekli ste kako se oseća policajac kada pročita u medijima pojedinim da je sve to šala, komika, da to nije ništa ozbiljno ili kako god. Oni to žele da podvedu. Budite uvereni da ćete u nama, kao narodnim poslanicima, i u ogromnoj većini građana Srbije imati podršku za sve ono što radite, jer radite u opštem interesu svih građana Srbije, jer čuvate bezbednost svih nas. Ne znam da li ste bili u prilici da ispratite danas medije i nešto što se pojavilo, a to je skandalozni snimak koji je izašao pre nekoliko sati i zato vas posebno molim da budete istrajni u ovoj borbi. Na tim društvenim mrežama, zanima me da li će to danas preneti ove Đilasove televizije, isplivao je snimak gde opet neka stranica Partizanovih navijača pušta pesmu i pevaju svi zajedno – nije Velja otišao daleko, kad se vrati nastradaće neko. Ovo je, poštovani ministre, ozbiljna pretnja svima i vama i policajcima koji učestvuju u ovoj istrazi, svima koji učestvuju u borbi protiv kriminala i očuvanja bezbednosti svih građana. Zato, kao narodni poslanik, pre svega, kao građanin ove zemlje, želim da istrajete u ovoj borbi i da se borite do kraja, jer mi drugu zemlju nemamo i ne nameravamo da se zbog obračuna nekakvih klanova iz nje selimo kao što to priželjkuje Dragan Đilas. On u svojoj borbi da zataška odakle mu 68 miliona evra u više od 17 zemalja, na preko 53 računa, bavi se i takvom demagogijom, ali vi, sledeći politiku predsednika Aleksandra Vučića, istrajte u ovoj borbi, jer od Srbije ništa preče nema, kao ni od budućnosti naše dece i generacija koje dolaze. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Srbija je pravna država. U Srbiji, pravnoj državi, svačija porodica, svačija deca, svaki čovek ima pravo na zaštitu, ima pravo na to da ga štiti zakon i institucije ove zemlje. Svi, osim porodice Aleksandra Vučića. To se smatra dozvoljenim. Svako zlo, svaka mržnja se smatra prihvatljivim. Uostalom, ljudi se rangiraju po tome koliko mrze Aleksandra Vučića. Ako ga mnogo mrzite, ako vređate njega i njegovu decu, onda ste elita, onda ste član skupštine slobodne Srbije, onda možete da se ismevate po televizijama, onda ste u stvari vi uzor, ali ako ne mrzite dovoljno, onda se postavlja pitanje kakav ste čovek, da li ste uopšte čovek i naravno da za vas ne važi nikakva pretpostavka nevinosti. Pominjali ste Andreja i Danila. Zaboravili ste da pomenete Vukana. To je dete koje ima tri godine, dete koje je hologram, dete koje je pašče, dete koje treba odmah uhapsiti da ne stigne da pobegne preko aerodroma. Nemojte zaboraviti da ne postoji ni jedan član porodice Vučić, uključujući njegovu majku, njegovog oca, njegovog trogodišnjeg sina, njegovu ćerku, koji nije izložen izlivima nekontrolisane mržnje. Nemojte da govorite da bi to bila samo priča, puka reč. Ja neću da dopustim da vidimo da se to pretvori u delu. Pravljenje ovakve atmosfere služi da od ludačkih ispada to na kraju postane i delo, da to na kraju neko i uradi, jer kada stvarate takvu atmosferu u društvu, vi računate na to da će se pojaviti nekakav čovek, ludak koji će reći – to je delo koje pozdravlja čitava Srbija, koje pozdravlja većina građana Srbije, ja ću biti junak ako to uradim, hvaliće me Đilas, hvaliće me akademici, hvaliće me glumci, sjajno, ja ću biti poznat. To tako izgleda. To se tako radi. Tako se pravi medijska priprema za ono što se želi desiti. Neće se desiti. Naravno da to nećemo dati, naravno da to nećemo dopustiti i predsednik Vučić je taj koji vrlo često odbija da prihvati koliko je njegova bezbednost ugrožena, ali zato postoje službe u ovoj zemlji koje će svakako raditi na tome, da do toga ne dođe. Kakva je razmera njihove mržnje govori vam jedan primer koji ću sada podeliti sa vama. svi znate Novaka Đokovića, svi znate da je to najbolji sportista svih vremena koga je Srbija ikada dala, verovatno najbolji teniser u istoriji te igre, on je pre nekoliko dana došao kod mene na sastanak, razgovarali smo o onome o čemu treba da razgovaramo, on i njegova porodica organizuju teniske turnire u Beogradu. Ministarstvo unutrašnjih poslova, između ostalog, obezbeđuje te turnire, vodi računa da svi učesnici budu bezbedni od momenta kada slete na Aerodrom Nikola Tesla pa do momenta dok ne napuste ponovo zemlju da sve bude kako treba. Razgovarali smo o tome što, priznaćete, ja sam prava adresa za to, on je organizator nečeg veoma važnog, naravno osoba koja uživa veliku podršku svakog ko se bavi sportom. Neko ko je ambasador naše zemlje i vi ste imali, dakle, sastanak dva čoveka koji su razgovarali o nečemu što je dobro za našu državu i što dobro za naš narod. Nakon tog sastanka, količina mržnje koju je doživeo Novak Đoković je neverovatna. Na svim onim turnirima gde su ga napadali neprekidno, gde su ga vređali, gde su pokušavali da mu otežaju njegov rad i njegovu borbu, to je ništa u odnosu šta je on doživeo u svojoj zemlji i svom gradu. Javljali su se nekakvi akademici, slobodne skupštine koje su, više ne navijamo za tebe zato što se sreo sa ministrom unutrašnjih poslova svoje zemlje, zemlje u kojoj treba da organizuje turnir i ne može da ga organizuje bez aktivne pomoći države Srbije, odnosno Ministarstva unutrašnjih poslova. Ta količina mržnje koju su izlili prema njemu govori da oni nisu u stanju nekog da vole ili da za nekog iskreno navijaju, oni umeju samo da mrze. Pa, šta je sledeće? Hoćete li svojoj deci braniti da se druže sa našom decom. Reći ćete to su deca onih, to su deca onih koji podržavaju Vučića. Hoćete ih tako učiti u vrtićima, u školama, da postoje različita deca, da ste vi nešto viši zato što mrzite Aleksandra Vučića ili zato što se protivite njegovoj politici. Šta je sledeće? Hoćete tražiti da koristimo različiti javni prevoz? Hoće nam deca sedeti u različitim klupama? Hoćete prestati da navijate za fudbalski tim zato što mislite da Aleksandar Vučić ili neko od njegovih saradnika navija takođe za njega? Kako je moguće da toliko mrzite svoju zemlju? Kako je moguće da toliko mrzite svoj narod? Kako je moguće da vi koji sebe proglašavate elitom, toliko mrzite sve ljude koji ne misle kao vi? Novak Đoković, usput, ni ne znam kakvu političku orijentaciju ima i da li uopšte ima političku orijentaciju. Ne znam, odmah da vam kažem i ne zanima me. Razlog našeg viđenja je bilo šta da uradimo da turnir i njegovi učesnici, publika, budu sigurni, bezbedni, kako da bude organizovano na najbolji mogući način, s kim će drugim da razgovara ako ne sa mnom? Ti Đilasovci koji ga odjedanput zbog toga toliko mrze mogli su da okrenu to na jedan drugi način, mogli su da zamole svog lidera da on plati obezbeđenje, da on plati turnir. Mogao bi da plati Gren slem koji god hoće, mogao je da nam pokaže koliko je država tu nepotrebna i da on plati sve iz svojih sredstava, ne bi ni osetio. Nisu se setili toga. Samo su se setili da mrze Đokovića zato što je došao u svoju državu da razgovara o načinima kako zajedno da učinimo nešto što je na dobro svih građana. Hoće posle ovog da traže zabranu tenisa, pretpostavljam? Hoće da traže zabranu fudbala? Neshvatljive razmere mržnje rađaju samo mržnju. Mi ne smemo da postanemo deo toga? Neću da kažem svojim sinovima – nemoj da se družiš sa svojim drugom zato što njegov otac ne misli kao tvoj otac. Neću da kažem svojoj porodici da preuzme način ponašanja onih koji druge porodice vređaju i mrze. Ne smemo to da dopustimo. Izvinjavam se svakome ko je doživeo ovakvu količinu mržnje, izvinjavam se svakom ko je morao da svedoči takvoj bezrazložnoj mržnji, izvinjavam se svakome ko je morao to da sluša. Molim građane Srbije da uvek znaju da takva mržnja nikada ne dolazi ni od koga iz ovog doma i ni od koga iz ove Vlade.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Marić
Zahvaljujem potpredsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege poslanici, zakon o izmenama i dopunama Zakona o ličnoj karti značajno olakšava i pojednostavljuje dosadašnje procedure i u potpunosti je u skladu sa planom i strategijom Srbije, da se sve potrebe građana olakšaju i budu digitalizovane i jeftinije. Ove izmene su još jedan korak ka Srbiji koja će postati digitalno društvo i u kojoj će vreme svakog našeg građana biti najviše vrednovano. Ova izmena zakona je nastavak puta ka potpunoj digitalizaciji i ka najvišim evropskim standardima. Zahvaljujući strateškom planiranju i dugoročnoj strategiji Srbija 20-25 kao vizijom uspešne i moderne zemlje, naša Vlada ostvaruje ciljeve koje smo mogli da čujemo u plenumu ovog doma pre nešto više od šest meseci, kroz ekspoze predsednice Vlade, gospođe Ane Brnabić. Srbija polako, ali sigurno postaje lider regiona u mnogim oblastima samo zahvaljujući rešenosti našeg predsednika Aleksandra Vučića da postanemo zemlja u kojoj će se samo rezultati uspešnog rada vrednovati o u kojoj će se širom sveta govoriti samo u kontekstu uspeha. Ove godine je već potvrđena prognoza rasta BDP od 6%, a ako nastavimo snažno, kao što je počela godina, nadam se da će biti više. prosečna plata u Srbiji je već dostigla nivo od 555 evra i sigurno raste ka obećanih 900 evra, do kraja 2025. godine. Naš narod na Kosmetu je ovih dana dobio pomoć od 100 evra za sva zaposlena lica i za svako dete, a za nezaposlene po 200 evra, tako da je prosečna porodica već dobila najmanje 460 evra. Naši sunarodnici koji su pretrpeli posledice poplava, posebno u Pomoravlju i na centralnom Kosovu će dobiti od Vlade Srbije po 120.000 dinara pomoći. Da ne govorimo o desetinama i stotinama stanova za mlade bračne parove, socijalne slučajeve, raseljene i ostale naše sugrađane u proteklih nekoliko godina. To je briga za svoj narod, to je borba za KiM. To našem narodu daje volju i snagu da opstaje i ostaje na našoj svetoj zemlji, na našem Kosmetu. Obnavljaju se škole, zdravstvene ustanove, otvaraju se nova radna mesta i svako korak po korak dobija priliku da živi i da ostane na svom ognjištu. Moram da kažem da mi je puno srce i potvrda da pripadam onima koji se bore za bolje sutra u našoj divnoj Srbiji i iskrena dečija opaska mog sina koji je juče napunio 15 godina i upravo upisao IT smer gimnazije u Kosovskoj Mitrovici kada je rekao – najveći poklon za rođendan sam dobio od predsednika, 100 evra. Sve ovo ne bi bilo moguće da su na vlasti u Srbiji ostali oni koji danas političke programe oslovljavaju sa dan posle. Program sa naslovom, bez sadržaja i suštine, osim kataklizmičkog slogana, koji većini građana Srbije može samo da utera strah u kosti, jer podseća na vreme kada su sprovođene pljačkaške privatizacije, uništena Vojska Srbije, jer su se tenkovi sekli u staro gvožđe, prosečna plata bila 300 evra i kada su glavne odluke u zemlji donosili nakon konsultacija sa strancima. Tu javnu sramotu su građani morali da preživljavaju i da prežive, a oni koji su tada bili na državnim funkcijama su imali svoj dan posle koji je značio pljačku budžeta i građana kako bi taj novac mogli da razastru po bankovnim računima na egzotičnim destinacijama. Ta klika je okupljena danas oko Dragana Đilasa i hoće vlast, ali vlast bez podrške građana, jer da je ima, izašli bi na prošle izbore i danas bi bili u ovom plenumu. Dok je Đilasu stalo samo do povratka na vlast, naš narod na KiM je izložen svakodnevnim napadima, a naše svetinje se pljačkaju, skrnave i uništavaju kao posledica sve radikalnije retorike političara iz Prištine. Nekada se zapitam zašto je tako velika sličnost Đilasove opozicije i prištinskih političara. I on i oni ne mogu da smisle Aleksandra Vučića i Srbiju. I Đilas i oni ne podnose uspehe Srbije koju predvodi Aleksandar Vučić. I Đilas i oni se ne oglašavaju kada se desi neki incident u kome se napadne naša mladost ili naše svetinje, kada se pokušava preoteti nasleđe i istorija SPC i srpskog naroda. Doduše, više vole u Prištini Vuka Jeremića, jer im je omogućio mišljenje Međunarodnog suda pravde da proglašenje nezavisnosti KiM nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom. Omogućio im je da dobiju tada, a to koriste i danas, retko potrebnu poštapalicu za opravdanje jednostrane nezavisnosti. Ta tzv. diplomatska pobeda Jeremića, Tadića i Đilasa koštala je i košta srpski narod i Srbiju više nego svih tih preko 600 miliona evra pljačkaške ekipe. Tako da je moguće da naprave i spomenik Vuku Jeremiću u centru Prištine. To nas ne bi uopšte iznenadilo. Vole u Prištini i Borislava, sada Borka Stefanovića jer je potpisao sporazum da se uspostavi fizička granica između Srba i Srba na Jarinju i Brnjaku, pa nas sada neretko kao kriminalce pretresaju po administrativnim prelazima ili hapse povratnike i osuđuju na po 20 godina samo zato što su hteli da obiđu ili da se vrate na svoju dedovinu. Posle toga je Borislav, sada Borko pobegao glavom bez obzira sa KiM da ga narod ne linčuje dole. Sada se udomio kod Đilasa, pa bi opet na vlast da potpiše još neki štetan izdajnički sporazum. To je ta klika koja se finansira, kako pišu istraživački novinari sa preko 50 računa iz inostranstva, čak u 17 zemalja i sa 68 miliona dolara. Doduše ima i nekih 619 miliona evra, pa ovo do sada otkriveno je nekih 10% tek. Nisu se setili ni jedan dan da pomenu da prištinski političari imaju obavezu već osam godina da sprovedu prvu tačku plana implementacije Briselskog sporazuma, a to je stvaranje pravnog okvira u sistemu privremenih institucija samouprave da bi se uspostavila zajednica srpskih opština na KiM. Vi ministre Vulin najbolje znate kako je bilo u Briselu i pod kakvim pritiscima je bio predsednik Vučić. Ne razmišljajući o svojoj budućoj političkoj karijeri nije odstupio ni korak i borilo se za svaku zapetu, za svako slovo, za svaku reč. To je taj njihov izdajnički sporazum koji da su u pravu danas bi bilo zajednice srpskih opština na KiM, ne bi je prištinske vlasti poništavale i svaki sporazum i svaku tačku zajednice srpskih opština. Zašto bi pomenuli to i Đilas i Jeremić i Borko ili megafon Marinika. Kada se brinu za Srbe na Kosmetu isto koliko i Kurti, a nije njih briga za nas što im smeta i boli ih što svi mi na Kosmetu podržavamo Aleksandra Vučića i jaku Srbiju koja se gradi, znači rast BDP sve snažniji i u kojoj će se uskoro proizvodi vakcine protiv Kovid 19 virusa. Eto jedine razlike između Đilasove ekipe i Kurtija i njemu sličnih. Đilas je ipak primio vakcinu koju je obezbedio Aleksandar Vučić, nije mu bila gadna, dok je Kurti i njemu slični organizovao čitavu hajku za vakcinama po Kosmetu da ih konfiskuju i unište, jer je došlo iz Beograda. Protiv lekara koji rade u domovima zdravlja, koji su organizovali vakcinaciju tog prvog dana podigli su krivične prijave. Zato i se čini da oni koji napadaju nas na Kosmetu, prete nam preko svojih ekstremnih elemenata isto tako imaju svoju paralelu u Beogradu. To su ovi neki ovde iz kruga dvojke koji bi da, ako ne mogu da slome i sruše Vučića, hteli da udare na njegovu porodicu, na njegove najbliže, na one koji ništa nemaju sa politikom, ništa nemaju sa ličnim stavom i borbom našeg predsednika, onima koji su deo nas, jer su naša porodica. Tako su prvo napadali, crtali mete predsedniku, pa su prešli na njegovog brata Andreja, a sada su se ustremili na decu. Sada im smeta Danilo, jer je Aleksandrov sin, jer je pogodnija meta. Želeli bi da naša deca budu njihov jastuk za udaranje. Sram vas bilo jer ne znate da se borite. Sram vas bilo jer ne priznate neznanje svoje. Sram vas bilo jer ste bezobrazno poremećeni od bogatstva koje ste stekli pljačkajući narod. Beskrajno vas sram jer ne mogu da shvatim i nikada neću da napadate i crtate mete bilo čijoj porodici, bilo čijoj deci. Dokle god se vi samouništavate, nikada nećete moći od nikoga od nas iz SNS da dobijete takav odgovor, koji će ikada i na bilo koji način dirnuti u bilo šta oko vas, osim vas samih, jer ste lopovi i prevaranti. To vas najviše muči pogađa. To od nas nećete čuti niti osetiti. Zato jaka i uspešna Srbija smeta samo onima koji je ne vole i donekle razumljivo da takvih političara ima u Prištini, ali neshvatljivo da ih ima u Beogradu i Novom Sadu. Isto tako je razumljivo da u dijalogu između Beograda i Prištine učestvuju stranci, jer je na snazi Rezolucije Saveta bezbednosti UN 1244, ali je meni lično neshvatljivo da pojedinim opozicionim političarima, predvođeni Draganom Đilasom u Beogradu treba učešće stranaca za međustranački dijalog i razgovore oko izbornih uslova u našoj zemlji. Time samo pokazujete, draga gospodo, da ovo nije vaša zemlja, ali to neka je vama na čast. Sa ovim ću da završim, poređenje jednog dela naše opozicije sa pokrajinskim vlastima i političarima u Prištini i još samo želim da istaknem da podržavam predložene zakone i da će mi biti čast da zajedno sa kolegama iz SNS sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, glasam za usvajanje ovih akata. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, pre nego što zaključim pretres da li ministar želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, meni je zaista bilo zadovoljstvo da čujem, uvažim vaše primedbe, ali i da čujem sva ova razmišljanja i sve ono što politički život u Srbiji čini boljim. Rasprava bi morala da se dešava u ovom parlamentu, ovo je mesto gde se sukobljavamo mišljenjima, a ne da huškamo građane da se sukobljavaju na ulicama. Veoma sam zadovoljan što će građani Srbije dobiti jedan moderan zakona, što će mnogo lakše rešavati svoje svakodnevne životne potrebe, životne obaveze, a za to imaju da zahvale na prvom mestu vama poštovani narodni poslanici, jer ste i ovom zakonu pristupili maksimalno ozbiljno, jer ste ga popravili, učinili ga boljim, jer ste omogućili svakom građaninu u ovoj zemlji da se njegove svakodnevne potrebe završavaju brže, završavaju jeftinije. Ne sastoji se politika samo od velikih reči i od istorijskih poteza, govora, dela, politika se sastoje od svakodnevnog malog rada u kome onaj mali obični čovek koji je suština našeg bavljenja politikom može da kaže, nekome je dan učinio malo boljim. Ja vam se zahvaljujem što ste građanima Srbije naredne danu učinili malo boljim. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu, i o pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem, četvrtak, 27. maj 2021. godine, sa početkom u 19 časova i pet minuta, kao dana za glasanje o tačkama dnevnog reda Trinaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, u 2021. godini. Poštovani narodni poslanici, saglasno članovima 27. i 205. Poslovnika, određujem pauzu do 16,00 časova kada nastavljamo sa radom u delu sednice koji se odnosi na postavljanje poslaničkih pitanja Vladi, poslednjeg četvrtak u mesecu. Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, saglasno članu 205. Poslovnika Narodne skupštine. Da još jednom samo podsetim da izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da u trajanju od najviše tri minuta komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da izjasni odgovoru, u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju i odredbe Poslovnika s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Želeo bih da pozdravim članove Vlade Republike Srbije, na čelu sa predsednicom Anom Brnabić. Prvi na spisku za postavljanje pitanja jeste narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Poštovana gospođo Brnabić, vama kao predsedniku Vlade bih postavio pitanje vezano za ove "non pejpere" koji su se pojavili prethodnih dana. Jedan od njih, navodno, rusko-nemački, je predvideo vraćanje Kosova i Metohije u sastav Srbije na 99 godina, vraćanje kontingenta naših vojnika, saglasno Rezoluciji UN 1244 i to me je ponukalo da postavim pitanje da li naša Vlada u svim tim pregovorima koje vodi ima platformu o tome kako na mirni način reintegrisati Kosovo i Metohiju u sastavu Srbije? Do sada smo imali prilike da čujemo reagovanja na razne od tih nezvaničnih papira i nekako u našem stavu koji se razume da se zalažemo za ostanak KiM u sastavu Srbije nismo čuli predlog kako bi to izgledalo u slučaju mirne reintegracije. Jer, na kraju krajeva, to bi uz sve teške okolnosti koje danas imamo i u međunarodnom okruženju i u Srbiji moglo da se desi i svi se mi nadamo da će se desiti, naravno, na miran način. Ovih dana je, recimo, Pokret za odbranu KiM u sastavu Srbije počeo da izlazi u javnost sa jednom takvom platformom, tako da pošto niko nije komentarisao iz sadašnje vlasti, kako razumem ovaj "non pejper", navodno rusko-nemački, mediji su preneli da ste samo vi komentarisali i da ste rekli da bi to ugrozilo stabilnost u regionu. Ako je to tačno, ako su mediji tačno preneli vašu izjavu, zašto bi vraćanje Kosova i Metohije u sastav Srbije ugrozilo stabilnost u regionu, a ne sve ove ostale akcije, predlozi i, recimo, i to prekrajanje naših granica, kakvo se desilo, a kakvo je okruženje htelo da zaboravi, pokušavajući da objasni da granice ne treba prekrajati na Balkanu, a samo kada su u pitanju granice srpskog naroda onda mogu da se prekrajaju, dok u slučaju kada su granice koje graniče neke druge narode i neke druge projekcije koje nisu na međunarodnom pravu napravljene, onda su one nedodirljive. U tom smislu, suštinsko pitanje je da li naša Vlada i uopšte naša vlast ima jasnu predstavu o tome kako će tražiti na toj pregovaračkoj platformi mirnu reintegraciju Kosova i Metohije u sastav Srbije i da li je potrebno da na neke "non pejpere" koji su nam naklonjeni u tom pravcu reagujemo blagonaklono a ne tako što ih odbacujemo?
Hvala. Reč ima premijerka, Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam. Mi imamo inflaciju nekih "non pejpera" i koliko se ja sećam i koliko ja znam, mi ni jednu od tih nismo podržali ili opovrgli, zato što to nije način na koji se mi bavimo politikom. Dakle, neformalne dokumente kao Vlada ili kao država ne komentarišemo, jer ne znamo ko su autori. Postoje samo spekulacije o njima i šta god da uradimo, mislim da bi otkrili neke svoje karte koje ne želimo da otkrivamo u ovom trenutku. Što se prekrajanja granica tiče i stabilnosti u regionu, ne znam na šta referišete kada kažete na tu moju izjavu? Ja se oko prekrajanja granica sećam samo moje izjave da smo mi protiv prekrajanja granica i da smo generalno protiv promene granica, ali onih granica koje prihvataju UN. Tako da se u tom smislu mi slažemo sa svima onima koji kažu da su protiv prekrajanja granica. Mislim da je tu predsednik Vučić dao jedan logičan argument koji apsolutno stoji, na koji ovi koji su priznali jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije nemaju adekvatan odgovor zato što ga nema, a to je - kako je moguće da vi pustite promenu granica i tokom 90-ih i 2000 i onima koji nikada nisu imali granice i koji su uvek bili u sastavu Republike Srbije, a onda samo jedan dan se probudite i kažete - e, nema više promene granica. Mi se isto slažemo da bi svaka promena granica otvorila pitanje regionalne stabilnosti. Mi mislimo da oni koji su proglasili jednostrano proglašenu nezavisnost privremene institucije samouprave u Prištini, kao i oni koji su priznali tu tzv. državu, da su otvorili Pandorinu kutiju koju je izuzetno teško zatvoriti i da takve stvari direktno utiču ne samo na stabilnost u našem regionu, nego na stabilnost u Evropi i širom zemljine kugle. Na kraju krajeva, to smo videli i u Gruziji, videli smo posle to i u Španiji i to su posledice otvaranja Pandorine kutije koja je otvorena jednostranim proglašenjem nezavisnosti Kosova i priznanjem od nekih međunarodnih faktora te nezavisnosti. Dakle, mi jesmo protiv promene granice, mi priznajemo granice koje prihvataju UN. Nismo reagovali ni na jedan „non-pejper“, ne vidim zašto bi reagovali na neformalne dokumente koje razne strane, iz različitih interesa objavljuju. Što se tiče stabilnosti u regionu, naravno ona je nama izuzetno važna zato što sve ovo što smo do sada uspeli nakon fiskalnih reformi od 2014. godine, transformacije naše ekonomije, pokretanje naše privrede, može da opstane i dalje raste samo ukoliko imamo stabilan region. Tako da je to za nas životno važno i za sve građane Republike Srbije. Konačno, da li imamo platformu? Da, naravno. Imamo platformu koja je usvojena i u ovom Domu, ali moramo da kažemo i da na kraju krajeva, od 2014. godine, mi moramo da se suočavamo sa nekom realnošću kojoj mi nismo kumovali, i da saniramo posledice neke neodgovorne i neozbiljne politike, pre 2014. godine, i da se borimo sa tim, kako znamo i umemo, najbolje što možemo. Pokazali smo, pre svega Aleksandar Vučić, da umemo i da možemo, jer 2014. godine, pitanje KiM je bilo zatvoreno od strane najvećeg broja zapadnih država, stavljeno ad akta, i mnogo je rada uloženo da bi te zemlje koje su priznale tu jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova rekle, konačno rešenje mora da se napravi kao rezultat dijaloga Beograda i Prištine. To je neverovatan uspeh, to je zaista nešto što mislim da u tom trenutku niko ne bi pomislio da će to biti moguće, zato što je to bilo zatvoreno pitanje, na to pitanje je bila stavljena tačka. E, pa, Aleksandar Vučić je onda svojom pametnom politikom, odgovornom politikom, uspeo to da promeni i preokrene, da sada, danas, apsolutno svi razumeju širom zemljine kugle, i oni koji su priznali, a svakako i oni koji nisu, tu tzv. republiku Kosovo, da bez Beograda, i saglasnosti Beograda, nema rešenja. Tako da, mi nastavljamo da vodimo, rekla bih, mirnodopsku politiku regionalne saradnje, mira, stabilnosti, kako bi zaštiti interese Republike Srbije, Republike Srbije, naravno čija ja AP KiM, Srba koji žive na KiM, ali i mogućnosti za naš dalji prosperitet. Nije ni malo lako, verujem da ćemo uspeti u tome kao što smo to radili i do sada. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Razumem i poziciju naše Vlade, da ne može da otvori baš sve poteze koje će u pregovorima zahtevati. Razumem i to da je promenjena pozicija da bi se postiglo nešto u borbi za odbranu KiM u sastavu Srbije, ali u vezi sa tom proaktivnom politikom koja menja neke stvari, zebnju je unela vaša izjava, ako je tačno preneta iz medija, da ste na „Delfi“ forumu rekli da je Prespanski sporazum dobar okvir za dogovor između Prištine i Beograda. Prespanski sporazum je sporazum između dve suverene zemlje i doveo je do promene makedonskog Ustava, koji je bio ne podržana od makedonskog naroda. Mi upravo sad ulazimo u jednu fazu promene Ustava za koji se nadamo da će biti vezana samo za pravosuđe, mada ja lično mislim da ni tu nije dobro, ali svejedno, nadamo se da neće biti dirana preambula Ustava. U tom smislu bi voleo da mi samo pojasnite tu vašu izjavu, jer ona nije na FON-u odbrane Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije, jer ako menjamo Ustav u tom pravcu, ako uradimo ono što su Makedonci uradili po pitanju ustupaka Grčkoj, to neće biti dobro za nas kao državu.
Hvala. Reč ima premijerka Ana Brnabić. Izvolite.
Hvala vam za dve stvari. Prvo zato što ste dovoljno fer da kažete da je mnogo toga urađeno od kada je Aleksandar Vučić postao predsednik Vlade Republike Srbije i od kad je Srpska napredna stranka i koalicija oko Srpske napredne stranke preuzela odgovornost za ovu zemlju i da smo ne samo pomerili stvari sa mrtve tačke koje se tiču Kosova i Metohije, već da smo zaista u potpunosti promenili situaciju koju smo imali na terenu i situaciju koju smo imali na stolu, a to je da zemlje kao što su, na primer, Sjedinjene Američke Države, zaista o tome više nisu želele da pričaju, to je za njih bila završena stvar. Dakle, to je fer stav sa vaše strane i hvala vam na tome i na tome što ste me pitali da pojasnim ono što sam rekla na „Delfi“ forumu, ali ako ste pažljivo slušali ono što sam govorila u Atini na „Delfi“ forumu i postoji taj snimak, ja sam tamo potpuno direktno, nedvosmisleno, jasno rekla da je za Republiku Srbiju Kosovo i Metohija AP u sastavu naše zemlje i da se to za nas, apsolutno ne dovodi u pitanje, ali da smo uvek otvoreni za dijalog i da smo uvek spremni za dijalog, zato što je dijalog jedini način da očuvamo i sačuvamo regionalnu stabilnost, pre svega, da sačuvamo i makar donekle, garantujemo bezbednost svih Srba na KiM. U tom smislu je okvir dijaloga, kakav je doveo do nekog kompromisnog rešenja u slučaju promene imena Makedonije, odnosno danas Severne Makedonije, meni deluje kao dobar okvir, zato što je to bio dijalog između dve strane kome je trebalo mnogo hrabrosti i mnogo odgovornosti i u kome su dve strane postigle međusobno prihvatljiv dogovor u koji se, onda treća strana nije mešala. Podsetiću vas da je, što se tiče dijaloga i Prištine često postojalo i danas postoji to stanovište da, čak i ako dve strane postignu neki dogovor, a mi ne da nismo blizu tog dogovora, nego, čini mi se da možda nikada nismo bili dalje, zato što mi u Beogradu nemamo sa kim da pričamo u Prištini, zato što u Prištini ne postoje na taj način hrabri i odgovorni lideri, nažalost. Dakle, čak i da se to desi, da onda postoje zemlje koje misle da one imaju pravo da prihvate ili ne prihvate takav dogovor, što je u najmanju ruku skandal. Pozdravila sam to kao dijalog dve strane. Mislim da je dijalog uvek dobar, mislim da je dijalog u interesu Republike Srbije, Srba na Kosovu i Metohiji, ali i u interesu regionalne stabilnost. Ne vidim drugi put, osim dijaloga, zaista. Nadam se da će politički lideri u Prištini koji predstavljaju privremene institucije lokalne samouprave u našoj AP i predstavljaju Albance u našoj AP, smoći hrabrosti i snage za taj dijalog koji je u interesu svih nas koji živimo u ovom regionu. Mi smo tu uvek spremni na takav dijalog i uvek spremni da razgovaramo. To je jedini način da idemo napred. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Poštovana, hvala na pojašnjenju. Pojasnio bih poziciju, jer očigledno je to zašto sam priznao da su neke stvari urađene, očigledno je da 19 zemalja koje je otpriznalo Kosovo veliki uspeh posle situacije koju ste zatekli kada ste preuzeli vlast. Očigledno je da su se neki vetrovi u geostrateškom i geopolitičkom smislu pomeraju i da mi dobijanjem i kupovinom vremena imamo sad bolju poziciju nego što smo nekad imali. Međutim, ja ne podržavam politiku SNS i opozicija sam, zato što smatram da je Briselski sporazum bio pogrešan potez i da, zahvaljujući Briselskom sporazumu. mnogi elementi naše države i državne politike su napušteni i našeg suvereniteta na Kosovu i Metohiji. Međutim, ako je to bilo kupovina vremena i ako sad imamo poziciju da ih smatramo nekredibilnim pregovaračem, ne samo Prištinu, već i njihove posrednike i zaštitnike, a to je EU, a to je neispunjavanje obaveze zajednice srpskih opština, onda je to dobar kapital, bez obzira što sam smatrao da je to loš put, ceo Briselski sporazum. Ono što je vrlo bitno i što ja mislim da bi moglo da se uradi i što bi pozdravio od strane aktuelne vlasti, znam da to može imati svoju cenu, ali je bitno i zbog povraćaja našeg suvereniteta, jeste pitanje ako mi sa nekim pregovaramo toliko godina, ako neko garantuje za ispunjavanje tih obaveza i Srbija sve vreme ispunjava obaveze, a prištinska strana ne ispuni nijednu obavezu, mislim da je krajnje vreme da onome ko je posrednik se zahvalimo na posedovanju, jer se pokazao se kao nekredibilan. Tu, pre svega, mislim na Brisel, a znate i sami da kada suvereno se pregovara, onda ništa nije gotovo dok sve nije gotovo. Mi smo tu poziciju napustili i tako smo oslabili svoju pregovaračku poziciju i u tom smislu smatram da bi zaokret Vlade u tom pravcu bilo nešto što bi bilo kredibilnije u skladu sa svim načelima koje je i Vlada i aktuelna vlast zastupala u odbrani Kosova i Metohije u sastavu Srbije, tako da u tom smislu dok se to ne desi nećete imati moju podršku. Ne kažem da sam u pravu, ali vreme će pokazati. Izvinite, ali samo bih još nešto…
Nemojte više, nemate vremena.
Samo jedan trenutak. Ovo je nešto što je bitno za Srbe sa Kosova i Metohije, a ja ću u pisanoj formi dostaviti imena ljudi. Imamo dosta velike probleme sa ljudima koji su u Specijalnom zatvoru u Podujevu, koji su osuđeni od albanskih sudova potpuno bez osnove i u pisanoj formi ću dostaviti koji su to ljudi i voleo bih da se pozabavite njima.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Misala Pramenković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana predsednice, članovi Vlade, ja svoje pitanje postavljam prvenstveno Ministarstvu za brigu o porodici i demografiju, a budući da, nažalost, resorni ministar, zbog bolesti, nije danas sa nama, iskoristiću svakako prisustvo premijerke i ostalih ministara. Naime, Zakonom o finansijskoj podršci porodici sa decom, koji je donet 2018. godine, Uredbom se određuje da žene, porodilje koje imaju pravo ostvarivati naknadu za porodiljsko po osnovi rođenja deteta i nege deteta, moraju uplaćivati obavezno osiguranje najmanje 18 meseci, dakle godinu i po dana, dok kod žena koje se bave poljoprivedom, koje rade na selu i po tom osnovu uplaćuju svoje doprinose, taj rok je nešto duži, ukupno dve godine, odnosno 24 meseca. Budući da je Nacrt izmena i dopuna Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom već krenuo, dakle u toj je nekoj početnoj fazi, smatram da bi neophodno bilo ispraviti ovu očito nepravdu, slobodno mogu reći i diskriminaciju, u pogledu ove kategorije žena i zato ne bismo smeli propustiti priliku. Ja bih želela znati da li će izmena zakona podrazumevati ovu izmenu? Zbog čega? Pa, upravo žene koje rade na selu su žene koje žive i rade u specifičnim uvetima i njima dodatno treba pružiti podršku. To su, dakle, mlađe žene koje rađaju decu. Prema tome, bilo kakvom zakonskom uredbom ih ne smemo diskriminirati, već, naprotiv, podržati, subvencionisati, itd. U tom smeru bih želela da se razmisli konkretno o ovoj zakonskoj odredbi, a mislim da je Ustavni sud u decembru protekle godine i doneo odluku da je ova odredba zakonska neustavna, što je još jedan od dodatih argumenata da se u ovom smislu poradi. Moje drugo pitanje upućujem prevashodno Ministarstvu prosvete, ali svakako vama premijerka i celoj Vladi, a tiče se obrazovanja. Naime, Grad Beograd je izdvojio sredstva za kupovinu tablet uređaja i to je jako veliki doprinos samoj digitalizaciji, razvoju obrazovanja, tako da će mlađi osnovci od prvog do četvrtog razreda dobiti tablet uređaje i od 1. septembra imati priliku da elektronski prate nastavu, da pristupe udžbenicima. Moje pitanje je šta je sa ostalim delom zemlje, da li se konkretno radi na tome da se ova pozitivna praksa prenese na ostale gradove i zajednice, posebno kada imamo u vidu činjenicu da deca u seoskim područjima, ruralnim sredinama se suočavaju sa mnogo većim izazovima? Ovo je, dakle, način da se na putu obrazovanja pokaže ravnomeran razvoj u pogledu odnosa prema svim sredinama. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Hvala vam za oba pitanja. Oba su zaista izuzetno važna. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom, one su završene. Dakle, ja očekujem da, evo, već moguće sledeće nedelje budu na sednici Vlade i da ih odmah uputimo u Skupštinu. Ja mogu da vam kažem odmah da smo ovo upravo o čemu ste vi govorili ispravili. Dakle, mi smo to predviđenim izmenama i dopunama zakona, koje su prošle javnu raspravu, predvideli, tako da ćemo, u stvari, i za žene koje rade na selu, koje se bave poljoprivredom, smanjiti to vreme sa 24 meseca na 18 meseci. Takođe smo tu predvideli izmene na koje je, na kraju krajeva, ukazao i Ustavni sud, a to je gde imamo brigu o deci sa posebnim potrebama, da neće biti ili, ili, da dobijate ili naknadu ili se vraćate na posao, nego će biti predviđene obe vrste podrške. Imamo još neke stvari koje smo tu menjali za preduzetnice, žene koje nisu u stalnom radnom odnosu, ali smo na jedan način, videćete kako je to kada budemo poslali zakon u Skupštinu, u proceduru, na diskusiju i usvajanje, kako smo adresirali i onaj problem gde žene koje su imale najviše plate su dobijale naknadu u visini od tri prosečne plate, a ne kao ostale – pet prosečnih plata i tu smo zajedno sa Ministarstvom finansija našli određeno rešenje, tako da smo predložili da od 01. januara 2022. godine, kada i prođu svi ovi vanredni troškovi usled korona virusa, mi i tim ženama damo naknadu u visini od pet prosečnih plata, tako da je ovo ispravljeno. Ja sam upravo poslala svom kabinetu poruku, da vidim kada će biti na sednici Vlade, ali mislim da je to već moguće sledeće nedelje. Što se tiče obrazovanja, mi od 2017. godine se trudimo da olakšamo i roditeljima i deci, ali takođe da ih pripremimo za poslove 21. veka, zbog čega smo tada i krenuli u digitalizaciju škola, krenuli da povezujemo sve naše osnovne i srednje škole na brzi internet. Mi ćemo to završiti do 1. septembra 2022. godine. Krenuli smo tada da uvodimo i digitalne učionice. Krenuli smo da uvodimo digitalne udžbenike i imali smo na umu dve stvari. Prvo, naravno, da osposobimo našu decu za poslove 21. veka. Drugo, da napravimo naše škole u skladu sa tehnologijama koje su danas mnogo prijamčivije mladima. Treće, naravno da dugoročno sa digitalnim udžbenicima Vlada preuzme na sebe, odnosno Ministarstvo prosvete preuzme na sebe trošak svih licenci za digitalne udžbenike, tako da na najbolji mogući način i održimo. Nemamo više taj trošak kupovine udžbenika, što je jedini način da vi to uradite, umesto kao što neki neodgovorni i neozbiljni političari, kakav je, na primer Dragan Đilas, koji populističkim merama, besplatnim štampanim udžbenicima pokazuju da zaista nemaju nikakvu ideju o tome šta je u stvari budućnost prosvete i obrazovanja ne samo u Republici Srbiji, nego i u čitavoj Evropi i čitavom svetu. Mi smo otišli jedno pet koraka dalje od toga gde on stoji u svojoj viziji obrazovanja. Mi ćemo u tom trenutku preuzeti kupovinu licence za sve te digitalne udžbenike, tako da roditelji i porodice neće imati taj trošak na sebi. Onda je grad Beograd otišao korak dalje i već obećao da će oni kupovati tablete za sve osnovce, što je opet neka mogućnost koje same lokalne samouprave imaju. Ja bih pozdravila taj, zaista, čini mi se, značajan i odgovoran i dobar potez lokalne samouprave u Beogradu, ali jeste nešto gde mi gledamo kroz Vladinu Kancelariju za informacione tehnologije i eUpravu, koju smo ponovo mi osnovali 2017. godine. Gledaćemo da li postoji način da u budućnosti mi to uradimo za sve osnovne škole, a opet da napravimo neki strateški ugovor u kome bi stalno obnavljali tu IKT opremu koju učenici koriste u osnovnim, ali i u srednjim školama. Ja to u ovom trenutku ne mogu da obećam, ali je svakako nešto o čemu mi razmišljamo i gledaćemo kako to da uradimo i u kom nekom vremenskom opsegu je to finansijski održivo da uradimo. Na kraju krajeva, u sam projekat povezanih škola, digitalizacijom škola, mi smo, i vi ste to odobrili, mi smo sa Evropskom investicionom bankom potpisali sporazum, EIB, potpisali sporazum od 65 miliona evra samo za digitalizaciju škola, tako da zaista na najodgovorniji mogući način pristupamo tome. Ali, evo, ja vam obećavam da ćemo pogledati to i da ćemo u najkraćem mogućem roku izaći sa nekim predlogom. Do tada, svaka lokalna samouprava, koja može da uradi ovo što je uradio grad Beograd, mislim, to su neke stvari koje lokalne samouprave neke mogu, neke ne mogu, ali volela bih da više ulažu, svakako, u obrazovanje i podršku najmlađima. Hvala vam.
Hvala. Misala Pramenković ima reč.
Zahvaljujem se na odgovorima, poštovana premijerko. Zaista mi je drago da čujem da su sporne, zapravo zakonske odredbe, koje su bile u prethodnom zakonu, eliminirane na taj način. Ujedno bih iskoristila priliku i da apelujem na lokalne samouprave, kako ste i sami rekli, da sve svoje resurse i kapacitete usmere prema poboljšanju kvaliteta obrazovanja i sa tog aspekta svi zajedno utičemo na poboljšanje obrazovnog sistema. Sledeća dva pitanja bih uputila ministrici kulture, gospođi Maji Gojković. Naime, iz medija smo saznali da je grad Beograd otkupio određeni broj umetničkih dela, prevashodno radi zaštite istih i kako bi umetnička dela ostala u vlasništvu grada, pa bih želela da nas malo više, podrobnije informišete o tome. Drugo pitanje se, takođe, odnosi na Ministarstvo kulture. Naime, pitanje očuvanja kulturne baštine je jedno od ključnih pitanja za dalji razvoj kulture i zanima me šta Ministarstvo kulture konkretno radi na ovim polju, ukoliko bi ste nas mogli informirati o tome? Zahvaljujem.
Hvala. Potpredsednica i ministarka Gojković ima reč.
Izvinjavam se, mislila sam da je ovo već treće pitanje, odnosno vaš komentar, pa nisam pažljivo slušala. Čini mi se da ste pitali nešto oko ove poslednje afere i događaja oko otkupa slika, koje je i grad Beograd, ali i Ministarstvo kulture i informisanja uspelo da spasi od jedne potpuno neobične, da ne budem grupa da kažem nezakonite i nelegalne aukcije. Tragično je što je država za tako nešto saznala uz pomoć medija, da su mediji prvi dobili informaciju da se priprema prodaja 144 umetničkih dela i 25 umetničkih dela primenjene umesnosti, za nekih, očigledno, nameštenih 80 hiljada evra. Kada smo videli popis slika, naravno, prvo smo morali uopšte da se prijavimo preko Muzeja grada Beograda, da bi nam dozvolili kao državi pristup. Slike su bile u vrlo lošem stanju, ali sama imena su govorila o tome šta se tu pripremalo, jer danas na tržištu jedan Mića Popović, slika Miće Popovića košta negde oko 300.000 evra, da ne kažem da je tu Milo Milunović, Zora Petrović, Lubarda, velika imena modernog slikarstva ili slikarstva 20. veka naše države. Prvi put se u istoriji desilo, a tu se govori o zaštiti kulturnog nasleđa, jer to jeste naše kulturno nasleđe, desilo da zajedno grad Beograd, muzej, jedna ustanova kulture i Republika Srbija spreče krađu umetničkih dela. Možemo samo da zamislimo danas šta se dešavalo od 2000. godine u ono vreme onih surovih, pljačkaških privatizacija, gde su društvene firme odlazile u ruke privatnika, ali nikada nismo saznali, niti ćemo izgleda saznati kome su pripala i na koji način umetnička dela koja su kupovana novcem države, jer nijedna od tih firmi nije bila privatna, pa da se tvrdi da u pitanju privatna kupovina. Tragično je i sada da postoje ugovori gde ljudi zakupljuju određene poslovne prostore, velike poslovne prostore u kojima se nalaze značajna umetnička dela i oni samim tim smatraju, ako su sklopili ugovor, zaključili ugovor o zakupu nekog prostora, da oni postaju vlasnici i kulturnih umetničkih dela. I moraćemo i takvu bitku da vodimo u budućnosti. Kažem hvala medijima što su nam skrenuli pažnju na ovu dobro pripremljenu licitaciju koju smo na kraju uspeli zajedničkim snagama da pokvarimo. Videli smo da jedna osoba veštački podiže cenu, znamo koju firmu je zastupala, ali mi smo bili odlučni da ovo bude prvi, ali ne i poslednji put da se odupremo ovakvom otimanju kulturnog blaga naše države. Završena je javna rasprava o Zakonu o kulturnom nasleđu. Sada pripremamo usvajanje primedbi i sugestija. Jedna od primedbi je bila, koju sigurno usvajamo, odnosno sugestija, da zabranimo ovakvu prodaju umetničkih dela stečajem i da pravo preče kupovine bude obavezno, jer sada se dosta, dakle, okreću glavu stečajni upravnici od prava preče kupovine, jer kada se neko proglasi već nacionalnim kulturnim dobrom, odmah država ima pravo preče kupovine u odnosu na druge za onu prvu početnu cenu. Da je to poštovano, danas bi grad Beograd i Srbija bila vlasnik ovih umetničkih dela za samo 80.000 evra, ne trista i nešto, koliko smo morali da licitiramo. Ali, nastavljamo borbu sudskim putem, da bi dokazali da je prava cena tih dela 80.000. Da se vratim na zakon. Ugradićemo ovo obavezno, da će morati stečajni upravnici državi da prijavljuju koja kulturna umetnička blaga se nalaze u posedu tih firmi koje se nalaze u stečaju, kako bi mogli mi da ih kupimo, a ne da ih kupe neka lica za koja su te aukcije očigledno bile i pripremljeno. Ovde je bilo mnogo napada kada sam pripremila jednu izložbu koja se zvala "Umetnost koja čeka pravdu 2000. godine", uz ovu zgradu, uz glasačke listiće iz onog prvog kruga glasanja, kada su bili Milošević i Koštunica takmaci za predsedničko mesto, nestalo je stotinak slika izuzetne velike vrednosti. Napravila sam tu izložbu i katalog, ne bi li nam građani pomogli da nađemo ta kulturna dobra. Napali su me, jer su rekli da 5. oktobar poistovećujem sa krađom umetničkih dela. Nije mi to bila namera, ali kad bolje razmislim, možda i nisam nešto pogrešila. Najvažnije je da od 2000. godine do današnjeg dana, osim delova nameštaja iz ovog parlamenta, nijedna slika nije pronađena, niti je proradila svest kod građana da to vrate, što znači da je to bila organizovana krađa umetničkih slika u ovom zdanju. Hvala vam zaista što ste postavili ovo pitanje.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Hvala vam. Samo da potvrdim da će na sledećoj redovnoj sednici Vlade, dakle, sledeći četvrtak, biti Predlog izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom, tako da ćemo rešiti i te probleme. Samo sam htela da vam dam tu informaciju, jer sam ostala dužna. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministarka Joksimović.
Zahvaljujem. Ja samo, u međuvremenu se konsultujući sa premijerkom, da dopunim jedan deo važnog odgovora oko digitalizacije i uopšte onoga što ste ispravno postavili kao pitanje. Jedno od suštinskih pitanja ravnomernog regionalnog razvoja, a to jeste jednako obrazovanje i dostupnost obrazovanja svima posebno deci u ruralnim područjima, a jedan od uslova savremenog obrazovanja jeste pristup internetu i upravo zbog toga Vlada Republike Srbije je konkurisala za veliki projekat u okviru ekonomsko-investicionog paketa za zapadni Balkan za uvođenje širokopojasnog interneta u svim ruralnim područjima. Ukupna vrednost će biti 76 miliona evra. Da bismo došli do toga mi smo prethodno sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj potpisali 1,7 miliona evra za pripremu dokumentacije, što znači da će biti obuhvaćeno oko 90.000 domaćinstava, oko 600 mesta ili naselja u Srbiji, što znači da će oko dve trećine naših građana kojima do sada nije bio dostupan internet, ne samo škole, već govorim ukupno i o domaćinstvima, imati priliku da u budućnosti dođu do onoga što je jedno od, čini mi se, osnovnih prava postalo, a to jeste pristup internetu, jer bez toga zaista nema ni konkurentne, ni privrede, ni obrazovnog sistema, a i te zelene i digitalne tranzicije za koju će se velika sredstva u budućnosti odvajati. Hoću da kažem da je ovim zaista pokazana i dodatna odlučnost Vlade da svi građani u Srbiji bilo gde, na bilo kom mestu da žive, imaju to jedno važno pravo, posebno mladi, posebno deca, a to je pravo pristupa internetu i nadam se da će ovaj projekat već od iduće godine krenuti da se realizuje. Hvala.
Hvala. Reč ima Misala Pramenković.
Zahvaljujem zaista na odgovorima. Držim da su ovo jako značajne informacije za sve nas narodne poslanike, ali i za same građane, jer se zaista radi o konkretnim stvarima, o vidljivom napretku i u to ime se i zahvaljujem, jer se zapravo vidi odlučnost same Vlade na čelu sa predsednikom države da sva područja koja su prioritetna u pogledu razvoja same države i društva, kao što je porodica, kao što je obrazovanje, kao što je kultura, ali i svaki drugi segment života, koji su prosto isprepletani, nemoguće je odvojiti jedno od drugog, u tom smislu, dakle, i odgovoran odnos prema javnoj svojini, da li iz oblasti kulturnog nasleđa, da li iz oblasti javnih finansija, je najbolji pokazatelj odgovornosti pri vođenju države. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović.
Hvala, predsedniče. Poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, postaviću dva pitanja i oba će biti upućena premijerki Ani Brnabić. Zapravo, prvo pitanje sam planirao da postavim ministru Tomislavu Momiroviću, ali pošto je on odsutan, postaviću vama. Nekoliko taksi udruženja iz unutrašnjosti Srbije me je kontaktiralo i oni imaju jedan konkretan problem, a to je da ne mogu da nađu adekvatne vozače za svoja taksi vozila. Naime, zakon je takav da je 2018. godine u novembru mesecu podvučena crta, pa su svi oni taksisti koji su do tada radili dobili licencu da mogu i dalje da obavljaju tu delatnost, odnosno da voze za taksi udruženja. Oni koji se posle toga zapošljavaju moraju da ispune neke od uslova, odnosno tri uslova. Prvi uslov je da da imaju adekvatnu stručnu spremu, konkretno završenu saobraćajnu školu i pet godina radnog iskustva ili, drugi uslov, da imaju određene standarde koji važe za vozače koji rade u inostranstvu i, treći, da imaju sertifikat o stručnoj osposobljenosti, a taj sertifikat izdaje Agencija za bezbednost saobraćaja, ali ga ne izdaje za B kategoriju, nego za C, D i E kategorije. Oni imaju taj problem što jednostavno ljudi odlaze u penziju i tek vide da će to biti problem. Odlaze u penziju, menjaju posao, nedostaju im vozači. On je naročito izražen u unutrašnjosti Srbije, po gradovima i opštinama koje imaju manji broj stanovnika, jer tamo važi drugačije pravilo – na jedno taksi vozilo idu obično dva vozača. U Beogradu je drugačije – na jedno taksi vozilo dođe jedan vozač i sad i oni kažu da nisu bili dovoljno uključeni u izradu zakona i potrebno je da pronađemo rešenje što pre. Ako ne iznađemo rešenje, oni će tek imati veći problem kako bude prolazilo vreme. Drugo pitanje je u vezi sa krizom oko korona virusa i odnosi se na posledice koje svakodnevno vidimo. Mi vidimo zapravo da je situacija kod nas iz dana u dan sve bolja. Čini mi se da je danas 326 registrovanih pozitivnih od korone. Ohrabruju rezultati, naravno, da se zatvaraju kovid bolnice, da se one vraćaju u jedan uobičajeni režim i mislim da smo odlično sproveli i taj proces imunizacije. Međutim, svuda u svetu je izražen jedan drugi problem, a biće sigurno i u Srbiji, a to je da se pogoršala demografska slika. Ono što me konkretno interesuje, znam da smo pre dve i po, tri godine usvojili mere koje podrazumevaju da podstičemo natalitet u Srbiji, ali s obzirom da se u svetu promenila situacija, da je promenjena slika realnosti zbog Kovida. Šta će država kod nas konkretno učiniti da popravi eventualno tu demografsku sliku? Tu ne mislim samo na natalitet, nego mislim i na migracije stanovništva. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Hvala. Što se tiče vašeg prvog pitanja, reći ću vam, sećam se tačno tog zakonskog rešenja zato što sam lično, kao predsednica Vlade Republike Srbije, razgovarala i pregovarala tada sa taksi udruženjima oko izmena i dopuna zakona tadašnjeg. Tada su upravo taksi udruženja tražila ovakva rešenja za koje smo, ako se tačno sećam, mi u Vladi Republike Srbije i u resornom ministarstvu mislili da su suviše striktna. Oni su želeli takva rešenja da bi praktično zaštitili svoju profesiju od nefer konkurencije, svoja radna mesta i obezbedili, na kraju krajeva, što je i legitimno, da negde školovani vozači voze građane i bave se taksi prevozom. Dakle, kao Vlada smo se trudili da to radimo u saradnji sa upravo ljudima kojih se taj zakon najviše i tiče. Mogu da razumem sada u potpunosti probleme koje imaju taksi udruženja u manjim sredinama i manjim opštinama, da je tu potpuno drugačija stvar od, recimo, onoga što mi imamo u Beogradu ili u Novom Sadu. Čini mi se da jedan zakon mora da bude za čitavu teritoriju Republike Srbije. U tom smislu nikada ne bežimo od toga da otvorimo dodatne konsultacije i ja ću preporučiti to ministru Momiroviću. Spremna sam i da lično uzmem učešće u tako nečemu, jer znam koliko su to osetljivi problemi. Ako mogu da nam daju konkretne predloge, ali pre toga da se i oni konkretno dogovore sa svojim kolegama iz drugih gradova i opština. To je nešto što bi nama, kao Vladi, olakšalo taj posao, a čini mi se da bi bilo najodgovornije prema građanima Republike Srbije. Dakle, ne možete uvek svima ugoditi zato što su zakonska rešenja takva da moraju na sve da se primenjuju, ali smo spremni da otvorimo dodatne konsultacije. Samo uradite to. Neka to taksi udruženja urade prvo jedni sa drugima, pa nek nama kažu šta je to što bi bilo u njihovom najboljem interesu, u najboljem interesu svih ostalih građana, a mi ćemo zaista u svakom trenutku sesti ponovo sa njima za sto, pa da vidimo šta možemo da uradimo. Što se tiče ovog drugog pitanja, reći ću da sam izuzetno zadovoljna time kakva je u ovom trenutku epidemiološka situacija u našoj zemlji. Ona je iz dana u dan sve bolja i sve stabilnija. Apsolutni brojevi padaju i procenat pozitivnih u odnosu na testirane pada. On je danas otprilike 3%, što je izuzetno dobro. Mi u ovom trenutku imamo vakcinisanih dva miliona 464 hiljade 701 osobu što je otprilike 45,6% punoletnog stanovništva u Republici Srbiji. Revakcinisano skoro dva miliona ljudi, milion 963 hiljade 486, ja ponovo koristim i ovaj forum i ovo mesto da pozovem građane Republike Srbije, posebno one ispod 30 godina starosti, da se vakcinišu, da završimo sa Korona virusom. Mi u ovom trenutku imamo dovoljno vakcina da ni jednu dodatnu vakcinu ne dobijemo u Republici Srbiji, da vakcinišemo preko tri miliona 115 hiljada ljudi, a pri tom nam već danas stiže dodatnih 100 hiljada Sputnjik vakcina. Dakle, molim vas, imamo vakcine, dajte da iskoristim to. Svi žele da dođu u Republiku Srbiju da se vakcinišu. Molim naše građane da zaista budemo odgovorni do kraja i da stavimo tačku na ovu pandemiju. Što se tiče demografske slike, vi ste potpuno u pravu, ona se pogoršava u čitavom svetu, šta mi možemo da uradimo? Pa, što se tiče nataliteta radimo ovo što smo već počeli da radimo i trudimo se da to poboljšavamo i kroz ove izmene i dopune Zakona o finansijskoj podršci porodicama sa decom, koji će se naći na Vladi sledeće nedelje, pa odmah zatim i u skupštinskoj proceduri, vi ćete kao narodni poslanici moći da debatujete o njima, ali takođe i stalnim otvaranjem radnih mesta i sve kvalitetnijim radnim mestima. Znate, mnogo ljudi se tokom Korona virusa i vratilo u Republiku Srbiju i to je velika šansa za nas, i to je velika šansa za dodatni pozitivni uticaj na našu demografsku sliku. Mi moramo njih da zadržimo u Republici Srbiji. To radimo, evo još jednom zahvalnost i predsedniku na svemu što on radi sa svojim timom i još 300 radnih mesta za Valjevo, evo samo juče je potpisan taj novi ugovor. Prosečna plata koja je u ovom trenutku, dakle u martu 555 evra. Ja sam gledala, recimo poređenje sa regionom i koliko je to značajno reći ću vam da je Crna Gora, koja je nama značajno bežala do samo pre nekoliko godina, u martu je imala prosečnu zaradu od 526 evra, BiH 506 evra, Severna Makedonija 457 evra, Albanija 369 evra, to je ono što su imali u poslednjem kvartalu 2020. godine. Nemamo podatke za mart 2021. godine. Bugarska 580 evra, dakle to je ono što je nama aspiracija, da prestignemo Bugarsku u prosečnim platama do kraja ove godine i to je ono što na kraju krajeva radimo i za migracije. Za to da ljudi koji su se iz inostranstva vratili u Republiku Srbiju tokom Kovida, ostanu u Republici Srbiji, da nađu ovde radna mesta, a i da stvorimo visoko kvalitetna radna mesta da bi ljudi ostajali i da bi se ljudi vraćali u Srbiju. Ja ću vam reći još jedan podatak, danas sam iznela taj podatak i na Kopaonik biznis kvorumu, izuzetno važan. Mislim da svi treba da se ponosimo time, a to je da je bečki Institut za međunarodno istraživanje ili međunarodnu saradnju, ne zamerite mi ne mogu da se setim tačno kako se zove, a i prilično sam umorna danas od svih aktivnosti koje imamo kao Vlada i kojima se zaista ponosim, pokazao je da je prvi put od 2015. godine do 2019. godine preokrenut trend odliva mozgova i da smo mi prvi put u ovom periodu imali neto priliv ljudi u Republiku Srbiju, a posebno mladih u starosnoj kategoriji u populaciji 24 do 29 godina, a u svim kategorijama visokoobrazovanih stanovnika. Dakle, više se ljudi vratilo u Srbiju, nego što je otišlo iz Srbije. To je neverovatan podatak i taj podatak će, ja mogu to da garantujem, ne samo ostati takav, nego će taj neto priliv samo rasti i ja očekujem dodatni priliv iz inostranstva. Tako da je to sve ono što mi radimo da preokrenemo našu demografsku sliku, ali to je ogroman izazov i za mnogo bogatije zemlje. Zato Srbija treba da trči brže od svih ostalih i mi to radimo u ovom trenutku. Uspeli smo to i u 2020. godini kada nam je bio, pa najmanji pad u Evropi ili među najmanjim stopama pada u Evropi. U ovoj godini kada se trudimo da bude najveći rast i time što je tokom 2020. godine pod onako izuzetno teškim okolnostima, kada je nezaposlenost rasla i u zemljama regiona i u zemljama Evrope, nama neto zaposlenost rasla. Tako da je to velika borba i reći ću vam još ovaj podatak što se tiče stope nezaposlenosti. U Republici Srbiji u ovom trenutku je ona nešto iznad 9%, Crna Gora 21,2%, BiH 16,6%, Severna Makedonija 16,1%, Albanija 11,8%, tako da je to nešto čime se mi borimo za naše ljude i za naše ljude iz inostranstva da se vraćaju u Republiku Srbiju. Nastavljamo tu borbu na svakodnevnoj osnovi, ali će trebati još mnogo truda i rada. Želim da se zahvalim svim građanima Republike Srbije na podršci, na tome što su prepoznali tu hrabru i odgovornu politiku još 2014. godine i od tada je u sve većem broju podržavaju i vama poštovani narodni poslanici na tome što zaista i vi svakodnevno naporno radite na diskusiji oko zakonskih predloga koje Vlada Republike Srbije šalje. Na kraju krajeva, to nama svima pomaže da se brže menjamo i da brže menjamo uslove za poslovanje u Srbiji da se naši ljudi sve više vraćaju u Srbiju. Hvala.
Hvala. Reč ima Branimir Jovanović:
Hvala vam na odgovorima. Veoma je važno što i vi kao predsednik Vlade pokazujete jednu otvorenost da razgovaramo o svim pitanjima i da rešavamo sve i što ste pozvali na razgovor da rešavamo te probleme koje imaju taksisti u unutrašnjosti. Nadam se da će i oni biti uključeni u narednom periodu u okviru radnih grupa na izmenama i dopunama zakona. Siguran sam da ćemo i mi ovde u Skupštini podržati sve one dobre predloge. Takođe, veoma je važno i pravi je način što radimo da očuvamo radna mesta što se vidi po povećanju životnog standarda i po povećanju plata iz meseca u mesec, tako da neću postaviti dalja pitanja. Ovo će biti moj zaključak, naravno i zbog toga što po Poslovniku, najveće poslaničke grupe nekako uvek dobiju najmanje vremena da postave pitanja, tako da ću se odreći trećeg kruga postavljanja, odnosno zaključka. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovana predsednice Vlade Republike Srbije, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, pre otprilike tri sada na svom fejsbuk profilu Marinika Tepić je postavila sledeće, citiram: „Dok čekamo privođenje Palme zbog podvođenja devojčica i žena, zašto novinari ne pitaju tužilaštvo šta radi, Dačića o blindama za dovoženje devojaka ili Vučića o druženjima u Bokeljki, umesto što prenose pomahnitalog Palmu. Tako se zatrpava ovo zlo“, kraj citata. Dame i gospodo, da nije bolesno, ovo bi bilo smešno, a svakako je tužno. Možda je i dobro, jer je ova Đilasova seoska opajdara pokazala da jedino što zna jeste da širi podmukle laži po selu i ništa više od toga. Postavlja se pitanje dokle ide granica bestijalnosti, bezobrazluka i pokvarenosti ove žene? Koje je to dno koje ona ne može dosegnuti? Pa, mi jedva čekamo da se oglasi tužilaštvo, da konačno stavi tačku na sve laži koje je ovo zlo izgovorilo. Ova žena se sprda sa institucijama, sa ljudima, njihovim porodicama, sa građanima Srbije. Ne postoji niko koga ovaj Đilasov Pinokio neće provući kroz svoje blato. Pa, ona je nedavno ispred Višeg tužilaštva u Kraljevu rekla da je zadovoljna njegovim radom, a sada, pre tri sata, vidimo pita se šta rade. Ona je to isto tužilaštvo naterala da demantuje njene laži izrečene ispred zgrade samog tog tužilaštva o obećanju da će slučaj biti premešten u Tužilaštvo za organizovani kriminal. Jasno nam je da je lagala, da je htela da manipuliše Tužilaštvom u Kraljevu, da mu se naruga, da izvrši politički pritisak na ovu instituciju. Ona podiže ulogu njenoj partiji pokera, jer su joj u rukama prazne karte. Nema svedoka, nema žrtava, jer je sve izmislila. Pri tome, ona nije tužila Dragana Markovića Palmu, jer zna da bi odgovarala za lažno prijavljivanje, već je Dragan Marković Palma reagujući na gnusne laži sam otišao u Tužilaštvo i tražio da se ispita istinitost njenih laži. Palma je tužio sve te lažove Đilasove i kriminalce i tražimo da institucije postupaju po tim tužbama. Ova žena se kockarskim igrama ne kocka samo sa Draganom Markovićem Palmom, njegovom porodicom, ne kocka se samo sa emocijama i osećanjima građana Srbije koje je žestoko uznemirila svojim lažima, ona se kocka i sa ugledom naših institucija. Ona blati predsednika države, predsednika Narodne skupštine, ona blati svakog čoveka koji nije na Đilasovom platnom spisku i svakog od njih hoće da provuče kroz to svoje blato. Moje pitanje vama, predsednice Vlade i vama gospođo Popović, kao ministarki pravde, jeste - da li postoje elementi krivičnog dela u ovoj njenoj izjavi na Fejsbuk profilu? Da li postoje elementi krivičnog dela u njenoj lažljivoj izjavi ispred Tužilaštva u Kraljevu? I, još jednom pitam, da li će nadležne državne institucije postupati po službenoj belešci iz decembra 2014. godine po prijavi Ive Đilas da je Dragan Đilas tukao nju i njenog oca? Ovde postoje žrtve, postoje svedoci, postoji krivac i to što su se oni nagodili, ako su se nagodili, ne oslobađa Dragana Đilasa krivice za porodično nasilje. Postavljam i pitanje da li nadležni organi istražuju otkud Đilasu računi na egzotičnim destinacijama, da li je plaćao poreze i da li će mu ispitivati poreklo enormno stečene imovine? Mi iz JS smatramo da Đilasa nasilnika i tajkuna treba uhapsiti, da ne utiče na svedoke, da ne bi ponovio krivično delo nasilja u porodici i treba mu oduzeti pasoš da ne bi otišao u države sa kojima nemamo sporazum o ekstradiciji a na kojima je pohranio svoje skrivene milione. Hvala.
Hvala. Reč ima premijerka Brnabić.
Vi se, poštovani narodni poslaniče, pitate dokle ovo što radi Marinika Tepić i govori Marinika Tepić ide i da li tu postoji kraj. Mogu da vam kažem da se i ja često isto to pitam. Moj odgovor na to pitanje je da verovatno ne postoji, dok god ne reaguju nadležne institucije. Ja, kao predstavnica izvršne vlasti, ne mogu da utičem na te nadležne institucije, ali, ono što znam, znam i da sve to što Marinika Tepić radi ima na jedan, drugi ili treći način direktne implikacije na građane Republike Srbije i najčešće na samo zdravlje i bezbednost građana Republike Srbije. Sad ću vam reći samo nekoliko primera kako to što Marinika Tepić priča ima implikacije na zdravlje i bezbednost građana Republike Srbije. To je ono što sam mogla da se setim, zaista, evo u 20 sekundi dok sam vas slušala, a da ne idem dalje u to. Dakle, danas kada se borimo za što veći procenat vakcinisanih ljudi, da bi imali što veću zaštićenost svih građana Republike Srbije, da bi se vratili normalnom životu, i kada se borimo da to uradimo što pre, jer je brzina od ključne važnosti, ne znam, da bi se brže vratili a da virus ne bi mutirao i da bi brže bili zaštićeni kao nacija. Pričamo o osobi koja je javno na medijima pričala da je korona virus veštački napravljen, da vakcine nisu dovoljno ispitane i da nisu bezbedne i da vakcinacija mora da bude odluka na referendumu. Sada vi pitate koja je odgovornost i da li je iko pozvao tu osobu na odgovornost. A da li je to što je ona rekla, direktno uticalo na bezbednost zdravlja, možda živote nekih od građana Republike Srbije? Bez ikakve sumnje, da. Kada će nadležne institucije da reaguju? Ne znam i ja se pitam jako često. To je osoba koja je tokom nekih od najtežih dana, pandemije korona virusa, na istom tom svom Tviter profilu postavljala postove da je Vlada Republike Srbije uvela mere koje štite živote i zdravlje građana Republike Srbije i sam zdravstveni sistem Republike Srbije time što smo ograničili kretanje, što su onda uradile i sve ostale zemlje sveta i Evrope i to na mnogo restriktivniji način nego Republika Srbija, da je Vlada Republike Srbije to uradila da bi naseljavala migrant u Srbiji i da svi znaju da mi autobusima naseljavamo migrante dok držimo građane Srbije zatvorene u kućama da bi to mogli da uradimo. Da li je pozvana na odgovornost za to? Ne, niko je nije pozvao na odgovornost za to, time ona praktično direktno pozvala na kršenje mera zato što te mere nisu potrebne, zato što mi varamo građane Republike Srbije da bi naseljavali migrante, a pri tom nas je optužila da smo uzeli novac da naseljavamo migrante i time nas direktno optužila za trgovinu ljudima. Da li je neko pozvao na odgovornost? Ne, niko. Pa, zašto onda ne bi lagala dalje, a zašto onda te laži ne bi postale sve monstruoznije i monstruoznije. Pa, zato što niko nikad ne reaguje na te laži. Ja ne mogu na to da utičem, nažalost, kao predstavnica izvršne vlasti. Ali, me frustrira svaki dan zato što takve laži uništavaju ovu zemlju, uništavaju je, uništavaju sve ono što mi radimo, podrivaju našu borbu za bezbednost zdravlja i život građana Republike Srbije u najtežim vremenima od Drugog svetskog rata. To je osoba, da vas podsetim, koja je optužila Vojsku Republike Srbije da gaji marihuanu. Da li je neko pozvao na odgovornost. Ne, apsolutno niko, nikada. To je osoba koja je svom najboljem prijatelju, svom najbližem prijatelju, dileru droge, poznatom i osvedočenom kriminalcu naredila da iseli novinara iz Pančeva. Da li je neko pozvao na odgovornost? Ne, nije. Ima obraza da priča o slobodi medija. Osoba gde imamo dokaz da je rekla da čoveka isele iz tog grada zato što smeta njoj. To je osoba koja je tokom korona virusa, ali vidite ovo je sve u dvadeset minuta što sam mogla da se setim, tokom naše borbe protiv korona virusa, pored toga što je rekla da je virus veštački napravljen, da vakcine nisu ispitane, da vakcine nisu bezbedne, da je za vakcine potreban referendum, a onda potrčala da se među prvima vakciniše, rekla da smo mi vakcine uvozili preko privatne firme. To sve postoji napismeno na njenom tviter profilu. Sve vakcine u Republiku Srbiju su uvezene preko Instituta „Torlak“, sve do jedne. Da li je neko pozvao na odgovornost? Ne, niko, nikada. Onda nas je optužila u sred pandemije da smo privatnim laboratorijama dali dozvolu da rade PSR testove, ali onda je to u svoj njenoj intelektualnoj i svakoj drugoj licemernosti, nije smetalo da nas dva meseca posle toga optuži, zašto nismo dali privatnim firmama da rade PSR testove. Dakle, u roku od možda mesec ili dva meseca ona je stavila dijametralno suprotne stvari. Za obe je optužila Vladu Republike Srbije, SNS, Aleksandra Vučića lično, da je on valjda odlučivao ko će da radi PSR testove i onda da smo dali i zašto smo dali i kome smo dali i onda bez ikakve sramote, zašto nismo dali privatnim firmama da rade PSR testove. Jel neko u jednom ili u drugom slučaju tu osobu pozvao na odgovornost? Ne, niko. Dakle, da ponovim vaše pitanje sa početka. Dokle ovo ide? Evo i ja se pitam. Ne znam. Dok verovatno neko nekoga ne ubije, fizički ukloni zbog toga što ta osoba laže i optuži nekoga od nas. E, onda će možda, a možda ne ni tada reagovati. Samo da se ne pravimo mislim ludi da se sve to nije desilo i da je ona taj svetionik slobode, iskrenosti, istinitosti i demokratičnosti u Srbiji, zato što koliko god taj tviter bio loš i god problema te društvene mreže pravile, znate šta je dobro u njima, što sve to ostaje zapisano i svako to jednog dana može da izvuče i da kaže – izvinite molim vas, jeste li ovo vi, ovo ste vi pričali. Da vas pitam – da li je to istina? Nego, samo ajde da se nađu te institucije da pitaju jednom tu osobu od svega toga što je napisala da li je istina i ako nije, pa da odgovara, ljudi moji. To je moja molba upućena sa ovog najvišeg mesta, hrama demokratije svake zemlje sveta, nadležnim institucijama naše sudske vlasti. Hvala vam.
Ministarka Popović.
Hvala vam na ovom pitanju. Evo ja se po drugi put bavim u ovom damu pravnom kvalifikacijom dela Marinike Tepić, osobe koja je izašla iz tužilaštva i pet minuta nakon toga dala izjavu, slagala o onome o čemu je razgovarala sa tužiocem. Ako može da laže o onome što je u toku sudskog postupka, krivičnog postupka razgovarala sa tužilaštvom, znam o čemu pričam, a to je da je navela da će slučaj „Palma“ preuzeti Tužilaštvo za organizovani kriminal, samim tim nanela štetu, ja ne znam o čemu drugom možemo da pričamo. Tužilaštvo za visokotehnološki kriminal bi trebalo izgleda da napravi jedno posebno odeljenje za Mariniku Tepić i da se samo bavi njenim slučajevima, jer ona apsolutno zatrpava tužilaštva svojim izjavama. Tu imamo širenje lažnih vesti, lažno prijavljivanje u jednom sticaju koji već traje duže od godinu dana, ako mogu da kažem, možda i duže. To bi bilo to. To bi bio odgovor na moje pitanje. To vam je pravna kvalifikacija njenih izjava za ovu nedelju. U svakom slučaju pravnu kvalifikaciju i njenu osudu može samo da izrekne samo sud u određenom postupku. Ja sam takođe deo izvršne vlasti. Samo mogu da dam svoje mišljenje kao pravnik. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević.
Slažem sa vama predsednice Vlade i sa vama gospođo Popović. Granice nema i to nas uveravaju svakog dana svojim bezobrazlukom, drskošću i svojim gnusnim lažima, aferama koje plasira Marinika Tepić, ali koje osmišljava Dragan Đilas i koji to radi stalno i neprestano iz jednog prostog razloga što njemu i njemu sličnima ne odgovara snažna i stabilna Srbija, jer oni u toj Srbiji nemaju šta da traže u politici, u toj i takvoj Srbiji. Njima odgovara Srbija koja je slaba, Srbija koja je na kolenima i oni čine sve da svojim lažima podrivaju institucije sistema, da podrivaju državu Srbiju, da narušavaju njen ugled u svetu, ne vodeći računa, da nanose štetu javnim preduzećima protiv otvoreno rade, a zarad zaštite svog kapitala, biznisa i profita. Znamo o čemu pričamo. Ti ljudi ne prezaju od toga da čak stavljaju metu na čelo deci predsednika države, da idu na lično, da gađaju porodice odgovornih ljudi u Srbiji, funkcionera. I to je ono što je najgore. To je crvena linija koja je pređena, koju su oni prešli. Duboko se slažem sa vama i sa vašim pitanjima gde je tu kraj, kako će to završiti i jel treba, ono što ste rekli, da neko izgubi glavu zbog nečijih laži? Šta je kraj i da li je cilj, dovoljno jak i dovoljno dobar da bismo tako završili, naravno da nije i naravno da postoje stvari koje se u politici ne rade, a oni ih uporno i stalno rade. U ovom maniru političkog i štetočinskog delovanja, jednom za svagda se mora stati na put. Oni podrivaju ugled Srbije u svetu, koji Srbija mukotrpno gradi i stvara godinama unazad, jednom intenzivnom i jakom diplomatskom aktivnošću, na svim nivoima. Postavlja se ono pitanje koje ste vi predsednice Vlade postavili, a to je zašto naše institucije tolerišu ovakvo njihovo ponašanje i da li je razlog to, da nam EU možda ne bi zamerila, da im diramo pulene, da nam ne bi zalepili etiketu vlasti, koji manjka demokratičnosti. Da li bi ovakvo ponašanje, pitam i postavljam i sebi i vama i svima pitanje, ovakvo ponašanje i ovakve laži prošle u Nemačkoj ili Francuskoj ili bilo gde drugde nekažnjeno? Svakako ne bi. Oni juče prete medijima, novinarima, svim jadnim radnicima i svim glasačima stranaka na vlasti, prete im lustracijom. Gospodo, Dragane Đilas i ljudi oko Dragana Đilasa, jedini koji može da vrši lustraciju jeste narod na izborima i niko više. Zato vas pitam predsednice Vlade i vas gospođo Popović, kao ministra pravde, zašto smo dekriminalizovali klevetu u našem krivičnom pravu, i dokle ćemo trpeti ovako destruktivno i štetočinsko ponašanje, kojim se podriva ugled države Srbije? Hvala.
Reč ima premijerka Brnabić.
Pa i o toj temi zašto smo u zakonu promenili ovo ili ono možemo da razgovaramo. Znate šta, mislim da je svima i svakom građaninu Republike Srbije, više nego jasno da pravosuđe u ovom trenutku, kakav god zakon bio, ima više nego dovoljno mehanizama da pokrene neke postupke za ispitivanje ovih informacija, pa da vidimo da li su laži ili nisu. Čak, da ne prejudiciramo, evo da vidimo i da, ako jesu laži, onda ta osoba koja je tako lagala, i time dovela direktno u opasnost zdravlje, bezbednost i živote građana Srbije, zato valjda i odgovara. Tako da, to je bespredmetno. Postoji dovoljno osnova da pravosuđe reaguje. Zašto ne reaguje, ja ne bih zaista se usudila da na bilo koji način kažem nešto o tome, zato što bi to valjda bio pritisak na pravosuđe. Znate kako, mogu i da razumem ljude, ne mogu da podržim to, mislim da je to kukavički, mogu da razumem ljude. Oni treba da ustanu protiv Dragana Đilasa i njegove ekipe, čije je deo naravno, Marinika Tepić, koja je, na kraju krajeva plaćena od strane firme Dragana Đilasa i radi, zaposlenik je Dragana Đilasa. Tamo neki mali čovek u tom pravosuđu, treba da ustane protiv najmoćnijih tajkuna, ne u ovoj zemlji, nego nekih najmoćnijih tajkuna u Evorpi, koji svojim parama, otvaraju medije, kupuju frekvencije, imaju kablovske kanale, za koje zna da imaju najmanje 600 miliona evra, da imaju šeme i bankovne račune po čitavoj zemljinoj kugli. Sada, ustanite vi protiv njih, pa, potrebno je ozbiljno hrabra osoba, ali isto mislim osoba sa posebnim integritetom. Ja to očekujem od ljudi koji rade u interesu građana Republike Srbije, da budu i hrabri i da imaju integritet. Ustanite, ljudi i recite, da li to tako sme, ili to ne sme. Tako da, mogu da ih razumem, i razumem njihov strah, ali to tako ne može. To ide direktno na štetu svih građana Republike Srbije. Sada, onaj deo koji Vlada može da uradi i izvršna vlast i ima ingerencije nad tim, ja insistiram kao predsednica Vlade da Vlada to i radi, i to rade, Uprava za sprečavanje pranja novca, istražuje sve poslove Dragana Đilasa i svih njegovih firmi, a pre svega kompanije "Ascanius Limited". To je ono što mi možemo da uradimo i obećavam građanima Srbije da ćemo završiti kako treba zato što je to njihov novac, novac koji su oni mogli da daju za školovanje svoje dece, novac koji mogli da uložimo za puteve, za bolnice, za plate zdravstvenih radnika, policije, vojske, zato što je 600 hiljada ljudi ostalo bez posla, dok je on zaradio za sebe, prisvojio, ne bih nazvala to zaradom, prisvojio 600 miliona evra, trange-frange kombinacijama, gde uzme sekunde od RTS, onda ih proda skupo. Fenomenalan menadžer, stvarno, svaka čast, pa, toga se baš niko ne bi setio. Velika umetnost, zaista veliko znanje ekonomije. Dakle, ono što može da uradi izvršna vlast, izvršna vlast će uraditi i ja vam to obećavam. Za sve ono ostalo, ja mislim da svako od nas mora da insistira, da bi ova zemlja bila normalna zemlja, zemlja jakih institucija u kojoj su svi građani jednaki, bez obzira da li imaju šest dinara ili 600 miliona evra, moraju biti jednaki pred tim institucijama. Dakle, uposlenici Dragana Đilasa ne smeju da budu slobodni da lažu na bilu koju temu, na bilo koju temu da kažu bilo šta što im padne na pamet, i koga briga, nema veze. Danas jedna laž, sutra druga laž, kakve veze ima šta su konsekvence tih laži. Tako da, mi ćemo to što možemo uraditi kao izvršna vlast, ali na kraju krajeva, snaga jedne zemlje se ogleda u snazi svih grana vlasti. Konačno, ja mislim da je zato važno što se ove teme diskutuju i u ovom Domu, kao u najvišem domu zakonodavne vlasti. Sad samo da vidimo da još neko smogne snage i da ne prejudiciram rešenje, nego samo da pita, evo, samo da pita, da pokrene neku istražnu radnju, pa da se zna ko laže. Pa, taj ko laže neka odgovara. Ja sam prva, da odgovaram, ako ja lažem i ako smo za vreme vanrednog stanja naseljavali migrante. Evo, prva sam da odgovaram. Evo, prva ću da idem u zatvor ako smo naseljavali migrante, ali, ako nismo onda neka odgovara onaj koji nas je optuživao za to u vreme dok je naš zdravstveni sistem klecao u naletu korone. To je ta osoba koja nas je optuživala i baš je bilo briga i za zdravstvene radnike i za ljude koji mogu da se razbole i šta će sa njima biti i da li možemo njih da izlečimo. Dakle, eto, toliko. Ne bih dužila dalje. Šta mi možemo da uradimo mi ćemo uraditi, kako bi ova zemlja bila jaka i demokratska i nećemo se plašiti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Života Starčević. Izvolite.
Samo kratko. Nećemo se plašiti, slažem se sa vama i ne plašimo se svakako tih, da citiram njih, opskurnih likova. Mi svi zajedno, pa i te famozne institucije države moramo shvatiti da to što radi Dragan Đilas sa svojom klikom nije opoziciono političko delovanje, već jedno otvoreno destruktivno delovanje, protiv interesa države Srbije, a zarad zaštite ličnog kapitala i profita. To država Srbija ne sme tolerisati, ne sme biti taoc njihovog kapitala i profita i moraju te famozne institucije raditi svoj posao, jer je u pitanju interes države Srbije. Jedinstvena Srbija će poslati pismo Evropskom parlamentu i dokumentovano objasniti ko su Dragan Đilas i Vuk Jeremić, odnosno ko su ljudi za čiju političku sudbinu su toliko zabrinuti i čije laži stavljaju kao činjenicu u svojim izveštajima u Srbiji. To mora učiniti i država Srbija onako kako uspešno brani interese Srbije prema spolja, tako mora uspešno zaštiti interese Srbije od ovih štetočina koji svoje lične interese stavljaju ispred državnih i interesa građana Srbije. Doveli su Srbiju do bankrota dok su bili na vlasti. Dok je Srbija slabila oni su se bogatili. Njima ne odgovara jaka i stabilna Srbija, jer njoj nemaju šta da traže. Hvala.
Hvala. Dodao bih, ako se sećate da je bila priča o tome da smo mi novcem uzetim od trgovaca oružja finansirali povlačenje priznanja lažne države Kosova itd. Ovde, na kraju krajeva nije ni toliko bitno da li lično neko od nas je prozvan. Reč je o institucijama, i o državi Srbiji i o našim interesima. Niti blindirani automobili za to služe, niti "Bokeljka" kao službena rezidencija države Srbije za to služi, oni služe za druge, ozbiljne stvari. Ovakvim manipulacijama se, u stvari ruži čitava država i čitav sistem. To je nešto što je najgore. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedniče Narodne skupštine, gospođo predsednice Vlade, dame i gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ja bi imao nekoliko pitanja, životna pitanja, ne radi se o visokoj politici ovog puta, nego o životnim problemima građan. Prvo pitanje bi bilo za predsednicu Vlade - kada će se ponovo otvoriti taj tzv. malogranični prelazi? Zaista nema razloga da oni i dalje ne rade, da budu zatvoreni. Pre svega, govorim u relaciji Srbija - Mađarska, ali naravno, to se odnosi i na sve druge susedne zemlje, odnosno na naše granične prelaze sa njima. Što se tiče granične linije između Republike Srbije i Mađarske, trenutno radi granični prelaz Horgoš 1 i granični prelaz Kelebija, dvokratno od 07.00 do 10.00 časova, i od 17.00 do 19.00 časova radi granični prelaz Bački Breg i granični prelaz Bački Vinogradi, a uopšte nisu u funkciji granični prelazi Rastina, Bajmok, Horgoš 2, Đala i Rabe. Iz ovoga proizilazi da na području Banata nema nijednog graničnog prelaza koji bi bio u funkciji i naši građani moraju jako puno da putuju da bi prešli granicu. Vi znate, ali zbog javnosti bih rekao da tu se ne radi, u našem slučaju, o turističkim putovanjima, već su ljudi tamo zaposleni, putuju svakog dana. I rodbinske veze su u pitanju. Ljudi su željni i inače, da govorim i o ostalim građanima, putovanja. Imunizacija je na takvom nivou da je to sada već posle više meseci i više od godinu dana moguća. Ja znam da odgovor na ovo pitanje ne zavisi samo od Republike Srbije, već i od Mađarske, ali bih vas zamolio da zaista učinimo sve u interesu toga da ovi granični prelazi bukvalno odmah budu otvoreni, jer nema razloga da to bude drugačije. Drugo pitanje je srodno. Nakon otvaranja ovih graničnih prelaza, kada se može očekivati da neke od njih rade od 00.00 do 24.00 časova? O ovome već godinama govorimo, pre svega za granični prelaz Horgoš 2 ili za granični prelaz Đala ili za granični prelaz Bajmok. Za nekoliko dana će se održati 11. zasedanje Zajedničke komisije za ekonomsku saradnju Srbija i Mađarska. Da li će ovo biti tema tog sastanka, odnosno te sednice? Treće pitanje u vezi graničnih prelaza za vas, gospođo predsednice, a možda i za ministra Momirovića - kada će započeti aktivnosti na rekonstrukciji i dogradnji graničnog prelaza Horgoš? U našem budžetu su obezbeđena sredstva u visini od 520 miliona dinara. Građani očekuju da ti radovi započnu, jer, kao što znamo, u letnjim mesecima i preko 200 hiljada putnika pređe granični prelaz Horgoš 1 za jedan vikend, a kamioni čekaju i duže od 20 sati, tako da bih očekivao odgovor na ovo pitanja. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima premijerka Ana Brnabić.
Pokrenuću odmah inicijativu za otvaranje malograničnih prelaza. Kao što znate, mi smo to regulisali, odnosno zatvorili prelaze, a nekima skratili radno vreme zbog bolje kontrole ulaska ljudi u Republiku Srbiju usled pandemije korona virusa, da bi zaštitili naše građane i naš zdravstveni sistem. Sada, kada je situacija zaista stabilna u Republici Srbiji i očekujemo da će biti sve bolja, ali i u drugim zemljama Evrope, a svakako sa Mađarskom, kojoj zaista iskreno čestitam na neverovatno uspešnoj kampanji masovne vakcinacije, imunizacije stanovništva, ne postoji, kao što ste rekli, potpuno ste u pravu, bilo kakav razlog da ne otvorimo malogranične prelaze, tako da ću evo još večeras da pokrenem to pitanje, pa da to rešimo, da ljudi mogu normalno da žive, normalno da funkcionišu, normalno da rade. Što se tiče međusobne saradnje, proveriću šta je sve tema sastanka, ali je svakako ta saradnja nikada bolja. Vi znate, i ekonomski i u smislu zajedničkih infrastrukturnih projekata, zajedničkih energetskih projekata, tako da videćemo. Tu su sam zadovoljna. Šta god možemo da uradimo zajedno, uvek je to lako dogovoriti sa Vladom Mađarske. Ja se nadam da ćemo mi uskoro imati i sledeću našu zajedničku sednicu dve vlade. Sa Mađarskom smo imali apsolutno najveći broj zajedničkih sednica. Konačno, što se tiče širenja graničnog prelaza Horgoš, to nam je izuzetno važno, ne samo za naše građane, već i za našu privredu. Mi smo 12. aprila ove godine objavili javni poziv za izbor strateškog partnera na realizaciji, rekonstrukciji, modernizaciji… Subotica – Segedin. Mi smo završili projekat za građevinsku dozvolu. Očekujemo kontrolu projekta, izdavanje građevinske dozvole i početak radova na jesen 2021. godine. Tom dinamikom završetak projekta rekonstrukcije i dogradnje graničnog prelaza 2023. godine. Takođe, u okviru sednica Saveta za BDP zamolila Privrednu komoru Srbije da mi u konsultacijama sa privredom i sa našim kompanijama preda listu graničnih prelaza koju prioritetno moramo da širimo da bi omogućili veći izvoz robe iz Republike Srbije zato što imamo, hvala Bogu, sve više investitora. Industrija se brzo oporavlja, produktivnost raste i neophodno nam je sada već da uložimo dodatna sredstva u infrastrukturu naših graničnih prelaza, da ih širimo kako bi omogućili veći protok robe. Prioritetni granični prelaz je Horgoš, tako da na jesen 2021. godine očekujemo početak radova. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Balint Pastor.
Hvala, gospođo predsednice. Ja ću u svom trećem obraćanju malo da govorim o podacima u vezi ekonomske saradnje Republike Srbije i Mađarske, jer to građani treba da čuju. Mislim da su ti podaci za svaku pohvalu. Sada bih postavio dva pitanja. Ohrabruje nas ovo što ste rekli u vezi graničnih prelaza. Zaista bi bilo bitno da se oni u prvom koraku otvore, a u drugom koraku da produžimo radno vreme onih graničnih prelaza koji u „mironodopskim“ uslovima rade od 7 do 19 sati, kako što je bitno i to da radimo i na poboljšanju putne infrastrukture onih puteva koji vode do tih graničnih prelaza. Mi smo već i o tome razgovarali. Ja bih spomenuo samo put između Bačke Topole i Bajmoka. Tako bi taj granični prelaz bio povezan kvalitetnim putem sa auto-putem Horgoš - Beograd i to je isto jako bitno za građane. Dva pitanja koja bih postavio su sledeća. Prvo pitanje, i vi ste malopre spomenuli, odnosilo bi se na rekonstrukciju pruge Subotica – Segedin, a u drugom koraku Subotica – Baja. Pitanje je – dokle se stiglo u realizaciji tog projekta, jer kada je saradnja tako intenzivna između Srbije i Mađarske i naših građana i građana Republike Mađarske, onda treba da investiramo i u železničku infrastrukturu, a ne samo u putnu? Kada se završi ovaj projekat rekonstrukcije pruge Segedin – Subotica, onda ćemo moći da kažemo da Segedin u poslednjih sto godina nikada nije bio bliži Subotici nego što će biti nakon završetka toga projekta. Drugo pitanje se odnosi na to da li Vlada Republike Srbije razmišlja da intenzivira saradnju i to ne samo ekonomsku saradnju, već i političku, sa tzv. Višegradskom grupom, sa Mađarskom, Češkom i Slovačkom? Ja bih vas samo podsetio i vas i javnost na izjave od pre nekoliko dana predsednika Češke Republike gospodina Zemana. Znamo da su odlični odnosi i sa Slovačkom, i ekonomski odnosi i politički. O odnosima sa Mađarskom smo već govorili i sa Poljskom. Mene i kao člana Grupe prijateljstva sa Republikom Poljskom raduje onaj potez koji je Vlada povukla, odnosno ministar Selaković u vezi opoziva našeg ambasadora iz Varšave i to pokazuje kako su odlični odnosi između naše Vlade i Vlade Republike Poljske. Ja mislim i mi smatramo da bi Republika Srbija trebala da intenzivira saradnju sa višegradskom grupom. Bilo je takvih inicijativa i od gospodina Zemana i od gospodina Orbana i to, naravno, nije protiv bilo koga. Treba da sarađujemo sa svima, ali mislim da bi najtešnje mogli i trebali da sarađujemo da sarađujemo sa te četiri zemlje, osim ovih drugih zemalja koje su nam susedi. Hvala vam.
Hvala. Premijerka Brnabić ima reč.
Ja ću na ovo drugo pitanje da odgovorim, pa ću pustiti ministra Momirovića da govori o infrastrukturnim projektima i pruzi Subotica – Segedin i pruzi do Baje. Što se tiče Višegradske četvorke, dakle, mi smo pokrenuli zaista intenzivnu saradnju sa Višegradskom četvorkom. To je regionalni format koji nama, ne bih preterala ako kažem da nam služi kao inspiracija, jer smo videli kroz saradnju Mađarske, Slovačke, Češke i Poljske, koliko govoreći jednim jezikom i koliko oni kada stanu zajedno oko jedne poruke, mogu da budu i jesu jači nego kada govori svako za sebe. Tako da je to nekako bila ideja kada je, na kraju krajeva, predsednik Aleksandar Vučić tada kao premijer pokrenuo kvadrilateralu Srbija, Grčka, Rumunija, Bugarska, kada smo sada pokrenuli trilateralu Srbija, Grčka, Kipar, ali i kada razmišljamo o mogućoj trilaterali Srbija, Grčka, Severna Makedonija. Dakle, kada god smo razmišljali o regionalnoj saradnji, imali smo u vidu šta je sve Višegradska četvorka uspela da uradi zahvaljujući njihovoj saradnji i njihovoj povezanosti. Mi smo onda nekako i na insistiranje Srbije krenuli u povezivanje na dva fronta, i Višegradska četvorka i Zapadni Balkan. Sada se na godišnjem nivou održavaju sastanci Višegradske četvorke i Zapadnog Balkana, kako na nivou predsednika Vlade, tako i ministara spoljnih poslova. I ja sam bila poslednji put na sastanku u Pragu, što je za nas bilo izuzetno korisno, kako za Srbiju, tako i za, čini mi se, i za čitav region, zato što je Višegradska četvorka ta grupa zemalja koja zaista aktivno promoviše agendu proširenja. I u tom smislu su oni nama savetovali šta je to na šta bi mi trebali da se fokusiramo kako bi ubrzali naše evropske integracije, zaista, praktične stvari, praktična rešenja, ali smo mi paralelno sa tim pokrenuli inicijativu mnogo bliže saradnje Višegradske četvorke i same Republike Srbije, u formatu V4 plus jedan. Nažalost, korona se isprečila na tom putu. Ja verujem da bi mi u 2020. godini uradili mnogo više nego što smo uspeli, tako da očekujem da će do kraja 2021. godine i, naravno, 2022. godine, da će se videti rezultati tog rada i napora koji smo uložili tokom korona virusa, koji nije mogao da bude vidljiv, zato što jednostavno nismo mogli fizički da se sastajemo i imamo te sastanke i samite. Paralelno sa tim, mi radimo na unapređenju bilateralnih veza sa svim ovim državama, i Mađarskom i Slovačkom i Češkom i Poljskom. Ja bih još jednom ovde, u ovom domu, iskoristila priliku da zahvalim predsedniku Češke Republike, Milošu Zemanu, na njegovom izvinjenju, koji meni kao građanki Republike Srbije izuzetno mnogo znači i mislim da je upućeno u prisustvu osobe, predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića, koji najviše uradio na nikada bližim bilateralnim vezama i odnosima između Češke Republike i Republike Srbije, Zahvaljujući čemu je političar kalibra Miloša Zemana osetio ljudsku potrebu da se izvini svim građanima Republike Srbije i Republici Srbiji. Mislim da je to hrabar čin, ljudski čin, za nas istorijski čin i da mnogo štošta menja u budućim razgovorima oko zločina koji je NATO pakt učinio nad Republikom Srbijom i svim građanima Republike Srbije, bez obzira da li su oni Srbi ili su neke druge nacionalnosti. Jednako su nas napali. Jednako su agresiju i zločin izvršili nad nama i jednako smo trpeli. Tako da, svakako nastavljamo saradnju sa Višegradskom četvorkom, nešto što je nama u svakom smislu, i politički i ekonomski izuzetno važno. Još jednom, hvala predsedniku Češke Republike na tome što je uradio. Hvala.
Reč ima ministarka Atanasković.
Hvala. Ja samo da dodam nešto u vezi saradnje sa Mađarskom, pošto sam kopredsedavajući sa Mađarskom. Moram reći da imamo odličnu saradnju sa državom Mađarske. Od 3. do 5. juna mi smo domaćini gospodinu Sijartu. Iskoristiću priliku da ove teme predložim možda za naše razgovore na bilaterali, a ujedno moram reći da dovodi preko 60 privrednika koji će biti prisutni u Srbiji u toku tog vremena i imaće mogućnosti naši privrednici da se jave i da iskoriste priliku za saradnju. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Momirović. Izvolite.
Hvala, gospodine Pastor. Hvala na pitanju. Svakako, dali ste kroz pitanje nekako i odgovor koliko su napredovali i koliko su kvalitetni odnosi Mađarske i Srbije, ali nekako uvek prolazi ispod radara da mi sa Vladom Mađarske sprovodimo najveći železnički projekat u Istočnoj Evropi. To je ta brza pruga između Beograda i Budimpešte. Mi smo stalno fokusirani, pre svega, na ovaj deo od Beograda do Novog Sada, koji treba da završimo do kraja godine. Krajem leta krećemo u investiciju od Novog Sada do Subotice. To će biti najbrža i najmodernija pruga u Istočnoj Evropi. I to je nešto što će zaista potpuno promeniti percepciju svih građana ove zemlje kada pričamo o železničkom saobraćaju. To je nešto što mi do sada nismo videli u Istočnoj Evropi, ne samo u Republici Srbiji, a pravi trijumf tog projekta će biti kada mi budemo mogli da idemo od Beograda do Budimpešte brzim vozom. Budimpešta i Beograd ili Budimpešta i Novi Sad, Budimpešta i Subotica će zaista biti nikada bliži. Naši uslovi za ekonomsku razmenu i za turističku, socijalnu i svaku drugu će biti još kvalitetniji i bolji i očekujem da će svi odnosi se dodatno popraviti, iako je, objektivno rečeno, to teško moguće da bude bolje. Mi stvarno imamo istorijski najbolje odnose, čini mi se, sada, u istoriji naše zemlje. I u okviru tog projekta, mi smo se kao Vlada Republike Srbije na najvišem nivou, odnosno u razgovoru između predsednika Republike Aleksandra Vučića i Vlade Mađarske obavezali da rekonstruišemo deo pruge od Subotice do Segedina. U pitanju je jednokolosečna, neelektrificirana pruga. Iako Segedin i Subotica imaju veliku tradicionalnu ekonomsku razmenu, ta pruga je u jako lošem stanju. Neophodno je da mi nju završimo, da bi i Mađarska strana mogla da radi svoj deo brze pruge. Mi smo sproveli jedan transparentan javni poziv za izbor strateškog partnera, koji je okončan 12. aprila. Sedmog maja smo izabrali strateškog partnera. Radi se o konzorcijumu tri srpske firme, jedne mađarske i jedne ruske. Očekujemo da ćemo vrlo brzo krenuti, odnosno prvo potpisati ugovor, krenuti u radove. Naša obaveza je da to završimo do sredine 2022. godine, kako bi omogućili mađarskoj Vladi da sprovede investicije u svom delu. Kažem, mi očekukjemo za pet godina da završimo kompletnu brzu prugu od Beograda do Budimpešte. To će biti uspeh kakav do sada nije viđen u jugoistočnoj Evropi. Možda možemo samo da poredimo sa izgradnjom Đerdapa. To će biti revolucionarna investicija. To će biti nešto potpuno novo. To će zaista biti ponos za sve građane i Srbije, a i Mađarske. Naravno, investicija Subotica – Baja, izrađena je tehnička dokumentacija, ona je kod Republičke revizione komisije i očekujem da ćemo i tu otvoriti prostor vrlo brzo za rad. Mislim, investicije koje postoje u železničkoj infrastrukturi, gde se, naravno, ovde pre svega govorim o brzim prugama u Vojvodini i o komunikaciji sa Mađarskom, to nije viđeno 50 godina. To je nešto što će promeniti potpunu komunikaciju naše dve zemlje. Ja sam zaista jako ponosan i zahvaljujem se naravno predsednici Vlade i celoj Vladi što ima mogućnost da budem deo ovih projekata koji će ostati zabeleženi u istoriji. Sami ste rekli, granični prelaz Horgoš nije dovoljan da izdrži sav priliv putnika, mi smo odvojili 520 miliona dinara, krećemo u realizaciju i proširenje tog graničnog prelaza posle turističke sezone, jel je bilo suludo da sada krenemo, samo bi napravili još veći problem, sledeće godine dodatno ulazimo u investicije. U planu nam je da u naredne dve godine investiramo još dodatnih 1,9 milijardi dinara kako bi zaista omogućili još kvalitetniju komunikaciju između naše dve zemlje i mislim da je to nešto što svako mora da pozdravi u ovoj zemlji. Hvala.
Reč ima, Balint Pastor.
Hvala. Zahvalio bih se gospođi predsednici Vlade, gospođi Anđelki Atanasković, ministarki privrede i gospodinu Momiroviću, ministru na ovim odgovorima. Zaista treba raditi na poboljšanju odnosa sa zemljama Višegradske grupe, to su naši prijateljski prijatelji u političkom i u ekonomskom smislu što je u više navrata dokazano. Što se tiče ovih pruga i investicija u železničkoj infrastrukturi, da slažem se, revolucionarna investicija je pruga između Budimpešte i Beograda, ali nas, recimo u Subotici i okolini Subotice u istoj meri čini srećnim i ova druga investicija u prugu Subotica – Segedin zbog toga što će dovesti do maksimalne mobilnosti. Apsolutno će biti moguće da neko živi u nekom selu na području grada Subotice i da radi u Segedinu ili da tamo studira, ili obrnuto, znači, apsolutno će se otvoriti prostor. Desiće se ono što se desilo u zapadnoj Mađarskoj između zapadne Mađarske i Austrije početkom 90-ih, a još više nakon učlanjenja Mađarske u EU i to će svakako i u privrednom i u svakom drugom smislu uticati na standard građana. Ono što sam u pređašnjem obraćanju rekao, želeo bih samo na samom kraju par podataka da iznesem u vezi ekonomske saradnje između Srbije i Mađarske. Tokom proteklih 10 godina vrednost robne razmene je povećana za 86% u relaciji Srbija – Mađarska. Trgovinska razmena dve zemlje je čak i prošloj godini koja je bila opterećena kovidom zabeležila rast i iznosila je skoro dve milijarde evra, a Mađarska je treći partner Srbije u ekonomskom smislu od članica EU. Ono što bih još želeo da kažem u vezi zajedničke sednice Komisija za ekonomsku saradnju Srbije i Mađarske, za infrastrukturne projekte od februara 2018. godine, koji su određeni kao prioritetni, sa mađarske strane je opredeljeno 1,2 miliona evra grantova Republici Srbiji. Hvala vam još jednom na odgovorima.
Hvala. Reč ima Dragan M. Marković. Izvolite.
Poštovani predsedniče Skupštine, poštovana predsednice Vlade sa ministrima, drage kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja ću postaviti tri pitanja ministru Krkobabiću. Prema podacima Odbora za preporod sela u zemlji Srbiji postoje 150.000 kuća koje imaju vlasnike, a koje se ne koriste i postoji 50.000 kuća koje nemaju vlasnike. Vi ste najavili da će vaše Ministarstvo otkupiti deo tih kuća i da će ih podeliti mladima, te s toga bih vas zamolio da nam pojasnite i date više informacija o načinu i kriterijumima podeli tih kuća. Što se tiče mladih oni su svesni, znaju da je ova država dosta uložila u infrastrukturu o kojima su sada i kolege pričali i ministri, i znaju da je to, da kažem na neki način, sela postaju daleko bliža gradovima i daleko lakše živeti u selima pogotovo infrastruktura koja se najavljuje, pre svega, mislim komunalna kao i ovaj deo što je spomenula ministarka Joksimović da će internet biti pristupan maltene u svakom selu. Ali, mladi stručnjaci postavljaju pitanje da li mogu imati neke benefite, poput beneficiranog radnog staža ili uvećane zarade ukoliko se vrate da žive i rade u selima. Pa, otuda i moje pitanje da li se uopšte razmatra tako neka mogućnost da se u nekom narednom periodu i njima izađe u susret? Što se tiče trećeg pitanja sa migracijama ne susreće se samo Srbija, već se susreće evropske zemlje i one su preuzele određene korake da zaustavi iseljavanje i da vrate mlade stručnjake u ruralna područja. U Nemačkoj, recimo je slična situacija kao i što vi želite ovde da radite, naime lokalne samouprave daju bespovratna sredstva mladim stručnjacima za kupovinu kuća i za obnovu tih kuća. U Italije je, da kažem, možda to i najviše je i urađeno, naime tu je i država i privatne kompanije i da kažem mladi poljoprivrednici, stručnjaci su se nekako udružili, pre svega, oko etno turizma gde su razvili da kažem sve ono što je potrebno za jedan život gde faktički, da kažem, od mladih stručnjaka, lekara, inženjera, vaspitača žive u tim selima, rade i obitavaju. Stoga moje je pitanje da li razmatrate mogućnost pokretanja dijaloga u kome bi učestvovale i privredni subjekti, kako bi se i oni uključili u obnovu sela? Toliko, hvala.
Hvala vam. Ministre, izvolite.
Gospodine predsedniče Skupštine, gospođo Brnabić, uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Srbije, uvaženi narodni poslanik je postavi tri pitanje, ali ako mi dozvoli ja bih sažeto govorio o sva ta tri pitanja da ne bih oduzimao vreme. Pre njega, narodni poslanici su upravo isto postavljali pitanja i ona su se ticala poziciji i poboljšanja kvaliteta života ljudi na selu, a posebno žena. Čuli smo od predsednice Vlade ohrabrujuće stvari u vezi novih zakonskih rešenja koja su usmerena ka određenim davanjima za žene na selu, pogotovo mlade žene, da se izjednačavaju u tim svojim pravima sa onima u gradu. Istovremeno me i raduje, ali to znači jednu i finansijsku obavezu ali i našu obavezu da to realizujemo, proširenje interneta i mobilnog signala, ako sam dobro čuo ovde na nekih 600 naselja u Srbiji. To je bitan i snažan iskorak. Kada govorimo o kvalitetu života ljudi na selu, pogotovo žena, moramo da imamo na umu jednu prostu činjenicu, da danas u Srbiji upravo te žene na selu su najugroženije. One nemaju redovnu i sigurnu zaradu, nisu gotovo obuhvaćene penzijskih i invalidskim sistemom, a i socijalna davanja koja su usmerena ka njima su vrlo restriktivna. S pravom kada idemo Srbijom, kada razgovaram susrećemo se upravo sa ovakvim pitanjima. Kvalitet života, poštovani narodni poslanici i građani Srbije podrazumeva redovnu i sigurnu zaradu, ali zaradu koja omogućuje pristojan života. Kvalitet života podrazumeva za veliki broj ljudi i redovnu i sigurnu penziju, ali penziju koja omogućuje takođe pristojan život. Ništa manje nije bitan ni taj krov nad glavom, o kome ste vi govorili, ali i infrastruktura. Kvalitet života znači i putnu mrežu i vodovodnu mrežu i kanalizacionu mrežu i napon struje. Kvalitet života podrazumeva i obrazovanje, podrazumeva zdravstvenu zaštitu, ali i negovanje kulturnih tradicija. To je međusobno izuzetno povezano i uslovljeno. Sve to skupa zahteva dobro osmišljen pristup, mislim da ga imamo, iz ovoga što smo mogli da čujemo, i zahteva mnogo novca. Moramo da budemo realni, da promene, krupne promene koje idu u pravcu da se anuliraju razlike između urbanog i ruralnog dela zahtevaju izuzetno velika sredstva. Da li je država Srbija spremna? Biće spremna onoliko koliko smo spremni da ova privredna aktivnost nastavi da ide ovim tempom. Ako govorimo o ovim stopama od šest i više posto, onda možemo da računamo i da onaj investicioni plan predsednika, koji je vrlo ambiciozan, od 15 milijardi evra bude realizovan. Zašto govorim? Spomenuli ste, odmah se vraćam na temu, lokalne puteve. Tim planom je predviđeno 5.000 kilometara lokalnih puteva. Predviđeno je tri milijarde evra za vodovod i kanalizaciju za 80 lokalnih samouprava južno od Save i Dunava. To su izuzetno velika ulaganja. Da bismo do njih stigli, stopa rasta mora da bude adekvatna, ali krenimo redom. Imamo magistralne puteve, ministar je tu, on je to govorio, pojašnjavao. Da li je to istorijsko ili ne, pokazaće vreme. Mene na terenu uglavnom ljudi zaustavljaju i pitaju za ove lokalne puteve, za pristupne puteve, pitaju me za atarske puteve. To je muka koja ih muči i tu posebnu pažnju moramo da posvetimo. Istovremeno, kod koncepta kuća koji ste spomenuli, tu je zabrinjavajuće, po meni, izuzetno zabrinjavajući podatak koji je izneo Akademijski odbor za selo Srpske akademije nauka i umetnosti. Šta kažu ti ljudi? Skoro 200.000 kuća je prazno u Srbiji, 150.000 kuća ima vlasnike, ali nema žitelje, a 50.000 kuća se i ne zna ko su vlasnici. Polako, ali sigurno kuće se prazne u rubnim delovima, i to je onaj odgovor na ono treće pitanje. Bezbednosni aspekt je izuzetno bitan i u narednom periodu, dajemo sad jedan pravni odgovor na to, učinićemo napor da te prazne kuće u različitim delovima Srbije budu dostupne, pre svega, kroz jedan program pomoći za otkup takvih kuća. Ovo će biti interesantno upravo tim ljudima koji će učestvovati na tom javnom pozivu. Na koga računamo? To su pre svega mladi poljoprivrednici, mladi bračni parovi do 45 godina starosti koji žive u zajedničkim domaćinstvima na selu. Ovo je šansa da dobiju svoj krov nad glavom. Istovremeno, ovo je poziv i za samce. Još jedan podatak koji će biti interesantan za građane Srbije. Opet podatak Akademijskog odbora da 250.000 mladića, uslovno rečeno, do 45 godina i 100.000 devojaka, opet uslovno, do 45 godina je neoženjeno. Ovo će biti šansa da i oni pokušaju da zasnuju svoja domaćinstva. To je prva grupa ljudi kojima namenjujemo ove kuće. Druga grupa ljudi, to su ljudi znanja, ljudi veština, ljudi koji žele da krenu na selo, a to su ljudi medicinske, veterinarske struke, tehnolozi, agronomi, ali rekao sam i ljudi veština i određenih zanata. To je druga grupa. Treća grupa ljudi, na koju računamo, to je grupa ljudi koji trenutno žive u gradovima, a imaju nameru da odu na selo da se bave nekim osnovnim zanimanjima vezanim za selo, ali ja ću ovde nešto malo to proširiti. Ovo je usmereno i na mlade ljude koji danas rade u Beogradu, Nišu, u velikim gradovima i bave se tzv. poslom od kuće. Da ih ne nabrajam - programeri, pa nadalje. Pokušaćemo da i tim ljudima ponudimo te kuće da ih nasele i da iz tih kuća odrađuju ove svoje poslove. Projekat je ambiciozan, vredan je pola milijarde dinara i on će uskoro biti pred Vladom Srbije. Očekujemo da ćemo zajedno svi skupa učiniti da te prve kuće dobiju i prve stanare. U ovom prvom ciklusu računamo na nekih od 500 do 1.000 kuća. Vrednost, i ovo je veoma bitno da napomenemo tim ljudima, vrednost tih kuća će biti negde do milion i 200 hiljada dinara. Naravno, to su sredstva koja su dovoljna da najveći broj kuća koji je trenutno u Srbiji bude otkupljen. Što se tiče drugog dela pitanja, poslaniče Markoviću, koje ste vi naveli, a sa pravom ste se dotakli njega, na koji način u pogranična, u rubna područja dovesti mlade, kvalitetne ljude? Naravno, redovna, sigurna zarada, i to dobra zarada. Moramo da poštujemo neka iskustva iz Evrope, da omogućimo tim ljudima da ta zarada bude dvostruka ili čak i više. Istovremeno, očekujem da ćemo u nekim razgovorima sa Ministarstvom finansija otvoriti priču o tzv. sistemu pozitivne diskriminacije, da utičemo na određene mere fiskalne politike, da idemo na određena oslobođenja tih ljudi taksi, firmarina, svih onih stvari koje dodatno opterećuju poslovanje i omogućiti tim ljudima da mogu, ako žele pod povoljnijim uslovima da obavljaju svoju delatnost. Set svih tih mera o kojima ja danas govorim zahteva da budemo opredeljeni, ponavljam, organizaciono, da imamo precizno utvrđene planove. Kada govorimo o infrastrukturi, zalažem se za formiranje fonda za infrastrukturu da bismo imali mapiranu Srbiju, gde bismo imali precizne agende za realizaciju tih stvari. Treći deo toga svega su finansijska sredstva koja moraju, ponavljam, biti izuzetno velika. To je jedini način da poboljšamo kvalitet života na selu, da koliko toliko usporimo migracije selo-grad, da nam ovi moćni putevi koje smo napravili ne budu putevi u jednom smeru, nego da budu dvosmerni. Želim da ovim velikim putevima ne idu ljudi iz sela u gradove i u inostranstvo. Želim da se tim putevima ljudi iz Evrope, ono što je govorila predsednica Vlade, vraćaju u Srbiju, u svoja mesta i da neki ljudi koji žive sada u velikim gradovima reše da se vrate u unutrašnjost Srbije. To je posao koji podrazumeva precizno zakonom utvrđeno partnerstvo urbanog i ruralnog dela Srbije. Veliki, krupan posao pred državom Srbijom zahteva, rekao bih, konsenzus, jer malo je pitanja u državi Srbiji oko kojih treba da postignemo konsenzus kao o ovom pitanju. Toliko.
Hvala. Reč ima Dragan Marković.
Hvala, ministre, na odgovoru. Pored svih ovih stvari o kojima smo govorili, ako se desi i ako država bude imala sredstava da plate budu uvećane, siguran sam da će ove migracije o kojima ste govorili i predsednica Vlade biti sada od grada prema selu, mladih ljudi, stručnjaka. Sigurno će imati motivaciju da rade u nekoj maloj sredini za duplo veću platu. Ako uzmemo u obzir svu ovu infrastrukturu o kojoj pričamo, sigurno će im život biti lak i dostupno da dođu do grada ako budu želeli da zadovolje neke potrebe koje ne budu imali tamo. Zahvaljujem se.
Dragane, vi nećete dalje postavljati? Da li je tako? (Dragan M. Marković: Ne.) Hvala. Reč ima narodna poslanica Justina Pupin Košćal.
Zahvaljujem, poštovani predsedniče. Uvaženi predstavnici Vlade, kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, svoje pitanje postavljam ministru prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, gospodinu Branku Ružiću. S obzirom na činjenicu da se deca danas neuporedivo manje kreću, što ostavlja trajne posledice na njihov razvoj, zdravlje i radnu sposobnost, da li postoji mogućnost da se fond časova fizičkog vaspitanja poveća u nižim razredima osnovne škole, od prvog do četvrtog, na pet puta nedeljno, kao i to da sa decom predškolskog i mlađeg školskog uzrasta, pored učitelja, nastavu vode i profesori fizičkog vaspitanja zato što je jako bitno da sa najmlađima radi najstručniji kadar? O tome se već razgovaralo na nivou Saveza pedagoga fizičke kulture i Saveza učitelja Republike Srbije i postignuta je načelna saglasnost da je ideju moguće sprovesti u delo bez smanjivanja fonda časova učiteljima. Razgovori na ovu temu svojevremeno su vođeni i sa SANU. Fizička aktivnost ima veliki značaj za svakoga od nas, a za decu predškolskog, mlađeg, odnosno osnovno školskog uzrasta je od neprocenjivog značaja. A zašto? Zato što u razvoju deteta postoje periodi kada se razvijaju fizičke sposobnosti i to je tzv. senzitivni period. Taj senzitivni period traje do 12, odnosno 13. godine života, kada je za većinu sposobnosti neophodno svakodnevno fizičko vežbanje i ukoliko taj period propustimo šteta je nenadoknadiva. Pored biološkog, fizičko vežbanje pozitivno utiče i na psihološki, kao i na socijalni razvoj deteta, što je nauka odavno dokazala. U skorijoj budućnosti država će imati veliki problem, s obzirom na to da su nam deca sve gojaznija, sve neaktivnija i sa sve većim procentom telesnih deformiteta, skolioza, kifoza, ravni tabani i ostali deformiteti, a taj problem će se ispoljavati kroz smanjenu radnu sposobnost, kako umnu, tako i fizičku, kao i kroz velike troškove za zdravstvo države. Da je nekretanje osnovni uzrok dijabetesa tipa 2 kod dece pokazuju i najnovija istraživanja naučnika koji je za svoje otkriće u genetici dobio Nobelovu nagradu. Najbolji način za prevenciju za skoro sve bolesti, počevši od običnog gripa preko degenarativnih promena, povišenog holesterola, povišenog pritiska, dijabetesa, depresije, pa do srčanih i malignih oboljenja upravo je fizička aktivnost zato što ona doprinosi jačanju imuniteta kao i kvaliteta života. Korona nam je na najbolji način pokazala važnost jakog imunog sistema i to koliko je jaka naša potreba za kretanjem koje često nismo ni svesni. Ako pogledamo zemlje u regionu, videćemo da je Mađarska uvela svakodnevno fizičko vežbanje i da su Mađari prva sportska nacija u svetu po broju osvojenih medalja na olimpijskim igrama u odnosu na broj stanovnika. Istorijska je odgovornost na nama da li ćemo stvoriti zdravu i radno sposobnu naciju i da li ćemo stvoriti sistem koji će to obezbediti. Što pre to uradimo, negativne posledice koje su sada već izuzetno vidljive biće neuporedivo manje. Jer, ovo nije privremeno pitanje, već trajno pitanje vitalnosti nacije. Hvala.
Hvala. Reč ima prvi potpredsednik Vlade, ministar Ružić.
Zahvaljujem, predsedniče. Hvala na ovom veoma konstruktivnom pitanju i predlogu. Ono što je sa naše strane institucionalno važno to je da istaknem da je Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja prilikom donošenja novih kurikuluma, dakle, novih programa nastave i učenja u okviru reforme obrazovanja i vaspitanja imalo u vidu zdravlje i pravilan razvoj dece i učenika i mislim da je to nešto što je prioritet u svakom smislu. Fizičko i zdravstveno vaspitanje, kao obavezan predmet ima tradiciju koja usled novonastalih životnih navika menja svoje ciljeve, strukturu i sadržaj i o tome ste i vi, naravno, govorili vrlo sadržajno, ali je naš zadatak da učenik kroz obrazovanje i vaspitanje doživi taj mentalni pre svega ali i fizički napredak i postane što korisniji član društva. Jer, ono što nije, rekao bih, samo jedna rečenica ili parola, ali je činjenično tačno i mislim da je to naša intencija, a to je da je zdravo dete temelj zdrave države. Kada pogledamo institucionalno šta radimo do sada i kakav je taj koncept koji je primenjen, dakle, u prvom ciklusu osnovnog obrazovanja i vaspitanja na osnovu plana nastave učenja učenici imaju tri časa obaveznog predmeta, fizičkog i zdravstvenog vaspitanja i taj predmet je pored srpskog jezika i matematike praktično sa najvećim nedeljnim brojem časova, pa samim tim i godišnjim fondom časova, što dolazi na nekih 100-108 časova. U okviru, naravno, vannastavnih aktivnosti postoje određeni oblici rada kao što su sportsko-rekreativne aktivnosti, nedelja školskog sporta, aktivnosti u prirodi, poput kroseva, sportskih dana, letovanja i zimovanja i ono što je takođe važno to je da nastavnike pre svega usmerimo i edukujemo da, u ovom slučaju govorimo naravno o učiteljima koji su u okviru svog inicijalnog obrazovanja imali metodiku fizičkog vaspitanja, kroz redovnu nastavu fizičkog i zdravstvenog vaspitanja obezbede prosto redovnu fizičku aktivnost učenika. Takođe i nastavnici razredne nastave, odnosno učitelji ostvaruju saradnju sa profesorima fizičkog, a sledeća 21/22 školska godina je četvrta godina primene novih programa nastave i učenja. Izvršićemo analizu i na osnovu dobijenih rezultata korigovaćemo plan i program u najboljem interesu učenika, jer ono što nas prati, to je činjenica, da pored te fizičke aktivnosti koja je nekada, a nadam se i sada bila prioritet, paralelno sa tim imamo i korišćenje raznih digitalnih sadržaja, posvećenost mnogim aparaturama, opremama, tabletima, lap-topovima, raznih igrama koje praktično oduzimaju vreme. Na neki način i degradiraju ono što je intencija jednog zdravog obrazovnog procesa. Zato se zaista zahvaljujem na ovom pitanju i svakako da Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja o ovome vodi izuzetno računa i da ćemo uvažiti i ovaj vaš predlog. Hvala.
Hvala. Reč ima Justina Pupin Košćal.
Zahvaljujem se uvaženi ministre na vašem odgovoru. Naredna tri minuta bih iskoristila da sledeće pitanje uputim ministarki kulture, gospođi Maji Gojković. U poslednje vreme smo svedoci prisvaja kulturne baštine Srbije u čemu prednjače predstavnici privremenih institucija u Prištini, koji su najpre skrnavili, palili i uništavali srpske manastire i crve širom KiM, a onda ih prisvajali, želeći da tako dokažu da su tu bili pre nas, da su u stvari oni gradili zadužbine srpskih vladara. Toj vrsti pokušaja falsifikovanja kulture, a time i istorije, svakodnevno svedočimo, a to je udar na našu istoriju, poreklo, kulturu, nacionalni identitet. S Sa druge strane, širom sveta je rasuto na hiljade srpskih relikvija, rukopisa i drugih primera kao nematerijalne i materijalne baštine iz različitih perioda naše istorije. Različiti su razlozi. Navela bih nekoliko primera. Najpre, nestanak dva kovčega sa 56 najvrednijih srpskih rukopisa koje je do tada čuvala Narodna biblioteka u Beogradu. U Prvom svetskom ratu trebalo je da budu evakuisani, međutim nestali su na niškoj železničkoj stanici. Tu se nalazila i Hilandarska krisovulja, dva jedina zapisa rujanskog, četiri jevanđelja se nalaze u Pragu i Sankt Petersburgu. Zatim, Ilovički prepis, Zakonopravila Sv. Save iz 1262. godine u toku Drugog svetskog rata uzele su ustaše iz manastira Sv. Arhangela Mihaila na prevlaci i odnele u Zagreb, gde se i danas nalazi. Malo je vremena da nabrajam sve primere, ali je potpuno jasno da sa nestankom kulturno-istorijskih dokumenata ne slučajno briše deo našeg identiteta i fakti o istoriji srpskog naroda, a to je priznaćemo, falsifikovanje naše istorije. Iz tih razloga bih pitala ministarku kulture – da li Ministarstvo kulture planira aktivnosti kojima bi se obezbedilo vraćanje naših najvrednijih artefakata u Srbiju? Ranije je bilo reči da će se u Ministarstvu kulture formirati fond iz koga će se ta aktivnost finansirati. Da li Ministarstvo razmišlja o formiranju jedinstvenog registra materijalne i nematerijalne kulturne baštine Srbije, kako bi se sprečilo falsifikovanje naše istorije i kulture i sačuvala ostavština naših predaka iz svih istorijskih perioda, kao i tragova kultura koje su na prostoru današnje Srbije postojale. Hvala.
Hvala. Reč ima potpredsednica i ministarka Maja Gojković.
Hvala vam zaista na ovom izuzetno važnom pitanju za Republiku Srbiju, pre svega za naš narod i za očuvanje našeg nacionalnog identiteta. Da krenemo od toga da je ideja nekada bila da se formira fond u okviru Ministarstva kulture i informisanja koji bi koristili za otkup, onda kada već pronađemo neko naše delo iz zaostavštine koje se nalazi van granica Republike Srbije ili se nalazi u Srbiji, ali nije u rukama države nego se prodaje, kao što smo imali nedavno primer na ovim licitacijama stečajnih upravnika ili neko privatno lice želi da proda neko značajno delo. Mislim da je možda to i prevaziđen oblik shvatanja zaštite kulturnog nasleđa, da ozbiljno razmislimo i formiramo komisiju na nacionalnom nivou, dakle, državnu komisiju onako kako to rade mnoge države koje su se našle i nalaze u sličnoj situaciji kao što je sada naša Komisija na nacionalnom nivou, za povraćaj i otkup važnih artefakata za istoriju našeg naroda. To je nekada radila Melina Merkuri kada je bila ministar kulture Grčke, svojevremeno, kasnije i evropski komesar za kulturu. Ostala je upamćena po tome što se borila za povraćaj blaga Grčkog koje su razvlačili svi po Evropi, koji su otimali svojevremeno njihove artefakte. I danas se vodi ta bitka, da ne kažem rat za povraćaj grčkog blaga nazad u maticu. Mi samo možemo na tom pozitivnom primeru jedne od država koje su bliske nama, da naučimo nešto i stvarno da formiramo komisiju na nacionalnom nivou, državnu komisiju koja bi se bavila i povraćajem, ali i otkupom kulturnog nasleđa. Spomenuli ste poslednje dešavanje i događaj i pokušaj privremene vlasti tzv. samoproglašene države Kosovo da ukradu deo našeg nacionalnog identiteta time što pišu pisma pojedinim državnicima, predsednicima država, uglavnom evropskih zemalja, ali pišu i čelnicima UNESKA i drugim međunarodnim organizacijama koje se bave zaštitom kulturnog blaga, tvrdeći da nešto što pripada Republici Srbiji ili pripada srpskom narodu, SPC, pre svega, i našem kulturnom nasleđu, pripada sada volšebno nekom od njih, lažno se predstavljajući i lažno predstavljajući da oni imaju nekakve ustanove kulture, brišući naše naziva ili prerogative srpsko. Interesantno je veoma i tu se vidi jedna opasna namera da su oni u poslednjim pismima počeli da izostavljaju onaj prefiks srpski pravoslavni manastiri i počeli da koriste samo pravoslavni manastiri, što može da se vidi već, jer imali smo i takve prakse u našem regionu, da možda i pokušavaju ili imaju nameru da stvaraju nekakvu crkvu koja bi zamenila SPC na teritoriji naše južne Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija. Naravno, treba da delimo svi zabrinutost povodom ovog poslednjeg događaja jer vidimo iz dana u dan da su se ostrvili i bacili, da imaju neku novu taktiku i bave se samo kulturom, kulturnim nasleđem, njihovim pokušajima da izgrade nekakav identitet ili nacionalni i kulturni identitet kradući ono što svi znamo da vekovima pripada SPC i srpskom kulturnom nasleđu. I predsednik države je dao takve izjave i predsednica Vlade, svi članovi Vlade, Ministarstvo kulture i informisanja. Na svaki takav njihov pokušaj jednako ćemo i još žešće odgovarati jer ne damo da neko, kada pokušava da nam ukrade deo teritorije, da sada dozvolimo da ukrade i SPC, da ukrade manastire, ukrade naše ikone, svetinje. Tu rade i pišu pisma po Evropi oni koji su 2004. godine u onom strašnom pogromu uništili na hiljade i hiljade naših relikvija. Niko od nas u Srbiji, dok god je živ zaboraviti onu scenu kada se neko od albanskih terorista i secesionista popeo na vrh SPC, jedne svetinje, manastire i pokušao da divljački skine onaj krst. To je ta briga o kojoj govore privremeni organi prištinski, kako oni navodno brinu o kulturnom nasleđu na teritoriji KiM. Oni nisu članice UNESKA, a pokušavaju da komuniciraju sa ovom važnom međunarodnom organizacijom. Pozivanje na Ahtisarijev plan može samo podsmeh kod nas da izazove, jer Ahtisarijev plan nikada nije ni usvojen. Moramo da ih podsetimo, da kada nešto pišu, evo ima nas koji živimo u istoj državi gde žive i oni u Republici Srbiji, koji znamo mnogo više od njih, pa možemo i da ih podučimo nečemu, a to je da im kažemo šta je usvojeno, a šta nije usvojeno od međunarodnih akata a odnosi se na našu, isključivo našu teritoriju u Republici Srbiji koje ima sada nekakav privremeni status. Kažem, oni nisu država, nisu ni članice UNESKA, nalaze svi artefakti, kulturno nasleđe u zemlji porekla, nalaze se u Republici Srbiji. Prema tome, pukovniku nema ko da piše. Mislim da su potpuno promašili temu, ali mi moramo da budemo oprezni, jer nemoguće da ne postoji neka jača i veća namera politička od ovoga da oni sada u poslednje vreme, baš svaki dan imaju temu kultura i kulturno nasleđe Srbije koje se nalazi na teritoriji KiM. Hvala.
Hvala. Reč ima Justina Pupin Košćal.
Ja bih se samo zahvalila i ministarki Maji Gojković, i ministru Branku Ružiću na odgovorima, i nadam se da će se i u jednom i u drugom Ministarstvu naći načina za sprovođenje onih ideja u delo koje su na dobrobit srpskog naroda.
I poslednji poslanik, narodna poslanica, Jelena Žarić Kovačević. Ne znam da li sam napravio grešku, a verovatno jesam, nisam još dobio priručnik da li treba da kažem poslanik ili poslanica. Reč ima Jelena Žarić Kovačević.
Hvala predsedniče Dačiću. Uvažena predsednica Vlade, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ono što je meni uvek smetalo jeste obmanjivanje javnosti, namerno ili iz neznanja ili nedostataka informisanosti, nije važno. Smatram da je bez osnova plasiranje naslova kao što je - samo bogati će moći da tuže, ili parnični postupci će u Srbiji duže trajati. Svakako nije u redu, jer unose nemir među naše građane, najblaže rečeno. Ovo govorim, pre svega zbog toga što ne znam da li ste vi predsednice Vlade ili bilo koji ministar imali prilike da na poziv određenih medija ili portala objasnite i da date neke odgovore. Zato danas želim da postavim pitanje, pre svega ministarki pravde Maji Popović. Po pravilu, naravno, to su uvek mediji koji su pod kontrolom Dragana Đilasa, neverovatno je, složićete se da postoji takva slučajnost da se apsolutno svaka tema iskoristi protiv rada Vlade Srbije, protiv Aleksandra Vučića, jer sada možemo da vidimo kako se predsednik Republike, čak dovodi u vezu sa navodno lošim izmenama Zakona o parničnom postupku, koje se pripremaju. Dakle, pre svega zbog građana Srbije i zainteresovane stručne javnosti, ja želim gospođo Popović, da vas pitam sledeće – kako ocenjujete zahteve dela advokature za povlačenje Nacrta zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, iz javne rasprave, koja je počela 19. maja? Da li su rešenja iz Nacrta zakona koji je na javnoj raspravi usklađena sa praksom Evropskog suda za ljudska prava, Ustavnog suda i da li slična ili ista rešenja postoje u uporednom pravu, odnosno u uporednoj praksi? Koji je strateški okvir bio od značaja za izradu nacrta zakona i da li donošenje ovog zakona, predstavlja uslov za napredak u procesu evropskih integracija? Danas imam pitanje za još jednu ministarku, i to gospođu Mariju Obradović, ministarku državne uprave i lokalne samouprave, kada sam malopre pomenula određene medije koje kontroliše Dragan Đilas i određene portale, kada smo kod neistinitih i zlonamernih navoda tih medija, ali i Đilasovih jurišnika, želim da vas pitam – kako komentarišete medijske objave da je na nekom vašem imanju U „Gakovu“ pronađena farma marihuane? Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Maja Popović.
Gospođo Žarić, hvala vam na ovom pitanju. Radi se o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku. Pojavili su se zaista u tim medijima naslovi da je ovaj zakon pravljen samo za bogate, da siromašni građani neće moći da ostvare svoja prava. To su apsolutne laži, neistiniti navodi. Upravo za ovaj zakon smo pokrenuli proceduru za njegovo donošenje iz razloga pod 1 - zato što je to predviđeno Akcionim planom za Poglavlje 23. Najvažniji razlog za pokretanje radne grupe za izradu nacrta ovog zakona jeste bio preopterećenost sudova parničnih odeljenja, prvostepenih sudova, posebno u Beogradu Prvog i Trećeg suda, kao i Osnovnog suda u Novom Sadu. U praksi nam se desilo da su sudovi zatrpani. Svaki sudija je sa po 2.000-3000 predmeta u radu, tako da prvo sledeće ročište može da bude zakazano za godinu, ili čak dve godine. Država je morala da reaguje na određeni način, da spreči tu situaciju, da kažem, zagušenja sudova. Moram da kažem i činjenicu da je do tog zagušenja sudova došlo upravo zbog tih postupaka koji su tzv. masovke, koji su pokrenuti zbog bankarskih sporova. Ni u jednom trenutku ne želim da osporim građanima pravo da traže poništaj pojedinih delova tog ugovora, odredaba ugovora, međutim, ovde se radi o zloupotrebi prava koje vrše punomoćnici koji zastupaju građane, te na osnovu jednog ugovora o kreditu oni postavljaju više tužbenih zahteva kroz više tužbi. Rade na način, tako što završe sa jednim parničnim postupkom, i tek nakon toga oni pokreću drugi postupak, da bi sprečili sud da spoji te postupke zbog razloga ekonomičnosti postupaka. Tako da, došli smo u situaciju da je Vrhovni kasacioni sud morao da delegira, da izvrši delegaciju preko 95 hiljada parničnih predmeta i da zaduže ostale sudove u Srbiji. Takođe, cilj ovog zakona jeste ravnomerna opterećenost sudova po Srbiji. Ideja je da sudije koje primaju istu platu budu ravnomerno opterećene. Tako da su ovim Nacrtom zakona predviđene i promene odredaba nadležnosti u smislu da će sada biti nadležni oni sudovi po prebivalištima tužioca. Predlog te radne grupe je bio takav, jer bi to dovelo do lakšeg i ekonomičnije i svakako, jeftinijeg postupka za stranke. Moram da naglasim i činjenicu, tu radnu grupu sam formirala ja, kao ministar pravde, da nju čine sudije Vrhovnog kasacionog suda, predsednik te komisije, predsednik građanskog odeljenja Vrhovnog kasacionog suda. Da tu radnu grupu čine i advokati koje je delegirala Advokatska komora, kao i druge neke institucije. Činjenica da advokati nisu znali ko im je delegiran, nije problem države, nego same Komore. Svesni smo i činjenice da su tu različite struje u samoj Komori i da prave problem jedni drugima, da kažem, to su neka politička prepucavanja unutar Komore, u kojima ne želim da učestvujem, ali samo hoću radi znanja građana da saopštimo da će svakom građaninu biti omogućen pristup pravdi. Još od 1977. godine, u našem zakonu je predviđen institut siromaškog prava, tako da svaki građanin koji nema sredstava on će biti svakako oslobođen plaćanja sudske takse. Postoji i mogućnost plaćanja sudske takse na rate. Ono što sam u tim medijima čula - mogu sudovi da izvršavaju prinudnim putem naplatu sudske takse. To je tačno da mogu, ali je propušteno da se kaže, da taj postupak izvršenja, takođe sa sobom nosi određene troškove, što bi značilo da bi građani više platili u tim izvršnim postupcima. Moram da naglasim još jednu činjenicu da je naplata sudske takse u ovom trenutku 35% u Srbiji. Mislim da je normalno da u svakoj zemlji svako plaća sudsku taksu. Mi nemamo sada mogućnost da to uradimo i da na neki način obavežemo ljude da to rade. Upravo iz tih razloga želim da građani znaju da sudska taksa nije menjana u zadnjih deset godina, da je advokatska tarifa promenjena, na primer pre mesec dana u iznosu od 30% je povećana. Takođe je jako bitno naglasiti da taksa u 75% sporova u Srbiji iznosi 1.900 dinara, što priznaćete, nije malo. Takođe, želim da kažem da ono što je izneto na televiziji „N1“ u raznim istupanjima advokata je da i nove odredbe o reviziji koje su predviđene ovim izmenama i dopunama će usporiti rad Vrhovnog kasacionog suda, što nije tačno. Upravo će ubrzati sve to. Na kraju, da zaključim. Mi imamo situaciju kada je tek počela javna rasprava u ovom zakonu istog dana kada je počela javna rasprava određeni advokati su izašli, zaustavili saobraćaj ispred Advokatske komore. Smatram da nije mesto javnoj raspravi na ulici, već na mestu gde će svojim argumentima, tamo gde je zakazana javna rasprava i gde će advokati ukoliko su nezadovoljni svojim argumentima istaći ono čime su nezadovoljni. Mislim da treba da vratimo to u pravne okvire, a ne da demonstriramo silu. Imala sam razgovore sa predsednikom Advokatske komore, gde smo se dogovorili da će javna rasprava trajati onoliko dugo dok ne postignemo konsenzus u korist svih nas.
Hvala. Reč ima ministarka Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Gospođo Žarić, hvala vam na ovom pitanju. Nije prijatno za mene, ali svakako je zgodno, iako se ne tiče konkretno rada Vlade, a u ova tri sata treba da proveravamo rad Vlade i ministara, dobro je da se možda pojasne neki napisi o članu Vlade Srbije, o ministru Državne uprave i lokalne samouprave, potpredsednici Glavnog odbora Srpske napredne stranke i verujem da su mnogi ljudi u Srbiji dovedeni z zabludu. Ne mislim da su zbunjeni, samo dovedeni u zabludu. Naime, ono što je i Đilas, i Marinika Tepić, i Jeremić i sve ono što oni sprovode u poslednje vreme, a to je jedno fantastično takmičenje u laganju. Ko će jače, masnije i gore da slaže, ko će da nanese tom laži veću štetu fabrikujući lažne afere, oni misle SNS da nanose štetu. Oni nanose štetu Srbiji. Ne voliš svoju državu kada fabrikuješ afere koje umanjuju rad, trud i rezultate predsednika države, predsednika Vlade, svih članova Vlade, pa i vas u parlamentu koji zdušno i ozbiljno radite u interesu svih građana Srbije. Tako jedan Jeremićev potrčko smisli, ali ne mogu reći smisli, doneli su mu gotov materijal, gotovu priču, postoji jedna interesna grupa, složena od različitih političara, bezbednjaka, nekih drugih ljudi koji imaju interes da ja i slični meni ispadnemo iz politike i to naglavačke, da se nikad ne setimo da se vratimo ovde. Što kažu, ako ste mislili da je politika vaša, pa politička scena u Srbiji malo je i naša, svih nas koji učestvujemo u politici, pa, ćeraćemo se još. Pre nekoliko godina na farmi u zemljoradničkoj zadruzi Gakovo, Graničar Gakovo, je zaista otkrivena farma marihuane. Počinioci su uhapšeni, osuđeni, procesuirani, neki služe kazne, neki su još uvek van zemlje u bekstvu i dobro se zna, to policija odlično zna, bezbednosne službe odlučno znaju da tu Gakovo i ta cela priča farma marihuane se završila. Završena je priča pre nekoliko meseci. Ministar Vulin u jednoj stambenoj kući, koja nema veze sa tim Gakovom, takođe pronađe neku količinu marihuane, ali to je priča za nešto drugo. E onda se seti ta neka interesna grupa da Marija, odnosno neki članovi porodice Marije Obradović i aktuelne ministarke i potpredsednice stranke imaju jedan hektar, doduše deset kilometara od te farme Graničar Gakovo na kojoj je pre nekoliko godina pronađena farma i kažu – što mi ne bismo rekli da je upravo ona dovedena u vezu, ona, ljudi bliski njoj, njena porodica, pa dok ona objasni, mi smo završili svoj posao. U svakom slučaju naneli su veliku ljagu meni lično, mojoj porodici posebno. Uznemirili su nas sve i ja se izvinjavam i svojoj političkoj organizaciji, svakako i Vladi Srbije ukoliko sam nekome od njih nanela štetu. Zapravo, ova lažna afera i ova velika ljaga koja je naneta mom imenu, radu, profesionalnoj karijeri, koja je oduvek bila bez mrlje, nemerljiva je. Ja vodim proces protiv Miroslava Aleksića. Posle jučerašnjeg ročišta, gde smo takođe dokazali da je neistina sve što on govori, ali ja dve godine ne govorim o tom procesu, ćutim, jer poštujem sud, posle samog ročišta, Aleksić izađe sa svojim spremnim novinarima i, N1, Nova S i brdo njihovih lažljivih portala, prenesu kako sam priznala da sam vlasnik tog imanja. Ja sam na tom ročištu izgovorila da mi zaista imamo jedan hektar u naselju Rastina, u selu Gakovo pored Sombora, a to je desetak kilometara od te pomenute farme ili od bilo koje kuće u kojoj je pronađena marihuana u Gakovu, u tom ozloglašenom sada Gakovu, inače tamo žive divni ljudi, zaista. Ja nemam zaista ništa da krijem. Žao mi je zbog štete koju sam bilo kome nanela, ali sam želela da ljudi znaju da budu sigurni. Znam i da su neki ljudi u Somboru, takođe, dovedeni u zabludu, pa su neke druge akcije proizveli, misleći da je istina ovo o čemu ja govorim, ali to je politička igra i ja sam toga svesna. Ono što jeste važno, ja neću odustati od ovoga. Aleksandar Vučić je mene svemu naučio što ja znam danas u politici i što ću ikada znati. Svoje pozicije i kao poslanik i kao potpredsednik stranke zaslužila sam na njegov predlog, odnosno imenovana sam na njegov predlog. Stranku izuzetno volim, 13 godina poštenog političkog rada. Mnogi od vas me znaju. Mnogima od vas sam pomogla da bolje razumete politiku i da date sve od sebe. Mi ne treba da odustanemo. Oni neka lažu, naše je da govorimo istinu. Istina, marljiv rad, posvećenost, ljubav prema državi, to će vam pomoći kojoj god stranci da pripadate. Pozdravljam svoje prijatelje u SNS, mnogo je ozbiljne borbe pred nama. Znate, ima mnogo pristojnog sveta u politici, iako je politika jako prljav posao. Ne dajte da vas oteraju odavde, neka istina bude vaš vodič, a mi treba da razmišljamo o tome gde smo se dogovorili da idemo, a onda da pitamo sebe a dokle stigosmo? Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam na odgovorima. Mi smo ovde zato da bi upravo građani Srbije dobili istinu, zato što ja znam da vi sedite tu na tim mestima sada i pred narodnim poslanicima i pred građanima Srbije apsolutno svesni odgovornosti koju nose vaša mesta i apsolutno rešeni da građane Srbije upoznate sa istinom. Nastavila bih o Zakonu o parničnom postupku, ako gospođo Popović nemate ništa protiv. Ja sam i sama u plenumu više puta govorila o rezultatima koje smo postigli u oblasti pravosuđa i vladavine prava. Ti rezultati su naravno prvenstveno učinjeni da bi građani imali jednak i siguran pristup pravdi i da bi primena zakona bila bezrezervna, efikasna i odgovarajuća, pre svega u smislu stručnosti, pa smo u tom smislu raspravljali ovde i o kandidatima za sudije i za tužioce. Međutim, reakcija pojedinih koji su direktno ili indirektno zainteresovani, dakle zainteresovanih činilaca za sam Nacrt zakona o izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku, završile su na portalima kao vraćanje našeg pravosuđa u srednji vek, kao nešto što ozbiljno može da dovede u pitanje efikasnost našeg pravosudnog sistema i kvalitet rada sudija i sve to može da baci sumnju, zapravo, na sve rezultate koje smo mi postigli u oblasti pravosuđa. Zbog toga želim da vas pitam, pošto je u medijima provejavala ta, da kažem, rečenica da se neki predlozi ili primedbe neće uzeti u obzir, još jednom da li će predlozi i primedbe ili sugestije i sve ono što stigne do Ministarstva pravde, odnosno do radne grupe, a da je vezano za nacrt zakona o kome govorimo, dakle, svih zainteresovanih lica, a samim tim naglašavam i advokata, biti razmatrani od strane Ministarstva pravde i radne grupe koja je izradila nacrt ovog zakona? Hvala.
Reč ima ministarka Popović.
Kao što znate, javne rasprave za to i služe, da se uvaže, čuju argumentovani predlozi. Naravno da smo tek počeli sa javnom raspravom, tako da ćemo biti otvoreni za sve predloge advokata, ako ih budu, argumentovani na pravi način. Ono što ste malopre pomenuli, činjenicu da su u nekim medijima provejavale priče da se ovim zakonom vraćamo u Srednji vek, one apsolutno ne stoje. Mogu da kažem da ovim zakonom idemo u 23. vek direktno, imajući u vidu da on ima odredbe i o sudu, o dostavljanju preko kompjutera, o video-konferencijskim vezama, o i-pošti i dostavljanju pismena. Svakako, primena tih odredaba biće odložena za dve godine, ukoliko prođe ovaj nacrt zakona, odnosno te odredbe. Neće biti automatski osam dana od stupanja na snagu ovog zakona, imajući u vidu da i sudovi i sudije moraju da em dobiju opremu i da se obuče na adekvatan način. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Jelena Žarić Kovačević.
Zahvaljujem, gospođo Popović i zahvaljujem, gospođo Obradović, što ste dali odgovore na moja pitanja i što ste građane Srbije upoznali sa nekim činjenicama. Ja, takođe, želim da vam se zahvalim, pre svega gospođi Brnabić i čitavoj Vladi i ministrima, na podršci koju pružate sada u postupku koji sprovodimo, a to su ustavne promene koje su za nas jako važne, ali nisu važne samo za članove Vlade i za narodne poslanike, najvažnije su za građane Srbije. Želim da vam se zahvalim što ste uvek tu da, naravno, uz predsednika Narodne skupštine, sprovodimo jedan transparentan postupak koji će, nadam se, dovesti do jednog apsolutnog konsenzusa i da ćemo mi ove ustavne promene moći da sprovedemo do kraja onako kako to, pre svega, zaslužuju građani Srbije. Uvek ćete imati podršku u poslanicima Srpske napredne stranke koji, naravno, slede politiku Aleksandra Vučića, koji nije samo na čelu Srpske napredne stranke, već i na čelu i naše zemlje. Mi smo pokazali i u ovom mandatu sada kako radimo, na koji način radimo, da podržavamo predloge zakona koji dolaze od Vlade Republike Srbije i iznosimo nekada i kritike, ali iznosimo pre svega razloge zbog kojih podržavamo te predloge zakona, zato što smatramo da će pozitivni efekti uticati, pre svega, na to da građani Srbije samo učvrste svoju podršku prema Aleksandru Vučiću, koju mu pružaju i prema politici koju sprovodi on, mi, a i vi zajedno sa njim, jer mi želimo, pre svega, stabilnu zemlju, želimo zemlju u kojoj će vladavina prava biti na prvom mestu ne samo zbog toga što smo preuzeli određene obaveze prilikom pristupanja EU, odnosno prilikom ostvarivanja naše želje da budemo punopravan član EU, već zbog toga što želimo da živimo u jednoj modernoj zemlji, u uređenoj zemlji, gde će apsolutno svaka oblast, pre svega, služiti građanima Srbije da im podigne životne standard i da u našoj zemlji bude bolje, ali ne samo kao u zemljama EU, već i da budemo bolji od njih. Još jednom vam se zahvaljujem.
Hvala. Dame i gospodo, pošto nam ističe vreme, a i spisak je gotov nekoliko minuta pre 19 sati, pre nego što završimo rad, ja bih se zahvalio članovima Vlade Republike Srbije, premijerki Ani Brnabić ne samo na današnjem učešću na sednici, nego i generalno od kada ovaj saziv funkcioniše. Mi danas završavamo prolećno redovno zasedanje. U toku vanrednog zasedanja, zavisno od situacije kada su sednice vanrednog zasedanja, gledaćemo isto tako da zadržimo ovu dinamiku da se poslednjeg četvrtka u mesecu obratite narodnim poslanicima, ali pre toga videćemo se 8. juna na Posebnoj sednici povodom podnošenja, odnosno izglasavanja Predloga za promenu Ustava. Ja vam se zahvaljujem. Sada završavamo rad u ovom delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja. Zahvaljujem se svima na učešću. Mi nastavljamo dalje. Sada moramo da glasamo. Hvala. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 191 narodni poslanik, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O AKCIZAMA Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o akcizama, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 198, za – 198. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o akcizama. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O LIČNOJ KARTI Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, a s obzirom na to da su amandmani Odbora za odbranu i unutrašnje poslove na članove 1, 2. i 6. postali sastavni deo Predloga zakona, Narodna skupština će odlučivati samo od Predloga zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ličnoj karti u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 199, za – 199. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ličnoj krati. Treća tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITI POSLOVNE TAJNE Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne, u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno - 200, za – 200. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o zaštiti poslovne tajne. Pre kraja, želeo bih samo da se još jednom zahvalim svima. Danas se nalazimo na završetku prolećnog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini. Želim samo da vam kažem, da smo mi od početka godine održali 17 sednica i razmatrali i usvojili 108 tačaka dnevnog reda. Želim svima da se zahvalim na radu i moram da vam kažem da ćemo da nastavimo da radimo, bez obzira što je kraj redovnog zasedanja, istina, kroz vanredna zasedanja, kao i uvek, ali posebno zato što nas čeka Četvrta posebna sednica, koju sam zakazao za 8. Predlog za promenu Ustava Republike Srbije, a čekaće nas i naš Odbor za ustavna pitanja, te rad koji je vezan za usaglašavanje i pisanje konkretnih amandmana kako bi izgledala ta promena Ustava, što znači da ćemo u nekoliko narednih meseci imati još jedno odlučivanje o tekstu amandmana, a kasnije referendum. Želim i da vas podsetim da je za usvajanje Predloga za promenu Ustava potrebna dvotrećinska većina, što ne sumnjam da će, naravno, biti. Takođe bih želeo da vam kažem da sam sazvao za sredu 9. jun sledeću sednicu, gde ima više zakona koji se tiču Nacionalne baze podataka za sprečavanje i borbu protiv terorizma, nekoliko ugovora, odnosno garancija vezano za izgradnje regionalnih gasovoda i izveštaje raznih regulatornih tela, Komisije za kontrolu državne pomoći, Republike komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, sprovedeni monitoring Kancelarije za javne nabavke, Izveštaj Komisije za hartije od vrednosti. Sada, na kraju, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Trinaestu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. S obzirom na to da ovim završavamo Prvo redovno zasedanje u ovoj godini, pozivam vas da pozdravimo himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne.) Zahvaljujem. Zaključujem redovno zasedanje. Hvala.