Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 92 narodna poslanika i da imamo uslove za rad. Obaveštavam vas da su danas sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dejan Radenković, Žarko Obradović, Đorđe Čabarkapa i Borislav Kovačević. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 2. tačke dnevnog reda – Predloga zakona o javnom redu i miru. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste amandmane Odbora za odbranu i unutrašnje poslove. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na Glavu I naziv iznad člana i član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, Pokret za preokret smatra da ovaj zakon ne treba doneti. Smatram da ovaj zakon omogućava zloupotrebe, da omogućava vlasti, konkretno Srpskoj naprednoj stranci da ugasi i ono malo slobodne reči u Srbiji. Zašto to kažem? Pa, zato što ste to dokazali i do sada. Ovaj zakon ne treba doneti i zbog toga treba brisati i član, naslov, zato što recimo u ovom zakonu je sadržana odredba o nepristojnom ponašanju. Ko će da protumači šta znači nepristojno ponašanje? Recimo, za Srpsku naprednu stranku je nepristojno ponašanje, gospodine Stefanoviću, nemojte tražiti zaštitu od predsednice Skupštine.
Ostavite ministra da mi se obraća kad hoće i u kom smislu hoće. Nemojte tumačite njegove misli, mislim da vi nemate te sposobnosti da tumačite nečije misli.
Gospodine Stefanoviću, nepristojnim ponašanjem vaš stranački kolega Bečić je označio i novčano me kaznio reč „štetočinska vlada“. Dakle, da li će policajci građane na ulici koji kažu da je Srpska napredna stranka…
Hvala. Dva minuta su prošla. Zahvaljujem. Trošite vreme na tumačenje tuđih misli i reči, ali šta ću, ne mogu da vam pomognem.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pa naravno da predlažem da se odbije ovaj amandman i potpuno je neprihvatljiv i sam amandman, kao i usmeno obrazloženje koje smo malopre čuli, odnosno nismo čuli. Dakle, samo obrazloženje mi nismo čuli. Slušali smo neke druge stvari, neke stvari kojima nema mesta na raspravi o pojedinostima, odnosno raspravi o amandmanima i ono što je primetno, primetno je da je povećana nervoza kod predlagača ovog amandmana, dakle, kod lidera nevladine organizacije Pokreta za preokret, kao što je problematično i potpisivanje samog amandmana. Opet smo u situaciji da na potpisu bude naziv nevladine organizacije, protiv čega nemam ništa. Nemam ja problem da gospodin Veselinović osnuje nevladinu organizaciju i da se bavi nevladinim sektorom. Ali, kakve to ima veze sa Skupštinom i sa ovim zakonom i sa amandmanom? Nema nikakve veze. Ta nervoza koja je primetna, ona je posledica nečega drugog, posledica je nekog neuspešnog sastanka koji su pre neki dan održale takozvane „cenzus koalicije“, kako je to gospodin Babić ilustrativno i rekao pre nekoliko dana i taj sastanak je propao. Propao je zato što, da su oni mogli da se dogovaraju i da nalaze zajednički jezik…
Poslaniče i vas molim, na amandman, isto kao, malim vas…
Ovo je analiza zašto smo danas u ovoj situaciji da umesto rasprave o amandmanima trpimo…
Molim vas da se na amandman vratimo.
U svakom slučaju iz svih ovih razloga, predlažem da se odbije ovakav amandman.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, iz pristojnosti prema političkim strankama koje čine ovaj parlament, ovaj amandman treba odbiti. Obrazlažući svoj amandman predlagač je govorio o pristojnosti, nepristojnosti, pa ću i ja govoriti. Nepristojno je da mi kao političke stranke prihvatimo amandman jednog udruženja građana. Zamislite, da nam se obratilo Udruženje pčelara Novi Karlovci. Zamislite da nam se obratilo Udruženje lažova Ljukovo? Bilo bi nepristojno. Nepristojno je da mi kao šefovi, članovi, funkcioneri političkih stranaka ovde danima slušamo predavanje predstavnika koji pokušava da falsifikuje političku stranku i da se udruženjem od tri člana sebe predstavi kao vođu nekog pokreta za obrtaj itd. Kad je već reč o pristojnosti, to je krajnje nepristojno zato što ta udruženja građana mogu da se finansiraju iz inostranstva. Mi političke stranke ne možemo. Oni mogu da se oglašavaju van izbornih kampanja, mi političke stranke ne možemo. Oni mogu da ne podnose izveštaj Agenciji za borbu protiv korupcije i razne druge akte za koje su političke stranke obavezne, mi to ne možemo. On može to da ne podnosi. On može da bude van kontrole svih državnih organa, uključujući i policiju, mi to kao vođe političkih stranaka ne možemo. Dakle, kada se već govori o nepristojnosti, ja tražim od predstavnika i članova političkih stranaka da ovaj amandman jednog udruženja građana sastavljenog od tri člana odbijemo, jer nepristojno je i ono što oni čine povodom finalne utakmice, gde zabranjuju nama kao političkim predstavnicima ili članovima ili simpatizerima da budemo na jednoj utakmici. Mom kolegi predlagaču ovog amandmana se može pomoći, ali mora sarađivati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Uvažena predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre unutrašnjih poslova gospodine Stefanoviću sa saradnicima, drago mi je što vas sve češće viđam u ovoj Narodnoj skupštini, što govori o vašem predanom radu, kako vas tako i vašeg Ministarstva, a i o ovom visokom domu kojim ste vi predsedavali, gospodine ministre, u prethodnom periodu, izuzetno dobro na zadovoljstvo svih narodnih poslanika, bez obzira na stranku i građana Republike Srbije. Predlažem, gospođo predsednice, da se amandman odbije, jer je neprihvatljiv iz razloga što je društveno veoma opasan, a s tim i beskorisan za građane Republike Srbije, bez obzira što ga je predložio narodni poslanik Pokreta za preokret ili što bi braća Hrvati rekli udruga za obrtaj. Nit je pokret, jer pokret znači organizovati društveno korisnu delatnost koju vrši, a preokret znači naopak, izopačen, što bi značilo izopačeni preokret. Ali, idemo na amandman. Građani Republike Srbije zalažu se za javni red i mir, jer jedino u redu i miru mogu ostvariti svoje osnovne životne potrebe. Ako bismo prihvatili ovaj amandman, mi bi time u celini isključili prekršaje protiv javnog reda i mira, a na taj način isključili bi i njihovo razgraničenje od krivičnih dela propisanih Krivičnim zakonikom. Zamislite sada šta narodni poslanik, predlagač, predlaže da se izbriše. Predlagač amandmana na taj način, brisanjem, jer je predložio da se briše, zalaže se za haos, nered u društvu. Ja njega mogu i razumeti kao narodnog poslanika bivše DS, a sada udruge za obrtaj, koji su u haosu, neradu i nezakonitosti lično profitirali, ali su zato građani nazadovali. Na koncu, predlagač amandmana je u haosu za vreme stranke bivšeg režima ostvario određenu korist u ulici Braće Kurjakovića 7 u Obrovcu, pa ga mogu i razumeti da predlaže da se ovaj član zakona briše. Zato predlažem da se amandman ne usvoji i SNS ga sigurno neće usvojiti. Hvala.
Hvala. Poslaniče, nemate vreme, potrošili ste vreme grupe, a niste podnosilac. (Dragan Šutanovac, s mesta: Pomenuo je DS u pežorativnom smislu.) Nije u pežorativnom smislu. To nije strašno što je neko nekada bio član vaše stranke. Niste razumeli. Da je bilo šta ružno rekao, ja bih vam sigurno dala reč. Nemojte da sumnjate uopšte u moje dobre namere. Ali, to što je neko bio član vaše stanke, a više nije… (Dragan Šutanovac, s mesta: Da, ali stranke koja je pokrala...) A, to mislite? Izvolite.
Odlično vi znate šta ja mislim, gospođo predsednice, samo što ne želite da čujete. Gospodine ministre, uvažene dame i gospodo iz MUP, nažalost, ovu sednicu smo počeli na jedan ružan način. Mislim da niko od poslanika ne treba da diskvalifikuje nijednog poslanika koji ima amandman i koji se potrudio da ovaj zakon poboljša, u ideji da zakon bude u funkciji svih građana Srbije, a ne poslanika većine. Ako je ideja da se ovde danas neko junači time da bi dobio neko mesto na poslaničkoj listi na sledećim izborima, mislim da to nije ni vreme ni mesto. Ja vas, gospođo predsedavajuća, molim da radimo po amandmanima. Da li je pokret ili nije pokret, mislim da nije tema. Svaki poslanik je ovlašćen da podnosi amandmane. Ukoliko nije tako, recite nam da nemamo pravo da podnosimo amandmane, pa da onda…
Hvala. Vi ne replicirate na lopovluk, koliko sam razumela, nego samo na kritike na naziv predlagača. Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS, ZS. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, podneli smo amandman na član 1. koji kaže – ovim zakonom uređuje se javni red i mir na javnom mestu, utvrđuju se protivpravna dela protiv javnog reda i mira, kao i način prikupljanja dobrovoljnih priloga. Mi smo predložili da se ovo: „Kao i način prikupljanja dobrovoljnih priloga“ briše, jer smatramo da to ne može biti definisano kao predmet uređenja zakona. Predlagač zakona nam je dao obrazloženje - amandman se ne prihvata jer je predmet uređenja ovog zakona javni red i mir, protivpravna dela protiv javnog reda i mira i način prikupljanja dobrovoljnih priloga. Brisanjem ostatka rečenice posle reči – javnog reda i mira, što smo mi tražili, predmet ovog zakona ne bi bio precizno određen, te se ne bi mogla urediti oblast prikupljanja dobrovoljnog priloga koji nije posebno uređen drugim propisima. Usled normativne neuređenosti ove oblasti, moglo bi doći do uzmeniravanja javnosti bez adekvatne reakcije policije radi uspostavljanja stabilnog javnog reda i mira. Gospodine ministre, kakvo uznemiravanje javnosti prikupljanjem dobrovoljnih priloga? Pa, sama reč dobrovoljni prilog kaže da neko ili daje ili ne da. Drugo je to što vi želite sve da centralizujete, što ste centralizovali policiju, kao i sve sfere u ovom društvu, pa želite da imate kontrolu kad ko i zašto skuplja dobrovoljne priloge. To je vaše legitimno pravo, to je vaša politika i vaš način poimanja života u Srbiji, ali nemojte na ovako grub način, jer kako ćete vi da sprečite da neko ko prikuplja dobrovoljne priloge i koji podnese prijavu u zakonskom roku ne uznemirava građane i ne remeti javni red i mir? Kako vi to znate? Ostavljate da službenik u policiji procenjuje da li neko može ili ne može da prikuplja dobrovoljne priloge. Mislimo da to nije u redu i treba da prihvatite naš amandman.
Reč ima ministar.
Ova odredba doneta je da bi se sprečile pre svega zloupotrebe koje su građani mogli da vide u prethodnom periodu, kad smo imali prilike da vidimo ljude koji su prikupljali sredstva na različite načine i na takav način dolazili do protivpravne koristi. Ovaj zakon samo usmerava na način prikupljanja. Međutim, ono što je bilo karakteristično da nijednim drugim propisom ova materija do sada u poslednjih 50 godina nije uređena, nego ovim ovde. Kada bismo ovo izbrisali iz Zakona o javnom redu i miru, što mislim da možda nije najsrećnije rešenje, mi time ne bismo imali uređenu ovu materiju u smislu prikupljanja dobrovoljnih priloga. Dakle, nemam ništa protiv da se donese novi zakon, ali smo mislili da ne bi bilo dobro da ostavimo državu bez uređene materije, makar kroz ovaj zakon kojim je bilo uređeno u poslednjih iks godina, od jula 1992. godine kada je ovaj zakon donet i nikome to nije smetalo od jula 1992. godine do danas. Kada budemo uspeli da napravimo novi zakon kojim se posebno rešava materija, nemam ništa protiv da bude izbrisan iz ovog zakona u tom smislu.
Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada bismo ovaj prvi član, deo njega izbrisali, ovaj član je srž kompletnog Zakona o javnom redu i miru, dakle, na osnovu prvog člana su svi ostali članovi nadovezani. Ne mogu da shvatim da bivši režim više voli neki haos neki red i mir u državi. Dakle, ovaj zakon govori o redu i miru u jednoj državi kao što je Srbija gde svako mora poštovati zakon. Dakle, ne prihvatamo da se prihvati ovaj amandman od strane predlagača. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Odustajete? Gospodine Bradiću, imate minut i 33 sekunde, mogu da vam dam diskusiju. (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Nema replike. Na naziv iznad člana 2. i član 2. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
U komentarima na moj prethodni amandman, pričalo se o svemu osim o amandmanu. Ne znam kakve veze ima vaterpolo utakmica, vaša bruka i sramota i zbog čega je uopšte pominjete. Nisam mislio danas da pričate o činjenici da vam zvižde i da posle toga ne dozvoljavate građanima Srbije da dođu na utakmicu, a deci matematičarima niste dozvolili da dođu na balkon. No, to je vaša bruka i sramota i zbog toga postoje izbori. Šta je sporno kod ovog člana 1. i naziva, samim tim, iznad njega? Činjenica da je ovaj zakon, između ostalog, zakon o prikupljanju dobrovoljnih priloga i ne bi to bilo ništa čudno da mi nismo postali zemlja koja funkcioniše na dobrovoljnim prilozima, kako onim koje građani uzimaju, jer nemaju šta da pojedu, jer ste ih doveli u bedu, iz kontejnera, pa se deo Srbije kroz dobrovoljne priloge iz kontejnera hrani na taj način, tako i one koji sakupljaju novac da bi mogli da leče svoju decu, da bi mogli da urade ono što bi trebala država da uradi. Zbog toga nije potreban poseban zakon. Potrebno je urediti zemlju na način da oni koji skupljaju dobrovoljne priloge bude toliko malo da se to može na jedna drugi način urediti, a da većina građana može da živi od svog rada. U tom smislu je ovaj podneti amandman.
Hvala. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Nažalost, to sa sadržajem amandmana i tekstom Predloga zakona nema apsolutno nikakve veze. Da odgovorim onda na one stvari koje građani trebaju da znaju. U svakom slučaju, težimo onom uređenju zemlje koje neću dozvoliti korupciju i kriminal. Ja znam da je nekima odgovaralo takvo uređenje zemlje da može da se krade. U ovoj zemlji se više neće krasti i nećemo dozvoliti da razni mešetari koji prikupljaju ovo ili ono, da Bog zna sveti samo šta radi i da niko drugi ne zna kako prikupljaju taj novac i da ta deca kojoj je taj novac potreban, a prikuplja se pomoć za decu koja su obolela i u Britaniji, u Americi, u Francuskoj i u Nemačkoj, samo što se tamo zna kome to ide. U Srbiji se nije znalo. Znaće se i kome ide novac i da li ga neko stavlja u svoje džepove i šta je posledica toga i kroz ovaj, ali i kroz druge zakone. Za razliku od onih koji su za kratko vreme ostavili Srbiju bez 400 hiljada radnih mesta, ova Vlada vraća radna mesta Srbiji. Konkretno, na ozbiljan način i nećemo više dozvoliti da zemlja živi od pozajmice, od milostinje, već od zdrave ekonomije, koja će omogućiti da se javni red i mir poštuju u Srbiji na način kako je to predviđeno. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Tužno i ružno je kada u Narodnoj skupštini čujemo da je, kako reče predlagač amandmana, bruka i sramota postati prvak Evrope, kao što su to uradili momci iz vaterpolo selekcije reprezentacije Srbije pre nekoliko dana. Tužno i ružno je kada predlagač amandmana kaže da je bruka i sramota to što je organizovano Evropsko prvenstvo u Beogradu, gde je publika pokazala kako se navija za svoju državu, gde je tih nekoliko dana Evropskog prvenstva proteklo bez i jednog jedinog incidenta i odajem priznanje i publici koja je bila, ali i MUP-u koje je te skupove i te utakmice obezbeđivalo. Govorilo se o nepristojnosti. Jedna od najvećih nepristojnosti je izgovarati laž. Jedna od najvećih nepristojnosti je lagati, a onda kada se laže sa skupštinske govornice, ta nepristojnost dobija jednu novu dimenziju i postaje mnogo opasnija. Mi smo od predlagača amandmana ovde za skupštinskom govornicom, i u holu Narodne skupštine i bilo gde da se pojavi bili obasipani neistinom, bili obasipani lažima. Ja sada mogu da pitam – koliko je nepristojno kada se tvrdi da je predsednik Vlade Republike Srbije Novu godinu proveo u Dubaiju, a čovek je, kao i svaki ostali dan, od kada je izabran na mesto predsednika Vlade, bio na svom radnom mestu? Koliko je nepristojno lagati o tome? Koliko je nepristojno lagati o logu SNS na nekoj nepostojećoj vaterpolo utakmici? Koliko je nepristojno od predlagača amandmana kada govori neistinu da je SNS kupila i podelila pet hiljada ulaznica? Ja sam taj vaterpolo meč pratio iz moje kuće, sa mojom porodicom, navijao sam zdušno za Srbiju. Koliko je nepristojno tvrditi da postoji afera o prisluškivanju, a onda i o reketiranju jednog investitora, kao što je to gospođa Lidija Udovički? Koja je odgovornost za sve te izrečene laži? Odgovornosti u srpskom društvu, jednom delu srpskog društva, ne postoji, jer iza jedne laži ide sledeća laž, ide sledeća afera. Koliko je nepristojno lagati o tome da je predsednik Vlade, navodno, davao mito dokazanom narkomanu Kornicu? Za šta? Onda se ispostavilo da je on bio samo batina u tuđim rukama. To je nepristojno. Nepristojno je koristiti govornicu Narodne skupštine za promovisanje takvih vrednosti, kao što to uporno radi predlagač amandmana. Svi smo ovde da bi razmenili stavove, da bi došli do boljih rešenja, da bi zakon bio bolji zbog građana Republike Srbije. Da li ću dočekati jedno malo izvini, jedno malo – da, odgovorni smo za ono što smo izrekli? Ne, za neke ljude u ovom parlamentu, za neke ljude na političkoj sceni Srbije jednom izrečena laž znači samo mogućnost da se laže i dalje, da se podmeće, da se vara i da jedina politika bude nove laži i nova podmetanja Aleksandru Vučiću i SNS. Mislite li da će ljudi u Srbiji živeti bolje od toga? Ne, neće, ali će živeti bolje od završene stanice „Prokop“ koju će sutra predsednik Vlade Aleksandar Vučić otvoriti. Živeće bolje jer završavamo one stvari koje niste mogli da završite zadnjih decenija, jer ste više mislili o svojim džepovima, o svojim kombinacijama, o svojim firmama, a o građanima niste mislili. To su stvari koje odvajaju naše politike, i to je politika od koje SNS nikada neće odustati. Naravno da smo za odbijanje ovakvih bespredmetnih amandmana kojima se čak i briše, ne ono što je predlagač amandmana govorio, jer socijalnu pomoć neki ljudi primaju zbog njihove politike, zbog onoga što je on podržavao u sazivu, zbog gubljenja radnih mesta, zbog pljačkaških privatizacija, zbog devastiranja našeg društva, a sada želi čak i nadležne organe da izbriše, čak i predstavnike MUP da izbriše. Znam da vas boli što ljudi u MUP-u rade po zakonu. Znam da vas boli „Rezač“. Znam da vas bole takve akcije, ali će ih biti i ubuduće, jer SNS želi da očisti naše društvo od kriminala i korupcije. Dok je SNS ta borba će biti danonoćna, sviđala se vama, ne sviđala. Predlagali ovakve amandmana da se MUP briše, neće se izbrisati, nego će raditi po zakonu i po Ustavu Republike Srbije.
Reč ima narodni Janko Veselinović, replika.
Gospodin Babić je rekao nešto što nisam uopšte pominjao. Dakle, mene apsolutno ne interesuje gde se Aleksandar Vučić odmara, gde zimuje, gde letuje, gde čeka novu godinu, za Srbiju bi bilo najbolje da on ode na celogodišnji odmor. Odnosno, pretpostavljam da će ga građani Srbije …
Poslaniče, jel ovo replika poslaniku Zoranu Babiću ili kome?
Zoranu Babiću da.
Vi njemu poručujete da ode?
Da ode Aleksandar Vučić, a zajedno i on sa njim u paketu …
Ali, Aleksandar Vučić nije sada u sali. Vi replicirate Zoranu Babiću.
Dobro. Dakle, druga stvar, nisam pominjao aferu prisluškivanja. Mene prisluškivanje apsolutno ne interesuje, sve što imam da vam kažem ja vam kažem javno, a to je da ste nesposobni, da ste štetočinska Vlada, da ste štetočine, i da ova Srbija sa vama ide u propast. Sa druge strane, kada je u pitanju utakmica o kojoj ste pričali, to su zlatni momci koji su osvojili zlatnu medalju, ali ste vi nesposobni i vi ste tu utakmicu pokušali da politizujete tako što ste vašim pristalicama po javnim preduzećima, javnom sektoru podelili karte da obični građani ne bi mogli da prisustvuju toj utakmici. Članska karta SNS jeste članska karta za život u Srbiji. Zato mladim matematičarima nije bilo mesto na balkonu …
Poslaniče moram da vas isključim, jer je … (Janko Veselinović, s mesta: Sam sam se isključio.) Sami ste se isključili? Zahvaljujem što ste mi pomogli. Stvarno se ovog puta bili za isključenje. Izvinjavam se nekima ako promašim redosled, puna mi je lista. Reč ima ministar Stefanović.
Kako je bilo dok su se neki brčkali, a na vlasti odmarali, spavali, otimali i krali od hendikepirane dece, to smo imali prilike da vidimo. Na žalost, to je proizvelo takve tektonske poremećaje za građane Srbije da će nam trebati još vremena da se od toga oporavimo. Šta kažu građani Srbije i šta oni misle o svemu tome imaće prilike da kažu na izborima. Ti građani Srbije i njihov glas na izborima će pokazati kome veruju, ko su ljudi kojima žele da pruže šansu da vode Srbiju napred u budućnost, u izgradnju, u više radnih mesta i kome će da poruče da ne žele takvu politiku, to ćemo videti tada. Ono što mogu da vam kažem u ime Vlade i u ime predsednika Vlade jeste da nećemo plaćati reket nikome. Ne nameravamo da se bilo kome dodvoravamo, da izdvajamo novac od građana Srbije i našu imovinu, da neko ne bi loše pisao o nama pa makar i izmišljotine, nećemo popuštati, borićemo se za građane, a ne za tajkune. Ovom zemljom tajkuni više nikada neće vladati i dok je Aleksandar Vučić predsednik Vlade tako će biti.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po amandmanu.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, pa evo paradigme situaciji u kojoj smo se danas našli. Ovo je razlika između nas i njih. Ovo je razlika između vladajuće većine, između SNS i predlagača ovog amandmana, kao i onih poslanika koji ga podržavaju i pokušavaju da mu pomognu danas. Dakle, SNS pokušava već dugo vremena i to nije lak posao, s obzirom šta smo nasledili, s obzirom šta ste nam ostavili, pokušava da od Srbije napravi pristojnu i uređenu zemlju. Pokušava da od Srbije napravi normalnu zemlju. Taj posao nije lak i u svim segmentima se trudimo da popravimo situaciju. Skoro pa smo u nemogućoj misiji s obzirom na količinu tereta koji ste nam ostavili. Ovaj današnji zakon i ova rasprava i ovaj amandman je paradigma onoga o čemu pričamo. Dakle, šta nudi predlagač amandmana? Nudi brisanje člana 1, člana 2, člana 3. Brisanje čak i pokušaja da se uredi oblastprikupljanja dobrovoljnih priloga. I tomu smeta, i to bi da obriše. Jel to odgovorno? Evo, pitam vas jel to odgovorno? Vas gospođo predsedavajuća želim da zamolim da budete uviđavni prema meni taman onoliko koliko ste bili uviđavni prema predlagaču ovog amandmana, koji je obrazlaganje samog amandmana počeo tek u pedesetoj sekundi. Dakle, 50 sekundi pre toga je pričao o raznim koještarijama. Kada sam malopre pomenuo taj famozni sastanak cenzus koalicije koji je propao, to nisu moje reči, evo ja ću vas u jednoj rečenici podsetiti na ono što je izvesni kolumnista za koga ne možemo da kažemo da je naklonjen SNS, Draža Petrović rekao – šarm celom događaju dao je Janko Veselinović, predsednik Pokreta za PREOKRET, lider tzv. Gugl opozicije. To je ona opozicija koju teško možete da nađete i preko Gugla. Evo ja sam pokušao preko Gugla da nađem i na Guglu mi je izašla jedna slika, to je formiranje gradskog odbora, valjda Beograda. Evo, pogledajte, devet ljudi. Janko Veselinović i devet ljudi i to je formiranje gradskog odbora i takvi ljudi sada nama danas drže neke moralne pridike, molim vas.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, povreda Poslovnika.
Uvažena predsedavajuća, povređen je član 106. (Aleksandar Marković, s mesta: Koji stav.) Po ovom zakonu koji danas razmatramo, o javnom redu i miru, uvaženi kolega koji sada viče sa druge strane bi bio kažnjen. Nemate potrebu da vičete. Sve vreme diskreditujete kolege poslanike …
Poslaniče, ja sam mislila da se vi kandidujete za ministra unutrašnjih poslova, a vi se kandidujete i za predsednika parlamenta izgleda. Molim vas sve što imate da kažete o članu 106, recite meni.
U članu 106. se kaže – može da se govori o tački dnevnog reda o kome se vodi pretres. Jedan poslanike vladajuće većine, uključujući i ministra ne vode, dakle ne vode debatu o tački dnevnog reda, već sve vreme pokušavaju da diskredituju predsednika opozicije. Ako vi ne čujete, evo da vas podsetim. Sastanak cenzus koalicije, kakve to veze ima sa današnjom temom dnevnog reda? Šta smo mi vama ostavili, da li treba da vas podsetim šta ste vi ostavili Srbiji? Kakav ste vi haos ostavili zemlji?
Hoćete malo o članu 106. Vi radite isto ono što zamerate.
Zanima me kako je to dozvoljeno kolegama iz većine, a nije dozvoljeno poslanicima opozicije?
Hvala. Sada ću vam odgovoriti.
Ja vas molim da uvedete red i da svi imamo iste uslove za rad.
Hoću. Nadam se da ne mislite da je poslanik Janko Veselinović u vladajućoj većini, pošto je on pričao više od 50 sekundi o vaterpolo utakmici. Znači, to nema veze sa nazivom iznad člana 2. i član 2. – briše se, … (Dragan Šutanovac, s mesta: Oni koji su zemlju razorili, ratove vodili, ratove izgubili, podigli sve tenzije …) Nemojte pričati preko mene, nije lepo, nije pristojno. Znači, on je želeo uz pomoć vaterpolo utakmice da izbriše čitav MUP. Interesantno je izlaganje, ali nemojte da mu ne dozvolimo da to kaže. To je slika svakog od nas, ono što govori. Ne verujem da je Janko Veselinović u vladajućoj većini, taj trenutak sam propustila. Ako se dozvoli jednom poslaniku da govori šire, moramo svima. Nemojte da budemo cenzori samo zato što neko pripada vladajućoj većini, pa mora da ćuti. Što da ćute, ne razumem? (Dragan Šutanovac, s mesta: Jel to neko novo pravilo?) Ne nije novo pravilo, nego su interesantni dvostruki kriterijumi. Znači, ako sam u opoziciji mogu sve, a ako sam poslanik koji podržava Vladu Srbije ne mogu ništa. To je dosta interesantan pristup. Ne znam tako da vodim sednicu. Ja sam demokrata pa svima dajem da kažu šta misle o članu 2. Ili, da ne dam nikome? Vi me posavetujte kao kandidat za predsednika parlamenta. Malo razmislite pa mi recite da li da sečem sve ili da ne sečem nikoga? Ja ću tako postupiti. Ne, sedite. Malo razmislite pa onda. Ne možete samnom da replicirate. Mislim da nisam povredila Poslovnik, a vi ne mislite, pa ćemo da glasamo. (Dragan Šutanovac, s mesta: Loše ste me protumačili.) Odlično sam vas protumačila, vidite kada je povreda Poslovnika tumačim samo ja. Vi ste doneli takav Poslovnik, šta da vam radim. Ljubazno sedite. (Dragan Šutanovac, s mesta: Što moram da sednem?) Dobro, možete i da stojite. Molim vas da ljubazno odstojite ovu sednicu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, iz nekoliko razloga treba odbiti ovaj amandman. Prvo, zbog elementarne nepismenosti. Drugo, zbog neurednosti. Gospodine Martinoviću, vi kao šef Odbora treba da znate da amandmane mogu da predlažu narodni poslanici, to je njihovo suvereno pravo. Evo, ja držim amandmane jednog profesora, narodnog poslanika, profesora koji predaje pravo na fakultetu. U zaglavlju piše da amandman predlaže poslanik profesor. Nije narodni poslanik. Mi ovde nemamo funkciju poslanika. To su pokrajinske funkcije. Mi smo ovde narodni poslanici. Niko ne spori narodnim poslanicima da predlažu amandmane. Ali, ovo je po ko zna koji put da nepostojeća funkcija – poslanik, to je pokrajinska funkcija, predlaže amandman. Da se to desilo meni, poljoprivredniku, pa hajde. Ali, desilo se profesoru prava. Znači, pogrešio je Ustav, zakone, Zakon o skupštini, Poslovnik, koji su oni pisali, čak je možda i učestvovao u pisanju Poslovnika, i ne zna da amandmane mogu da predlažu narodni poslanici i drugi predlagači, ali moraju da se potpišu kao narodni poslanik. Ovo – Pokret za preokret neću ni da tumačim, već sam rekao, to je ono – ja, žena i svastika i evo ti Pokreta za preokret. Sledeće. Nepismenost. Pročitajte obrazloženje. Prva rečenica kaže: „Predloženi Zakon o javnom redu i miru, s jedne strane, ulazi se u materiju Krivičnog zakonika“. Bilo bi ispravno da se kaže: „Predloženim Zakonom o javnom redu, s jedne strane, ulazi se u materiju Krivičnog zakonika“. Ovde su sporni padeži. Ovo ni Šojić ne bi uradio. I zato, zbog nepismenosti i neurednosti, ovaj amandman treba odbaciti. Treća stvar – briše organe. Po njemu, mislim da bi stranka bivšeg režima morala da održava javni red i mir itd. jer on svojim predlogom briše celu policiju, komunalnu policiju. On se ne zaustavlja, on briše sve one koji bi trebalo da pomognu građanima u održavanju javnog reda i mira, time i u fizičkoj i imovinskoj sigurnosti. Toliko od profesora prava na fakultetu i mislim da treba ovaj amandman odbaciti. Ono što me vređa, a uvredio me kao strica trećeg golmana vaterpolo reprezentacije, koji je bio na utakmici, koji često ide na utakmicu, gospodina Stefanovića sam viđao, viđao sam gospodina Čedu Jovanovića, viđao sam gospodina Dulića, viđao sam glumca Cvijanovića na vaterpolo utakmicama često. Ovog predlagača sam video protiv Hrvatske, među hrvatskim navijačima i kada on kaže – bruka i sramota, moram da kažem da je bruka i sramota vladala 12 godina ovom zemljom i vreme je da stavimo tačku na tu bruku i sramotu, jer u Vojvodini vlada 15 godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, odmah na početku da kažem da smatram da ne treba prihvatiti amandman. Zašto? Svi smo suočeni sa stradanjem Srbije u poslednjih 20 godina i zbilja je došlo do teške materijalne situacije među našim građanima, za šta ne možemo optužiti nijednog od učesnika na političkoj sceni. Ali, i svedoci smo da je došlo do velikih zloupotreba u oblasti gde su se prikupljala određena sredstva kao donacije i humanitarna pomoć itd. i mislim da je ovo dobar predlog ministarstva da se polako uvede red i u toj oblasti. Da li to može odjednom? Ministar je rekao da je ovo samo početak i da će se doneti zakon koji će to regulisati. Mene iznenađuje da bilo ko u Srbiji, ne samo ovde kod nas u Skupštini, nego u Srbiji, može da bude protiv jedne ovakve akcije. Naš je zadatak da svi zajedno pokušamo da napravimo bolje stanje u Srbiji, da pomognemo građanima da ne bude zloupotreba u bilo kojoj oblasti, pa i u ovoj oblasti. Zato smatram da je ovaj zakon veoma korektan i da je to jedan početak kojim ćemo pokušati da rešimo taj problem. Šta mi je još ovde smetalo? Mogu da shvatim kolege iz opozicije da oni imaju suprotna mišljenja, da je njihova borba protiv pozicije nešto što je u osnovi demokratije i parlamentarizma, ali mi nije više jasno zašto stalno kukaju i napadaju tog Aleksandra Vučića koji kao dobra vila ispunjava sve njihove želje. Tražili su izbore i on je odmah rekao onim njegovim štapićem – neka im budu izbori. Sada su dobili izbore i sada je muka zašto su izbori, kako će biti, šta će biti. Ne može on da vam pruži mogućnost da izađete na izbore i da pobedi za vas. Radite svoj posao, trudite se, pa koliko osvojite, tako se posle i ponašajte. Hvala.
Poslanik Babić po amandmanu.
Gospođo predsednice, mnogo je pitanja ovde pokrenuto danas, mnogo je izrečenih neistina iz neke patološke političke mržnje koja je u ovoj sali toliko vidna. Međutim, ono što je malo pre izrečeno, zaista se kosi sa zdravim razumom. Rečeno je da je Vlada Republike Srbije radila na propasti našeg društva. Za predlagača amandmana propast je smanjenje stope nezaposlenosti sa njegovih 25, skoro 26%, koliko smo nasledili 2012. godine, na sadašnjih 17%, što je i dalje visoko, ali ćemo se boriti i dalje za svako radno mesto i za svakog čoveka u Republici Srbiji. Za predlagača amandmana propast je i to što smo deficit smanjili i gotovo prepolovili, za razliku od vremena kada je on vodio Republiku Srbiju i kada je isterao MMF samo da bi sredstva građana Republike Srbije, sredstva u budžetu, mogao da koristi za svoju izbornu kampanju i za izbornu kampanju jedne od stranaka u kojoj je bio i koju je promenio u proteklih nekoliko godina. Za njega je i propast otvaranje pregovaračkih poglavlja sa EU, koje nije uspeo, baveći se politikom i podržavajući Vladu i vodeći ovu zemlju 12 godina, nije uspeo ni da vidi, a kamoli da otvori. Propast za predlagača amandmana je i to što je Republika Srbija organizovala Evropsko prvenstvo u Beogradu, od koga su svi imali koristi, i naše društvo i građani Republike Srbije, zato što su beogradski hoteli i restorani bili puni, zato što smo pokazali jedno lepo i pristojno lice Srbije. Vidim da neko odmahuje rukom i da mu to naravno nije interesantno da kada je nešto pristojno i normalno i naravno da je to, po njihovim rečima, za odmahivanje, gotovo neprihvatljivo. Za predlagača amandmana je propast i to što je Republika Srbija kupila dva bazena koja su bila montirana u „Areni“. Za predlagača amandmana je propast i to što će ta dva bazena biti montirana u Vrnjačkoj banji, u okviru Nacionalnog vaterpolo centra i što će oni ljudi koji su ne samo ova generacija vaterpolista, već i mnoge generacije iza, a verujem i mnoge generacije koje će braniti boje Srbije i u budućnosti, napravile od Srbije jednu zaista značajnu vaterpolo silu. Mislim da je jedina propast za predlagača amandmana to što nije u mogućnosti više da vršeći vlast pravi kombinacije, da se lično bahati i bogati, da pune svoje džepove raznim subvencionisanim vinogradima, raznim stanovima i vilama na Vračaru, raznim otimanjem od dece ometene u razvoju, a da ne pričam od drugih slojeva našeg društva. Iskoristiću ovu priliku da postavim pitanje ovoj cenzus koaliciji, bilo kojoj, i da ih pitam – kada su više lagali, onda kada su tvrdili da 16 hiljada, navodno, botova SNS prisustvuje finalu između Srbije i Crne Gore ili onda kada su se tako slavodobitno ponašali i komentarisali zvižduke koji su se pojavili tada u sali, odnosno u Beogradskoj Areni? Podsetiću vas i na vreme od pre nekoliko godina, kada su na gotovo svim sportskim dešavanjima i utakmicama u Srbiji postojali transparenti, pa su se pojavile i neke pesme koje su počinjale sa „Spasi Srbiju i …“, nepristojno je to što su dalje govorili. Ni tada nisam podržavao, ni sada ne podržavam takve reči, ali tada su za vas ti ljudi koji su izgovarali „Spasi Srbiju i …“, pre 2012. godine, bili huligani, bili kriminalci, a onda kada ti ili slični ljudi upute neke zvižduke, onda je to savršenstvo demokratije samo zato što vam tako nešto odgovara. Ljudi, dogovorite se jednom da li je neko huligan ili nije huligan i kada je huligan, kada zviždi vama ili nekom drugom. Dogovorite se jednom da li je bilo 16 hiljada botova, kako ste tvrdili, ili ono što ste tvrdili pet minuta posle toga. Kada više lažete? Kada više zamajavate ljude u Srbiji i kada vam je jedina politika i jedini program baciti blato na Vladu Republike Srbije? Što više lagati, što više podmetati. Da li će neko u Srbiji živeti bolje od toga što vi nudite, šta vi radite? Ne, neće. Od toga u Srbiji ste mogli da živite bolje samo vi, i niko drugi. Samo ste vi upropastili Razvojnu banku Vojvodine, i lično se obogatili. Samo ste vi upropastili Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, i lično se obogatili. Samo ste vi upropastili i Tesla banku, i lično se obogatili. Samo ste vi upropastili i u Novom Bečeju umesto Heterlenda, umesto doma za decu ometenu u razvoju, samo ste se vi obogatili, a njih ostavili bez ičega. Samo ste vi ostavili 400 hiljada ljudi bez posla, a vi ste se uposlili i vaše i uže i šire familije. Od toga i od vaše politike blaćenja i laži možete da živite bolje samo vi, ali ne i građani Republike Srbije. Zbog toga SNS, čista obraza i čistih ruku, podignute glave, uzdignute glave, ide i u sledeću kampanju, ali i u sve naredne kampanje, zato što građanima Republike Srbije možemo da se pohvalimo onim šta smo uradili. Javnim finansijama čistim kao apoteka, za razliku od javnih finansija u koje ste zavlačili ruke onako kako ste hteli, kako ste želeli, za vaše kombinacije, za vaše nameštene tendere, za vaša bogaćenja. Možemo da se pohvalimo i otvorenim poglavljima. Možemo da se pohvalimo i smanjenjem stope nezaposlenih ljudi u Srbiji, uređenom državom, svim onim stvarima za koje nam i međunarodna zajednica, ta veoma stroga međunarodna zajednica odaje priznanje na svakom mestu. I, svi to vide, i, svi to osećaju, osim vas, osim vas koji ste ostali bez obezbeđenja, bez automobila sa zatamnjenim staklima, bez subvencionisanih vinograda Fruškogorskih, bez stanova i vila na Vračaru, bez sve one bahatosti koju je ta politička elita koju ste stvorili u vaše vreme i nosila. Srbija se u to vreme nikada više neće vratiti, ma koliko nas lagali, ma koliko blatili, ma koliko afera izmišljali, Srbija i ljudi u Srbiji dobro znaju da razlikuju učinak i rezultat od laži i podmetanja i onoga svega što vi radite.
Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Kaže član 2. – nadležni organi za održavanje javnog reda i mira su MUP, Komunalna policija, inspekcijski organi i drugu nadležni organi itd. Predlažemo da se „drugi nadležni“ organi tu ne nalazi zato što smatramo da ste vi pokazali da vrlo kreativno tumačite ko sve to može da održava javni red i mir i da se tačno zakonom definiše koji samo organi mogu biti zaduženi za održavanje javnog reda i mira. Zamislite sada situaciju hipotetičku u kojoj jedna stranka preko noći od dva odbornika stiče 24 odbornika. Pokušava da smeni vlast u jednoj, recimo, banatskoj opštini i kao organ za održavanje javnog reda i mira koji zabranjuje odbornicima da ulaze u zgradu, koji, po rečima novoizabranog predsednika skupštine, zabranjuje pripadnicima MUP da uđu u zgradu, koji fizički nasrće na odbornike, se pojavljuje izvesna privatna agencija za obezbeđenje i pojavljuje se u funkciji organa koji je nadležan za održavanje javnog reda i mira. Naravno, sa tom agencijom u tom momentu ne postoji nikakav potpisan ugovor u toj hipotetičkoj opštini. Načelnik opštinske uprave kaže da nikakvog ugovora nema, nikakav ugovor nije ni zaveden u organima te opštine, da bi se na kraju, vrlo čudno, i MUP uključio u celu priču tvrdeći da ugovora ima. Ugovor koji MUP objavljuje je bez delovodnog broja, kao naručilac posla se ne pojavljuje ta opština nego se pojavljuje opet ta ista firma koja je i sporna od samog početka i, koliko mi znamo, taj je ugovor mogao biti potpisan pola minuta pre objavljivanja njegovog na stranici…
Vreme. Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – SDP- Zajedno za Srbiju – Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvaženi građani, član 2. govori o tome da nadležni organi za održavanje javnog reda i mira su MUP, Komunalna policija, inspekcijski organi i drugi nadležni organi u skladu sa zakonom utvrđenim delokrugom. Predložili smo da ova reč „i drugi nadležni organi“ se briše, jer nema potrebe u ovako osetljivoj materiji, gde se između ostalog uređuje i primena prinudnih mera, da bude nejasnoća i neodređenih pojmova. Mislimo da jezički mora da bude jako precizno, da one službe koje mogu da uređuju javni red i mir moraju da budu taksativno nabrojane i da smo one mogu da u slučaju kontrole javnog reda i mira, u slučaju nereda da one mogu da vrše primenu sile. Ovde smo odbijeni, jer ministar kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se odredbama člana 2. stav 1. Predloga zakona utvrđuju nadležni organi za obavljanje poslova odžavanja javnog reda i mira u skladu sa zakonom utvrđenim delokrugom. Pitam – ako kaže u stavu 1. „ i drugi nadležni organi“, a vi kažete da se zakonom, tj. stavom 1. jasno utvrđuju decidirano koji nadležni organi mogu da se brinu o javnom redu i miru, ko ovde ne razume o čemu pričamo? Smatram da ovaj amandman treba da se prihvati. Mislim da je član 2. vrlo bitan i da, normalno u skladu sa vašom politikom, odredite koji sve organi mogu da vrše kontrolu javnog reda i mira.
Reč ima ministar.
Ovde se radi o širem tumačenju javnog reda i mira. Većina narodnih poslanika misli na situaciju kada je došlo do grubog narušavanja javnog reda i mira i potrebno ga je uspostaviti sredstvima prinude. Dakle, to može da uradi samo policija, odnosno Komunalna policija u skladu sa zakonom i njihovim nadležnostima. Međutim, onde gde govorimo o prodaji alkohola licima pred sportske manifestacije ili prodaje maloletnim licima ili nadležnostima koje ima npr. poreska policija, ne radi se o primeni fizičke sile, nego o primeni mera i radnji koje mogu da dovedu do otklanjanja opasnosti od narušavanja javnog reda i mira. Zato se stavlja ova odrednica. Dakle, ne radi se o mogućnosti da neki drugi organi preuzmu ulogu policije, jer je to definisano i drugim zakonima, između ostalog i Zakonom o policiji. Ne može se dozvoliti da bilo koji drugi organ učestvuje u merama fizičke prinude, jer je to jasno definisano drugim zakonima, ali mogu sprečavati i otklanjati moguće narušavanje javnog reda i mira kroz druge mere i radnje koje primenjujući dovode do toga.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Zoran Živković, s mesta: Molim vas, ne mogu da se prijavim za reč.) Kako ne možete? Probajte pored vaše kolege, morate se prijaviti. Izvolite.
Naravno, ovo je vrlo važan zakon, tako da nema razloga da pretrčimo preko njega i preko ovih amandmana. U amandmanu na član 2. gospodin Pavićević i ja predlažemo da se u članu 2. doda novi stav drugi, koji glasi – u slučaju većeg okupljanja građana, preko 20, održavanje javnog reda i mira je u isključivoj nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslova. Ovaj član inače glasi – Nadležni organi za održavanje javnog reda i mira su MUP, komunalna policija, inspekcijski organi i drugi nadležni organi u skladu sa zakonom utvrđenim delokrugom. Naravno, zna se da i drugi organi učestvuju u organizaciji skupa, u kontroli skupa. Znači, treba da se dobije dozvola od lokalne samouprave za korišćenje prostora, treba da se obezbedi hitna pomoć, treba da se obezbedi struja i sve takve stvari. Ali, sa ovom formulacijom ispada da neki skup može da obezbeđuje i MUP, a može to da radi i arheološko društvo. Ne, to mora da bude precizirano i to je cilj ovog našeg amandmana. Mislim da ga treba prihvatiti jer nema nikakvu skrivenu nameru, niti bilo kakvu politizaciju. Naprotiv, mislimo da bi ovo bilo od velike koristi policijskim organima i policajcima kao ljudima koji tamo rade, da jasnije sagledavaju tu problematiku i da se u pripremi skupova i u održavanju skupova smanje mogućnosti bilo kakve zloupotrebe. Idem na još ovih pet minuta.
Iskorišćeno je tri puta po pet minuta na prošloj sednici. Takva su pravila.
Ja?
Ne vi, nego tri samostalna poslanika po pet minuta.
U redu. Pozivam da se prihvati ovaj amandman.
Hvala, nastavićete kasnije. Reč ima ministar.
Ovde imamo sada jednu situaciju da bi priroda ovog amandmana, odnosno ovog predloga mogla možda pre da se nađe u Zakonu o mirnom okupljanju. Ali, pošto ćemo doći u raspravi o tom zakonu do toga, imamo dve situacije. Prvo, mi sada zbog postavke, zbog odluke Ustavnog suda i zbog toga što je to ustavno, naravno, imamo da, recimo, okupljanje građana u zatvorenom prostoru ne podleže prijavljivanju. Vi imate situaciju da se, recimo, može okupiti 50 ili 100 građana u nekom zatvorenom prostoru i da oni to ne moraju da prijave policiji. Kada bi policija bila jedina nadležan za održavanje javnog reda i mira, ona to u tim slučajevima ne bi mogla da uradi, jer prosto mi ne bismo znali da se taj skup održava, jer ti građani nisu ni dužni da ga prijave. Možete pozvati ljude u salu nekog bioskopa i napraviti tribinu, tu dođe do tuče i oni kažu – e, gde je policija da održava javni red i mir? Policija i ne zna i po zakonu više nije ni dužna da zna da se taj skup održava. Međutim, imamo i situacije nekih sportskih manifestacija, gde postoji zakonom utvrđena redarska služba. Mi moramo imati i druge organe koji se bave time, jer naprosto ne može odgovornost biti samo na policiji, jer nema dovoljno policije da bude na svakom događaju, da bude na svakom mestu. Policija interveniše onda kada dođe do narušavanja javnog reda i mira i to je naša ustavna i zakonska obaveza, ali zbog toga smo predvideli da održavanje javnog reda i mira mogu raditi u različitim zakonom predviđenim okvirima i drugi državni organi koji su za to nadležni.
Zahvaljujem, gospodine ministre. (Zoran Živković, s mesta: Replika!) Po kom osnovu, gospodine Živkoviću? (Zoran Živković, s mesta: Direktno obraćanje.) Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 3. i član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Hvala. Pokret za preokret je podneo amandman i na ovaj član. Smatramo da ni ovaj član, a ni ostali članovi ne ispunjavaju svrhu i da ovaj zakon treba povući. Recimo, u ovom članu se pokazuje da je moguće da država ovakva kakva jeste, a u stvari - država, to sam ja, mnoge odredbe ovog člana tumači na sebi svojstven način, kako to čini i sada. Recimo, definicija svađe – svađa je verbalni sukob dva ili više lica. Znači li to da će verbalni sukob dva ili više lica, srpski narod je malo temperamentniji narod, od sada biti kažnjiv? Ako neko kaže – ova je Vlada štetočinska, malo glasnije nego što to obično kažu, da li će to biti kažnjivo? Kaže – vika je verbalno izražavanje jakog intenziteta. Gospodine Stefanović, da li i za to imate uređaj koji će meriti jačinu, intenzitet izražavanja? Kako ćete utvrditi tu jačinu izražavanja kada neko kaže – Vučić je loš, dole Vučić, dole Vlada? Kako ćete to izmeriti?
Gospodine Veselinoviću, molim vas, uporno u Skupštini vičete, pretite, omalovažavate i niko vam zbog toga ništa ne govori, a vi tvrdite i dalje to što tvrdite...
Evo sad, kako vi merite intenzitet mog izlaganja? Kažete da vičem, a ja mislim da ne vičem...
Zahvaljujem se, gospodine Veselinoviću, isteklo je vreme. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine ministre.
U smislu ovog zakona Narodna skupština nije javno mesto, pošto se ovde zna ko može da dođe i u tom slučaju nema odredbi o narušavanju javnog reda i mira. Međutim, ono što je važno da bi ljudi shvatili, prva stvar, ne utvrđuje, kako kaže prethodni govornik, država tumačenje, utvrđuje ga Narodna skupština glasanjem o pojedinim zakonima i Narodna skupština je ta koja donosi zakon, a to što je napisano u zakonu dužni su da poštuju svi građani Srbije, bilo da pripadaju državnim organima ili da ne pripadaju nijednom organu pojedinačno. Takođe, druga stvar je vezana za ove odredbe koje su definisane u članu 3. Vi imate, recimo, uznemiravanje javnosti vikom. Ne može doći do narušavanja javnog reda i mira ako neko nije uznemiren tom vikom. Može gospodin poslanik da stane na terasu i da viče koliko god želi, svaki dan da viče šta god želi, ako niko time nije uznemiren. Prođu ljudi i uopšte ih to ne dotiče. Prođu dalje i kažu – nije to za nas, mi nismo stručni da se bavimo time, niti možemo da izmerimo nivo, niti bilo šta slično, nismo uznemireni i nema narušavanja javnog reda i mira. Dakle, ako neko viče, mora biti neko ko je uznemiren da bi došlo do narušavanja zakona u smislu definicije ovde. Ali, mi smo veoma pažljivo sedeli sa ljudima iz sudova i definisali kako da olakšamo da radi država, kako da olakšamo postupanje i svih drugih državnih organa, jer naprosto bez precizne definicije uvek je moguće da imate zloupotrebu. Na kraju krajeva, kada imate zakon koji nešto jasno govori, ljudi ne treba da se brinu, već treba samo da ga poštuju.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Bečiću, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti iz Ministarstva unutrašnjih poslova, mene ovakav amandman ne čudi. Ne čudi me jer dolazi od kolege koji je malopre utvrdio da je on u stvari država. To je opasno. (Janko Veselinović, s mesta: Vučić je država.)
Molim vas, gospodine Veselinoviću, nemojte da dobacujete. Budite pristojni u Narodnoj skupštini, gospodine Veselinoviću.
Kada je u obrazloženju ovog amandmana rekao – država, to sam ja. To možete da pogledate u stenogramu. Od takvog čoveka me onda ne čudi što je želeo da izbriše tačku 8. ovog člana 3, pa da izbriše uvredu, odnosno vređanje, da je to uopšte bilo kakvo narušavanje javnog reda i mira, zato što predlagač amandmana to non-stop radi u Narodnoj skupštini, pa naravno da će da predloži brisanje tačke 8, a to je vređanje. Međutim, mi onda bi istrpeli, navikli smo se mi na to. Ali, onda ide dalje, onda je za brisanje tačke 9, da vršenje nasilja nije narušavanje javnog reda i mira. Pazite, opet i to mogu da razumem, sećajući se nekih dešavanja iz 2000. godine, iz 5. oktobra 2000. godine, kada je vršenje nasilja nad neistomišljenicima, naravno, bilo gotovo za dodelu nagrade. Međutim, gospodin predlagač amandmana ide dalje pa bi želeo da briše i tačku 10. – pretnja, da ovo nije narušavanje javnog reda i mira. Zamislite kakvo bi mi društvo bili kada bi svako svakome mogao totalno nekažnjeno, bez ikakve odgovornosti da preti, ali i tu mogu da ga razumem, zato što takve političke stavove on non-stop zastupa. Non-stop preti i naravno da želi da nema nikakvu odgovornost zbog toga što čini i radi. Međutim, idemo dalje. On želi da izbriše, gospodine Bečiću, i tačku 11, a to je tuča. Zamislite kada bi krenuo, ako bi se, recimo, ne daj bože, usvojio ovaj amandman i izbrisao se član 3. i zamislite da tuča ne bi bila sankcionisana i ne bi bila kažnjavana. Šta bi tek onda mi mogli da očekujemo ovde i u sali Narodne skupštine i u hodnicima i ispred Skupštine od predstavnika ove cenzus koalicije? Ja mislim da bi umesto zakona, umesto Poslovnika o radu Narodne skupštine, da bi u Narodnu skupštinu dolazili sa nekim verovatno motkama, bejzbol palicama, da bi radili ono što su i radili uostalom 2000. godine 5. oktobra i u tom vremenu. Međutim, ono što je najopasnije, što je ovim amandmanom predložio i brisanje tačke 16, a ta tačka 16. glasi – pucanje iz vatrenog i drugog oružja. Vidite šta želi predlagač amandmana - samo zbog pukog vraćanja na vlast, zbog osvajanja vlasti, on je spreman čak i pucanje iz vatrenog i drugog oružja da predstavi kao legalno, normalno, naravno, ukoliko je meta SNS ili ljudi iz SNS ili oni koji podržavaju SNS. Zahvaljujem se, gospodine Stojmiroviću, što dobacujete i kažete – znači, cela Srbija. Mislim da je ovakav amandman skandalozan i da ga ne treba dozvoliti, zato što želimo od Srbije da napravimo ne državu u kojoj će se legalno pucati iz vatrenog i drugog oružja, u kojoj će tuča biti normalna, u kojoj će pretnja biti normalna, u kojoj će vršenje nasilja po predlagaču amandmana biti gotovo za aplauz, naravno, ukoliko je meta SNS. Mi ne želimo da prihvatimo ovakav amandman zato što želimo pristojnu, normalnu, uređenu Srbiju, da i onda kada dvoje ili više ljudi imaju različite stavove, političke, lične ili bilo kakve druge, da te svoje različitosti rešavaju dijalogom, a ne na onaj način na koji predlagač amandmana bi želeo - tučom, vikom, drekom, pretnjama i vatrenim oružjem. Mislim da je ovakav amandman zaista skandalozan i naravno da SNS ovako nešto nikada neće prihvatiti.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo, malo smo neozbiljno, čini mi se, prišli ovom zakonu, naravno, mislim na pojedine kolege iz opozicije, s obzirom da je zakon jako bitan. Tiče se bezbednosti građana, a to je osnovna funkcija države. Imamo zakon koji je donet još 1992. godine, mnogo toga se promenilo u međuvremenu i sasvim je normalno da ovaj zakon prati trenutak u kome živimo i da je i te kako potreban. Lako je i potrebno je omalovažavati eventualno neke institute, neke predloge, to je i posao opozicije i sve to stoji, ali ne bismo trebali da jednostavno idemo na to da omalovažavamo kompletan zakon. Član 3. je jako bitan, ja bih rekao, jer on faktički definiše sve pojmove koji se nakon toga razrađuju i sankcionišu i neprihvatljivo je da se ovako pristupa tom članu i da se sve svodi na neku dnevnu politiku ili pokušaj prikupljanja nekih dnevnopolitičkih poena. Mislim da bi bilo dobro da se pojedine kolege malo uozbilje, kada je u pitanju ovaj zakon, i da se stvarno izborimo da dobijemo jedan zakon koji će biti i na ponos Skupštine, naravno, siguran sam i na ponos Vlade i na ponos kompletnog društva jer nam je to, kažem, i te kako potrebno. Još jedanput želim da se složim sa mojim kolegama, ovaj član 3, ima tu još par amandmana, ima dosta problematičnih predloga koji na neki način dezavuišu kompletan zakon, prema tome, i neprihvatljiv je. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Podneli smo amandman na član 3, upravo iz razloga što je kolega koji je govorio pre mene rekao da je jasno definisano. Mi smatramo da nije jasno definisano i da mnogo toga treba da se promeni u samom amandmanu. Zbog vremena, ja ću da obrazložim samo dve konkretne stvari. Jedna je stvar koja se tiče vike, gde se kaže – vika je verbalno izražavanje jakog intenziteta. Mi smo smatrali da treba da bude – na otvorenom prostoru. Iz kog razloga? Zato što vika u slučaju porodičnog nasilja je već krivično delo. Kako će policajac sad da odlučuje o tome da li će da postupa po Zakonu o javnom redu i miru ili po nekom drugom zakonu, smatramo da je to stvar koju je trebalo da prihvatite. Naprosto, prirodno je da tako bude jednoznačno definisano. Međutim, ono što je još lošije tiče se uvrede, odnosno vređanja. Smatramo da je to moglo da bude konkretizovano šta znači uvreda. Mi imamo nekoliko sudskih procesa u kojima sam ja tužio predstavnike uglavnom vlasti, nekada ranije i opozicije, za uvrede koje se dokazuju na sudu godinama, godinama. Znači, mi praktično sa ovim članom uvodimo jednu vrstu verbalnog delikta u kome će policajac na ulici odlučivati ko je koga uvredio ili ga nije uvredio i šta je to uvreda, a šta ne. Smatram da je to nešto što je nedopustivo, znači, davati mogućnost policajcu da na terenu on odlučuje o tome. To je loše i mislim da nije u skladu sa onim što su potrebe građana Srbije. Kažem, uvreda se dokazuje na sudu. Nekome je nešto uvreda, nekome to isto nije uvreda. Dakle, smatram da je trebalo da prihvatite naš amandman koji je u više stavova člana 3. doneo preciznija rešenja. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Zakon o javnom redu i miru ne definiše sve oblike koje definišu neki drugi zakoni. Vi za krivično delo uvrede imate poseban propis u Krivičnom zakonu, koji je u Glavi XVII krivično delo protiv časti i ugleda. Tu je definisano šta je uvreda. Međutim, ono što je važno da ljudi znaju, ne definiše policajac to, policajac samo podnosi određeni izveštaj tužiocu koji kvalifikuje delo. Tužilac je taj koji kaže – na određenoj lokaciji dogodilo se to i to, pronalazim biće takvog i takvog dela ili ne pronalazim i nalaže dalje mere i radnje. Policajac to ne radi. On samo dokumentuje šta se dogodilo ili reaguje po prijavi određenog građanina, grupe građana ili neke organizacije i to predaje tužiocu. Tužilac određuje šta dalje sa tim, da li se desilo na ovom prostoru, da li je to krivično delo po jednom zakonu ili prekršaj po drugom, kvalifikaciju daje tužilac. Mi samo definišemo ovaj zakon, kao Zakon o javnom redu i miru, da je, recimo, u ovom slučaju vika vezana za uznemiravanje građana, odnosno uznemiravanje u smislu javnog reda i mira, a ne u smislu, recimo, porodičnog zakona, gde se to može definisati kao krivično delo. U svakom slučaju, to je kvalifikacija koju će nam dati tužilac, a sud na kraju presuditi šta je od toga ili nije.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, jako kratko. Zahvaljujem se na prihvaćenom amandmanu. Podneli smo ukupno tri amandmana na ovaj predlog zakona, Predlog zakona o javnom redu i miru, kolege Vladimir Orlić, Dušica Stojković i Nenad Nikolić, kao i moja malenkost. Da ne bi sada oduzimao vreme, u pitanju su tehnički amandmani,amandmani, ne sumnjam da ste svi upoznati sa obrazloženjem, amandmani u kojima se ispravlja tehnička greška u samom tekstu sa ciljem da se precizira i poboljša tekst samog zakona. Još jednom bi iskoristio priliku, neću se javljati više po našim usvojenim amandmanima, da se zahvalim Vladi i Ministarstvu na prihvaćenim amandmanima.
Zahvaljujem se gospodine Markoviću. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite gospodine Veselinoviću.
Hvala. Ako se, za član zakona može da kaže da ima dozu licemernosti, to je ovaj član. Kaže se u ovom zakonu, određene imenice su navedene u muškom rodu, a koriste se kao neutralne za muški i ženski rod. Ovaj zakon i ovaj član, za njega je glasao i gospodin Gašić. Dakle, gospodin Gašić, podnosi narodnim poslanicima u Skupštini Srbije član zakona u kome se…
Gospodine Veselinoviću, da li možete vi na jedan dostojanstven način…
Da li vi možete da mene ne prekidate, da imate dostojanstvo, da imate dostojanstvene članove Vlade … [[isključen mikrofon]]
… koji priliči Narodnoj skupštini i narodnim poslanicima, da li možete na jedan dostojanstven način da branite i da obrazlažete svoje amandmane? Neću dozvoliti da se mržnja uvodi u Veliku salu Narodne skupštine. Zahvaljujem se. Na glavu II i član 5. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Dakle, prekinuli ste me iz samo vama znanog razloga, zato što sam rekao istinu. A vas istina boli, kao što vas boli i činjenica da ćete posle ovih izbora biti opozicija i zato vas je danas ovde nekoliko. Evo, kod gospodina Babića, šestoro, sedmoro poslanika, bore se da budu na listi SNS, ali …
Molim vas gospodine Veselinoviću, da li želite da obrazlažete vaše amandmane? A ne da vređate poslanike po sali, u Velikoj sali Narodne skupštine?
Ne u sali, pošto nisu u sali. Dakle, nego se bore da budu na listi.
Gospodine Veselinoviću, vi ste vrlo retko u sali i mislim da ne priliči da vi govorite poslanicima da li su u sali ili nisu. Sramota, gospodine Veselinoviću, na koji način vređate Narodnu skupštinu i narodne poslanike. To su vaše kolege gospodine Veselinoviću.
Kao što znate, gospodine Bečiću, ja sam jedan od najaktivnijih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. O tome postoji statistika, gospodine Bečiću. Zašto govorite neistinu? To znaju svi građani u Republici Srbiji, da sam jedan od najaktivnijih poslanika. Dakle, izgovorili ste neistinu, niste ni trepnuli.
Jedan od najaktivnijih poslanika je gospodin Pavićević, pa gospodin Babić, pa idemo redom…
Pa dalje?
Za vas ne znam gospodine Veselinoviću, ali znam da samo vređate poslanike, vređate Narodnu skupštinu i vređate građane Srbije.
Vi znate da je Pokret za preokret ozbiljna opozicija SNS.
Izvinjavam se, i gospodin Bradić je jedan od veoma aktivnih narodnih poslanika.
Vi znate i to vama smeta.
Gospodin Marković, gospođica Jerkov, da ne nabrajamo sada, gospodin Šutanovac.
Da li ćete mi dozvoliti da obrazložim?
Zahvaljujem se gospodine Veselinoviću, isteklo je vreme. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici … Izvinjavam se, gospodine Babiću, vi po amandmanu? Izvolite.
Ovo je jedan od retkih amandman za koje sam ja našao razumevanje. I to moje razumevanje leži u stavu 4. člana 5, gde se kaže, prikupljanje dobrovoljnih priloga može trajati najduže 60 dana. Razumem zašto predlagač amandmana želi da izbriše ovaj član i ovaj stav, da prikupljanje dobrovoljnih priloga ne može trajati duže od 60 dana. Ako posmatramo situaciju, u kojoj predlagač amandmana bezuspešno pokušava da formira svoju političku stranku. Ako za to formiranje političke stranke je potrebno prikupljanje dobrovoljnih priloga građana Republike Srbije u vidu potpisa. I ako on to ne može da uradi i pokazalo se da ne može i nesposoban je da uradi za 60 dana, pa normalno je da će predložiti brisanje člana 5. i ovoga stava, stava 4. Jer mu je zaista potrebno jedno beskonačno vreme jer građani Republike Srbije ovakvoj politici, ovakvim stavovima političkim, ovakvim uvredama, ovakvim izmišljanjima, ovakvim neistinama kojima smo bombardovani svakog dana od strane predlagača amandmana, jednostavno, svoj stav su pokazali i kroz onih devetoro ljudi koliko je prisustvovalo formiranju gradskog odbora Beograda. Pazite, Beograd metropola, nekoliko miliona stanovnika, devetoro ljudi dođe da podrži, verovatno, članovi najuže familije. Ali, svoj stav o toj politici su pokazali da već mesecima bezuspešno pokušava da prikupi dobrovoljne priloge u vidu potpisa građana koji će podržati formiranje njegove političke stranke i da to građane Republike Srbije neće, ne žele, jer žele pristojnu, normalnu, uređenu Republiku Srbiju, a to predlagač amandmana nikako ne može ni da shvati, ali ni da ponudi građanima Srbije.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, pa, naravno da je neprihvatljivo brisanje glave 5, odnosno člana 5. i potpuno je jasno da od predlagača amandmana nismo ni mogli da čujemo neku argumentaciju u smislu zašto je on za brisanje člana 5. ovog zakona. Umesto toga mi smo slušali o izborima, izbornim listama i tako dalje iako je svima jasno da je on poslednja osoba ovde koja treba da se radujem izborima i da priželjkuje izbore. S druge strane, čuli smo i odu o posvećenom radu u Narodnoj skupštini, čuli smo odu o ne znam kakvom aktivizmu, da je najaktivniji poslanik i tako dalje, pa, stvari nisu baš takve kao što je pokušao da predstavi govori i činjenica da smo mi u petak kada smo otpočeli raspravu u pojedinostima o Zakonu o policiji, odnosno Predlogu Zakona o policiji bili ovde bez prisutnog predlagača ovog amandmana. Kada smo postavili pitanje gde je on, pošto se pojavio tek u popodnevnim časovima, dobili smo odgovor da je bio na partijskom sastanku. Dakle, na nekom partijskom okupljanju. Dakle, svoje državne obaveze, obaveze narodnog poslanika je podredio partijskim obavezama, a ovde priča kako je aktivan i posvećen poslanik i to partije koja ne postoji, nevladina organizacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Načlan 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović, Nataša Vučković i Jovana Jovanović. Načlan 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Đirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkvo, Vesna Martinović, Jovan Marković i narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Zahvaljujem. Evo, upravo rasprave koje su bile pre ove moje ukazuju koliko teorija revaliteta važi kod nas. Vi kažete da poslanik Janko Veselinović vređa poslanike, ja kažem da ne vređa. I ne pamtim da je on vređao bilo kog poslanika…
Gospodine Šutanovac, da li želite da govorite po vašem amandmanu?
Amandman ima veze sa tim konkretno.
Izvolite, niste se javili po povredi Poslovnika nego po amandmanu pa vas molim da obrazložite vaš amandman.
Isto tako kao što 65 poslanika pozicije nikad nije govorilo u ovoj Skupštini za razliku od Janka Veselinovića. Znači, mi predlažemo da se briše rok. Gospodine ministre, dali ste rok za prikupljanje dobrovoljnih priloga u trajanju od 60 dana. Smatramo da to je, hajde da se izrazim, najblaže moguće neprimereno. Zbog čega? Zato što postoje aktivnosti koje mogu da se obavljaju u okviru određenih društvenih grupa koje traju godinama, da ne kažem decenijama. Dakle, mi imamo razna udruženja, da ne govorim o Crvenom krstu, udruženja invalida, udruženja boraca, udruženja kakvih god, koji širom sveta tokom cele godine prikupljaju sredstva za svoje aktivnosti. Ne vidim zašto bi se to ograničavalo, zbog čega? Ako znamo, recimo, da je Dom vojske tadašnje Srbije i ne znam već koje kraljevine, napravljeno od priloga koji su davali bivši oficiri, vojnici, učesnici Prvog svetskog rata, a nisu to skupili za 60 dana, postavlja se pitanje, zbog čega bi mi to sada ograničavali? Ne vidim nijedan razlog, ni politički, ni bezbednosni, potpuno sam sa vama saglasan u smislu da treba da se uvede red i u tu vrstu stvari koja se dešava i gde može da bude zloupotreba, i dobrovoljno davanje krvi kao što kaže kolega, se ne ograničava na 60 dana. Dakle, ne vidim zbog čega ste stavili rok 60 dana. Voleo bih da mi objasnite vi ili neko od vaših kolega šta je to što sprečava da u nečemu što je zakonito ljudi mogu da to rade duži vremenski period?
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. Reč ima ministar. Izvolite.
Suštinski nema ograničenje u prikupljanju, mi samo definišemo prijavu. Dakle, mi prijavljujemo, vi možete nastaviti prikupljanje sa novom prijavom na novih 60 dana. Naprosto postoje neke akcije koje traju toliko dugo da niko nije više siguran da li je potrebno za te ljude prikupljati novac, sa kojim osnovom, da li će se time narušiti javni red i mir, na kojim lokacijama, da li dolazi do organizacije ljudi. Naprosto, ljudi pošalju samo mejlom još jednom papir, to je 20 sekundi posla na ovih 60 dana. Mislim da tu nema, pogotovo za ozbiljne i moćne organizacije koje toliko dugo postoje ne vidim da je njima problem da pošalju jedan mejl. To traje 20 sekundi, ali se time uvodi red.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i magistar dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Gospodine ministre, poštovani građani, uvažene koleginice i kolege, dakle, gospodine ministre mi se nešto ne razumemo. Imamo jasan stav ja i moja poslanička grupa oko načina na koji rešavate prikupljanje dobrovoljnih priloga. Mi mislimo da odobravanje prikupljanja dobrovoljnih priloga je nepotrebno, sankcionisanje zloupotreba i te kako je potrebno. To je sad različit pristup. Vaše poimanje politike je ovako, vi to mislite da treba tako da se rešava, ja mislim da to nije dobro. Malopre ste rekli da vi ne ograničavate prikupljanje dobrovoljnih priloga, izvinite u članu 5. zadnji stav kaže – prikupljanje dobrovoljnih priloga može trajati najduže 60 dana. Ja mislim da je to ograničenje. Mi smo predložili amandman, iako se ne slažem sa načinom ali da ublažimo probleme koji mogu da se jave, mi smo predložili da se doda novi stav koji kaže – po isteku roka iz stava 4, to je gde je ovo što je ograničeno na 60 dana, subjekti iz stava 1. mogu ponovo organizovati prikupljanje priloga za istu svrhu ukoliko ponovo podnesu obaveštenje. Ako vi mislite to što se malopre izgovorili, onda treba da prihvatite ovaj amandman, jer to što ste vi malopre rekli je ovo što sam ja sada pročitao. Ja očekujem da ćete prihvatiti, jer moramo olakšati. Ja bih vas molio, morate napraviti izuzetak u toku ovog zasedanja. Dobrovoljno prikupljanje krvi, vi morate da izvučete iz ovog. To je permanentna akcija. Zamislite da Crveni krst ili Zavod za transfuziju krvi da na 60 dana vam šalje obaveštenje da traje akcije, jer akcija dobrovoljnog prikupljanja je dobrovoljan prilog. Da li je u novcu ili je u krvi, to je prilog. Znači, morate da izuzmete da ne bi napravili bespotrebno galimatijas iz koga ne možemo da izađemo papirološki. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Prihvatam ovaj amandman pošto preciznije definiše ono o čemu smo malo pre govorili i potpuno sam saglasan. Kolege mi kažu da inače Crveni krst ima svoj zakon po kome deluje i oni rade u okvirima tog zakona, tako da se na njih to ne odnosi. Definisaćemo, videćemo kako se definiše ovo vezano za dobrovoljno davanje, pošto je to potpuno naravno besmisleno da se to definiše i tretira na ovakav način. Mislim da se ovaj zakon na to ne odnosi. Mislim da se ovaj zakon na to apsolutno ne odnosi jer se krv ne vadi nikada na javnom mestu na takav način da može, ali u svakom slučaju proverićemo i doći ćemo do najboljeg mogućeg rešenja, a vaš amandman prihvatamo.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč ima dr Vesna Rakonjac. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Pozdravljam odluku ministra da se prihvati ovaj predlog, a dobrovoljno davalaštvo da se odnosi na dobrovoljno davanje krvi je nešto sasvim drugo, to je doniranje praktično tkiva. Tako da je uvaženi kolega verovatno, pošto je iz zdravstvene struke, to treba da, akcija ali to je dobrovoljno davanje, praktično tkiva, organa, itd. To je regulisano posebnom zakonskom regulativom donorskom, tako da nema veze sa ovim. Hvala.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Postoji osnovno jedno nerazumevanje kod ovog zakona i razloga iz kojih je Pokret za preokret tražio da se ovaj zakon povuče. Malo pre je jedan od poslanika na listi SNS pokušao neuspešno da pročita obrazloženje za to. Naime, ministre, ja sam siguran da vi to razumete. Dakle, ja sam u ime Pokreta za preokret rekao da je ovaj zakon između ostalog nepotreban u delu koji predviđa dela koja su već na neki način ili predmet Zakona o prekršajima ili Krivičnog zakonika. Dakle, malo pre je jedan poslanik SNS rekao – Pa ne bi tuča bila sankcionisana ukoliko ne bi bio prihvaćen ovaj zakon. On ne razume u svom neznanju da već postoji sankcija za tuču, da postoji sankcija za vređanje. On toliko ne poznaje pravni sistem, da on ne shvata da su ova dela već sankcionisana. Vi ste njih sada na neki način izdvojili, po meni nepotrebno i zbog toga smatram da je određeni deo ovih članova normiranje u ovom zakonu koje je predviđeno, trebalo, moguće eventualno dopuniti Krivični zakonik. Nikako donositi novi zakonik, gde bi se, što bi naš narod rekao pomešale i babe i žabe. Ja se zahvaljujem usput kolegi Markoviću koji pokazuje slike sa sastanka Izvršnog odbora, Gradskog odbora Pokreta za preokret koji broji devet članova Izvršnog odbora, Gradskog odbora Pokreta za preokret i gospodine Markoviću, 60 odbora Pokret za preokret ima. Najviše je sada članova koji dolaze iz SNS.
Zahvaljujem se. Ako nije ovo bilo vređanje kolega gospodine Šutanovac, onda ne znam šta jeste. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Što se tiče tuče, mi ovim zakonom definišemo šta je to tuča. Tuča nije definisana ni jednim drugim zakonom. Drugim zakonima definisano je učestvovanje u tuči u kome je neko izgubio život ili su mu nanete teške telesne posledice i to je član 123. Krivičnog zakona, koji kaže – ko učestvuje u tuči u kojoj je neko lišen života ili je drugom nanesena teška telesna povreda, kazniće se za samo učestvovanje novčanom kaznom ili zatvorom do tri godine. Dakle, ima i ugrožavanje opasnim oruđem pri tuči ili svađi, što je član 124. – ko se pri tuči ili svađi maši oružja, opasnog oružja ili drugog sredstva podobnog da telo teško povredi ili zdravlje teško naruši, kazniće se, itd. Dakle, to su dela koja se definišu Krivičnim zakonom,. Zakonom o javnom redu i miru se definiše šta je to tuča i ovo je jedini zakon koji to na takav način definiše.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Bio sam u nedoumici da li da tražim repliku ili po amandmanu, ali suština je u tome da je amandman kao i svi ostali amandmani do sada potpuno neprihvatljiv u predloženom tekstu „briše se“. To nećemo naročito komentarisati. Ono na šta sam želeo da ukažem, to je, ipak nismo na kraju zaključili da li se odriče predlagač amandmana svog nepismenog obrazloženja, na šta je lepo ukazao gospodin Rističević i ako to nije po volji predlagaču amandmana, ali obrazloženje je nepismeno i to je utvrđeno. Ono što je ostalo nedorečeno, to je da li se odriče obrazloženja ili ne? Kada je reč o slici i o sastanku koji je pominjan i o devet ljudi prisutnih na formiranju beogradskog odbora, da li izvršnog odbora ili kog već partijskog organa, ne znamo tačno, dakle, ja ću zbog građana Srbije još jednom da pokažem sliku, Janko Veselinović, devet prisutnih ljudi, i on sa tih devet. Ali, ono što me sad najviše brine, to je ako je Beograd najveći grad, kao glavni grad, kao prestonica, i imaju devet ljudi na sastanku, mogu da zamislim koliko onda ljudi imaju na sastanku recimo u Vlasotincu ili Dimitrovgradu ili nekom manjem mestu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Naime, član 6. u stavu 1, čije mi menjanje predlažemo, predviđa šta sve treba da sadrži obaveštenje o organizovanju humanitarne akcije, pa između ostalog kaže – ime i prezime i broj lične karte lica koje će prikupljati priloge. Mi predlažemo da se taj deo izostavi, da je zapravo potrebno dostaviti sve te stvari samo za organizatora koji zapravo i ne mora fizički biti prisutan svaki put prilikom prikupljanja priloga, a posebno zbog toga što mi živimo u vremenu u kom se verovatno, ne verovatno, nego svi vidimo da se veoma često te akcije odvijaju preko interneta, putem društvenih mreža. Da li mi treba da imamo podatke za sve te ljude koji u tome učestvuju, koji dele neke sadržaje, koji mole za pomoć, itd? Generalno, mi smatramo da ste u svojoj nemogućnosti da uvedete red u ovu veoma važnu oblast, zapravo sada to uradili na način, zbog toga što je nekada bilo nekih zloupotreba, što niko ne spori, sada se to uradili na način da ste gotovo onemogućili ljudima da se zapravo na efektivan način time bave. Znate, gospodine Stefanoviću, mi živimo u vremenu kada i u zemlji u kojoj roditelji preko SMS-a mole za 50 ili 100 dinara za lečenje njihovog deteta. Od onih Vučićević obećanja da će se prodati „Zvezda“ i „Partizan“, pa da će se iz tog fonda lečiti deca, očigledno da nema ništa i očigledno da se to nije desilo. Ko god je prisutan na društvenim mrežama, znam da ste i vi prisutni, vidite koliko ljudi masovno dele te sadržaje. Verovatno se i vama, kao što se mnogim ljudima sa dosta pratilaca na društvenim mrežama, obraćaju ljudi sa molbom da neki sadržaj i neku molbu za pomoć podelite, da li, svi mi smo učesnici u prikupljanju humanitarne pomoći, da li taj koji nije dostavio naše lične podatke onda krši zakon, ako i mi molimo da se za neku akciju uplati novac?
Vreme. Reč ima ministar. Izvolite.
Mi srećom živimo u zemlji u kojoj više nemamo situaciju da ljudi ne mogu da se leče u svojoj zemlji, a da ministri odlaze van zemlje da se leče, pošto toliko imaju poverenja u zdravstveni sistem i toliko imaju poverenja u to što pričaju i obezbeđuju. Te vlade su tako radile. To se sada više ne dešava. Ono što je dobro je da mi ne govorimo o ljudima koji pozivaju, dakle, ljudima koji dele na društvenim mrežama pozive da se pomogne u jednom humanom činu, već upravo govorimo o organizatorima. Dakle, organizatori prikupljanja pomoći, ne obaveštenja o pomoći, nego o pomoći. Da bismo sprečili da neko ko šalje SMS-ove, pa se onda jave ti isti građani posle i dođu i kažu – izvinite, dali smo 100 dinara, 500 dinara ili već koliko su mogli da daju, gde je taj novac otišao, vidimo u novinama prevara, ovi uzeli, prikupili novac, nestali i niko više ne zna gde je to i kako je to prikupljeno. Da bismo to sprečili imaćemo ona lica, dakle, mi smo ovde definisali da ona lica koja neposredno vrše prikupljanje, daju upravo da policija ne bi, ako je to u skladu sa zakonom, policija ne bi nosila prijave protiv onih lica koji u skladu sa zakonom to rade i imamo ona lica koja organizuju, što je logično da neko ko hoće da prikuplja humanitarnu pomoć, a da kasnije ne završavaju po naslovnim stranama medija, kako su tu pomoć stavili u svoje džepove, a ne za decu koja su obolela od različitih bolesti. Bolje da znamo ko su ti ljudi kad već hoćete da prikupljate novac, dajte ličnu kartu. Šta je tu strašno?
Zahvaljujem. Gospođice Jerkov, nemate vremena. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Dobro.) Narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić zajedno su podneli amandman sa ispravkom, kojim se posle člana 6. dodaje nova glava III, naziv glave i novi čl.7. i 8. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 6. doda nova glava III, čiji bi naziv glasio – umetnički nastupi na javnom mestu, i članovi 7. i 8, koji bi regulisali tu materiju. Ja ih neću sada čitati, da ne bih gubila vreme. Samo hoću da kažem da amandmanom predlažemo da se uredi način izvođenja muzičkih i drugih umetničkih sadržaja na javnim mestima, jer prema rešenjima koja su data u Predlogu zakona, ovi sadržaji će se u potpunosti ukinuti i zabraniti na javnim mestima, jer uvek mogu da budu tretirani kao stvaranje buke. Amandman nije prihvaćen jer predmet Predloga zakona o javnom redu i miru nije uređenje oblasti obavljanja umetničkih i drugih kulturnih delatnosti. Način obavljanja ovih delatnosti uređuje se drugim zakonskim propisima i odlukama gradova i opština. Mi nismo ni imali nameru da regulišemo način obavljanja ovih delatnosti, već da ih uvedemo u legalne tokove, da mogu po prijavi i po odobrenju da se obavljaju na javnom mestu. Svesni smo situacije u kojoj se nalazi naše društvo, tabloidizacije medija, rijalitija na televizijama i mi mislimo da je priređivanje kulturnih programa, da li to iniciralo fizička lica, filharmonija, opera, na javnim mestima od velikog značaja. To je trend u svetu, počelo je i kod nas, ali nažalost, dostupno je i vidljivo samo na društvenim mrežama. Smatramo da je zaista neophodno regulisati, da ne bi neko kome se ta vrsta umetnosti ne sviđa rekao – pa, to stvara buku ispod mog prozora. Mi predlažemo da se ovo reguliše i da se omogući da se pojedine grane umetnosti približe građanima, da nam se deca i građani edukuju i da uživaju u tome.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
U velikom broju lokalnih samouprava je već uređeno. Znam konkretno za primer grada Beograda. Dakle, potpuno je definisano mesto na kojem je moguće javno izvođenje, podnesete prijavu organu lokalne samouprave, da li se radi o gradskoj opštini ili gradu Beogradu, oni vam odobre izvođenje i vi nemate nikakvu opasnost u tom smislu, ali onda se obaveste i građani. Kada kažete – može da se desi da neko kaže, pa, nije taj neko marsovac, i to je građanin i to neko ko živi u ovom gradu i ko živi u bilo kom gradu, ko ima neka ljudska prava. Ne možemo mi određivati ko će da ima prava, a ko neće da ima prava. Izvinite, možda ima osmoro beba u kući. Da li biste vodili javnu kampanju kao političar protiv nekog ko ima osmoro dece i ko se požali na to ili biste odustali jer nije baš popularno napasti, recimo, roditelje osmoro dece? Ja vas pitam za konkretan slučaj. Ako vi kažete da biste vodili kampanju protiv njih, da im se bude deca, a da neko ispred njihove kuće, ko nema nikakve veze sa filharmonijom, nego je juče uzeo neki instrument, stavio šešir i odlučio da prikupi neki novac, ali isto tvrdi za sebe da je umetnik. Dakle, samo hoću plastično da vam dočaram, ne može policija sve da reši. Nije policija ta koja odlučuje ko je umetnik, ko nije umetnik, ko svira na ovaj način, ko svira na onaj način. Zato smo napravili zakone u ovoj zemlji, da svi građani imaju pravo da se požale na buku, jer mi moramo da ograničimo ljudima koji misle da treba da stoje ispred vašeg prozora svaki dan i tako 24 sata i tako 365 dana u godini. I vi u jednom trenutku kažete – i ja imam valjda neka prava, imam prava da se odmorim, imam prava da nemam tu buku, imam prava da moja deca normalno žive. Ali, to ništa nije materija ovog zakona. Mi smo ovim zakonom samo utvrdili kada neko dođe i prijavi uznemiravanje i da je došlo do ugrožavanja javnog reda i mira, tada se na njega odnose odredbe ovog zakona. Sve ostalo, baš ovo vezano za umetničke sadržaje definiše lokalna samouprava, a naravno da ćemo svi da se trudimo, i to je dobra stvar, to pozdravljam, svi treba da se trudimo da imamo više kulturnih sadržaja, naravno, ne samo na ulicama, već i u svim određenim prostorima koji su za to namenjeni.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Replika, pošto mi je ministar postavio pitanje. Sigurno da se ne bih zalagala da se remeti mir i redovan životni tok dece, ali kad se u centru grada događaju neke stvari, pa iz iskustva znam, uvek ima neko kome se nešto ne sviđa i ko se buni iz ličnih razloga. Recimo, imali smo događaj u mom mestu gde živim da je u podne svirao jedan džez orkestar i jedan koji ne voli tu muziku prijavio je, jer je to slučajno bilo u centru grada. Prijavio je buku, a tu je bilo jedno trista ljudi okupljeno sa decom koji su uživali u tome i slušali po jednom lepom sunčanom danu. Zato i predviđamo da se prijavi i da ne može svako ko kad hoće i gde hoće, ali da se ipak na neki način reguliše da oni koji imaju šta da pokažu ljudima i da pruže neko uživanje građanima i neko zadovoljstvo, pa čak i edukaciju, da im se omogući da prijave istupanje na javnim mestima, da to bude regulisano da ih ne bi bilo ko maltretirao. Svakako jesam za zaštitu javnog reda i mira, jer ja u centru mesta stanujem i znam šta znači buka iz okolnih kafića, od saobraćaja i od svega. Još bih samo rekla da ima lokalnih samouprava koje su to regulisale, ali većina lokalnih samouprava nema ni kadar, niti stigne da se bavi time i da to aktima reguliše.
Zahvaljujem se, gospođo Korać. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine ministre.
Zato nam trebaju lokalne samouprave koje to mogu, i to je još jedan od način da pozovemo građane da kad biraju ljude koji odlučuju o njihovim lokalnim samoupravama razmisle o tome i uopšte nije važno iz koje stranke dolaze ti ljudi. Kao ministru unutrašnjih poslova važno mi je da se sprovodi zakon. Kada lokalna samouprava odredi određeno mesto i na njemu dozvoli izvođenje, dozvoli održavanje skupova u tom i tom vremenu, kada bilo šta slično definiše, tu onda nema uslova za narušavanje javnog reda i mira. Na tom skupu se okupljaju ljudi koji su pozvani ili koji neograničeno mogu da se kreću na tom skupu, ako se radi o javnom mestu, i na tom mestu se odvija određena aktivnost koja ne uznemirava građane. Naravno, vi ste u pravu. Mi smo takva zemlja. Nikad nije dobro svima i uvek će se neko i za najlepšu stvar na svetu buniti, ali to je pravo tog ko se buni i mi ne možemo da ugrozimo njegova prava, ali policija neće postupati, jer tada nije došlo do narušavanja. To što neko smatra, ne znači da su se stvorili uslovi. Naravno, uvek može da se konsultuje tužilac, da se proveri da li je došlo do ugrožavanja javnog reda i mira, ali kako smo mi definisali uz odredbe lokalnih samouprava… Mislim da je važno da se lokalne samouprave zovu da definišu ovo, kao što smo ih pozvali da definišu one odbore za bezbednost u kojima zajedno rade sa policijom. Kad sam postao ministar, možda je šaka opština imala definisane te odbore, a posle se bune što nemaju bolju komunikaciju da policijom. Napravite odbore, pa komunicirajte.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković. Izvolite, gospodine Toškoviću.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ne vidim tu nikakvih problema, do sad smo to razjasnili. Ne mogu da shvatim da neko ne zna da niko u gradu ne može da digne šatru neku da svira i da pravi buku, a da to lokalna samouprava ne dozvoli. Dakle, mogu solisti da izađu na ulice da sviraju i da se čak i oni uklone. Dakle, regulisanje takvih stvari je u nadležnosti lokalne samouprave i ne znam zašto se toliko polemiše oko toga da se prihvati ovaj amandman. Dakle, lokalna samouprava reguliše sve skupove u svom gradu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac. Izvolite.
Pošto smo koristili više puta termin buka, znači, buka je svaki neželjeni zvuk. Muzički događaj, kao što je džez događaj, nikako nije neželjeni zvuk. Ova definicija proširuje se napomenom da podrazumeva i štetno delovanje zvuka na ljudski organizam. U zakonu definicija je nešto drugačija i glasi – da buka u životnoj sredini jeste neželjen i štetan zvuk. Direktiva EU – pod bukom se podrazumeva štetan zvuk samo kao zvuk u spoljašnjoj sredini koji je nastao usled ljudskih aktivnosti, a koje se eksplicitno navode. Štetni efekti su negativni efekti na zdravlje i oni moraju biti dokazani. Prema tome, muzički događaj, ako je organizovan na pravi način, u skladu sa Zakonom o javnom redu i miru, u definisanom prostoru, ima dozvolu gradskih vlasti, može slobodno da se održi i nikakva prijava nekog nezadovoljnog građanina ne može da bude osnovna prijava. Hvala.
Zahvaljujem. Na Glavu III, naziv iznad člana 7. i član 7. amandman je podneo narodni poslanik dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, gospodine Veselinoviću.
Pokret za preokret podneo je amandman i na član 7. ovog zakona u kome se kaže: „Ko svađom ili vikom narušava javni red i mir ili stvar uznemiravanje građana - kazniće se novčanom kaznom od 5.000 do 20.000“ i onda se pominje ono o čemu smo i malopre govorili „izvođenjem muzičkih i drugih sadržaja, korišćenjem muzičkih instrumenata, radio i televizijskih prijemnika“. Ovo stvara široku mogućnost tumačenja od strane vlasti koja je ovakva kakva jeste, vlast kojoj smeta svaki zvižduk, koja posle jednog zvižduka promeni celu operaciju i celu državu digne na noge…
Molim vas, gospodine Veselinoviću. Na proteklom amandmanu, koji ste imali, govorili ste o amandmanu i niko vas nije prekidao. Ja vas molim da se usredsredite na amandman, da obrazložite zašto se podneli amandman, a da ne širite priču, jer ćemo imati veliki broj poslanika koji će misliti da ima isto pravo.
Ovo, gospodine predsedavajući, izvođenje muzičkih i drugih sadržaja može biti „zvižduk u osam“. Dakle, to ne znači da moraju biti violine. To mogu biti zvižduci. Dakle, ukoliko će oni uznemiravati…
Gospodine Veselinoviću, molim vas da poštujete Veliku salu Narodne skupštine.
O čemu se radi, gospodine Bečiću?
Nemojte na ovakav način, jer ćemo da skrenemo sa teme i imaćemo veliki broj poslanika koji će na isti način želeti da…
Da li je moguće, recimo, pripremo se da ne budemo cenzus koalicija, da „zviždukom u osam“ ukažemo na vašu nesposobnost.
Gospodine Veselinoviću, o mojoj nesposobnosti možete da pričate kad god želite i neću vas prekidati, ali nemojte da vređate narodne poslanike.
Dakle, smatramo da je ovo jedno preširoko tumačenje… [[Isključen mikrofon.]]
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ovaj amandman se nadovezuje na ono o čemu smo već pričali i ovim amandmanom predlažemo da se menja stav 2. u članu 7. Suština je da predlažemo da „izvođenjem muzičkih i drugih sadržaja, korišćenjem muzičkih instrumenata“ ne bude tretirano kao prekršaj. Ukoliko je tako, to bi značilo potpuno uklanjanje uličnih umetnika, što je, složićemo se, vrlo štetno, jer benefiti od njihovih nastupa mogu biti višestruki. Ulični umetnici su atrakcija u svim svetskih metropolama, te ne vidimo razlog zašto bi kod nas bilo sprečeno njihovo postojanje. Pored toga, poznat je i međunarodni festival uličnih umetnika u Novom Sadu, koji se tradicionalno održava svake jeseni. Ovakvim zakonskim rešenjima ovaj vid umetnosti se potpuno obesmišljava. Objašnjenje zašto se amandman odbija je sličan kao i za prethodne amandmane, a o kojima smo pričali. Ali, ja želim još jednom da istaknem da mi zaista predlažemo da razmotrite mogućnost da se ovo ugradi u Zakon o javnom redu i miru, jer bi to bilo okvirno normiranje koje bi dalo okvir i osnov i lokalnim samoupravama i obavezalo ih na neki način da to regulišu svojim aktima. Ovako je pitanje, to što ste rekli ko je gde na vlasti i ko je koliko sposoban, pa ja ne merim po tome lokalne samouprave, nego po tome kako ljudi žive. Ali, toliko problema ima ekonomskih, socijalnih da zaista lokalne samouprave teško stignu da se bave i ovim problemima i ja nemam protiv, kod nas u opštini je na vlasti i SNS, ali ja zaista nisam videla da su stigli da skoro stave na dnevni red skupštine ovakvu neku odluku, zato što ima puno drugih životnijih, egzistencijalnijih problema. Ali, zato davanjem zakonskog okvira ovim zakonom bi ih podstakli da se bave i ovom problematikom.
Zahvaljujem, gospođo Korać. Reč ima ministar, izvolite gospodine ministre.
Ovo je ono o čemu smo raspravljali malopre, ali mi nije teško da ponovim. Dakle, lokalne samouprave su te koje definišu gde, na koji način i kako može da se izvodi bilo šta, pa izvođenje, da kažem, te neke vrste muzičkih performansa, ulični svirači koji sviraju na bilo kom mestu itd. Ali, mi moramo definisati, ne smemo da ostavimo građane bez mogućnosti da zloupotrebu toga prijave, jer nema narušavanje javnog reda i mira ako niko nije uznemiren i ako to niko nije prijavio. Zamislite da uzme neko 20 bubnjara i da krene uz vašu ulicu gore i dole i kaže - izvinite ovo je muzički performans, vi bi ste posle sat vremena, verovatno bi cela ulica zvala policiju i rekla - šta se ovo dešava dođite da intervenišete, a mi kažemo - nemojte, čekajte, pa ovo ne može da se tretira, kao narušavanje javnog reda i mira. Znači, vi ne smete da ostavite državu bez mogućnosti da reaguje na poziv građana. Građani su ti koji nas sve plaćaju, oni mogu da pozovu i da kažu-izvinite mi osećamo uznemirenje, narušavanje javnog reda i mira i država onda nema instrument. Nikada niko nije došao da sklanja ulične svirače, pa imate i u Knez Mihajlovoj danas, bar jedno 20 takvih, niti ih ko sklanja, niti ima ko nameru da ih maltretira. Ali, znate da uzmu, baš ovakav primer kakav sam dao i da krenu da marširaju kroz ulicu, gde recimo imamo bolnicu, gde imamo školu, gde imamo pozorište, državi onda treba instrument, ne možemo mi onda da izmislimo instrument i da kažemo - evo sada nam se svidelo, intervenišemo. Onda mi kažemo -član taj i taj zakona, gospodo molim vas napustite ovu zonu, ne možete ovde to da radite i to je to. Osim, ako nemaju urednu dozvolu, lokalne samouprave, koja kaže, izvolite ovde možete da izvodite šta god hoćete i onda nek rade šta god hoće.
Zahvaljujem gospodine ministre. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović, Nataša Vučković i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana 8. i član 8. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite gospodine Veselinoviću.
Pa, ovaj član na neki način ima smisla, međutim smatram da bi on bolje bilo da je ugrađen u kodeks ponašanja Vlade. Naime, kaže: „Ko nepristojnim, drskim i bezobraznim ponašanjem narušava javni red i mir, ili ugrožava imovinu, ili vređa moral građana, kazniće se novčanom kaznom od 10 hiljada do 150 hiljada dinara, ili radom u javnom interesu od 80 do 360 časova“. Mislim da bi se ova kazna mogla primeniti na gospodina Vujovića, ministra finansija, koji je uvredio zdravstvene radnike, odnosno lekare. Tako da bi on mogao da zaradi kaznu od 10 do 150 hiljada dinara, ili rad u javnom interesu od 80 do 360 časova. On bi konačno radio nešto korisno. Ovaj član bi možda trebalo pretočiti u kodeks ponašanja Vlade Republike Srbije, pa da gospodin Vujović radi nešto korisno za Srbiju…
Gospodine Veselinoviću, da li možete da obrazložite bar jedan amandman, a da nikoga ne vređate? Ja vas molim. Gospođa Korać je govorila 30 sekundi više, nisam je prekinuo, gospođica Jerkov je govorila, nikoga nisam prekinuo, a vi morate uz svaki amandman koji obrazlažete da vređate ili ministre ili vaše kolege ili građane Srbije…
Da li gospodin Vujović zaslužuje sankciju zato što je uvredio zdravstvene radnike?
Neću vam dozvoliti na takav način da obrazlažete amandmane ako će se u Velikoj sali Narodne skupštine vređati ljudi. Ljutite se na mene koliko god želite. Neću da dozvolim da zbog mog činjenja ili ne činjenja budu vređani ljudi u Velikoj sali narodne skupštine, vređani građani Srbije. Reč ima ministar.
Moram da kažem zbog istine, gospodin Vujović nije nikog uvredio, zato što se gospodin Vujović kao ministar finansija ove Vlade ponaša na način da obezbedi normalno funkcionisanje državnih finansija i da obezbedi da mi živimo od onog što zaradimo, da novac trošimo na odgovoran i na ozbiljan način. Mislim da to nema nikakve veze sa bilo kakvom uvredom, uvrede su bile ponašanje onih ministara koje su dovodile do toga da 400.000 ljudi ostane bez posla, da živimo od milostinje ili kredita preko 8-9%. Ne možemo naravno brisati ovaj član. Naprosto je nepristojno, drsko ili bezobzirno ponašanje ili ponašanje kojim se narušava javni red i mir i ugrožava imovinu ili vređa moral građana. Odnosi se na ljudi koji recimo sada uzmu bezjbol palicu i krenu ulicom da lupaju vaše automobile. Ili ljudi koji se skinu, potpuno bez odeće hodaju ulicom. To su ljudi koji moraju biti sankcionisani, jer vređaju ili moral ili uništavaju imovinu ili krše javni red i mir u smislu odredbi ovog člana. Zbog toga bi bilo veoma štetno za građane Srbije da nemaju odbranu od takvih napada, već moraju imati instrument kojim se ovakva vrsta kršenja zakona sankcioniše.
Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nije u mogućnosti predlagač amandmana da on određuje ko će se kazniti nekom cifrom i da naruši neki ugled nekom građaninu. Dakle, ovo je jedan čist govor mržnje iz prostog razloga što ne mogu da prihvate da ova Srbija ide napred i ekonomski i politički, da Aleksandar Vučić radi na tome korak po korak, ova zemlja je pravno i ekonomski napredna.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Neću se obazirati na što opet nismo čuli ništa o obrazloženju samom amandmana, dakle amandmana na član 8. predloženog zakona koji tretira nepristojno, drsko i bezobzirno ponašanje. Ako bilo koga u sali, a verujem da svakog zanima kako je predlagač amandmana našao vezu sa onim što je pričao a da je to u ikakvoj vezi sa amandmanom, odgovor na to je i u intenciji samog amandmana, a to je da se obriše ovaj član. Dakle, da se obriše nepristojno, drsko i bezobzirno ponašanje, jer sve ono što mi slušamo i jutros je upravo to. I svih ovih dana. Praktično i za vreme celog ovog mandata. Nepristojno, drsko i bezobzirno ponašanje. Samo je razlika u tome što se to ponašanje odvija u Narodnoj skupštini, pa ga na neki način štiti poslanički imunitet, dakle nije na ulici pa ne može biti sankcionisan. Ali suštinske razlike nema. Iz tih razloga pozivam da odbijemo ovakav amandman.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 9. i član 9. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović Izvolite.
Svakako treba sankcionisati one koji se, kako je rekao ministar skinu goli, hodaju ili šetaju ulicama, ali vređanje jeste i činjenica da neko ljudima koji su 7-8 godina studirali, učili kaže – ako niste zadovoljni marš preko granice. Pa to jeste vređanje gospodine ministre. Možda to nije za ovaj zakon ali jeste za kodeks Vlade i o tome se radi. Ja nikoga nisam uvredio kada sam rekao da to treba da stavimo u kodeks Vlade i da postoji to kamo sreće u kodeksu Vlade moguće je da bi neki drugi ministri došli pod udar tog stava možda i neke prethodne Vlade i nekih ranijih vlada pre 10 i 15 godina. Treba da uljudio ovo društvo. Činjenica je, ali moraju, gospodine ministre, da primer daju prvo članovi Vlade. U njih se gleda na koji način se odnose prema građanima i prema novinarima i prema deci i prema svima drugima i upravo zbog toga Pokret za PREOKRET traži red u državi i traži pristojno ponašanje u skladu sa zakonima, ali i u skladu sa moralom. Da je kod nas na ceni moral, ovaj zakon nam ne bi ni trebao. Sve ovo jeste deo moralnih pravila koja su jača u mnogim društvima uređenim nego zakonska pravila. Nije potrebno propisati da treba reći – dobar dan komšiji, da treba ustati starijem u autobusu ili slično.
Vreme. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Moram da kažem da ovo ima veze i sa drugim delima – ko izazivanjem tuče ili učestvovanjem u njoj narušava javni red i mir kazniće se novčanom kaznom itd, ko vređanjem drugog ili vršenjem nasilja nad drugim i pretnjom narušava javni red i mir itd. Ovo su dela koja u sebi sadrže i element nasilja i zato je važno da ih imamo. Zato je važno da imamo oštru sankciju i predviđeno je da se državni organi sa tim oštro obračunavaju. Kada govorimo o ministru Vujoviću, ministar Vujović takve stvari nije govorio. Ministar Vujović je govorio stvari kako da uspostavimo sistem kako svako ko radi može da od toga što zaradi prima platu. Najlepše su lepe želje, jer vi ljudima kažete – ono kada smo bili na vlasti vam nismo obezbedili i sada ćemo u opoziciji da vam obećavamo i to nije racionalno i građani Srbije moraju da znaju da žive na realnoj politici, da ona vlast koja im nešto obeća to može da ispuni. Najlakše je sada u predizbornom periodu davati lažna obećanja, a onda kada prođu izbori reći – malo smo se šalili. To vreme smo imali da vidimo. Nismo se u njemu dobro provodili i sada moramo da radimo neuporedivo odgovornije i ozbiljnije i to ova Vlada radi.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče, naravno da predlažem da se ne prihvati predloženi amandman jer prihvatanjem ovog amandmana predlagač nama zapravo nudi i zalaže se za narušavanje javnog reda i mira, vređanje, vršenje nasilja, pretnju ili tuču. Dozvolite da kažem da je naš poslanik i predsednik poslaničke grupe Zoran Babić bio u pravu kada je u članu 3. u tački 11. tuču definisao u pravom smislu, a da predlagač amandmana nije bio u pravu. To nam govori da predlagač amandmana ne čita zakon i ne čita pojedine članove, da iznosi neistine i na koncu zabrinut sam tumačenjem predlagača pojedinih članova, pa i ovog člana zakona, a najviše sam zabrinut za studente kojima na pogrešan način objašnjava pojedine članove ovog zakona jer oni imaju pravo na istinu, na nauku i pravne dokaze, a ne na neistine. Na koncu, o aktivnosti njegovoj kao narodnog poslanika reći će građani Srbije na izborima jer ustajanjem stalno i vređanjem pojedinih poslanika i iznošenjem neistina, narod to u žargonu zove da je predlagač zakona uveo novi padež koji se zove, izvinite, lupetiv. Hvala.
Na naziv iznad člana 10. i član 10. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 11. i član 11. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 12. i član 12. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Naziv iznad ovog člana jeste – prosjačenje. Kaže – ko prosjačenjem ugrožava spokojstvo građana ili narušava javni red i mir kazniće se novčanom kaznom od 5.000 do 30.000 dinara ili kaznom zatvora do 30 dana. Uzeli ste plate, uzeli ste penzije, socijalna davanja i sada građanima onemogućavate čak i da zamole za milostinju. Slažem se da postoje zloupotrebe ovog, hajde da kažem, instituta prosjačenja i da prosjače i oni kojima možda pomoć nije potrebna. Vi ćete na ovaj način možda pod udar zakona staviti nekoga ko je došao da zamoli za koricu hleba, jer on zaboga uznemirava spokojstvo građana. Zar niste prvo vi doveli do toga, a sada sankcionišete tom kaznom od 5.000 do 30.000 dinara? Od čega će taj čovek koji je ostao bez penzije, plate da plati kaznu od 30.000 dinara? Ovaj zakon dolazi u vreme koje mu nije, dolazi da bi na neki način ućutkao, saterao u ćošak građane koji ne mogu da prežive, koji nemaju od čega da prežive jer im država to nije omogućila. Zbog toga Pokret za PREOKRET smatra da ovaj zakon nije trebalo donositi jer on sa jedne strane ulazi u materiju drugog zakonodavstva, a sa druge strane sankcioniše ono što nije realno sankcionisati.
Vreme. Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Prvo, plate i penzije ste uzeli vi. Vi ste uzeli plate i penzije neodgovornom politikom kojom ste povećavali te plate i penzije u javnom sektoru abnormalnim javnim zapošljavanjem partijskog partijskog kadra, svim tim ljudima dali ogromne plate i onda se trudili da nam to predstavite kao najveće dostignuće, samo što niste uspeli da obezbedite da to održava privreda, nego su to podržavali krediti, to je održavalo ono malo privrede privatnih kompanije koje su propadale i zato je 400.000 ljudi ostalo na ulici, a onda je došlo dotle da više ni te plate i penzije ne možete da isplaćujete, pa smo zamalo ušli u bankrot. Vi ste oteli građanima Srbije plate i penzije. Vi ste ti koji ste doveli do njihovog ekonomskog posrtanja. Imali smo situaciju da ljudi na semaforima nisu mogli da stanu koliko im se ljudi hvatalo za kvake i brave i mole za neki dinar. Tako je to izgledalo nekad. Danas smo uredili da oni ljudi kao i u svakoj zemlji Evrope i u zemlji sveta, i u najrazvijenijim zemljama ima ljudi koji ne mogu za sebe da zarade dovoljno, da imaju čak i osnovno, ima u svim zemljama sveta, ali danas smo osposobili prihvatilišta, obezbedili socijalnu pomoć, obezbedili „Crveni krst“. Te institucije mogu da pruže ljudima dovoljno da imaju od čega da jedu, a ne da oni koji uzimaju i zloupotrebljavaju decu, žao mi je što vi ovde sa jednom potpunom lakoćom neodgovornosti govorite, nerazumevajući šta se sve dešava na ulici. Ljudi zloupotrebljavaju decu, bebe, iznose ih na hladnoću. Da li mislite da oni to rade da bi zaradili neki dinar da nahrane tu decu? To rade zato da bi odneli nekom kriminalcu taj novac. Zato to rade i tada deca i te žene i svi ti ljudi koji se time bave. Čak 99% njih ne vidi ništa od toga. To je organizovano prosjačenje, kriminal koji ćemo morati da sprečimo na našim ulicima.
Vreme. Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem predsednice. Svakako, slažem se da ovaj amandman nikako ne treba prihvatiti presvega zato što ova Vlada ne zabranjuje prosjačenje, svako ima pravo da zamoli za milost, da li će se to desiti na javnom mestu ili ne. Ali, u svakom slučaju ne sme da se narušava spokojstvo građana kao javni red i mir i činjenica jeste, lično sam bila svedok kada su malu decu iznosili iz luksuznog automobila i postavljali po Beogradu da bi prosjačila, na žalost i takvu sam scenu videla, tako da je definitivna podrška da se problem prosjačenja reši. Meni je žao što danas se brinu o ljudima koji prosjače upravo oni koji su u dosadašnji važeći zakon uveli i skitnjičenje, a oni su pre svega bili zaslužni što 400 hiljada ljudi, kao što smo čuli, ostalo je bez posla i veliki deo tih ljudi su postali skitnice, a skitnice nisu isto što i prosjaci, skitnice su ljudi koji nemaju svoj dom, koji se nalaze na ulici. Čak sam se zainteresovala oko tih ljudi, među njima zaista ima i visoko školovanih ljudi i ljudi koji nikada nisu koristili socijalnu pomoć, ali su zbog nekih razloga, socijalno loše politike ostali bez doma. Prethodna vlast je primenom još uvek, nažalost, važećeg zakona, takve ljude koji su skitničili kaznili kaznom minimalnom od pet hiljada dinara i čak njih hiljadu je bilo kažnjeno primenom prethodnog zakona. Zato je potrebno napomenuti da je iz ovog člana 12. izbačeno je skitničenje kao prekršaj i, naravno, značajno se pooštrila kazna za zloupotrebu maloletnika i dece. Tako da, definitvno ovaj amandman ne treba prihvatiti, jer nije dobronameran, a ovako kako glasi ovaj član doneće dobro da se reši ovaj problem. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, veću demagogiju i …
Poslaniče Šutanovac, samo malo tiše, možete da dobacujete ali tiho. Ne, dobro…
Predsedavajuća, da nastavim. Dakle, jednu ličnu impresiju da pre samog amandmana istaknem, dakle da veću demagogiju i drastičniju zamenu teza u današnjoj raspravi nisam čuo, nego što je to bio slučaj malopre sa obrazlaganjem ovog amandmana. Zamena teza se ogleda u tome što pod paravanom lažne brige o socijalnom statusu određenih grupa se predviđa brisanje člana koji sankcioniše prosjačenje. Moramo da se vratimo na početak rasprave, dakle, da kažemo da SNS, ponoviću, Vlada Republike Srbije stvara od Srbije jednom moderno, uređeno i pristojno društvo. Prosjačenje je kažnjivo svuda u svetu i biće i u Srbiji. Dakle, da se ne osvrćem na onaj momenat zloupotrebe dece u te svrhe, itd. Ali, ono što nije kažnjivo, a ono čime se predlagač ovog amandmana i još neki poslanici bave to je lažno prosjačenje. To je prosjačenje glasova, to je nada će iz milosrđa dobiti koji glas na izborima i u te svrhe možemo da pročitamo i kako je Pokret za preokret traži vanredne izbore u Beogradu. Vanredne izbore u Beogradu, ali na tim izborima nema šta da traži. (Dragan Šutanovac, s mesta: Vanredni izbori u Beogradu i ovaj zakon veze nemaju.) Molim vas da ga opomenete da mi ne dobacuje, želim samo jednu rečenicu, da završim. Dakle, ova ocena nije moja, ovo je ocena Borisa Tadića koji je to rekao na konferenciji za štampu kada su ga pitali da prokomentariše sastanak cenzus koalicije. Kaže - tamo su bili prisutni i neki ljudi koji predstavljaju sebe, eventualno svoju strinu, samo citiram šta je rekao gospodin Tadić. Ne znam na koga je mislio, da li na lidera grupe građana, da li na neke druge lidere, ali je to rekao. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač amandmana je malopre govorio o moralu. U obrazloženju jednog od svojih amandmana rekao je i to da narod teško živi. Evo, ja se s njim slažem. Narod teško živi zato što su on i stranka bivšeg režima u svoje vreme sa narodom podelili dobro i zlo – sebi su uzeli dobro, a narodu ostavili zlo. U njihovo vreme se nije živelo od zarađenog, već od zaduženog. Filozofija je bila, a koja je dovela do prosjačenja, filozofija je bila - bolje uvesti nego proizvesti. Za tuđ novac smo kupovali tuđu robu. Tako su lustrirali radnike iz fabrika, njih 400 hiljada. Sada zamislite ovu državu, da imamo 400 hiljada poreza i doprinosa, da nemamo 400 hiljada radnika koje su sa prihodovane strane prebacili na rashodovanu stranu i tako napravili još veći socijalni trošak. Zamislite sada da imamo u proizvodnji 400 hiljada radnika, koji su izgubili posao dok su oni sa narodom delili dobro i zlo, uzimajući sebi dobro, a narodu ostavljajući zlo, ostavljajući lustrirane radnike bez posla, ostavljajući ih nezaposlene, slabo plaćene, zamislite tu dobrobit za državu da oni to nisu učinili i da nisu vladali u prethodnom periodu na način na koji su vladali. Mislim da na ovakve amandmane koji su, uzgred budi rečeno, i neuredni, jer i ovaj amandman je predložio poslanik, a ne narodni poslanik i to kada napiše dr pravnih nauka, dr prava, to je onda gotovo nezamislivo i takve amandmane treba odbacivati. Mislim da ne treba na takve obraćati pažnju, jer ima ona izreka – lovci na lavove ne treba da troše municiju na zečeve. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovane dame i gospodo, povređen je član 106. i to poslednja tri govornika su ga prekršila, a vama je, predsedavajuća, to očigledno simpatično, jer vi imate manir da opoziciji oduzimate reč, a da pažljivo slušate ili ne slušate ono što pričaju poslanici vlasti ili režima, jer to što oni pričaju nikakve veze apsolutno nema sa ovim zakonom, pa smo imali priliku da čujemo da je bivši režim kriv i za zakon u kome se dešavalo skitnjičenje, a zakon donesen pre nego što je postojala stranka bivšeg režima, znači 1992. godine, koleginice iz Užica, to bi morali bar da znate. Kakve veze ima danas Boris Tadić sa ovim zakonom, takođe ne znam, kakve veze imaju fabrike, kada znamo da ste fabrike pozatvarali, da ste smanjili plate i penzije, povećali sve poreze, porez na imovinu, sve što postoji kao zahvatanje građanima Srbije se uzeli, da, a pričate o tome kao da to ima veze sa ovim zakonom. To sve nema veze sa ovim zakonom, odnosno sa amandmanima o kojima raspravljamo. Samo ponavljam ono što je rečeno, da bih vama skrenuo pažnju, jer vidim da kada ja govorim to u vama se nešto probudi i vi odreagujete, razumete? Dakle, kada ministar kaže da niste vi smanjili penzije i plate, građani Srbije treba da znaju da ste ih povećali za 1,25%, a pre toga smanjili za 20%. Isto se odnosi i na poreze. Kada ministar kaže da niste vi povećali poreze, treba da znaju da su svi porezi bili niži do 2012. godine. Samo vas molim da imate isti aršin i da dozvolite, ako pričamo na tu temu, nije problem da pričamo na tu temu, jer rezultati ove Vlade su poražavajući u svakom segmentu, ali to ne doprinosi boljitku ovog zakona niti utiče na član koji je predložio gospodin Janko Veselinović. Zamolio bih vas još jednu stvar da pokušate da sprečite. Sve vreme postoje pokušaji diskreditacije narodnih poslanika koji su dali amandmane. Sve vreme se ne govori o amandmanu, nego se govori o liku i delu narodnih poslanika. To nije dozvoljeno, to je katastrofa.
Da li tražite da se Skupština izjasni u danu za glasanje po povredi Poslovnika? (Da.) Znači tražite da budem rigidna? (Dragan Šutanovac, s mesta: Principijelna.) Znači, lavovi i zečevi da se ne spominju više. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ako ih nema u zakonu, ne vidim zašto da se spominju?) Dobro, ali ima prosjačenje, pa je poslanik koji je predlagač vrlo kolekvijalno objašnjavao šta on podrazumeva pod prosjačenjem i zašto da se briše, iako prosjačenje je opasno krivično delo i svi smo svesni da nema onakvog prosjačenja kako je to predlagač pokušao da objasni, zbog siromaštva, nego je to vrlo opasno krivično delo gde se zloupotrebljavaju žena, deca, bolesni itd, da ne držim sada predavanja, a on je pričao o siromaštvu. Onda Marijan Rističević ima prava da govori i na svoj način o lavovima i zečevima i o prosjačenju glasova. Znači, principijelna sam, nikog nisam sprečila. Trudim se, niko nije savršen, ali ćemo glasati o povredi Poslovnika. Reč ima ministar Stefanović.
Hvala lepo. Dakle, nije, kao što je to gospođa Stojiljković lepo rekla, nije zabranjeno prosjačenje, nego samo kršenje javnog reda i mira obavljajući prosjačenje, kao što je i potpuno normalno. Važno mi je da kažem da iako su različite stvari izrečene, penzije za 61% penzionera nisu smanjene ni za dinar, a povećane su sada, prvi put, povećane za te ljude. Nedovoljno. Možda će ljudi reći – treba nam još. Svakako da da, ali su prvi put posle dužeg vremena za 61% ljudima povećane penzije. Naravno, za onaj deo ljudi, za novih 20% kojima su minimalno smanjene, jedan deo toga je nadoknađen i za onaj deo ljudi kojima su nešto više smanjene vraća se jedan deo. Takođe, kada MMF, Svetska banka, EU, Ruska Federacija, Kina i druge ozbiljne svetske institucije, države, sile i organizacije kažu da ova Vlada dobro radi, svakako ne mislim da, uzevši u obzir njihovu toliku različitost, kažu to zato što smo im mi nešto naročito simpatični, već zato što vide rezultate. Nažalost, rezultata u prošlosti, u pljačkaškoj politici, mogli su da vide i da osete građani Srbije. Sada vide kako se vodi politika na jedan odgovoran i ozbiljan način.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković, po amandmanu.
Zahvaljujem, predsednice. Ja samo moram kolegi da kažem da nisam uopšte rekla da je DS niti prethodna vlast donela ovaj zakon. To definitivno može i da se proveri. Jeste, zakon je donet 1992. godine, ali su oni 12 godina ovaj zakon primenjivali i uopšte nisu primetili da postoji razlika između skitničenja i prosjačenja. Za njih je to očigledno bilo isto, pa su skitničenje poistovećivali sa drskim i bezobraznim ponašanjem i svim onim što smatramo da je prosjačenje. Naravno, ono koje je loše po ovo društvo. Ono što sam takođe želela da kažem, jeste da sam se ja zainteresovala za ovo i da sam pronašla časopis „Lice ulice“, u kome sam našla da su oni izneli, oni koji štite ljude koji se bave skitničenjem, da je u prethodnih 15 godina oko 1000 ljudi beskućnika kažnjeno sa 5000 dinara minimalno zato što su beskućnici, a ništa drugo nisu radili. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 12. amandman su… (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika!) Molim? Ne, nema replike. (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako nema? Gospođica je iznela neistinu, optužila je DS i rekla je da je DS bila 12 godina na vlasti.) Kako nije bila na vlasti? Vi ste još uvek na vlasti u AP Vojvodini, te time ne možete dobiti repliku. Nije izgovorila apsolutno neistinu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Autonomna pokrajina ne sprovodi ovaj zakon.) Hvala vam puno. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, ima prednost. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo, nažalost, u našem društvu smo suočeni sa problemom tzv. dečijeg prosjačenja. Deca ulice, pod navodnicima, kako se i kolokvijalno nazivaju ova mala ljudska bića, su često izložena svakom obliku torture. Svedoci smo svakodnevno, pogotovo u velikim gradovima, da ima i tek rođenih beba koje su na pločnicima, u naručju ili pored svoje majke, koje su predmet i nekog ko bi eventualno trebao da privuče sažaljenje običnog građanina kako bi pridobio neku naklonost u vidu novčane pomoći ili nečega drugoga. Problemi u naše zakonu, ne samo u ovom zakonu koji nije, rekao bih, osnovni ili sistemski kada je u pitanju ova zaista veoma opasna i kompleksna pojava, jesu u tome što mi imamo određene zakone, govorim i o Krivičnom zakoniku, gde se ova deca i kroz zakone o prekršajima na neki način u našem postojećem zakonodavstvu pojavljuju kao prekršioci zakona, što je, složićete se, van svake pameti. Dakle, neko ko zloupotrebljava dete koje je još uvek i nesvesno, jer ima možda godinu, dve ili tri dana, svesno ga izlažući raznoraznim rizicima, od vremenskih, preko nekih drugih dovodi u situaciju, a naš zakonodavac, odnosno mi ga vidimo kao prekršioca. Mi moramo učiniti sve da te osobe budu ono što one i jesu - žrtve. Dakle, u ovom slučaju, ta deca, da li su male bebe koje su tek izašle iz porodilišta, pa ih majke zloupotrebljavaju za prosjačenje, ili nešto drugo, su osobe koje su žrtve. Mislim da u narednom periodu i kroz zakone koje ovaj zakon danas predviđa mi moramo pre svega da povećamo kazne. Moramo da povećamo kazne koje su, složićete se, bez obzira na nivo razvoja i standarda našeg društva, blage. Dakle, kazne bi za ove pojave i ove prekršaje morale da budu veće. Sa druge strane, mislim da je vrlo važno, informacije koje ja posedujem mi daju za pravo, da Vlada Republike Srbije predlaže i usvajanje nacionalne strategije za zaštitu prava deteta. Mislim da iz te nacionalne strategije za prava deteta treba da proisteknu i neke izmene i dopune zakona koje će urediti ovu oblast. Pre svega govorim o jednom sistemskom zakonu koji bi bio zakon o pravima deteta. Dakle, iz tog zakona koji će se uskoro, verujem, naći na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije, mi možemo na jedan sveobuhvatan način sagledati probleme sa kojim se suočavaju deca u našem društvu i onda i samim tim urediti tu oblast i kroz ono što se zove sankcionisanje kršenja u svakom smislu reči. Samo toliko. Zahvaljujem se, predsednice.
Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Vesna Marjanović, Nataša Vučković i Jovana Jovanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Ministre, da li prihvate amandman?
Prihvatam amandman.
Hvala. Konstatujem da je ministar prihvatio amandman. Na naziv iznad člana 13. i član 13. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 14. i član 14. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Ovaj član 14. dokazuje određenu besmislenost ovog zakona, gospodine Stefanoviću. Naziv iznad ovog člana stoji – neovlašćena preprodaja ulaznica. Pa, gospodine Stefanoviću, kod nas uopšte nema u slobodnoj prodaji ulaznica. Šta ima da se preprodaje? Dakle, da li vidite do čega ste doveli ovu zemlju? Ovaj član dokazuje do čega ste vi doveli ovu zemlju. Dakle, nema predmeta prekršaja, gospodine Stefanoviću. Sada se karte u Srbiji dele članovima SNS. Dakle, ne može doći do preprodaje karata tamo gde ih je moglo da dođe zato što je, recimo, bila veća potražnja od ponude. Vi ste članske karte podelili javnim preduzećima, vašim članovima itd, itd. Dakle, ulaznice. (Zoran Babić, s mesta: Pa, članske karte se i dele članovima.) Onima koji imaju članske karte, da. Dakle, članska karta je postala uslov za život i smrt. Sutra će članska karta biti uslov za ulazak u pekaru, za one koji imaju od čega da kupe hleb. Dakle, sasvim nepotreban član, gospodine Stefanoviću. Nepotreban član jer nema preprodaje ulaznica, pošto nema prodaje ulaznica. Da bi se preprodavale, moraju prvo da budu prodane. Kao što sam rekao, u ime Pokreta za preokret predlažem da povučete ovaj zakon i da vidite šta je uopšte ostalo od kostura ovog zakona da uopšte ima smisla.
Reč ima ministar. Izvolite.
To ste nas, gospodine Veselinoviću, pomešali sa sobom. To su bili maniri i ponašanje kako se to radilo nekad u prošlosti, pa to nisu mogli da urade na velikim stadionima gde se skupi pod 100 hiljada ljudi, pošto toliko sve te stranke zajedno nisu imali ni članova ni simpatizera, jedva su glasova toliko mogli da prikupe, pa se onda skandiralo na tim stadionima užasno nešto svima. To je užasno bilo pripadnicima te vlasti. Uglavnom, nisu smeli da se pojavljuju na javnim manifestacijama, pošto se nije čulo šta se dešava na stadionu od toga koliko su njima zviždali i šta su im izgovarali. Ne mislim da je to dobro i da je to pozitivno, samo tada su ti ljudi nazivani, to su bili dnevnici, naslovi, mediji, to su bili dnevnici kako se organizovalo, kakve su to horde, kakvi su to ovakvi, kakvi su to onakvi kriminalci koji se usuđuju da to izgovore. E, sada je to bogougodno. Međutim, ta kampanja laži koja se vodi protiv SNS i ove Vlade očigledno ne daje rezultate i zato tolika nervoza. Naime, kada se kaže – podeljeno 16.000 karata stranačkim funkcionerima, prvacima, ljudima iz SNS-a, onda to služi kao kampanja do te utakmice i o tome se onda trubi 15 dana. Onda se jave neki ljudi, gledao sam, po društvenim mrežama i kažu – znate, nije tačno, ja sam kupio, bio sam tamo, kupio sam, nije to baš tako, a nisam simpatizer SNS-a. Onda kažu – jedan kontigent su pustili, većina je ipak tako. Onda dođu i vode slavodobitnu kampanju – evo, zvižde im u Areni. Pa, čekajte, jeste li lagali onda kada ste rekli da smo podelili svojima, ili kada? Uglavnom, ta kampanja laži neće proći. Niti ćemo da plaćamo reket onim medijima koji protiv nas vode takvu kampanju, niti ćemo da popustimo, niti ćemo da se pokorimo. Vodićemo onakvu politiku kakvu smatramo da građani Srbije zaslužuju i zato ćemo da pobedimo, zbog građana Srbije i zbog budućnosti.
Na naziv iznad člana 15. i član 15. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dobar dan. Drago mi je da vidimo i vas na tom mestu, vaše razumevanje za opoziciju, u koju ćete uskoro i vi, je sigurno na nivou. Gospodine ministre, dakle, ovaj član i naslov iznad člana kaže -uznemiravanje građana vračanjem, proricanjem ili sličnim obmanjivanjem. Ko to ide od vrata do vrata i vrača, proriče sudbinu, snove i obmanjuje građane Srbije? Da li se neko možda prepoznao u ovom tekstu? Da li mislite, gospodine Stefanoviću, da bi možda malo mogli pogledati oko sebe i da vidite da možda nema nekih ljudi u vašoj stranci koji obilaze građane i obmanjuju sa biračkim spiskovima, vračaju ili pričaju o onome što neće biti ostvareno? Dakle, opet jedan član zakona s kojim ste upali u sopstvenu zamku, gospodine Stefanoviću. Dakle, ovo može biti primenjeno jedino na vas, takvog masovnog uznemiravanja, vračanjem, proricanjem sudbine i tumačenjem snova nema nigde, osim u SNS. Tako da, gospodine Stefanoviću, povucite ovaj zakon, doći ćete pod njegov udar.
Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Ne znam ko se prepoznao, možda neko ko je tražio ukidanje ovog člana. Ali, što se tiče aktivnosti koje preduzima Vlada Republike Srbije i MUP, biće usmerene na način da zaštite građane od svakog lica koje se na ovaj način bavi uzimanjem njihovog novca, njihove imovine, koji se bave time da dođu do toga da ostanu bez radnih mesta, koji se bave time da ostanu bez svojih fabrika, koji se bave time da im se obećavaju kule i gradovi i da na kraju računaju koliko stotina ljudi dnevno ostaje bez posla, danas se mere ipak ljudi koji dolaze do posla. Meni je drago, kao ministru, da vidim da se promenio standard kod građana Srbije i da oni danas traže više. Od prethodnih vlada nisu očekivali ništa. Bili su srećni kada su se tog dana vratili kući sa radnim mestom. Bili su srećni, danas nisam izgubio posao - nije loše, pošto su mnogi oko njih gubili posao. Danas ljudi ipak imaju viši standard i traže nova radna mesta, meni je drago. Naravno, što se tiče aktivnosti koje sprovode ljudi u skladu sa zakonom, prikupljajući podršku za izbore u aktivnostima „siguran glas“, naravno, to mogu da rade one stranke koje su dobro organizovane, koje imaju dovoljno ljudi i koje nije sramota da se pojave ljudima na vratima. Znate, kada imate obraz, kada ste nešto uradili u toj lokalnoj samoupravi ili u državi ili bilo gde, odete kod ljudi na vrata i ne plašite se mišljenja ljudi šta će da vam kažu. Ima onih koji ne smeju da odu na vrata, ne smeju da odu kod građana i zato im ne odgovaraju ni zakoni, ni bilo šta. Najbolje bi bilo kada bi mogao neko na neki drugi način da ih dovede na vlast, ali ne može, moraju građani. Zato svi koji su tražili, ne znam, vidim jedan deo histerije oko izbora, svi su tražili nove izbore. Sada imamo nove izbore, odnosno imaćemo ih. Na tim izborima građani će biti sudija. Jedva čekam dan posle, da vidim šta će mnogi da kažu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. izvolite.
Jedna kratka replika, gospodine predsedavajući, zbog pominjanja SNS. Vidite, pažljivo sam slušao obrazloženje predlagača amandmana. On je u drugoj rečenici, pozdravljajući vas, gospodine predsedavajući, iako ste stalno prisutni ovde, mada se i ja uvek radujem kada vas vidim, prema vama kao kolegi, ali on je iskoristio priliku pa je u poslednjem delu rečenice rekao – a, i vi ćete, gospodine predsedavajući, u opoziciju. Time je pokazao na delu šta je vračanje, proricanje i slične aktivnosti. Pa, pazite nekoga ko se bori, navodno, protiv proricanja, vračanja, kada to radi ovde u Narodnoj skupštini, obrazlažući svoj amandman, i to prema vama, gospodine predsedavajući, koji niste član SNS, koji ste divan kolega i prijatelj i poštovan od gotovo svih narodnih poslanica i narodnih poslanika. Šta je drugo nego ovaj deo rečenice gde bih mogao da shvatim i kao pretnju, ali je više vračanje i proricanje? Tako da, umesto ovih udruženja građana, bolje je da osnuje neku agenciju za proricanje, neku gatarsku firmu, neku baba Vanga firmu, mislim da bi mu to možda i bolje išlo.
Hvala vam, Babiću. Ja nisam mogao da repliciram, kao predsedavajući. Gospodine Janko, da li želite repliku? Ne znam na šta. Ne. Hvala. Nemojte, ja sam prećutao, gospodine Veselinoviću, sve ono. Pogotovo mislim da nije imalo mesta uvlačiti sada stranke, ali dobro. Ćutao sam i dozvolio sam vam da kažete do kraja. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite. Da li želite reč? (Ne) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Stefana Miladinović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović. Izvolite, Stefana.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, vrlo kratko ću, zapravo u nekoliko minuta, obrazložiti razloge podnošenja ovog amandmana. Pre svega, želim Ministarstvu da se zahvalim na razumevanju i što je prepoznalo značaj ovog amandmana. Do sada u Republici Srbiji bilo je kažnjivo samo pružanje usluga prostitucije. Mi smo, dodavanjem još jednog protivpravnog obeležja, odnosno kažnjavanjem onih koji koriste ove usluge, zapravo hteli da na jedan način ispravimo nepravdu koja je godinama bila u Srbiji, a to je da, složićete se, nije pravedno da samo oni koji pružaju ove usluge, odnosno samo jedna lica u ovom prekršaju budu kažnjena. U raspravi u načelu govorila sam o različitim pristupima i različitim praksama koje postoje i u državama Evropske unije, ali i u svetu. Bez obzira na pristupe, od legalizacije koja postoji u nekim državama do potpune zabrane prostitucije, od pristupa gde je zabranjena prostitucija, ona se toleriše. Sve ove države sigurno, a složiće se i moje kolege sa mnom, ne promovišu ovaj najstariji zanat. U samom mišljenju piše da se amandman prihvata iz razloga navedenih u obrazloženju. Ja ću navesti dva razloga. Prvi jeste smanjenje prostitucije u Srbiji. Verujem da će na ovaj način, tj. ovom merom, broj potencijalnih korisnika ovih usluga biti manji, a samim tim i broj onih koji te usluge pružaju, ali takođe mislim da ova mera može da bude jedan korak ka uvođenju modela koji je za Srbiju izuzetno značajan i rekla bih možda i najbolji, ako uzmemo u obzir sve okolnosti u kojima živimo danas, a to je uvođenje švedskog modela, te molim Ministarstvo da u narednom periodu, a na osnovu rezultata koje će dati ova mera, pripremi jednu širu javnu raspravu i možda i promeni ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Ne bih sada da polemišem obrazloženje zbog koga nije prihvaćen naš amandman, a gotovo u istovetnom tekstu je prihvaćen amandman koleginice koja nam se obraćala, ali ću da obrazložim ovaj amandman. Naprosto, u ovom zakonu u članu 4. kaže se da određene imenice su navedene u muškom rodu, a koriste se kao neutralne, za muški i ženski rod. U članu 16. kaže se ko se odaje prostituciji, dakle, može biti i muškarac i žena, ili ustupa prostorije radi prostitucije, kazniće se novčanom kaznom od 50 do 150 hiljada dinara ili kaznom zatvora od 30 do 60 dana. Smatrali smo da je neophodno da se doda deo u kome se kaže – ko koristi usluge prostitucije kazniće se novčanom kaznom takođe od 50.000 do 150.000 dinara. Žao mi je što nismo stavili čak veću kaznu. Mislim da korisnici trebaju da imaju veću kaznu, kao što mislim da je u zakonu trebalo da bude veća kazna za ove koji iznajmljuju prostorno, odnosno praktično su organizatori ovakvog jednog dela. Potpuno se lažem sa tim da su ovim amandmanom koji je usvojen, složićemo se da ste usvojili, praktično i moj amandman, pošto nema tu razlike i obrazloženja da li je usvojen jedan pa ne može drugi, a istovetni su, znači da nije tema. Gospodine ministre, iskoristiću kratko da vam kažem, pošto pričate o tome koliko ljudi će ostati bez posla, ko je ostao bez posla, voleo bih da se malo pozabavite ljudima koji se bave trenutno, ako to razumem analizom rizika, nekih 1.500 ljudi koje ste tamo stavili u okviru MUP-a i koje očekuje, ni blizu toga, ili nekih, ako sam razumeo, ljudi koji sektor za vanredne situacije, a koji su prešli iz Uprave za vanredne situacije Ministarstva odbrane, od njih 300 koji su prešli, otprilike 250 se planira da se otpusti. Znači, tu reformu koju su radili ministar Dačić, u svoje vreme, ako to bude išlo na račun tih ljudi koji su prešli iz Uprave za vanredne situacije Ministarstva odbrane, da se otpuštaju ljudi koji su radili u najtežim trenucima, kada je zemlja bila u ratnom stanju, mislim da je to potpuno neprimereno. Dobio sam niz predstavki od tih ljudi koji rade širom Srbije. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Žao mi je što niste predložili veću kaznu, ja bih to prihvatio, ali nije predloženo. Što se tiče amandmana koji ste vi predložili, mislio sam da je prethodni amandman naše koleginice Stefane Miladinović, bio precizniji, ajde da kažem jezički bolji, ali suština je ista. Dakle, mi sada kažnjavamo sve one koji učestvuju u tom procesu. Naravno, mi smo pričali i Stefana je to dobro iznela, moramo da razmišljamo kada bude prošlo nekoliko meseci ili neko vreme, moramo da analiziramo rezultate ovoga, iz razloga što se nekada dešava da učinilac, korisnik i pružalac usluge se dogovore, ako znaju da će oboje da odgovaraju pred zakonom, onda će se lakše dogovoriti i teško ćemo naći svedoka koji će u postupku svedočiti i doći do neke krivične presude, odnosno prekršajne presude, zavisi šta je delo. U svakom slučaju mislim da nije loše da pokušamo, da pokušamo da pokažemo da se kao društvo tome suprotstavljamo. Što se tiče svega ostalog, mi smo imali situaciju i dok ste vi bili ministar odbrane, da ste penzionisali jedan veliki broj ljudi, koji su veoma mladi otišli u penziju. Jedan od njih je i u ovoj sali, nije tu u ovom trenutku, ali jedan od njih je general Moma Stojanović, koji je sa 45 godina otišao u penziju. Znate, ako me ubedite da je neko sa 45 godina života kao general otišao u penziju, a učesnik je rata i da ste time hteli da podignete borbenu gotovost vojske, ja u to ne verujem. Pogotovu što znam da od onoga što je napravljeno kao dogovor, pa su oni ljudi koji su prešli iz Ministarstva odbrane u MUP, ali Vojska je odbijala godinama da nam preda objekte, opremu i ono što im treba za rešavanje vanrednih situacija, tu vidim potpuno licemeran odnos i vidim da nikakve želje nije bilo da se to, gospodin Vukić je bio isto državni sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, pa i on može da kaže nešto o tome. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.)
Gospodine Šutanovac, samo malo molim vas. Znači, ako je replika na deo otpuštanja ljudi, koja je van amandmana, mislim da nema smisla. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ima smisla ukoliko je izrečena neistina.) Ne, ali vi ste tu pokrenuli, iako niste imali pravo, da pokrećete drugu temu, koja je mimo amandmana i ja sam to dozvolio. Trebao sam odmah da vas prekinem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ne možete tako, imam pravo na repliku jer sam direktno pomenut i to negativno i neistinito.) Neću vam dozvoliti. Ne želim jednostavno da širim raspravu. Niste onda trebali uopšte tu temu da pokrećete. Ja ovde ne mogu ispraviti šta je istina, šta je neistina. Prema tome, idemo dalje. (Dragan Šutanovac, s mesta: Po Poslovniku.) Izvolite, po Poslovniku.
Da, javljam se po Poslovniku. Naime, povređen je član 106. i 107. Znači, 106. podrazumeva da može da se govori o tačkama dnevnog reda. Ja sam gospodine predsedavajući reagovao na to što je ministar govorio koliko stotina hiljada ljudi je izgubilo posao, a 107. je kada ministar izgovori neistinu i optuži mene da sam ja bio ministar odbrane kada je general Momir Stojanović smenjen, a kasnije penzionisan. Gospodine Stefanoviću, nikakve veze sa tim nemam. Gospodin Momir Stojanović, narodni poslanik je penzionisan u vreme Vojske Srbije i Crne Gore. Niti sam tada bio ministar niti sam tada bio na vlasti, znači, pričate neistinu. Apropo ovoga što kažete da niste preuzeli od Ministarstva odbrane, pa četiri godine vodite ministarstvo, četiri pune godine, pa preuzmite na sebe sve što vam treba.
Hvala gospodine Šutanovac, znači sada je replika.
Molim vas, da se glasa. Vi ste prekršili Poslovnik.
Ne, nisam ja uopšte prekršio, vi ste samo izazvali ministra zato što ste vi prekršili Poslovnik jer ste pričali o drugoj temi mimo amandman. S druge strane, isto tako, ja ovde kao predsedavajući ne mogu da ulazim u to da li neko govori istinu ili neistinu i vi to dobro znate da ovim Poslovnikom je dozvoljeno čak i laž da se iznosi. Ja ne mogu to ovde da utvrdim ko od vas dvojice, nisam ja sudija. Znam, ja šta je istina, ali nije moje da ja o tome ovde govorim. Hvala vam lepo gospodine Šutanovac. Na naziv iznad člana 17. i član 17. amandman je podneo narodni poslanik profesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 18. i član 18. amandman je podneo narodni poslanik profesor dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Marjanović, Nataša Vučković i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović,Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić zajedno su podneli amandman sa ispravkom kojom se predlaže dodavanje novog člana 18a. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, narodni poslanici, poštovani građani, dakle, član 18. izvorni član 18. Zakona govori o novčanim kaznama kod neovlašćenog i neprijavljenog prikupljanja dobrovoljnih priloga. Mi smo dali predlog da Ministarstvo i Vlada prihvate amandman da posle člana 18. doda se novi član 18a koji glasi – Ko izvodi muzičke i druge umetničke sadržaje bez obaveštenja nadležnog organa i u toku izvođenja muzičkih i drugih sadržaja ugrozi spokojstvo građana i ne naruši javni red i mir, kazniće se novčanom kaznom od 10.000 do 50.000 dinara ili radom u javnom interesu od 40 do 120 časova. Ko bez obaveštenja nadležnog organa izvodi muzičke i druge umetničke sadržaje ili prekrašaje iz stava 1. ovog člana izvrši u grupi od tri i više lica kazniće se novčanom kaznom od 50.000 do 150.000 dinara ili kaznom zatvora od 30 do 60 dana. Vi ste malo pre kada smo govorili o ovoj temi u okviru ovog zakona rekli da je to rešeno na nivou lokalnih samouprava i da su to lokalne samouprave sankcionisale svaka za sebe. Mislim da bi ovaj amandman bilo smisleno prihvatiti jer time ćemo ujednačiti kriterijume na teritoriji cele Republike Srbije i nećemo dozvolite raznolikost sankcionisanja istog prekršaja u zavisnosti od lokalne samouprave, te vas molim da još jedared razmislite i prihvatite kako bismo ujednačili kriterijum sankcionisanja za celu teritoriju Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana 19. i član 19. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici prof dr Jankov Veselinović i devet narodnih poslanika DS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodi poslanik Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem se. Ministre Stefanoviću, niste odgovorili na ono što sam rekao malo pre oko toga ko govori istinu. Evo, poslanik Momir Stojanović je tamo možda on kaže kada je penzionisan i da li to ima veze sa mnom ikakve kao što je rekao Stefanović malo pre. Po nama član 19. treba da se briše, on kaže – po obavljanju ugostiteljske i druge uslužne delatnosti propusti da bez odlaganja obavesti policiju o narušavanju javnog reda i mira u ugostiteljskom objektu kazniće se novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara. Odgovorno lice takođe od 5.000 do 50.000 dinara, a pravno lice čak od 200.000 do 500.000 dinara. Zbog čega se kažnjava i pravno lice ako je neko ko je odgovorno lice u tom trenutku dužno da to uradi, zbog čega i pravno lice. Mislim da je to jedna od stvari koja je jako loša i nije ovo samo u ovom zakonu, na žalost, loše, postoje i drugi zakoni u kome se zatvaraju lokali ukoliko konobar ne izda fiskalni račun. Odgovornost onoga ko ne izda fiskalni račun mora da postoji, ali ne može da trpi ceo ugostiteljski objekat ili ceo hotel, zato što neko nije izdao fiskalni račun. Znači, mislim da je ovo loše rešenje i da treba da prihvatite naš predlog da se ovaj član zakona obriše. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Ovaj član zakona postoji od jula 1992. godine, s tim što je čak u prethodnom, odnosno važećem zakonu, predviđena kazna i za onoga ko ne upozori lica koja se nalaze u ugostiteljskom objektu da vrše narušavanje javnog reda i mira. Mi smo to izbrisali, jer naravno, smatramo da to i po ovom zakonu koji predlažemo, ali naravno i logično, nije posao ugostitelja da on sprovodi zakon, odnosno da uspostavlja javni red i mir, on će pozvati policiju, ali kada dođe do narušavanja javnog reda i mira u ugostiteljskom objektu koji je zatvoren prostor i koji ne podleže prijavljivanju bilo kakvog skupa i po Zakonu o mirnom okupljanju, dužan je da, pošto nije javni prostor, obavesti policiju o narušavanju javnog reda i mira, jer, naprosto ako se onda dogode neke stvari, kršenje zakona, izvršenje krivičnih prekršajnih dela, a policija za to ne zna, onda naravno imamo veću društvenu opasnost i onda imamo kasnije i neželjene posledice po mnoge građane. Pogotovu što je to mesto okupljanja većeg broja ljudi. Zbog toga smatramo da ovakva vrsta teksta, odnosno ovakva vrsta člana zakona treba da postoji da bismo stimulisali one ljude koji su vlasnici ugostiteljskih objekata, da kažu da je to njihova zakonska obaveza i da oni moraju da prijave takvu vrstu prekršaja.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Pored ovog obrazloženja koje je izneo uvaženi ministar, ja moram da iznesem i jedno obrazloženje koje je čisto pravne prirode. Ovaj član je u potpunosti upodobljen sa drugim zakonima, pre svega, Zakonom o prekršajima, Krivičnim zakonom, Zakonom o privrednim prestupima. Zašto? Zbog toga što postoji jedan princip koji se zove princip objektivne odgovornosti, a taj princip objektivne odgovornosti nameće odgovornost pravnog lica za svaku vrstu protivpravne radnje ili štetne radnje koju preduzima lice u okviru tog pravnog, odnosno odgovornog lica. Mi u Zakonu o prekršajima imamo isto tako odgovorno lice kao pravno lice za sve one protivpravne radnje u kojima se stiču obeležja prekršaja, imamo i u Krivičnom zakoniku, imamo u Zakonu o privrednim prestupima, prema tome, ne treba apsolutno postavljati dilemu da li treba da postoji odgovornost pravnog lica, u svakom slučaju, treba da postoji, jer je ona sistemski rešena i definisana, čak i građanskim zakonima, konkretno Zakonom o obligacionim odnosima i nekim drugim sistemskim aktima. Prema tome, ovaj član 19. je potpuno, potpuno upodobljen sa pravnim sistemom Republike Srbije i ni u kom slučaju ne bi trebalo da se menja. Zahvaljujem.
Hvala. Na naziv iznad člana 20. i član 20. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 21. i član 21. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 22. i član 22. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović i zajedno narodni poslanici Borislav Stefanović i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine ministre, uvažene kolege narodni poslanici, poslanici Levice Srbije su predložili da se ovaj član briše. Pokušali smo da pronađemo neki drugi način kako bi član 22. mogao da se popravi i nismo u tome uspeli. Naime, član 22. poštovani građani, kaže da ko uvredi službeno lice nadležnih organa iz člana 2. ovog zakona, u vršenju službene dužnosti, kazniće se novčanom kaznom od 50 do 150.000 dinara ili kaznom zatvora od 30 do 60 dana. U Predlogu zakona o javnom redu i miru, u članu 2. je definisano da nadležni organ za održavanje javnog reda i mira su MUP, komunalna policija, inspekcijski organi i drugi nadležni organi u skladu sa zakonom utvrđenim delokrugom, što znači, moguće i pripadnici privatnog obezbeđenja. Članu 22. ministre, kako ste predvideli u vašem predlogu, da bi građani razumeli koji gledaju ovaj prenos, moguće da vi nekog uvredite u vršenju njegove službene dužnosti, pripadnika komunalne policije recimo, pripadnika privatnog obezbeđenja ili pripadnika MUP-a, ili vas lično, ministre, pošto ste i vi pripadnik MUP-a i da zbog toga može da ide u zatvor ako nema da plati recimo 150.000 dinara. To je član kojim se, po našem mišljenju ozbiljno ugrožava Ustavom zagarantovano pravo građana na slobodu govora, smatramo da je ovaj član i neustavan, smatramo da duboko zadire u prava građana Srbije i omogućava arbitrarno definisanje toga šta je uvredljivo i šta je to što vas vređa. Navešću vam jedan primer konkretno iz naše prakse. Ako mi iz opozicije kažemo, na primer, da vi u MUP ne radite dobro svoj posao ili kažemo da se pripadnici komunalne policije se ponašaju bahato, nasilno, drsko, bezobrazno, da ne rade svoj posao, da maltretiraju građane, to može biti definisano kao vređanje službenog lica. Dakle, ono što je za vas vređanje, za nas nije vređanje obrnuto. Za as je to samo istina. Hvala.
Reč ima ministar.
Naravno, ne može se govoriti o privatnom obezbeđenju, već se može raditi samo o državnim organima koji su po zakonu nadležni za uspostavljanje javnog reda i mira. Ono što je druga važna stvar je to što je do sada to bilo predviđeno Krivičnim zakonom. Dakle, vi ste do sada ovakvu vrstu prekršaja, odnosno krivičnog dela sankcionisali obaveznom krivičnom prijavom. Ja ću vam reći, 2010. godine je bilo 1094 ovakve krivične prijave. Godine 2011. je bilo 1009. Godine 2012. je bilo 918. Godine 2013. je bilo 890, itd. Dakle, pada broj tih krivičnih prijava, ali i dalje su visok broj. Mi smo i smatrali da ovo ne treba da bude krivično delo. Nije smetalo ni vašoj vlasti ni onima pre vas, nije važno, nije to vaša lična stvar, ali nije smetalo ni vašoj vlasti da to bude krivično delo. Tada to nije bilo neustavno, tada je to bilo normalno da neko ko kaže nešto pripadniku komunalne policije, koja je uspostavljena u vreme vaše vlasti, ova u Beogradu, beogradska i najveći broj izvršilaca je uspostavljeno u vreme vaše vlasti, dakle od tih ljudi i nije smetalo da to budu krivična dela i danje ti ljudi gone krivično. I gonili su se krivično. Mi sada predlažemo da se ne gone krivično, da to bude prekršajno, ali ne radi se to o uvredi, ovde se radi o potpuno jasnom, ne radi se to o političkom delu da vi kažete ministru. Vi ministru kažete šta god hoćete i to je praksa unazad od kako sam ja ministar, znam šta su sve ljudi izgovarali, pa nikome dlaka sa glave nije falila zbog toga. Ali, ono što jeste, da moramo da omogućimo da ljudi, pre svega ja zastupam interese pripadnika MUP, ti ljudi u izvršenju svojih redovnih poslova u skladu sa zakonom, a veoma su striktno ograničeni zakonima šta mogu i kako da rade, da ti ljudi ne mogu da budu predmet uvreda, da ne mogu ljudi da ih na bilo koji način ometaju u izvršenju službenih radnji, zato što to i jeste želja države da imamo normalno društvo, a ne ono u kome policajcu možete da kažete šta god hoćete jer je to valjda dozvoljeno.
(Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Gospodine Stefanoviću, vi, šta želite? (Borislav Stefanović, s mesta: Repliku.) Repliku? Nemate osnova. (Borislav Stefanović, s mesta: Mogu da koristim vreme.) Nemate vreme. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je za čudo od mladog čoveka da ovakav amandman predlaže, idemo u Evropu, ne znam kako bi bilo da svako svakoga vređa ili nadležne organe. Mislim da nije u redu da bilo ko od nas ili bilo ko vređa bilo koga. Dakle, u državama Evrope i sveta, svako onaj koji vređa nadležni organ se kažnjava. Dakle, ovo je jedan zakon koji treba da uredi državu. Hvala.
Hvala. Na glavu IV naziv iznad člana 23. i član 23. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na glavu V naziv iznad člana 24. i član 24. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, neprihvatanje amandmana koji sam ja podneo na član 24. ovog Predloga zakona je, poštovana gospodo i uvažene gošće i gosti iz Ministarstva unutrašnjih poslova, dokaz da se i to uz prisustvo ministra unutrašnjih poslova dešava otimačina amandmana nas narodnih poslanika Nove stranke i ja sumnjam kako bi se veštački smanjio rejting i podrška građana Novoj stranci na vanrednim parlamentarnim izborima, koje ćemo očigledno imati u aprilu ili u maju. Evo šta se desilo, poštovana gospodo. Podneo sam amandman kojim se reaguje na jednu nepreciznost u članu 24. i dobio obrazloženje da se amandman ne prihvata zato što je prihvaćen amandman koji su podneli narodni poslanici SNS: Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Šta se desilo? Kao i u nekoliko prethodnih amandmana, i to u vašem prisustvu, ministre Stefanoviću, mi smo podneli amandman u 9 i 45 časova, 22 minuta posle toga ova čuvena četvorka, na čelu sa doktorom Vladimirom Orlićem, predaje istovetni amandman, gospodine Arsenović. I, šta radi ministar policije? Evo ga, gospodin Nikolić je ovde prisutan, jedan od te četvorke. Ministar policije, umesto da kaže – prihvatam amandman narodnog poslanika Nove stranke, gospodina Vladimira Pavićevića, zato što ga je prvi predao, bolje obrazložio, preciznije, ministar policije prihvata amandman članova SNS. Time favorizuje svoju političku stranku u ovoj Skupštini i zanemaruje, poštovana gospodo, najbolje demokratske običaje i najbolju demokratsku praksu. Korigujte to sada, ministre Stefanoviću, i kažite da prihvatate moj amandman na ovaj član ovoga Predloga zakona. Hvala.
Hvala. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Ja nisam znao za ovaj događaj sa prethodnim amandmanom. Ali, cilj mog amandmana je da se dodatno pojasni jedan deo koji je važan za član 24. koji predviđa oduzimanje predmeta koji su upotrebljeni za izvršenje, prekršaj ili pribavljeni prekršajem ili koji su nastali izvršenjem prekršaja. Tu se definiše u ovom članu kako se oduzima i ko oduzima, ali se ne objašnjava dalje šta se dešava sa tim predmetima. Zato ja predlažem da se doda stav 2. koji glasi – postupanje sa privremeno oduzetim predmetima vršiće se u skladu sa pravilima nadležnog organa koji je predmet oduzeo. Obrazloženje za odbijanje ovog člana je da je to nemoguće. Obrazloženje kaže da se amandman ne prihvata jer se privremeno oduzimanje predmeta ne može vršiti po pravilima nadležnog organa koji predmete privremeno oduzima, već isključivo i na način pod uslovima koji je propisan procesnim i materijalnim prekršajnim i krivičnim zakonom. Kojim? Kako? Na koji način? Kada? Kakva je praksa? To niko nije rekao. To je, onako, potpuno jedna nedefinisana oblast. Mislim da je amandman dobar, da bi dao potpuno jedno jasno stanje šta se dešava sa tim predmetima koji su, naravno, opravdano oduzeti. Ja vas pozivam da to ispravite. To bi bilo dobro da to uradite na današnji dan, kada je tačno 15 godina od kada je formirana prva demokratska vlada u Srbiji kojom je predsedavao dr Zoran Đinđić.
Reč ima ministar.
Ovde bi se radilo samo o prenormiranju. Zbog toga nismo, da kažem, definisali na ovakav način kako vi predlažete, zato što se Zakonom o prekršajima članom 231. definiše postupanje, odnosno privremeno oduzimanje predmeta i šta se sa njima dešava kasnije. A, Zakonom o policiji i ovim koji mi sada predlažemo, odnosno koji je u proceduri i onim koji je bio pre toga, se definiše način. Dakle, mi smo kroz ta dva zakona definisali sve radnje vezane za privremeno oduzimanje predmeta, tako da kroz ovaj zakon nema potrebe da se to posebno definiše.
Hvala. Na Glavu IV, naziv iznad člana 25. i član 25. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na Glavu VII, naziv iznad člana 26. i član 26. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na Glavu VIII, naziv iznad člana 27. i član 27. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O JAVNOM OKUPLjANjU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Podneli smo amandman na član 3. i to intervencija u stavu 1. i u stavu 2. Naime, član 3. reguliše pojam javnog okupljanja. U stavu 1. kaže – okupljanjem u smislu ovog zakona smatra se okupljanje više od 20 lica radi izražavanja ostvarivanja i promovisanja državnih, političkih, socijalnih i nacionalnih uverenja i ciljeva i drugih sloboda i prava u demokratskom društvu. Mi smo predložili da se reč: „socijalnih“ briše. U stavu 2. kaže – okupljanjem u smislu ovog zakona smatraju se i drugi oblici okupljanja kojima je svrha ostvarivanje verskih, kulturnih, humanitarnih, sportskih, zabavnih i drugih interesa. E sad, zato što smo u stavu 1. brisali ono: „socijalnih“, ovde smatramo da je logičnije da se posle reči: „verskih“ dodaju reči: „sindikalnih, socijalno-ekonomskih“. Smatramo da je potrebno posebno naglasiti pravo na izražavanje sindikalnih i socijalno-ekonomskih interesa građana, te smo u tom smislu predložili da se izvrši izmena u ovom članu 3.
Reč ima ministar.
Meni se čini da je u predlogu zakona pojam socijalni dat kao širi pojam, kao nešto što bolje objašnjava i daje veću slobodu građanima, mada je ovaj zakon toliko širok i on kaže u svakom svom stavu – i drugih sloboda i pravo u demokratskom društvu. Dakle, data vam je mogućnost da se okupite zbog čega god želite, uopšte ne morate da definišete. Možete i bez povoda, bez razloga. Ali, mislim u ovom smislu socijalnih da je bolje, jer vi ste dali u drugom delu – socijalno-ekonomskih. Ne mora biti usko vezano sve što je vezano za socijalni razlog okupljanja. Ne mora striktno i usko biti vezano za ostvarenje ekonomskih ciljeva. Može biti i za ostvarenje drugih socijalnih ciljeva. U tom smislu mislim da je naš predlog bolji, da daje veću širinu i pravo, čak i u ovom veoma liberalnom zakonu i zbog toga nismo hteli da prihvatimo vaš predlog, ali mislim da se potpuno razumemo, suština je potpuno ista.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja sam se javio.) Ja sam već prošao taj amandman, gospodine Šutanovac? (Dragan Šutanovac, s mesta: Nema veze.) Nije problem da ja vratim, ali moram ponovo da ga pročitam. (Dragan Šutanovac, s mesta: Dajte mi reč.) Da li želite reč? (Da.) Bez obzira što niste bili u sistemu, pročitaću ga još jednom. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Član 3. definiše mesta gde mogu da se održavaju javni skupovi, najavljeni javni skupovi i ja imam potpuno razumevanje, težnju zakonopisca da ograniči mogućnost održavanja javnih skupova na određenim mestima. (Nebojša Stefanović, s mesta: To je član 4.) Izvinjavam se.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. Da li neko želi reč? (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja želim reč.) Gospodine Šutanovac, vi niste podnosilac amandmana. Nemate vreme. (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako to mislite? Ja sam ovlašćeni ispred poslaničke grupe.) Na član 6. niste podnosilac amandmana. Podnosioci su: Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. (Dragan Šutanovac, s mesta: Treba da imam svoj amandman.) Idemo dalje. Na član 6. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aida Ćorović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, član 6. se svojom sadržinom tiče mesta okupljanja i, po našem sudu, nije dobra ova sadržina gde se kaže u stavu 2. člana 6. - da nije dozvoljeno javno okupljanje u prostoru ispred škole ili, na primer, u prostoru ispred neke zdravstvene ustanove. Ministre Stefanoviću, nudim dva argumenta zašto mislim da to ne treba da stoji. Najpre, mislimo da se ovo tiče neustavnog ograničenja slobode okupljanja.Druga stvar, zamislimo jednu situaciju, kažu da je zamišljanje odlika inteligentnih ljudi, pa da se svi malo zamislimo oko toga. Zamislimo da postoji problem, neki konkretni, vezan za funkcionisanje jedne srednje škole, na primer, jedne gimnazije. Recimo da se taj problem tiče izbora direktora te škole za koji, na primer, roditelji, nastavnici, kolege procenjuju da ne bi trebalo da teče tim načinom na koji teče. Ministre Stefanoviću, pa šta je prirodnije, nego da se obezbedi jedna vrsta okupljanja ispred te škole, kao jedna vrsta reakcije, na primer, na jedno nepravično delanje povodom zamišljenog izbora veoma lošeg direktora te škole. Šta bi bio problem da se jedno okupljanje, koje je vremenski ograničeno, povodom, vrlo direktnim, koji se tiče funkcionisanja te škole, organizuje i u prostoru iste škole i, kada vreme za to istekne, raziđu se ljudi, nema nikakvih problema. Nama se čini da ovaj stav 2. u članu 6. treba da se briše, jer procenjujemo da postoje neke situacije koje podrazumevaju delanje građana zainteresovanih za konkretnu temu, a upravo vezanu za funkcionisanje te institucije, na primer, te škole, poštovana gospodo. Ne treba neustavno da ograničavamo i mesto okupljanja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Prvo, što se Ustava tiče, Ustav je tu vrlo jasan i Ustav kaže da je sloboda javnog okupljanja nešto što jeste potpuno slobodno, ali može se zakonom ograničiti. Mi to upravo predlažemo ovim zakonom. Zašto da se neko okuplja ispred škole? Zamislite sad stotine prvačića koji dolaze u školu i vide tu neku grupu ljudi koja viče nešto ispred ulaza, zamislite da je to vaše dete, kako biste se osećali. Šta će oni u školskom dvorištu? Šta će ispred škole? Neka idu ispred Vlade, neka idu ispred Gradskog sekretarijata za obrazovanje, neka idu ispred Ministarstva, neka idu na Trg, neka idu gde god žele. Nemojte da okupljamo ljude u školskim dvorištima. Tu su nam deca, tu se neko igra, tu neko uči. Nema šta politika okupljanja, protesti, narušavanje javnog reda i mira da radi u školi. U školi ne može, u predškolskoj ustanovi ne može. Ispred zdravstvene ustanove, a onda dozvoljavate i tamo gde se rađaju deca da se okupljaju, da viču, da pište. Znači, nema šta da se tu radi. Neka idu ispred Ministarstva za zdravlje, ispred Vlade, ispred Skupštine, tu neka se okupljaju. Ispred škola, tamo gde su naša deca, ne može, i to važi za sve, i to je najbolje, iako razumem vašu želju da se time napravi demokratija u smislu da imamo veći stepen mogućnosti izražavanja neslaganja. Apsolutno mislim da je bolje da se niko ne okuplja ispred škola, tu nemaju šta da rade.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Mislio sam da ste malopre pročitali moje ime. Smatram da je kolega Pavićević potpuno u pravu i obrazloženje koje ste dali, mislim, ne stoji, jer ukoliko se roditelji skupljaju ispred škole, zbog nečega što se dešava loše u školi, ne verujem da bi njihova deca time trpela. Naprotiv, mislim da je to verovatno u korist dece. U ovom članu, za koji mi predlažemo da se briše, stoji - kao i prostor ispred objekata od strateškog je posebno značaja za odbranu, bezbednost Republike Srbije. Izvinite, Vlada Republike Srbije jeste objekat od posebnog značaja za odbranu i bezbednost. Siguran sam da je definisano u planovima odbrane, kao objekat od izuzetnog značaja, isto kao i Ministarstvo unutrašnjih poslova. Gde će sutra policajci koje otpuštate da se okupe, ako neće ispred Ministarstva unutrašnjih poslova? Po ovome im ukidate to pravo. Gde se okupljaju lekari kada imaju neki štrajk? Isto ispred bolnice. Ja ne znam kako mislite da se to izvede, jer svi skupovi zaposlenih po određenim institucijama se dešavaju ispred tih institucija. Vi želite da kažete da ne mogu da se skupe tu, nego mogu da odu na neku drugu adresu, ne znam, na Ušće, ispred sekretarijata, itd, itd. Nema ovde ni malo logike. Druga stvar, ja ne znam kako mislite da ovo sprovedete u delo. Kako će sutra, Policijska brigada grada Beograda ili Uprava policije da sprovede ovu zabranu, ukoliko vam dođu policajci kojima dajete otkaz ovih dana, ispred Ministarstva unutrašnjih poslova. Ministarstvo je sigurno objekat od strateški važnog značaja za odbranu zemlje. Šta ćete da radite? Kako ćete? Da ih hapsite, da ih privodite, da im pišete krivične prijave, prekršajne prijave? Ovo je loše. Mi smatramo da ovaj deo člana 6. stav 2, odnosno ceo stav 2. treba da se obriše, jer je on neprimenljiv. Videćete koliko u narednih mesec dana. A šta ćemo onda? Onda ćemo kršiti zakon svi zajedno. Kršiće zakon i oni koji se okupljaju i oni koji dopuštaju okupljanje, a to ćete biti vi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Policija ne odobrava skupove. Policija može samo da ih zabrani, ako postoje elementi zabrane. Što se tiče objekata, naravno da ljudi mogu da se okupe ispred Vlade, ispred ministarstava. Bilo je tih skupova. Imali smo već proteste, nimalo onoliko masovne koliko su to bili u vreme dok ste vi bili na vlasti, ali bilo je tih protesta, skupio se određeni broj ljudi, i to je za poštovanje. Sa tim ljudima se razgovaralo. Što se tiče MUP-a aktivno su uključeni svi sindikati, bar oni najveći ne možemo uključiti svakog koji se formiraju sa 10 članova i sindikati u najvećoj meri bili zadovoljni rešenjima koje smo doneli, te nikakvih ozbiljnijih okupljanja i protesta nije bilo i ne vidim da će ih biti. Što se tiče onih rešenja, ovde sam mislio na one objekte od posebnog strateškog značaja, kao što su objekti postrojenja za proizvodnju vode, struje, vojni objekti, kasarne, policijski objekti, specijalne jedinice i itd, pošto tu nema šta ko da se okuplja, tu nam ugrožava nacionalnu bezbednost. Što se tiče zgrade Vlade, administrativnih zgrada, što se tiče ministarstva, što se tiče svih tih državnih zgrada tog nivoa, nek se okuplja ko god želi i kako god želi i koliko god želi, niti ćemo kome to ograničavati, niti sprečavati i ovde kad se kaže prostor ispred objekata od strateškog je od posebnog značaja za odbranu, ti objekti možda imaju poseban strateški značaj za odbranu u širem smislu, ali ne u smislu ovog zakona. U smislu ovog zakona su to oni koji neposredno učestvuju, a to su ovi objekti o kojima sam maločas govorio. Dakle, zgrada Vlade je administrativna zgrada sedišta Vlade. Možete sve posmatrati kao nešto što ima poseban značaj za odbranu, ali faktički ovde smo želeli da sprečimo da bilo ko dolazi u škole, ispred vrtića. Vi kažete – roditelj. Jeste, ali ajde onda da delimo roditelje onih koji se okupljaju i čija deca to možda podržavaju, misle da imaju interes i onda oni roditelji koji to ne žele, pa najbolje da se potuku u školskom dvorištu. Šta će okupljanje u školskom dvorištu? Neka se okupe na drugom mestu, a ono što organizuje škola to je potpuno u redu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Znate šta? Objekat od strateškog i posebnog značaja za odbranu zemlje je i „Telekom“ i kako ćemo sad? Znači, ako se neko okupi isprek „Telekoma“ vi ćete da razbijate to okupljanje i da ga ne dozvolite. Ista stvar je i sa RTS, to je takođe objekat od važnog značaja za ovu zemlju. Da ne govorim o nekom NIS-u ili nekim drugim fabrikama, fabrikama oružja, itd, da se okupljaju sindikalci, kako mislite da to rešite? Da ste definisali tako kao što kažete, pojedinačno, to je jedna stvar, ovo oko škole što pričate ja se i dalje ne slažem. Mislim da je to što predlažete, ja vam tvrdim, neizvodljivo i da policija neće moći da postupa u odnosu na roditelje koji su se okupljali ako im se deci, ne daj Bože nešto desilo, okupili se ispred škole, kako ćete vi to da intervenišete? Znači, na nečiji poziv. Napominjem, ne govorim ja o zgradama, znači, nisu u pitanju zgrade, ponavljam, niste me slušali, „Telekom“ je objekat od strateškog značaja i kako ćemo sada kad se neko okupi ipsred „Telekoma“ šta ćete da radite? Ili RTS, ili NIS, ili „Železnica“. To su sve objekti od izuzetno važnog značaja za odbranu zemlje. Dakle, mislim da je ovo loše i ostajem pri stavu, vi ne morate da prihvatite amandman svakako, ali me zanima, vrlo brzo ću imati priliku da vas pitam zašto ne rešavate to onda po osnovu zakona, ako ste već tako rešili da bude. Hvala.
Pravo na repliku, ministar Nebojša Stefanović. Izvolite, ministre.
Pa, dakle ispred ovih objekata nije zabranjeno kretanje. Imate objekte gde je zabranjeno kretanje lica, jer su od posebnog strateškog interesa za, vi znate da u određene objekte ne može da uđe bilo ko. Kroz školsko dvorište može da prođe bilo ko, pored Vlade može da prođe bilo ko, kroz vojnu fabriku, fabriku municije ne može da prođe bilo ko. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ispred.) Sad, šta je definicija ispred? Pa, ima definisano kako se definiše kroz druge tačke ovog zakona, ali mi hoćemo samo da kažemo da oni objekti koji služe za posebni strateški značaj za odbranu Republiku Srbije, zna se koji su to objekti, prosto, ne mogu da budu predmet, ne mogu biti mesto gde će biti okupljanje, jer prosto mogu da ugroze bezbednost Republike Srbije. Vi onda možete uvek da se opredelite, da li želite da se oni okupljaju ispred kasarne, ispred objekta odakle polaze neke specijalne jedinice, jer je i to pravo građana da se okupe, šta ako im deca tamo služe vojsku, itd, a imamo odredbe ovog zakona koje definišu spontano okupljanje, recimo, kao reakcija roditelja na neki događaj, jer roditelji potpuno slobodno mogu da se okupe, jer je to onda spontano okupljanje koje nije definisano. Mi imamo okupljanje koje je neko pozvao, nema šta da ih poziva ljudi ispred škole. Ali, ako se ljudi spontano okupe kao reakcija na neki događaj, to je nešto što ovaj zakon tretira na jedan potpuno drugačiji način. Ali, treba da gradimo takvu vrstu, po meni razmišljanja u društvu, da ispred tamo gde uče naša deca, gde provode vreme, gde žive, nema šta da se dešava u okupljanju. Šta će tamo neko da se okuplja? Pa, onda nema ispred vrtića. Prosto, u čemu je razlika, u tom što ovde idu deca od šest, a ovde od sedam godina. Nema nikakve razlike.
Hvala ministre. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Momir Stojanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Mislim da je ova polemika lišena svake osnove kad je u pitanju okupljanje pred objektima od posebnog značaja za odbranu zemlje. Vi, kao bivši profesionalni vojnik, ja, a i bivši ministar zna da odlukom Vlade se definišu objekti od posebnog značaja za odbranu zemlje. Oni su taksativno pobrojani. U širem smislu, svi su objekti u ovoj zemlji od posebnog značaja za odbranu zemlje, ako tako posmatramo i „Telekom“. Ali, vi dobro znate kao bivši ministar koji su to objekti od posebnog značaja. Odlukom Vlade se definišu objekti od posebnog značaja za odbranu zemlje i na te objekte se misli ovde kada gospodin ministar obrazlaže amandman na ovaj član. Potpuno podržavam ovo što sam upravo hteo da kažem, a gospodin ministar je pre mene rekao, koja je razlika između spontanog okupljanja i okupljanja kada neko pozove, organizovanog okupljanja kada je neko organizator tog okupljanja. Nemaju šta da se protestni skupovi organizuju ispred naših predškolskih, školskih ustanova i potpuno podržavam ovo rešenje u ovom zakonu. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman je podnela grupa od deset narodnih poslanika SDS- Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Očigledno da većina nas ima slično gledanje i što se tiče ovog člana 6. amandmani su nam slični. Naime, naša poslanička grupa je podnela amandman kojim predlaže da se u stavu 2. u članu 6. – pravo na okupljanje može se ograničiti samo ukoliko je to potrebno zbog bezbednosti ljudi i imovine, javnog zdravlja, morala, prava drugih i bezbednosti Republike Srbije. To je regulisano članom 8. Predloga zakona. Zabrana javnog okupljanja ispred zdravstvene ustanove ili škole, ili predškolske ustanove je u direktnoj suprotnosti sa pravom na štrajk, na primer. Zatim, nije jasno kako tačno bi javno okupljanje ispred ovih ustanova moglo da ugrozi bezbednost ljudi i imovine, javno zdravlje, moral, prava drugih ili bezbednost Republike Srbije, što predstavlja osnov za zabranu. Što se tiče druge intervencije u članu, u Predlogu zakona u stavu 3. predviđeno je da je okupljanje zabranjeno na mestima na kojima se održavanjem okupljanja krše ljudska i manjinska prava i slobode drugih, ugrožava moral. Smatramo da je ova odredba uopštena i da je neodređena i da vrlo široka za tumačenje. Zatim, nije jasno koja su to mesta i ko ih određuje. Pored toga, kršenje prava i sloboda ili ugrožavanje morala nije posledica mesta na kome se vrši okupljanje i na kome se organizuje okupljanje, nego načina na koji se organizuju ta okupljanja, što je potpuno odvojeno pitanje. Iz tih razloga smo predložili da se izmeni član 6.
Hvala Reč ima ministar.
Niste u pravu. Dakle, većina, prvo narodnih poslanika, koliko sam ja čuo ne deli vaše mišljenje, iz onog što sam čuo u dosadašnjoj raspravi. Što se škola tiče, većina ljudi smatra da ispred škola i vrtića ne treba niko da se okuplja. Verujem da kada bi smo anketirali građane, kao roditelj četvorogodišnjeg deteta apsolutno ne želim da se bilo ko, pa ni stranka kojoj pripadam, okuplja ispred vrtića. Šta će tamo? To je vrtić, tamo ide moje četvorogodišnje dete, nema tamo ko šta da se okuplja. Ako hoće da ide, nek se okuplja gde god hoće, tu su naša deca. Ta deca mogu samo da se uplaše od veće broja ljudi. Što se tiče štrajka, kada smo kod obustave rada, ako se obustava rada odvija na teritoriji objekta institucije, ona se odvija na radnom mestu, tako kaže Zakon o štrajku. Ako se ti ljudi okupljaju na ulici, na trgu itd. i tako sprovode štrajk, oni onda nisu u toj ustanovi i onda se na njih odnosi javna okupljanja. Dakle, nema nikakve veze sa tim. Ali, i dalje stojim decidirano, ispred škole, vrtića nema okupljanja.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik prof dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, ovaj amandman Pokret za preokret je radio zajedno sa udruženjem sindikata penzionera, sa kojima imamo protokol o saradnji. Da vas podsetim, to je najveća organizacija penzionera sa 300 hiljada članova. Oni su naravno prepoznali u Preokretu ljude koji zastupaju stavove penzionera i oni traže da se ovaj član briše. Zašto? Pa, zato što oni zajedno sa sindikalnim organizacijama nemaju druge, već da traže od Vlade, kroz proteste, svoja prava. Vi kažete - javna okupljanja mogu se održati po pravilu u vremenu između 6 i 24 časa. Šta ukoliko oni odluče da ostanu i posle 24 časa, odnosno da ostanu na ulicama dok ne ispunite njihove zahteve, gospodine Stefanoviću? Ukoliko oni kažu, kao što kaže malo pre jedan policajac koji je pred otkazom, sada ću vam reći šta kaže, kaže - ja sam jedan od onih od 1500 policajaca koji smo pred otkazom. Kako ću i šta ću kada dobijem otkaz, ja ne znam, a moram da prehranim dve kćerkice i ženu koja radi povremeno i na zameni? Šta će taj čovek, koji radi u vašem ministarstvu konkretno kada ostane bez posla? Da ide kući u 24 sata, da mirno spava? Pa, on mora da ostane na ulici, on nema kuda. Dakle, tražimo da se ovaj član briše, jednostavno dovoljna je ustavna odredba da je javno okupljanje slobodno i niko ne može ograničiti vreme i mesto, odnosno mesto u određenim slučajevima. U svakom slučaju, nemojte da ograničavate slobodu okupljanja na vreme, jer jednostavno građani Srbije nemaju drugog izbora osim ulice, gospodine Stefanoviću.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Znam da ste vi sve građane pokušali da isterate na ulicu u vreme vaše vlasti, ali srećom niste uspeli. Nažalost, uspeli ste u slučaju oko 400 hiljada ljudi koji su ostali bez posla i tada vas nije zanimalo šta će oni da rade i njihova deca i njihove žene, šta će da rade posle 24 ili u 6 ujutru ili 7. To vas tada nije zanimalo, tada vam je bilo lepo, vlast, prštalo na sve strane, bilo vam je super. Međutim, prvo zbog nekoliko neistinitih informacija, uopšte se ne radi o 1.500 ljudi, pošto se danima sprovodi jedna besomučna kampanja, tih ljudi je manje od 1.050, ne 1.500, manje od 1.050. Od tih 1.050 negde oko polovine je administracija, pa i ti ljudi isto imaju žene, decu itd, ali su partijski zapošljavani u raznim vremenima i od raznih stranaka, uopšte neću da licitiram kojih. Došlo je vreme da ili građani Srbije, ostali, preuzmu taj teret pa da im namećemo veći porez da bi plaćali njihove plate i izdržavali ih ili da smanjimo broj zaposlenih u javnoj administraciji. Ako mislite da neko voli da sprovodi nepopularne i teške mere, ne voli niko, ali neko mora nekada da preuzme odgovornost u zemlji za teške mere. Znam da to nekada neki nisu imali hrabrosti, niti bi to ikada uradili, ali neko mora da to uradi i u ovom trenutku se nažalost na takav način to mora uraditi. Što se tiče penzionera, ja sam uveren da su ti ljudi najodgovorniji deo našeg društva i oni potpuno razumeju šta je cilj ovog zakona i zato će se isto tako odgovorno i ozbiljno i ponašati. Što se tiče teksta zakona, on kaže – javna okupljanja mogu se održavati, pa umetnuto, po pravili, u vremenu između šest i 24 sata. Dakle, to može biti i drugo vreme. To može biti i tri noću i jedan noću i može biti u pet ujutro. Nisam baš primetio masovna okupljanja oko dva ujutro ili tri ujutru, ali smo i tu mogućnost ostavili kao nešto što građani mogu. Na kraju krajeva, uvek imate mogućnost sudske zaštite i sud na kraju odlučuje da li nešto možete ili ne možete, a ne viši organi izvršne vlasti i zato mislim da je zakon dobar.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo mislim da Zakon o javnom okupljanju ne dodiruje predstavnike opozicije. Teško da bilo koja njihova stranka, a posebno ne organizacija – nevladina udruga kolege predlagača može da okupi 20 ljudi. Oni gotovo imaju više stranaka i organizacija nego birača koji će glasati za njih. Tako da ovaj zakon njih ne dodiruje. Za javno okupljanje je potrebno 20 ljudi. Sumnjam, izražavam sumnju da organizacija koja broji tri člana može da okupi 20 ljudi. Iz tih razloga ne vidimzašto se predlagač toliko upeo, ali kada već priča da je narodu ostala ulica, ja se sa njim slažem. Slažem se da je narodu ostala ulica. Sećam se 2000. godine kada je ogromna energija građana bila uložena u jedne promene, ta ogromna energija građana je potrošena uzalud, ne zato što građani nisu hteli da srede društvo, već zato što su ih oni koji su ih vodili ostavili na ulici bez ikakvih prava, a za to vreme su sebe umesto pocepanih patika, farmerki, ubacili u odela „Armani“ i te neke druge luksuzne marke. Narod su ostavili na ulici a sebe smestili u dvorce. Tako su oni kao neka vladajuća elita počeli da žive kao u bajci, a narod je živeo kao u basni. Dok su oni životarili, grickali jastoge na Maldivima zajedno sa svojim prijateljima tajkunima narod je praznih džepova, praznih stomaka besposlen, ostao bez posla, fabrika, tumarao po industrijskim predgrađima. Zato je narod na ulici i zato se slažem sa predlagačem amandmana da su upravo oni taj narod ostavili na ulici i to treba da bude više nego jasno. Zato verujem da oni nikada, posebno ova organizacija – udruga za obrtaj, neće steći priliku da okupi 20 ljudi koji će podržati takvu opciju. Hvala.
Reč ima narodna poslanici Mira Petrović.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, ja bih htela zbog istine i građana Srbije koji gledaju ovaj program da kažem da taj sindikat na koga se poslednji kolega poziva u žargonu ga svi u gradu zovu – fantomska organizacija. Od 300 hiljada članova samo može da sanja. Prosto, mislim da građani Srbije to treba da znaju, treba da znaju da su zaista penzioneri bili građani Srbije koji su znali šta je to što mora da se uradi za ovu zemlju, što mora da se podnese. Uvek disciplinovano su to radili, te tako smatram da sam prosto htela da skrenem pažnju na neistine koje su se ovde izgovorile.
Zahvaljujem se. Na član 7. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Aida Ćorović, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite gospodine Živkoviću.
A da obezbedite prisustvo ministra?
Ministar je izašao na trenutak.
Da prekinemo na trenutak. Potpuno je besmisleno da govorim ako ministar nije tu. To je osnovno pravilo amandmanske rasprave. Niko drugi ne može da odgovori osim ministra. Niko drugi ne može da odlučuje o tome. Pet minuta pauze. Dva minuta pauze. Sačekaću.
Gospodine Šutanovac, ministar će se vratiti. Izašao je na trenutak ispred sale. Vratiće se vrlo brzo u salu, tako da vas molim da sačekate. Imajte strpljenje. [[Dragan Šutanovac, s mesta: Mogli smo na pauzu.]] Izvolite gospodine Šutanovac, zamislite da je pauza pa prošetajte. Da li još neko osim gospodina Živkovića želi po ovom amandmanu da govori? (Ne.) Izvolite gospodine Živkoviću, ministar je u sali.
Član 7. definiše vreme za javna okupljanja i kaže da se ona mogu održavati po pravilu u vremenu između šest časova i 24 časa. Čim imate u nekom propisu nešto „po pravilu“, to znači bolje da nemate taj član, to znači da može i u nekom drugom vremenu. Ako može i u nekom drugom vremenu, to znači da može od 00 do 24, a ako može od 00 do 24 časa, onda nema potrebe da imate ovaj član. Ovde se daje mogućnost za arbitrarnost, da opet neko odlučuje ko može između 24 i 6 časova, a ko ne može. U obrazloženju za odbijanje amandmana se kaže da ti skupovi mogu biti održavani i u vremenu od 24 do 6 časova, u zavisnosti od prirode i svrhe okupljanja – nova godina, sportski susreti i drugo. Zašto onda stavljate ovaj član u ovaj zakon? To je potpuno besmisleno, osim u slučaju arbitrarnosti. Imate primere koje su dale kolege. Osnovni problem je u tome što ovaj zakon važi za sva okupljanja. Kada ste pričali malo pre o okupljanjima ispred škole, ispred obdaništa, naravno da je moguće okupljanje ispred škole, recimo kada škola pravi sportske igre, kada se pravi gimnazijada, naravno da su to okupljanja. Ne govori se ovde samo o političkim okupljanjima i to je bila primedba na ceo zakon, šta on definiše? Prema tome, da bi ovaj zakon bio rasterećen ove glupe norme koja kaže – može, a ne mora, a ja ću da odlučim kako može, a kako ne može, predlažem vam da brišete ovaj zakon. Imate puno parametara u drugim članovima kojima možete da ograničite skupove.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
U krajnjoj instanci odlučuje sud i sud je taj koji definiše da li nešto može ili ne može. Zašto je ova norma iz policijskog ugla i ugla bezbednosti građana potrebna? Prvo, vi imate normu koja kaže da faktički po pravilu se održava skup od 6 do 24 časa, kada imate i dovoljan broj policijskih službenika koji mogu biti na raspolaganju za obezbeđenje, bez dodatnih troškova za Republiku Srbiju. Kada imate pripravnost od 00 do 24 časa imate mogućnost da svako kome padne napamet u dva noću održi skup i treba da držite jednu celu policijsku brigadu u pripravnosti, da platite više da svi oni koji se ubiše ovde od brige za policijske službenike, da tražimo njihovo dodatno iznurivanje i mučenje itd. Sa druge strane, naravno da imamo vreme u kome je dosadašnje iskustvo pokazalo da zaista nema preveliki broj javnih okupljanja od 24 sata do 6 ujutru, stvarno nema veliki broj okupljanja ljudi u tom periodu. S druge strane, postoji naravno za mesta koja organizuju ugostitelji itd, postoje drugi zakoni koji to regulišu, pa to nije javno okupljanje u tom smislu, pogotovo što javno okupljanje u zatvorenom prostoru više ne podleže prijavljivanju. Naravno da imamo mogućnost da se i vanredno odobri okupljanje nakon 24 časa, odnosno da se ne zabrani, pošto policija ne odobrava, da se ne zabrani okupljanje zato što je to potpuno prirodno i potpuno normalno. Imamo spontano okupljanje, zbog čega smo želeli to posebno da uvedemo, zato što naši fudbaleri, kako su to svi istakli, u tri ujutru mogu da pobede na nekom drugom kontinentu, pa da onda dođe do spontanog javnog okupljanja na ulicama i da to javno okupljanje ne bi bilo nezakonito, onda imamo i mogućnost da se ljudi okupe u to vreme. U svakom slučaju, najveći broj javnih okupljanja po dosadašnjem zakonu su bila od 7 do 23 časa, mi smo proširili od 6 do 24 časa, dakle nova dva sata, veća sloboda i veća širina nego što je bila u vreme od 2000. pa na ovamo, više slobode za okupljanje. Čudi me da neki koji to danas predlažu to nisu predložili sami u izmenama raznih zakona kada su bili sve i upravljali ovom zemljom. Mi smo se pokazali da smo eto za dva sata dali više prava građanima da se okupe, a čak po pravilu, što znači da mogu da se okupe i tokom noći. To do sada nije bilo moguće.
Zahvaljujem gospodine ministre. Po kom osnovu gospodine Živkoviću? (Zoran Živković, s mesta: To vi treba da znate.) Procenjujem po Poslovniku da nemate pravo na repliku, ali videćemo posle gospodina Rističevića. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče vremena okupljanja i mesta okupljanja, to naravno ne zavisi od policije, čak i najmanje od građana. Da ćemo da budemo prvaci u Latinskoj Americi u nekom sportu, to po našem vremenu dođe negde posle 24 časa. Naša omladina, to nekada nije bilo tako, sada počinje da izlazi u 11 sati uveče. Oni su uvek tu u Beogradu i vrlo se brzo okupe, gledajući uživo te prenose zahvaljujući satelitima itd, savremenim komunikacijama, vrlo brzo se okupe u želji da to proslave. Okupljanje se vrši po pravilu do 24 časa, ali eto, ja sam naveo jedan izuzetak spontanog okupljanja, a možda i zakazanog okupljanja, da posle neke velike pobede, poput ove koja je sada bila, osvajanje evropskog prvenstva, gde se sami vaterpolisti zahvaljuju na sjajnoj organizaciji i sjanom navijanju onih koji su imali karte, dakle, u takvim situacijama okupljanje je najverovatnije dozvoljeno i posle 24 časa. Zato stoji ovde da se po pravilu okupljanje vrši do 24 časa, što ne znači da ne može u nekom drugom terminu, a već sam naveo objektivan razlog za to. Recimo, u Kruševcu okupe se uveče na sastanku Udruženja vinogradara. Nezadovoljni time što nisu ostvarili pravo na subvencije, iako se, evo ima kolega koje znaju da su takvi ljudi dolazi kod mene, nezadovoljni zato što nisu dobili subvenciju za zasade do 10 ha. Čuju recimo u prenosu u kasnim večernjim satima ovde da je neko dobio na 50 ha, da nije imao registrovano gazdinstvo u proleće, da nije ispunio uslov, da je to dobio, a da oni koji su ispunjavali sve te uslove nisu ta prava ostvarili. Recimo, oni tako nezadovoljni krenu za Beograd, održe sastanak uveče, oni u takvoj situaciji moraju da predvide da dok dođu oni do Beograda i da prijave to će biti posle 24 časa, posebno ako žele da recimo sačekaju Sveti Trifun rano ujutru itd, da tu bude sveštenik, da se tozareže, da se to po tradiciji obradi itd, oni za to javno okupljanje moraju da odaberu i mesto. Tako policija mora da ima pravo da to okupljanje bude na mestu koje je dozvoljeno, to ne može na privatnom posedu. Policija mora da kaže – izvinite gospodo, mi znamo da ste vi oštećeni, da je neko dobio sva prava na vaš račun, da vi niste dobili nikakva prava u tom smeru, da je neki seljak sa Vračara dobio pet puta više od vas, a da je vama osporeno da dobijete to pet puta manje, shvatamo vaše nezadovoljstvo, možete da dođete i posle 24 sata, ali nikako ne možete da dođete pred vinariju „Živković“, govorim o vinariji, da ne bude replike, jer ona ne proizvodi vino, nema tamo ni za pričest. Kad neko izjavi kako su se služila njegova vina, to su uvozna, uzgred budi rečeno, ukoliko budu želeli da protestuju radnici „Empresa“ zato što je njihov direktor, moj kolega, poljoprivrednik, u nepoznatom pravcu otuđio 138 hiljada flaša vina, gospodine ministre, vi ste ministar policije, bez otpremnice, dokumentacije, itd. nekoj firmi za marketing na konsignaciju, iako ona nema uopšte magacin, i ukoliko oni nezadovoljni tim podatkom da je nestalo 137 hiljada flaša vina, uvoznog vina, vrednih 89 miliona dinara, ukoliko žele da nateraju ministra policije da reaguje, tužilaštvo, oni mogu da se okupe posle 24 časa, jer dolaze iz Trstenika, iz Kruševca, iz Župe, sa Fruške gore, iz Iriga i policija mora da vodi računa o tome da ta udruženja uveče kad održe sastanke mogu svoje članove da dovedu i posle 24 sata, ali da ih upozore – nikako pred onu vinariju, jer to nije javno mesto za okupljanje. Kad već govorimo o Zakonu o javnom okupljanju, najčešće se javljaju oni koji ne mogu da okupe 20 ljudi. Njih moram da upozorim – ne može se stranka praviti od tri člana. Ne može stog sena da čine tri travke. Ne može jezero veličine tri kapi. Ne može stranku da čine tri člana. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Gospodine ministre, pridružujemo se svim poslanicima opozicije koji su danas zatražili da se ovaj član kao takav briše. Naime, vi ste bili mladi, a pretpostavljam da je bar neko iz policije u to vreme radio u policiji, ali, ove godine će biti 20 godina od koalicije „Zajedno“. U to vreme u parlamentu Srbije bili su neki poslanici koji su zabavljali narod i pričali razne stvari, pevali, itd. i ubeđivali tada vođu da imaju zakon po kome je okupljanje od 7 do 23 časa. Šta se desilo onda? Onda se desila jedna mala koalicija, koju su i tad vređali, kao i sad što vređaju poslanike opozicije ovde predstavnici režima, i okupila ogromne mase naroda koji su bili na Terazijama danima, danonoćno. Verujem da je neko od policajaca u to vreme radio, to je bilo krajem 1996. godine, što znači da će biti 20 punih godina. Dakle, zakon je još tad kršen, taj zakon iz 1992. godine. Uz iste aplauze koje slušamo danas ovde, fale samo Raka, Bidža, ali imamo neke druge, atmosfera je slična, vi ste jako zadovoljni, uspevate da nas ubedite da će sad moći i noću, a nismo mogli noću, mogli smo samo do 23, a sada će moći do 24. Druga stvar po pitanju ovog člana, a koja dovodi u besmisao potpuno, to su diskreciona prava onoga ko odobrava odnosno ne odobrava skup. Ako kažete – po pravilu od 6 do 24, znači ne mora da bude tako. Vi kažete da MUP ne odobrava, naravno, to piše i u zakonu, MUP zabranjuje, znači, sužava mogućnosti, što je još lošije. Zato mislim da ovaj član zakona treba da se promeni, jer je i on neprimenjiv, osim ukoliko ne mislite da po Zakonu o policiji šaljete Žandarmeriju, na šta imate pravo, pa da razbijate okupljanja koja su moguća i posle 24 časa.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Razgovarao sam, ima kolega koje su radile u to vreme i koje se sećaju da su tada lajali na njih na ulicama, polivali ih hladnom vodom, gađali kamenjem, itd. Sećaju se tih stvari. Tada su se palile i zgrade, a oni se dobro sećaju tih vremena.
Molim vas, gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete.
Ako pričamo o tim vremena, onda da se čuje i šta kažu policajci, mada je to bilo davno. Naš posao je da gledamo u budućnost.
Molim vas, gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete.
Ima onih ljudi koji ne mogu, koji su zakačeni na retrovizor i ne možete, ne vredi, tu od budućnosti nema ništa. Nema plana, nema programa, nema ničega. Ali, dobro, i to je legitimno. Svako ima pravo da iznese šta misli, ono što ima da ponudi, a građani će se o tome izjasniti. Što se tiče bilo kakvih okupljanja, mi smo ponosni na to što danas, kad su najveći protesti i najveći skupovi i sve što imamo, imate minimalan broj policajaca na ulici. Danas vlast nema potrebe da se štiti Žandarmerijom, nema potrebe da se štiti policijom, nema potrebe da se štiti silom. Naprosto, kad imate vlast koja je spremna da u svakom trenutku raspiše izbore i da proveri poverenje koje ima kod građana, ali i ta opozicija, imaćemo priliku da vidimo ko su ljudi u koje građani veruju, koliko, i ko su ljudi kojima građani ne veruju. Imaćemo priliku svi da se izmerimo politički na izborima. Tada građani kažu da li misle da zaslužujemo poverenje. Tada to ne kaže nijedan ministar, nijedan poslanik, nego kažu građani i oni odluče da li neko zaslužuje da ih predstavlja, u kom telu, sa kakvom snagom i da li je ono što su radili do tada bilo legitimno ili ne. Ali, što se tiče ove vlasti, niti ćemo se grčevito, sa 6% poput nekih u Vojvodini, držati za fotelju, niti nam to pada napamet. Predsednik SNS i ove Vlade rekao je da sa 36% neće da bude predsednik Vlade, dok neki hoće i sa 6% i ne smeta im. Jer, politika nije matematika. Politika je ono što morate da urade za građane, politika je ono što morate da osećate. Ili to možete, ili ne možete. Oni koji bi samo matematički da sabiraju procente i da na takav način grade politiku, nisam siguran da mogu mnogo da donesu građanima Srbije, ali verovatno mogu sebi.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite, imate reč.
Ovo se tiče okupljanja, kada ono nije dozvoljeno, ali je vezano i za prethodni član. Dakle, ova dva člana, ministre Stefanoviću, jesu u vezi. Čovek koji mi se malopre obratio je policajac. Dakle, jedan od onih 500 policajaca, kako vi kažete, koji će ostati bez posla. Oni treba da obezbede ova okupljanja, gospodine Stefanoviću. Ali, pitam ja vas još nešto, gospodine Stefanoviću – kako vi mislite da Ministarstvo unutrašnjih poslova sa 500 manje policajaca poveća bezbednost građana Srbije, kada se već sada građani Srbije osećaju nesigurno? Bio sam neki dan u Subotici, ne mogu da sačuvaju ni šunke, ni kukuruz, biciklo već ne prijavljuju. Smešno je nekim poslanicima Srpske napredne stranke. U opasnosti su njihovi životi…
Gospodine Veselinoviću, nije sada trenutak da pričate događaje sa vaših putovanja. Molim vas da obrazložite vaš amandman.
Ovo je događaj iz života građana Srbije, gospodine Bečiću.
Ali na način kojim vi ovde pravite lakrdiju od Narodne skupštine i od životnih problema građana.
Dakle, gospodine Stefanoviću, evo vezano za ovaj član, odgovorite mi kako će policija sa 500 policajaca manje, koliko kažete, dati veću sigurnost, kada su već sada građani Srbije nebezbedni? Nebezbedna je njihova imovina, stvari, njihova lična bezbdnost, ugrožen im je život i sve ostalo. Kako sa manje policajaca, gospodine Stefanoviću?
Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Naravno da ovo nije imalo bilo kakve veze sa tekstom amandmana, ali ako smo već u duhu te rasprave, ja sam ministar koji vrlo ozbiljno shvata svoj posao. Ja sam obišao veliki broj policijskih stanica i policijskih uprava i bavili smo se i time što se, da tako kažemo, nekada učini i trivijalna stvar, ali za građane važna, a to je, recimo, sitna krađa bicikala i svega ostalog. Razgovarao sam i sa građanima. Recimo, bio sam u Pančevu, to je bila posredna poseta u kojoj smo razgovarali ozbiljno o ovoj temi, zato što je na ovaj način policijska uprava i gospodin Popovac rešio, recimo, jednu veliku krađu, gde smo pronašli 70-80 ukradenih bicikala sa dve neke kriminalne grupe koje su to radile i vratili to građanima. Vi imate statistiku koja je neumoljiva. U vreme kada ste vi bili na vlasti, ti bicikli su se krali mnogo više, krivičnih dela protiv života i tela je bilo mnogo više, razbojništava je bilo mnogo više. Tu nije samo uvek broj policajaca. Prvo, oni ljudi koji rade u policiji, ne rade svi ljudi na istim poslovima i nisu svi istog kvaliteta, a nisu svi ni istog morala. Onako kako su se neki ponašali, ne dao Bog da nas ti više ikada igde čuvaju. To znate i vi. Jedina dobra stvar je što ste prihvatili i što ste smanjili ove brojeve, pa smo sa 1500 došli na 500. Videćemo, naravno, kako će to sve biti na kraju, ali ono što vam ja pokazujem je da su rezultati takvi, da smo mi sada mnogo manje ugroženi nego što smo bili ranije i to građani Srbije osećaju. Odlazim na tribine na kojima razgovaram sa stotinama građana u pojedinim gradovima, razgovaram o njihovoj bezbednosti i oni jasno i otvoreno kažu. Ne kažem da je situacija idealna, ali vam kažem da je bolja nego što je bila. Ja hoću da imamo policajce, ali one policajce koji ne sede sa dilerima i sa njima dogovaraju politiku bezbednosti, već o ozbiljnim policajcima.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Meni je drago što je putopisac predlagač amandmana putovao u Suboticu. Ne znam koliko to ima veze sa radom Narodne skupštine, nadam se da se lepo proveo u Subotici. Nisam siguran da su građani Subotice bili oduševljeni njegovim dolaskom, ali to nije ni najznačajnije za ovaj amandman. Dakle, kada je reč o amandmanu na član 8, predlažem odbijanje, naravno, iz suštinskih, ali i iz tehničkih razloga. Zašto suštinskih? Mislim da niko normalan ne može da prihvati brisanje člana 8. koji precizno reguliše ograničenje slobode okupljanja, ali postoji jedan značajan tehnički momenat, a to je - obrazloženje ovog amandmana je krajnje, i izvinjavam se što ću to reći, nepismeno. Pročitaću samo neke delove. Kaže: „stvaraju se brojne mogućnosti za diskrecijonom procenom“. Evo, ja molim da mi bilo ko u ovoj sali kaže šta znači diskrecijona procena, što stvara osnove za strah organizatora za njihovu „finasijsku egzistenciju“. Dakle, ovakvo obrazloženje predlagača amandmana ne može da se poredi, odnosno nije na nivou ni četvrtog razreda osnovne škole. Iz svih tih razloga, predlažem odbijanje ovog amandmana.
Zahvaljujem se. Reč ima dr Vesna Rakonjac. Izvolite, gospođo Rakonjac.
Naravno, amandman treba odbiti. Dobro je što je gospodin prethodni govornik iz opozicione stranke rekao da je bio u Subotici. Pa, to je u Vojvodini, tamo ste na vlasti već 20-ak godina i prava je sramota da ste od jedne žitnice i bogatog našeg područja zemlje Srbije napravili takvu havariju da ljudi sada moraju da posegnu i ka sitnim i ka krupnim krađama kako bi se prehranili. To je vaše ogledalo i hvala vam što ste rekli da ste posetili Suboticu, da znamo o kojoj se lokaciji radi. Građani Srbije su potpuno bezbedni, imaju poverenja u svoju policiju, tako da verujem da i oni u Subotici imaju poverenja u svoju policiju. Da li imaju u rukovodstvo i Bojana Pajtića, to ćemo videti na izborima. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, replika, narodni poslanik Dragan Šutanovac, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite. (Vesna Rakonjac, s mesta: Zašto? Bojan Pajtić je pomenut.)
Ne znam kako ste, gospođo, došli do pominjanja…
Izvinjavam se, gospodine Šutanovac, pošto gospođi Rakonjac nije jasno. Pomenuli ste DS. Gospodin Šutanovac je ovlašćeni predstavnik DS-a. Pomenuli ste predsednika stranke.
Imenom i prezimenom ste pomenuli Bojana Pajtića, koji nije ni prisutan, niti je nadležan za unutrašnje poslove ikad bio. Znači, razumem taj gnev, tu mržnju koju isijavate zato što 12 ili već 16 godina pokušavate da preuzmete rukovođenje Vojvodinom, što vam nije pošlo za rukom i neće vam ni poći, ali isto tako ne razumem zbog čega, kada govorite o amandmanu koji nema nikakve veze sa Pokrajinskom vladom, niti sa premijerom pokrajinskim, ali nikakve veze, niti je pod ingerencijom Pokrajinske vlade, niti pod premijerom, govorite o premijeru Pokrajinske vlade, vlade koja je napravila najveći iskorak i upravo za Vojvodinu. Vojvodina je postala i po Evropskoj komisiji i po Forbsu… Izvolite. Ne znam sad samo da li ovi što muču, da li njima da odgovaram, ili ovima što viču. Hoćete li biti ljubazni da ih uvedete u red?
Izvolite, nastavite, gospodine Šutanovac. Molim vas, gospodine Šutanovac, od vas se ne očekuju takve kvalifikacije, takve reči svojim kolegama.
Koje kvalifikacije?
Upravo to što ste izgovorili.
Jel slušate vi vaše kolege?
To su i vaše kolege, gospodine Šutanovac.
Ne, vaše stranačke kolege.
Ovde u Narodnoj skupštini, svih 250 poslanika smo kolege. Ako vi razdvajate na vaše, naše, njihove, mislim da imate problem, gospodine Šutanovac.
Ja sam vama, kolega, rekao više puta da se ja plašim kada vi dignete glas i nemojte da vičete na mene.
Ja vičem na vas?
Pa, sada ste vikali. Ja znam vašu prošlost, ja znam i koliko ste vi opasni…
Evo, ja vas molim, gospodine Šutanovac, kad god želite nekoga da uvredite, uvredite mene, ali nemojte svoje kolege.
Evo, da, ne vređam ja nikoga, ja samo želim da kažem da je Vojvodina, uzeli ste mi pola minuta, pod upravo rukovodstvom Bojana Pajtića postala jedna od najboljih regija u celoj Evropi.
Vreme. Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Uzeli ste mi vreme ionako.) Nemojte da vređate vaše kolege, imaćete sve vreme ovoga sveta. Zahvaljujem. Završili smo sa ovim članom. (Vesna Rakonjac, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Niste pomenuti. (Vesna Rakonjac, s mesta: Pomenuo me je lično.) (Dragan Šutanovac, s mesta: Niko nije pomenut. Ne znam ni kako se zoveš.) Gospođo Rakonjac, tu kvalifikaciju koju je rekao narodni poslanik Dragan Šutanovac neću da pomislim za bilo kog narodnog poslanika i neću po tom osnovu da dajem repliku. Zahvaljujem se. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i magistar doktor Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani ministre Stefanoviću, član 9. kaže – Poslove zaštite bezbednosti ljudi i imovine, bezbednosti Republike Srbije, zaštite javnog zdravlja, morala, zaštite prava i druge poslove koji se odnose na održavanje okupljanja obavlja Ministarstvo unutrašnjih poslova i drugi nadležni organi. Dakle, vaše ministarstvo, zajedno sa nadležnim organima lokalne samouprave. Pitao sam vas – kako sa manjim brojem policajaca? Mene su lepo prihvatili u Subotici, dva nova odbornika su pristupila Pokretu za preokret samo proteklih mesec dana u Subotici. To je dokaz o poverenju Pokretu za preokret. Ali, ja vas pitam – da li građani Srbije uopšte imaju poverenje u policiju? Pa, oni, gospodine Stefanoviću, krađu bicikala više na prijavljuju. Čak na nekim policijskim stanicama piše – ne primamo prijave za krađu bicikala. Da li znate to, gospodine Stefanoviću? Dakle, uopšte ne primaju prijave. To je normalno da vam ukrade bicikl, šunku itd. Da li, recimo, gospodine Stefanoviću, ste stavili u proceduru jedan dopis u kome piše, upućeno jednom poslaniku – samo se čuvaj, po besu koji osećaju, neki su spremni na sve, da vas srede, i mene i vas? Ministarska Mihajlović uputila jednom poslaniku.
Poslaniče, Glava II. Posebne odredbe, naziv iznad člana 9. i član 9. brišu se.
Dakle, da li ste, nešto preduzeli, gospodine Stefanoviću, po tom pitanju? Kakva je bezbednost?
Nemojte da se pravite da ne čujete, kada čujete.
Čujem.
E, sada, gde ste ministarku Mihajlović videli u nazivu iznad člana 9. i člana 9. brišu se?
Kaže da Ministarstvo unutrašnjih poslova vodi računa o tom, tom i tom. Da. Zato što građani Srbije nemaju poverenja u ovaj zakon. Dakle, molim vas, gospodine ministre, odgovorite – da li ste stavili u proceduru ispitivanje navoda iz ove SMS poruke?
Utorkom i četvrtkom. Daću ministru da odgovori na pitanje, ali utorkom i četvrtkom kada počnemo sednicu. Zapamtite to pitanje pa ćete ga postaviti. Izvolite, ministre.
Moramo naučiti zakone. Zakon kaže da takvu vrstu kvalifikacija može da uradi i tužilaštvo. Dakle, to morate da naučite. Što se tiče Ministarstva unutrašnjih poslova, nikad nije bio problem da se bilo šta ispita i naravno da nije tačno da građani ne mogu da prijave krađu i bicikla i bilo čega sličnog. Ono što je dobro, što danas građani mogu da prijave krađu bicikla, ali ne prijavljuju krađu novca od hendikepirane dece, ne prijavljuju otimačinu najvišeg nivoa, ne prijavljuju zato što toga nema. Nema krađe radnih mesta, nema krađe fabrika pa ih iseku u staro gvožđe i prodaju budzašto, to se danas ne dešava. Da li su u ukrade neki bicikl? Nažalost, ukrade se. Ali, danas, možete u svakoj policijskoj stanici to da prijavite, kao što ste čuli mi to i rešavamo, rešavamo i te stvari koje nisu od najviše društvene opasnosti, ali i to rešavamo i pokazujemo da policija nije tu samo da rešava najkrupnije slučajeve, već svaki slučaj krađe to je naša uloga u društvu. Što se tiče srpske policije u svim delovima Srbije i u severnoj Srbiji i u centralnoj Srbiji, u svim delovima Srbije, naša policija će se truditi da ispuni svoju ulogu u kojoj je zakon dao. Imamo svake godine istraživanja OEBS-a, to istraživanje se predstavlja početkom godine, da li budu u januaru, da li u februaru, to zavisi od OEBS-a. Videćemo kakvo je poverenje u našu policiju, šta su građani rekli? U svakom slučaju, da li se povećalo ili smanjilo videćemo u narednom periodu, šta građani misle o državi, šta misle o vlasti, reći će na izborima? Na tim izborima videćemo koliko svako od nas vredi i to nije matematika da li imamo nekog odbornika više ili manje, to je podrška naroda. Ako je imate, imate pravo da vladate, ako je nemate, ne treba zadržati fotelje po svaku cenu.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo poslanik Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, ZZS, ZS i SDS. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo poslanik Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodna poslanica Aida Ćorović i zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, podneli smo amandman na član 11. budući da smo u sadržini ovoga člana, u izvesnim delovima prepoznali restriktivni pristup definisanju pravila o javnom okupljanju. Ministre Stefanoviću, kada prepoznamo restriktivni pristup u definisanju pravila o javnom okupljanju onda je to za mene signal da imamo posla sa jednom autoritarnu vlašću. Smatram poštovana gospodo, da ovde treba da obezbeđujemo uslove za razvoj jedne savremene, demokratske države i društva. Reagovali smo na stavove 1. i 3, odnosno stav 1. tačke 1. i 3. U tački 1. organizator okupljanja treba da obezbedi i redarsku službu koja treba da obezbedi sigurnost i prilikom dolaska i odlaska učesnika. Pa, to nije potpuno definisano. Odakle oni dolaze, jer on prati sve njih odakle god da dolaze, poštovana gospodo ili na primer, u tački 3. organizator okupljanja treba da vodi računa o tome da se omogući, nesmetani prolazak vozilima hitne pomoći, što je u redu, policije što je u redu, vatrogasnim vozilima što je redu, ali i vozilima javnog saobraćaja. Pa, ja sam učestvovao na protestima krajem 90-ih, kao student, protiv krađe na izborima, na primer, protiv velikih nepravdi, nije bilo moguće obezbediti funkcionisanje javnog prevoza, a ideja je bila da se blokira javni prevoz. Mi sada ovde stavljamo prepreke i u borbi protiv nepravde i krađe na izborima, na primer, poštovana gospodo. Ja nisam za to. Ja sam za to da ovde stvaramo uslove za demokratiju. Što se tiče vina, poštovana gospodo, o kojima je ovde bilo reči, ministar Stefanović, sigurno zna, predsednik Vlade je prilikom izbora članova Vlade u aprilu 2014. godine o svom trošku častio sve goste u holu Narodne skupštine vinima iz kuće „Vina „Živkovića“ i to sledećim sortama, poštovana gospodo, đerdan, orden i strast, predsednica može da svedoči o tome. Hvala.
O strasti? Nisam slušala sve, samo sam čula ovo o strasti. (Vladimir Pavićević, s mesta: Hoćete li ja još u dva minuta da ponovim?) Ne, nemojte... Reč ima ministar Stefanović.
Pa, u ovom prvom delu svakako smatramo da je važno da se organizuje i redarska služba koja mora da ima neko ko je organizator, moraju da imaju neku odgovornost za dolazak i odlazak njihovih učesnika, pogotovo kada je organizovani prevoz i sve ostale. Dakle, mislimo da je to potpuno normalno. Što se tiče ovog drugog dela, bilo je dileme tu oko javnog prevoza i ja sada u razgovoru sa kolegama, imamo jednu situaciju koja je, recimo, karakteristična za Beograd, a to je tramvajski saobraćaj, jer tramvajski saobraćaj ne može se preusmeri. Vi možete da organizujete preusmeravanje autobuskog saobraćaja i to se uvek i radi, ali problem je što ako zaustavite tramvaj to povlači celu liniju i svi tramvaji na tim linijama svi brojevi, sve staje. Prosto, tu je samo dilema da li zamoliti te ljude da obezbede samo prolaz tramvajskim šinama da tramvaj prođe i time nema nikakve štete naročite, naravno i trolejbuski saobraćaj u skladu sa mrežom, autobus može uvek da se preusmeri i uvek kada se skupe veće okupljanje organizuje uvek se sekretarijat za saobraćaj gradski i saobraćajne policije rade preusmeravanje, samo u tom smislu. Mislim da je ovaj zakon inače takav, duh ovog zakona je takav da je potreban dogovor. Znači, potreban je dogovor, jer ako dogovora nema neće biti nijedna mera koju zakon predviđa pomoći. Ako dogovora ima neće ovo smetati nikome. Shvatam, naravno, i kao neko ko je učestvovao u organizaciji brojih skupova protiv lopovluka, krađe, korupcije i svega ostalog, shvatam da kada se okupi veći broj ljudi, da je nemoguće da kroz tu masu ljudi prođe javni prevoz. To je prosto nemoguće. Niti će se ti ljudi razmicati, pa stalno primicati, razmicati, to je nemoguće. Sada razmišljam kako da omogućimo da opet ne zaustavimo saobraćaj, poput ovog tramvajskog, a da na neki način ne obezbedimo kaznenu meru za nekog ko je faktički odradio svoj posao.
Hvala vam. Na član 11. amandman su zajedno podneli poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Izvolite gospodine Šutanovac.
Gospodine ministre, pre nego što obrazložim amandman da se složim sa vama da imate sreću da u poslednje četiri godine nema potreba da policija reaguje protiv ljudi koji se javno okupljaju iz samo jednog razloga što među tim ljudima nema nikoga ko organizujem rušilačke demonstracije kao što je to bio slučaj, recimo, 2008. godine ili ranije. Nećete me ubediti da je policija ta koja je izazivala nerede na ulicama, a ne oni koji su dolazili. Dali smo amandman na član 11. iz dva razloga. Prvo što se ovde predviđa da je organizator dužan da obezbedi bezbedan dolazak i odlazak sa skupa. Šta znači bezbedan dolazak i odlazak sa skupa? Voleo bih da mi to pojasnite. Ako neko dolazi na skup u Subotici iz Vranja, šta treba organizator da uradi da bi to bilo bezbedno ili kad se on vraća, šta može organizator da uradi da bi to bilo bezbedno. Imajući u vidu da je više nego očigledno da prilikom pravljenja ovog člana, odnosno stava 3. niste konsultovali nikoga iz Ministarstva odbrane, odnosno Vojske Srbije. Kako je moguće da vi ne predvidite, ako već predviđate prolaz javnom prevozu što znači taksistima, znači, ukoliko bude skup ispred Skupštine naiđe taksi vozilo, mi moramo kao organizatori da omogućimo prolaz taksi vozilu, a nigde ne piše prolaz vojnim vozilima. Znači, imate situaciju gde ste rekli da prolazak vozilima hitne pomoći, policije, vatrogasnim vozilima i vozilima javnog saobraćaja. Gde su vam vozila vojske? Pošto vojska nije uključena u ovaj zakon onda nije ni važna, to nema veze. Isto, ako se ne varam, premijera obezbeđuju upravo pripadnici vojske. Kako će oni da prođu? Inače, mislim da je nedopustivo što neki javni saobraćaj, potpuno ja vas razumem za tramvaje, to ne važi za trolejbuse, nije to tema, ali to ako dozvolite vi skup, odnosno ne zabranite, kako mislite da to organizujete. Kako mislite da neki organizator omogući da se par hiljada ljudi pomeri da prođe tramvaj, trolejbus ili autobus?
Hvala. Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Što se tiče rušilačkih demonstracija, pretpostavljam kako su se vlasti ponašale, da je tako reagovao i narod, ali me nećete ubediti da je Ranko Panić nešto uradio čime je zaslužio da bude tako pretučen da od toga umre, nećete me nikad u to ubediti. Prošli put ste pokušali da to relativizujete, neću vam dozvoliti da to uradite ni sada. Taj čovek nije bio kriv ni zbog čega drugog osim što je bio na mestu da je izražavao drugačiju volju od volje vlasti i zbog toga je pretučen na takav način da je od toga umro. To se bogu hvala u ovoj zemlji više ne dešava, a dešavalo se. Takve stvari se nadam da više nikada nećemo videti na ulicama, nikada. Što se tiče policijskih, odnosno vojnih vozila, kada vojna vozila treba da prođu kroz neke demonstracije obezbediće ih policija. Policija će ići ispred, iza njih, obezbediti kolonu i ti ljudi će imati uvek mogućnost da prođu pošto policija obezbeđuje takvu vrstu skupa. Policija je nadležna za sprovođenje javnog reda i mira, osim u slučaju nekih vanrednih, ili nedaj Bože, ratnih situacija, tada vojska, ionako ima glavnu reč u ulozi u odbrani zemlje, ali što se tiče ovih situacija, pošto policija svakako obezbeđuje ove skupove, ona će omogućiti prolazak vojnih vozila. Dakle, to apsolutno nema nikakve veze sa ovim Što se tiče javnog prevoza, nisam siguran da smo doneli najbolje rešenje, evo i sada se konsultujemo, da vidimo šta možemo da uradimo u tom smislu, zato što imate i „za“ i „protiv“. Nisam siguran da je moguće da ovakva norma ostane, a da na takav način rešimo situaciju, ali problem nam je što nemamo nijedan amandman kojim se samo to predviđa. Sada moram da se konsultujem da li postoji mogućnost, da li još uvek imamo poslovničke mogućnosti da prihvatimo samo tu vrstu amandmana i da zamolim predsednicu Narodne skupštine, da možda nadležni odbor samo usvoji ovaj deo, gde se skida reč „javnog prevoza“, pošto je ipak veća sloboda, ako dozvolimo da to ne bude, pa neka se onda gradske službe dovijaju kako će da reše, jer ipak ti skupovi ne traju toliko dugo, jer ovako bi mogli da dođemo do povrede nekih prava.
Na član 11. intervencija? (Nebojša Stefanović, s mesta: Da.) Da li sam dobro razumela, na ovaj član, ministre? (Nebojša Stefanović, s mesta: Na stav 3. Na stav 1. tačka 3.) Mogu amandmani pre i posle da se usvajaju, pa da se ide na redakciju i da onda odbor da novi amandman kojim će da reši ovo pitanje, pa ćemo tako nešto.
Da da tehničku ispravku. Mogu li ja da predložim?
Može. Poslaniče Pavićeviću, sada ćemo vas zamoliti da nešto uradite.
Ako možete, ja bih vas zamolio da date tehničku ispravku vašeg amandmana na član 11. Dakle, da tamo stavite faktički – tačka 3. menja se i glasi, taj deo bismo mogli da prihvatimo, da se omogući nesmetan prolazak vozilima hitne pomoći, policije i vatrogasnih vozila, pošto ste vi ipak u 9,45 predali amandman, mislim da je to u redu.
Na član 11. amandman su zajedno podneli poslanici Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Poštovani poslanici, saglasno članu 27. i 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova. Na član 12. amandman je podneo poslanik Janko Veselinović. Da li želite reč? (Da) Izvolite.
Ministre Stefanoviću, nadam se da ćete prihvatiti i neki amandman Pokreta za preokret i da nećete praviti diskriminaciju na bazi toga što gospodin Vučić pije vino vinarije „Živković“, odnosno kuće vina „Živković“ …
Pošto mi nismo EPP, znači nemamo komercijalni deo, ja vas molim da nikoga ne oglašavate ovde i da ne pravite reklamu. Znači, vratite se na amandman. Vratiću vam vreme čak, ali bez reklame, molim vas. Ne znam kako to da sankcionišem.
Predsednice, toliko reklama za vino, svoje vino je dobio gospodin Živković, da mu nikakva više reklama ne treba, dakle, iz klupa SNS. Da se vratimo na amandman na član 12, gospodine Stefanoviću, dakle da Udruženje sindikata penzionera sa 300.000 svojih članova, članica, FERPA jedino udruženje penzionera, članica FERPA Evropske organizacije udruženja penzionera i starih lica, bez obzira kako se neki iz PUPS-a upinjali da im ospore tu masovnost, jeste podnelo amandman, odnosno oni smatraju da je prijava od pet dana preduga za prijavljivanje skupova u nekim slučajevima. O tome su govorili i neki poslanici. Imate jednostavno situacije, ne samo spontano okupljanje, ministre Stefanoviću, nego jednostavno kada morate reagovati na neke događaje kada je pet dana kasno. Recimo, moguće da će biti još nekih smanjenja penzija, verovatno i plata, pošto se budžet ne puni zbog toga što nećete da oporezujete tajkune, nego samo pokušavate na grbači najsiromašnijih da napunite budžet, moguće da će biti potrebe i za takvim protestima. Zbog toga bi bilo bitno, ministre Stefanoviću, da pre svega, ovaj zakon je manjkav i on kao ovakav ne može ni da prođe, ali da ste vodili računa i o tim rokovima, prijavljivanja skupa, odnosno vremena određenog za početak održavanja okupljanja i u tom smislu smatram, kada bude nova vlada, pošto ste vi praktično bivša Vlada, pravila novi zakon da treba da vodi računa o tome.
Reč ima ministar.
Pre svega ovo je Vlada, baš koja je poštedela one najsiromašnije i što se penzionera tiče, 61% onih penzionera sa najnižim primanjima, nije im dodirnuto nijedno primanje ni za dinar, samo im je povećano, najnovijem povećanjem penzija. Kako je najavio predsednik Vlade, ako naši pokazatelji budu ovako dobri, kako u januaru očekujem da se nastave, imaćemo još jedno povećanje penzija i plata, ne znam za koliko, ali svakako ćemo imati i ove godine povećanje, ali ovog puta na realnim osnovama, tako da ljudi znaju da će nastaviti da ih primaju, a ne tako što će strahovati da li će ih sledećeg meseca biti ili neće biti. Tajkuni su, dok ste vi upravljali ovom zemljom, bili u stvari pravi gospodari ove zemlje. Oni su bili ti koji su donosili sve propise, oni su bili ti koji su bili gazde, a građani su bili ti koji su primali onaj drugi deo po leđima. Dakle, oni su, dok su građani postali siromašniji, oni su postajali bogatiji. Sada vidim nešto se bune tajkuni, oni vode neke proteste, oni plaćaju medije, oni utiču na to da ljudi imaju, da pokušavaju da stvaraju takvu atmosferu u javnosti. Zašto? Izgubili su svoje privilegije. Nemaju više novca. Što se tiče okupljanja, prijava se podnosi pet dana da bi ljudi imali vremena da urade svoj posao, ne može se za dan ili dva organizovati bezbednosna procena, ne može se obezbediti dovoljno ljudi koji treba da dođu da obezbede skup, ne može se obezbediti adekvatna sudska zaštita. Morate da ostavite dovoljno vremena da se u nekom postupku donese odluka prvostepena, drugostepena, sudska zaštita, kako mislite da to uradimo u pet dana, ili mislite da se ne radi posao, pa da bezbednosne procene pišemo za sat vremena, da ljudima odobravamo, odnosno zabranjujemo skupove u roku od dva sata, pa to je nemoguće. Postoje rokovi koji su propisani ovim zakonom, koji štite građane. Drugo, svako ko dobro planira, ako to nije spontano okupljanje, naravno, svako ko dobro planira ima sasvim dovoljan rok.
Hvala. Reč ima Mira Petrović.
Hvala poštovana predsedavajuća. Ja bih htela samo da naglasim da mi iz poslaničke grupe PUPS-a se ne upinjemo da osporimo registrovanje sindikata, mi smo samo hteli zbog istinitosti da kažemo da njih ima malo, da li je to petoro, desetoro i petnaestoro, u svakom slučaju je daleko od hiljadu. Ne govorim o stotinama hiljada koji su se ovde pominjali, prosto smo hteli da skrenemo pažnju da oni ni u kom slučaju nisu reprezenti i zaštitnici penzionera. Znači, oni su se sada pojavili, imaju neku svoju priču, vrlo ih je malo, niko im to ne spori, ovo je demokratija, ali radi istinitosti treba znati, da se zna ko se u ovoj državi bavio penzionerima najiskrenije, zna se takođe, da su penzioneri populacija koja ne pravi nerede, da oni ne izlaze na ulice, ne blokiraju saobraćaj, prema tome nemojte ih uzimati tamo gde ne treba.
Reč ima Stefana Miladinović.
Hvala vam predsednice. Ja se javljam po amandmanu kolege Janka Veselinovića, još jednog u nizu amandmana – briše se, o kojima danas raspravljamo. Naime, MUP je tokom javne rasprave prihvatilo od strane reprezentativnih sindikata predlog da se rok za prijavu smanji sa osam na pet dana. Smatram da je to rešenje ispravno. Ono što želim da istaknem danas, kao zaključak jeste, da iako duboko verujem da je kolega Veselinović i iskusan pravnik i vredan poslanik, prosto stičemo utisak da ovi amandmani jesu ništa drugo nego takmičenje sa kolegom Pavićevićem, koji je zapravo najbrojniji kada je u pitanju predlaganje amandmana u parlamentu i verujem da je do kraja mandata u tom smislu nedostižan. Hvala.
Na član 12. amandman su zajedno podneli poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov i Vesna Martinović. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, nastaviću samo diskusiju na ovu temu, s tim što sam ja podneo amandman ne da se briše, već sam preciznije definisao pod kojim uslovima se može skup odobriti i ranije. Naime, zbog građana, dakle, vi ste članom definisali da se skup prijavi pet dana ranije. Sa prvim i sa drugim članom nemam nikakav problem, dobro su definisani i ja bih to apsolutno prihvatio. Treći stav ovog člana, koji definiše da se skup prijavljuje pet dana pre održavanja bih promenio da može pod izuzetnim uslovima, uz dobro obrazloženje, prijaviti i 48 sati ranije. Dakle, moj amandman je vrlo precizno definisan. Pročitaću ga – iz naročito opravdanih razloga prijavu je dopušteno podneti najkasnije 48 sati pre početka održavanja javnog skupa. Dakle - pod naročito opravdanim razlozima. Mislim da, ministre, pored toga što treba voditi računa o bezbednosti, iz tog ugla ja razumem da je pet dana za policiju dovoljno da organizuje bezbednost jednog skupa. Međutim, zakonom moramo voditi računa i o efektima jednog okupljanja i o onim ljudima koji taj skup organizuju. Pa, ako nešto organizujemo za pet dana, kakav skup, da li može imati iste efekte kada se organizuje za pet dana ili za dva dana? Postoje određeni razlozi kada skup treba organizovati odmah, da bi postojali neki efekti. Kada određena grupa ljudi želi da odreaguje na određene stvari i mora da organizuje skup za dva dana da bi imao nekog efekta. To je javno okupljanje i to je sloboda javnog okupljanja. Mi čak ne dajemo, odnosno ja ovim amandmanom, puno pravo da pod svim uslovima vratimo na staro i kažemo - za 48 sati može da se prijavi skup, već vrlo precizno definišemo da je to moguće iz naročito određenih razloga. Molim vas da razmislite o ovome i da usvojite amandman.
Hvala. Reč ima ministar.
Mi, po sadašnjem zakonu, važećem zakonu, odnosno zakonu koji je suspendovan, imamo rok od osam dana. Mi ga sad smanjujemo na pet dana. Šta je problem? Evo, recimo, vi prijavite skup 48 sati ranije i za 24 sata vam se obrati organ MUP-a i kaže – nisu se stekli uslovi, zabranjujemo vam skup. Vi ste žalite u narednih nekoliko sati, žalite se sudu i sud vam tek za 48 sati, recimo, donese. Znači, vi ste već 24 sata posle onog roka kada ste hteli, imate mogućnost da vam sud odobri okupljanje. Dakle, vi imate već nemogućnost da ostvarite svoje zakonsko pravo, plus što je prvi stepen je organ unutrašnjih poslova, drugi stepen je ministar i treći stepen sud. Dakle, tu prođe realno tri dana dok ne dobijete odgovore na vaša pitanja, što znači da vi već tim niste zaštitili podnosioca prijave skupa i on, čovek, može da dođe da zbog sudske zaštite, da dođe u situaciju da prijavi skup 48 sati ranije, ali da ne dobije odgovor u tih 48 sati, da ne može da održi skup. Drugo, zaista, ja molim ljude da razumeju. Ako je to veći skup, vi morate da obezbedite dovoljne policijske snage koje će obezbediti taj skup. Te policijske snage nisu uvek npr. u Beogradu, ako je skup u Beogradu. Treba organizovati prevoz tih ljudi, planove njihovog angažovanja, sve ostalo. Drugo, morate da organizujete javni red i mir, preusmeravanje saobraćaja, sve to, i naravno bezbednosnu procenu koja mora da traje bar 24 sata u nekim izuzetnim slučajevima. Dakle, treba vam vreme da prikupite od BIA, od kriminalističke policije, Policijske uprave za grad Beograd, vojnih službi, sve informacije koje ukazuju na to da li postoji bezbednosna smetnja, teroristički akti i sve ostalo. Dakle, kompleksna je materija i bez obzira što ja razumem vašu dobru nameru, nemoguće je.
Hvala. (Dejan Nikolić, s mesta: Da li ima pravo po amandmanu?) Nemate više vremena. Vreme je potrošila i grupa ovlašćeni. Na član 13. amandman je podneo poslanik Janko Veselinović. Na član 13. amandman je podneo poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Suština ovog amandmana je da se u članu 13. u stavu 1. tačka 3. obrišu reči: „i drugi skupovi koji su…“, znači, on glasi: „državne svečanosti i jubileji, i drugi skupovi koje organizuju državni organi“. Mi tražimo da se izbriše taj deo: „i drugi skupovi koje organizuju državni organi“, zato što to opet daje onu mogućnost arbitrarnosti. Državni organ može da organizuje svašta. Imali smo 2008. godine skup koji se zvao „Kosovo je Srbija“. To je skup sa najvećim nasiljem na ulicama Beograda u zadnjih 10 godina, a organizovan je od državnih organa. Podržali su skoro svi. Ali, posledice tog skupa imamo i dan danas. Bila je ljudska žrtva. Bilo je uništavanje objekata po Beogradu, diplomatski i spoljno-politički problemi još i dan danas stoje iz tog vremena. Prema tome, nema nikakve potrebe da se ne stavi, odnosno da državni organi dobiju tu zaštićenost od obaveze prijavljivanja skupova. To neće, naravno, nikako da uspori održavanje tih skupova, da poskupi, da komplikuje, na bilo koji način da ometa održavanje tih skupova. Samo će i ti skupovi, ako budu prijavljeni, ući u zakon, odnosno njihovo održavanje će biti po zakonu i znaće se ko je za šta odgovoran, kao što se zna kod svih drugih skupova, tako da to nije ništa što ima veze sa aktuelnom vlašću ili što ima veze sa nekim cepidlačenjem oko detalja. Ne, mislim da je ovo vrlo važna, suštinska stvar.
Hvala. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Aida Ćorović. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS, ZS. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem. Član 13. reguliše ko ne mora da prijavljuje skup. Mi smo amandmanom intervenisali na ovaj član u cilju preciziranja, i to naročito tačke 3. u stavu 1. Prema rešenju predlagača zakona nijedan državni organ nema obavezu da prijavi javno okupljanje koje ima karakter državne svečanosti, jubileja ili drugog okupljanja. Problem koji ovo rešenje nosi je taj što je lista državnih organa veoma dugačka, a pored toga nije jasno šta se podrazumeva pod drugim okupljanjima. Zbog toga smatramo da oslobađanje od obaveze treba da se odnosi samo na najviše državne organe, a druga okupljanja treba da su u vezi sa nadležnošću državnih organa. Pored toga, amandmanom intervenišemo i na tačku 4. istog stava, predviđajući da se pod spontanim, mirnim okupljanjem, koji predstavljaju reakciju na neki događaj, mogu smatrati i okupljanja u toku tog događaja, a ne samo nakon događaja, kako je predviđeno u Predlogu zakona. To bi u praksi moglo da bude npr. okupljanje više od 20 ljudi na određenom mestu radi praćenja određenog sportskog događaja, jer sportski događaji traju određeni vremenski period, u toku kog može da dođe do okupljanja, a ne da se čeka da se završi. Amandman je odbijen sa obrazloženjem da su predlogom koji je dat u Predlogu zakona obuhvaćeni svi organi koje smo mi naveli u amandmanu. Pa, oni jesu obuhvaćeni, u tome jeste problem, što je lista koja je data u Predlogu zakona mnogo duža od one koju mi predviđamo u amandmanu. Mi predviđamo da se ona suzi.
Hvala. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vladimir Orlić, Dušica Stojković, Aleksandar Marković i Nenad Nikolić. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić-SDS, ZZS, ZS zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 13. doda novi član 13a. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, predložili smo da se posle člana 13. doda član 13a koji bi glasio: „Mirno okupljanje bez prijava dozvoljeno je u Beogradu na Trgu Nikole Pašića“, to je prvi stav. Drugi stav: „Organizator okupljanja o mirnom okupljanju iz stava 1. obaveštava Ministarstvo unutrašnjih poslova, organizacionu jedinicu nadležnu za mesto okupljanja najkasnije u roku od 24 časa od časa održavanja skupa“. Ovo smo podneli iz prostog razloga što smatramo da je tradicija sindikalnog okupljanja na Trgu Nikole Pašića u Beogradu nešto što traje i da je potrebno da to bude prostor na kome se može slobodno, bez prijave, samo uz prethodno obaveštavanje, organizovati mirno okupljanje sindikalnih aktivista, pa se nadam da ćete ovo prihvatiti, gospodine ministre.
Narodni poslanici Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Aleksandar Jerkov i Vesna Martinović, zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 13. doda novi član 13a. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Dejan Nikolić, jeste li vi podneli amandman? (Da.) Izvinjavam se.
Poštovani ministre, moj amandman se ne razlikuje značajno od kolege koji je upravo govorio o ovom amandmanu, s tim što je tehnički drugačije definisan da se doda novi član 13a. Ja sam mišljenja da glavni grad, koji je centar okupljanja, jer preko 90% svih mirnih javnih okupljanja jeste u Beogradu, treba da ima određeno mesto na kojem je moguće organizovati skup, podvlačim, miran skup bez dodatne birokratije, bez prijavljivanja i mislim da jeste dobro mesto Trg Nikole Pašića, zbog svog geostrateškog položaja. Zapravo, ko tamo organizuje skup ne računa na veliki broj, na masovne skup od recimo desetine hiljada ljudi. Znači, radi se o jednom skupu sa manjim brojem ljudi, podvlačim, miran skup i da je to dobro mesto zbog geostrateškog položaja, zbog simbolike da glavni grad treba prosto da ima određeni prostor gde je takve skupove moguće održati. Zato smo podneli ovaj amandman. Još jednom, mislimo da je Trg Nikole Pašića dobro mesto za održavanje takvih skupova i mislim da treba da razmotrite i da usvojite ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Jedan od razloga zašto je aktuelni zakon, odnosno prethodni zakon bio proglašen neustavnim bio je jer su u njemu bile norme koje predviđaju mesta na kojima je dozvoljeno okupljanje. Ustav, odnosno Ustavni sud je veoma jasan u svojoj izreci gde kaže da se zakonom može samo ograničiti mesto okupljanja, nikako propisivati gde je dozvoljeno okupljanje. Mesta koja su dozvoljena za okupljanje može eventualno da, u skladu sa zakonom, definiše organ lokalne samouprave, odnosno da i on definiše mesta na kojima nije dozvoljeno okupljanje. Znači, zakon ne može da tretira materiju gde je dozvoljeno okupljanje, jer ako imamo slobodno okupljanje onda je okupljanje dozvoljeno svuda. Što se tiče prijave. Dakle, mi bismo neke građane onda doveli u neravnopravan položaj. Ne možemo ostaviti u Novom Sadu da se svuda prijavljuju, u Beogradu se ne prijavljuje, u Nišu, u Leskovcu, u Subotici, itd. Dakle, moramo imati jedinstven zakon. Imamo nešto što je potpuno jednako, važi. Shvatam vašu nameru, ali to bi onda bio prostor i za različite zloupotrebe, onda bi osim sindikalnih aktivista to koristili svi, a ako ne mora da se prijavi, a organizujete skup neke druge vrste, posle će pitati zašto niste, šta jeste. Ako policija nije reagovala, zašto nije reagovala. Naprosto zbog toga.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i magistar dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dakle, član 14. govori o prijavi koja se podnosi kod organizovanja skupa i kaže: „Prijava iz člana 12. ovog zakona sadrži, pa pod jedan: ime, prezime, broj lične karte, putne isprave ili drugog identifikacionog dokumenta, itd. Pod dva: ime prezime, broj lične karte, putne isprave ili drugog identifikacionog dokumenta i kontakt telefon vođe okupljanja i odgovornog lica redarske službe“. Mi smo predložili da tačka 2. glasi: „ime, prezime, broj lične karte, putne isprave ili drugog identifikacionog dokumenta i kontakt telefon odgovornog lica redarske službe kao i lica za kontakt ukoliko ga je organizator odredio“. Predložili smo da se tačka 6. briše, koja kaže: „podatke od interesa za bezbedno i nesmetano održavanje okupljanja“. U stavu 3. na kraju rečenice smo dodali, a stav 3. glasi: „Ako prijava ne sadrži podatke iz stava 1. ovog člana, nadležni organ određuje rok od 12 časova za dopunu prijave“, a mi dodajemo: „od časa dostave obaveštenja o potrebnoj dopuni. Obrazloženje je sledeće: „U stavu 1. člana 14. predviđene su obavezni elementi prijave, budući da se u stavu 3. navodi da će nadležni organ tražiti dopunu prijave ukoliko nisu uneti svi podati iz stava 1.“ Amandmanom predlažemo da podaci o licu za kontakt tzv. „vođe“ okupljanja, kako ga vi nazivate, budu obavezni elementi prijave samo ukoliko ga je organizator odredio. Organizator ne mora odrediti ovo lice, a prema strukturi prijave zaključuje se da podaci o tom licu uvek moraju biti uneti. Predlažemo i brisanje tačke 6) koja predviđa da u prijavi moraju biti uneti podati od interesa za bezbedno i nesmetano održavanje skupa. Ovakva odrednica, mislimo, je preširoka i nije jasno šta se pod tim podacima podrazumeva, a pored toga kako bi organizator mogao da zna koji su to podaci od interesa za bezbedno i nesmetano održavanje skupa. Budući da je ova odrednica nejasna i podložna širokom tumačenju, smatramo da bi to moglo da otvori moguće zloupotrebe i dovede do zabrane okupljanja pod geslom…
Vreme, kolega Bradiću.
… da prijava ne sadrži sve potrebne podatke ili da nije adekvatno popunjena.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Blagoje Bradić, s mesta: Ja.) Izvolite. (Blagoje Bradić, s mesta: Da li mi je isteklo vreme?) Isteklo vam je vreme i još smo ga i produžili. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Član 15. definiše nekoliko stvari, ali na šta smo mi stavili amandman, odnosno dali amandman: „Ako nadležni organ utvrdi postojanje razloga iz člana 8. ovog zakona“, a član 8. ovog zakona definiše ograničenje slobode okupljanja, odnosno kada okupljanje nije dozvoljeno, „donosi se rešenje kojim se ne dozvoljava održavanje okupljanja“. Mi smo stavili amandman, ne znam zašto je odbijen, u kome se kaže: „donosi se obrazloženo rešenje“. Ja ne vidim kako će bilo ko u MUP-u da donese rešenje o bilo čemu, ako nema obrazloženje. Koliko znam, a verujem da je tako i sada, rešenje o bilo čemu se donosi uz određeno obrazloženje i mislim da je to kao takvo neophodno učiniti u ovoj situaciji i da građani koji su podneli zahtev za održavanje mirnog skupa, koji su dobili negativan stav, znači zabranu, dobiju obrazloženje zbog čega je tako, a ne da oni sami tumaraju u mraku, razmišljajući šta se dešava i zbog čega ne mogu da se okupe. Mislim da je ova stvar dosta prozaična, ali predstavlja odnos MUP prema građanima koji žele da se okupe i koji mogu zbog, recimo, dolaska nekog stranog državnika taj dan ne mogu da se okupe i da im se kaže zbog toga i toga ne možete tad. Ovako daje se jedna sloboda, daje se diskreciono pravo, bez obrazloženja. Znam da to tako vole u policiji, ali verujte mi da nije dobro. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Ali, po zakonu svako rešenje ima dva sastavna elementa. To su izreka i obrazloženje. To mora po zakonu. Nije važno koji organ donosi rešenje. Rešenje to ima kao sastavni deo. Nema potrebe da to pišemo ovde. Naravno, da ne postoji rešenje u kome nema obrazloženja. Nemate takvu vrstu rešenja. Rešenje i imate izreku rešenje i potpis. To ne postoji. Nijedan državni organ ne može da ga izda po zakonu. Obrazloženje je sastavni deo rešenja. Ono mora da ga ima. (Dragan Šutanovac, s mesta: Po kom zakonu?) Po Zakonu o opštem upravnom postupku, prosto je tako.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, vredno je pohvale kada ministar tokom rasprave uvaži snagu argumenta i odluči da prihvati jedan amandman, za koji je prethodno tvrdio da ne može da bude prihvaćen i to ja mislim uprkos volji većine narodnih poslanika. Ovde mi je važno da kažem, veliko će im biti zadovoljstvo kada u Danu za glasanje budem prisustvovao ovde, toj jednoj sceni da narodni poslanici Srpske napredne stranke, svi redom glasaju za amandman na član 11, koji smo mi podneli, sa ovom tehničkom ispravkom, ministre Stefanoviću. Vredno je iz zahvalnosti koleginici, narodnoj poslanici Stefani Miladinović koja je uprkos tome što ona deluje se pozicije vlasti, a ja sa pozicije opozicije, ovde uvažila jedan šampionski duh nas narodnih poslanika opozicije i čestitala na broju podnetih i prihvaćenih amandmana, gospodine Neđo Jovanoviću. Sada imam predlog gospodine Stefanoviću da prihvatite i naš amandman na član 15. Tiče se jedne preciznosti oko prijave okupljanja, odnosno rešenja da se ne dozvoli skup. Dakle, u stavu 2. člana 15. piše – da je rok za donošenje rešenja iz stava 1. o tome da se ne dozvoljava okupljanje, mora da se donese najkasnije 96 časova pre prijavljenog vremena za početak skupa, a mi smatramo da bi bilo i bolje i preciznije, vidim da gospođa Ljubičić takođe odobrava sada ovde, da bi najbolje bilo da stoji sledeća formulacija – rok za dostavljanje organizatoru rešenja iz stava 1. ovog člana, je najkasnije 96 časova, pre prijavljenog vremena za početak skupa. Mislim da bi to bilo jedno rešenje protiv koga niko ovde ne bi mogao da glasa ni u Danu za glasanje, a ni od vaših saradnika ovde. Hvala vam poštovana gospodo.
Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Sve bi to bilo dobro da nema onog dovitljivog duha našeg naroda, pa onda organizator nestane i ne možete više da ga nađete nigde, nikako, ni po koju cenu i on kaže – ja nisam primio nikakvo rešenje, meni ništa nije uručeno i on čovek nestane i nema mogućnosti. Time bismo malo izvrdali rešenje o zakonu. Drago mi je da ste primetili da postoji ogroman demokratski duh ove Vlade, koja dozvoljava i prihvata amandmane narodnih poslanika koji deluju sa pozicije opozicije i takva vrsta delovanja prihvaćena od strane većine, koja to može da podrži. Tako nešto ranije nije bilo. Hvala vam na tome.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre, naravno i ja ću se pridružiti čestitkama opoziciji, koja konačno shvata kvalitet vladajuće većine i njenih amandmana. To je jedan progres veliki u odnosu na ono što je do sada bilo i zaista opozicija ima jednu edukativnu dimenziju rada koju treba u svakom slučaju poštovati, naročito kroz delovanje uvaženog kolege Pavićevića. Međutim, ono što se tiče njegovog amandmana se ne može prihvatiti, barem kad seto posmatra čisto pravno. Nijedan jedini procesni zakon, pa i ovaj deo zakona o kome raspravljamo, koji je procesno-pravne prirode, ne može sadržati rok za dostavljanje, imajući u vidu da je dostavljanje u svim procesnim zakonima i u Zakoniku o krivičnom postupku i o Zakonu o parničnom postupku i svim drugim procesnim zakonima, najproblematičniji deo procesnih instituta, odnosno primene procesnih instituta. U roku od 96 časova nekom nešto dostaviti je iluzija. Iluzija ne samo zbog onoga što je rekao ministar Stefanović, već zbog toga što postoji jedna obavezna norma tamo gde nemamo onoga kome se nešto dostavlja, ističe se na oglasnu tablu, mora da stoji na oglasnoj tabli osam dana. Postavlja se pitanje od kog roka? Tako da će ovaj rok od 96 časova u svakom slučaju biti prekoračen. Prema tome, imajući u vidu da stranka kojoj pripada uvaženi kolega Pavićević ima vrsne pravne savetnike, trebalo je malo pitati, raspitati se, pa onda predložiti amandman. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, član 15. govori o situaciji kada dođe do odbijanja zahteva za održavanje skupa i on kaže – ako nadležni organ utvrdi postojanje razloga iz člana 8, a član 8. govori kada okupljanje nije dozvoljeno, donosi rešenje kojim se ne dozvoljava održavanje okupljanja. Rok za donošenje rešenja iz stava 1. ovog člana je najkasnije 96 časova, pre prijavljenog vremena za početak skupa. Protiv ovog rešenja iz stava 1. dozvoljena je žalba. Žalba ne odlaže izvršenje rešenja. Mi smo predložili da umesto 96 časova piše 24 časa od podnošenja prijave. Prijava se prema rešenju predlagača zakonski podnosi najkasnije pet dana ili 120 časova, pre održavanja skupa. Ukoliko se ostavi mogućnost da se o prijavi odluči najkasnije 96 časova pre održavanja skupa, organizator okupljanja će doći u situaciju da 24 časa pre održavanja skupa još uvek ne zna da li je okupljanje dozvoljeno ili ne. Ako se tome pridoda da je rok za žalbu 24 časa od prijema rešenja MUP-u, a žalba ne odlaže rešenje i da je rok za odlučivanje po žalbi 24 časa, u praksi se može desiti da MUP uvaži žalbu i dozvoli okupljanje upravo na dan kada je okupljanje bilo predviđeno, ali je ono zbog rešenja otkazano. Dakle, rokovi koje ste postavili za odlučivanje i rokovi za ostvarivanje prava zaštite su loše definisani onemogućavaju bilo kakvu pravnu zaštite, te vas molim da prihvatite ovaj naš amandman.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Aida Ćorović. Da li neko želi reč? Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Ivan Karić i mr. dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Znači, član 16. govori o pravnoj zaštiti i kaže – da se žalba podnosi Ministarstvu unutrašnjih poslova u roku od 24 časa od prijema rešenja nadležni organ iz stava 1. ovog člana, misli se na Ministarstvo, odlučuje po žalbi bez odlaganja, najkasnije u roku od 24 časa od prijema žalbe. Protiv rešenja iz stava 2. ovog člana može se pokrenuti upravni spor pred nadležnim sudom. Mi smo predložili da ovaj član glasi – žalba se podnosi upravnom sudu u roku od 24 časa od prijema rešenja. Upravni sud odlučuje po žalbi bez odlaganja, najkasnije u roku od 48 časova, od prijema žalbe. Članom 16. Predloga zakona uređena je pravna zaštita, s tim što ovakvo rešenje ima niz manjkavosti o žalbi na rešenje kojim se zabranjuje okupljanje. Dakle, kojim se ograničava sloboda okupljanja odlučuje Ministarstvo unutrašnjih poslova. Pored toga, imajući u vidu koji je prethodno određeni rok za donošenje rešenja na koji se podnosi žalba na 96 sati i rokove za podnošenje i odlučivanje po žalbi od pravne zaštite ne ostaje ništa, jer to u praksi može da znači da se odluka o žalbi donosi na dan kada je inicijalno bilo zakazano okupljanje, čak možda i posle toga. Na sve to još se i predviđa da se protiv rešenja po žalbi može pokrenuti upravni spor. Upravni spor nema više nikakvog značaja u ovakvoj situaciji. Smisao pravne zaštite je da organizator okupljanja pravnim sredstvima zaštiti svoje pravo na okupljanje pre termina u kome je okupljanje zakazano. Iz navedenih razloga predlažemo efikasniji mehanizam i nadamo se da ćete prihvatiti naš predlog.
Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Po Zakonu o opštem upravno postupku mi smo u obavezi da imamo drugostepeno odlučivanje. Dakle, dvostepeno odlučivanje i vi faktički morate prvo da se žalite organu koji je doneo odluku, a onda imate pravo na žalbu sudu. Mi ne možemo da odlučujemo. Dakle, ovim zakonom ne možemo da definišemo, uređujemo rad sudova, odnosno vreme u kojem će oni donositi odluku, jer bi time faktički rušili njihovu nezavisnost. Oni imaju zakone po kojima rade i sud i u tom slučaju potpuno je samostalan u svom nezavisnom odlučivanju. Mi imamo ovaj ovde model koji smo predvideli, jedini pravno moguć. Mogli smo da tražimo da su sudovi naravno reaguju, ali to onda ne bi bilo u skladu sa zakonom. Hoću da kažem, ovo je jedini mogući način da obezbedimo ustavnost i zakonitost i zaštitu. Mi smo imali više rešenja koja su predviđali i različiti amandmani i zato sad vidite koliko recimo, kad se insistira ili javnoj raspravi nekim amandmanima da se skraćuje rok, rokovi se skraćuju, rokovi da se skraćuju rokovi prijavljivanja onda imate posebne mogućnosti da sve ispuni. Mi smo stavili zakonski minimum i ovo će biti, vi ste u pravu, biti nategnuto, ali ovaj zakon o kome je potreban dogovor. Dogovor između policije, podnosioca prijave i svih ostalih učesnika, da ljudi shvate. Svakom je u interesu, a verujte policiji pre svih da svaki skup prođe mirno, bez stresa, bez trzavica. Taj skup je jedini uspešan skup. Skup na kome dođe do upotrebe policije, do potrebe da se policija angažuje u sprečavanju sukoba je propao skup, ko god da ga organizuje. Mi moramo da imamo skupove na kojima vlada potpuni javni red i mir, jer to su skupovi u kome onda građani slušaju poruku, a ne gledaju te neke bočne manifestacije, da li je neko razbio nešto, da li se tukao, to nije dobra poruka za celu našu zemlju, ni za policiju, a ni za organizatore skupa.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Na član 16. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aida Ćorović i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Amandman glasi da – nadležni sud, to je Upravni sud verovatno, najkasnije u roku od 48 sati donese odluku. Čuli smo obrazloženje koje nije prihvatljivo. Naravno, ne bi bio presedan da se u jednom zakonu tačno definišu sudsku rokovi i to je moguće u našem ustavno-pravnom poretku. Šta bi to doprinelo? Doprinelo bi da bi skupovi bili održani. U suprotnom, očigledna je ideja predlagača, to znači da policija bude nevina za bilo kakvu zabranu skupa, nego će biti krivi sudovi koji će kasniti sa svojim odlukama i onda ćemo zbog protoka vremena da imamo praktično zabrane, nezakonite zabrane javnih skupova. To je očigledna ideja predlagača zakona. Znači, neko zakaže skup, policija ga zabrani. On se žali Upravnom sudu, a Upravni sud spava narednih pet dana i prođe vreme kad taj skup ima smisla. Da bi se to sprečilo, a to je valjda osnovni cilj ovog zakona da Srbija bude, kao što smo čuli malopre, normalna zemlja sa mirnim skupovima, to može da se uradi tako što će se staviti i stav 2. Inače, ćemo imati situaciju kao što je bila letos kada je bilo fantazmagorično polaganje kamena temeljca „Beograda na vodi“. Kada su ljudi Nove stranke i DS otišli u policijsku stanicu Savski venac da prijave skup, protesni skup, a onda im je tamo službenik, šef, rekao da što se njega tiče oni ne postoje, da nisu prisutni, da ih nema. To je rečeno, troje poslanika je bilo u toj delegaciji. Šta da radimo onda gospodo iz MUP-a? Šta ako se pojavi takva situacija? Skup je održan uz neviđene mere bezbednosti i stotine, stotine, žandarma i specijalaca.
Vreme kolega Živkoviću. Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Pa hajde kada govorimo o tom konkretnom skupu, to je bila direkta zloupotreba zakona, direktna i ako je grupa građana Beograda za sve prijavila skup nekoliko dana ranije, jedno 10 dana ranije pre održavanja skupa, uredna prijava skupa, uredna … (Zoran Živković, s mesta: Nije tačno.) Jedino ako vi imate neke moći predviđanja, viđanja itd. Znači, uredna prijava skupa. To su se ljudi setili na vreme zato što su hteli da podrže to što se dešava. Na kraju krajeva, nisu oni koji su organizovali kontra skup mogli imati informaciju kada će biti polaganje kamena temeljca. To je mogao da ima samo neko ko je blizak organizatoru. Oni nisu mogli da znaju, pošto je cilj ovih koji su organizovali drugi skup bio da to bude u istom danu, oni svakako nisu odlučivali kada će taj dan biti, nego organizator, kompanija koja to radila, Vlada. To su bili ljudi koji su mogli imati saznanja kada će skup da bude. Samo oni su mogli imati ta saznanja. Apsolutno. To što su se oni pojavili bez mogućnost, neko prijavi skup u određeno vreme na određenom mestu, ali vi hoćete po svaku cenu da na tom mestu i u to isto vreme organizujete skup, policija nije htela da ulazi u te političke igre i da pravi haos, dozvolili smo održavanje skupa, predvideli dovoljan broj ljudi da ne bude sukoba ioba skupa su održana. Nadam se da više to nećemo imati kada se neko doseti i prvi organizuje i prvi prijavi, izvinite, svi ostali će morati to da poštuju. Više sreće u sledećem izvlačenju. Morate da poštujete ono što se neko dosetio. Setio se, prijavio skup, ostali mogu nakon održavanja tog skupa, narednog dana, prethodnog dana. U to vreme i na tom mestu neće moći dve iste grupe da organizuju.
Vreme gospodine ministre. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Na osnovu čega gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Na osnovu direktnog obraćanja ministra.) Samo vam je odgovorio na vaše pitanje. (Zoran Živković dobacuje.) Izvolite.
Skup koji je zakazan od nevladine organizacije „Svi za Beograd“ ili tako nešto je bio najavljen desetak dana ranije u medijima i nije bio prijavljen, po rečima samih organizatora. Bio je najavljen za jedan sat, a ovaj skup je bio, bila je namera da bude prijavljen za četiri. Prema tome, to je bila vidna vremenska razlika. Niste vi skupili 500 žandarma i 500 drugih specijalaca zbog nevladine organizacije. Njima ste pustili tramvaj prošli put kada je bilo potpisivanje sporazuma, pa je onda bio GSB kriv zbog toga što oni nisu mogli da pokažu svoje oduševljenje fantazmagorijom koja zvala „Beograd na vodi“. To su sve netačne stvari koje je pred nama izrekao ministar i potpredsednik, čini mi se, vladajuće stranke. Ali, najgore što je rekao ministar, to je da policija nije htela da ulazi u to. To je opravdanje za policijskog službenika koji je rekao poslanicima – ja vas ne vidim, izađite napolje. Ne, policija je trebala da primi i zabrani skup, ako je to protivzakonito. Ako ste vi u bilo čemu u pravu, od diplomiranja do današnjih dana, onda je taj policajac trebao da uzme tu prijavu i da zabrani skup odmah, a ne da ne ulazi u suštinu. Posao policije je da uđe u suštinu svega onoga što je njena zakonska obaveza. Prema tome, malo pazite šta pričate. To što ste rekli je uvođenje haosa u jednu važnu društvenu oblast koja se zove unutrašnji poslovi. To tako ne sme da se pomisli a kamoli da se javno kaže u ovoj Skupštini.
Pravo na repliku, ministar dr Nebojša Stefanović.
Ko je hteo da izazove haos videli smo tog dana i to su građani Srbije dobro videli, a na kraju krajeva, vide dobro i građani Beograda. Ja sam u ovom gradu rođen i živim 40 godina. Dobro sam prolazio pored tog smetlišta na kome se nalazi sadašnji „Beograd na vodi“, đubrište, pacovi, otpad, polupani neki vagoni, haos, katastrofa svih 40 godina. Moji roditelji pre toga su gledali. Znači, katastrofa. Danas pošto to nije smetalo hiljadu godina, sada smeta što je neko to uzeo i lepo očistio, sredio, uveo u red i hoće nešto da gradi na tom delu i sada kada imamo konačno način da zaposlimo 13 hiljada ljudi u celoj Srbiji jer će toliko građevinske operative biti uključeno u to, ne samo u Beogradu, u celoj Srbiji, i kada ćemo dobiti nešto zbog čega će ljudi dodatno dolaziti u Beograd da vide i to nije nikakva fantazmagorija, pošto smo to imali u prvoj fazi – to se nikad neće desiti, u Srbiji nikada neće biti to izgrađeno, u Beogradu, ma kakvi, katastrofa. Kada je počelo da se zida i kada su radnici tamo dan, noć i noću pod reflektorima rade, e, onda sada više to ne valja zbog onog ili ovog. Međutim, neće niko zaustaviti progres u ovoj zemlji. Napredak, koliko god se opirali, žele građani Srbije, žele građani Beograda. Kao građanin Beograda, želim da ne bude više smetlišta u Beogradu, da bude lepih zgrada, da bude parkova, da bude asfalta i to je posao vlasti.
Gospodine Živkoviću… (Zoran Živković, s mesta: Nije rekao reč o onome što sam ja rekao.) …pa nije ni dužan da vam odgovori. (Zoran Živković, s mesta: Nego je pričao šta je gledao 40 godina.*) Nije ni dužan bio da vam odgovori na vaša pitanja. (Zoran Živković, s mesta: Nije bio dužan?) Bilo je u replici. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Jankov Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Jankov Veselinović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
U ovom članu 18. pod naslovom Sprečavanje ili prekid okupljanja govori se kada policijski službenik može da prekine okupljanje. Toga je, nažalost, do sada bilo i tramvajskim vozilima i na druge načine, znamo da je za otvaranje radova pod navodnicima „Beograda na vodi“ bilo zabranjeno onima kojima nemaju članske karte SNS i znamo da je tada neko doneo procenu da je to okupljanje, kako se ovde kaže - da su nastupile okolnosti iz člana 8. ovoga zakona. To je slobodna volja, da li predsednika stranke ili predsednika gradskog odbora, ne znam ko ima pravo da donese takvu odluku, ali, u svakom slučaju, gospodine Stefanoviću, vi na ovaj način omogućavate da bilo koji skup po vašoj proceni, po vašoj slobodnoj proceni, bude prekinut. To što će se građani buniti na obmane, neistine i laži da se gradi „Beograd na vodi“, u stvari, vi kažete da se čisti smetlište. Pa, mogli ste vi smetlište da očistite bez toga da ste dali stranoj firmi od, koliko je, 100 evra osnivačkog kapitala, takav plac u Beogradu, najvrednije zemljište u Beogradu. Mogli ste da uzmete kamione Gradske čistoće i da očistite to, da pokosite travu, kao što znate, gospodin Vučić je rekao da će on lično uzeti kosu da kosi, kao nešto je u životu radio. Dakle, okupljanje protiv tog vi ćete proglasiti, verovatno, kao rušenje državnog poretka ili nešto slično.
Vreme, kolega Veselinoviću.
Uvek možete vi dati takvu ocenu, gospodine Stefanoviću, vi, ne vi lično…
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Naravno da su ovo sve potpune neistine i nikakvo arbitrarno ovde odlučivanja nema, nego kako se približava termin izbora, a mora da bude negde na proleće, raste i stepen nervoze. Razumem to. Ima ljudi koji Narodnu skupštinu će moći da vide samo u onom slobodnom danu za posetu Narodnoj skupštini, kada se obilazi, a navikli su na određene privilegije, na dobre plate i na sve ostalo i onda ta nervoza se povećava. Međutim, šta kaže član zakona o kome govorimo? Kaže da se javna okupljanja, šta kaže član 8. – okupljanje nije dozvoljeno kada postoji ugrožavanje bezbednosti ljudi i imovine, javnog zdravlja, morala, prava drugih i bezbednost Republike Srbije, kada su ciljevi okupljanja usmereni na pozivanje i podsticanje na oružani sukob ili upotrebu nasilja, na kršenje ljudskih i manjinskih sloboda i prava, odnosno na izazivanje ili podsticanje rasne, nacionalne, verske i druge neravnopravnosti, mržnje i netrpeljivosti, kada nastupi opasnost od nasilja, uništavanja imovine ili drugih oblika narušavanja javnog reda i mira u većem obimu. Dakle, policija je inače dužna da to radi. Ne mislite valjda da je normalno da vidimo skup na kome neko poziva na nasilje, na rušenje države, na lomljenje izloga, na paljenje zastava, na prebijanje ljudi, na drugačije mišljenje i da to policija sa strane stoji i posmatra. Naravno da neće da stoji i da posmatra. Što se gospodina Vučića tiče, radio je mnogo toga u svom životu. Reći ću vam šta nije radio – nije krao i nije otimao, nije postao milijarder za vreme svoje vlasti, nije otimao od hendikepirane dece, nije uzimao ovoj zemlji za sebe, nego se trudio da radi svakoga dana da bi ovoj zemlji i njenim građanima bilo bolje. E, to je radio, a šta će građani o tome reći videćemo na izborima.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, lako je napisati, tehnički napisati ovakav amandman, koji glasi - briše se, naziv iznad člana 18. i član 18. briše se, to ponoviti ne znam koliko puta i ponoviti, kopipejstovati obrazloženje koje je, naravno, puno grešaka, to smo videli, ali ono što je teško, teško je naći pravo obrazloženje kojim bi branio ovakav jedan, dozvoliću sebi da kažem, besmislen amandman. Uvek se divim i kreativnošću i nadahnutošću koju ispoljava predlagač ovog amandmana kada se potrudi da odbrani nešto što je neodbranjivo, da nas ubedi zašto bi mi brisali član 18. koji reguliše sprečavanje ili prekid okupljanja, gde kaže, ne bih sada čitao ceo član, ali je povezan sa članom 8. koji takođe reguliše ograničenje slobode okupljanja. Onda se ja pitam kako je uopšte moguće da dođemo u ovu situaciju? Odgovor na to pitanje leži u članu 3, u prvoj rečenici koja kaže – okupljanje u smislu ovog zakona smatra se okupljanje više od 20 lica radi izražavanja, ostvarivanja i promovisanja državnih, političkih, socijalnih, nacionalnih uverenja i ciljeva. Ovo je odgovor na pitanje zašto on želi da briše ove članove, zato što nikada ne može da skupi više od 20 lica ne bi li uopšte održao javni skup ili javno okupljanje. Ako smo malo pre videli da u Beogradu ima devet članova, i po što kaže kolega, zahvaljujem kolega, a ako ćemo analogno da pretpostavimo da u manjim gradovima ima i manji broj članova, on teoretski isključuje mogućnost da učestvuje u javnom skupu ili da održi javno okupljanje. Iz tih razloga pozivam da odbijemo ovaj i ostale amandmane. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Replika, gospodine predsedavajući. Pozvao bih predlagača amandmana da kada krene ka svom mestu prebivališta, mestu boravka, kada krene ka Novom Sadu, kada prelazi Gazelu, da pogleda, da baci pogled sa desne strane, pa da se priseti šta je bilo sa te desne strane Gazele pre samo nekoliko meseci ili pre nešto više od godinu dana – groblje brodova, udžerice, nehumani, nehigijenski uslovi za život, razni zmijarnici, pacovi. Eto, to je bila slika Beograda. Neka pogleda šta je sada i kakva je slika sada. Sa druge strane, nije istina, gospodine predsedavajući, da pristup Savskom amfiteatru imaju samo članovi SNS. Evo, ja pozivam predlagača amandmana da se prošetamo savskom promenadom, istom onom promenadom kojom niko nije smeo bezbedno do pre samo godinu dana da prođe, jer ovo što radi SNS, što radi Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, to je za sve ljude u Srbiji, ne samo za članove ili simpatizere ili glasače SNS. To je i za predlagača amandmana, to je i za njegove rođake i prijatelje, to je za sve Beograđane, to je za sve ljude u Srbiji. Nije istina da smo članovi SNS imaju pristup Savskom amfiteatru. Hajde da pogledamo koliko tih ljudi koji i danas rade kako bi prve zgrade iznikle iznad zemlje, kako bi prve zgrade u okviru „Beograda na vodi“ se ukazale i pokazale i kako bi dobile onaj nadzemni deo, to rade ljudi koji žive u Beogradu, žive u Srbiji, tu rade oni ljudi kojima je možda i predlagač amandmana simpatičan. Pa, zašto vređa i njih? Ono što se radi u okviru „Beograda na vodi“ je za sve Beograđane, za sve ljude u Srbiji, za sve građane i mi tu vrstu podela na nas i njih, ove ili one, ostavljamo za one koji će, kako je gospodin Stefanović rekao, posle izbora ovu Skupštinu gledati sa spoljne strane ili preko TV prenosa ili sličnih aktivnosti.
Od vremena poslaničke grupe potrošeno je 30 sekundi. Pravo na repliku ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Gospodine Babiću, ali da se ne obraćam direktno, ne znam kako bi izgledala ta naša zajednička šetnja prema Savskom amfiteatru, zato što bi u toj šetnji morao da vam kažem da ste vi, umesto da potrujete pacove i zmije, dali stranom ulagaču desetine i stotine miliona evra i još mu pride dali najbolje zemljište u Srbiji. Morao bih da vam kažem, gospodine Babiću, da košenje trave … (Isključen mikforon.)
Gospodine Veselinoviću, molim vas, bez ličnog obraćanja. Zatražite ponovo reč, imate još minut i 30 sekundi. Izvolite.
Gospodine Arsiću, molim vas da prenesete gospodinu Babiću da bi ja radije sa njim da se prošetam kroz opustela srpska sela na jugu Srbije, na zapadu Srbije, gde su ljudi morali da odu trbuhom za hlebom, prvo u veće gradove, pa onda u inostranstvo. Da prošetate malo, odnosno da prošetamo zajedno, ako hoćete, kroz vojvođanska sela i neka sela dole na jugu Srbije, za koja ste omogućili da se ta ista zemlja proda, odnosno da u zakup strancima i da oni uskoro ostanu bez zemlje, ostanu bezemljaši. Da porazgovaramo malo, gospodine Babiću, odnosno gospodine Arsiću, prenesite gospodinu Babiću, u toj našoj šetnji sa mladim ljudima koji su završili fakultete i godinama čekaju na posao, a izdržavaju ih babe i dede od penzija koje ste im smanjili. Voleo bih, gospodine Babiću, da se prošetamo malo tim krajevima, a ne da idemo na promenadu gde ste otvorili jedan kafić i to je sve od investicije koju ste napravili.
Zahvaljujem vam se, gospodine Veselinoviću, na pozivu za šetnju. Ja vas pozivam da prođete kroz Braničevski okrug, kroz sela koja su opustela pre desetak godina, gde sada tamo nema više ni pas na vas da zalaje. Pozivam vas u šetnju, ništa više. Pravo na repliku ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Arsiću, recite gospodinu Veselinoviću da su desetine stotina miliona evra u stvari milijarde. Tako da, ne koriste se te desetine stotina miliona evra, to se malo kosi, ali dobro, naučiće, mlad je. Što se tiče nezaposlenih mladih ljudi, poručite gospodinu Veselinoviću da ih je on, u svim oblicima DS kroz koje je prošao zajedno sa tim članovima DS, doveo do toga da nezaposlenost u Srbiji bude 26%. Podsetite gospodina Veselinovića, gospodine Arsiću, da je ta ista nezaposlenost sada u ovom trenutku, još uvek visokih, ali 17%, da smo je smanjili za 9% za ovo vreme koliko SNS vodi Republiku Srbiju, za razliku od vremena gospodina Veselinovića i svih agregatnih stanja DS kroz koja je prošao, koji su tu nezaposlenost za samo četiri godine duplirali sa 13% na 26%. Podsetite gospodina Veselinovića, gospodine Arsiću, da bih vrlo rado sa njim prošetao do Heterlenda. Znate, to je onaj dvorac koji je trebao da bude dvorac i objekat za decu i za njihove porodice, za decu ometenu u razvoju. Znate, gospodine Arsiću, ali tamo možete samo da dođete, možete samo da se začudite tom ruglu, iako je za to ruglo DS, gospodine Veselinoviću, u svim agregatnim stanjima u kojima se god nalazila i danas se nalazi, potrošila milion i 200 hiljada evra, a ni objekta, ni dvorca, ni ničega tamo, a ni para, kako dodaje kolega Novaković. On jako dobro poznaje situaciju u Vojvodini i u Novom Sadu. Samo bih vas još jednu stvar podsetio, a to je da podsetite gospodina Veselinovića da Bojan Pajtić i DS, njegova DS, ali i ove ostale DS različitih lidera samo, ali ista je tvorevina, vladaju i vode Vojvodinu već 15 godina i u ta opustela neka vodi Bojana Pajtića, Elezovića i te ljude koji su doprineli da ta sela ostanu bez stanovnika.
Mislim da sve što ste rekli, gospodine Babiću, gospodin Janko Veselinović jako dobro zna. Pravo na repliku, na pominjanje stranke, ima narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Moram da priznam, gospodine Arsiću, da ne razumem što niste prekinuli ovakvu vrstu rasprave, pošto ovo nema nikakve veze baš sa zakonom o kome se govori.
Bile su replika, pa zato.
Pošto smo pokrenuli temu gde bi ko voleo da prošeta, ja bih voleo da mene prošetate, recimo, kaže ovde – novi stan za 380 evra po kvadratu, obećava Aleksandar Vučić. Voleo bih da nas prošetate i da nam pokažete gde su to novi stanovi. Da nas prošetate da vidimo gde je ta fabrika koja proizvodi mercedesove autobuse koji su do sada trebali da se prodaju u više desetina hiljada komada. Pa, da vidimo gde je fabrika čipova koja je trebala da bude u Inđiji ili u Novoj Pazovi, u vrednosti od, možete misliti, četiri hiljade miliona evra ili četiri milijarde, da me neko ne ispravi. Takođe, da me podsetite gde je to investicija od tri milijarde evra u poljoprivredu, da prošetamo, da vidimo gde su to ljudi uložili tri milijarde evra. Pa, da prošetamo i da vidimo tu firmu SISU koja je preuzela FAP, kako proizvodi sad nove kamione. Da prošetamo i da vidimo nova radna mesta i u Nišu, pa da vidimo te novozaposlene. Bar jednog nađite da ga upoznamo, pošto ne znamo nikoga ko je zaposlen. Gde je to smanjenje nezaposlenosti, osim u glavama onih koji kreiraju danas javno mnjenje, misleći da ne znamo da čitamo sa sajta Narodne banke Srbije šta piše? Ljudi, sve je manje zaposlenih, a sve više nezaposlenih, piše zvanično. Pa, da prošetamo, da vidimo tu fabriku koja treba da proizvodi BOING delove. Znate kako, najavljeno je više stotina miliona godišnjih izvoza. Čak je premijer rekao da će to smanjiti trgovinski deficit i smanjiti deficit budžeta. Da prošetamo, da vidimo, ljudi, sva ta Potemkinova sela koja su obećana, a ne da šetamo Savskom promenadom, gde stoji samo jedna kafana koja pripada bliskom, moguće čak i visokom članu stranke koja je na vlasti. Ceo grad zna ko je vlasnik te kafane. Moguće da se to u unutrašnjosti ne zna.
Vreme.
Dame i gospodo, oni koji žive u ovom gradu znaju ko je i kako preuzeo tu kafanu od onoga ko je to dobio … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Jasno je građanima Srbije, gospodine Arsiću, možete da poručite gospodinu Babiću, da nije smanjena nezaposlenost. Rekao je gospodin Šutanovac, pokažite jednog radnika koji je dobio posao u Srbiji, slikajte tog čoveka, a da nije imao knjižicu SNS ili da eventualno nije završio kao visokokvalifikovani radnik, odnosno radnik sa visokom stručnom spremom u fabrici na lom poslovima za 19.000 dinara, gde su uslovi poslovanja neadekvatni za čoveka iz evropske civilizacije, gde se za bolovanje ili trudničko bolovanje dobija otkaz. Znamo jasno ko su novozaposleni ljudi, 50.000-60.000 članova SNS i to je sve od zapošljavanja u Srbiji. Naravno da je broj nezaposlenih manji koji traže posao, zato što mnogi, na desetine hiljada ljudi, mladih ljudi, odlaze u inostranstvo da traže posao. Odlaze da rade u gerontološkim centrima, da kuvaju kafe. Visokoobrazovani ljudi, lekari iz Srbije odlaze. Ostaju nam zdravstveni centri bez lekara, odlaze nam inženjeri i ostaćemo uskoro, za dve-tri godine, bez stručnih kadrova.
Vreme, gospodine Veselinoviću.
Zna to, gospodine Arsiću, gospodin Babić i ne treba da mu bilo šta poručite, mislim da su mu…. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović, pravo na repliku. Izvolite.
Pre svega, hoću da kažem da se ovde često manipuliše u Narodnoj skupštini netačnim podacima i podacima koji nisu utemeljeni u bilo kojoj statistici, niti u bilo kom realnom pokazatelju. Šta su realni pokazatelji? Realni pokazatelj je, recimo, broj ljudi, novoprijavljeni, koji su počeli da plaćaju penziono i socijalno osiguranje. To ne može da pobije bilo kakva politika, političar, ko god želi da omalovaži mora da kaže da neko ko sad plaća penziono i socijalno je novoprijavljeni čovek u sistemu osiguranja, odnosno novozaposleni radnik. I vi takvih imate u Srbiji, u poslednje tri godine, oko 90 hiljada. Da li su svi oni apsolutno novozaposleni? Sigurno da nisu, ima sigurno 10-ak ili 20 ili 30 hiljada ljudi koji su iz sive zone, a radili su negde na crno, nisu imali nikakvo zdravstveno osiguranje, penziono osiguranje, nisu imali bilo kakvu zaštitu, niti je to tada nekoga zanimalo što oni to nemaju. Danas imaju uslove i danas boljom i ozbiljnijom organizacijom države su ti ljudi prijavljeni i oni sada imaju svoje plate, socijalno i penziono osiguranje. Ali, otiđite u Krupanj, grad koji je bio zaista u jednom teškom i nezavidnom položaju i pre poplava, a posle poplava naročito. Imate kompaniju „Džinsi“ koja je došla i napravila fabriku sa 400 radnih mesta. Otiđite u „Džonson elektrik“, otiđite u „Svarovski“, otiđite tamo gde smo povećali brojeve zaposlenih, mogli su da ih povećaju i ranije, ali nisu hteli jer nisu imali dobre uslove od države, danas imaju, otiđite i vidite gde te fabrike rade, kako rade? Otiđite i vidite kako rade novi pogoni, otiđite i pogledajte kako se ti ljudi zapošljavaju. Vi danas imate situaciju da imamo mnogo više ljudi koji su prijavljeni, imate situaciju da mi sa 26,5% padamo na 17,2% u smislu stope nezaposlenosti, što su ozbiljni pokazatelji po istoj metodologiji po kojoj su izračunavani u to vreme. Dakle, ova država ozbiljno radi na tome da poveća uposlenost u Srbiji, što se i te kako vidi.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Zoran Babić i ovim završavamo sa replikama.
Trebaće vam mnogo filmova i mnogo aparata za slikanje, pa ćemo slikati „Svarovski“ – investicija 10 miliona evra, u Subotici 280 plus 500 zaposlenih. „Kontinental“ u Subotici, takođe – 500 zaposlenih. Kompanija „Ametek“, za proizvodnju malih motora, koja zapošljava na globalnom nivou nekih 40 hiljada zaposlenih, u Subotici je zaposlila 150 plus 700, plus 700 ove godine. Ali, da ne bude da je sve u Subotici, na severu Srbije. Zahvalan sam mom kolegi Draganu Nikoliću zato što me je podsetio na kompaniju „Geoks“ u Vranju, koja sada, 31. januara, otvara novi pogon sa 700 zaposlenih, a za narednih šest meseci, sa planom i završetkom novog pogona, još 1.300 zaposlenih. Međutim, ja bih voleo da malo pitamo ljude šta misle, da se malo prošetamo pa da ih pitamo – a šta mislite o onih hiljadu evra obećanih samo da bi u tom trenutku Boris Tadić dobio izbore? Da li ste ih dobili? Kako ste ih potrošili, poštovani građani Republike Srbije? Pa da ih pitamo – a koju platu imate u onih obećanih 400 hiljada radnih mesta, opet da bi Boris Tadić dobio izbore? Pa da pitamo građane Vojvodine da li su otišli i da li su videli šta je sa „Heterlendom“? Da pitamo građaneVojvodine kada su poslednji put ušli u jednu filijalu „Razvojne banke Vojvodine“? Da li su imali određenu transakciju preko „Razvojne banke Vojvodine“? Šta je sa sredstvima fonda za kapitalna ulaganja? Da pitamo građane Novog Sada ili ostalih opština i gradova u Vojvodini da li su dobili sredstva i ko je mogao da dobije sredstva Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine? Da li je mogao neko, a da nije imao bar interesnu konekciju sa Demokratskom strankom i režimom Bojana Pajtića? Ne, nije mogao.
Hvala. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Kolega me je obavestio da je zatvorio krug replika. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ne možete tako da zatvorite krug replika.) Kako ne može? (Dragan Šutanovac, s mesta: Ne znam šta to znači da je zatvoren krug replika. Neko pomene Demokratsku stranku i „Razvojnu banku Vojvodine“ i Fond za kapitalna ulaganja.) Koliko puta? Hoćete vi da završite tako što ćete dovesti njega u situaciju da ne može da odgovori? Negde mora da se prekine. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ne možete tek tako da zatvorite krug replika.) Nije ni on vas pomenuo. (Dragan Šutanovac, s mesta: Pomenuo je Demokratsku stranku.) Niste vi jedini u Demokratskoj stranci. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja sam ovde Demokratska stranka.) Niste vi baš Demokratska stranka. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ja sam ovlašćeni za Demokratsku stranku i molim vas da mi date reč.) Dobro. Ja mislim da moramo da se vratimo na zakon. Da li neko od prijavljenih želi da priča o amandmanu? Dakle, sprečavanje ili prekid okupljanja. Poslanik Janko Veselinović traži da se to briše. Izvolite, po amandmanu.
Hvala, gospođo predsednice. Znači, radi se o članu 18. kada policijski službenik treba da spreči i prekine okupljanje ukoliko su uoči održavanja okupljanja ili u toku njegovog trajanja nastale okolnosti iz člana 8. o kojima ja neću govoriti, zato što je ministar unutrašnjih poslova to izuzetno dobro najbrojao i obrazložio. Ali, nikako mi nije jasno kako neko može biti protiv da se prekine skup ukoliko je on usmeren, i njegovi ciljevi, kada su okupljeni, usmereni na pozivanje i podsticanje na oružani sukob ili upotrebu nasilja, kao što stoji u članu 8? Ne mogu da verujem, poštovani građani Srbije, da se zato zalaže predlagač amandmana. Ja sam šokiran zbog toga. Svi amandmani, ako ste videli – brišu se, idu u tom pravcu da su protiv javnog reda i mira, protiv zakonitosti, protiv zaštite imovine. Ali su zato za haos, za nered, za nezakonitost. U stvari, meni je jasno zašto su protiv zaštite imovine. Zato da mogu kao i 2000. godine paliti ovu Skupštinu, protivzakonito. I zato da isti predlagač, kao što je to učinio u prethodnom periodu, može ući u tuđu imovinu, u tuđi stan, kao što je ušao u stan Milice Badže u ul. Braće Kurjakovića broj 7 u Obrovcu, ja ga molim da izađe iz tuđe imovine, jer se radi o našoj profesorici koja je u izbeglištvu 20 godina. Na kraju, bivši ministar napada predsednika Vlade kojega danas ovde nema da mu odgovori – pa nije predsednik Vlade, kao bivši ministar, uzeo 750 hiljada evra za opravku softvera na VMA, nego upravo bivši ministar odbrane. To nije radio Aleksandar Vučić. Nije Aleksandar Vučić kao ministar Vlade oštetio budžet Republike Srbije za 470 hiljada evra, nego bivši ministar iz bivšeg režima, i to samo jednom transakcijom. Gospođo predsednice, ovo što govorim je izveštaj Državnog revizora. Ne pričam napamet. Nije Aleksandar Vučić kao bivši ministar odbrane u Vladi uzeo 12 i po hiljada evra, nego bivši ministar odbrane dok je bio pomoćnik, zamislite, ministra unutrašnjih poslova, a imao je zadatak da u roku od dve godine se ne zaposli, a on se nakon mesec i po dana zaposli u drugom državnom organu i nije vratio 12 i po hiljada evra. Znate šta, ja se ne bih pokazivao pred građanima Srbije kada bih ovo sve napravio. Hvala vamlepo. Predlažem da se amandman ne prihvati.
Izvolite, replika.
Prepoznao sam se. Hvala puno. Kada bivši ministar Srpske Krajine koji je prvi došao u Beograd, a počeo napad na Knin, drži predavanje u Beogradu, ja moram da odgovorim, nemoj da se ljutite. Žao mi je što je tako, ali naprosto politika koju ste sprovodili u Srpskoj Krajini mislite da sprovodite i u Beogradu. Bivši ministar, današnji premijer je napravi dug Srbiji, evo vam danas izveštaj ljudi, 25 milijardi 200 miliona evra, na današnji dan. Dvadeset pet milijardi, a nasledili ste 14,7 milijardi, ljudi. Deset milijardi evra za nepune četiri godine ste povećali dug. Malo li je, što neko reče ovde, za nepune četiri godine, deset milijardi. Možete da pričate šta god želite. Smanjili penzije, smanjili plate, povećali sve poreze. Obećali strane investicije koje ne mogu da dopru do 2011. ni na koji način. Pričate o stvarima o kojima su svi državni organi vodili istrage, i kao što vidite gospodo, sedim sa vama ovde, ma koliko vi mene mrzeli, i potpuno vas razumem što me mrzite. Jer politika koju ste vi zastupali 90-ih godina, je politika najvećeg zla koja se razvila na prostorima bivše Jugoslavije, i koja je dovela do toga da se u Srbiji danas živi, kao što se živi, jer ono što ste ostavili 90-ih godina, pustoš iza sebe, danas želite da ostavite i u Beogradu. (Marko Atlagić, s mesta: Replika.) (Aleksandar Marković, s mesta: Poslovnik.)
Marko Atlagić, replika. (Dragan Šutanovac, s mesta: Niko nije spomenut.) Kako nije? Pa ni vama nije niko, a vi ste se prepoznali, i još ste vikali - ja sam se prepoznao, ja sam se prepoznao. Ja se ne bih time hvalila. Ali, zato moram i poslaniku Atlagiću da dam reč jer on tvrdi da se prepoznao. Molim vas.
Hvala, gospođo predsednice. Tačno je da sam ja bio ministar, ali ne u SAO Krajini, nego Republike Srpske Krajine, na moju sreću, a na njegovu žalost, prethodnog govornika. Nije tačno, i tražim da se izvini, to mogu policijski državni organi utvrditi da sam prvi došao, nego zadnji. Ja se ne stidim što sam u toku dok sam bio u Krajini čak, i vodio vod, interventnu grupu, ja se sa time ponosim, na moju sreću, a na vašu žalost. Ja nisam, gospodine poslaniče, palio ovu Skupštinu nego vi, ja sam nosio kantu da je gasim. Gospodine narodni poslaniče, vi ste mog i svog predsednika odveli u Hag, nezakonito. Ja sam išao da ga branim. Ali, ostavimo to po strani. Okrenimo se budućnošću. Istorija će to reći i za mene i za vas. Pružamo ruku jedni drugima, radimo zajednički za budućnost naše zemlje. Nije problem da predložite bilo koji predlog, ali ne briše se. Ja hoću utakmicu rada, reda, discipline i odgovornosti. I, molim vas, tražim da se izvinite, jer ja sam došao zadnji, sa građanima, možete proveriti, putovao 15 dana i prvo kada sam došao otišao sam u Crveni Krst da uzmem cipele, bez njih sam došao. Hvala.
Izvolite, Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Reklamiram član 107. dostojanstvo parlamenta. Dakle, grubo je narušeno dostojanstvo parlamenta, vređanjem, poigravanjem, sa žrtvama Republike Srpske Krajine, nekadašnje, žrtvama „Oluje“, i vređanje narodnog poslanika, uvaženog profesora Atlagića. Mislim da ste bili u obavezi da reagujete, pogotovo u onom zlonamernom spočitavanju kako je bio ministar Krajine. Da, možda je gospodin Atlagić bio ministar Krajine, a vi ste bili ministar za „pašnjak“.
Želite da glasamo o povredi. (Aleksandar Marković, s mesta: Ne.) Ne. Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, predlagač amandmana se zalaže da se prekid okupljanja jednostavno briše. Znači, da okupljanja postoje, na način na koji jednostavno nedolikuje uopšte po principima koji su dati ovim zakonom. Da li je to razlog bio što smo ovde čuli u diskusiji da je Srbija zadužena na ovaj ili onaj način, ali treba odgovoriti da su ta zaduživanja su nastala kao rezultat dugogodišnje politike zaduživanja onih koji su vladali do 2012. godine. Onih koji su ovu Srbiju doveli da se zaduži za 232 kreditne linije po komercijalnim uslovima. Kada su prikazivali budžet, krili su jednostavno ta zaduživanja kroz bankovne garancije. Nisu želeli da idu krajnje pošteno prema građanima Srbije da znamo koliko prihodujemo, koliko trošimo, jer je bilo lakše potrošiti za neki „pašnjak“ na Vračaru nego za građane Srbije. Hvala. (Dragan Šutanovac, s mesta: Poslovnik.)
Izvolite. Povreda Poslovnika Dragan Šutanovac.
Član 103. malopre ste ga povredili kada ste dali reč gospodinu Markoviću, zato što je on u mogućnosti da reklamira povredu Poslovnika samo ukoliko je neposredno po učinjenoj povredi. Pre njega je govorio kolega Atlagić, ne ja. A, uvažena koleginica koja je do juče bila u DSS, a danas govori u ime SNS, o vremenu kada je DS … [[Isključen mikrofon]] (Dragan Šutanovac, s mesta: Zbog čega vi to radite?)
Zato što ne želim više da slušam raspravu o povredama Poslovnika, međusobnim uvredama i slično. Znači, pauza 10 minuta i vraćamo se na rad. (Dragan Šutanovac, s mesta: Dva minuta.) Deset minuta, jeste, da se malo svi odmorimo i da krenemo na član 18, da pričamo malo o zakonu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ali deset, ne pet.) Ja računam vreme, pa sada kako vam bude, neki put je pet deset, neki put je deset pet, videću, razmisliću. [[Posle pauze]] Nastavljamo rad. Na član 18. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Aida Ćorović, Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
To je bio neki pokušaj na brzinu, ali sam bio spreman za taj razvoj situacije. Elem, šta se menja u tom članu? Šta je naš predlog? Ovde se opet stavlja jedna mogućnost arbitrarnosti. U članu 18. ima deo koji glasi – uoči održavanja okupljanja ili u toku njegovog trajanja. Mi izbacujemo iz tog člana taj deo i onda bi član trebao da, znači, policijski službenici su ovlašćeni da spreče ili da prekinu okupljanje ukoliko nastupe okolnosti iz člana 8. ovog zakona u okviru javnog skupa. To je potpuno jasna, precizna definicija, koja ne ostavlja nikakvu sumnju kako, šta. Naravno da ovlašćeno lice može da prekine skup ako se vidi da će se tu desiti nešto što nije po poštovanju javnog reda, zakona, imovine, ljudskih života, integriteta itd. Nema nikakve potrebe da se stavlja – uoči održavanja okupljanja, pošto to nikako ne može da bude krivica organizatora. Ako se nešto desi uoči održavanja, onda je to krivica onih koji su inače nadležni za javni red i mir, a to je policija. Prema tome, ne možete da terate organizatora da bude kriv za nešto što se dešava pre održavanja skupa, pa da to bude razlog da zabranite skup pre njegovog početka, bez obzira koliko je to možda duhovito ako neko govori neistinu, kao što smo malopre čuli od ministra. Čuo sam da je čišćenje savskog amfiteatra, to je ministar prebacio zašto to ranije vlasti nisu uradile, kako da je on prolazio 40 godina tamo... [[isključen mikrofon.]]
Tema. Zato smo pravili pauzu. Tema, da pričamo o okupljanju. (Zoran Živković, s mesta: Vi znate kako ću ja da završim rečenicu?) Ne znam. (Zoran Živković, s mesta: Pa, kako možete da me prekinete?) Mogu da intervenišem. (Zoran Živković, s mesta: Kako to, po kom osnovu?) Pa, na primer po osnovu da nemate vi prava sad da ovako razgovarate sa mnom. (Zoran Živković, s mesta: Po Zakonu o javnom redu i miru je zabranjeno vračanje i proricanje.) Tako je, duhovito. (Zoran Živković, s mesta: To vi sad radite.) Duhovito, stvarno. (Zoran Živković, s mesta: Vratite mi reč da govorim.) Šta da vam vratim? (Zoran Babić, s mesta: Kakve su ovo pretnje? Sram te bilo!) (Zoran Živković, s mesta: I, smirite onog tamo.) Šta ste rekli, šta da smirim? (Zoran Živković, s mesta: Ovog tamo.) Poslaniče, malo ste prekoračili svaku granicu lepog ophođenja ovde u parlamentu. (Zoran Živković, s mesta: Kako možete da kažete? Kako vi znate...) Čula sam šta ste rekli sada za kolege poslanike. (Zoran Živković, s mesta: To je primena sile.) Poslaniče, nemojte molim vas, slika u javnosti da bude da ja vršim silu nad vama, smešno, stvarno. (Zoran Živković, s mesta: Ovi momci ispred vas deluju mnogo pitomije nego vi.) Stvarno? Poslaniče, jeste li sada rekli sve i izvređali svakoga koga god ste mogli? Onda, možemo da nastavimo. (Zoran Babić, s mesta: Ženu da vređaš? Bruka, sramota, dno.) Daću vam i da govorite, ali stvarno, izvređali ste svakog koga ste mogli. Ja mislim da jedino još poslaničku grupu PUPS niste dokačili, ali ima vremena. Nemojte, molim vas. Svi smo dobili po neki epitet. Sad sam ja ispala kao neki harambaša ovde. Vi i ja vizuelno, kada stanemo jedno pored drugog, smešno je, ako kažete da ja vršim nasilje nad vama. (Zoran Živković, s mesta: Čekam.) Vi ste vaše završili po ovom amandmanu. Idemo dalje. (Zoran Živković, s mesta: Ko vas sprečava, nečista savest?) Jeste li rekli da je ovim zakonom zabranjeno proricanje, čitanje misli itd. i sad vi kažete nešto o mojoj savesti? Daću vam reč da završite po amandmanu. Nemojte da vređamo nikoga. Nema smisla. Hoćemo da donesemo jedan dobar, kvalitetan zakon, ministar usvaja amandmane. Pažljivo vas sluša, odgovara i sada ćemo da svedemo na raspravu o vređanju jedni drugih. Hoćete li da nastavite? Imate još 15 sekundi. Izvolite.
Dakle, gospodi u uniformama je vrlo jasno šta ja predlažem, a kome nije jasno, taj će morati to da proveri na neki drugi način. A, meni treba verovati što se tiče javnih skupova, jer sam ih lično organizovao jedno 400 i ni na jednom nije bilo nasilja, niti sukoba sa policijom, a to možete da pogledate u istoriji vaših intervencija. Prema tome, toliko oko toga. A, to, ja ne znam čime sam vređao i koji je vaš sistem vrednosti, šta vas može inače da uvredi.
Hvala. Ja se samo staram po članu 27. o primeni Poslovnika i ništa više, a šta sve mene može da uvredi, to ćemo preskočiti, da li je tako? Na primer, nevaspitanje me užasno vređa u ovoj državi. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika, član 105, 106, 107, pa možemo da nabrojimo sve članove koje je moj kolega poljoprivrednik povredio. Dakle, gospođo predsednice…
Recite mi jedan član.
Član 105. - niko ne može da govori na sednici Narodne skupštine pre nego što zatraži i dobije reč. To je moj kolega poljoprivrednik učinio. Član 106. - govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Član 107. - govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, a da ne govorim o opomenama itd. koje predsednik Narodne skupštine i predsedavajući treba da izrekne. Dame i gospodo narodni poslanici, ne možete naterati nikog da vas poštuje, ali morate da se suprotstavite svakome ko vas ne poštuje. Da bi se poštovala tuđa vrednost treba imati svoju. To što neko to ne razume, to je njegov problem. Međutim, vi ste bili u obavezi da reagujete na sve uvrede koje su upućene vama. Ja cenim vašu toleranciju, ali za manje stvari su ovde izricane opomene i molim vas da ubuduće primenjujete ove odredbe zato što se sednica može oteti kontroli, jer moj kolega poljoprivrednik jednostavno ne može da shvati da ne može da vređa nekontrolisano druge narodne poslanike. Da bi neko mogao da nas uvredi, mora prvo da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Stoga, molim da ubuduće vodite računa o tome zato što on permanentno vređa, omalovažava itd. i sam sam predmet toga i verujem da vi, kao predsedavajuća, morate da primenite odredbe iz člana 108, člana 109. Poslovnika. Hvala.
Hvala. Želite li da glasamo o povredama Poslovnika? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Boris Tadić - SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Gospodine ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, član 18. govori o sprečavanju ili prekidu okupljanja i on izvorno kaže: „Policijski službenici ovlašćeni su da spreče ili prekinu okupljanje ukoliko uoči održavanje okupljanja ili u toku njegovog trajanja nastupe okolnosti iz člana 8. ovog zakona“. Mi smo predložili da umesto reči: „ukoliko uoči održavanja“, bude: „ukoliko neposredno uoči početka“ okupljanja ili u toku njegovog trajanja nastupe okolnosti iz člana 8. Zbog čega? Amandmanom predlažemo rešenje prema kome se sprečavanje ili prekid okupljanja može preduzeti neposredno pre početka okupljanja ukoliko nastupe okolnosti koje su inače razlog za zabranu okupljanja. Predlagač zakona predviđa da se to može učiniti uoči održavanja. Ovakva odrednica nije precizna, jer to može značiti neposredno pre održavanja, ali i dan ranije, pa smo predložili da ovako se formuliše ovaj član zakona, kako bi bio dosta jasniji i smanjili mogućnost ličnog tumačenja interpretacije zakona. Ujedno bih zamolio i obavestio građane Niša, na osnovu dosadašnje diskusije, da imaju pravo na osnovu uloženih para da šetaju Savskom promenadom, jer koliko para dajemo iz budžeta, eto imate pravo da se šetate. Zahvaljujem.
Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani poslanici, Pokret za preokret je podneo amandman i na ovaj član zakona, pod naslovom „Mere u slučaju prekida okupljanja“. Najspornije za Pokret za preokret u ovom članu jeste što se prekid okupljanja može narediti usmeno. Dakle, dovoljno je da dođe policijski službenik, naravno, koji će pre toga dobiti naređenje iz centrale, da ne pominjemo iz koje centrale, i reći će – raziđite se, ukoliko se ne raziđete, biće primenjene mere prinude. Da li je tako, gospodine Stefanoviću? Ovo je jedna od odredbi zbog koje smatramo da je ovaj zakon duboko protiv demokratskih vrednosti, protiv slobodnog okupljanja i namerno je predložen, odnosno usvaja se pred naredne izbore. Dakle, usmenim nalogom službenika policije može da bude naređen prekid okupljanja. Posle toga u nekom doglednom vremenom može da se da, odnosno izdaje se i pismeno obrazloženje za to. Međutim, ljudi moraju da budu sklonjeni sa ulice i zbog toga su, ukoliko se ne sklone, predviđene drastične kazne, rekao bih, drakonske kazne. Ovaj zakon ima drakonske kazne koje su, u sledećem amandmanu ću govoriti, do 1,5 miliona dinara za organizatora skupa.
Reč ima ministar. Izvolite.
U slučaju da neko pozove na nasilje, na urušavanje ljudskih i manjinskih prava, na paljenje grada, rušenje, znam da nekim poslanicima koji nisu iz Beograda prosto ništa ne znači što se nešto gradi u Beogradu ili ih ništa ne boli, ako se u Beogradu nešto pali, ali nas koji smo iz Beograda boli i raduje kada se gradi u našem gradu… U ovom gradu živi preko dva miliona ljudi, građana Srbije i mi se radujemo kada se nešto u ovom gradu radi, pošto i mi plaćamo poreze i želimo da se gradi u našem gradu, a što isto želimo i drugim gradovima. Kada je naša Vlada sposobna da taj novac obezbedi i iz drugih izvora, a ne samo iz budžeta, pošto je lako bilo trošiti iz budžeta, pa imate deficit od 20%, onda je to pohvalno za našu Vladu koja to uspe bez deficita. Što se tiče ovoga kada pozivate na nasilje, naravno da će vam policija zabraniti skup. Ne mislite valjda da je normalno, pošto član 8. striktno definiše pod kojim uslovima se može obustaviti okupljanje. Ne mislite da je normalno da pravite haos, da palite, da lomite, da pozivate na ubijanje drugih ljudi, a onda policajac izađe sa pisaćom mašinom, lagano vam skucka, i to vam preda. To je iživljavanje nad Srbijom. Drugo, na vlasti smo već neko vreme, ja sam ministar preko godinu i po dana, koji smo to skup tako zabranili, gde smo to nekom onemogućili da se okupi, gde smo to građanima, koji su na miran način protestvovali, zabranili da to rade? Tamo gde to bude nasilno, tamo gde se bude tokom održavanja skupa pozivalo na ubijanje, na paljenje, na rušenje, na haos, na nestabilnost u našoj zemlji, to policija neće dozvoliti. Još jedna stvar, to što se neko bavi politikom, pa je u opoziciji, ne može da mu bude zaštita od toga ako je bio korumpiran, ako je kriminalac i ako je tražio rušenje i paljenje.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Dakle, sličan član, gospođo predsedavajuća, kao što je kolega Janko Veselinović predložio. Predlažemo da se sprečavanje ili prekidi okupljanja iz člana 18. ovog zakona može izvršiti samo na osnovu obrazloženog rešenja koje se odmah dostavlja organizatoru okupljanja ili licu za kontakt. Mislimo da je to nešto što sprečava slobodno tumačenje, zloupotrebu, jer sve vreme se priča da može biti zloupotrebe i da se to radi iz najbolje namere. Dodatni problem je i to što nije predviđen nikakva pravna zaštita za ovakve slučajeve prekida. Bili smo svedoci iz prošlosti da zakon može da se tumači i ovako i onako i zbog toga tražimo od vas, ministre, da se jasno definišu sve one situacije kada može doći do zabrane nekog okupljanja. Pretpostavljamo svi iz najbolje namere i zaštite imovine, ali to može da bude i zloupotreba. Potpuno ste u pravu, niste vi jedini koji voli da se zida Beograd, volim i ja. Mi u Nišu kad nešto radimo, radimo iz gradskog budžeta ili raspišemo samodoprinos, za razliku od vas koji to radite „leks specijalisom“ iz republičkog budžeta. U tome je osnovna razlika, inače, taman posla da sam ja protiv toga što se zida Beograd. Ja sam osnovnu školu završio ovde u Beogradu, tako da i meni je drag ovaj grad, ali sam rođeni Nišlija i volim da se radi u Nišu, ali u Nišu nešto tanko ide, tanko.
Reč ima ministar.
Zato smo mi podržali otvaranje „Džonson elektrika“, i proširenje njihovih kapaciteta baš u Nišu, gde će i plate biti bolje, gde se školuju inžinjeri. Pa onda saradnja između osnovnovnih, u stvari srednjih škola, univerziteta i „Džonson elektrika“ da se mladi ljudi, koji završavaju te škole već upućuju na praksu u „Džonson elektrik“ i da već mogu unapred da obezbede zapošljavanje u tim firmama. To su prestižne, ozbiljne firme. Toga ranije nije bilo, to je tada bilo vrlo tanko. To je tada vrlo tanko bilo i onda je logično da Niš mora da naravno, bude i više zastupljen i ja se nadam da će i biti. Što se tiče „Beograda na vodi“ to je mnogo više investicija stranog investitora. Jeste napravljen „leks specijalis“ ali koji će omogućiti prevazilaženje različitih birokratskih i administrativnih problema, da ljudi u Beogradu ne budu taoci toga što su sve vlasti pre toga bežale kao đavo od krsta za rešavanje bilo čega. Mi smo vlast koja je spremna da se uhvati u koštac i sa teškim problemima, koja je spremna da uđe u rešavanje i imovinskih problema i donošenje dozvola da se dozvole rešavaju mnogo brže i da građani ne čekaju i da imaju policiju koja je ozbiljna, koja je adekvatna, koja ima nove uniforme, e to su zadaci svake dobre vlasti. One vlasti koje to nisu mogle, nisu umele ili nisu htele, meni je žao zbog toga, ali kada „Beograd na vodi“ bude i u drugim fazama rada, sada ćemo videti već prve zgrade koje izlaze iz temelja i to je dobra stvar. Imaćete priliku da vidite koliko će to uticati na porast BDP čitave zemlje, koliko će više turista dolaziti, makar iz ovog regiona da vide nešto što u njihovim gradovima ne postoji. I to će ostaviti, neki novac će ostaviti i u restoranima i u hotelima, u nekoj turističkoj industriji. To je dobra vest. Da ne pričam o građevinskoj industriji i bar 17.000 ljudi u ovoj zemlji koji će od izgradnje tog „Beograda na vodi“ moći da žive. Jer, ne dolaze tu neki stranci da grade, grade ljudi iz ove zemlje, grade firme iz naše zemlje. Novac je samo strani i to je dobra vest.
Hvala. Vreme. Reč ima narodni poslanik Milanka Jeftović Vukojičić.
Poštovani ministre, uvaženi narodni poslanici, poštovani građani, naravno da nema osnova za prihvatanje navedenog amandmana i bilo bi odlično kada bi, prilikom podnošenja amandmana, detaljno čitali predložene odredbe zakona na koje ulažemo amandmane. Amandman ne treba prihvatiti iz razloga što u članu 19. kojim se definišu mere u slučaju prekida okupljanja, u prvom stavu člana 19. definisano je da mere u slučaju prekida okupljanja moguće je preduzeti samo u onim slučajevima u koliko je povređena neka od odredbi člana 8. kojim se precizno i jasno definiše koja okupljanja nisu dozvoljena, a to su okupljanja kojima se narušava život, zdravlje, moral čoveka i građanina, kojima se poziva na nasilje, kojima se poziva na rasnu, polnu i svaku drugu diskriminaciju. Ja moram još nešto da kažem, što se tiče pisanog obaveštenja. U radu nekih državnih institucija, a takvo je i MUP, postoje neke situacije koje su zakonom definisane kao neodložne intervencije. Ovo je upravo jedna od mera u tim neodložnim intervencijama kada se organizatoru okupljanja najpre usmeno saopštava da u skladu sa zakonom mora da se prekine, a tek posle toga dostavlja se pisano obaveštenje, naravno pisano, obrazloženo obaveštenje, jer je u pitanju narušavanje zdravlja, imovine, pozivanje na nasilje itd. Sve su ovo razlozi zbog čega amandman ne treba prihvatiti. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 20. amandman je podneo Janko Veselinović. Izvolite.
Na član 20. Pokret za preokret je podneo amandman, jer ovde dolazi do izražaja zakonsko kažnjavanje onih koji ne postupe po nalogu policijskih službenika. Kaže se - novčanom kaznom u iznosu od 30.000 dinara, kazniće se za prekršaj fizičko lice, učesnik okupljanja, ako ne postupi po nalozima organizatora ili vođe okupljanja i ne napusti mesto okupljanja. Dakle, ovo je rečnik policijske države. Ovo nije ništa drugo. Ako ne napusti mesto okupljanja. Pretpostavimo, majke kojima nije isplaćen dečiji dodatak pet, šest meseci, a ima ih takvih, i okupe se i dođe policijski službenih i kaže – napustite mesto okupljanja. Ili dođu, recimo lekari koje je juče ministar Vujović uvredio, i dođe policijski službeni i kaže – napustite mesto okupljanja. Ili dođu prosvetni radnici koje je ministar Vujović i ministar Verbić prevario i dođe policijski službeni i kaže – napustite mesto okupljanja inače platićete kaznu koja je propisana zakonom, koji je donet u praskozorje izbora, odnosno parlamentarnih izbora i lokalnih izbora. Nadamo se gospodine Stefanoviću, da će biti izbori u Beogradu i da će građani Srbije, odnosno Beograda, imati mogućnost da daju svoju ocenu o „Beogradu na vodi“. Da li misle da je za uništavanje pacova i zmija, kako ste rekli, trebalo dati desetine miliona evra i najbolje zemljište u Srbiji? Da li misle da je za čišćenje savskog amfiteatra trebalo žrtvovati budžet Republike Srbije i perspektivu građana Srbije?
Hvala. Vreme. Ministar Stefanović.
Ne znam kakve vam se zmije priviđaju, ja ih nisam pominjao, ali ono što hoću da vam kažem, sramota je što toliko energije ulažete u napade na „Beograd na vodi“, zato što je to dobra stvar za sve Beograđane i za sve građane Srbije. To je dobra stvar za ekonomiju ove zemlje. Žao mi je što to ne razumete. Možda kada grad bude više poodmakao u izgradnji, kada budete videli koliki su konkretni benefiti, koliko se vraća, onda ćete shvatiti zašto je bilo dobro da Er Srbija počne da funkcioniše na boljim osnovama, a ne na onim na kakvim je recimo funkcionisao JAT, gde smo svake godine davali 20 do 30 miliona evra iz budžeta, svake godine, godinama, pa za 10 godina vam je to 200, 300 miliona evra, koji su bačeni u vodu i nisu donosili ništa. Pa vam je tada procenjena vrednost aerodroma bila ispod 100 miliona evra, jer niko nije sletao kod nas. E, kad povećate kapacitet npr. Er Srbije, pa imate da vam se sada aerodrom procenjuje na minimalno 500 miliona evra, to je vrednost našeg aerodroma, pa imate mogućnost da ta Er Srbija postane, koja je u većinskom državnom vlasništvu, da vam nešto donosi a ne da ubacujete u nju, tako ćete videti i „Beograd na vodi“. Što se tiče ove tačke zakona, sud odlučuje kolika je kazna, ne policija. Sud će odlučiti i ovo je usaglašeno sa Zakonom o prekršajima. Druga stvar, neće policija zabraniti majkama, nikada, niti je ikada zabranjivala bilo kakvo okupljanje, niti nam pada na pamet, ali ako neko dođe i hoće da pali ovu zgradu Skupštine, ako hoće da pali porodilište, ako hoće tamo gde bebe rastu da baci molotovljev koktel na bebe, ne samo da će da mu zabrani skup, nego ima i da ih pohapsi. E to nećemo da dozvolimo, haos, nasilje, ljude na ulicama koji hoće nestabilnost ove zemlje. I to je smisao ovog zakona.
Hvala. Poslanik Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada smo čili kako o policijskoj državi govori narodni poslanik, profesor prava, koji sebe predstavlja kao poslanikom, iako je za vreme vladavine stranke bivšeg režima, gde je i on pripadao, na jednom javnom okupljanju, ubijen demonstrant, tako što su nabačeni navijači na skup, na kome sam ja bio sa suprugom, sa puno majki, sa puno male dece, gde su čak i lideri opozicionih stranaka dobili pendrekom preko leđa. I danas, čovek koji je sve to odobravao i koji je prećutao da je na tom protestu poginuo Ranko Panić od prebijanja, on govori o policijskoj državi. O ovom drugom kako je biti majka, ja ne znam, morate pitati njega. Drugo, moje mišljenje posle svega ovoga, govori o lekarima, ja mislim da ovo sa predlagačem ne mogu da reše ni lekari, ni travari. Hvala.
Na član 20. amandman je podnela poslanica Aida Ćorović. Nije tu. Na član 20. amandman su zajedno podneli poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, ovo je jedan od dva amandmana koje ću obrazlagati još danas tokom ove rasprave. Cenim naravno kada ministar, uvažavajući snagu argumenta, prihvati jedan naš amandman i tako svojim delanjem uveća podršku Nove stranke u biračkom telu, u ovom slučaju sa 9.4% na 9,5% poštovana gospodo. Bravo, odlično ministre Stefanoviću za ovo vaše delanje i sami doprinosite našem rastu. Mi predlažemo ovim amandmanom da kaznena politika u slučaju javnih okupljanja ne bude toliko oštra. Gospodine Stefanoviću, znate zašto? Nekada su okupljanja, protesti, pa na primer i slučajevi građanske neposlušnosti, jedini preostali mehanizam u rukama građana kao poslednjih čuvara konstitucionalne slobode. Ovo su reči jednog velikog teoretičara Jirgena Habermasa koji se bavio protestima, koji se bavio građanskom neposlušnošću i naš predlog je, ministre Stefanoviću, da kaznena politika po ovom pitanju ne bude toliko oštra. Vi ste inače postavili pitanje, koji je to skup koji je zabranjen, itd. gde smo bili toliko oštri? Evo ja ću da vam kažem na svom primeru šta mi se desilo. Dakle, ja sam bio jedan od troje narodnih poslanika koji sam išao u policijsku upravu Savski Venac da samo predam prijavu za skup protiv postavljanja kamena temeljca za „Beograd na vodi“. Znate šta je meni policijski službenik poručio preko gospodina Božovića koji je bio jedan od poslanika? Ovako je rekao, kaže – što se mene tiče, kao da niste ni bili. Po prvi put, ja mislim, izvadio sam ovu poslaničku legitimaciju da pokažem čoveku. Pa, čekaj, ja jesam građanin, ali možda sam upućeniji malo u neka prava. Ministre, mi nismo imali priliku ni da predamo prijavu za skup. Nije se radilo o tome da je neko zabranio da su uporedo dva, nego je čovek rekao nemaš prava, na primer, čak ni kao narodni poslanik da predaš prijavu. Šta je to?
Hvala, vreme. Nastavićete priču. Reč ima ministar.
Ja ću vam pročitati, naravno pošto se ovde možda zbog ovih ili onih razloga stalno mešaju više stvari. Mi smo ovi zakonom dozvolili javna okupljanja tačka. Ovo je zemlja u kojoj su javna okupljanja moguća maltene na svakoj tački, osim ispred nekih strateških objekata, škole i obdaništa gde smo se, nadam se svi složili, da je nemoguće organizovati na normalan način. Oni koji se ne slažu mogu da glasaju drugačije naravno. Ali, što se tiče prekida, odnosno ograničavanja slobode okupljanja koja je definisana u stavu 8, ja ću zbog javnosti to pročitati još jednom. Kada može da dođe do prekidanja skupa – kada postoji ugrožavanje bezbednosti ljudi i imovine, javnog zdravlja, morala, prava drugih ili bezbednosti Republike Srbije, kada su ciljevi okupljanja usmereni na pozivanje i podsticanje na oružani sukob ili upotrebu nasilja, na kršenje ljudskih i manjinskih prava i prava drugih, odnosno na izazivanje ili podsticanje rasne, nacionalne, verske ili druge neravnopravnosti, mržnje, netrpeljivosti, kada nastupi opasnost od nasilja, uništavanje imovine ili drugih oblika narušavanja javnog reda i mira u većem obimu. Dakle, svi koji se negde okupe, nemojte kršiti zakon, nemojte nasilje, nemojte rušenje, nemojte paljenje, nemojte podsticanje na mržnju rasnu, nacionalnu i versku netrpeljivost i ne preti vam bilo kakva opasnost zabrane skupa, nikakva. Ovim članom je dodatno zaštićen i organizator, jer čak i ako je organizator racionalan čovek koji sarađuje sa policijom, naravno ne na onaj način kako bi se moglo tumačiti, i pozove okupljene da se raziđu i oni kažu – nećemo da te poslušamo. Tada zakon mora da ima, država mora da ima meru kojom štiti građane od mogućeg narušavanja javnog reda i mira, nasilja, pretnji, paljenja i svega ostalog.
Reč ima dr Vesna Rakonjac.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, samo bih zamolila kolegu da dobijem informaciju od gospodina Živkovića – koliko je građane Niša koštala građanska neposlušnost neplaćanja električne struje, pa kada ste osvojili izbore 2008. godine stigli su enormni računi, a građanska neposlušnost je bila na delu, je li tako? Mnogo više nego ovih 30 hiljada za remećenje javnog reda i mira. Hvala.
Prozvani nije tu, pa ne možete sada da ga pitate, a nije dozvoljeno nagađanje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja znam.) Ne znate sigurno. Poslanica je rekla da ga pitate, a vi niste sada u situaciji da ga pitate pa se bojim da ćete lažno svedočiti. Drugi put. Sada će on doći. Polako samo. Na član 20. amandman su zajedno podneli poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Reč ima Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem. Naš amandman je u pravcu amandmana koji je dao i kolega Pavićević ako uzmemo u obzir da ste me gospodine ministre potpuno razoružali time što ste uveli mogućnost da neko hoće da baci Molotovljev koktel na bebe. Nisam čuo da se to dešava u Siriji trenutno, ali hajde ako je to mogućnost u Beogradu da se desi onda da kažnjavamo te koji pozivaju na to. Samo mislim da se oni tretiraju nekim drugim zakonom, a ne ovim. Predlažemo da maksimalna kazna koja je predviđena u zakonu od 30 hiljada dinara bude deset hiljada dinara. Kao što znate i sami, sećate se recimo protesta koji je bio ispred Skupštine Srbije, čuveni protest sa onim stiroporom kada je organizator pozvao da se sedne i tom prilikom je bio obustavljen saobraćaj, probijen je rok za vreme koje je traženo za miting i niko nije od policajaca krenuo da naplaćuje kaznu, odnosno da im piše prijavu, ovima koji sede na stiroporu. Da li je tako? Mislim da je kazna od 30 hiljada dinara neprimereno visoka i mislim da nemate svest o tome da će se to platno na kome ste trenutno jako visoko pre ili kasnije spustiti, a ide upravo u tom pravcu. Znači, ne treba da pravite zakon takav koji se samo donosi na opoziciju. Razmišljajte malo kada pravite predloge zakona šta može da se desi već u aprilu mesecu pa da vam se to vrati kao bumerang. Ovo vam dajem kao savet. Mlad ste čovek, relativno neiskusan u odnosu na mene pa da imate to u vidu jer čas to može da se promeni, pa onda ćete videti da ovo nije u redu.
Ministar. Izvolite.
Te stvari u kojima vi imate iskustva, nadam se da ga neću steći. Što se tiče ovog, ne pravimo zakon ni prema vlasti ni prema opoziciji. Pravimo zakon za građane Srbije, zakoni su tu da se poštuju. Biće tako i kada SNS, taman da ja to u životu ne dočekam, ode u opoziciju ili da se to dogodi sada na prvim izborima. To će se dogoditi onda kada to građani Srbije budu želeli a ne bilo ko drugi. Što se tiče odredbi zakona, još jednom kažem, tada o skupu o kome vi pričate nije doneta bilo kakva zabrana. Da je doneta zabrana i da je došao akt u kome se skup u ovom trenutku obustavlja i naređuje razilaženje svako nepoštovanje toga bi bilo protivzakonito. S obzirom da niko nije doneo tu zabranu u tom trenutku, mi nismo bili u bilo kakvom prekršaju, jer da bi se nešto prekinulo mora da postoji naredba. S obzirom da te naredbe nije bilo, nije bilo ni posledica. Da li bi se desilo ovo ili ono, sad, šta bi bilo kad bi bilo. Što se tiče ovoga, mi upravo uređujemo situaciju da kada organizator pozove na razilazak, jer ovo je norma kada je organizator obavešten i on je pozvao na razilaženje. Dakle, organizator smatra da su se zaista stekli uslovi koji su predviđeni u članu osam da postoji bezbednosni rizik bilo kakve vrste i kaže – molim vas da se raziđete, neko iz skupa ko je došao, jer organizator ne mora kontrolisati svakog čoveka na skupu niti je to realno moguće i on kaže – ja neću da se sklonim, evo stajaćemo nas deset na raskrsnici i baš nas briga. Tada imate mogućnost da primenite određene zakonske sankcije. U čemu je svrha svega? Ako svako može da radi šta god hoće, pa onda nam ne trebaju zakoni. Onda, ko je jači, ko je veći, ko je krupniji, ko može više, pa onda nema države, onda je anarhija. Mi uređujemo sistem, vas neko iz državnog organa obavesti u skladu sa zakonom da se skup obustavlja, organizator pozove, svi su dužni da postupe.
Hvala. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podnela poslanica Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podneo Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Ovo je poslednji amandman koji danas branim. Dakle, Pokret za preokret je ukazao, kada je počela rasprava o ovom zakonu, da su kazne drakonske. To pokazuje ovaj član, jer se kaže – za prekršaj iz stava 1. ovog člana novčanom kaznom u iznosu od milion do milion i 500.000 dinara, dakle od milion do milion i 500.000 dinara, kazniće se organizator kao pravno lice, a novčanom kaznom u iznosu od 70 do 120.000 dinara kazniće se odgovorno lice u pravnom licu. Šta kaže stav 1, za koji je propisana ova sankcija – ako se okupljanje održi na mestu u vreme koje nije navedeno u prijavi, šta se može desiti teoretski, gospodine Stefanoviću? Da organizator skupa, eventualno, nekontrolišući do kraja ljude koji su na skupu, odu stotinak metara dalje ili jednostavno ne mogu da stanu na tu lokaciju na koju su prijavili skup i da organizator skupa treba da plati kaznu od milion do milion i 500.000 dinara. Ili, eventualno skup umesto u 12,00 sati, kako je predviđeno, završi u dvanaest sati i petnaest minuta. Ko će se više, gospodine Stefanoviću, usuditi da prijavi skup od pravnih lica, kada su ovako drakonske kazne? Drakonske kazne. Zamislite neku nevladinu organizaciju, koja rizikuje da plati kaznu od milion do milion i 500.000 dinara, zato što je nekoliko ljudi prešlo na suprotnu stranu ulice ili zato što je petnaest minuta ostalo duže, nego što je bilo predviđeno?
Hvala. Vreme. Reč ima ministar Stefanović.
Prvo, to uopšte nije ono što piše u zakonu. Prva stvar, svi su dužni da poštuju odredbe zakona i nema tu da li su baš šest metara ili 600 metara ili šest kilometara, ali su krenuli prema skupu. Sve je jasno definisano, šta je mesto okupljanja i ti su ljudi dužni da se tu okupe. Još nisam video tu nevladinu organizaciju koja ima baš toliki broj mitinga dnevno, da ne može baš da organizuje ljude da dođu. Većina tih koje jesam video nemaju problem da plate ni milion ni dva miliona dinara, oni imaju ozbiljna sredstva prihoda i oni imaju odakle da se finansiraju. Drugo, nije cilj zakona da se neko kazni, nego je cilj zakona da on poštuje zakon. Kada poštujete zakon, nema kazni. Poštujete zakon i nema problema. To je kao kada biste rekli, uđete u vozilo mrtvi pijani i krenete ulicom i policija će da vas zaustavi i da vam naplati kaznu. Pa, naravno da hoće. Drakonsku. Nemojte ulaziti pijani u vozilo. Nemojte održavati skupove tamo gde niste prijavili. Nemojte kad ste prijavili na određenom mestu, da idete na drugo mesto. To su stvari koje pišu u zakonu. Nema ništa tu spektakularno. Znam da je potrebno ovde da se sve predstavi kao da je to nešto užasno i strašno, ali ovo je zakon koji na vrlo liberalan način dozvoljava javna okupljanja. Liberalniji nego što su bili svi prethodni. A, to što ljudi hoće da izvrgavaju zakon ruglu i da se ponašaju kako god hoće, naprosto ne mogu. Naravno, svi skupovi uredno prijavljeni ili oni koji se ne prijavljuju, ne prijavljuju, oni koji podležu prijavljivanju prijavljeni, dođete na mesto, okupite se, ne pozivate na ubijanje, rušenje, paljenje, mržnju, zlo, naravno da nemate nikakvu posledicu, ali onda ćemo imati i mirnije skupove. Onda će svi razmišljati koji organizuju skupove da ne pozivaju ni na ubijanje ni na paljenje. Onda će ti skupovi biti pristojni i normalni.
Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Jovan Marković, Jovana Jovanović i Vesna Marjanović. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, danas ste prihvatili dva amandmana koja su, sticajem okolnosti, bila predata s moje strane, pre vremena kolega koje ste prihvatili, ali došli smo do situacije sada da jedan amandman morate da prihvatite, hteli vi to ili ne, jer naprosto u članu 21. tačka 5) se pojavljuju vozila javnog saobraćaja kojih smo se rešili u članu 11. u tački 1), odnosno u tački 3). Dakle, kao što ste prihvatili onaj član, morate prihvatiti i ovaj član, ma koliko vama to sada mrsko bilo, jer dva amandmana su prošla ovde koja sam predao u vremenu pre nego što su kolege, ali pošto su kolege, kako da kažem, valjda vama bliže, onda je to za vas prihvatljivije. Radi se o tome da organizatoru skupa u članu 21. se predviđa kazna ukoliko ne uradi nešto što smo rekli u članu 8. da i ne treba da radi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar.
Moram da kažem, gospodin Pavićević je moj omiljeni opozicionar. Rekao je gospodin Šutanovac da sam prihvatio vaš amandman zato što ste nam vi bliži, pa smo zato to morali. U svakom slučaju, mi smo već preduzeli mere kada smo prihvatili onaj prethodni, da usaglasimo sve tehničke izmene, sve tehnički što je bilo vezano za onaj amandman će već biti prihvaćeno kroz različite odborske amandmane koji usaglašavaju tekst zakona sa tim, jer je to pravna procedura. (Dragan Šutanovac, s mesta: I opet nećete moj prihvatiti?) Ne radi se ovde o vašem amandmanu. Prihvatili smo veliki broj vaših amandmana, nije da nismo prihvatili ni jedan. Tu nema nikakvih problema, što se toga tiče stvarno ne pravim razliku između poslanika kada imamo dobre amandmane. Kada su amandmani loši, apsolutno me ne interesuje odakle dolaze. (Dragan Šutanovac, s mesta: Da li mogu samo 30 sekundi molim vas?)
Izvolite.
Još jedna stvar je ovde u ovom amandmanu rečena, a to je da će se kazniti onaj ko je prijavio okupljanje, a okupljanje se ne održi. Naš predlog je da se stavi vremenski rok do kada on može to da otkaže. Mi smo predložili da to bude pet sati pre održavanja tog skupa, ukoliko se skup neće održati iz nekih razloga. Mislim da je to potpuno logično, jer kako ćemo sada, neko je zakazao, desile se vanredne okolnosti, on ne može da otkaže, po automatizmu je kažnjen. Tako da, nadam se da ćete ovaj amandman prihvatiti u celosti. Hvala.
Reč ima ministar.
Svako ko prijavi skup do početka prijavljivanja skupa može da ga otkaže. Ideja je bila samo da ne bi ljudi zakazivali tako na papiru masovne skupove, vi angažujete preusmeravanje saobraćaja, policiju, sve to i onda se oni ne pojavljuju i time razvlače državna sredstva. (Dragan Šutanovac, s mesta: U kom roku može da ga otkaže?) Može da ga otkaže do održavanja skupa. (Dragan Šutanovac, s mesta: Bolja varijanta je pet sati.) To je možda čak i bolja solucija, da bude više sati, jer do početka skupa može da bude i predmet zloupotrebe, naravno. Imate taj amandman? (Dragan Šutanovac, s mesta: Pa, taj sam dao. Isti kao onaj na član 8.) Dajte samo tehničku ispravku tog amandmana, taj deo sam spreman da prihvatim.
Morate požuriti dok ne zaključimo raspravu. Nećete da žurite? Moram da zaključim raspravu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Neka prihvati amandman.) Ne mogu da nateram ministra, kažete da sam siledžija, kao malopre. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, amandman koji sam podneo na član 21. poslednji je amandman koji ću obrazlagati tokom naše rasprave danas. Na moje veliko zadovoljstvo, poštovana gospodo, ali i na zadovoljstvo svih građana naše Republike, to je jedan od prihvaćenih amandmana, i to jedan od 15 prihvaćenih amandmana nas poslanika Nove stranke na ova tri zakonodavna projekta. Moram da iskoristim ovaj povod, poštovana predsednice, da jednu ispravku saopštim. Ja sam prvog dana ovde, kada smo amandmanski raspravljali, rekao da je prihvaćeno naših 14 amandmana, ali nije, danas je ministar prihvatio još jedan tokom rasprave, što znači da ima ukupno 15 prihvaćenih amandmana za ova tri zakonodavna projekta. Ukupno, poštovana gospodo, u ovih godinu i devet meseci imamo 185 prihvaćenih amandmana, što kada se prenese u procente iznosi 9,5% podrške građana Srbije Novoj stranci. Bravo, ja mislim ovde, i aplauz. Evo, gospođa Rakonjac, gospodin Babić, sva gospoda. Ja mislim, poštovana gospodo, da je red da se kaže da je ovo jedan rezultat pre svega posvećenosti nas opozicionih poslanika, marljivog rada, pa i jednog čestitog rada u našoj Narodnoj skupštini. I, kao što smo se spremali za sve zakonodavne projekte, ministre Stefanoviću, prenesite svojim kolegama čiji zakonodavni projekti čuče u skupštinskoj proceduri, gospodinu Vulinu npr. spomen obeležja, gospodinu Udovičiću zakon o sportu, gospodinu Selakoviću pravosudne, da smo pripremili amandmane, spremni smo za raspravu, što pre da dođu, pre raspuštanja ove Skupštine. Pre svih, u četvrtak u 16.00 časova, pošto je poslednji četvrtak u mesecu, čekamo predsednika Vlade za tri dana da odgovori na sva naša pitanja i amandmane konačno, ja mislim, u januaru mesecu. Hvala, poštovana gospodo.
Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Ja samo moram da kažem da kada Vlada prihvata amandmane, to je nekako podrška Vlade.
Hvala. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Nije tu. Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Aida Ćorović. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 24. amandman je podnela narodna poslanica Aida Ćorović. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, da pitam ministra, hoćete li prihvatiti onaj amandman?
Koji?
Amandman poslanika Šutanovca.
Dakle, ukoliko taj amandman bude tehnički ispravljen na način da mi možemo da ga uklopimo u dosadašnji tekst zakona, onda ćemo ga prihvatiti.
Znači, stavićemo na glasanje, pa ako je u suprotnosti sa drugim odredbama, prekinućemo sutra, pa će morati…
Ako preda tehničku ispravku, onda može.
Tako je, ne može delimično. Razumela sam samo stav 1. da ste voljni da prihvatite. Dobro. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem na današnjem radu. Vidimo se sutra u 10,00 časova.