Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 116 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da je kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom usvajanja zapisnika postoji ako na je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 111 narodnih poslanika, odnosno da nije prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, pa stoga ne postoji kvorum potreban za usvajanje zapisnika i utvrđivanje dnevnog reda. S obzirom na to, au skladu sa članom 88. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, prekidan rad Narodne skupštine dok se ne obezbedi kvorum, odnosno do 12,30 časova. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike, koji su prisutni u sali, da pritisnu odgovarajući taster na elektronskoj jedinici i pristupe glasanju. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nebojša Stefanović, Zoran Kasalović, Dijana Vukomanović, Slobodan Jeremić i Konstantin Arsenović. Saglasno članu 86. stav 2. i člana 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i da je izuzetno za ponedeljak, dakle, mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu 141 narodnog poslanika za održavanjem vanrednog zasedanja. Dostavljeni su vam zapisnici Osme, Devete i Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini i Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini, održane 22, 23, 26, 29. i 30. novembra 1, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 13. i 15. decembra 2012. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajuće tastere na poslaničkoj jedinici. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini, održane 22, 23, 26, 29. i 30. novembra 1, 3, 4, 5, 6, 11, 12, 13. i 15. decembra 2012. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini održane 15, 17, 18, 20, 21. i 24. decembra 2012. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godine održane 15, 17, 18, 20, 21. i 24. decembra 2012. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini održane 24, 26, 27, 28. i 29. decembra 2012. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Desete Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini održane 24, 26, 27, 28. i 29. decembra 2012. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, održane 12. i 13. januara 2013. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 125 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini održane 12. i 13. janura 2013. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, koje je sazvano na zahtev 141 narodnog poslanika, saglasno članu 106. stav 2. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje Četvrtog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Četvrto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d 1. Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, koji je podnela Vlada; 2. Predlog Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanja sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koje je podneo predsednik Narodne skupštine; 3. Predlog Odluke o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međuparlamentarnim institucijama, koji je podneo predsednik Narodne skupštine; 4. Predlogu Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka; 5. Predlogu Odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka; 6. Predlogu Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije. Narodna poslanica Stefana Miladinović na osnovu člana 92. stav 2, člana 157, stav 23. i čl. 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi - zajednički jedinstveni pretres o Predlog Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koje je podneo predsednik Narodne skupštine; Predlog Odluke o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međuparlamentarnim institucijama, koji je podneo predsednik Narodne skupštine; Predlogu Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka; Predlogu Odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka; Predlogu Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije. Da li narodna poslanica Stefana Miladinović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 113 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pre nego što pređemo na rad po dnevnom redu sednice, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom načelnog pretresa o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, pozvala da sednici prisustvuju i dr Danilo Nikolić, državni sekretar u Ministarstvu pravde i državne uprave, Ljiljana Blagojević, pomoćnik ministra pravde i državne uprave, mr. Milisav Čogurić, pomoćnik ministra pravde i državne uprave, Jovan Ćosić, šef Odseka za normativne poslove i međunarodnu saradnju u Ministarstvu pravde i državne uprave. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu, odnosno na načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa. Vreme rasprave ste dobili u prilogu. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Borko Stefanović, po Poslovniku.
Gospođo predsedavajuća, prekršili ste niz članova 106, 107, 85, 86. i 87, zato što je ovo, čini mi se, već ne znam koji put u nizu da Skupština koja se zakazuje u 11,00 časova počne sa čak dva časa zakašnjenja zbog toga što vladajuća koalicija nije mogla da obezbedi kvorum, a nije mogla da ga obezbedi zbog toga što ili imaju neki ozbiljan rascep u vladajućoj koaliciji, što mi sa pravom sumnjamo, ili nedovoljno ozbiljno pristupaju temi koja je sazvana pod oznakom hitno. Ovaj zakon je hitan zakon. Troše se pare poreskih obveznika na kašnjenje. Troše se pare poreskih obveznika na sazivanja promene jednog zakona i članstva u odborima. To je krajnje neozbiljno i građani Srbije apsolutno ne mogu da razumeju ovakvo ponašanje. S obzirom da je kod vas sve u redu i sve idilično, nadam se da će ovde neko moći da objasni zbog čega poslanici ne znam koji put po dva časa čekaju da vi skrpite kvorum u ovoj Skupštini. Hvala.
Smatram da nisam prekršila sve te članove koje ste naveli, gospodine Stefanoviću, jer je u skladu sa Poslovnikom, a zbog održavanja odbora Narodne skupštine sednica početa sa zakašnjenjem od jednog sata, jer je taj jedan sat predviđen po Poslovniku. Postoji obaveza u skladu sa članom 127. Poslovnika da svi poslanici prilikom ulaska u salu ubace svoje kartice u identifikacione jedinice, što ovog puta nije bio slučaj sa opozicijom i zbog toga nije bilo kvoruma za rad. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Da li predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, gospodine Selakoviću.
Uvažena gospođo predsedavajuća, potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Predlog zakona koji sadrži sedam članova, a čija je suština i noseća odredba odlaganje početka primene zakona. Ovo je drugi put za nešto više od pola godine da imamo zakon u kome se predviđa odlaganje početka primene Zakona o javnom beležništvu. Sasvim je prirodno da se postavlja pitanje – zašto se odlaže početak primene ovog zakona? Odgovor je jednostavan, ali veoma kompleksan zbog svoje suštine, a to je zato što još uvek nemamo dovoljan broj pravnika koji su položili javno beležnički notarski ispit i koji bi mogli da konkurišu za notare. Zakon izričito predviđa da je za formiranje notarske komore potrebno imenovanje najmanje 100 javnih beležnika koji su položili svoj javno beležnički ispit. Nameće se drugo po redu pitanje – zašto nemamo dovoljno pravnika koji su položili ovaj ispit? U svojoj suštini to se svodi na dva ključna razloga. Prvi razlog koji navodim kao razlog zašto nemamo još uvek dovoljno pravnika koji su položili ovaj ispit, ali nikako kao razlog koji je sporan, je činjenica da je ovaj ispit veoma strog i veoma zahtevan. Takav ispit mora i da ostane. To mora tako da ostane, jer se od notara mnogo očekuje, njima se poveravaju značajna ovlašćenja i država Srbija mora da ima garancije da će ti notari biti sposobni da pravilno i kvalitetno vrše poverena ovlašćenja i da ispune očekivanja koja se od njih očekuju. Drugi razlog leži u činjenici da notarijat ovakav kakav je postavljen u važećem zakonu o javnom beležništvu je ekonomski apsolutno neodrživ. Ljudi nisu zainteresovani da spremaju ovako težak ispit, da otvaraju javno beležničke kancelarije, a da pri tome imaju tako uske i male nadležnosti koje im neće omogućiti da pokriju osnovne režijske troškove. Zato se pristupa sveobuhvatnoj zakonodavnoj reformi koja će imati za cilj povećanje nadležnosti javnih beležnika i stvaranja pravosudne profesije koja će biti održiva u praksi. Iskustva iz uporednog prava drugih država govore da su nosioci javno beležničke funkcije u onim državama u kojima ta funkcija i ta služba postoji jedni od najsposobnijih i najučenijih pravnika. Ako pogledamo iskustva jedne od kolekvi savremenog javnog beležništva, kao što je Savezna Republika Nemačka, kao što je Francuska Republika, dolazimo do rezultata da su zaista najsposobniji pravnici upravo, ne ni advokati, ni sudije, ni tužioci, već javni beležnici. Taj nivo provera znanja koji moraju da prođu jeste najsloženiji u najkoplikovaniji. Upravo zadirući u ovaj drugi razlog, a to je razlog ekonomske neodrživosti ovako koncipiranog javnog beležništva u Srbiji prema postojećem zakonu, ove izmene zakona imaju za cilj proširenje nadležnosti javnog beležnika. Pored toga što se u članu 6. odlaže početak primene zakona sa 1. marta 2013. na 1. mart 2014. godine, jedna od ključnih odredbi ovog zakona jeste proširenje nadležnosti javnog beležnika. Naime, važeće zakonsko rešenje javnim beležnicima daje male nadležnosti u oblasti prometa nekretnina. Predviđeno da notari sastavljaju javno beležničke zapise o raspolaganju nepokretnostima lica koja su poslovno nesposobna. Na primer, ako maloletno dete nasledi kuću, pa njegova majka, kao zakonski zastupnik, hoće da je proda, takav ugovor bi morao da se sastavi kod javnog beležnika. Kada je reč o raspolaganju nepokretnostima poslovno sposobnih lica, važeće zakonsko rešenje predviđa da u periodu od dve godine od početka primene zakona stranke mogu da biraju da li će takve ugovore overavati pred sudom ili će ih sačinjavati kod javnog beležnika. Ovakvo rešenje ima nekoliko nedostataka i navešću samo one koji su ključni. Prvo, ovakvo rešenje je pravno dogmatski potpuno nedosledno, jer ono stavlja znak jednakosti između dva različita nivoa formalizma u građanskom pravu. Šta to konkretno znači? Ovo rešenje daje isti pravni značaj overi potpisa na ugovoru, sa jedne strane, i ugovoru sačinjenom u formi notarskog zapisa, sa druge strane. Kod overe potpisa dokaznu snagu javne isprave ima samo klauzula o overi. Sudski overitelj potvrđuje samo autentičnost potpisivača i po pravilu se ne upušta u ispitivanje punovažnosti ugovornih odredbi. Sa druge strane, kod notarskog zapisa, dokaznu snagu javne isprave ima ceo tekst ugovora, a notar je dužan da pažljivo razmotri sve odredbe ugovora i da ugovorne strane upozori na eventualne nepravilnosti i nejasnoće koje bi mogle dati povod za nastanak spora. Ovakvo rešenje koncipiranja notarijata u Srbiji je kritikovano. Kritikovano je zato što notarijat u Srbiji čini ekonomski neodrživim. Ako se notarima ne povećaju ovlašćenja, javno beležničke kancelarije teško da će moći da opstanu. U decembru 2012. godine, zamenik predsednika nemačke notarske komore, dr Rajnard Bok, izlažući na kopaoničkoj školi prirodnog prava, govorio o srpskim notarima i o povećavanju njihovih ovlašćenja i predložio je upravo povećanje njihovih ovlašćenja u ovoj oblasti, a to je promet nepokretnosti. Citiraću jedan njegov stav koji kaže – ako bi nemački notari imali ovakve nadležnosti kakve su namenjene notarima u Srbiji, 80% notarskih kancelarija u Nemačkoj bilo bi zatvoreno. Na problem nedovoljnih nadležnosti budućih notara u Srbiji ukazivale su i kolege iz okruženja koje su sa sprovođenjem, odnosno sa uvođenjem javno beležničkog poziva počele ranije od Srbije i sprovode ga pre nego što je to Srbija počela. Predloženim izmenama ustanovljava se isključiva nadležnost notara za sklapanje ugovora kojima se vrši otuđenje i opterećenje nepokretnosti. Pozitivne strane ovog rešenja su višestruke. Pre svega, uspostaviće se mnogo veći nivo preventivne pravne zaštite u sferi prometa nepokretnosti. Javni beležnik će biti dužan da pažljivo kontroliše svaku ugovornu odredbu, da strankama ukaže na svaku nepravilnost koja bi mogla imati za posledicu ništavost ugovora ili sporove o tumačenju ugovora, da odbije sačinjavanje ugovora koji je apsolutno ništav, fiktivan ili simulovan. Na taj način postići će se mnogi pozitivni efekti, sprečiće se izigravanje poreza na prenos apsolutnih prava i poreza na kapitalnu dobit, a posebno će se iskoreniti prevare sa višestrukim prodajama kuća i stanova, a koje su veoma česte u našoj praksi. Kao što rekoh, taj aspekt ekonomske neodrživosti javnog beležništva u Srbiji sa postojećim nadležnostima jeste jedan od razloga. Među odredbama Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu zadire se i u pitanje polaganja toga ispita, u smislu definisanja samog ispitivača. Dakle, ko je taj koji ispituje? Po važećem rešenju, zakonskom rešenju, komisija koja ispituje sastoji se od šest članova i jednog kandidata proveravaju tri člana komisije. U ovome što je pred vama, u Predlogu izmena komisija se ograničava na pet članova, ali se ostavlja mogućnosti imenovanja još komisija, što mislimo da je dobro rešenje, s obzirom da se do sada dešavalo najčešće iz subjektivnih, isključivo subjektivnih razloga nemogućnosti člana komisije da ispunjava tu svoju obavezu, tu svoju dužnost, da se jednostavno ne održavaju ispiti u predviđenom ispitnom roku. Rezultati do sada sprovođenih ispita, možemo slobodno reći da u najmanju ruku nisu zadovoljavajući. Trenutno je svega 55 kandidata koji su položili javnobeležnički ispit, i to u tri ispitna roka. U majskom ispitnom roku, koji je održan dana 27. maja 2012. godine, ispit je polagalo 259 kandidata, a položilo ga je 30 kandidata. U septembarskom ispitnom roku, održanom dana 29. septembra 2012. godine, ispit je polagalo 119 kandidata, a položilo je svega 19 kandidata. U poslednjem održanom ispitnom roku, novembarskom, 18. novembra 2012. godine, ispit je polagalo 25 kandidata, a položilo ukupno šest. Iz septembarskog i novembarskog ispitnog roka 13 kandidata je ostvarilo mogućnost i želju da polaže popravni ispit, a za januarski ispitni rok, koji iz pomenutih razloga nije održan, prijavilo se ukupno 57 kandidata. Ovde treba navesti da će onim licima koja su u međuvremenu, zbog ne održavanja januarskog ispitnog roka, stekla uslov da se sada prijave na rok koji će biti održan, biti omogućeno da se prijave i da pristupe polaganju ispita. Ministarstvo pravde i državne uprave je još od septembra meseca započelo niz aktivnosti koje su neophodne da se pristupi na jedan dobar način sprovođenju ovog novog projekta - uvođenja javnog beležništva u Srbiju. Formirana je radna grupa koja za zadatak ima pripremu pravnog okvira za zaista punu primenu ovog zakona, a tu je reč o izmenama i dopunama čitavog niza od oko 20 zakona koji prate funkciju, odnosno službu javnog beležnika. Suočili smo se i sa neodređenim kontroverzama koje su bile prisutne u toku sprovođenja prvog ispitnog roka i potrudili se, dali svoj maksimum i u tome uspeli, da te kontroverze u sprovedenim posle toga ispitnim rokovima i u onima koji slede otklonimo. Danas se na sajtu Ministarstva pravde i državne uprave na dan polaganja ispita, jedan sat posle završetka pismenog dela ispita objavljuju tačno rešeni testovi koje su imali da izrade kandidati. Nikako ne bih da izostavim nešto što mislim da je veoma važno, a to je da ova strogost sprovođenja javnobeležničkog ispita ima svoj i te kako opravdani razlog. Ako pogledamo uporedna iskustva iz zemalja u okruženju, doći ćemo do podataka da je javnobeležnička funkcija funkcija koju su u prvim godinama njenog života pratila vrlo burna dešavanja, da je veliki procenat, pretežan procenat nosilaca tih funkcija svega posle godinu ili dve dana završavalo u zatvoru zbog toga što je zloupotrebljavao svoja ovlašćenja. Uvođenjem javnobeležničke funkcije, ali na takav način da će ona zaista predstavljati jednu korisnu, dobru i neophodnu kariku u lancu pravne sigurnosti, stvaranja pravne sigurnosti u Srbiji, doprinosi se na prvom mestu pravnoj sigurnosti građana, ali i svih drugih pravnih subjekata, naročito onih koji u Srbiji žele da investiraju svoj kapital i time doprinesu stvaranju ekonomske sigurnosti u našoj zemlji. Ovo su ključne izmene ovog zakona i mislim da je i pitanje neke vrste zrelosti naše države po svim granama vlasti, a naročito zakonodavne i izvršne, da omogućimo da nešto što će doprineti većoj pravnoj sigurnosti među građanima i drugim pravnim subjektima, odnosno pravnim licima, zaista stupi na snagu i počne dase sprovodi. U ovom trenutku to ne možemo reći za Zakon o javnom beležništvu, jer imamo objektivnu okolnost da su neispunjeni uslovi za početak primene ovog zakona. S obzirom da je, kao što reče jedan kolega poslanik na sednici odbora, ovo pionirski projekat, jer naši poslednji notari koji su poznavali taj posao i obavljali ga pre Drugog svetskog rata već odavno nisu među živima, s obzirom na činjenicu da nema neposredne i iskustvene primene ovakvog jednog sistema u Srbiji, taj pionirski projekat sa sobom nosi i dosta nedostataka, dosta prepreka koje moramo da prevaziđemo, a ovo je samo jedna od tih prepreka u nizu. Pozivam vas da vašim glasovima podržite Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SPO i DHSS sve ovo o čemu je gospodin ministar pričao i izmene zakona u potpunosti razumeju, kao što u potpunosti razumeju i stanje u našem celokupnom pravosuđu, koje mora da bude i biće, ali posebno u tim privim godinama rada, jedan strogi kontrolor rada sudskih notara, upravo zbog iskustva u okruženju. Samo uvođenje notarskog sistema je jedno novo značajno vraćanje srpskoj tradiciji. Notarski sistem je postojao kod nas pre Drugog svetskog rata, a najviše je zaživeo u najrazvijenijim delovima zemlje. U Vojvodini i u nekim delovima zemlje nije zaživeo, ali ne bih se kod tog stanja u našem pravosuđu i kritike njegovog opšteg stanja osvrtao samo na zadnjih nekoliko godina. Srbija se posle 83 godine i u ovom delu vraća sebi, a razvijeni svet je u toj meri razvio notarsku službu da notari u javnosti u razvijenim zemljama, pre svega u zemljama EU, imaju status poput sudije. Kod izbora notara i kod polaganja notarskog stručnog ispita, a i kasnijeg dodatnog usavršavanja, mislim da svi oni koji odlučuju o izboru notara moraju imati podjednako opreza, a možda čak i nešto više u odnosu na oprez kod izbora nosioca najviših pravosudnih funkcija. Kad kažem da ne treba gledati zadnjih nekoliko godina, mislio sam na period od 1945. godine na ovamo, kada je nasilno prekinuta naša dobra tradicija u raznim oblastima, pa i u ovoj oblasti. Zaista sada imamo velike probleme u našem pravosudnom sistemu, koji jesu posledica svega onoga što se dešavalo devedesetih i posle 2000. godine, a rekao bih da su pre svega posledica jednog sistema koji je ustanovljen 1945. godine i sa čijim ćemo se reliktima mi još jako dugo nositi u našem pravosudnom sistemu. Srbija je u mnogim oblastima svog života zadnja koja je sprovodila neophodne i potrebne reforme. Nažalost, takav je slučaj i u oblasti notarskog sistema. Mi smo zadnja zemlja bivše SFRJ koja je donela Zakon o notarima. Odlaganje njegove primene ima punu svoju svrhu, jer definitivno notari, koji zaista moraju biti najbolji pravnici, čak moraju imati više multidisciplinarnih znanja, često od nosilaca pravosudnih funkcija, koji mogu biti specijalisti i u određenim sudovima, građanskoj i krivičnoj ili nekoj drugoj materiji, ali širok obim poslova sa kojima se notar susreće zahteva i, prvo, strogost kod polaganja ispita, zatim redovnu kontrolu od strane ministarstva i od strane pravosuđa i, treće, stalno dodatno usavršavanje. Notarska komora u okruženju i u zemljama EU upravo radi sve te poslove, od stručnog usavršavanja, od potenciranja na notarskoj, odnosno javnobeležničkoj etici, od međunarodne saradnje, od stalnog usavršavanja na notarskoj akademiji, a ne zaboravimo, onog dana kada postanemo zemlja članica EU ta međunarodno pravna saradnja u svim ovim poslovima će doći do velikog značaja. Javnobeležnička komora koju ćemo mi osnovati tek kada budemo imali otvorenih najmanje 100 notarskih kancelarija vršiće nadzor uz jednačavanje javnobeležničke prakse, dostavljati redovan izveštaj ministarstvima, zatim, naravno, pored osiguranja notara, vršiće se edukacija, vođenje upisnika, zatim izdavačka delatnost što se tiče stručne literature, saradnja sa sudovima i drugim međunarodnim organizacijama, zatim nastavu će organizovati za polaganje notarskih ispita i imaće značajno učešće u radnim grupama kod svih propisa koji se odnose i tiču notarske, odnosno javnobeležničke struke. Ispitni postupak i postupak imenovanja od presudnog su značaja za budućnost javnog beležništva. Kroz pozitivnu selekciju, temeljenu na znanju etičnosti, osigurava se razvoj službe i čuva se njen ugled. Bitno je javno poverenje na kome se ova specifična profesija zasniva, jer ako bismo izvršili istraživanje javnog mnjenja videli bismo da naši građani uglavnom nemaju pojma šta je javni beležnik, šta je to notar. Strah od nepoznatog i velika je neinformisanost i građani će sigurno i dalje zbog te inercije da imaju poverenja u državne organe, u sud itd, češće tražiti da se u ovom prelaznom periodu njihova dokumenta i izjave overavaju u sudu, nego kod notara. Međutim, upravo ta vrsta pozitivne selekcije, da se biraju najbolji, da se biraju ljudi koji su poznati u svojoj sredini, ako su bili ugledni pravnici, sudije tužioci itd. koji nemaju mrlje u svojoj biografiji, to će biti prvi korak u razvijanju notarske službe, jer ona pre svega moga da bude zasnovana na poverenju građana. Pored toga što će biti rasterećeno pravosuđe, što će se skratiti trajanje mnogih postupaka, poput ostavinske rasprave, što će biti razgranata mreža notara na nivou cele zemlje, značajna je ta preventivno pravna zaštita notarske službe. Ono čega se i gospodin ministar dotakao, da su do sada sudovi uglavnom vršili kod značajnih ugovora, poput ugovora o prometu nepokretnosti jako visokih vrednosti, oni su uglavnom pažnju obraćali na potpis stranaka, na tačnost ličnih dokumenta i tu je uloga sudskog overivača završena. Međutim, to je za posledicu imalo upravo ono što se dešavalo i svakodnevno vidimo u našem okruženju, da je jedna te ista nepokretnost više puta prodavana, da je to otvaralo širok spektar za raznemalverzacije, za simularne poslove, za raznorazne prevarne radnje i ta preventivna uloga notara, da on prouči svaki član ugovora, da preventivno zaštiti obe stranke potpisnice ugovora po nama je možda i najznačajnija uloga, jer samim tim, ako notar utom delu pravilno obavi svoj posao, izbeći ćemo mnoge sudske postupke, od krivičnih postupaka do raznoraznih drugih postupaka, koji se tiču naknade štete, koji mogu nastati kao posledica tih prevarnih radnji. Ono što je, takođe, jako bitno to je da ćemo mi imati napredni elektronski potpis umesto službenog pečata i potpisa u toj fazi razvoja notarske službe, kada u elektronskom sistemu sve bude na kvalitetan način umreženo. Zatim, imaćemo upisnik testamenata, jer mi danas nemamo upisnik testamenata, tako da je i tu moguće da jedan ostavilac napiše nekoliko testamenata koji mogu proizvesti niz sudskih postupaka i niz pravinih posledica. Ono što je za nas jako bitno i što želimo da ukažemo ministarstvu, a vidim i da gospodin ministar na isti način sa svojom službom rezonuje. To je tačno da sada kada bi se sa ovim nadležnostima otvorile notarske kancelarije, one bi u ekonomskom smislu jako teško mogle da posluju, međutim, Englezi, koji su nekoliko stotina godina uvodili notarsku službu po sistemu korak po korak, oni su upravo to radili zbog nekoliko stvari – zbog stručnog usavršavanja notara, zbog razvijanja svesti građana, zbog postepenog sticanja poverenja u notarske službe i zbog toga što su pre svega uredili jasno svoj pravni sistem. Mi ukoliko ne utegnemo u dovoljnoj meri naš pravni sistem i ako ne donesemo sve potrebne zakone koji su potrebni za razvoj notarske službe ili ako recimo ne uredimo na valjan način službu registar nepokretnosti, mi onda ne možemo očekivati ni od notara da kvalitetno obavljaju svoj posao. Gospođica Olgica Batić, zamenica šefa naše poslaničke grupe, koja je igrom slučaja i ćerka bivšeg ministra pravde Vladana Batića, u neposrednom razgovoru pred ovo izlaganje, saznao sam da je gospodin Batić bio za uvođenje notarske službe, ali je smatrao da naš pravni sistem nije u dovoljnoj meri sposoban da i utegnut i kvalitetan i da uvođenje notarske službe treba odložiti za to vreme dok ne dobijemo potrebnu harmoniju u pravnom sistemu koji će jako bitnu ulogu vršiti u nadzoru nad radom notarskih službi. Drugo, i gospodin ministar je pomenuo i mi smo te podatke prikupili, u svim zemljama bivšim članicama SFRJ većina notara je nažalost završilo u zatvoru upravo zbog korupcije, upravo zbog toga što imamo taj nasleđeni sistem – hajde, završićemo neki posao na kriminalan način, niko to neće saznati itd, međutim, i te kako se lako sazna. Ono što je po nama jako sporno i o čemu ministarstvo treba da razmišlja kod izmene Zakona o notarima, to je arhiva koju vode notari. Mi znamo da sve naše državne službe i javne institucije imaju veliki problem sa arhivskom građom, sa čuvanjem dokumenata. Ona se često čuvaju u neadekvatnim uslovima, koji ne odgovaraju po svim standardima o čuvanju arhivske građe, a mi ovde jednostavnonemamo dobru vrstu obezbeđenja. Recimo, neko će položiti notarski ispit, otvoriće kancelariju i obavezi je da čuva arhivsku građu od jako velikog značaja za pravnu sigurnost građana. Posle deset godina može zatvoriti kancelariju, može da mu se desi nešto drugo, može izgubiti licencu za rad. Šta će onda biti sa arhivom? Mislim da je najbolje rešenje, ipak, da država bude ta koja će organizovati čuvanje arhivske građe ili makar kopiju svih dokumenta koji postoje kod notara. Jer, ne zaboravimo mi živimo u ambijentu kakvom živimo, živimo s navikama kakve postoje u našem društvu i mi moramo i u tom delu preventivno da delujemo. Recimo, trenutno je u našem pravnom sistemu, pošto je izglasan 2001. godine Zakon o notarima, postoji opet neka nejasnoća. Mnogi sudovi poput Prvog osnovnog suda u Beogradu odbijaju da overe kopiju ugovora da je verno originalu, jer govore strankama da to nije moguće, jer se na samom originalu ne nalazi pečat suda itd. Mislim da Ministarstvo u tom delu mora da odreaguje i budući da se strane svakodnevno sreću sa tim problemima da se mora naložiti jednostavno sudskim službama koje vrše overu da i dalje izlaze u susret građanima, da građani ne trpe štetne posledice ovoga što nije država uradila. Naravno, da treba da se ugledamo na razvijene zemlje, ali treba da se ugledamo i na dug i složen postupak kojim su razvijene zemlje, koje imaju razvijenu notarsku službu, polako stepen po stepen, prenosile nadležnosti javnim beležnicima i notarima. Ako bi sada mi u jednom momentu, u jednom trenutku preneli njima sve nadležnosti koje će u budućnosti vršiti, tek tada mislimo da bi nastali i pravi problemi. Zbog toga naša formula za rešenje problema, pored ovih zakonskih rešenja, znači treba notarima dati ovlašćenja koja imaju za početak, samo radnici overe u sudu, onda najmanje dve godine treba posmatrati kako javni beležnici obavljaju taj posao. Za te dve godine treba ukloniti beležnike koji loše rade i ispravljati nedostatke u njihovom radu, tek potom kad komisija koju treba formirati konstatuje da te najjednostavnije stvari beležnici rade dobro, tek tada treba zakonom uspostavljati i prenositi te javne nadležnosti notarima. Onda kada se njihov posao posmatra u tom prelaznom periodu od dve godine, najmanje još dve godine treba kontrolisati i ispravljati nedostatke kod novoprenetih nadležnosti. Tek, po nama, tada treba preneti ovlašćenje da se sastavljaju javnobeležničke isprave i sve to pod uslovom da svi budu zadovoljni u načinu većinski,kako su notari obavljali svoj posao. Mi mislimo da su ovo suštinske stvari i pored tih zakonskih odredbi imamo uvek kada pričamo o ovome, sliku stanja u našem društvu i tačno možemo znati šta od koga u kojoj situaciji možemo očekivati. Zbog toga će poslanici SPO i Demohrišćanske stranke Srbije podržati odlaganje, primene ovog zakona. Mi ćemo kada dođe na dnevni red set pratećih zakona, a vi ste pomenuli da ih je negde 20-ak koji treba da se upodobe sa Zakonom o sudskim notarima, uzeti jako aktivno učešće. Po nama, čini nam se, da će i možda ćemo doći do još jedne situacije da odložimo primenu zakona za možda još godinu ili dve dana. U tom smislu je gospođica Olgica Batić, i podnela amandman, jer s obzirom na opšte stanje, vi ste ga ministre izneli na način na koji smo mi to planirali da uradimo. Mi mislimo da i za godinu dana teško da ćemo uspeti da završimo te poslove, ali videćemo šta će se dešavati sa pratećim zakonima. U svakom slučaju mi ćemo u tom delu biti jako konstruktivni sa najboljom namerom i sa pokušajima da zaista doprinesemo uspostavljanju pravne sigurnosti onoliko koliko je to u mogućnosti, što se tiče naše poslaničke grupe. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, javni beležnici i jesu i nisu novina u pravnom sistemu Republike Srbije. Naime, javni beležnici i notari su kod nas prvi put uvedeni Zakonom o javnim beležnicima Kraljevine Jugoslavije iz 1930. godine, prihvatajući rešenja austrijskog i nemačkog prava. Međutim, dok su na teritoriji Vojvodine oni imali dugogodišnju tradiciju, u centralnoj Srbiji za kratko vreme važenja pomenutog zakona, do 1964. godine, oni nisu uspeli da ostave dugi trag. Postojećim zakonom o javnim beležnicima koji je Narodna skupština usvojila 2011. godine, ponovo je uvedena institucija javnog beležnika kao deo strategije reforme pravosuđa, sa ciljem da se preuzme znatan deo poslova sudova u vanparničnoj materiji. Zadržan je pristup koji je u prošlosti primenjivan, te su prihvaćena uglavnom rešenja koja sadrži nemačko i austrijsko pravo. Stoga javni beležnik, samostalan i nezavistan pravni stručnjak, koji vrši javnu službu, tj. u ime države sastavlja javne isprave i po ovlašćenju suda sprovodi postupke, koji spadaju u sudsku nadležnost. Za svoj rad odgovara on lično i po zakonu je u obavezi da se osigura od profesionalne odgovornosti. Država ne odgovara za greške i eventualnu štetu koju pričini strankama u svom radu, obzirom da mu se zakonom poverava javna služba, to su uslovi i postupak izbora javnih beležnika utvrđeni zakonom i vrši ih država, tj. ministar pravde. Rešenja postojećeg zakona predviđaju ograničen broj javnih beležničkih mesta, po pravilu jedno mesto za svaku opštinu ili gradsku opštinu. S tim da u područijima gde je gušća naseljenost i veća koncentracija ekonomskih i drugih aktivnosti ministar pravde može utvrditi o jednom javnom beležničkom mestu na svakih 25 hiljada stanovnika. Javni beležnik je u odnosu sa strankama neutralan. Njemu zakon izričito zabranjuje da se kao što to npr. čine advokati stavlja na stranu jedne od stranaka i zastupa njene interese. Njegov posao je sličan poslu sudije u sudu i ima zakonsku dužnost da ukoliko u postupku utvrdi kakve nepravilnosti, znači, zabranjena raspolaganja, fiktivni ugovori ili druge pravne poslove, dužan je da na to upozori stranke ili da odbije izvršenje javnog beležničkog posla. Znači, javni beležnik štiti interese ugovora. Javni beležnik ima pravo na nagradu za svoj rad i naknadu nužnih troškova koje je imao. Nagrada za rad utvrđuje se prema javnobeležničkoj tarifi koju na predlog javnobeležničke komore donosi ministar pravde. Javni beležnik ima pravo i zakonsko ovlašćenje da naplaćuje sudske i administrativne takse u ime i za račun države kada su takve takse predviđene u postupcima koje njemu povere sudovi ili organi uprave. Ilustracije radi, u Francuskoj je to negde to oko 10% dohotka. Nadležnost javnih beležnika može biti obavezna ili fakultativna. Obavezna nadležnost postoji kod onih pravnih poslova kod kojih je potrebno obezbediti zaštitu interesa stranaka ili veću pravnu sigurnost po pravilu u slučajevima gde se radi o raspolaganjima imovinom veće vrednosti: ugovori o doživotnom izdržavanju, ugovori o ustupanju i raspodeli imovine za života ostavioca, ugovori o prodaji ili poklonu o nepokretnosti itd. Ili, kod osnivanja mnogočlanih privrednih društava otvorenog tipa, kao što su društva, akcionarska društva. Mislim da je najbolje rešenje, ipak, da država bude ta koja će organizovati čuvanje arhivske građe ili makar kopiju svih dokumenta koji postoje kod notara. Jer, ne zaboravimo mi živimo u ambijentu kakvom živimo, živimo s navikama kakve postoje u našem društvu i mi moramo i u tom delu preventivno da delujemo. Recimo, trenutno je u našem pravnom sistemu, pošto je izglasan 2001. godine Zakon o notarima, postoji opet neka nejasnoća. Mnogi sudovi poput Prvog osnovnog suda u Beogradu odbijaju da overe kopiju ugovora da je verno originalu, jer govore strankama da to nije moguće, jer se na samom originalu ne nalazi pečat suda itd. Mislim da Ministarstvo u tom delu mora da odreaguje i budući da se strane svakodnevno sreću sa tim problemima da se mora naložiti jednostavno sudskim službama koje vrše overu da i dalje izlaze u susret građanima, da građani ne trpe štetne posledice ovoga što nije država uradila. Naravno, da treba da se ugledamo na razvijene zemlje, ali treba da se ugledamo i na dug i složen postupak kojim su razvijene zemlje, koje imaju razvijenu notarsku službu, polako stepen po stepen, prenosile nadležnosti javnim beležnicima i notarima. Ako bi sada mi u jednom momentu, u jednom trenutku preneli njima sve nadležnosti koje će u budućnosti vršiti, tek tada mislimo da bi nastali i pravi problemi. Zbog toga naša formula za rešenje problema, pored ovih zakonskih rešenja, znači treba notarima dati ovlašćenja koja imaju za početak, samo radnici overe u sudu, onda najmanje dve godine treba posmatrati kako javni beležnici obavljaju taj posao. Za te dve godine treba ukloniti beležnike koji loše rade i ispravljati nedostatke u njihovom radu, tek potom kad komisija koju treba formirati konstatuje da te najjednostavnije stvari beležnici rade dobro, tek tada treba zakonom uspostavljati i prenositi te javne nadležnosti notarima. Onda kada se njihov posao posmatra u tom prelaznom periodu od dve godine, najmanje još dve godine treba kontrolisati i ispravljati nedostatke kod novoprenetih nadležnosti. Tek, po nama, tada treba preneti ovlašćenje da se sastavljaju javnobeležničke isprave i sve to pod uslovom da svi budu zadovoljni u načinu većinski,kako su notari obavljali svoj posao. Mi mislimo da su ovo suštinske stvari i pored tih zakonskih odredbi imamo uvek kada pričamo o ovome, sliku stanja u našem društvu i tačno možemo znati šta od koga u kojoj situaciji možemo očekivati. Zbog toga će poslanici SPO i Demohrišćanske stranke Srbije podržati odlaganje, primene ovog zakona. Mi ćemo kada dođe na dnevni red set pratećih zakona, a vi ste pomenuli da ih je negde 20-ak koji treba da se upodobe sa Zakonom o sudskim notarima, uzeti jako aktivno učešće. Po nama, čini nam se, da će i možda ćemo doći do još jedne situacije da odložimo primenu zakona za možda još godinu ili dve dana. U tom smislu je gospođica Olgica Batić, i podnela amandman, jer s obzirom na opšte stanje, vi ste ga ministre izneli na način na koji smo mi to planirali da uradimo. Mi mislimo da i za godinu dana teško da ćemo uspeti da završimo te poslove, ali videćemo šta će se dešavati sa pratećim zakonima. U svakom slučaju mi ćemo u tom delu biti jako konstruktivni sa najboljom namerom i sa pokušajima da zaista doprinesemo uspostavljanju pravne sigurnosti onoliko koliko je to u mogućnosti, što se tiče naše poslaničke grupe. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, javni beležnici i jesu i nisu novina u pravnom sistemu Republike Srbije. Naime, javni beležnici i notari su kod nas prvi put uvedeni Zakonom o javnim beležnicima Kraljevine Jugoslavije iz 1930. godine, prihvatajući rešenja austrijskog i nemačkog prava. Međutim, dok su na teritoriji Vojvodine oni imali dugogodišnju tradiciju, u centralnoj Srbiji za kratko vreme važenja pomenutog zakona, do 1964. godine, oni nisu uspeli da ostave dugi trag. Postojećim zakonom o javnim beležnicima koji je Narodna skupština usvojila 2011. godine, ponovo je uvedena institucija javnog beležnika kao deo strategije reforme pravosuđa, sa ciljem da se preuzme znatan deo poslova sudova u vanparničnoj materiji. Zadržan je pristup koji je u prošlosti primenjivan, te su prihvaćena uglavnom rešenja koja sadrži nemačko i austrijsko pravo. Stoga javni beležnik, samostalan i nezavistan pravni stručnjak, koji vrši javnu službu, tj. u ime države sastavlja javne isprave i po ovlašćenju suda sprovodi postupke, koji spadaju u sudsku nadležnost. Za svoj rad odgovara on lično i po zakonu je u obavezi da se osigura od profesionalne odgovornosti. Država ne odgovara za greške i eventualnu štetu koju pričini strankama u svom radu, obzirom da mu se zakonom poverava javna služba, to su uslovi i postupak izbora javnih beležnika utvrđeni zakonom i vrši ih država, tj. ministar pravde. Rešenja postojećeg zakona predviđaju ograničen broj javnih beležničkih mesta, po pravilu jedno mesto za svaku opštinu ili gradsku opštinu. S tim da u područijima gde je gušća naseljenost i veća koncentracija ekonomskih i drugih aktivnosti ministar pravde može utvrditi o jednom javnom beležničkom mestu na svakih 25 hiljada stanovnika. Javni beležnik je u odnosu sa strankama neutralan. Njemu zakon izričito zabranjuje da se kao što to npr. čine advokati stavlja na stranu jedne od stranaka i zastupa njene interese. Njegov posao je sličan poslu sudije u sudu i ima zakonsku dužnost da ukoliko u postupku utvrdi kakve nepravilnosti, znači, zabranjena raspolaganja, fiktivni ugovori ili druge pravne poslove, dužan je da na to upozori stranke ili da odbije izvršenje javnog beležničkog posla. Znači, javni beležnik štiti interese ugovora. Javni beležnik ima pravo na nagradu za svoj rad i naknadu nužnih troškova koje je imao. Nagrada za rad utvrđuje se prema javnobeležničkoj tarifi koju na predlog javnobeležničke komore donosi ministar pravde. Javni beležnik ima pravo i zakonsko ovlašćenje da naplaćuje sudske i administrativne takse u ime i za račun države kada su takve takse predviđene u postupcima koje njemu povere sudovi ili organi uprave. Ilustracije radi, u Francuskoj je to negde to oko 10% dohotka. Nadležnost javnih beležnika može biti obavezna ili fakultativna. Obavezna nadležnost postoji kod onih pravnih poslova kod kojih je potrebno obezbediti zaštitu interesa stranaka ili veću pravnu sigurnost po pravilu u slučajevima gde se radi o raspolaganjima imovinom veće vrednosti: ugovori o doživotnom izdržavanju, ugovori o ustupanju i raspodeli imovine za života ostavioca, ugovori o prodaji ili poklonu o nepokretnosti itd. Ili, kod osnivanja mnogočlanih privrednih društava otvorenog tipa, kao što su društva, akcionarska društva. Fakultativna nadležnost postoji i kod ostalih pravnih poslova gde uslov punovažnosti pravnog posla nije da isti bude sastavljen kao javnobeležnički zapis i gde su stranke ovlašćene da same odrede da li žele da pravni posao koji zaključuju, zaključuju pred javnim beležnikom, kao garantom ispravnosti istog. Suština uvođenja institucije javnog beležnika jeste veliko rasterećenje sudova uz privremeno poboljšanje kvaliteta i brzine pravnih usluga koje država pruža građanima. Poslanička grupa PUPS će podržati Predlog izmene Zakona o javnom beležništvu. Amandmanima koje smo dostavili, zalažemo se za to da javni beležnik ne mora imati pravosudni ispit. Meni lično se više čini, a i dopada se sistem sa strogim javnobeležničkim ispitom bez pravosudnog, jer pravosudni ispit obuhvata mnogo širu materiju i ona znanja i grane prava koja beležniku, de fakto, nisu potrebna, ili mu nekad neće biti potrebna. Što se tiče radnog iskustva, mislim da je maksimum onaj staž koji se traži za sudiju višeg suda. Takođe se zalažem za strogo poštovanje kriterijuma dostojnosti i ovde ne bi trebalo da bude nikakvih odstupanja, zbog toga što je javno-beležnik nezavistan i samostalan u radu. Prethodno navedeni kriterijumi moraju biti do kraja ispoštovani. Ovo, pogotovo, imajući u vidu da je ministar pravde u medijima već najavio da se planira izmena dosadašnjih rešenja novog zakona o pravosudnom ispitu. Jednom rečju, što bi rekao naš narod, javnobeležnik mora po svim kriterijumima da bude apsolutno moralan i čist, kao suza. Hvala, ja sam imao toliko.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam gospođo potpredsednice. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih prvo da istaknem jednu stvar. Gospodine ministre, vi ovde predstavljate Ministarstvo pravde, predstavljate i Vladu, ali vi ujedno predstavljate i političku elitu koja je na vlasti i zato koju god kritiku da vam kažemo, u stvari tu se odnosi na račun te vlasti koju vi ovde predstavljate i samo u tom kontekstu mi danas možemo da razgovaramo, čak i o ovom zakonu, kojim imate ambiciju da menjate neke odredbe Zakona o javnom beležništvu. Dakle, da krenemo od početka. O samom Predlogu zakona govori ne samo ono što se predlaže kao izmena i dopuna, nego govori i sve ono što ne menjate u postojećem Zakonu o javnom beležništvu. Kada se osvrnemo na to šta je ovde najdominantniji problem koji ste vi, očigledno, uočili, to je da zakon ne može da se primenjuje od 1. marta ove godine. Drugi put vi već predlažete da se menja Zakon o javnom beležništvu u tom smislu što će se prolongirati rok početka primene zakona. Od avgusta meseca kada ste poslednji put tražili to prolongiranje, imali ste šest meseci vremena da nešto uradite, da donesete potrebne podzakonske akte, da izmenite 20 zakona, tako ste vi danas rekli na Odboru za pravosuđe, koje treba promeniti, da bi ovaj zakon mogao da se primenjuje. U međuvremenu, da konstituišete tu komoru javnobeležničku nakon izbora 100 javnih beležnika. Dakle, za šest meseci vi niste uradili ništa, jer da jeste vi biste rezultate pokazali. Rezultat je taj da je na dnevnom redu Skupštine danas ovaj predlog zakona kojim tražite odlaganje još za godinu dana da bi počeo da se primenjuje zakon o notarima. Šta to govori o vama? Da li ste vi odgovorni, da li ste vi ozbiljni kada ste avgusta meseca prošle godine mislili da ćete moći za šest meseci da obavite jedan veliki posao, da li ste vi sebi oprostili tu neodgovornost i neozbiljnost, time što u obrazloženju ovog zakona kažete da je glavni razlog što je predložen zakon, taj što nema dovoljno pravnika koji bi mogli biti javni beležnici. Dakle, 12. mart je datum kada je zakon stigao u Skupštinsku proceduru. To je manje od mesec dana od 1. marta, od kada bi zakon trebalo da stupi na snagu. To samo govori o tome koliko ste i tu bili neozbiljni, kada niste vodili računa o tome da ukoliko već ne možete neke stvari da uradite, ne želite, nemate politički interes, da ste mnogo ranije prionuli na posao, pa tražili odlaganje ovog zakona o notarima. Kada govorimo o članovima ovog predloga zakona, mogli bismo reći da tu ni jedan član nije pravno adekvatan u smislu da poboljšava postojeći zakon o javnom beležništvu. Mi smo podneli pet amandmana na sedam članova ovog zakona i smatramo da je najbolje da se ovaj zakon povuče iz procedure. Znamo da vi to nećete uraditi i svesni smo toga da ćete vi verovatno ovaj zakon usvojiti, imate skupštinsku većinu, izglasaćete ga. Jedan od argumenata zašto ćete to uraditi, vi ste već nagovestili, bila bi velika bruka i sramota da počne da se primenjuje zakon koji je neprimenjiv. Mislim da to nije bruka opozicije, da je to bruka vlasti koja nije bila u stanju da stvari upodobi na taj način, da jedan bitan zakon može da se primenjuje. Zašto je taj zakon o javnom beležništvu toliko bitan? Zato što, dok ne počnete da ga primenjujete, nećete znati koliko sudija vam je potrebno u sudovima, nećete znati obim mreže sudova u Srbiji i onda možete samo da pričate o tome da želite da reformišete reformisano pravosuđe, stavljajući to sve u neki ironični kontekst. To samo govori o tome na koji način vi mislite bilo šta da promenite u ovoj zemlji, to samo govori o tome da ozbiljne promene nema, jer da je ima, vi biste vodili računa i o ovom zakonu koji je toliko bitan za oživljavanje i poboljšanje kvaliteta pravosuđa u Srbiji. Da krenemo od članova koji su ovde bitni za današnju raspravu, dva ili tri člana su ovde najbitnija, a jedan je taj kojim prolongirate rok početka važenja zakona, a druga dva člana se odnose na munopolizaciju, odnosno za prevođenje jedne nejavne isprave u javnu ispravu, u smislu da vi dajete solemnizaciju ugovorima koji su predviđeni za raspolaganje nepokretnosti. To znači da vi isključujete bilo kog učesnika u pravljenju ugovora, u kreiranju ugovora. Ugovori o raspolaganju nepokretnostima prelaze u isključivi monopol javnog beležništva. Šta to znači po građane Srbije? To znači da će javni beležnik, a na 25.000 stanovnika vi ćete imati jednog javnog beležnika. U jednom gradu od 100.000 stanovnika, četiri javna beležnika koji će imati isključivu nadležnost da sačinjavaju i overavaju sve ugovore koji se tiču raspolaganja nepokretnostima. Dakle, nema više to da građani sami sačinjavaju svoje ugovore, nema više to da advokati rade taj posao, sve to prelazi u nadležnost javnog beležnika. Vi ste to, gospodine ministre, obrazložili sa dva argumenta. Jedan je taj da je potrebno da se uvede jedna pravna sigurnost i da je potrebno da se osnaži ekonomski javni beležnik. Ekonomski može da se osnaži tako što će država da ojača pravnu sigurnost, a pritom će nadležnost u smislu raspolaganja nepokretnostima, sve što se tiče sačinjenja tih pravnih poslova, da se prenese na javne beležnike. Dakle, ja bih postavila vama pitanje – pa kako to vi mislite, da notari štite javni interes, da budu od javnog poverenja, da imaju javni značaj, ukoliko vi to sadržinski ne potkrepljujete na drugi način, nego tako što proširujete nadležnost na neke pravne poslove, koje jednostavno više neće moći niko da obavlja, bez javnobeležničkog monopola? Vi tu pravnu sigurnost opravdavate time što je u Evropi javni beležnik najjači, najstručniji pravnik, stručniji, vi to kažete i od sudije i od advokata, i od tužioca. Ja mislim da je to jedno vređanje i advokata, i sudija, i tužilaca. Zašto bi javni beležnik bio najjači, najbolji, najstručniji, najpoštovaniji pravnik u jednoj državi? Da li je to vaš subjektivni osećaj, da je takva to situacija u zemljama Evrope, ili prosto ste čuli neku argumentaciju koja bi to potkrepila? Zaista bih volela to da čujem, ali za sada nisam čula ništa o tome. Kada govorimo o činjenici da mi nemamo sto pravnika koji su podobni da budu javni beležnici, nužno se postavlja pitanje – pa kako je to moguće, kada već na sam javnobeležnički ispit mogu da izađu samo diplomirani pravnici sa položenim pravosudnim ispitom, sa određenim brojem godina radnog staža, dakle, po svemu sudeći, mogu da izađu na ispite advokati, sudije i drugi pravnici, sa položenim pravosudnim ispitom i određenim stažom? Ako je to tačno, od maja 2012. godine, do kraja ove godine, od 404 prijavljena kandidata, položilo je samo njih 55. Dakle, postavljam vam pitanje – da li ste vi svesni toga da kandidati koji su polagali imaju već ogromna znanja i iskustva u pravosuđu, a pritom padaju na javnobeležničkom ispitu skoro u 90%? Da li ste vi analizirali zašto je to tako? U pravilniku o javnobeležničkom ispitu tačno su navedeni zakoni koji će biti predmet tog ispita i to su zakoni sa kojim se svaki pravnik svakodnevno susreće, kao što je Zakon o obligacionim odnosima, osnovnim svojinsko-pravnim odnosima, Zakon o založnom pravu na pokretninama i nekretninama, Zakon o hipoteci, Zakon o državnom premeru i katastru, itd,pritom, ti isti pravnici nisu u mogućnosti da polože taj ispit. Vi ste to argumentovali na taj način da kandidati nisu dovoljno ozbiljno shvatili taj ispit. Dakle, kandidati su neozbiljni, kandidati su neodgovorni za razliku od ispitne komisije koja je i te kako odgovorna, ali se radi o strogom ispitu, i o ozbiljnom ispitu. Vidite, tu postoji jedna mala problematika koju bi bilo dobro da raspravimo, a to je da kažemo nešto o tome na koji način se sproveo onaj prvi javnobeležnički ispit, gde se u stvari pojavilo najviše kandidata, oko 260, s tim da je na drugom i trećem bilo mnogo manje kandidata, 119 i 26? Dakle, shvatilo se da je problem veliki sa ispitima. Dakle, na prvom ispitu su između ostalog, članovi komisije bili i profesori Pravnog fakulteta u Beogradu, kao što je dr Oliver Antić i kao što je dr Dragor Hiber. Dakle, to je onaj Oliver Antić, koji je danas pravni savetnik predsednika Republike, to je onaj koji je bio nosilac i akter one afere "indeks", koja se nije zaboravila, iako su uglavnom svi bili oslobođeni ili su krivični postupci obustavljeni, protiv onih koji su krivično gonjeni. Dakle, to su članovi komisije, kao između ostalog i predsednik Ustavnog suda Srbije, dakle, to je onaj dr Dragiša Sljepčević, koji je u periodu 2009. do 2012. godine, tri puta menjao stav o ključnim momentima reforme pravosuđa, što je u stvari izrodilo i ovo pravosuđe i ovo stanje u pravosuđu u kojem se trenutno nalazimo. Dakle, to su članovi komisije, od toga dva člana su i učestvovala u pisanju zakona o javnom beležništvu. To su ta dva profesora Pravnog fakulteta u Beogradu. Onda, imamo problematiku sa ovim zakonom, jer član 26. nije usaglašen sa članom 153, pa imamo problem sa članovima 82. i 83. koji prosto zanemaruju činjenicu da ne postoji forma zaključenja ugovora o nekretninama, niti može da se prizna očinstvo u onoj formi koja je predviđena ovim zakonom o javnom beležništvu. Dakle, imamo problem sa članovima 86. recimo, koji predviđa i osnivačku skupštinu akcionarskog društva, kao jedan od instituta u tom članu 86, iako osnivačke skupštine akcionarskog društva više nema ni u Zakonu o privrednim društvima, a inače to predstavlja i materiju ovog notarskog ispita, koji je naveden, koji i te kako treba da se zna na ispitu, a kreatori samog zakona su propustili činjenicu da toga više nema u zakonu, zato što postoje samo ugovori i prosta izjava volje, da bi se jedno akcionarsko društvo osnovalo. Tu vam je i član 86, u vezi sa članom 93. koji diže na nivo javne isprave, prostu overu potpisa predsedavajućeg na sednici, koja je u stvari održana i doneta odluka od strane organa upravljanja pravnog lica. Dakle, dovoljno je da se digne na nivo javne isprave, prosta overa potpisa, a vi uvodite pravnu sigurnost, tako što iz nadležnosti advokature i svih građana premeštate zaključivanje kupoprodajnih ugovora na nivo javnog beležnika i javnog beležništva. Zatim, tu su vam, recimo, ostali članovi, kao što je ovaj 153. koji nekako protivreči članu 26. u pogledu roka kada prestaje nedostojnost, da bude bitna za konkurisanje na mesto javnog beležnika, dok je u članu 26, tri godine, u članu 153. radi se o pet godina. Dakle, čak ni u samom zakonu nema jedne harmonizacije, što se članova tiče. Dakle, ovaj zakon je slika i prilika ove vlasti koja jednostavno ne ume, neće, ne želi da se izbori sa problemima. Najjednostavnije joj je da stvari odlaže, da gurne pod tepih, da okrivi drugog, kandidate koji su pali na notarskom ispitu, da okrivi prethodnu vlast koja nije donela potrebne podzakonske akte, a pritom sama u proteklih šest meseci nije bila sposobna bilo šta da uradi. Prema tome, bilo bi dobro da kada predlažete zakone vodite računa o tome da i drugi čitaju zakone i da drugi takođe mogu da pravilno protumače vaše namere koje ste možda hteli u nekom momentu i da sakrijete. Prenošenje u nadležnost javnog beležništva, raspolaganje imovinom, iako vi tvrdite da se radi o pravnoj sigurnosti to neće biti. Sigurno je ustvari to da vi prenosite monopol na javnog beležnika, da vi ustvari uskraćujete slobodu ugovaranja građanima Srbije, da vi ustvari širom otvarate vrata korupciji, jer monopol pre ili kasnije dovodi do korupcije. Prema tome, nije borba protiv korupcije ta da vi to marketinški ispravite nego između ostalog i da pišete dobre zakone, dobro ih obrazložite i da zaista date prave razloge zašto ste te zakone predložili i doneli.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala lepo gospođo predsedavajuća. Iako uvek težim tome da napravimo što je moguće kvalitetniju i konstruktivniju raspravu, uvek moram da se uključim kada se izreknu određene neistine. Uveren sam da to nije izrečeno namerno i da je više produkt ne znanja ili nepažnje. Odakle krenuti? Od početka. Ministarstvo i ja kao neko ko je na čelu Ministarstva pravde i državne uprave optuženi smo da nismo radili ništa, da smo bili neodgovorni, neozbiljni, da to sve govori o nama samima, pa nam je prvo spočitano da nismo doneli podzakonska akta koja su neophodna za primenu ovog zakona. Malo se bolje informišite i videćete da sva ona podzakonska akta koja su bila u nadležnosti ministarstva su doneta. Sledeći put kad izlazite tako sa nečim, a već smo govorili na odboru o tome, ja vas molim ako niste sigurni onda proverite, obratite se ministarstvu. Ko god se od kolega poslanika obratio bilo iz koje stranke da dolazi, bilo da je iz opozicije ili vlasti dobio je informaciju koju je tražio pa je mogao da vidi da su podzakonska akta koja su za čije donošenje, odnosno za čije predlaganje je bilo i donošenje nadležno ministarstvo su doneta. Drugo, rekli ste što makar nismo formirali komoru? Molim vas, sedite pročitajte zakon pa ćete videti kada može da se formira komora. Dakle, sednete pročitate od prvog do poslednjeg člana zakon, sistemski tumačite njegove odredbe i vidite kad nešto može da se uradi, a ne da izađete pred građane i ubeđujete ih u nešto što nikako ne stoji. U zakonu se jasno kaže da notarska komora može da se formira samo onda kada je imenovano prvih 100 notara na osnovu sprovedenog konkursa. Imate jasno propisane rokove u kojima se konkurs može sprovesti nakon što bude ostvaren taj potreban broj diplomiranih pravnika koji su položili notarski, odnosno javnobeležnički ispit. Koristim ovu priliku još jednom da kažem da se ovi ispiti, da se polaganju ovih ispita pristupa na dobrovoljnoj osnovi. To što je interesovanje slabo, da li postoji odgovornost ministarstva u tome u nekom obimu sigurno da postoji. U nekom obimu sigurno da postoji. Setite se tog maja 2012. godine i cele priče koja je pratila sprovođenje prvog ispitnog roka. Zašto u tom ispitnom roku posle sprovođenja ispita niste imali objavljene tačne ključeve testa koji su radili kandidati? Iz kog razloga? Poštujem svoju državu, ja sam neko ko će tvrditi iako se meni možda neko nije dopadao u prethodnom ministarstvu da je to ministarstvo, ministarstvo Republike Srbije, tu postoji jedan kontinuitet institucija, ali se nešto ne sećam da je tada javno neko kao što danas grlato napada ovaj zakon postavljao to pitanje. Neko jeste. Postavljao sam ga i ja tada i kada sam došao u poziciju da nešto menjam počeo sam da menjam. Kažete da je ovaj zakon, ovaj predlog zakona ne bruka opozicije već bruka vlasti. Ne znam zašto bi ovaj predlog zakona bio bilo čija bruka? Bruka bi nastupila u onom trenutku kada bi i zakon počeo da se primenjuje, a da za to ne postoje uslovi. Očekujete od ministarstva da službenici ministarstva uzmu oružje u ruke i teraju kandidate da polažu ispite? Da, taj ispit treba da bude strog. Kada sam rekao da su u zemljama gde postoji razvijena javna beležnička služba, da su to najkvalitetniji pravnici, verujte da kada iza njih stoji i te kako stroga materijalna odgovornost za svaku i najmanju grešku koju naprave pitanje je da li će se odvažiti neko ko je osrednji pravnik da se prijavi da obavlja ovu bitnu funkciju. Da li javno beležnička efikasna služba podiže pravnu sigurnost? Da podiže je. Da li sam vam pomenu slučaj koji se u Srbiji ponavlja iz godine u godinu? Prosečan građanin Srbije jednom do eventualno dva puta u proseku za vreme svog života kupuje svoju nekretninu, svoj stan ili kuću u kojoj želi da živi. Sve češće nam se dešava, imamo primere iz prošlosti da jednu istu nekretninu kupi petoro ljudi. Kako je to moguće? Ugovorna strana se pojavi u sudu, ugovor se samo overi, ne proveravaju se preduslovi da li taj ugovor valja, ne proverava se u katastru da li se već neko uknjižio na tom stanu. Nemojte porediti u ovom delu javnog beležnika i advokata. Advokati su ljudi koji se bavi jednim izuzetno teškim i odgovornim poslom. Uveren sam da će kada se poboljšaju nadležnosti javnih beležnika dobar deo advokata kvalitetnih i jakih biti zainteresovan da počne da se bavi ovim pozivom. Na takav način će doprineti pravnoj sigurnosti svakog pojedinca i još mnogo više. Uvođenjem ove nadležnosti u prometu nekretnina javnim beležnicima se stvara preduslov da se tu uvede veći red. Gde se pokazalo da to moraju da budu vrhunski pravnici? Upravo u iskustvima iz zemalja u okruženju. Zašto je taj veliki broj ljudi završio iza rešetaka? Zato što su neodgovorno pristupili obavljanju tog posla. Rekli ste da je to moja uvreda sudijama, advokatima, tužiocima, mislim da nije uvreda i prilično sam obrazložio zašto je to tako. Pričate o monopolizaciji, ispade da je Srbija jedina u pravu zato što je jedina zemlja u ovom delu Evrope koja nema javnobeležničku službu koja trenutno radi. Rekli ste da hoću lično da reformišem reformisano pravosuđe. Trudim se kao ova Vlada i ovo ministarstvo da spasim ono što se spasti može, jer je naše pravosuđe koje je decenijama propadalo od 2010. godine sunovratno počelo da se urušava. Šta je cilj uvođenja javnobeležničke službe? Šta je cilj uvođenja izvršiteljske službe? Šta je cilj jačanja medijacije? Cilj je rasterećenje sudstva kome treba ostaviti da se bavi suđenjem. Da li je teško ostvariti jedan ovakav novi projekat? Jeste veoma teško i on traži jedan široki konsenzus u društvu. Da li bi se ikada dešavala neke kriminalne privatizacije gde je neko većinske akcionare kao male akcionare prevario oduzevši im ogroman procenat akcija, da je postojala tada javnobeležnička služba i da je morala se overi odluka skupštine akcionara kod javnog beležnika? Kada javni beležnik stavi na nešto pečat i to dođe, u slučaju spora, pred sudiju, dokazna snaga takve isprave je mnogo vrednija, a takvu ispravu može da sačini samo vrhunski, kvalitetan pravnik. Šta to znači za građane Srbije? Postavili ste to pitanje. Rekli ste da širom otvaramo vrata korupciji. Bojim se da nešto niste dobro razumeli. Korupcija već sada postoji i u tom domenu je i te kako jaka. Ako vi možete da kupite nekretninu koju je neko pre vas kupio pet puta i neko vas tako prevari, a sada otvaramo vrata nečemu što će sprečiti takvo ponašanje, onda verovatno niste do kraja ušli u ovu materiju. O čemu govori ovaj zakon? Govori o tome da sa teškom mukom pokušavamo u kontinuitetu, ne samo ova Vlada. Pomenut je pokojni ministar Batić. On je čovek za čijeg mandata je urađena prva radna verzija Zakona o javnom beležništvu. Drugi pokušaj je bio u vreme bivšeg ministra Zorana Stojkovića. Znači, nije ovo nešto što u Srbiji traje od danas do juče. Nije ova Vlada, ni ovaj ministar koji sa vama želi nešto dobro da uradi, za šest meseci nešto izmislio i pokušava da primeni. Javnobeležnička služba je služba koja u uređenim, demokratskim zemljama, u zemljama u kojima vladaju pravo i zakoni, a ne samovolja pojedinca, funkcioniše izuzetno dobro i doprinosi opšte-pravnoj sigurnosti. To je naš cilj da stvorimo i ovim izmenama Zakona o javnom beležništvu. Pominjali ste neke od članova ispitnih komisija. Govorio sam na odboru o tome, iskoristiću priliku da kažem. Najprirodnije bi bilo da u tim ispitnim komisijama sedi jedan iskusan javni beležnik ili više njih koji će ispitivati kandidate. Nažalost, mi nemamo javne beležnike u poslednjih malo manje od 80 godina. Ali, kao jedan pionirski poduhvat, ovo mora da naiđe i na dodatno razumevanje. Dakle, moja poruka građanima Srbije je – nemojte se bojati, ne otvaraju se vrata korupciji, ne nastupa kataklizma, neće se srušiti nebo na nas. Jednostavno, pokušavamo da uradimo nešto što je dobro. Pozivam sve one koji su zainteresovani da tome doprinesu, da putem amandmana doprinesu i kvalitetu ovih izmena zakona. Hvala.
Hvala. Gospođa Popović, replika.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, niste me razumeli, ali ste me uvredili. Uvredili ste me u tom smislu što kažete da sam rekla nešto iz neznanja. Ne, postavila sam vam pitanje da ova država nema 100 pravnika koji su podobni da budu javni beležnici,a nema ih zato što nije 100 pravnika položilo notarski ispit. Tu nema dileme i oko toga ne treba da raspravljamo. Ali, treba da raspravljamo o tome da šest meseci niste bili sposobni da neki posao završite, realizujete i da ovaj zakon počne da se primenjuje od 1. marta 2013. godine. Očigledno ste pogrešno procenili svoje snage ili ni tada niste mislili ozbiljno da će ikada ovaj zakon početi da se primenjuje. Dakle, to su dva pitanja. Sa druge strane, treba otvoreno da kažete građanima da ukoliko se ikada bude ovaj Zakon o javnom beležništvu primenjivao neće više moći samo da overe svoje ugovore o prometu nepokretnosti kod javnog beležnika, nego će morati da ugovore prave javni beležnici u formi beležničkih zapisa. To je drastična razlika, s obzirom u kakvom materijalnom stanju danas žive i rade građani, kada je svaki treći nezaposlen, a svaki drugi od onih koji su zaposleni ne primaju redovnu platu, a onaj ko prima, prima minimalac. Pogledajte samo koji će to biti udar na egzistenciju tih građana, a vi sada teoretski tu pričate o nekoj egzistenciji ili ekonomskoj opravdanosti bavljenjem javnobeležničkog posla.
Hvala. Reč ima ministar.
Koliko sam čuo, vi ste postavili samo jedno pitanje, a ostalo su bile konstatacije. Vaše pitanje je bilo – da li je moguće da Srbija nema 100 pravnika podobnih za notarski poziv, da li je tako? Nisam nadležan i nisam ovlašćen da nečiju podobnost cenim. Ta reč je uglavnom prisutna u rečniku negde pre dvadesetak godina, kada se cenila neka moralno–politička podobnost ljudi, a naročito diplomiranih pravnika. Da li ja mislim da Srbija ima minimum 100? Ima ona i više. Problem je u tome što najkvalitetniji pravnici u Srbiji nemaju motiv da se prijave za polaganje jednog ovakvog ispita, ako im pre polaganja prvog ispita u prvom ispitnom roku prospete priču da je ispit korumpiran, ako postoje sumnje u zakonitost njegovog sprovođenja, ako nemaju motiv zašto. Čisto da podsetim građane, za polaganje notarskog ispita, u tom prvom ispitnom roku, građani su morali, oni su koji su bili zainteresovani, da plate 60.000 dinara. Nešto se ne sećam, a pratio sam rasprave kada je ovaj zakon usvajan, da ste imali ovako konstruktivne primedbe na sadržinu zakona. Ovde je sadržina ovog predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu zaista jasna. Da li ima minimum 100 pravnika? Ima. Da li bi trebalo imenovati komoru kada stoti položi ispit? Mislim da ne bi trebalo. Mislim da treba da imamo više onih koji polože ispit, pa tek onda da pristupimo formiranju komore. Kažete da su za šest meseci ova Vlada i ministarstvo demonstrirali nesposobnost. Opet kažem, može to da bude vaša lična ocena. Mi smo za ovih šest meseci sproveli dva i pripremili treći ispitni rok, a zakon je usvojen i stupio na snagu 17. maja 2011. godine, više od godinu dana do prvog ispitnog roka koji je sproveden 27. maja 2012. godine. Tadašnje Ministarstvo pravde nije uradilo ništa. Godinu dana nije sproveden ni jedan ispitni rok. Ovde su za nekoliko meseci sprovedena dva ispitana roka i pripremljen treći rok. Ako je to za vas ništa, u redu, poštujem i to. Verovatno biste vi bolje. Kada budete došli u poziciju to da radite, želim vam zaista mnogo sreće. Kada sam rekao da ste nešto rekli iz neznanja, pa kako možete da kažete – što nismo formirali komoru, ako zakon lepo kaže kada se formira komora? Verovatno vam je promaklo da to pročitate u prelaznim i završnim odredbama zakona. Nije ništa uvredljivo, više je konstatacija. Uveren sam da ste vi dobro pročitali zakon pre nešto što ste ušli u polemiku o njemu.
Hvala. Gospođo Popović, izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, kada se laž više puta izrekne, ona postane istina. Tako kada vi više puta naglašavate to da sam ja postavila pitanje zašto niste formirali komoru, pa normalno, znam da ne može komora da se osnuje ukoliko nemate 100 pravnika koji su položili notarski ispit. To se podrazumeva, gospodine ministre, ali kažem, mnogo je jednostavnije da se više puta ponovi jedna laž. Dakle, ukoliko je laž uvredljiva, izvinjavam se, ali kada kažete neznanje, za mene je neznanje još veća uvreda. Prema tome, vodite računa kako se ponašate, jer u smislu član 116. Poslovnika, a to je trebala predsedavajuća da vas upozori, vi takođe morate da se držite odredaba ovog poslovnika, pa da se sa dužnim poštovanjem odnosite prema poslanicima. Znam da istina boli i znam da kritike bole, ali kako da vam kažem, ono što sam rekla, to jeste tačno i to sam potkrepila argumentima. Uostalom, evo vam Zakon o javnom beležništvu i evo su vam vaše izmene koje predlažete u vezi tog zakona.
Hvala. Gospodine Selakoviću, izvolite.
Ovde je potpuno bilo jasno iz vašeg izlaganja da vi govorite da sam ponavljao laži. U smislu odredbi Poslovnika o radu Narodne skupštine, tražim od predsedavajuće da ona utvrdi ko je koga uvredio i ko je o kome uvredljivo govorio. Gospođo Popović, govorio sam sa punim uvažavanjem i tako i nastavljam da govorim. Nemam nameru da promenim taj ton svoga obraćanja, ali bih zamolio vas da imate ništa manje uvažavanja kada je to u pitanju. Ovde sam došao da vodimo jednu dobru i konstruktivnu raspravu i sve vreme se držim i tog opredeljenja i teksta zakona o kome govorimo. Dakle, ako ste slučajno izrekli nešto što mislite da nije tačno, ili ako ste napravili grešku, ništa nije teško grešku priznati. Ovde sam čuo, a uveren sam da su i druge kolege čule, da ste vi mene pitali – zašto nismo formirali komoru? Kažem vam zato što je to pravno nemoguće, u trenutku kada za to nisu ispunjeni uslovi, jer zakon vrlo jasno propisuje kada komora može da se osnuje. Vi ste na početku vašeg izlaganja postavili dva pitanja – zašto nismo doneli podzakonska akta koja su potrebna za primenu zakona i zašto nismo formirali komoru? Odgovorio sam na oba pitanja, rekavši da svi oni akti za čije je donošenje bilo ili predlaganje nadležno ministarstvo su doneti, a da komoru ne možemo da formiramo dok za to nisu ispunjeni zakonom propisani uslovi.
Hvala. Gospodine Đuriću, po Poslovniku? Izvolite.
Uvažena potpredsednice, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, povreda člana 27. i člana 103. Poslovnika. Ministar Selaković je u izlaganju pre nekoliko trenutaka, zapravo, pokušao da vas natera da vodite sednicu na određeni način. U ovom slučaju, zloupotrebio je član 103., a vi niste reagovali po članu 27. Dakle, na povrede Poslovnika mogu da ukazuju narodni poslanici. Ministar to možda može da radi na sednicama Vlade, eventualno na nastavama Naučnog veća Pravnog fakulteta, ukoliko to dozvoli Oliver Antić. U Narodnoj skupštini, vi vodite računa o redu i o poštovanju Poslovnika. Molim vas da opomenete gospodina Selakovića i u svakoj sledećoj prilici svakog drugog ministra, da nema pravo da na taj način uzurpira nadležnosti ovlašćenja i Narodne skupštine i narodnih poslanika, pogotovo onog ko predsedava sednicom.
Hvala. Smatram da nisam povredila član 27, jer sam shvatila da je gospodin Selaković odgovarao gospođi Popović i ničim je nije uvredio, zaista joj se nije obratio. Ukoliko želite da se u danu za glasanje raspravlja, odnosno glasa za to, glasaćemo. Želite? (Da) Dobro, u danu za glasanje će se glasati o povredi Poslovnika. Povreda Poslovnika, gospodin Cvijan. Izvolite.
Član 107. Već drugi put doživljavamo od poslanika jedne stranke da pominju savetnika predsednika Republike, profesora doktora Olivera Antića, u nekim kontekstima koji su samo njima očigledno jasni, na jedan vrlo uvredljiv način. Malopre,ja nisam hteo da reagujem, čisto iz pristojnosti, kada je rečeno da je bio nosilac neke tamo afere. To bi bilo kao kad bih rekao da su neki poslanici, neke stranke koja se na to pozivala, učestvovali u nameštanjima jednog današnjeg ministra, svojevremeno gradonačelnika, o čemu, naravno, imam dokaze. Ali to nije tema današnje rasprave, pa bih molio da sledeći put ne dozvolite da se, naročito ljudi koji nisu ovde prisutni, i ne mogu biti ovde danas prisutni, ne vređaju, ne pominju u nekom negativnom kontekstu. Hvala.
Hvala. Gospođa Popović, replika. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, hajde da razjasnimo nešto. Kada sam vas pitala, ako sam vas pitala – zašto niste osnovali komore? Vi ste odgovorili, sad ste napokon odgovorili, zato što nemate dovoljno pravnika koji su položili notarski ispit i to je jasno. Ali, niste odgovorili – zašto nemate? To što vi pričate nešto, da nisu zainteresovani ljudi, da nema tu neke ekonomske perspektive, pa morate čak i neke nadležnosti da prenosite na javne beležnike, prosto, to ne drži vodu. Na prvi ispit je izašlo njih 260, na sledeći 119, pa 26. Uglavnom, to je to, a pri tom je od 404 izašlih kandidata, položilo samo 55. To su činjenice, gospodine ministre. Možete da pričate o komorama, normalno, znam da komora može da se formira tek kada bude 100 javnih beležničkih kandidata koji su položili ispit, izabrana. Prema tome, vodite računa šta govorite. Ovo je ipak parlament, nije ovo Vlada, niti Ministarstvo pravde.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Gospođo Popović, ne vidim zašto bih u nivou ozbiljnosti pravio bilo kakvu razliku između Vlade, Narodne skupštine i Ministarstva prave. Sva tri organa treba da budu organi vrhunske ozbiljnosti. Takođe, ne vidim u čemu je problem ako sam u stanju da priznam svoju grešku, zašto ne možete da priznate vašu grešku. Postavili ste mi pitanje – zašto bar niste formirali komoru? Na to pitanje – zašto bar nismo osnovali, formirali komoru, odgovorio zašto. Slobodno možete da kažete – nisam mislila tako, ili pogrešila sam. Možete pogledati i stenogram i da vidite zašto sam tako reagovao i zašto mislim da je trebalo tako da reagujem, jer ste pitali – zašto bar nismo formirali komoru, kad, eto, već nemamo dovoljno kandidata koji su položili ispit? U tome je cela suština moje primedbe. Ne vidim šta bi tu bilo toliko sporno.
Hvala. Gospođo Popović, izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, radi se u razlici u transparentnosti. Rad Vlade, rad ministarstva nisu transparentni kao što je plenarna sednica Skupštine Republike Srbije. Ovde se sve vidi i čuje, i javnost će da proceni ko je šta rekao i ko je kako obrazložio ono što je rekao. Prema tome, više ne želim da diskutujem s vama o pitanju komora. Normalno, još jednom podvlačim, komora ne može da se osnuje ukoliko nemate bar 100 javnih beležnika. Vi ste toga svesni i svesni ste i toga, da u dogledno vreme nećete imati, ukoliko ne budete imali političku volju da je imate.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS će, naravno, podržati predložene izmene i dopune Zakona o javnim notarima. Pre nekolikomeseci u ovoj skupštini smo pričali na ovu temu, dali smo do znanja građanima Srbije da je Zakon o notarima, odnosno javnim beležnicima izuzetno važan za Srbiju, da je jako važan za evropski put Srbije, da smo, praktično, jedna od retkih zemalja i na putu ka EU, a da ne pričam o EU u kojoj notarski sistem ne postoji. To će, naravno, biti ispravljeno od marta meseca 2014. godine. Notari će doneti jako mnogo dobroga građanima Srbije. U prvom smislu, notar je čovek kod koga će naši građani ići da overe ugovor, ili da obave neke slične radnje za šta su do sad morali da idu u sud, da čekaju redove, da plate dosta velike takse, a sada će ići kod svog komšije koji ima jednu pristojnu kancelariju, ima sve potrebne uslove za rad, stručan je, položio je ispit, recimo, obezbedio je kasu za čuvanje dokumenata i dragocenosti. Dakle, jednom rečju, na jedan mnogo udobniji, mnogo bliži, mnogo kvalitetniji način će naši građani moći da ostvare svoja prava koja se tiču onoga za šta su do sada morali da idu u sud. Naravno, dajemo punu podršku Ministarstvu pravde, u tom kontekstu, što u ovom momentu odlaže primenu tog zakona za godinu dana, iz jednog vrlo prostog razloga. Zakon je, dakle, rekao da se komora notara formira tek kada 100 ljudi ostvari pravo da budu notari. U ovom momentu, čuli smo, samo 55 ljudi je položilo notarski ispit. Notarski ispit je težak ispit, i treba da bude težak ispit. Notari treba da rade vrlo važna posla i ne možemo očekivati da svako ko izađe da taj ispit i položi. Tehnički možemo reći da notarski ispit polaži oko 15% ljudi. Pozvao bih kolege advokate, kad su polagali pravosudni ispit, da se prisete. Pravosudni ispit iz prve položi oko 10-15%. Biće prilike da nam možda jednog dana, ministarstvo kaže nešto na tu temu. Sećam se kada sam polagao pravosudni ispit, od 44 kandidata, samo nas šest je iz prve položilo sve ispite na pravosudnom. Dakle, to su teški ispiti, to su obimni ispiti. Ne treba, ni na koji način, negativno reagovati na to što je jedan mali broj ljudi položio ispit. U svakom slučaju Ministarstvo pravde je do sada učilo sve što je moglo da bi se uveo notarski sistem. Jasno je, naravno, citiram ono što je ministar malopre rekao da nije moglo sa puškama da se jure kandidati koji bi polagali. Konačno, ovim izmenama i dopunama zakona će se omogućiti da se ispit brže polože time što će se formirati više komisija za polaganje notarskog ispita. Podsetiću, za pravosudni ispit u Beogradu trenutno postoje tri komisije, u Novom Sadu jedna. Šta je loše da u tome da se formira i nekoliko dodatnih komisija za poslaganje notarskog ispita? Sada smo u situaciji, recimo, da ljudi koji, npr, hoće da polažu danas, sutra, ne mogu da polažu ako recimo jedan ili dva ili tri člana komisije dobiju grip. Ako ima više komisija, situacija će biti mnogo bolja. Dakle, dobar zakon, dobar za Srbiju, SNS će ga podržati. Očekujemo i da svi drugi ozbiljni predstavnici, makar, dakle, nekim svojim konstruktivnim doprinosom poboljšaju, eventualno tekst, pa da se i zakon usvoji sa većim brojem glasova. Konačno, naravno, iskoristiću pravo da po potrebi podelim svoje pravo na 20 minuta, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, na dva dela. Ovaj deo ću iskoristi da pokažem kako se, u krajnjoj liniji, korektno može ponašati u Narodnoj skupštini, umesto da se samo napada, da se konstruktivan. Dakle, iskoristiću vreme poslaničke grupe da pozovem koleginicu Juditu Popović, nadam se da će me slušati, i poslanike koji su zajedno sa njom podneli amandman, koleginicu Olgicu Batić i kolegu Marjana Rističevića, da bi imali još bolju raspravu kada dođe vreme za amandmane, da amandman koji su podneli isprave. Ima tehničku grešku. Umesto 2013. godina, treba da piše 2014. godina, ako smo dobro proučili amandmane. U tom smislu, ako ste mislili na 2013. godinu, u redu. Ako niste, proverite da ne bi došli u situaciju da amandmane odbacimo na Odboru za pravosuđe. Mislim da je ovo korektno. Koristio sam vreme poslaničke grupe da ukažem na potencijalnu tehničku grešku u amandmanima sa željom da što više amandmana dođena raspravu i da ovaj zakon bude kvalitetniji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović.
Zahvaljujem, gospođo Kovač. Dame i gospodo narodni poslanici, još od antičkih vremena notari, javni beležnici svojim pečatom i potpisom daju pravnu snagu i jemče za verodostojnost dokumenta. Ovo je treći put u poslednje dve godine kako narodni poslanici raspravljaju o Zakonu o javnom beležništvu. Podsetiću da je u maju 2011. godine usvojen osnovni zakon i njime je predviđen početak primene od septembra 2012. godine. Do tada se nisu stekli uslovi. Prošle godine, u avgustu, su usvojene izmene i time je prolongiran početak primene za mart ove godine. Sada se nalazimo na nekoliko dana od marta, pred nama imamo novi predlog, ali i argumente, koje nam je izneo gospodin Selaković, da se primena ovog zakona prolongira za godinu dana. Prethodnih godina, pre nego što je usvojen zakon u ovoj Skupštini, dosta se govorilo o Zakonu o notarima u Srbiji, a i nakon toga, ali nažalost do današnjeg dana Srbija nema javne beležnike. Bez obzira što smo, kao zemlja, usvajanjem tog zakona izrazili svoj stav o potrebi postojanja javnih beležnika, još jednom kažem da do današnjeg dana nemamo javne beležnike. Postavlja se i nameće pitanje – zašto Srbiji trebaju javni beležnici i zašto do sada nisu stupili na svoju snagu? S obzirom da je prošlo 70 godina od kada su Srbiju napustili poslednji javni beležnici, a čuli smo da u periodu i vremenu pre toga taj institut nije u potpunosti zaživeo u Srbiji. Ono na šta se mi možemo oslanjati kada želimo da odgovorimo na pitanje zašto su Srbiji potrebni javni beležnici jesu uglavnom iskustva drugih zemalja u našem okruženju. Svakako su ogromna i nemerljiva iskustva Francuske, pa i Nemačke, koje su svoje notarske službe uvele još u 13, odnosno 16. veku, ali u ovom trenutku mislim da su nam dragocenija iskustva onih zemalja koje su poslednjih decenija i poslednjih godina uveli u svoj pravni sistem javne beležnike. Kada to govorim mislim najpre na Sloveniju, Hrvatsku, BiH, Makedoniju, Crnu Goru,pa i Republiku Srpsku. Iskustva svih tih zemalja, o kojima govorim, koja su do sada uvele javnu beležničku službu govore da je jedan od osnovnih kvaliteta ove službe, uvođenje ove službe u pravni sistem, upravo podizanje pravne sigurnosti na mnogo viši sistem i to posebno u prometu nepokretnosti. Složićete se da je upravo u tom segmentu našeg društva poznat jedan visok stepen korupcije. Ono što notarska služba može da promeni i pomogne jeste podizanje te pravne sigurnosti u ovoj oblasti. Uvođenjem notarske službe, javnih beležnika, značajno se rasterećuju sudovi preuzimanjem od strane javnih beležnika određenih nadležnosti. Danas smo od ministra čuli, a i u članu 2. izmena i dopuna vidimo da se ovim izmenama daju dodatne nadležnosti javnim beležnicima. Na taj način, još jednom kažem, rasterećujemo sudove, ali sa druge strane, ubrzavamo rešavanje svih tih pravnih poslova. Ono što javni beležnici svojim radom nose sa sobom jeste jedna sigurnost u investiranju. Neretko se srećemo sa činjenicom da ljudi koji investiraju u Srbiji nemaju potpunu pravnu sigurnost i da sve one probleme koje su oni imali u tom pogledu jesu jedna ogromna anti kampanja za našu zemlju, bez obzira koliko se naša zemlja trudila da promoviše pogodnosti koje naša zemlja nudi stranim investitorima. Javno beležništvo u značajnoj meri umanjuje mogućnost pranja novca, jer transakcije uglavnom idu kroz ugovore, a plaćanje se obavlja preko računa, a ne u kešu. Sve ovo o čemu pričam, mogao bih navoditi i neka druga pozitivna iskustva zemalja iz okruženja, svakako govori u prilog tome da su Srbiji potrebni javni beležnici, ali i činjenica da je u Srbiji izostao vidan napredak u vladavini prava. Ne bih se sada posebno bavio time zašto do sada nisu zaživeli notari u Srbiji. O tome je govorio gospodin Selaković. Više bih ukazao na one aktivnosti koje će nedvosmisleno omogućiti da period koji je ispred nas, ponuđeni period od godinu dana, bude pravilno i u potpunosti iskorišćen kako bi 1. marta 2014. godine počela sa radom javnobeležnička služba. Siguran sam da će tu godinu koja je pred nama, najpre ministarstvo koje ima najveću odgovornost u pogledu primene ovog zakona, pravilno iskoristiti, uraditi sve one potrebne promene, izmene, izmene podzakonskih akata, jer vidimo da u članu 4. zakona ima određenih izmena kod Pravilnika za polaganje javnobeležničkog ispita. To vreme koje je pred nama mora biti iskorišćeno za sve te potrebne aktivnosti. Međutim, nešto na šta bih ja posebno stavio akcenat jeste period koji će nastupiti nakon tog 1. marta 2014. godine i sve one pojave koje su se dešavale u zemljama u okruženju, za sve te pojave moramo imati adekvatan odgovor. Preporuka i primedba svih zemalja iz okruženja jeste da se mnogo više javnost, najpre korisnici javnobeležničkih usluga moraju informisati o tome, da se mora stvoriti jedna pozitivna svest o tome ko su notari i šta rade, kako bi prenebegli predrasude, određene skepse i sve nedoumice koje se tiču notarskog posla. Nisam siguran da u ovom trenutku postoji ta pozitivna svest u zemlji Srbiji i da postoji ta pozitivna informisanost naših građana. Neretko možemo čuti i totalno pogrešne informacije, pre bih rekao dezinformacije u vezi javnobeležničkog posla. Skoro sam pročitao informaciju u jednom mediju da će javni beležnici imati, kako tamo piše, platu od 5.000 evra. To je, naravno, jedna totalna neistina, jer javni beležnici, kao što znamo i kao što je zakonom propisano, nisu zaposlenici države, nemaju svoju platu, već zarađuju novac svojim radom, a u skladu sa tarifama koje propisuje ministarstvo u saradnji sa javnobeležničkom komorom. Upravo kada sam pomenuo tarife po kojima će raditi javni beležnici, to je u zemljama u našem okruženju bio jedan od kamena spoticanja, najpre prilikom početka rada javnobeležničke službe. Neretko je bio značajan broj primedbi korisnika usluga javnih beležnika da su cene njihovih usluga previsoke, tako da se u određenom broju zemalja u našem okruženju pristupilo promenama pravilnika o tarifama, smanjenju tih tarifa i naknada za notarske usluge. Takođe je bilo primedbi u zemljama u okruženju od privrednika, koji su takođe u značajnoj meri korisnici notarskih usluga, da javni beležnici u nekim slučajevima usporavaju privrednu aktivnost, svojom sporošću i nestručnošću. Tu najpre vidim ulogu ministarstva zajedno sa javnobeležničkom komorom nakon implementacije i započinjanja delovanja ovog zakona, da se značajnom i permanentnom kontrolom vrši nadzor javnih beležnika i da se stvarno ustanovi da li svi javni beležnici na kvalitetan način obavljaju svoj posao. Upravo dolazimo mesta gde je jasno zašto javnobeležnički ispit mora imati jedan visok stepen strogosti. Treba zahtevati od budućih javnih beležnika jedan besprekoran rad i ne sme se dozvoliti ni jedna greška. Sve ovo govori u prilog da vreme koje je ispred nas, i to je ono što mi očekujemo najpre od ministarstva, mora biti upotrebljeno na najbolji način, kako ne bi brzo prošlo i kako ne bi dočekali 1. mart 2014. godine nespremni i kako bi u tom trenutku opet neko došao pred ovu skupštinu i tražio prolongiranje tog datuma. Siguran sam da do toga neće doći i očekujem da će u narednom periodu ministarstvo iskoristiti sve svoje mehanizme kako do toga ne bi došlo. S druge strane, očekujemo od Vlade i od ministarstva da ukloni sve one neusklađenosti koje imaju ostali delovi pravnog sistema, a koji su blisko vezani za javnobeležničku službu, a koji bi bili prepreka za funkcionisanje javnobeležničke službe. Čuli smo danas od gospodina Selakovića da se i na tome radi. Svaka vlada, ako želi da uvede red u svoju zemlju, koristi usluge javnih beležnika. Siguran sam da će to učiniti i naša vlada. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Radović. (Judita Popović, s mesta: Replika.) Na čije izlaganje replika? Gospođo Popović, sačekajte pošto se niste odmah javili, dala sam već reč gospođi Radović. Gospođo Radović, izvolite. Vratiću vam ovo vreme.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, mi smo već dva puta od 2011. godine u situaciji da menjamo zakon koji je donet, Zakon o javnim beležnicima, a da faktički u međuvremenu ni jednog jedinog javnog beležnika nismo imenovali. To, naravno, govori o tome da Vlada, prvenstveno prethodna, ovoj materiji nije pristupila na ozbiljan način i nije na sveobuhvatan način sagledala materiju koju zakon reguliše. Ako se ne varam, mi smo krajem avgusta 2012. godine raspravljali o ovom predlogu zakona i tada je grupa od 61 narodnog poslanika SNS predlagala da se izmeni ovaj zakon, u tom smislu što će se odložiti njegova primena za 1. mart ove godine. Ako se sećate, u stvari vi se ne sećate jer tada niste bili ovlašćeni predstavnik, iako smo mi to iščekivali, tada su poslanici DSS sve vreme ukazivali na to da rok koji je postavljen, tačnije rok od šest meseci, nije realan rok i da nije realno očekivati da će ministarstvo koje je nasledilo ogromne probleme biti u mogućnosti da obezbedi primenu ovog zakona o javnim beležnicima. Takođe smo smatrali da Zakon o javnim beležnicima u celokupnom tom haosu, u kom se našla i reforma pravosuđa i uopšte Ministarstvo pravde, koje je nasledilo ogromne probleme, neće staviti Zakon o javnim beležnicima kao svoj prioritet. Da smo bili u pravu i ova današnja rasprava potvrđuje. Ovde želim da ukažem na jednu vrlo važnu činjenicu, da su poslanici DSS, bar kada je oblast pravosuđa u pitanju, sve što smo do sada govorili i sve primedbe koje su iznosili, ne samo u ovom sazivu, nego i ranije, bili apsolutno u pravu. Da su nas slušali, da su jednostavno shvatili sa koliko ozbiljnosti i sa kolikom ozbiljnošću pristupamo svim ovim zakonima o kojima raspravlja Skupština, mislim da ni kao država ne bi bili danas u ovakvoj situaciji. Setićete se, takođe, da nismo samo u pravu kada je ova današnja rasprava u pitanju, nego smo bili u pravu i kada smo prošli put raspravljali o prestanku funkcije predsedniku Vrhovnog kasacionog suda, jer smo na vreme ukazivali da je odredba po kojoj se bira neustavna.Ovo, naravno, ne govorim da bi likovali, jer nam to nije cilj, ovo govorim prvenstveno zbog toga što želim da ukažem na osnovanost, argumentovanost i ozbiljnost naših nastupa u Narodnoj skupštini. Sada ću takođe morati da vam ukažem i na još jednu grešku koja se potkrala u ovom predlogu zakona, koji ima svega sedam članova. Naime, radi se o članu 6. koji se odnosi na član 182. zakona. U tom članu se kaže da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku" Republike Srbije, a primenjuje se od 1. marta 2014. godine. Tačno je da ste vi u članu 7. rekli i predvideli da ovaj zakon stupa na snagu sledećeg dana, ali je neophodno amandmanski reagovati i izmeniti ovu odredbu zakona, da ne bi došli u situaciju da u istom zakonu imamo dve kontradiktorne odredbe. Mi smo podneli amandman u tom smislu. Nisam sigurna da li će on biti pravno moguć, iz razloga što se član 6. odnosi striktno na promenu jezičke, odnosno vremenske odrednice. Nisam sigurna da li će biti moguć, ali vas molim da prosto ovu grešku ispravimo na bilo koji način, da li prihvatanjem našeg amandmana ili na drugi način. Da li to može da uradi Odbor za pravosuđe, potpuno je sve jedno, ali ova odredba ne sme da stoji u ovom predlogu zakona, jer ćemo doći u situaciju da sve ono zbog čega se danas nalazimo u Skupštini, a to je odlaganje primene ovog zakona, neće biti moguće. Takođe smo mišljenja da ako smanjujemo broj članova ispitne komisije sa šest na pet članova, onda je neophodno da svih pet članova ispituju jednog kandidata. Zašto ovo smatram? Prvenstveno zbog toga što bi na taj način obezbedili da svaki kandidat za javnom beležnika ima potpuno isti tretman, jer ga ispituju svih pet članova ispitne komisije. Sa druge strane, otklonili bi eventualnu mogućnost, eventualne zloupotrebe člana ispitne komisije. Zbog toga smatram da i taj amandman je vredan vaše pažnje. To su ujedno i dva amandmana koja smo mi podneli. Nismo imali više mogućnosti za podnošenje amandmana, jer ovaj prvi član, koji ste predvideli je potpuno u saglasnosti sa onim što i mi mislimo. Sve u svemu, ovaj predlog zakona je, po našem mišljenju, tehničke prirode. Njime se ne regulišu neke veće izmene i to sam upravo iz vašeg uvodnog izlaganja i zaključila da i vi niste potpuno saglasni sa tekstom zakona ovako kako on danas izgleda i da je u tom smislu potrebno da pretrpi neke određene izmene. Mislim da je važeći Zakon o javnom beležništvu, a to smo govorili i u trenutku kada se on usvajao, nije najbolja garancija za postojanje samostalne i nezavisne javnobeležničke struke. Zašto to mislimo? Zbog toga što je javnobeležnička struka pod prenaglašenim uticajem izvršne vlasti. Ako pogledamo osnovni tekst zakona, onda zaključujemo da ministar ima isključivo ovlašćenje u regulisanju svih onih pitanja koja se odnose na javne beležnike. Znači, od samog izbora ili predlaganja konkursne komisije, do predlaganja izborne komisije, kao što to vidimo danas i, naravno, do samog imenovanja prvih 100 beležnika koje su u isključivoj njegovoj nadležnosti. To smatramo da, jednostavno, po našem mišljenju taj princip rada ne bi trebalo da bude prihvatljiv. Mislimo da se tu narušava osnovni princip javnobeležničke struke, a to je upravo njena nezavisnost i njena samostalnost. Ako ostanemo pri tome da ministar imenuje, svojim rešenjem, prvih 100 javnih beležnika, onda možemo da dođemo u situaciju da će on maltene imenovati više javnih beležnika nego što će to činiti javnobeležnička komora onog trenutka kada bude formirana. U tom smislu, mi smatramo da taj princip rada ne bi trebalo da opstane kao član zakona. Još veći problem, naravno, od ovih koje sam sada iznela, je taj postupak imenovanja javnih beležnika. On je, u svakom slučaju, sada bar potpuno netransparentan. Mislim da nisu razrađeni ni merila, a ni kriterijumi za samo imenovanje javnih beležnika. Ako se ne varam, u osnovnom zakonu je samo pet članova predviđeno, koji se bavi samim postupkom imenovanja, a od tih pet članova, samo jedan stav tog jednog člana govori da u situaciji kada se bira između dva ili više kandidata za javne beležnike, uzeće se u obzir rezultati na javnobeležničkom ispitu, rezultati na pravosudnom ispitu i, naravno, rezultati na radu kandidata za javnog beležnika. Mislimo, da je to nedovoljno i da se ostavlja ogroman prostor za jedno, rekla bih, proizvoljno odlučivanje i ne otklanja se sumnja u nepristrasan izbor. Zbog toga smatramo da su ove odredbe osnovnog zakona o javnom beležništvu morale da budu predmet današnje rasprave. Mi, naravno, kao poslanička grupa, a to smo radili i ranije, podržavamo ideju donošenja jednog dobrog, modernog, mnogo boljeg zakona o javnom beležništvu, prvenstveno zbog toga što uviđamo sve dobre osobine javnog beležništva, odnosno javnobeležničke struke, zbog toga što smatramo, prvenstveno, da će na taj način doći do rasterećenja sudova. Sudovi više neće biti u obavezi da rade sve one radnje koje bi inače morali da rade, onog trenutka kada dođe do formiranja notarijata u Srbiji. Takođe, smatramo da se već sigurnost u pravni promet unosi i olakšava se dokazivanje. To su tri ključna razloga zbog čega mi smatramo da notarijat mora da zaživi u Srbiji. Podsetiću vas, takođe, da smo mi davne 1930. godine imali Zakon o javnim beležnicima, koji je imao svega par strana. Ja sam ga jedanput pokazivala u ovom domu. On je za to vreme bio jedan napredan, izuzetno moderan zakon, koji je na jasan način regulisao sva pitanja koja mi očigledno danas nismo u mogućnosti da učinimo. Prosto, želim da kažem, ako smo tada, pre više od 80 godina, imali jedan zakon koji je bio moderan, napredan zakon za to vreme, onda me zaista brine ako danas, 2013. godine, mi to nismo u mogućnosti. Danas, mi takav zakon definitivno nemamo. Pozivam vas da obratite pažnju na predloge koje mi iznosimo, na primedbe koje imamo na osnovni tekst zakona, kako bi zajednički došli u situaciju da donesemo zakon koji Srbija u ovom trenutku zaslužuje. Hvala vam.
Hvala vam. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala na konstruktivnom pristupu i iskoristiću ovu priliku da kažem nešto čemu bi eventualno bilo više mesta u raspravi u pojedinostima, nego u načelu, a tiče se onog amandmana koji ste pomenuli na član 6. Verovatno ste predvideli i u predviđanju ovoga što ću pomenuti napravili dvostruku grešku. Prvo, član 6.Predloga zakona jasno kaže – u članu 182. reči "1. marta 2013. godine" zamenjuje se rečima "1. marta 2014. godine". Prva greška bi bila da ukoliko bi se usvojio vaš amandman onda bi se potpuno brisao ovaj predloženi tekst i došli bismo u situaciju da ostaje u tekstu zakona 1. mart 2013. godine, a da se samo menjaju reči "osmog dana" u reči "narednog dana". Odredbe koje se navedene u članu 182. a to su, član glasi – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS", važeći tekst, a primenjuje se od 1. marta 2013. godine izuzev odredaba članova 15. i 16. članova 25. do 30. i člana 143. do 148. koji se primenjuju od osmog dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Te odredbe se već primenjuju od 2011. godine. Dakle, još od 2011. godine se primenjuju te odredbe i to su upravo one odredbe zakona koje regulišu polaganje ispita i čitavo ovo delovanje Ministarstva koje treba da obezbedi uslove za stupanje na snagu ovoga zakona, odnosno primenu ovog zakona u celini. Dakle, ove odredbe su već u primeni u poslednjih godinu i po dana, više od godinu i po dana, od kraja maja meseca 2011. godine. Zbog toga je on pravno nemoguć, jer prvo potire ovaj predloženi član 6. Zakona o izmenama i dopunama o Javnom beležništvu, a sa druge strane ovo što sam rekao, reč je o odredbama koje su već u primeni.
Hvala vam. Milica Radović, replika. Izvolite.
Gospodine ministre, ne mogu sa vama da se složim u potpunosti zato što je očigledno da imamo problem čak ako i tako tumačite ovu odredbu člana 6. Sve bi bilo drugačije da ste vi u odredbi člana 6. pored ovih vremenskih promena predvideli i to da se umesto reči "osmog dana" stavljaju reči "narednog dana". Onda problem ne bi imali. Ovako ćemo definitivno imati problem. Nije bilo potrebno da članom 7. dalje intervenišete. Mislim da u tom trenutku, kada ste član 7. predvideli kada ovaj zakon stupa na snagu "narednog dana od dana objavljivanja", što je u stvari neophodno jer 1. mart je blizu. Faktički za tri dana mi imamo primenu zakona koji mi danas odlažemo. Da ne bi došli u tu situaciju neophodno je da prosto ovaj član Zakona promenite u ovom pravcu. Može, naravno, ja nemam nameru da naš amandman branim, a znate iz kog razloga. Jer, sam samo htela na ovaj način da ukažem da postoji jedna tehnička greška koja se verovatno potkrala u Predlogu zakona, a mi smo voljni i radi da ona bude ispravljena, ne kroz prihvatanje amandmana, nego prosto kroz ukazivanje na problem.
Hvala. Ministar Selaković.
Poštujem stav koji branite, samo jedna bitna ispravka. Član 7. se tiče ovog predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Dakle, ovih šest prethodnih članova stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Usvajanjem ovoga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, on postaje sastavni deo postojećeg Zakona o javnom beležništvu. To je upravo suština cele ove naše priče, a ne vidim onda da bi uopšte bilo potrebno intervenisati na način koji ste vi predložili vašim amandmanom, jer je potpuno suvišna stvar. Dakle, te odredbe zakona se već primenjuju, primenjuju se duže od godinu i po dana, a ovde u članu 7. koji se ni ne poziva na član 182, već govori isključivo o ovim izmenama Zakona o javnom beležništvu, kaže se da će on stupiti dan, po danu objavljivanja na snagu.
Hvala. Milica Radović, Replika.
Prosto je nelogično, da u jednom zakonu imamo dva člana koji govore o tome kada zakon stupa na snagu. To je upravo bio razlog moje, odnosno naše intervencije, ali, ako vi mislite da problem ne postoji, još manje sam zainteresovana da ga rešimo, ukoliko on nije tu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine ministre, uvažena predsedavajuća, kolege narodni poslanici, mi ovde imamo zakon o javnom beležništvu koji je već bio, pre izvesnog vremena u Skupštini Srbije i moram da kažem da je on usvojen u maju 2011. godine i predsednik radne grupe za izradu zakona bio je dr Dragor Hiber, i u avgustu 2012. godine, poslanička grupa SNS, a ne Vlada Republike Srbije, je predložila zakon kojim je odložena primena zakona o javnom beležništvu za 1. mart 2013. godine. Kao razlog, tada je navedeno, podsećam vas, da javnobeležnički ispit nije položio dovoljan broj kandidata, kao i da nisu pribavljeni potrebni podzakonski akti, što je i sada isticano tokom rasprave. Ovo poslednje je bilo naročito netačno i mi smo to objasnili. Vi ste promenili komisiju za polaganje javnobeležničkog ispita, a predsednik komisije je ostao Dragiša Slijepčević, koji je ubrzo dao ostavku, pod potpuno nerazjašnjenim okolnostima. Mi iskreno sumnjamo da se radi o ličnom činu Dragiše Slijepčevića. Vaši predstavnici, vi lično ministre ističete da su sudovi zatrpani predmetima i da je nova organizacija sudstva znatno skuplja, a ništa niste uradili na primeni ovog zakona, koji će znatno rasteretiti sudove i doprineti tome da se jedan deo posla prenese na javne beležnike. Ne moramo da ponavljamo dvadeseti put, moje kolege pre mene su rekli, koliko je važno usvajanje ovog zakona za poslovno okruženje, i samim tim privlačenje stranih investicija, itd. Smatram da su ostale izmene u Predlogu zakona napisane sa ciljem da se zamagli pravi razlog i suština izmena, koji se ogleda u činjenici, da se iz istovetnih razloga predlaže odlaganje zakona, koji su navođeni i prilikom izmena u avgustu prošle godine. Kada smo vam mi to rekli, vi ste nas ovde ubeđivali i poslanici Srpske napredne stranke, da to nema nikakvog smisla, da mi samo pokušavamo da odložimo čišćenje dvorišta, kako ste tada rekli. To ujedno odslikava nesposobnost Ministarstva pravde, na adekvatan način organizuje polaganje javnobeležničkog ispita i pored toga što su promenili komisiju. Izaberu nesposobnost da se izaberu lica koja će vršiti funkciju javnih beležnika i stvore neophodne uslove za formiranje javnobeležničke komore. Da su ostale izmene u ovom zakonu kozmetičke prirode, najbolje se vidi u izmeni člana 146. gde je u suštini samo u 3. stavu izmena i potpuno relevantna. Razumevanje i treba da se razume, zakon je usvojen u maju i Srbija je bila poslednja koja je usvojila ovaj zakon i ovo beležništvo postoji dugo u našoj zemlji i to su moje kolege isticale. Mislimo da ste tada pogrešili u avgustu što niste poslušali Demokratsku stranku i naš amandman niste usvojili. Mi smo tada, da podsetim, tražili da se produži rok za godinu dana, a vaši poslanici su tada tražili vrlo rezolutno da to bude šest meseci. Šta se dešava? Evo nama ministra Selakovića koji traži isto to što smo mi predlagali u avgustu mesecu i nije to ništa strašno, ništa čudno, ovo se često dešava u Skupštini Srbije. Moram da kažem, zbog građana, da je osnovna teza SNS, pominjem stranku zbog toga što je ona podnela izmene Zakona, tada u avgustu, je da nisu pripremljeni podzakonski akti. Vi se sećate te rasprave, mi smo tada pokušavali da vam objasnimo da to nije tačno, ali prosto to nije urodilo plodom. Naime, svi podzakonski akti su bili pripremljeni, od 1. juna 2011. godine kada je formirana radna grupa za pripremu uslova za primenu zakona, radna grupa je pripremila sve podzakonske akte predviđene Zakonom o javnom beležništvu. Odredbama člana 176. do 180. Zakonom su predviđeni akti koje je potrebno usvojiti, a usvojeni su: Pravilnik o javnobeležničkom ispitu, stupio na snagu 4. oktobra 2011. godine; Pravilnik o dopuni Pravilnika, stupio na snagu 17. januara 2012. godine; Pravilnik o privremenom broju javnobeleženičkih mesta i službenim sedištima javnih beležnika, stupio na snagu 20. aprila 2012. godine; Pravilnik o javnobeležničkoj kancelariji, stupio na snagu 20. aprila, a određeno je da će se primenjivati od 1. septembra 2012. godine. Pored ovoga, u skladu sa članom 135. Zakona o javnom beležništvu, pripremljena je i javnobeležnička tarifa koja se usvaja po pribavljenom mišljenju javnobeležničke komore. Dana 7. februara 2012. godine je formirana Komisija za polaganje javnobeležničkog ispita. Moram da kažem da su mnoge od ovih stvari urađene čak i u situaciji dok je prethodna Vlada imala karakter tehničke vlade. Ono što se često ističe i sa vaše strane, ministre, i od strane vladajuće većine, da se ovim poboljšava efikasnost pravosuđa. Moram vas podsetiti na činjenicu o postignutim rezultatima, dok vi niste preuzeli Ministarstvo pravde i to se najbolje odvija, sagledava kroz rad Prvog osnovnog suda u Beogradu koji je najveći sud u zemlji gde se sudi najveći broj predmeta. Naime, u svih pet beogradskih sudova, u 2008. godini, dakle, pre reforme pravosuđa, je rešeno 125.900 predmeta i to bez Iv rešenja koja se odnose na komunalna zaduženja, a u 2011. godini je rešeno 192.568 predmeta, što je za 52,95% više. Inače, u tim sudovima je broj sudija smanjeno za oko sto. U parničnoj materiji, prosečno su sudije radile u 2008. godini, 22,82% predmeta, a u 2011. godini 34,70% predmeta. Inače, ova reforma, iako je imala svojih manjkavosti na koje smo i mi ukazali, u osnovama koje smo prihvatili, kao rezultat i kao rezultat nesrećnih okolnosti i svega što se dešavalo, dala je i dobre rezultate, efikasnost osnovnih sudova je bila 91% što nikada do sada nije bio slučaj, ako vi znate, podsetite nas, da li je to nekada bio slučaj. Krivični postupci ne traju više od godinu dana u prvom stepenu odlučivanja i vidan napredak je ipak napravljen. Ukoliko se sve to uporedi sa 2008. godinom, nijedan sud nije imao više od 85% savladanog priliva i onda je jasno šta ovo znači za rad našeg pravosuđa. Inače, usvojen je nov Zakon o izvršenju i obezbeđenju, čija je puna primena počela u maju prošle godine. Od februara je počeo da se primenjuje i novi ZPP koji sadrži rešenja koja će omogućiti da se parnice završavaju za mnogo kraće vreme. Inače, Srbija će biti u svetskom vrhu po oduzimanju imovine proistekle iz krivičnih dela, a vama je poznato da je za vreme prethodne Vlade oduzeto preko 350 miliona evra vrednosti imovine počiniocima krivičnih dela i u posredu direkcije se nalazi više od 150 stanova, kuća, hotela, restorana, lokala, firmi, gotovine, motornih vozila i umetničkih dela. O toj lošoj reformi pravosuđa, gospodine ministre, imovina je oduzeta od Milorada Ulemeka, Branislava Uskokovića, Branka Jocića… (Predsedavajuća: Tema.) … Sretena Karića, Mila Đuraškovića, itd. Ovo je bitno zbog neprekidne komparacije koje se iznose. Dakle, kada imamo u vidu da donosite izmene zakona i predlažete ga po hitnom postupku uz članstvo poslanika u Skupštinskim odborima i to je pod oznakom hitno sa sednicom koja kasni dva sata, gde ne možete da sakupite kvorum za rad ove sednice, onda je jasno da ili vi ne mislite da je ovo hitno i važno ili to ne misle poslanici. (Predsedavajuća: Gospodine Stefanoviću, drugo upozorenje. Vratite se na temu.) Takođe, kad smo kod uštipaka mogu da kažem da su ti vaši pravosudni uštipci, gospodo, omogućili i ja se nadam da Zakon o javnom beležništvu može da pomogne dramatično narušenom osećaju sigurnosti kod naših građana, zato što ovo što ste uradili sa amnestijom i sa svešću da se danas reforma pravosuđa zove Uroš Mišić, koji ugovara kada će se odazvati na policijsko ispitivanje… (Predsedavajuća: Gospodine Stefanoviću, izričem vam opomenu. Imali ste dva upozorenja, niste se vratili na temu, zaista sam u obavezi da vam izreknem opomenu.) To je zaista u skladu sa vašim razumevanjem, ne samo ove teme već svega što je do sada ovde rečeno. Moram da vam kažem da očekujem od vas da isto tako budete rigorozni i kod predstavnika vladajuće većine, da im tom brzinom izričete opomene. U svakom slučaju, ovaj zakon je nepotrebno na loš način urađen u avgustu mesecu, niste slušali tada naše apele, niste slušali naše amandmane, jednostavno ste požurili kao što ste požurili oko nekih drugih zakona i sada morate ponovo da dolazite u ovu Skupštinu i da odlažete primenu. Pitam vas, ako je sve to tačno što ste rekli za javno beležništvo i njeno stanje, javnog beležništva u Srbiji, nemogućnosti ljudi da polažu ispite, da se prijavljuju. Dakle, postoje realni i objektivni problemi, istovremeno imate probleme i sa mrežom sudova i sa drugim stvarima koje treba da uradite u ovoj zemlji, istovremeno vi dolazite ovde sa ovim zakonom, ali ste došli i sa Zakonom o amnestiji i drugim stvarima koje apsolutno nisu bili prioritet. Dakle, moje pitanje za vas ministre - po kojoj skali, po kom redosledu vi određujete prioritete onoga što radi Ministarstvo pravde, i šta je uopšte za vas onda bitno, i da li možda postoji nešto drugo više i važnije što vaše ministarstvo može da uradi, sem što se bavite po nama perifernim stvarima, političkim stvarima i držanjem lekcija? Kao što ste nas onda iskoristili, vaš poslednji govor da izreknete neistinu oko ukidanja sudova na Kosovu i Metohiji, pa ste mislili da na to niko ovde neće odgovoriti, a proverite vaše činjenice kada dolazite u Skupštinu Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima Srđan Miković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, smatram da je prekršen član 27. i član 109. Poslovnika Narodne skupštine, jer iznošenje mišljenja, naročito od strane predsednika poslaničke grupe, ovde, u Narodnoj skupštini, ukoliko za to se trpe sankcije, i to sankcije ne samo kao upozorenje, nego i sankcije podrazumevaju određenu novčanu kaznu, na određeni način rušenje autoriteta, pokušaj rušenja autoriteta onoga ko zastupa interese građana, mislim da uopšte ne ide u dobrom pravcu naš parlamentarizam. Ako se predstavniku, i to predsedniku poslaničke grupe, najveće opozicione stranke, praktično zabranjuje da iznese politički stav, koji po mišljenju predsedavajućeg je van teme dnevnog reda, a tiče se uopšte svega onoga što je u nadležnosti Ministarstva pravde, što je u nadležnosti onog ministarstva koji je inicijator sačinjena materijala koji je bio razmatran na Vladi, jer i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu jeste predložen od strane Ministarstva pravde, Vladi Republike Srbije, a Vlada Republike Srbije je taj zakon, praktično gurnula u proceduru ovde pred Narodnu skupštinu. U svakom slučaju, ukolikose govori o temama koje se tiču pravosuđa, ne može biti govora da je van dnevnog reda. U tom smislu, molim vas da još jednom preispitate tu odluku, jer bez obzira što ste je izrekli, smatram da ni na koji način ne može da doprinese… (Predsedavajuća: Vreme.) Samo da završim misao, da ne može da doprinese razvoju parlamentarizma u Srbiji, čak mislim, naprotiv.
Hvala. Smatram da nisam prekršila član 27. Poslovnika i da sam gospodinu Stefanoviću izrekla opomenu upravo u skladu sa Poslovnikom, zato što se udaljio od teme dnevnog reda. Dakle, poslanik ima pravo da iskazuje svoje političko mišljenje, ali u okviru teme dnevnog reda. Podsetiću vas, gospodine Mikoviću, imamo zakon o izmenama Zakona o javnom beležništvu, vi ste dobro upoznati sa tekstom tog zakona i jasno je i vama da je zaista bio govor van teme. Reč ima gospodin Milivojević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, reklamiram povredu Poslovnika, član 108. Mislim da niste u pravu kada tvrdite da ste opravdano izrekli opomenu šefu poslaničke grupe DS, gospodinu Stefanoviću, jer jednostavno, ako želite da se na takav način konfrontirate sa najjačom opozicionom strankom, to je vaše pravo. Vaše pravo je da branite Vladu i da pokušavate da ućutkate opoziciju. Moram da vam kažem, izdržala je DS i mnogo gore represivne metode pokušaja da se ućutka i da ne iznesemo istinu i da građanima Srbije saopštimo ono što je naša namera kada je reč o određenoj tački dnevnog reda. Mi zaista imamo muke i probleme da Vladu Republike Srbije dovedemo ovde i da odgovara na naša pitanja. Koristimo naravno svaku priliku, pa i ovu raspravu o Zakonu o javnom beležništvu da ukažemo na neosnovane kvalifikacije koje vrlo često vidimo u obrazloženjima određenih zakona i koje čujemo od… (Predsedavajuća: Molim vas gospodine Milivojeviću, nemojte da zloupotrebljavate instituciju povrede Poslovnika da bi ste replicirali ili da bi ste iskazivali svoje političko mišljenje.) Nije mi zaista želja da repliciram. Da sam želeo da repliciram ja bih našao već način da to uradim. Želja mi je samo da kažem da ste preoštro kaznili gospodina Borka Stefanovića i da bi možda trebali da preispitate tu odluku, jer ovakvim načinom konfrontacije sa DS nećete doprineti efikasnijem radu ovog parlamenta. Hvala.
Smatram da nisam prekršila član 108. Poslovnika. Upravo sam postupila u skladu sa članom 108, s obzirom da on reguliše pitanje staranja o redu na sednici Narodne skupštine. Zaista smatram da je krajnje vreme da svi počnemo da se pridržavamo Poslovnika. Čak nisam izrekla opomenu odmah, nego sam iskazala dva upozorenja gospodinu Stefanoviću, ali ni posle ta dva upozorenja, gospodin Stefanović se nije vratio na temu dnevnog reda. Dakle, u skladu sa Poslovnikom sam mu izrekla opomenu. Ukoliko smatrate da se u Danu za glasanje glasa… (Srđan Milivojević: Da, smatram.) U redu u Danu za glasanje će se glasati o povredi Poslovnika. Reč ima gospodin Veselinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, mislim da ste vi povredili član 107. Poslovnika Narodne skupštine, da ste ugrozili dostojanstvo narodne skupštine jer ste izrekli opomenu šefu poslaničke grupe na pominjanje reči Mišića, koji je u bekstvu od zakona, na pominjanje amnestije. To ima veze sa ministrom koji ovde sedi, to jeste u vezi sa činjenicom da je potrebno rasteretiti sudove sa uvođenjem službe javnog beležništva, što vi uporno izbegavate. Godinu i po dana, praktično, omogućavate da se ta institucija ne uvede i da sudovi i dalje budu zatrpani i da kriminalci budu na slobodi. Vi ćete i sutra opet verovatno doneti i neki novi zakon o amnestiji i nama ćete ovde onemogućavati da pričamo o tim stvarima. Ako ćemo kod Poslovnika, vi ste umesto 15 sekundi koje su uobičajena praksa, danas 15 minuta utvrđivali dnevni red, kako bi se narodni poslanici okupili u sali. Nisam sasvim siguran da ih je bilo 126 u sali.
Gospodine Veselinoviću, prvo da vam odgovorim. Smatram da nisam prekršila član 107. Poslovnika i da nisam prekršila dostojanstvo, jer znate i sami da sam u svemu postupila, čuli ste. Na kraju postoje stenografske beleške u skladu sa Poslovnikom. Što se tiče danas utvrđivanja kvoruma, vrlo je proverljivo da li je bilo 126 poslanika, tako da možete slobodno, postoji sad i elektronski sistem, tako možete da tražite od stručne službe da vam dokažu da je bilo 126 poslanika. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Moram da reagujem na određene konstatacije koje su iznete. Kada sam naveo da je glavni razlog što se odlaže početak primene zakona nedovoljan broj kandidata koji su položili javno beležnički ispit i kada je pomenuto da je avgusta 2012. godine govoreno o tome da ne postoji odgovarajuća podzakonska regulativa, tj. da nisu doneti podzakonski akti koji su potrebni za primenu ovog zakona, naravno da sam mislio kao što i ovog puta stoji pri obrazloženju, a u okviru razloga za donošenje zakona vrlo jasno se kaže imajući u vidu da 1. marta 2013. godine nije moguće obezbediti uslove za primenu zakona, jer je nedovoljan broj lica položio javnobeležnički ispit, a što je uslov za raspisivanje konkursa i imenovanje javnih beležnika, kao i za osnivanje javnobeležničke komore koja treba da donese neophodne podzakonske akte. Dakle, javnobeležničke komore koja treba da donese neophodne podzakonske akte i upravo je o tim podzakonskim aktima i bilo reči. Ne onima koje treba da donese ministarstvo već o onima koje treba da donese komora. Od početka se osvrćem na to. Drugo, rečeno je da je predsednik Ustavnog suda gospodin Slijepčević bio predsednik ispitne komisije što nije tačno. On je bio jedan od članova ispitne komisije a predsednik komisije je i tada bio kao što je i danas vanredni profesor Pravnog fakulteta prof. dr Dragor Hiber. Rečeno je da je demonstrirana nesposobnost ministarstva dana odgovarajući način organizuje polaganje ispita. Ni sa tim se ne bih složio tim pre što je Ministarstvu pravde u prethodnoj Vladi bilo potrebno godinu dana da organizuje samo jedan ispitni rok što smo mi uspeli u dvostruko kraćem periodu da organizujemo tri ispitna roka. Treći treba da se odvija a dva su u potpunosti sprovedena. Prema tome da li je demonstrirana naša nesposobnost ako imate sa jedne strane ministarstvo koje za godinu dana nije moglo da organizuje, tek je posle godinu dana organizovalo jedan ispitni rok, a zatim imate Vladu koja je započela svoj mandat krajem jula, početkom avgusta i u 2012. godini od avgusta do decembra organizovala dva ispitna roka, ne znam u čemu se ogleda ta nesposobnost. Kao što sam rekao u obrazlaganju reći ću i sada. Pretpostavljam gospodine Veselinoviću da ste slučajno napravili grešku kada ste rekli da mi godinu i po dana onemogućava primenu ovog zakona. (Janko Veselinović, sa mesta: Sa današnjim zakonom.) Da onemogućujemo sa današnjim zakonom primenu? Primena je nemoguća iz objektivnih razloga, hteo to neko da prizna ili ne. To su razlozi za koje možemo da kažemo da nije niko uticao od nas ovde pojedinačno ili smo svi uticali, neko manje nego više. Niko ne sprečava primenu zakona. Trudimo se što je moguće više da stvorimo uslove za njegovu primenu jer mislimo da je ovo nešto što je dobro za građane Srbije. Zakon je donela prethodna parlamentarna većina i mislimo da je taj zakon bio neophodan. Da li mislimo da je to savršen zakon? Teško. Savršenstvo ne postoji, ali uz neke bitne suštinske izmene kao što ih ima i u današnjem Predlogu zakona, mislim da će ovaj zakon moći samo da se poboljša a da se ljudi koji su eventualno zainteresovani za ovu struku motivišu da polažu ove ispite i da pomognu državi da primeni jedan novi sistem koji će doprineti stvaranju boljeg i efikasnijeg pravosuđa. Hvala.
Reč ima gospodin Veselinović, po Poslovniku.
Ministar me je po imenu pomenuo. Ne želim ni na koji način da dižem tenziju nego samo da razjasnimo. Rekao sam da ova Vlada godinu i po dana onemogućava primenu Zakona o javnim beležnicima. Da kažem i na koji način. Šest meseci smo već prethodnim Zakonom o izmenama Zakona odložili primenu ovog zakona. Današnjim Zakonom o izmenama i dopunama Zakona drugim od mandata moje Vlade produžavamo, i odlažemo primenu za još godinu dana i to govori o tome koliko vam je stalo da se ovaj zakon primeni. Nije moguće ministre da niste imali druge načine i mere da onako kako smo vam mi predlagali pre šest meseci tada pomerite primenu zakona na godinu dana i u tom periodu da stvorite sve uslove da ovaj zakon tada stupi na snagu. Onda bi rasteretili sudove, stvorili veću efikasnost i sve ono što je bila želja prethodne Vlade, računali smo i vaše Vlade. Međutim, vi to niste uradili, bavili ste se drugim poslovima koje smo već spomenuli, Zakonom o amnestiji i drugim zakonima koji po nama stvaraju pravnu nesigurnost a suprotni su pravnoj sigurnosti za koju ste se vi zalagali u predizbornim kampanjama i za koju se još uvek zalažete. Mislim da vam više niko ne veruje.
Reč ima Borislav Stefanović, replika.
Moram da kažem da i pored svih napora naše poslaničke grupe, zaista pokušavamo da razumemo način na koji vi predsedavajuća tumačite naše izlaganje. Ovo sada je retoričko pitanje. Ne raspravljam sa vama lično nego sa vašim čitanjem sistema. Kako je moguće pričati o javnom beležništvu a ne pričati o pravnoj sigurnosti ili pričati o pravnoj sigurnosti, a ne pričati o amnestiji i onim što se dešava na ulicama naših gradova? To je zaista retoričko pitanje. Ne mogu da shvatim, apelovao bih na vaš stid da znam da ga imate, ali ovo je zaista neverovatno šta vi radite. Postavljamo vrlo jasno pitanje zašto niste za ovaj zakon prihvatili rokove koje smo predložili u avgustu i vi nam ne odgovarate ministre. Mogli biste na to da nam odgovorite. Koji su bili motivi u avgustu da se ne prihvati, a koji su sada da idete na šest meseci? Hoćete li prihvatiti naš amandman da bude na godinu dana? Možete se sada odmah izjasniti zato što imamo želju da ovaj pravni institut počne da živi u ovoj zemlji. Svi se slažemo da je on neophodan Srbiji. Evo, izjasnite se o te dve sitnice. Da li je moguće, da li iko u ovoj sali i građani koji nas gledaju misle, uključujući i vas predsedavajuća, da u Srbiji o pravnom poretku i pravnom sistemu može da se govori na način da pričamo o notarima i samo i isključivo o notarima, a izlaganje ministra i drugih poslanika se tiče svih drugih propratnih pojava? Onda ustane opozicija i to kaže i vi nam udarate opomene. To je ispod svakog nivoa i to ne postoji u ovoj Skupštini, ne znam kad se dešavalo na ovaj način, da se takvom svetlosnom brzinom krećete koracima koji su vas doveli do ovde. Hvala.
Hvala. Gospodine Stefanoviću, moram da vam odgovorim, imam tu obavezu. Zaista imate jako nisko mišljenje o mojoj inteligencije i dobro to znate, s obzirom da možete iz stenografskih beležaka da se uverite o temi o kojoj ste pričali. Stvarno smatram da sam postupila u skladu sa Poslovnikom. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Uopšte ne pričam o vašoj inteligenciji. Pričam o tome da pokušavam da razumem način na koji vi čitate i Poslovnik i na koji primenjujute pravila. Verujte da sa ove strane niko ne razume to što radite. Siguran sam da ni građani ne razumeju, jer niste mi objasnili, ne sumnjajući u vašu inteligenciju, kako mislite da u ovoj sali, bez obzira na njihovu viku koju tolerišete, kako mislite u ovoj sali da se priča o javnim beležnicima i da se priča o pravnoj sigurnosti i rešavanju predmeta i svega ostalog, a da se ne dotaknete ključnih zakona koje je ministar ovde obrazlagao? Da li mislite da može u ovoj zemlji da se priča o kiseoniku tako što se priča o vodoniku na jedan način, a o ostalim stvarima na drugi način? Ne znam o čemu vi govorite, kada tako nastupate, pričajući o inteligenciji. Ovde se radi o vrlo jasnom pitanju. Ne može niko da priča o pertlama, a da ne priča o cipelama. I to kada se priča o kontekstu, kako neko donosi ovaj zakon, šta je bilo u avgustu mesecu, možda će te nam zabraniti da spominjemo šta je bilo u avgustu. Hoćemo li i za to isto dobiti opomenu?
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovima 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,45 časova. [[Posle pauze.]] Poštovani narodni poslanici, obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini obrazovana nova poslanička grupa, pod nazivom "Zajedno za Srbiju". Novu poslaničku grupu čini šest narodnih poslanika. Predsednik poslaničke grupe je narodni poslanik Dušan Petrović, a zamenik predsednika, narodna poslanica Sanja Čeković. Nastavljamo sa radom. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Branislav Jovanović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javno beležništvo postoji u većini evropskih zemalja, a kod nas bi moglo da se vrati posle 70 godina. Notar ili javni beležnik je stara pravnička profesija, koja je kod nas uvedena još 1930. godine. Već 1944. godine, ukidanjem ustavno-pravnog sistema, ova profesija je prestala da postoji. Maja 2011. godine donet je Zakon o javnom beležništvu, čiji je početak primene odložen za 1. mart 2013. godine. Kako do sada nisu obezbeđeni uslovi za primenu zakona, odnosno nije izabran dovoljan broj lica, odnosno nisu položili javno-beležnički ispit, a što je uslov za raspisivanje konkursa i imenovanje javnih beležnika. Nije osnovana ni javno-beležnička komora, koja treba da donese neophodne podzakonske akte, pa je potrebno da se odloži primena Zakona o javnom beležništvu do 1. marta 2014. godine, kako bi se stekli uslovi za njegovu primenu. Javno beležništvo je služba od javnog poverenja. U obavljanju delatnosti, javni beležnici su samostalni i nezavisni u svom radu. Notari bi preuzeli brojne poslove od suda, kao što su razne overe ugovora, sačinjavanje i čuvanje testamenata, nesporne ostavinske postupke, a pored toga će izdavati potvrde, kao što su potvrde o imenu i životu, čuvaće u depozit isprave i dragocenosti pod određenim uslovima. Čuvaće npr. testament do smrti ostavioca ili ugovor koji treba da deluje do venčanja. Najznačajnije za građane je to, što će javni beležnici od sudova preuzeti nadležnosti za ugovore o prometu nepokretnosti i garantovati njihovu tačnost, odnosno garantovati za njihovu ispravnost. Tako više neće biti prevarenih građana pri kupovini nepokretnosti. Prema zakonu, odgovornost notara za štetu koja nastaje njegovim postupanjem će biti pokrivena obaveznim osiguranjem. Javno beležništvo će u značajnoj meri umanjiti mogućnost pranja novca, jer će transakcije ići kroz ugovore i druge poslove za koje garantuju javni beležnici, a plaćanje će se odvijati preko računa, ne u kešu. Javni beležnici će na sebe preuzimati čitav niz radnji koje prethode naplati poreza. Tako će doneti korist za državu, kroz efikasnu poresku kontrolu i naplatu poreza. Za teritoriju svake opštine biće imenovan po jedan javni beležnik, a za veće opštine jedan javni beležnik za 25 hiljada stanovnika. Tarife za njihov rad će propisivati Ministarstvo pravde, koje će im odrediti i radno vreme. Notarima je zabranjeno da učestvuju u aktivnostima političkih stranaka i da budu članovi partijskih organa. Zvanje javnih beležnika nespojivo je sa obavljanjem advokature, bilo kog drugog plaćenog zanimanja ili funkcije, kao i poslova koji nisu u skladu sa ugledom, nezavisnošću i javnim poverenjem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Izvolite. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, Narodna skupština je u maju 2011. godine, na predlog tadašnje ministarke pravde, gospođe Malović, usvojila Zakona o javnom beležništvu po hitnom postupku. Tada nam je saopšteno da se ovaj zakon donosi jer postoji potreba pravne sigurnosti, da se poslovi od javnog značaja povere posebnoj službi od poverenja. Naravno, da to jeste tako. Ali zaista je neprihvatljivo da dve godine nakon toga, notarstvo još nije zaživelo uz Republici Srbiji. Srbija je poslednja zemlja, u takozvanom regionu, koja je donela ovaj zakon, sa namerom da sudovi postupaju efikasnije. Sada se postavlja pitanje, na koje svi znamo odgovor - da li je pravosuđe u Srbiji efikasnije u februaru 2013. godine? Naravno da nije. Pre svega zbog toga što je prethodno Ministarstvo pravde i prethodna Vlada, promenila samo zgrade i nazive sudova, što nije pristupila reformi, već deformisanju srpskog pravosuđa, zato što su se ponašali kao da će vladati doveka i uopšte nisu vodili računa da ukoliko dođe do promene vlasti u Srbiji, da će ovaj sistem pasti, jer ne vredi nameštati sopstvene kadrove i uređivati sudove prema volji i interesu samo jedne političke stranke. U međuvremenu se dogodila prava katastrofa i sada, zaista, vi kao ministar pravde imate nezahvalnu poziciju da sve to, na neki način, ispravite i otklonite, i moramo se složiti oko toga na neki način, na veliku blokadu koja postoji u našim sudovima. Tada je rečeno da je ovaj zakon neophodan zarad pridruživanja EU i članstvu u Svetskoj trgovinskoj organizaciji. U međuvremenu, postali smo svi toga svesni, možda ti razlozi još uvek stoje, ali da su neki drugi razlozi i kriterijumi potrebni da Srbija ispuni da bi postala članica EU, pre svega, da se odrekne KiM. Ministre, sigurno znate da su prvi obrisi notarstva u Srbiji nastali u Kraljevini Srbiji još 1930. godine, a možda u nekim slučajevima i ranije, ali da kažem da je tada pokušano da se uradi ovaj sistem. Siguran sam da znate da ni tadašnji ministar pravde, pa ni kralj Aleksandar nije imao ovlašćenja kakva su predviđena za ministra pravde ovim zakonom. Ministar pravde, u ovom trenutku ste to vi, imenuje javne beležnike, određuje broj javno-beležničkih mesta, obrazuje ispitnu komisiju, čak utvrđuje i radno vreme beležnika. Citiraću vam pitanja koja su postavljena u raspravi kada se ovaj zakon donosio. "Kada prestaje delatnost javnog beležnika, niste dobro to definisali. Da li ste vi svesni da je predlog koji ste dali, u određenim uslovima, samo za starosnu penziju, u suprotnosti sa članom 21. Ustava? Niste precizno definisali ni šta su uslovi za obavljanje ovog posla." Citirao sam deo iz govora, koji je, kada smo usvajali ovaj zakon, izrekla tadašnja poslanica, gospođa Jorgovanka Tabaković. Ne vidim da ste u predlogu ovog zakona, bar ove izmene na koje je ona ukazala, predložili Narodnoj skupštini. Predviđeno je, osnovnim zakonom, da stupi 1. jula 2012. godine, onda smo u avgustu mesecu pristupili promenama, odnosno odlaganju njegove primene za 1. mart 2013. godine, a danas to pomeramo za godinu dana, na 2014. godinu. Šta je urađeno u međuvremenu? Danas smo čuli da je 55 ljudi položilo ispit i da se kandidovalo za notara. Ovim tempom, najmanje još godinu dana će biti potrebno da dostignemo onaj broj koji zakon predviđa, od 100 javnih beležnika. Daleko smo od formiranja javno-beležničke komore, koju je nemoguće formirati dok tih 100 ne bude izabrano. Danas ste najavili da ćete u ovoj oblasti intervenisati sa novim zakonom. Zaista onda postavljamo pitanje – zašto ulazite u tekst zakona, ovog ovakvog?Tri puta menjamo jedan zakon u prethodne dve godine, koji još uvek nije stupio na snagu i neće u narednih godinu dana. Činjenica je da zakonom nisu razrađeni nikakvi kriterijumi za imenovanje javnih beležnika. Podsećam vas da je DSS, amandmanima na ovaj zakon, tražila da u zakonu stoji da je javno beležništvo slobodna profesija. Kao stranka smo tražili da se neka ovlašćenja ministra prenesu na Narodnu skupštinu Republike Srbije, i to tada nije prihvaćeno. Podneli smo amandman kojim smo tražili da se smanji broj beležnika, da ne bude 100 već 34 koliko ima osnovnih sudova u Republici Srbiji, pre svega, da bi sistem profunkcionisao. Možda bi sve bilo bolje i drugačije da je taj amandman DSS onda prihvaćen. U avgustu prošle godine, na predlog SNS i ovlašćenog predstavnika, gospodina Cvijana, odlaže se ovo na šest meseci. Jasno smo ukazivali, da ne čitam sada i taj stenogram, da ćemo do 1. marta sigurno raspravljati o izmenama i dopunama, jer smo bili svesni da ovo ne može da se uradi za tako kratak rod. Zahtevali smo onda i vaše prisustvo, da i vi u ovoj sali kažete da je to nemoguće. Apsolutno ste bili svesni u tom trenutku da je to nemoguće uraditi iz mnogobrojnih razloga koji stoje na putu da notarstvo u Srbiji zaživi tako brzo. Zaista nam je žao, gospodine ministre, što prilikom izmena i dopuna, predlaganja ovih izmena i dopuna danas niste pokušali da umanjite, po nama iz DSS, prenaglašen uticaj izvršne vlasti na formiranje notarskog sistema u Srbiji. U poslednjih nekoliko godina se pokazalo da je u Srbiji pravda slepa, ali nažalost i korumpirana. Što se mene lično tiče, primetio sam da imate želju, energiju i dobru volju da promenite srpsko pravosuđe, odnosno zakonodavstvo koje njega reguliše. Zaista sa nestrpljenjem očekujemo niz zakonskih predloga koji treba da dođu u Skupštinu, da bi se ona jadna reforma koju je prethodna vlada sprovela, konačno ispravi, i da ljudi koji su zaposleni u srpskom pravosuđu, časno i pošteno rade svoj posao. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, pre svega da istaknem da poslanička grupa SPS nesumnjivo podržava ovaj predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu. Za razliku od ostalih diskusija koje su bile znatno šire i koje su se udaljavale od samog predloga izmena Zakona o javnom beležništvu, mislim da bi trebalo sve sublimirati na ono što je ključno i ono što sadržinski stoji u izmenama Zakona o javnom beležništvu. Stoga treba reći da zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu treba posmatrati kroz tri ključne izmene od kojih dve kvalitativno doprinose da javno beležništvo obezbedi potrebe građana, da rastereti sudove i obezbedi sigurnost građana u pravnom prometu. Koje su to ključne izmene? Povećanje nadležnosti koje je definisano ovim izmenama, način sticanja javnobeležničke službe, odnosno način polaganja javnobeležničkog ispita, a treća izmena je procesne prirode i ona se vezuje za vreme primene zakona, odnosno početak primene zakona. S obzirom da je kod građana Republike Srbije uvrežen jedan stereotip – šta je to beležnik, odnosno šta je to notar, pa se uglavnom kroz taj stereotip prožima nešto što se vezuje za potvrđivanje ili overu ugovora. Tu treba ukazati i denifiskovati u potpunosti nešto što je suštinski vezano za notarsku funkciju, da je to tačno da se potvrđuju ugovori kroz javnobeležničke zapise, ali u sada zakonom propisanoj proceduri i na način koji podrazumeva daleko veći stepen zaštite i sigurnosti. Zašto? Zbog toga što smo do sada imali praksu da se ugovori potvrđuju pred sudovima. Tada overitelji ugovora imaju samo jednu jedinu obavezu, a to je da uzmu legitimacije ili lične karte stranaka, provere njihov identitet, da se ne upuštaju u sadržinu ugovora, da ih ne interesuje suština ugovora i da takvi ugovori budu overeni i da na takav način stupe u pravni saobraćaj ili u pravni život. Da li je to dobro? Apsolutno da nije dobro. Koji je to razlog zbog čega nije dobro? Zato što se nije pristupilo određenim preventivnim mehanizmima kako bi se izbegli sudski postupci po tužbama za poništaj ugovora koji su apsolutno ništavi, simulovani, rušljivi itd. U konkretnoj situaciji notar ili javni beležnik ima obavezu da ove mehanizme primeni, da izvrši proveru ugovora, da oceni da li ugovor ima elemente ništavosti, da oceni da li ugovor ima elemente simulovanog pravnog posla, upozori stranku ili stranke na te manjkavosti i da na taj način preventivno deluje u odnosu na ono što podrazumeva kasniju sudsku nadležnost, a to je podnošenje tužbi za poništaj ugovora. Na ovaj način smo postigli još jedan cilj, a taj cilj je sigurnost građana bez podnošenja tužbe, jer građani će tada u postupku pred javnim beležnikom imati mogućnosti da se uvere da li pravni posao koji zaključuje može za njih da bude opasan, odnosno štetan kroz elemente ništavosti. Što se tiče drugog aspekta ili druge važne činjenice zbog koje se ovaj zakon menja, treba istaći da je predlagač zakona prepoznao problem koji se vezuje za način polaganja javnobeležničkog ispita. U čemu se sastoji taj problem? Imali smo samo jednu komisiju, imali smo kritike da se radi o tzv. netransparentnom radu te komisije, da je sastav komisije bio na parnom broju od šest i da su u tom pravcu postojale mogućnosti da se vrše nekakve zloupotrebe. Treba istaći da te zloupotrebe nisu moguće i treba istaći da je predlagač ovaj put prepoznao šta treba uraditi, a to je omogućavanje ministru pravde da obrazuje više komisija. Danas je to na Odboru za pravosuđe ministar na potpuno jasan i pravno prihvatljiv način objasnio. To što omogućuje ministru da ustroji više komisija obezbeđuje da se pojedini članovi komisija mogu zameniti, neko zbog bolesti, neko zbog iznenadne sprečenosti, u svakom slučaju zbog povećanja stepena transparentnosti. Ono što je i te kako važno, važno je istaći da relativno mali broj lica, kao potencijalnih javnih beležnika, koji su položili javnobeležnički ispit, ukazuje na dve činjenice. Prva činjenica jeste da je potpuno ispravan stav ispitne komisije sa strogim kriterijumima ocenjivanja, što podrazumeva da potencijalni kandidati moraju da imaju izuzetno visok kvantum znanja, sposobnosti i stručnosti kako bi sve ove poslove koji su im dati u nadležnost mogli da obavljaju. Zašto? Zato što njihov kvantum znanja mora da bude adekvatan najstručnijim, najsposobnijim, najorganizovanijim sudijama, tužiocima, advokatima. Jedino se tako može prepoznati sve ono što u postupku kod notara, odnosno javnog beležnika može bilo kojoj stranci, koja mu se obrati, da ukaže na određene probleme koje bi kasnije stranka mogla imati, a ti se problemi mogu odmah rešiti. Zato je potrebno da onaj ko ima ovu dozvolu, sertifikat, bilo šta, mora imati takav kvantum znanja, odnosno takvu stručnu referencu. Sa druge strane, ovako mali broj lica koja su položila za javnobeležničku funkciju ukazuje na još jedan razlog da se eventualnim dopunama i kasnijim izmenama ovog zakona dodatno motivišu svi oni koji žele da budu notari. Kako? Osim finansijskog aspekta, odnosno adekvatne naknade za njihov rad, bilo bi dobro razmisliti da se u sklopu njihove nadležnosti, ovlašćenja izvrši i dopuna nadležnosti i ovlašćenja kojima se opet rasterećuju sudovi. Tu mislim na ostavinski postupak i mislim da bi dodatna ovlašćenja u tom pravcu javnim beležnicima podigla stručni autoritet, omogućila da ono što je ranije bilo i što će biti, nadam se, u sudskoj nadležnosti sada da se rešava u postupku pred notarom, odnosno javnim beležnikom i da se na taj način sudovi dodatno rasterete u onim postupcima u kojima već sada sudstvo ima tzv. uska grla u postupanju, obzirom na veliku opterećenost, preveliki broj predmeta, pa čak i u situaciji kada su se brojne sudije koje nisu bile reizabrane sada vratile u sudove. Svi ovi razlozi ukazuju na potpunu opravdanost izmena i dopuna zakona koji je pred nama i sve ovo što sam istakao ukazuje da ovde, barem sa stanovišta ovih činjenica, koje ne možemo dovoditi u sumnju, treba da postoji jedan politički konsenzus, da se ne sporimo oko nečega što je korisno, da se ne sporimo oko nečega što je i te kako dobro, a evidentno prepoznatljivo kao dobro i za pravosuđe, i za javnobeležničku funkciju i da to svi zajedno podržimo. U tom pravcu i apelujem na kolege narodne poslanike da se barem u ovom delu zakon podrži onakav kakav jeste, a da se nesumnjivo amandmanima, kvalitetnim amandmanima, ukoliko za to postoji mogućnost, kvalitet ovog zakona dodatno poboljša. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Činjenica je da je Narodna skupština u proteklom periodu nekoliko puta razmatrala sam tekst Predloga zakona o javnom beležništvu, činjenica je da osim samog vremena kada će se primenjivati Zakon o javnom beležništvu, što se predviđa predlogom zakona da će biti od 1. marta 2014. godine, ima još nekoliko izmena koje bi trebalo da na određeni način unaprede sadašnji tekst zakona. Međutim, činjenica je da, osim dobre namere svih onih koji su učestvovali u predlaganju zakona, koji su predlagali dosadašnje izmene i dopune, dobrih namera onih koji su podneli ovaj predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, činjenica je da se ovde radi, kako je ministar, rekao citirajući me sa odbora, da se radi o pionirskom poduhvatu, pokušaju uvođenja javnog beležništva uopšte u naš sistem. Mi znamo da je nekih desetak godina pre Drugog svetskog rata uveden javnobeležnički sistem. Tada su postojali kraljevski javni beležnici, istina, samo u dve banovine, koliko znam iz istorije. To je određeno iskustvo koje naš pravni sistem ima sa javnim beležništvom, govorim u smislu pravne određene istorije. Činjenica je da je javnobeležnički sistem prihvaćen u mnogim zemljama u Evropi. Mi smo praktično na kraju celog tog procesa uvođenja javnog beležništva u Evropi, ali se nadam da ćemo biti u prilici kada napravimo sistem da se ne suočimo sa onim problemima koje su imale zemlje u okruženju, u pogledu samog vršenja dužnosti javnobeležničke službe. Činjenica je da je u određenim susednim zemljama od strane pojedinaca dolazilo do određenih kršenja zakona i negativnih pojava. U tom smislu, treba da budemo svesni da je jako teško sve ovo, u pogledu zakona, podzakonskih akata i svega onoga što prati uvođenje javnobeležničkog sistema, na određen način kvalitetno uvesti. U tom smislu, odajem priznanje onima koji su predložili sam zakon o javnom beležništvu i onima koji su u dosadašnjem periodu učinili napor da budu usvojeni i Pravilnik o javnom beležničkom ispitu, Pravilnik o dopuni Pravilnika o javno beležničkom ispitu sa Programom za polaganje javnobeležničkog ispita, Pravilnik o privremenom broju javnobeležničkih mesta i službenim sedištima javnih beležnika i javnobeležničkim mestima, Pravilnik o javnobeležničkoj kancelariji i radnom vremenu javnog beležnika itd. Znači, pokušano je da se na određeni način, ugledanjem na zemlje u okruženju i njihova iskustva, a primenjivanjem takvih nekih iskustava na našu zemlju, stigne do uslova da se izaberu, a pre svega da se osposobe ljudi koji će obavljati javnobeležničku funkciju i da se ceo sistem javnog beležništva ustanovi na onaj način koji će pre svega služiti građanima. Jer, u Srbiji u centru interesovanja društva treba da bude građanin, čije potrebe moraju biti zadovoljene i kome treba pružiti bolju pravnu zaštitu, kao i pravnim licima, da se poboljša pravna sigurnost u zemlji i time pomogne jačanje vladavine prava. Upravo je to glavni razlog zašto se i u proteklom periodu i sada čine pokušaji i od Narodne skupštine da doprinese stvaranju takvih uslova, da i mi, ugledajući se na dobre pravne prakse i iskustva u okruženju, uredimo javnobeležnički sistem. Davane su u proteklom periodu određene procene i meni je žao što prošli predlog zakona nije bio predložen od strane Vlade, već od strane samih poslanika, imajući u vidu resurse sa kojima raspolaže Vlada u smislu predlaganja zakona. Tada je od strane jednog broja poslanika predviđeno i predlagano da se produži rok za stupanje na snagu, upravo imajući u vidu da je teško izvući ceo red poteza, u smislu sprovođenja ispita osposobljavanja svih ljudi koji trebaju da obavljaju funkciju izbora samih javnih beležnika, formiranja komore i daljih poslova. Samo podsećam da mi ovog trenutka imamo u državi Srbiji 55 pojedinaca koji ispunjavaju samo jedan uslov da bi bili javni beležnici, a to znači da imaju položen javno beležnički ispit. To ne znači da će svih tih 55 biti javni beležnici. Druga stvar, ukoliko izvršimo analizu koliko državi Srbiji treba javnih beležnika, na 100.000 građana potrebno je minimum četiri javna beležnika, na milion građana minimum 40 javnih beležnika, a na oko sedam miliona ili više građana u Srbiji potrebno je 280 ili 300 javnih beležnika. Taj broj je verovatno i veći, imajući u vidu da postoji jedan broj opština sa malim brojem stanovnika, a sigurno je ideal uređene zemlje, uređene države da svaki građanin svake opštine ima mogućnost da u sedištu svoje opštine overi i ugovor o prometu nepokretnosti i ostale druge stvari koje treba da budu sačinjene u obliku javnobeležničkog zapisa ili gde treba da se sačini neka javnobeležnička isprava. Kada ćemo stići do minimum 300 ljudi koji zadovoljavaju kriterijume da budu javni beležnici, ukoliko do ovog trenutka imamo 55 takvih, ostaje da se pitamo. Druga stvar, mislim da u dosadašnjem periodu nije izanalizirana jedna činjenica koja je prisutna, a to je da je lako u velikim sredinama, u Beogradu, Novom Sadu, Nišu, gde postoje fakulteti, gde postoji veliki broj visokostručnih ljudi, ljudi koji bi ispunjavali one druge uslove da bi uopšte polagali javnobeležnički ispit, a tu mislim na diplomirane pravnike sa položenim pravosudnim ispitom, koji bi mogli danas – sutra da budu javni beležnici. Imamo veliki broj opština koje su, setite se, pre izvesnog broja godina imale problem kako da pronađu diplomiranog pravnika, čak i bez položenog pravosudnog ispita, da bi mogle da ispune funkciju da sekretar skupštine opštine bude diplomirani pravnik. Ukoliko pravimo javnobeležnički sistem kako treba, treba da imamo u vidu i taj problem – šta ćemo sa onim malim sredinama gde objektivno država ima određenu obavezu da građaninu obezbedi da javni beležnik, odnosno da bude omogućena overa javnobeležničke isprave i sačinjenje javnobeležničkog zapisa? Mislim da su to teme koje nas tek očekuju u narednom periodu. To je tema koja nas očekuje na Odboru za pravosuđe. Očekujem to i u razmatranje ovde na plenumu, jer bio bih najsrećniji ukoliko bi ovakav predlog zakona, bez obzira da li je usvojen sa amandmanima, a nadam se da će biti usvojeni korisni amandmani, naročito amandmani koje je podnela DS, ali bez obzira, jer i najidealniji zakon, ukoliko ga ovde izglasamo, nisam siguran da u potpunosti korespondira sa praktičnom situacijom koju imamo u Srbiji. Upravo zbog toga vas pozivam da tokom današnje rasprave, a naročito u periodu koji nas čeka, pronađemo načine na koje možemo da obezbedimo da i u malim sredinama i u sredinama gde ne postoji zainteresovanih diplomiranih pravnika, ili diplomiranih pravnika sa položenim pravosudnim ispitom, da uopšte polažu javnobeležnički ispit, ili da se danas-sutra pojave kao kandidati za javnog beležnika, ili da budu izabrani za javnog beležnika. Mislim, da tog problema ovog trenutka nismo svesni. Istina u ovom predlogu zakona učinjen je određen pokušaj da se obezbede još određeni poslovi za potencijalnog javnog beležnika u smislu stimulisanja svih onih potencijalnih polagača javnog beležničkog ispita i potencijalnih kandidata za obavljanje javnobeležničke funkcije. Samim tim time što će se opisati šta će taj javni beležnik još moći da radi ili šta će samo javni beležnik moći da radi, da neće biti dovoljna stimulacija da se obezbede uslovi za kvalitetno obavljanje javnobeležničkih funkcija, naročito u malim sredinama. U tom smislu vas pozivam da ova današnja rasprava bude podstrek za analizu šta sve treba uraditi u narednom periodu, da osim ovog jednog dela koji nas očekuje u narednom periodu da vidimo na koji način možemo da stimulišemo veći broj ljudi. Da ispit bude takav koji će obezbediti da kvalitetni pojedinci prođu, da ispit bude lišen trik pitanja ili nekih takvih pitanja koja će bez ozbiljnog razloga eliminisati jedan broj kandidata. Ali, da bude ispit takav koji će na adekvatan i merljiv način moći da pre svega odgovori zahtevima građana Republike Srbije, da oni koji stvarno ispunjavaju uslove što se tiče znanja i što se tiče mogućnosti i perspektive, da će ti ljudi razumeti šta je suština obavljanja javnog beležničkog posla i biti dobri javni beležnici sutra nakon polaganja ispita. Da će to biti praktično jedan od poteza koji treba da doprinesi u krajnjoj liniji stvaranju uslova da i Srbija bude jedna od zemalja gde ćemo biti u prilici da rasteretimo sudove, onoga što nije preko potrebno da sudovi rade, a da se na adekvatan način zaštiti interes svakog građanina, svakog pojedinca, svakog pravnog lica i svakog kome usluga javno beležničke službe potrebna. U tom smislu, pozivam vas da posebno razmotrite amandmane koji su na Predlog zakona podneli poslanici Demokratske stranke i da vidimo na koji način u narednom periodu, pre svega, radom u okviru Odbora za pravosuđe, pomognemo svim učesnicima u ovom odgovornom poslu da stignemo do što bolje uređene javnobeležničke funkcije u zemlji. U svakom slučaju, očekujem i u ovoj današnjoj raspravi i u raspravi kasnije na Odboru po pitanju ovoga i u svim konsultacijama i eventualnim javnim raspravama po pitanju sprovođenja ovog zakona i pratećih podzakonskih akata stignemo do rešenja koji treba da budu u interesu građana. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Maja Gojković.
Poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, drago mi je što smo u današnjem popodnevnom delu ipak odlučili da raspravljamo o suštini materije Predloga ovog zakona, za razliku od prepodnevnog dela gde su se poslanici koji su imali tu privilegiju da se javljaju među prvima, više se bavili politikom ili nekim politikantskim temama o stanjima u pravosuđu ili o brkanju nekih pravnih pojmova kao što je pravna sigurnost. Mislim, da su pobrkali sa opštom bezbednošću, pošto su spominjali stanje na ulicama naše države. Ali, dobro, ne moraju svi da budu pravnici da bi učestvovali u raspravi, ima i onih ljudi koji imaju hrabrost da budu van pravničke struke, a da daju ocenu o validnosti nekog predloga zakona. Dakle, pred nama je zakon sa nekim manjim izmenama Zakona o javnom beležništvu. Ne govorim ništa u pežorativnom smislu, nego to su neki predlozi izmena koje je Ministarstvo odlučilo da da parlamentu i to su verovatno neki nedostaci koji su prvi uočeni ili je iskazana potreba najhitnijih izmena u odnosu na osnovni Zakon o javnom beležništvu iz 2011. godine i koji danas na zasedanju kritikuju uglavnom oni koji su glasali za uvođenje takvog instituta i glasali za takav tekst zakona, bez ikakve zamerke. Naravno, protekom vremena svako od nas, bez obzira što u jednom momentu podrži nešto, uoči mnoge nepravilnosti, pa je i samokritika zaista nešto što mislim da je pohvalno, a nije ništa ružno ako neko uoči da je osnovni tekst u stvari veoma manjkav za upotrebu u praksi. Te manje izmene su svakako preciziranje prebivališta beležnika usklađeno sa teritorijom opštine ili grada gde treba da obavlja svoju delatnost. Odredbe o ispitnoj komisiji gde se sa šest prelazi na pet članova komisije i ostavlja se mogućnost, ne moranjem, nego mogućnost stvaranja više ispitnih komisija. Obaveznost ugovora o raspolaganju nepokretnosti, da se to izrazi u formi javnog beležništva i slično. Ali, možemo svi da zaključimo ovde da je suština Predloga ovog zakona i to opet naglašavam, ne mislim ništa pežorativno što je to predloženo, nego baš želim da pohvalim Ministarstvo, jer je ovim predlogom zakona i to po hitnom postupku sprečio blamiranje jedne pravne države koja bi usledila da nemamo ovakav Predlog zakona po hitnom postupku, već 1. marta ove godine. Dobro je, što se predviđa odlaganje primene barem za godinu dana, dakle, od 1. marta ove godine na 1. mart 2014. godine. Mislim da su svi shvatili šta su razlozi ovog odlaganja samo neko to hoće da prizna, a to neko neće da prizna. Sigurno su to razlozi da je nemoguće obezbediti uslove za primenu zakona i ako neko misli da je to moguće neka to onda konkretno i kaže kako, jer broj lica koja su položila ili taj neophodni javnobeležnički ispit da bi se uopšte bavili tom profesijom on ne postoji. Dakle, imamo samo iz tri kruga polaganja ispita, koliko sam ja danas to shvatila diskusiju na Odboru za pravosuđe, imamo samo 55 na čitavoj teritoriji Srbije koji su uspeli da polože ovaj javnobeležnički ispit. Bez ovog neophodnog broja, a da vas podsetim 2012. godine je ministarka Malović donela Pravilnik o privremenom broju javnobeležničkih mesta i službenim sedištima javnih beležnika za koje će se raspisati konkurs za prvih sto javnih beležnika. Znači, nemamo ni taj najosnovniji uslov i bez tog broja javnih beležnika uopšte nije moguće ni osnovati strukovnu komoru. Danas smo čuli različita razmišljanja, pitanje zašto se odlaže zakon, ne znam kako kada nemamo ljude koji će se po profesiji time baviti i nemamo komoru. Nemamo dva osnovna elementa u zakonu koji je usvojen još 2011. godine. Ovog puta bih preskočila tu temu o polaganju ispita. Kako je došlo do toga da vrlo mali broj ljudi položi taj prvi ispit, jer tu bi otvorili mnogobrojne teme i polemike između nas i predstavnika opozicije koji su se danas i na Odboru za pravosuđe našli pogođenim, čak i u nekom privatnom razgovoru kada sam im iznela neke činjenice šta se dešavalo na prvom ispitu, ko je položio, zašto je mali broj prijavljenih lica bilo, da li je istina da su neka lica imala već odgovore na pitanja i tome slično. Dakle, da to ostavimo, jer smo rekli da ćemo pričati samo o profesiji da ostavimo ta nagađanja po strani i da ostavimo te nepravilnosti kojih je sigurno bilo na prvom ispitu. Nisam polagala taj ispit i nemam ni nameru, ali znam lica koja jesu i koja su vrlo ozbiljni i koji ne znaju da li da se ponovo javljaju na takav ispit ako bude takva organizacija. Međutim, dobili smo uveravanja od ministra pravde da su već na sledećim ispitima te sve nepravilnosti zaista ispravljene. Bitnije od toga, a kako se polagalo, koliko se lica prijavljivalo i sigurno, kakva je potreba da se usvoji ovakav pravni institut, zašto su nam neophodni javni beležnici i neko to ocenjuje da je dobro, a neko da nije, da je to naše usaglašavanje propisa u Srbiji sa evropskim pravom. Danas je bilo komentara među poslanicima da je to uvođenje još jednog pravnog instituta koji možda nije prilagođen nama i to bih ocenila kao vrlo hrabro, kao potpuno pravno neznanje i nepoznavanje materije, zato što je to jedna od najstarijih pravničkih profesija u našoj zemlji, prvi put je uvedena još 1930. godine, Zakonom o javnom beležništvu, Kraljevine Jugoslavije i ukinuto je 1944. godine kao i mnoge dobre evropske stvari koje su postojale još u ono vreme pre Drugog svetskog rata i u tom trenutku je ukinuta samostalna i nezavisna profesija i javno beležništvo kod nas više nije postojalo. Polemika da li je to potrebno ili nije potrebno, to su neke laičke stvari u koje ne treba zalaziti, ali najvažnije je da odgovorimo sebi prilikom usvajanja zakona, da li postoji potreba za ovakvim zanimanjem kod nas. Opet smo mi nešto posebni u čitavoj Evropi, jer treba napomenuti da od svih zemalja u Evropi, od svih zemalja u okruženju, javni beležnici nisu pronašli uporište samo u Srbiji. Treba da se zapitamo zašto toliko kaskamo za uvođenjem ovog važnog pravnog instituta koji je zaživeo svuda u Evropi, u svim zemljama bivše Jugoslavije, a kod nas ne. Istine radi, za vreme Kraljevine Jugoslavije, taj zakon je ostvarivao svoju funkciju na području gde je uticaj imala Austrougarska, a južno od Dunava je to bilo manje ili uopšte nije bilo primenjivo. Da kažem da je ovaj zakon mnogo savremeniji, drugačiji, veliki diskontinuitet od 1944. godine do 2013. godine, tako da i ta vremenska distanca govori u prilog uvođenja tog pravnog instituta. Ciljevi, svakako rasterećenje pravnog sistema Srbije i žao mi je što neke kolege iz pre podnevnog dela nisu ovde, jer su govorili potpuno suprotno, jer je to služba od javnog poverenja, samostalna i potpuno nezavisna po profesiji. Svakako, ishod uvođenja ovog javnog beležništva je veća pravna sigurnost u prometu nekretnina, smanjenju broja sporova i parnica pred sudovima i to je svrha i to su rezultati u onim zemljama u kojima je zaživelo javno beležništvo. Ono što je bitno za našu državu, to je ostvarivanje ušteda zbog smanjenja obima sudskih troškova, jer se ovim institutom stvara mogućnost za efikasniji rad sudova. Ono što je interesantno i zašto je dobro što odlažemo ovaj zakon i možemo mnogo toga da predupredimo to su negativna iskustva zemalja u okruženju, pre svega u Hrvatskoj, gde je zaista bilo problema, jer nije mogla na pravi način da se ostvari pravna kontrola tokova novca. Nekima je to javno beležništvo onako poslužilo i za neki način, pranja novca i zato je jako važno da uz ove male izmene koje su tu, iskoristimo ovaj period od godinu dana da stvorimo uslove da ovo zaista bude neutralna instanca pravne države, da imamo što veću transparentnost prilikom kontrole rada javnih beležnika i da uslovi prilikom davanja licenci za rad javnih beležnika zaista moraju da budu besprekorni, da nam se ne bi dešavale greške koje su se dešavale u zemljama u okruženju. To što je najvažnije, prilikom određivanja, ko će biti ti javni beležnici, svakako su i znanje, koje će se potvrditi jednim delom i polaganjem ispita, ali i etika i zato je važno da imamo komore, zato je važan rad resornog ministarstva i kontrola svakog pojedinačnog beležnika. Pozitivni primeri, zato što kažem, ima mnogo nepoznanica, šta je to javno beležništvo, svakako je sada u poslednje vreme u Hrvatskoj, to je institut koji postoji 18 godina, u BiH, Republici Srpskoj i da kažem da su ostavinski postupci sada isključivo u nadležnosti notara u Hrvatskoj i to je ono što traži i Republika Srpska i Crna Gora. U tom pravcu bih molila ministra i predlagače, da razmišljaju i time ćemo podstaći veći broj ljudi da se javljaju i na ispite i da postoje javni beležnici, da i ovaj segment, ostavinski postupak damo isključivo javnim beležnicima u nadležnost. Nema sumnje da će uz dobru pripremu za koju nam je potrebno minimum godinu dana, uz medijsku podršku, da bi objasnili građanima Srbije šta znači javni beležnik, da će ovaj institut zaživeti kod nas i pokazati svoje pozitivne efekte na smanjenje broja postupaka, na efikasnost sudova i da smanjenje troškova postupka. Amandmane poslaničkih grupa nismo dobili kao poslanici, pa ne možemo o njima da govorimo, to ćemo u danu predviđenom za raspravu u pojedinostima, a poslanička grupa SNS će podržati ove izmene Zakona o javnom beležništvu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naša poslanička grupa je zaista pristupila ovoj temi vrlo ozbiljno i 2011. godini i 2012. godini, i sada, jer smatramo da institut javnog beležništva zavređuje takvu pažnju. Kada smo govorili 2011. godine u jednoj atmosferi kada je sprovođena jedna reforma pravosuđa, govorili smo o činjenici da svi subjekti koji učestvuju u sistemu pravosuđa i posledice koje se tiču jednih ili drugih u domenu, izmene zakona, koje dotiču jedna drugu, ne mogu biti izdvojene. To je slučaj i sa javnim beležništvom. Položaj sudija, položaj tužilaca, advokata, javnih beležnika, izvršitelja, zakoni koji uređuju njihov rad ili sistemski zakoni koji se tiču materije parničnog postupka, izvršnog postupka, krivičnog postupka, kada se donose, i te kako utiču na sve segmente ovog sistema pravosuđa. Politika koja je objašnjavana kada je uvođen institut javnog beležništva bila je, kako omogućiti građanima lakši pristup pravdi i kako omogućiti suđenje u razumnom roku. Razmišljalo se koji su to načini i koji su to modeli. Onako kako je sve izvedeno u ukupnom konceptu reforme pravosuđa, izazvalo je ogromne probleme. Pokušaću da ukažem koje probleme, ukoliko se ne reše drugi segmenti pravosuđa, može izazvati i funkcionisanje samog instituta javnog beležništva, koje je i te kako važno i značajno, jer vi ste u jednom trenutku rekli ministre da je to jedna ideja koja se od 2000. godine provlačila i dobila je svoj zakonski okvir 2011. godine, a sada kasnimo sa njenim uspostavljanjem. Mi smo se te 2011. godine bavili temom prenosa javnih ovlašćenja, na javno beležništvo, prenosom javnih ovlašćenja na izvršitelje i to je bilo obrazlagano na taj način da će upravo prenos javnih ovlašćenja omogućiti rasterećenje sudova, suđenje u razumnom roku i faktički, sudovi će se baviti samo tom temom, a građanima će pristup pravdi biti olakšan. Sve bi to bilo u redu da se nisu desile druge stvari koje su se realizovale unutar te reforme pravosuđa, koje su stvorile probleme ili će stvoriti probleme, posredne ili neposredne. Ušlo se u reformu tako što se izmenila sudska mreža. Smanjen je veliki broj, ukinut je veliki broj osnovnih, tada opštinskih sudova. Formirana su 34 osnovna suda. Njihove nadležnosti su umanjene. Deo tih nadležnosti je prenet na više sudove i u tom trenutku mi smo imali u mestima gde su bili opštinski sudovi, tada sudske jedinice, prazne sudijske sale, prazne sudijske kabinete i prepune kancelarije u kojima se overavaju ugovori. Ideja sa javnim beležništvom je upravo bila da se taj problem reši tako što će ti poslovi biti preneti na javno beležništvo. Građani su nakon toga bili prinuđeni da veliki broj svojih prava ostvaruju u mestima izvan svog prebivališta. Mi smo tada ukazivali, prosto želim ovom prilikom da kažem da se ta stvar mora zaista celovito i zajedno posmatrati, da mi možemo biti suočeni vrlo brzo, da uvođenjem javnog beležništva, zadržavanjem ovakvog stanja sudske mreže, bude ugrožen jedan drugi važan segment sistema pravosuđa, a time ugrožena i mogućnost ostvarivanja prava i od strane građana, a to je advokatura u malim mestima. Advokatura u malim mestima u situaciji kada nemate osnovne sudove, kada osnovni sudovi ili jedinice imaju manje nadležnosti i kada imate sada uvođenje javnog beležništva, na koga se, moram tako da kažem, najveći deo tih egzistencija advokature odvijao kroz, što to ne reći, i overavanje i sačinjavanje ugovora. Ako se bude gasila advokatura u malim mestima, onemogućiće i same građane u pristupu pravde. Oni će morati da idu u veća mesta, da se izlažu višim troškovima i ukoliko se ne krene u hitnu promenu sudske mreže i vraćanja osnovnih sudova, mislimo da ćemo ući u drugu vrstu problema, koji sasvim sigurno nije cilj. Mi podržavamo, naša poslanička grupa, uvođenje javnog beležništva, podržavamo prenos javnih ovlašćenja. Naš stav je bio, ovde želim da kažem ministre, da upravo zbog činjenice da se tako važna ovlašćenja prenose, pored overe ugovora, tu su i domeni vanparničnog postupka, da su se javni beležnici trebali birati u Narodnoj skupštini, a da tako velika ovlašćenja koja su data ministarstvu i ministrima ne treba da budu data. Naš koncept je bio izbor javnih beležnika u Narodnoj skupštini. Pozitivna strana javnog beležništva, koja mislim da ovde danas u diskusiji nije dobro shvaćena, ne odnosi se samo na građane i na mogućnost da građani brzo realizuju svoju potrebu da sačine ugovor i da rešavaju, nego na samu privredu. Svi koji su bili nekada u prilici da overavaju ugovore, mogu da zamisle kako izgleda atmosfera kada jedan poslovan čovek treba da overi ugovor, kada overivači rade do dva-tri sata, da do tri sata zaključavaju, da ne žele da izađu, uglavnom niti im predsednici sudova dozvoljavaju da izađu na teren, njima je potrebno da ga možda overe u pet, u šest, u sedam sati, kada su to u mogućnosti, baš tog dana. Prema tome, jako pozitivnu stranu javnog beležništva ima i na prinudu i to ne treba da se ovde potceni. Zato mi mislimo da ovo sve nedopustivo kasni, jer mi nismo rešili taj problem ni rasterećenja sudova, nismo rešili problem koji je potreban za samoprinudu. Prema tome, ovo moje obraćanje je bilo samo u toj funkciji da se ne može nijedan sistem pravosuđa, nijedan subjekt pravosuđa izdvojiti posebno, niti se posmatrati da ono što se dešava njemu kroz donošenje zakona i njegovo funkcionisanje, ne tiče se ostalih. Samo sam izdvojio jedan segment koji se tiče advokature koja je jako vezana za javno beležništvo, za njegovu egzistenciju. U krajnjoj liniji, od egzistencije i advokature zavisi i mogućnost da građani ostvare svoja prava koja su im zajamčena Ustavom i ostalim propisima. Prema tome, pozivam vas ministre da što pre sa izmenom mreže sudova dođete u Narodnu skupštinu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, počeli smo veoma često da se viđamo sa ministrom pravde. To je zadovoljstvo svima nama iz poslaničke grupe SNS. Imate punu našu podršku, naročito u trenutku kada vas napadaju oni koji su doveli do ove situacije u kojoj se sada nalazimo. Oni koji vas napadaju, zapravo brane sebe, prenoseći krivicu na vas, iako u svemu tome nema vašeg učešća, niti učešća ove vlade i bilo koje vaše delovanje nije dovelo do situacije u kojoj se sada nalazimo. Vrlo je teško vaditi kestenje iz vatre, pogotovo ako to kestenje niste vi bacili, ali očigledno pokazujete jednu dozu hrabrosti jednog mladog čoveka koji je došao na jednu vrlo važnu funkciju, ministra pravde u Vladi Republike Srbije i koji, ukoliko nastavi da bude ovako hrabar, odlučan, imaće punu podršku poslaničke grupe SNS, a ja sam ubeđen, i svih naših koalicionih partnera. Dakle, danas je još jedan od zakona koje ste vi, odnosno vaše ministarstvo, predali ovoj Skupštini, a radi se o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu i tu ne bi imalo puno toga da se kaže. Ovde se radi o veoma kratkom predlogu zakona, rekao bih o jednom od najkraćih koji smo dobili u ovih sedam meseci, koliko se nalazimo u ovoj Skupštini. Takođe, vrlo ste hrabro najavili da ćete iskoristiti ovih godinu dana prolongiranja početka važenja ovog zakona, da biste poradili na izmenama i dopunama određenih članova, koji su, iako nisu stupili na snagu, pokazali se neadekvatnim za naše uslove. Bilo je ovde veoma konstruktivnih diskusija i rekao bih kolega iz poslaničkih grupa iz opozicije, koji su ukazali na određene činjenice, imajući u vidu da se radi o profesionalcima, ljudima koji svakoga dana se susreću sa problemima sudova, sa problemima pravosuđa i koji su veoma dobro prepoznali da ti sudovi moraju biti rasterećeni, tako što ćemo imati notara, tako što ćemo imati javno beležničku službu, odnosno ljude koji će uzeti ogroman deo posla koji je u izvesnom smislu i u velikom obimu, zapravo tehnički, od strane osnovnih sudova pretežno, obavljati i overe raznoraznih dokumenata. Ono što ste predložili ovim zakonom i što je veoma prihvatljivo iz dva razloga, prvi je ekonomske prirode i koji bi pospešio da mnogi ljudi požele da budu notari, da polože ovaj ispit, to je da se prenese ovlašćenje overe ugovora, svih ugovora, o prometu nepokretnosti i na taj način stvori mogućnost da u tom finansijskom delu budu pospešeni troškovi i obaveze koje notari imaju, a koje naravno svako ko radi želi da zaradi i naravno da svako ima taj interes. Takođe mislim da se treba obratiti pažnja i na onaj deo, a tiče se obezbeđenja prostorija i tiče se obezbeđenja materijalnih sredstava, koje mora budući notar da obezbedi. U današnje vreme i ovoj socijalnoj situaciji i ekonomskoj krizi, naravno da je i taj momenat veoma bitan i zato bi zakonodavac trebao da pomogne budućim notarima rešenjem koje će omogućiti da država učestvuje materijalnim sredstvima, finansijskim injekcijama, eventualno povoljnim kreditima koji bi ovim mladim ljudima omogućili da obezbede nepokretnost, koja naravno mora biti adekvatna, koji moraju da obezbede određenu kasu u kojoj će se čuvati dokumenta i određene dragocenosti koje se polažu kod notara, tako da je i to jedan od veoma bitnih elemenata. Ono što je bitno reći, a to su svi istakli, neverovatno je da u tri navrata prilikom polaganja javnobeležničkog ispita imamo prolaz, odnosno položilo je 55 lica, imajući u vidu da se radi o diplomiranim pravnicima koji su položili pravosudni ispit i koji su imali iskustvo pet godina u struci. Zaista za mene i za profesionalce koji su u ovoj Skupštini to deluje apsurdno. Da li je podignut taj nivo ispitivanja toliko da predstavlja veliki problem za ove ljude koji imaju iskustvo, završili su pravni fakultet, položili su pravosudni ispit, a došli smo u situaciju da ne mogu da polože javnobeležnički ispit? Lično mislim da to nije u pitanju. Mislim da je nešto drugo, a to je da se pravosudni ispit veoma lagodno, veoma lagano, da ne idem dalje, polagao. Dobijali smo fabrikovane diplomirane pravnike sa položenim pravosudnim ispitom koji očigledno, ako su radili u struci, najmanje što su mogli to je da odu i da vide kako to u vanparničnom postupku funkcioniše, mogli su da vide kako se overavaju ugovori i da vide kako to u tehničkom smislu izgleda posao jednog notara, da to pročitaju i odu na ispit i polože ga. Međutim, očigledno da je došlo do devalvacije mnogo čega u ovoj Srbiji za prethodnih 12 godina, pa je očigledno da se i ovde trgovalo i kupovalo, jer ne postoji ni jedno logično objašnjenje, bar za mene, a mislim i za javnost Srbije da neko položi jedan ispit, a da na drugom ne može da prođe ni običnu kvalifikaciju. Jako je dobro što se proširuje ovim zakonom da se može izvršiti prenos svih nepokretnosti kod javnog beležnika, a ne samo nepokretnosti koje se tiču lica koja su poslovno nesposobna, odnosno, primera radi, dece koja moraju to da rade preko svojih roditelja i da to rade kod javnog beležnika. Na ovaj način se dijapazon posla povećava, tako da notari apsolutno mogu imati koristi od svega ovoga. Čuli smo od ministra da i u Nemačkoj i u Francuskoj ne bi postojao notarski sistem kada bi iz toga bili isključeni ugovori, odnosno promet nepokretnosti. Neće tu mnogo manjkati advokatske kancelarije. Mi smo radili ugovore. Uglavnom su se ljudi sami dovijali i tu neće biti neke posebne razlike u plaćanju građana Srbije koji prave ugovore jednom ili dva puta u toku života kupujući nepokretnost. Naravno, platiće taksu koju su dužni državi i platiće usluge notaru koje takođe neće biti basnoslovne. Ako neko hoće da plaši građane Srbije time da će uvođenjem notarskog sistema nastati neki finansijski problemi, odnosno biti opljačkani građani Srbije, apsolutno odgovorno tvrdim da toga neće biti. Naravno da je ministar to prepoznao. Apsurdna je još jedna činjenica, a to je da sve države u okruženju, a tu najviše mislim na države koje su nastale raspadom bivše Jugoslavije, već više od deset, a neke i 15 godina imaju zakon o notarima i da su one saživele i uživele taj rad notara. U svemu tome smo mi u tolikom zaostatku da prosto imate osećaj neke indiferentnosti u odnosu na sve ostale. Zbog toga će ovih godinu dana, koje ministar predlaže da dobijemo jedan prostor, odnosno vakum, biti u potpunosti iskorišćene da se pripremi, da se omogući u više navrata i više mogućnosti sa više komisija, više navrata da mogu da polažu svi oni koji su zainteresovani. U ovom trenutku prilikom usvajanja ovog zakona, naravno, SNS će dati svoj glas i podržaće ovakav Predlog zakona, a od našeg ministra zahtevamo i predlažemo i tražimo, a i očigledno kucamo na otvorena vrata, imajući u vidu da ministar to hoće i to je danas u svom pledojeu izneo, radiće na izmenama i dopunama ovog zakona da bismo ga usvojili i da bi 1. marta 2014. godine i Srbija konačno dobila notara i izjednačila se sa svim zemljama u okruženju i na taj način ispunila još jednu stepenicu agendi ulaska u EU. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, sigurno je da je Zakon o javnim beležnicima, Zakon o notarima jedan od zakona koji treba da u potpunosti zaokruži reformu pravosuđa, da omogući da se sudovi u Republici Srbiji rasterete i da počnu da rade efikasnije, a da građanima bude dostupno ostvarivanje njihovih prava i to na jedan kvalitetniji način. Da ne bi mnogo mistifikovali, notari će omogućiti građanima stručnu pomoć prilikom zaključivanja ugovora, različitih izjava, testamenata, raznih raspolaganja imovinom i sigurno je da će to dati veći kvalitet u ostvarivanju njihovih prava. Mislim da se oko toga svi u ovoj sali slažemo i mislim da se slažu i vlast i opozicija i ministar i predstavnici DS, ali ono oko čega se nikako ne možemo složiti i što smo istakli danas tokom rasprave, to je da se primena ovog zakona odlaže u nedogled. Dakle, imali smo problem primene ovog zakona. Znamo za taj problem godinu dana. Rešenje koje ste nam vi ponudili u avgustu mesecu 2012. godine, kada kažem vi, mislim na poslaničku grupu SNS koja je predložila ovom domu Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim beležnicima u avgustu mesecu 2012. godine, tada ste nam ponudili kao rešenje odlaganje. Sada nam nudite kao rešenje ovog problema ponovo odlaganje. Gospodo, nije rešenje nekog problema tako što ćete odložiti, pa na kraju će to biti za godinu i po dana, a onda ćemo se sresti u februaru 2014. godine, jer ovaj zakon bi trebalo da stupi na snagu 1. marta 2014. godine, a onda ćemo opet odlagati iz nekog razloga. Prošli put kada ste tražili odlaganje zakona, a formirali ste već Vladu, rekli ste – nismo mogli da primenimo zakona zato što bivše ministarstvo nije donelo sva podzakonska akta. Tada ste tvrdili i tražili od ovog doma da vam treba šest meseci da donesete nove pravilnike, da donesete nova pravila, da primenite sve što je potrebno, da osnujete komoru, da donesete tarifu. Izvadio sam sve govore predstavnika predlagača od 29. avgusta 2012. godine iz kojih to može vrlo lepo da se utvrdi. Tom prilikom ste jedno sto puta rekli bivši režim i krivili nekog pre vas zašto nešto nije urađeno. Koga krivite danas kada ste sedam meseci na vlasti? Ko je sada kriv? Sada je kriv sadašnji režim. Šta je to što se desilo u proteklih šest meseci? Koji su to pravilnici doneti koje ste nam u avgustu obećavali? Nije donet ni jedan pravilnik, nije donet ni jedan podzakonski akt, nisu napravljene nikakve izmene zakona. Nisu, jer i prošli put kada smo raspravljali, to smo vam dokazali u raspravi, tada nije bio ministar tu, bili su predstavnici SNS kao predlagači. Doduše, nije nam ni bilo jasno zašto Vlada ne predlaže te izmene i dopune, nego predlaže jedna poslanička grupa koja očigledno taj zakon ne može da primeni. Tako smo vam dokazali da su svi uslovi ispunjeni. Svi pravilnici su doneti tokom 2012. godine, svi podzakonski akti su bili doneti i nikakvi podzakonski akti nisu novi trebali ni da se donose. Nisu doneti ni do dana današnjeg, niti se sada predlaže nešto novo. Mislim da je ovde po sredi svakako nesposobnost u organizaciji rada koju vi ispoljavate, jer vi niste uspeli za sedam meseci da ljude privučete da polažu u većem broju notarski ispit, da veći broj njih položi, da objasnite građanima koliko su notari značajni, zašto je taj posao i taj poziv značajan i u krajnjem slučaju koliko je taj poziv unosan, jer smo danas čuli od ministra da je jedan od glavnim razloga to što ekonomski nije isplativo biti notar. Moram da priznam da sam iznenađen obrazloženjem ministra, da se u kritici ovog zakona on poziva na neke nemačke stručnjake. Iznenađen sam zato što je Zakon o javnim beležnicima rađen u saradnji sa nemačkim stručnjacima, zato što je GT Z jedna nemačka kompanija platila i izradu ovog zakona u smislu finansiranja članova radne grupe, finansirala i javnu raspravu o ovom zakonu i ovaj zakon dobio sve prelazne ocene i najbolje moguće ocene i od institucija iz Evrope, a naročito iz Nemačke. U toj radnoj grupi su tada radili, jedan od naših najvećih pravnih stručnjaka za oblast javnog beležništva i opšteg građanskog prava, profesor Dragor Hiber i radio je profesor Oliver Antić koji je sada savetnik predsednika Republike. Nikakve promene zakona mi praktično nismo dobili. Po mom dubokom uverenju danas ovo o čemu raspravljamo nije ništa novo i mislim da su ove izmene zanemarljive. Mislim da je pravi razlog za današnju raspravu odlaganje primene. Odlažemo primenu za 1. mart 2014. godine. Pa da se to ne bi protumačilo kao nesposobnost vlasti onda je predloženo da se promene tri, četiri člana, koja nikakvu suštinsku promenu, po meni, ne donose. Mislim da su te promene loše, da su nova rešenja koja se predlažu lošija od onih rešenja koja postoje u sadašnjem tekstu zakona i to ću vam objasniti zašto. Prvo, menja se broj članova komisije, nije više komisija za ispit od šest članova nego od pet članova. Ne vidim neku značajnu razliku u tome. Druga stvar, neće više biti jedna komisija nego će biti više komisija. Ne znamo koliko, neodređen broj komisija i oni će imati neodređen mandat. Znate, kada slušam rasprave celog dana danas kako je taj ispit mnogo težak i kako su strogi kriterijumi, što inače smatram da je dobro i tu smo se složili na Odboru za pravosuđe, i ministar i ja, a onda se predlaže više komisija, meni to deluje kao da će sad tu biti nekih drugih komisija koje će malo lakše da ispituju, da imaju manji i slabiji kriterijum i da ćemo mi u stvari imati neujednačen kriterijum između komisija. Tako ćemo doći u situaciju da neko ko bolje zna, a polaže pred jednom komisijom, ne položi taj ispit, a neko ko lošije zna, možda pred nekom drugom komisijom položi ispit iako mu je znanje mnogo manje. Imamo iskustva iz drugih država i mislim da nam ta iskustva govore o tome da ispit mora da bude strog jer je vrlo značajno da ljudi koji postaju notari imaju i dovoljan nivo znanja. Loše je rešenje sa više komisija. Druga stvar, suštinska izmena koju ste predložili, a to je da svi građani moraju ugovor o kupoprodaji nepokretnosti da overavaju, tj. zaključuju ispred notara, a ne da to mogu u jednom prelaznom periodu od dve godine i u sudu i kod notara. Sadašnje rešenje je takvo da se ugovori mogu overavati i u sudu i kod notara naredne dve godine. Zašto je to rešenje tako stavljeno? Zato što će početi primena ovog zakona kada se izabere 100 notara i formira komora, ali neće se izabrati onoliki broj koji je stvarno potreban. Biće opština u Srbiji gde nećemo imati od početka primene notara. U tim opštinama ljudi imaju prava da negde overavaju ugovore. Ako u prvih 100 notara nema nikoga iz Kuršumlije, neće valjda ljudi dolaziti u Beograd da overavaju kod notara u Beograd. Imali bi mogućnost prelaznog rešenja od dve godine da overe taj ugovor u sudu. Ne možemo uskratiti građanima ni jedan dan da imaju mogućnost da overe ugovore ukoliko to žele. Mislim da je to prelazno rešenje mnogo bolje iz još jednog razloga. Videćemo da li notari rade dobro, ili ne rade. Šta ćemo u situaciji gde oni ne rade dobro, kada nemaju mogućnosti, itd? Ne može život da stane i da se onemogući ljudima da zaključuju ugovore o kupoprodaji. Sam član 82. koji definiše šta sve mora biti u formi javnog beležničkog zapisa uopšte ne menjate. Sve ono što je bilo određeno osnovnim zakonom određeno je i sada ovim izmenama i dopunama. Članom 83. koji govori o tome šta bi moglo da bude kod notara, takođe ostaje isti u svim svojim 12 tačaka, osim u jednoj gde uslovljavate da odmah kod notara moraju da se overavaju ugovori o kupoprodaji. Šta ste naveli kao razlog za takvo rešenje? Naveli ste da nije ekonomski isplativo baviti se notarskim poslom ako to tako ostane. Prvo, ne postoji ni jedan dokaz za jednu takvu tvrdnju i niste me uverili u to. Ono što mi svi znamo, a to je da su notari, i u Evropi i u regionu jedni od najbogatijih ljudi, da zarađuju odlično. Njihova zarada i ekonomska isplativost tog posla zavisi od tarife, a tu tarifu treba da donese Ministarstvo pravde na predlog notarske komore. Onda donesite tarifu koja je veća ako mislite da nije ekonomski isplativo. Svi znamo da notari još uvek nisu počeli da rade. Mislim da je prerano da procenjujemo da njima neće biti isplativ posao i mislim da je to čak i kontraproduktivno u smislu privlačenja i ohrabrivanja ljudi da se prijave i da obavljaju jednu ovako važnu delatnost. Na kraju, ministre predlažem da usvojite amandmane koje je predložila DS. Smatram da je do 1. septembra dovoljno vremena da se uspostavi sistem i da se formira komora. Imate izabranih 55. Do sada jedini zadatak koji ima Ministarstvo je da izabere 45, nema drugih zadataka. Sve je urađeno, sve postoji još od 2012. godine samo treba 45 ljudi koji ispunjavaju uslove da polože notarski ispit. Mislim da to može da se uradi za šest meseci. Mislim da u narednih šest meseci možete da organizujete kampanju u tom pravcu. Imam utisak i to je nešto što me muči, jer uvek u ovim našim raspravama kada se donose rešenja koja nisu dovoljno jasna postoji neka pozadina, a to je utisak kao da treba neko od nama poznatih da ispuni uslove, a uslovi su između ostalog i pet godina bavljenja nekim poslom u pravnoj struci. Možda će taj neko 1. marta 2014. godine da ispuni taj uslov pa mi svi sada treba da čekamo da krene sistem kada neko ispuni uslove da može da se kandiduje za notara. Kao što sam i na odboru danas rekao isto imam utisak da kada formirate više komisija po pet članova da će biti nekih 15-20 ljudi koji će da primaju pare, a ne znamo šta će da rade. Kako više komisija, kada nemamo dovoljno kandidata ni za ovu jednu komisiju? Imali smo ukupno 260 kandidata, 55 je položilo, sada povećavamo broj komisija, a kažemo da nemamo dovoljno da se izabere 100 notara. Kada se izaberu notari, onda uopšte ne treba više komisija, jer će se notari eventualno menjati kada neko prestane da obavlja svoju funkciju. Čini mi se da je tu motiv, kao da više nekih stručnjaka dobija platu od ove države što sedi u komisijama, a nemaju šta da rade. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, što se tiče Zakona o javnom beležništvu od svih bivših jugoslovenskih republika, Srbija je jedina koja još uvek ne primenjuje Zakon o javnom beležništvu. Notare, tj. javne beležnike uvela je Slovenija još pre 20 godina, a u Crnoj Gori se uveliko implementiraju odredbe Zakona o novoj pravosudnoj profesiji. Oživljavanjem javnog beležništva u pravnom sistemu Srbije će biti uspostavljena pravna sigurnost, naročito u prometu nekretnina, skraćeno trajanje postupaka koji su sada u nadležnosti suda. Javno beležništvo će u značajnoj meri umanjiti mogućnost pranja novca jer će transakcije ići kroz ugovore i druge poslove kojima formu daju javni beležnici, a plaćanje će se odvijati preko računa. Oni će na sebe preuzeti vremenom čitav niz radnji koje prethode naplati poreza i tako doneti benefit za državu, jer će omogućiti efikasnu poresku kontrolu i naplatu poreza. Kada notari počnu da rade građani bi trebali da lakše i jeftinije obavljaju pravne poslove koji se sada završavaju isključivo u sudu. Tako bi oni koji u svom mestu nemaju sud mogli da se obrate notaru umesto da putuju do najbližeg suda. Zakon precizira da beležnik mora imati prebivalište u mestu gde mu je kancelarija, što do sada nije bio slučaj. Ovo je važno zbog toga da beležnici iz drugih gradova ne prave troškove i da budu vezani za građane kojima pružaju usluge. Standard je, kao što smo čuli, da na 25 hiljada stanovnika radi jedan notar, što znači da je Srbiji potrebno njih minimum 300. Za sada ih je nedovoljno, jer su javnobeležnički ispit položila samo 55 kandidata, a čuli smo da treba 100, koliko zakon traži, da bi se oformila beležnička komora, koja treba da donese tarifu za plaćanje usluga, ali i druge podzakonske akte. Kada 1. marta naredne godine prvi put otvore vrata svojih kancelarija, javni beležnici će morati da imaju sef ili skladište u kojima će čuvati predmete depozita veće vrednosti i veličine. U javnobeležnički depozit klijenti će moći da ostavljaju novac, hartije od vrednosti, izuzev serijskih i dematerijalizovanih, spise, rukopise, zapise, ličnu arhivu, dokumenta, odlikovanja, umetničke predmete, plemenite metale, nakit i druge dragocenosti. U notarski depozit neće moći bilo koji građanin da ostavlja stvari, dokumenta ili novac. Beležnik na čuvanje prima samo ono što je u funkciji njegove delatnosti. Na primer, stranka može u depozit da stavi svoj ručni testament, da bi ga javni beležnik u slučaju njegove smrti predao ostavinskom sudu. Nova institucija preuzeće deo sadašnjih poslova sudova i organa uprave. Javni beležnik će biti ovlašćen da sastavlja i overava sporazume o deobi zajedničke imovine supružnika ili vanbračnih partnera, sporazume o zakonskom izdržavanju, ugovore o raspolaganju nepokretnostima, ugovore o ustupanju o raspodeli imovine za života, ugovore o doživotnom izdržavanju, ugovore o raspolaganju i pokretnim stvarima, izjave i raspolaganje imovinom radi osnivanja zadužbine ili fonda, testamente, izjave kojima se nužni naslednik isključuje iz nasledstva itd. Posebno su značajne odredbe koje se odnose na promet nepokretnosti, jer ćemo konačno dobiti pravnu sigurnost u ovoj oblasti. Prema zakonskom rešenju, javni beležnici neće overavati samo potpise na ugovorima o prometu nepokretnosti, kako to sada čine naši sudovi, već će biti odgovorni i za sadržinu tih ugovora. Zakon, pored ovih aktivnosti, javnim beležnicima stavlja i određena ograničenja, kada se radi o preuzimanju sudskih poslova. Na primer, javnim beležnicima se ne mogu poveravati postupci koji se odnose na proglašavanje nestalog lica za umrlo, dokazivanje smrti, lišenje, vraćanje i produženje roditeljskog prava, vođenje javne knjige i registara, zadržavanje u zdravstvenoj instituciji koja obavlja delatnost u oblasti neuropsihijatrije. Kao što smo čuli, javnim beležnicima je zabranjeno da se bave advokaturom ili drugim plaćenim zanimanjem. Oni ne smeju ni da se povezuju i sarađuju sa advokatima, kao ni da sa njima dele zajednički poslovni prostor. Pored toga, javnim beležnicima je zabranjeno da učestvuju u aktivnostima političkih stranaka, da budu članovi njihovih organa. Istovremeno, oni ne mogu da finansiraju političke stranke, koalicije ili kandidate na izborima, što znači da javni beležnici imaju odgovornost prema zakonu i prema zakonu su čak i dužni da nadoknade štetu koju nanesu nekome prilikom obavljanja svoje delatnosti. Oni odgovaraju i za svaku štetu koju prouzrokuju njihovi pripravnici, pomoćnici ili administrativno osoblje iz kancelarije. Ovo su samo neke od odredaba iz Predloga zakona o javnom beležništvu, koji se našao pred nas narodne poslanike i koji posle više od šest decenijaj ponovo vraća ovu pravosudnu profesiju u pravni sistem Srbije. Republika Srbija ovaj zakon usvaja po programu pridruženja EU, tako da će SNS u danu za glasanje glasati za izmene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim beležnicima. Predsedavajuću molim da vodi računa o mom tonu, pogledu itd, da me na vreme upozori kako ne bih prošao kao šef poslaničke grupe, pošto se nije ponašao, po svemu sudeći u skladu sa novim pravilima koja važe za opoziciju. Molim vas da mi skrenete pažnju za sve ono što smatrate da ne ide u korist stranaka na vlasti, da bih se doveo na vreme u kontekst nove pozicije predsedavajuće prema nama. Razgovaramo o jednom zakonu koji je dat po hitnom postupku, iako je činjenica da će primena ovog zakona biti odložena bila poznata od ranije. Nije mi jasno zbog čega, vođeni racionalizacijom, imamo jednu novu sednicu, kada smo o tome mogli da raspravljamo u sklopu prethodne vanredne sednice. Sa druge strane, nisam sasvim siguran da li je ovo jedan od zakona koji reformiše reformisano pravosuđe i da li je to početak ili kraj te reforme, pošto smo imali već jedan zakon, ne znam da li sme, predsedavajuća, da se pomene, to je Zakon o amnestiji. Ovaj drugi zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu nije takve snage da bi se moglo reći da je on ozbiljna reforma reforme pravosuđa koju ste vi najavljivali i koju ste kao predizbornu temu sa pravom postavljali na prvo mesto. Građani su očekivali mnogo više od četiri člana, od kojih je osnovni član da se primena Zakona o javnim beležnicima odlaže. Kako je poslanica vladajuće koalicije nadahnuto to rekla, dobro je što odlažemo zakon i zbog toga ćemo mi glasati za taj zakon. Šta ima dobro u tome što se Zakon o javnim beležnicima odlaže, što građani neće imati mogućnost da kao i ostali građani svih zemalja Evrope, ne samo EU, imaju javne beležnike i da oni vrše neke poslove koje sada vrše sudovi? Vi kažete da su ti sudovi zatrpani, da oni ne mogu na primeren način da odgovore zahtevima koji se pred njih postavljaju i da će javni beležnici odgovoriti tom zahtevu, odnosno rasteretiti pravosuđe da bi se, recimo, pravosuđe bavilo ozbiljnim poslovima, kao što su suđenjem za ozbiljna ili teška ili manje teška krivična dela, recimo, da bi se sudilo nekim licima koje ste amnestirali, pa su sad opet na slobodi, pa su opet učinili, verovatno, krivična dela. Da li ovaj zakon o izmenama i dopunama i odlaganju zakona na još godinu dana treba da doprinese efikasnijem pravosuđu, nekom boljitku za građane ili on ide u sasvim suprotnom smeru, poštovani ministre? Nije nam sasvim jasno da li ove preostale tri odredbe, mimo ove koju sam pomenuo o odlaganju na godinu dana, treba da poboljšaju postojeći zakon. Sa pravom je moj kolega Konstantinović, koji je ujedno i advokat i poznaje sigurno pravosudni sistem, ukazao na činjenicu da ćemo imati problema sa onim opštinama, gradovima, mestima u kojima ne budu izabrani notari, da će oni verovatno zbog toga, da bi ovi izabrani notari koji će sada biti dobro plaćeni, dobro situirani, sedeli u svojim mestima, a građani putovali da bi overili ugovor, recimo, o kupoprodajni automobila, jer je sad i to obavezno overiti kod notara, nije nepokretnost, izvinjavam se, ali, recimo, prodaji neke male parcele, zemlje, koja vredi neku manju sumu novca. U suštini idemo na ruku javnim beležnicima koji će se sada birati, odnosno koji će sada polagati ispite javnobeležničke kod većeg broja, neograničenog broja komisija, pošto zakon ne ograničava broj komisija koje ćete vi imenovati, moj amandman ide ka tome da možete imenovati više komisija a ne više od tri, baš zbog toga da ne bi došli u situaciju da imamo desetak, petnaest komisija koje su imenovane na neodređeno vreme i koje će funkcionisati kada nam više notara i ne bude potrebno, jer će biti izabrani svi notari. Ovaj zakon u takvu jednu zamku može nas sve dovesti. S druge strane, osnovni postulat ove vlade jeste bilo privlačenje stranih investicija, što bi značilo i ubrzavanje nekih postupaka. To bi značilo da se ugovor, kao i svuda širom Evrope, overava kod javnog beležnika, da ne mora novi investitor ili domaći ulagač da overava to pred sudom. Vi odlažete to za narednih 12 meseci, iako smo mi u avgustu, sa pravcu kolege ukazale, predložili da to bude godinu dana i da u tom vremenu stvorimo dovoljno prostora ministarstvu da obezbedi početak rada notara u poslednjoj zemlji Evrope koja će imati ovu instituciju, ili kako god hoćemo da je nazovemo, koja nije po prvi put među Srbima, da tako kažem, jer je ona postojala pre Drugog svetskog rata. Tako da se radi o jednoj staroj instituciji koju mi nikako da ponovo uvedemo u pravni sistem iako je, što ne reći, prethodna Vlada pripremila sve uslove da to tako bude - donela zakon, donela podzakonske akte, ušla u proceduru, formiranje komisije, ispita itd. Ispiti su bili teški. Nažalost, nekome je trnovit put do diplome i do ispita, nekome je manje trnovit, ali možda se to moglo popraviti sa imenovanjem još jedne ili dve komisije koje će možda biti malo popustljivije, pa će propustiti i one koji će dobro zarađivati, jer će overavati sve moguće ugovore koji budu zaključeni. Da li je to namera da bude neko iz sadašnje vladajuće koalicije, da li je ovaj zakon pravljen prema toj meri, teško je proceniti. Međutim, dosadašnje odluke vladajuće koalicije i ove vlade govore tome u prilog, da ne govorim o svim imenovanjima koja smo do sada imali. Ono što smatram da bi bilo neophodno promeniti u ovom zakonu, mislim na izmene i dopune Zakona o javnim beležnicima se tiče sledećih članova, postojećeg člana 83. koji govori o delatnosti javnih beležnika. Zaista smatram da nije vreme da javnim beležnicima damo odmah kao mogućnost, isključivu mogućnost, da samo oni overavaju ugovore o raspolaganju nepokretnostima. To će stvoriti probleme u primeni i implementaciji ovog zakona. To može stvoriti problem, ukoliko notari budu počeli sa radom u nekim velikim sredinama, a ne bude zainteresovanih za notare u nekim manjim sredinama. S druge strane, smatram da treba da razmislite, poštovani ministre, o činjenici da ograničite sebi pravo, pa možda i nekom budućem ministru, jer nismo sigurni da ćete vi biti ministar za godinu dana, da imenuje više komisija za izbor, odnosno za ispitivanje za polaganje javnog beležništva, odnosno javnih beležnika. Ograničite to na određen broj, tri-četiri komisije, da to bude 20 ljudi, da svi oni koji žele da polažu mogu da polažu, a da se to ne pretvori u udomljavanje nekoga ili u smanjenja kvaliteta tih komisija. Smatram da sa tim niko ne bi ništa izgubio. S druge strane, jedan član koji meni, moram priznati, nije sasvim jasan jeste član 1. ovih izmena i dopuna zakona, gde se kaže da javni beležnik mora imati prebivalište na teritoriji na kojoj obavlja javnu beležničku delatnost. Moram priznati da prethodni zakon je u tom smislu takođe bio pomalo neprecizan i možda pomalo sporan. Tu bih se možda mogao složiti da je tu bilo potrebno predložiti neku izmenu. Šta to konkretno znači? Prvo, smatram da je to u suprotnosti sa nekoliko načela Ustava Republike Srbije, sa članom 39. kojim svako ima prava da se slobodno kreće i nastanjuje bilo gde u Republici Srbiji. S druge strane, to je u suprotnosti sa načelom kojim se jemči pravo na rad, u skladu sa zakonom, i svako ima prava na slobodan izbor rada i svima su pod jednakim uslovima dostupna sva radna mesta.S druge strane, načelo slobodnog preduzetništva se sa ovim članom takođe ograničava. Šta hoću da kažem? Pravnik koji ispunjava uslove – pet godina staža, položio je pravosudni ispit, položi ispit za notara, a recimo živi u Begeču, to je meni najbliže pošto živim u Novom Sadu, ne može obavljati funkciju notara, odnosno posao notara u Bačkoj Palanci, koja mu je bliža u odnosu na Novi Sad. Ili, pravnik, koji je ispunio sve ove uslove,ne može da obavlja posao u Rači. S druge strane, njegov kolega iz Batajnice može da obavlja taj posao, recimo, u Obrenovcu. Ne vidim uopšte tu logiku, a iz ovog člana to proističe. Nisam bez razloga navodio sva ova ustavna načela sa kojima je ovaj član u suprotnosti, baš zbog toga što će to dovesti do zabune i nejednakosti između ljudi sa istom stručnom spremom. Smatram da ovaj član nije korektan, jer će dovesti do toga da neko ko ne bude želeo da živi u Alibunaru, a možda je iz Vršca, neće moći da obavlja funkciju javnog beležnika jer će morati da živi u Alibunaru i da tamo prijavi svoje prebivalište, osim ako ne želi da laže. Mislim da to nije neophodno, i da u tom smislu kretanje ljudi, stručnjaka, ne treba ograničavati sa ovim članom. U tom smislu smatram da ovaj zakon, osimčinjenice da je nepotrebno da se odlaže, da su njegovi članovi vrlo sporni i možda napravljeni samo sa ciljem da on ima još neki član mimo ovog člana kojim se njegova primena odlaže, osim, rekao sam, člana sa kojim bih se načelno složio, da se možda poveća broj komisija, ako je samo to problem, ali ne preko tri komisije. U tom smislu smatram, ministre, da treba da se pozabavite ozbiljnijim pitanjima kada je u pitanju pravosuđe, nego što je ovo, da obezbedite pravnu sigurnost u zemlji, jer se građani sve manje osećaju sigurno. Sa druge strane da ovaj jedan institut, koji je poznat svuda u Evropi, što pre primenite u Srbiji i da ne dođemo opet u situaciju početkom iduće godine, na proleće iduće godine, da se ovaj zakon opet odlaže i da mi još uvek nemamo notare u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, rizikujem, bez obzira što je jedna koleginica iz vladajuće većine rekla da oni koji nisu pravnici ne bi trebali da se bave zakonima u ovoj Skupštini, da je, pre svega, uputim u to da smo mi ovde predstavnici građana i predstavljamo njihovu političku volju i naš posao jeste da se bavimo zakonima, bez obzira na to da li smo pravnici, ili ne. Istovremeno, želim da demantujem još jednu tvrdnju vladajuće većine da bismo mi o zakonima trebali da vodimo samo i isključivo stručnu raspravu i da tu nema mesta politici. Svaki zakon je politika. Ovaj zakon, takođe, pokazuje politiku ove Vlade vezanu za jedno vrlo važno društveno pitanje, a to je pitanje uvođenja javnog beležništva u naš pravni sistem. Kada je, pre samo par meseci, ista ova Vlada došla u ovu Skupštinu sa hitnim postupkom za odlaganje primene ovog zakona, mi smo tada predlagali da se odlaganje produži na godinu dana, kako bi se dalo dovoljno vremena Vladi da do kraja ove godine otpočne primenu ovog zakona. Sada nam je Vlada došla tražeći da za još godinu dana odložimo primenu ovog zakona. Ono što je mnogo važnije od same činjenice da Zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu sadrži samo četiri člana, jeste važnije obrazloženje Vlade sa kojim je došla pred narodne poslanike. U svemu se tražio izgovor, samo ni jednom jedinom rečju nije pomenuto da postoji eventualno odgovornost ove Vlade što nije uspela u roku koji je sama sebi zadala da pripremi uslove, kako bi ovaj zakon mogao da se sprovodi. Ono što je, takođe, uvredljivo jeste, kao obrazloženje za to da se primena ovog zakona mora odložiti, pokušaj da se odgovornost prebaci na Vladu, koja je ovaj zakon predložila i na parlamentarnu većinu, koja je ovaj zakon usvojila u prethodnom sazivu Skupštine, pokušavajući da se, mogu slobodno da kažem, obmane javnost tvrdnjama kako nisu pripremljeni podzakonski akti koji su bili neophodni kako bi ovaj zakon mogao biti sproveden. Ako pogledate koji su podzakonski akti doneti i ako pogledate da je formirana komisija za sprovođenje izbora, onda je svima potpuno jasno da je prethodno urađeno sve kako bi se došlo do one tačke u kojoj komisija, koju je formiralo ministarstvo, može da sprovodi postupak prijavljivanja i ispitivanja kandidata za ovaj posao. Dakle, postavlja se pitanje zašto ova Vlada, ako je činjenica da je samo 55 kandidata položilo ispit za notare, nije organizovala još nekoliko ispitnih rokova u kojim bi kandidati mogli da se prijave i mogli bismo danas da govorimo o tome da imamo ispunjenu minimalnu kvotu od 100 kandidata koji su položili ispit i koji ispunjavaju uslove da se bave ovim poslom. Ne, prebacuje se odgovornost i na neki način vređa čitava pravna struka u ovoj zemlji koja se sada predstavlja kao nesposobna da položi ispit. Ako uzmete u obzir da u ovoj zemlji ima hiljade i hiljade pravnika sa odličnim iskustvom u pravnoj struci, nemoguće je, nešto drugo nije u redu, da ne može 100 njih da položi ispit. Postavlja se pitanje ministru da li bi on položio taj ispit? Da li je onda nešto u redu sa ispitom ili, pak, nije dovoljno Vlada uradila kako bi se održalo dovoljno rokova i kako bi se dovoljan broj ljudi podstakao da se prijavi. Simptomatično je da se na prvi oglas javilo preko 200 kandidata, a na poslednji koji je organizovala ova Vlada samo 25. Dakle, postoji nešto problematično u onome što ova Vlada radi u sprovođenju ovog zakona, što dovodi do toga da ljudi imaju nekakvu sumnju u ceo taj postupak i da zbog te vrste sumnje nisu spremni da ulaze u tu proceduru. Argumentacija da je moguća zarada koja je mala, kako kaže ministar, pa i to demotivišuće, pa još zbog toga u predlogu ovog zakona se predlaže da se prelazno rešenje koje je postojalo u prethodnom zakonu, a koje je glasilo da u roku od dve godine od primene ovog zakona kupoprodajni ugovor može da se overava i u sudu i kod notara, kako bi se obezbedilo svim građanima da im bude dostupna overa tog ugovora. Sada da bi se stimulisala zarada 100 notara građanima će biti onemogućeno da svoje kupoprodajne ugovore overavaju u mestu u kom oni žive, jer tamo možda, među tih 100 notara, neće biti ni jednog koji će da overi njegov ugovor. Obrazlagati razloge za izmene zakona time da je nedovoljna zarada zapravo razlog za odsustvo motivacije pokazuje bar nekoliko stvari. Dakle, ili je namera da se stvore uslovi i šansa određenim ljudima da zarade više, pa se zakon odlaže kako bi se ti uslovi stvorili kako bi ti ljudi dobili mogućnost da se bave poslom javnog beležnika i onda se ne omogućava građanima da kupoprodajne ugovore overavaju u sudu kako bi se tim istim ljudima omogućilo da oni zarađuju više, jer drugog obrazloženja nema. Ako se prijavilo 200 i nešto u prvom krugu, to znači da je interes za ovaj posao velik, da je procena onih koji se javljaju da je to posao koji donosi sigurnu i dovoljnu zaradu i da nije posao ministra da im omogući da zarade još više, jer im to nije dovoljno, pa će on sada onemogućiti građanima da overavaju svoje ugovore tako što će morati da putuju u neko drugo mesto gde postoji notar da bi overili svoj ugovor, a ne bi li taj notar zaradio dovoljno para. Ono što je najveći problem jeste obrazloženje za razloge zbog kojih se predlaže donošenje ovog zakona. U tom obrazloženju stoje svi odgovori za sve dileme. Ne odlaže se primena ovog zakona zato što ne postoji interesovanje. Ne odlaže se primena ovog zakona zato što prethodno nisu doneti podzakonski akti. Ne odlaže se primena ovog zakona zato što nema uslova da se pređe na sledeći korak. Svi uslovi su stvoreni. Odlaže se primena ovog zakona zato što ova Vlada nije uradila ono što je morala da uradi u roku, koji je sama sebi odredila, čak i kada smo mi predlagali da taj rok bude duži, oni su tvrdili da je dovoljno. Sada se ispostavlja da nisu bili spremni da taj posao urade do kraja. Ako nije to, onda se zaista postavlja pitanje za koga se pripremaju uslovi da bude u bezbroj komisija koje se predviđaju, jer apsolutno nije ograničen broj komisija. Možemo slobodno da kažemo da ih može biti bezbroj. Dakle, za svaku opštinu može da bude komisija. Sama činjenica da će postojati toliko komisija pretpostavlja unapred da kriterijumi neće biti isti i da će se na taj način omogućiti nekima, možemo pretpostavljati vrlo odabranima, da polože ispit i mimo onih kriterijuma koji su važili za sve druge, a pre svega za ovih 55 koji su do sada polagali ispite. Jer, nije problem što je ispit težak, problem je da li su ispiti jasni, da li u njima postoje jasni kriterijumi, jasna pitanja, jasna provera znanja ili u njima postoje trikovi koji treba da pokažu koliko ste snalažljivi. Dakle, što se tiče Demokratske stranke, mi smatramo da je pitanje uvođenja javnog beležništva od izuzetne važnosti. Ne bih ponavljala, moje kolege su navodile sve razloge o tome, počev od toga da je Srbija poslednja zemlja u regionu i u Evropi koja još uvek nema javne beležnike, do toga kako se ova vlada non-stop žali kako su sudovi prenatrpani, kako je mreža sudova nedovoljna, kako ne može da se postigne i da građani ne mogu da dođu do pravde. Javno beležništvo rasterećuje sudove i, samim tim, da je ova vlada bila spremna da pripremi sve što je bilo neophodno da ovaj zakon bude primenjen do roka koji je sama odredila, mi bismo danas mogli da govorimo o tome kako su sudovi rasterećeni za one poslove za koje su ovlašćeni javni beležnici. Ovako ostaje opravdana sumnja što argumenti ministra samo potvrđuju da razlozi za donošenje ovog zakona, kojim se traži odlaganje primene ovog zakona, nikako ne leže u tome da je Vlada spremna da temeljno izvrši pripremu za njegovu primenu, već da postoje razlozi koji pokazuju da ima indicija da sumnjamo da postoji namera da se on primenjuje selektivno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Stošić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre i državni sekretaru, dame i gospodo narodni poslanici, PUPS smatra da je ovaj predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu veoma bitan jer se njime rešavaju pitanja i problemi građana, imajući u vidu, kao što se danas zaključilo, da su sudovi opterećeni i zatrpani i da bi se ovim zakonom omogućilo da se ti sudovi rasterete. Zbog toga će PUPS u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Javno beležništvo je služba od javnog poverenja kojom se bave stručnjaci iz oblasti prava. Danas smo zaključili i čuli mnoge govornike da su to uglavnom najbolji pravnici koji bi se trebali baviti ovom problematikom, koji na osnovu javnih ovlašćenja prihvataju od stranaka izjave volje i daju im potrebnu pisanu formu i o tome izdaju isprave koje imaju karakter javnih isprava. Takođe, daju strankama savete po pitanjima koji su predmet njihove delatnosti, preduzimaju druge radnje i vrše druge poslove određene zakonom. Čuli smo danas konstataciju da je ovaj zakon veoma bitan i da je njegova primena bitna, imajući u vidu da su sve zemlje u okruženju uglavnom usvojile ovaj zakon i da ovaj zakon postoji u svim savremenim evropskim zemljama. Zbog ovoga sveukupnog nesporno je da je ovaj zakon potreban i da ga treba podržati. Jedino je u ovome sporno - kada zakon ima realne šanse da bude primenljiv, ako se ima u vidu činjenica da je Zakon o javnom beležništvu donet maja 2011. godine i da je predviđeno da njegova primena otpočne 1. septembra 2012. godine? U avgustu 2012. godine ovaj saziv je odložio početak primena zakona za 1. mart 2013. godine, jer se nisu mogli obezbediti uslovi za primenu ovog zakona. Bio je nedovoljan broj lica koja su položila javnobeležnički ispit, a što je uslov raspisivanja konkursa i imenovanja javnih beležnika, kao i za osnivanje javnobeležničke komore, koja treba da donese neophodna podzakonska akta. Sada je ponovo potrebno da se odloži primena Zakona o javnom beležništvu do 1. marta 2014. godine, kako bi se stekli uslovi za njegovu primenu. Uz uvažavanje objašnjenja ministra da nisu dovoljno motivisani pravnici da polože ovaj ispit i da postanu javni beležnici, postavlja se ponovo pitanje – da li su realne procene da će ovaj termin od 1. marta 2014. godine biti ispunjen, ako se ima u vidu da je u prethodnom periodu, a skoro ima dve godine, jedva položilo 55 lica, što znači nešto malo više od 50%? Mi očekujemo da će se u narednom periodu, u trajanju od godinu dana, steći uslovi da bude tih 100 javnih beležnika koji će konkurisati. Ali, opet se postavlja pitanje - da li će oni ispuniti i druge uslove da budu imenovani za javne beležnike? Dobro je što se ovim zakonom, odredbom člana 16. precizira da javni beležnik ima prebivalište na području opštine ili grada, koje je po odluci o njegovom imenovanju određeno za njegovo sedište. Tu se postavlja drugo pitanje kao problem – šta sa manjim sredinama koje verovatno neće imati mogućnosti i licima koja će konkurisati, odnosno položiti ove ispite? Izmena u čl. 82. i 83. Zakona o javnom beležništvu propisuje, što je dobro, izbacilo se gde su bila precizirana samo poslovno nesposobna lica, tako da ti ugovori važe za sva lica koja će ti beležnici da overavaju. Izmena člana 146, gde se ispitna komisija smanjuje na pet članova, je dobra zato što je to neparno i tim članom se podrazumeva da će komisija u celom sastavu ispitivati kandidate, ali to ne znači u onom drugom delu gde ministar ima mogućnost da odredi više komisija. Tu je doslovce rečeno – takođe, predviđena je mogućnost da ministar može da obrazuje više komisija, što ne znači da će ih obrazovati ako nema potrebe, jer se ovde podrazumeva da će obrazovati samo ako je neophodno, u slučaju da se prijavi veći broj kandidata za polaganje ovog ispita. Čini mi se da do sada i ova komisija nije imala puno posla, tako da se ministru samo daje mogućnost da obrazuje više komisija u zavisnosti od potreba. Svakako, ovim zakonom rasteretiće se sudovi i samim tim ubrzaće se rešavanje velikog broja problema i pitanja građana. Poslanička grupa PUPS, nakon ove rasprave, rasprave u pojedinostima i eventualnim poboljšanjem zakona kroz amandmane, u danu za glasanje podržaće ovaj zakon i glasaće za usvajanje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dušan Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća, uz izvinjenje što nisam mogao da prisustvujem u terminu koji je bio predviđen i zahvaljujem vam se na ovome. Ono što treba reći jeste da je pre svega danas tokom rasprave bilo potpuno jasno zbog čega dolazi do odlaganja. Mi smo na to ukazivali i u pređašnjem periodu i u avgustu mesecu. Govorili smo o tome da postoje određeni problemi u sastavljanju, očigledno, i pitanja. Imao sam prilike da razgovaram sa velikim brojem ljudi koji su i položili, da ne ispadne samo sa onima koji nisu položili ovaj ispit. Mnogi su rekli da im je to bio teži ispit možda nego bilo koji na pravnom fakultetu i da ima puno trik pitanja, da ima puno besmislenih pitanja. To je nešto što je po sredi ovde. Naravno da zakonodavac i ministar ne treba konkretno da se bave tim pitanjima, ali i ono čime se bavi jeste očigledno zadovoljavanje nekakvih internih interesa. Mi danas imamo osnivanje novih komisija. Za koga kada se na poslednjem roku, da tako kažem, prijavilo 25? Koga će te silne komisije čekati? Očigledno da interesovanje opada. Evo, sada od ministra pokušavam da dešifrujem koliko se poslednji put prijavilo. Čini mi se 27. Znači 57? Hvala, ministre. Definitivno sve manje u odnosu na početnih 250 i nešto. Činjenica je da opada interesovanje i da ljudi nemaju ni novaca da plate prijavu ovog ispita i da je očigledno puno problema u ovoj oblasti. Ono što je konkretan predlog jeste da mi ne bismo imali na svakih šest meseci zakon o izmeni zakona, danas smo o tome razgovarali vi i ja na Odboru, predlog je da se specijalističke studije koje upravo vode profesori, ispituju profesori koji su članovi komisija na Pravnom fakultetu, zapravo su nastavnici na Pravnom fakultetu kako ih vi ovde nazivate su zapravo i oni koji formiraju ove grupe i koji ispituju na specijalističkim studijama. To traje šest meseci i ta obuka je krajnje adekvatna, pogotovo što je sada prilagođena novom zakonu. Mogu da razumem da ranije generacije nisu mogle da budu na specijalističkim studijama adekvatno naučene i prilagođene novom zakonu ali zašto zakonodavac ne bi prevazišao ovaj problem time što bi odobrio i onima koji završe specijalističke studije u trajanju od šest meseci, kao što rekoh, zašto ne bismo i njima dozvolili. Automatski bi taj problem od tog sjajnog broja od 100 koliko nam je očigledno neophodno da bi započeli ovaj proces mnogo lakše ostvarili. Ovde govorimo i o tome da jednostavno imamo problema i sa jednim stavom koji je u članu 155. Svestan sam da danas to nije tema, samim tim što je zakon o izmeni zakona ograničio samo na dva člana, ali bih ipak pomenuo pošto u ovoj otvorenoj raspravi možemo govoriti o tome da DS ne želi da se neodgovorno ponašamo prema jednom ovakvom zakonu. Svesni smo svi da je, kao što i vi rekoste, pionirski poduhvat, ali opet skrećemo veoma jasno pažnju da u članu 155. stav 2. ovog Zakona o javnom beležništvu se kaže da ako je protiv javnog beležnika otvorena istraga zbog krivičnog dela koji se goni po službenoj dužnosti, a koji ga čine nedostojnim obavljanja javne dužnosti, automatski prestaje njegov rad, znači, oduzima mu se dozvola. Naš predlog jeste konkretan da se govori o podignutom optužnom aktu. S obzirom da ima puno zainteresovanih ili zlonamernih strana, a svesni smo da je veoma osetljivo zanimanje, znamo da kada je neko javni beležnik, a govorili smo koliko je to važno i u svetu i ovde, svesni smo apsolutno toga da postoji mogućnost da neko zlonamerno pokrene određeni postupak. Mi smatramo da je optužni akt nešto što treba da bude relevantan. Ovo su samo neki primeri koji govore ljudi koji se ovom temom apsolutno bave i ovo je nešto što treba da se iskoristi zarad popravljanja zakona u ovom delu, kažem, da ne bismo imali na svakih par meseci zakone o izmeni zakona, ovo su neke sugestije. Po sredi je ovde definitivno problem u organizaciji. Činjenica da će biti više komisija već prejudicira da će se na nekim komisijama lakše prolaziti, a na nekima teže. Na primer lično sam bio student do 2008. godine, a znamo da studenti uvek biraju tamo gde se lakše prolazi i pitanje je da li će kriterijumi biti jedinstveni. Naravno, da zakon sada ne može da utvrdi takve kriterijume, ali veoma otvoreno možemo govoriti o tome da se 57 sada deli na više komisija, a to je zapravo samo namirenjem određenih ambicija i što više troškova, što više nekakvih prihoda za nastavnike i za ljude iz stručne javnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, poštovani ministre, za Romsku partiju i za uopšte poslanički klub SNS, odnos prema sudovima nije privatna stvar. Ako govorimo o nekome ko preuzima određene nadležnosti državnih organa i sudova jedna nova institucija, a to su beležnici, onda ne možemo da govorimo da je položaj javnih beležnika položaj celokupne te institucije privatna stvar i da nas ne interesuje kako će oni da žive i kakve će uslove da imaju za rad, jer to je nešto što oni lično trebaju da reše i oni će već nekako na nekakav način da obezbede sebi egzistenciju. Da smo zaista mi u pravu da je to fundamentalna stvar od javnog interesa za celu Srbiju govori i citat jednog ambasadora u Republici Srbiji, a govori se o ambasadoru Francuske koji je rekao – uslovi zapošljavanja beležnika moraju da budu besprekorni. U sledećem citatu kažem – ne može se dovoljno naglasiti koliko je bitno da građani u tu instituciju trebaju da imaju poverenja. Ako je to rekao neko ko je iz jedne ključne evropske zemlje, onda je odgovor vrlo jasan. Ne možemo da se ponašamo neodgovorno prema ovoj instituciji tako što ćemo da kažemo – ne trebaju oni da imaju dovoljno posla, ne trebaju oni da imaju određene mogućnosti da overavaju ugovore, pa ako i mi to radimo zato da bi obezbedili stotinu ljudi ili dve stotine ljudi koji će sutra da budu notari. Ne. Mi na taj način šaljemo jasnu poruku svim građanima u Srbiji, šaljemo jasnu poruku EU da Srbija radi ozbiljno na stvaranju jedne odgovorne, pravno uređene države. Ukoliko prihvatimo da nam je nebitno kako će notari da žive samo korak dalje od toga jeste vraćanje na ono što smo gledali pre 10 godina, a to je da nam nije bitno ni kako žive sudije, da nam nije bitno ni kako žive tužioci, da nam nije bitno ni kako žive bilo koji nosioci javnih funkcija, a onda je sledeći korak stvaranje mogućnosti da lako možemo da ih korumpiramo, da lako možemo da kupimo njih za nekakvu sitnu šaku dinara i onda stvaramo jednu neozbiljnu državu. Poštovani ministre, doživljavam ove vaše aktivnosti kao napor da stvorite ozbiljnu državu, da stvorite odgovornu državu, da stvorite državu koja će da bude garancija investitorima koji donose svoj novac, a i građanima Srbije koji u tim institucijama u ustanovi javnog beležnika traže garanciju za svoju imovinu, traže garanciju za sva ostala prava koja proizilaze iz tih mogućnosti i saradnje sa njima. To bih uporedio, vaše napore i kritike koje vam se upućuju, uporedio bih sa jednom situacijom koja nas danas zatiče. Mi možemo relativno lako da donesemo zakon i da uđemo u proces rada javnih beležnika, a ukoliko nemamo stvorene preduslove već za mesec dana dođemo u istu situaciju kao što smo došli u situaciju da smo što se tiče mleka smanjili procenat štetnih elemenata, a da danas nismo u situaciji to da ispratimo jer nismo stvorili uslove da se taj zakon sprovodi, a nisu stvorili uslove oni koji su doneli taj zakon. Neko se dana suočava sa time da ne znamo šta da radimo i kako da izađemo iz situacije. U tom smislu, ne razumem kad vas neki kritikuju da nemate političku volju da sprovedete ovo do kraja, a sa druge strane kritikuju činjenicu da ovo rešenje nudi nekoliko komisija. Nekoliko komisija jeste samo uslov da se brže dođe do tog cilja. Verujem da oni koji gledaju iz svoje perspektive i koji bi verovatno nešto uradili na tom polju da negde bude lakše, negde bude teže, da posmatraju i vaš rad, poštovani ministre. Međutim, mi vas iz poslaničkog kluba SNS duboko uveravamo da ukoliko dođe do takvih stvari da ćemo mi zaista da pozovemo na odgovornost te nosioce funkcija i budite uvereni da do danas to zaista ide jednim dobrim putem, putem koji Srbiju definiše kao pravno uređenu zemlju. Ali, nemoguće je za sedam do osam meseci sve ispraviti. Ovo je jasan pravac koji definiše ovo ministarstvo i to je ono što pozdravljamo da želite da uspostavite ustanovu, instituciju koju će svi da poštuju, koju će da poštuju građani Srbije, koju će da poštuje međunarodna zajednica i u koju ćemo svi da imamo poverenja. Ovo je još jedan korak, još jedan iskorak na putu da Srbija više ne bude država u koju ne veruju ni njeni građani, ni međunarodna zajednica i sa ovim bih izvršio današnje izlaganje, sa porukom ministru da mora da istraje i da će građanima biti mnogo jasne poruke iz ovog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo na početku ja da kažem pošto se meni često ispravljaju gramatičke greške, da kažem da nisam zadovoljan kada jedan pravnik i profesor Zakon o javnom beležništvu, odnosno izmene Zakona o javnom beležništvu nazove izmenama zakona o javnim beležnicima. Verujem da ovaj zakon tretira širu delatnost od one koju obuhvataju javni beležnici, da obuhvata celu delatnost, ne samo javne beležnike, već i način n koji oni funkcionišu, kako se to radi, otvaraju kancelarije, itd. Takođe, nisam zadovoljan stranim izrazima, ja koliko sam nezadovoljan, međutim, moj kolega iz Leposavića je stavio primedbu da se ovde upotrebljavaju hrvatski izrazi i meni to ne smeta, ali njemu smeta. Umesto "jemči" kaže se "jamči". Ja mogu očekivati da se ujutru neko oglasi "zoroklikom", da opet imamo "okolokućne travopase" itd.
Gospodine Rističeviću, držite se teme dnevnog reda, molim vas.
Izvinjavam se, gospođo, ali, dok ste vi predsedavali, mene su upozoravali da pismeno i pisano nije isto i da konačno moramo da razgovaramo srpskim jezikom. Dakle, ukoliko su mene ti koji su me upozoravali, sada napravili sličnu grešku, nemojte da imate dva kriterijuma. Podržavam njihovu tvrdnju da smo mi precenili sebe i da smo kao poslanici, to nije bila predložila Vlada, već mi kao poslanici, koliko se sećam, tražili da se odloži primena ovog zakona šest meseci jer nisu doneti odgovarajući pravilnici, nije položio odgovarajući broj kandidata za javnog beležnika, tako da je zakon bio u tom trenutku nesprovodljiv. Mi smo stvarno pogrešili, jer nismo znali kakve oni zakone donose,da su oni gotovo bili nesprovodivi u praksi, da u tom roku nije bilo šanse da ih sprovedemo i zato su oni bili u pravu da je rok od šest meseci bio kratak da ispravimo sve njihove greške. Ne smatram da je greška ispravljati tuđe greške. Mislim da je greška ponavljati tuđe greške i činiti neke svoje koje smo već videli kod njih. Odlaganje primene ovog zakona sam ja predložio amandmanom, a to ćete videti, još za šest meseci iz više razloga. Prvo, stvarno treba otkloniti sve te nedostatke i što smo imali samo jednu komisiju, koliko sam ja razumeo, šest članova. Ta komisija je mogla da ispituje i ovim zakonom se to menja, može da se imenuje više komisija sa pet članova, ali ispiti se daju pred svih pet članova komisije. To do sada nije bio slučaj, koliko ja znam. od šest članova komisije, mogla su da budu samo tri prisutna i samo tri su mogla da ispituju kandidate i zato su se kandidati žalili, da od četristo kandidata, da je prošao svaki osmi. Žalili su se na taj podatak, ali sa druge strane, bilo je da prođe svaki prvi. U komisiji od šest članova, moglo je da ispituje samo troje, pa se moglo desiti da Nata Mesarović, Dragor Hiber, Dragiša Slijepčević, ispituju čak i najbliže krvne srodnike i tu je prolaznost bila stopostotna. Dakle, tu nije bilo obnavljanja, bez problema su položili, krvni srodnici, članovi najbliže familije, recimo, Nate Mesarović, snaha bez problema, položila iz cuga, prolaznost 100%. Takođe, pred tom komisijom položila je sestra državnog sekretara iz cuga i tu nije bilo nikakvih žalbi, što znači, mogao si da prođeš ukoliko si imao u komisiji odgovarajući broj rođaka i rodbine. Koliko znam, kućni ljubimci se nisu prijavili na taj ispit, a kakvi su, ja verujem da bi i kućni ljubimci taj ispit položili. Ovim predlogom je omogućeno da svih pet članova komisije učestvuje u ispitivanju kandidata za javne beležnike i time je otklonjena svaka mogućnost da dođe do eventualnog nepotizma i zloupotreba u radu komisije, koliko se ja razumem u zakon. Ovim predlogom je tako omogućeno teritorijalno, ravnomerno raspoređivanje javnih beležnika, da oni žive na teritoriji, odnosno da imaju prebivalište na teritoriji gde vrše svoju funkciju, delatnost i ja sam predložio da to može da bude iz susedne opštine, s obzirom da sam imao u vidu Crnu Travu, Belu Palanku, Babušnicu, manje opštine, za koje ne znam da li će imati kvalitetnog kandidata i kandidata koji ima 600 evra da potroši da bi se kandidovao za funkciju javnog beležnika. Kada smo već kod troškova, ono što meni smeta, a ja bih molio ministra da me isprati je sledeća činjenica, sem troškova koji su neophodni sa jedne strane za kandidata, sa druge strane, imamo astronomska primanja o kojima se priča u javnosti i kaže se da je u toku 2012. na komisiju i prateće osoblje te komisije, na sekretare, ko je već sve učestvovao u ispitivanju, potrošeno 180.000 evra. Za moj ukus je to previše. Kada smo već kod ove komisije i kod ovih troškova, pitam ministra pravde, kako je članica komisije, Nata Mesarović uspela preko Ministarstva pravde da jedan stan od 60 kvadrata zameni za dva bolja…
Gospodine Rističeviću, drugi put vas upozoravam da se vratite na temu dnevnog reda.
Zbog čega? Da li vi znate da je Nata Mesarović bila članica te komisije? Da li vi tvrdite da nije zamenila jedan stan preko Ministarstva pravde, pitam ministra pravde, za dva, na elitnim lokacijama? Govorim o radu te komisije, ona je bila član te ispitne komisije, a ako ne verujete, vi proverite. Za moj ukus je ovo sve previše u veku ovakve sirotinje. U sto godina, ovakva beda nije zapamćena, u vreme takvih astronomskih honorara, takvo nagrađivanje, dovodi u sumnju naše pravosuđe i vi nikada ne dozvoljavate da ja završim, i meni to liči na ispiranje nečiste savesti i to baca sumnju na sve presude koje su donete, jer je ona vršila i jednu drugu funkciju, koju ne spominjem, jer nije u skladu sa ovim zakonom.
Gospodine Rističeviću, izričem vam opomenu.
Ja stvarno ne znam, hoćete da iščupam ovaj mikrofon i da vam donesem da vi govorite. Ja kažem, neću se mešati u tu drugu funkciju, govorim samo o funkciji člana komisije koja je ispitivala javne beležnike, a sada govorim o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, tema je osnovni zakon i dopuna Zakona, tema je i komisija, a vi meni ne dozvoljavate da govorim. Ja hoću da kažem, da u ovu bedu kada ljudi idu bosi, goli, gladni, kada deca nemaju šolju mleka, da 180.000 evra i dva stana je mnogo, pa ma ko to bio, ma ko bio član te komisije, ma koliko mu rođaka položilo taj ispit. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Cvijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, posle celodnevne rasprave, došlo je vreme da polako sumiramo utiske, rezultate rasprave o predloženom zakonu, o izmenama Zakona o javnim beležnicima, odnosno o notarima, kako je to u narodu poznatiji izraz. Kada se podvuče linija, zaključićemo da će SNS podržati u potpunosti zakon koji je predložilo Ministarstvo pravde i državne uprave. Mogli smo, zbog građana koji ovo gledaju, da ih podsetim, da vidimo i da će naši koalicioni partneri podržati zakon, a takođe, čuli smo sasvim pristojne i pohvalne komentare na ovaj predloženi zakon od strane pojedinih opozicionih stranaka, jasna je stvar da ovaj zakon dobije jednu široku podršku u parlamentu i samim tim će doprineti i boljitku države, odnosno daljoj reformi pravosuđa. Ono što je bitno naglasiti zbog građana koji ovo gledaju je da je na ovaj zakon, a to govori o podršci koju je zakon dobio, stiglo manje od 20 amandmana. Kada bi se sabralo, mnogi od tih amandmana su identični, tako da je ukupno predloženo šest ili sedam amandmana, o čemu će ministar pažljivo proučiti i voditi računa o daljem toku rasprave. Za građane je bitno da naglasimo da SNS i njeni koalicioni partneri u potpunosti podržavaju uvođenje sistema notara, javnih beležnika, da će javni beležnici mnogo pomoći boljem životu građana, da će smanjiti njihove troškove kada je u pitanju overa ugovora ili stavljanje u depozit kakvih dragocenosti, da će u velikoj meri popraviti taj jedan kvalitet života u smislu da će kancelarija notara biti kulturno mesto sa predvorjem da se sedne i da se čeka i da se na jedan kulturan način može odraditi sve ono što je do sada moralo da se radi u prebukiranim sudovima, bez klimatizacije, na jedan neljudski način. Ono što je bitno isto reći građanima na kraju ove rasprave, da ovaj zakon neće koštati ništa posebno same građane, i nemojmo zaboraviti da polaganje ispita, notarskog, plaćaju upravo kandidati, neka me ministar ispravi, mislim da je 60.000 dinara ono što plaćaju kandidati, ispravlja me ministar, smanjeno je na 50.000. Dakle, jednom rečju građani neće o ovim ništa iz svog džepa plaćati, nikakve nove komisije, ovo je jedan privatni posao, notarski posao, privatno-javni posao, koji će obavljati najbolji kandidati i ljudi koji iz svog džepa plaćaju i polaganje ispita i kasnije porez i sve ostalo što uz to ide. Ono što, evo jedna sublimacija celokupne diskusije za građane koji sada gledaju je, dakle, i da ovo odlaganje od godinu dana primene zakona ni na koji način nije odgovornost Ministarstva pravde. Ministarstvo pravde je uradilo apsolutno sve što je bilo u nadležnosti da ispuni i evropske i po našem zakonu uslove za uvođenje notarskog sistema. Doneti su svi podzakonski akti koje je prethodno Ministarstvo pravde i bivši režim nisu doneli. Doneti su sve uredbe, svi pravilnici koji su tu potrebni, ali sama činjenica da je svega 55 kandidata do sada položilo notarski ispit je prosto po zakonu nedovoljno da bi notarski sistem zaživeo. Za formiranje notarske komore moramo da imamo najmanje 100 notara, to već piše u zakonu. Tako da upravo osnivanjem novih komisija koje će ubrzati polaganje notarskog ispita i dati mogućnost da kandidati češće izlaze i češće pokušavaju, upravo na taj način će Ministarstvo pravde nadomestiti trenutnu situaciju i manjak notara koje Srbija ima. Da zaključimo, ovo je jedan evropski zakon, zakon iza koga u potpunosti stoji SNS i njeni koalicioni partneri, vidimo da i pojedini opozicioni predstavnici hvale ovaj zakon, hvale napore Ministarstva pravde. Ovaj zakon će sigurno biti usvojen velikom većinom glasova i doprineće i evropskom putu Srbije i boljem životu svih naših građana. Hvala.
Hvala. Reč ima Srđan Šajn, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zamolio bih vas samo da nam obrazložite, mislim da ste povredili član 109. i 108, kada je bilo u pitanju izlaganje gospodina Rističevića. Obrazložite nam, u čemu se sastojala po vašem stavu činjenica da je on zaslužio opomenu?
Obrazložiću vam. Dakle, član 108. reguliše da moram da vodim računa o redu na sednici, a član 109. o tome kada se izriče opomena. Opomena narodnom poslaniku se izriče tada kada ne govori o temi dnevnog reda. Posle dva upozorenja, gospodin Rističević nije govorio o temi dnevnog reda i zbog toga sam u skladu sa članom 109. izrekla opomenu. U danu za glasanje ćemo se izjasniti o povredi Poslovnika. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Gospodine Cvijan, pomenuli ste DS. (Vladimir Cvijan, sa mesta: Nisam. Kako?) Jeste, pomenuli ste kada ste nabrajali kako sve stranke podržavaju ovaj zakon. Rekli ste da je to, proverite, da podržavaju i ljudi iz opozicije, da će zakon biti izglasan. Dakle, mi ne podržavamo zakon. Smatramo da je nepotreban. Smatramo da ste predlaganjem ovog zakona, ne uvažavajući naše primedbe iz avgusta meseca, debelo skrenuli sa puta. On nije u funkciji dalje reforme pravosuđa, to su neke druge stvari koje nikako da uradite, tako da meni je žao, morao sam da reagujem u kontekstu toga što je spomenuto. Možda je lapsus bio, ali tako ste rekli, to je bio osnov za repliku. Hvala.
Hvala. Reč ima Vladimir Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, možemo proveriti i u transkriptima, ja sam zbog građana koji ovo gledaju izričito rekao da se pojedini opozicioni poslanici i pojedine stranke iz opozicije izrekle vrlo kvalitetne, vrlo dobre kvalitetne i rekli da je ovo kvalitetan zakon. Nisam, to sam potpuno siguran, pomenuo reč DS. Naravno, ja više ne mogu da pohvatam ni koliko se to poslaničkih klubova iz poslaničkog kluba DS stvorilo. Možda sam zbog toga i napravio grešku. Zaista se izvinjavam, ne znam da li vas ima dva, pet, šest, 18, no dobro, to ćemo videti sutra, ali sam potpuno siguran da reč DS nisam pomenuo, ali sam takođe rekao i to ću ponoviti, da je jako malo amandmana stiglo na ovaj zakon, manje od 20, da je većina tih amandmana identična, tako da realno, na ceo zakon je stiglo šest ili sedam amandmana, što takođe govori i o kvalitetu ovog zakona, odnosno o kvalitetu zakona koje je predložilo Ministarstvo pravde. Hvala.
Reč ima gospodin Stefanović, replika. Izvolite.
To je zato što ste u okviru celog zakona samo u jednoj tačci izvršili jednu kozmetičku promenu u odnosu na ono što smo mi doneli. Dakle, hajde da vidimo hoćete li prihvatiti te amandmane, recimo ne vi lično, nego ministar, na primer. Druga stvar, rekli ste jednu stvar koja je vrlo interesantna, a to je koliko ima demokratskih stranaka? Ima samo jedna DS i postoji jedna grupa koja se odvojila i to je normalno. To se u ovoj Skupštini dešavalo i ranije. Vi doduše tada niste bili naprednjak, ali pitajte vaše kolege, oni mogu o tome satima da vam pričaju, kako su se oni odvajali. Prema tome, mislim da nije u redu da se to iznosi na taj način i moram kao predstavnik DS da reagujem da to ne postoji, da je to vaša konstrukcija i vaše lepe želje koje se na vašu žalost neće obistiniti.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Odlično sam razumeo gospodina Cvijana, ali još jednom da potvrdimo u danu za glasanje poslanička grupa URS će podržati ovo zakonsko rešenje. Mogu samo da konstatujem da smo mi danas imali jednu kvalitetnu i konstruktivnu raspravu po pitanju izmena Zakona o javnom beležništvu, ako izuzmemo one delove gde su pojedini diskutanti objašnjavali ko je krivlji za to zašto do danas nije stupio na snagu ovaj zakon. Smatram to krajnje nebitnim za sve ono što nas očekuje u narednom periodu. Dobro je da smo se svi danas složili da su Srbiji potrebni stručni, kvalitetni, rekao bih besprekorni javni beležnici, notari. Sve one argumente koje smo danas čuli od gospodina Selakovića, kao razloge zašto se odlaže primena ovog zakona, poslaničkoj grupi URS ti argumenti su opravdani, ali sa druge strane, i naša očekivanja za naredni period jesu maksimalna i očekujemo da će to vreme biti utrošeno na pravi način i da će 1. marta 2014. godine imati jednu čistu situaciju i da će zaživeti institut javnih beležnika. Ne samo da će zaživeti,već da će biti deo razvoja celokupnog pravnog sistema i da neće biti još jedan deo nekih promašenih reformi pravosuđa iz prethodnog perioda. Znači, u danu za glasanje poslanička grupa URS će podržati ovo zakonsko rešenje. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Imamo pred nama zakon koji DS neće moći da podrži zbog toga što ovaj zakon u svojoj suštini apsolutno ništa ne menja, on je nepotreban, on je donet samo sa ciljem da se rokovi produže. On je najbolja legitimacija nesposobnosti ove vlasti, Ministarstva pravde, da za šest meseci završi jedan posao koji je ranije počet. Za to su postojali uslovi. Ovaj zakon je mogao da se menja i u drugom pravcu. Mogao je da se smanjuje i broj ljudi, na taj način da počne proces da se primenjuje. Međutim, Ministarstvo pravde, kao i u mnogim drugim stvarima su neke druge priče i drugi putevi njihovog političkog razvoja bili važniji, nego da se prosto nešto primeni i da se u tom smislu konsultuje i ono što konstruktivno predlaže opozicija. Podsetiću vas da je ovaj zakon mogao imati i punu primenu i da je mogao biti bolje urađen da je postojala volja, stručnost, znanje, htenje u Ministarstvu pravde, da se malo ozbiljnije kreće u rad na ovom problemu. To je bilo prvo pitanje na koje nismo imali odgovor. Drugo je bilo, zašto u avgustu niste uvažili naše amandmane da se odmah produži za šest meseci. Tada ste govorili – ne dolazi u obzir. Niste hteli to da prihvatite i sada nam dolazite ponovo po hitnom postupku. Po hitnom postupku, moram da ponovim u situaciji kada vladajuća većina nije u stanju da obezbedi uopšte dovoljan broj poslanika. To je na žalost tužan pokazatelj vaše liste prioriteta. Mi u toj situaciji, naravno da kao DS podržavamo javno beležništvo, ako hoćete, uveli smo ga u pravni sistem i zbog toga naravno da podržavamo onaj inicijalni zakon koji smo sami doneli i podržali sve to da se uradi u avgustu sa amandmanima. Vi ste to odbili. Sada dolazite sa jednim tekstom da biste kupili vreme. Kupovina vremena, ministre, u ovoj situaciji samo pokazuje da ste bili okupirani nekim drugim stvarima. Problem građana Srbije i DS je u tome što ne vidimo šta je to. Ne vidimo još uvek šta je to u punoj meri, ministre. Dakle, moraćete malo više, iako cenimo činjenicu što ste došli u Skupštinu mnogo više puta nego vaše kolege, ja to moram da priznam, ali bih molio da i vi na Vladi utičete na njih da se oni odazivaju i da više odgovaraju narodnim poslanicima. Čini mi se da morate objasniti, pre svega, građanima, ne nama kao DS, šta konkretno radite oko mreže sudova, šta konkretno radite oko toga da sudovi budu jednako efikasni, šta konkretno radite sa sudijama koje su vraćene linearno na posao i sve druge stvari koje su se desile u međuvremenu, a koje neću da spomenem jer ću dobiti opomenu. Dakle, to je činjenica. Moram da pronađem način u ovom intelektualnom galimatijasu da pričam sa vama o onome što vi radite, a da mi se to onemogućava kao narodnom poslaniku. Možda bi bilo bolje da imamo češće priliku da se viđamo, pa da pričamo o pravosuđu. Zbog toga će DS tražiti tematsku sednicu za koju se nadam da ćemo dobiti podršku, pošto smo onemogućeni da postavljamo aktuelna pitanja iz vašeg resora. Nemoguće je to uraditi u ovoj skupštini samovoljom ljudi koji vode sednice. Prema tome, to je čista stvar. Mi smo postavili neka pitanja nismo dobili odgovore. Sama činjenica što ste ovde i što pričamo o ovom zakonu danas i o promenama koje su kozmetičke prirode i o promenama koje se tiču produžavanja rokova pokazuje da nešto ne valja u našem pravosuđu. Ne valja vam lista prioriteta. Niste dovoljno duboko ušli u ono što ste najavljivali u predizbornoj kampanji. Dobro je da ste rešili stvari koje se tiču Vrhovnog kasacionog suda. Dobro ste to uradili. Mislim da danas nema građanina u Srbiji koji nije zgrožen vašim potezom, ali to opet nije tema. Možda dobijem još jednu opomenu. Dakle, mene samo zanima da li postoje realne mogućnosti da vi nešto uradite da ova stvar najzad zaživi ili ćete treći put doći i tražiti da se produže rokovi? Mene zanima kao građanina i kao pravnika kada će ova stvar početi da živi u Srbiji u srpskom pravosuđu? Kada će građani Srbije moći da imaju brz, jasan, ne pristrasan sudski postupak? Kada? Kada će se ta mreža sudova uspostaviti? Kada ćemo videti sve te najave da će se desiti, da nam najave ne budu samo ono za čega sam danas dobio opomenu, a što ne smem da kažem, to ime je sveto u ovoj skupštini kada gospođa Kovač predsedava. Hvala.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima gospodin Cvijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, evo i na kraju još jednom da rezimiramo današnju raspravu. Dakle, moraćemo se složiti sa kolegama koji su pre mene govorili da mnogo toga zaista ne valja u srpskom pravosuđu, ali isto tako vidim da građani prepoznaju da Ministarstvo pravde i ministar Selaković sa svojim timom čine sve što je moguće da onu situaciju koja je nasleđena od bivšega režima učine što boljem kako bi upravo građani imali i pravednije sudstvo i brže suđenje, a jednog dana i notare kao instituciju koja će im i te kako pomoći, smanjiti troškove, učiniti im život prijatnijim i omogućiti im da na jednom mestu završe mnogo poslova za koje su do sada morali da čekaju redove u prilično lošim uslovima koji vladaju u našim sudovima. Dakle, uvođenje sistema notara će po ovome zakonu koji je predložilo Ministarstvo pravde, odnosno notari će započeti svoj rad i svoj život 1. marta 2014. godine. Do tada će sigurno dovoljan broj kandidata položiti notarski ispit. Građanima moramo objasniti da je do sada samo 55 kandidata položilo notarski ispit iz razloga što je postojalo samo jedna komisija za polaganje notarskog ispita, zato što je bilo dovoljno da u toj komisiji dva, tri člana dobiju grip, a evo sada je sezona gripa i automatski nema polaganja ispita. Upravo predloženim zakonom Ministarstvo pravde će moći da osnuje nove komisije. Te komisije, ponavljamo, građane neće koštati. Oni koji žele da budu notari sami plaćaju polaganje ispita, sami plaćaju kasnije porez. U svakom slučaju, to je jedno dobro rešenje za Srbiju. Jednom rečju, u danu za glasanje, naravno, ovaj zakon će biti podržan. Mi u potpunosti cenimonapore Ministarstva pravde. Znamo da se u ovom momentu piše čitav niz drugih zakona koji se tiču i mreže sudova, za koju znamo da je nasleđena u jednom katastrofalnom stanju, da većina gradova i velikih mesta u Srbiji nemaju sud. To će sigurno biti ispravljeno. Veliki broj zakona koje Ministarstvo pravde upravo izrađuje su sada na javnim raspravama. Imamo prilike da učestvujemo i mi kao poslanici i zainteresovana javnost i stručna javnost i u raspravama povodom Zakona o parničnom postupku i izmenama Zakonika o krivičnom postupku i čitavog niza drugih zakona koje Ministarstvo pravde vredno radi, a vidimo i sami da građani to znaju da cene. Kada dođe dan za glasanje, ponavljam još jednom, SNS, njeni koalicioni partneri, a vidimo i pojedini predstavnici opozicije će sigurno glasati za Predlog izmena Zakona o javnim beležnicima. Hvala.
Hvala. Da li ministar Selaković želi reč? (Da.) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što je današnja rasprava bila zaista konstruktivnija i bolja nego što su bile prethodne rasprave. Bio bih zadovoljan i srećan i kao građanin Srbije i kao član Vlade Republike Srbije da svaka naredna rasprava bude takva. Dužan sam da se osvrnem na nekoliko poslednjih izrečenih ovde konstatacija sa kojima se ne bih složio, a, naravno, imaćemo i raspravu o Zakonu u pojedinostima, pa ću i tada iskoristiti priliku da na to reagujem. Izneto je, recimo, da ovaj zakon apsolutno ništa ne menja, što nije tačno. Onaj ko misli da ovaj zakon može da se sprovodi bez njegovih izmena koje su ovde danas predložene, voleo bih da mi otkrije koji je to način da se taj zakon bez izmena primeni. Budimo korektni, to je nemoguće. Kaže se da Ministarstvo pravde i državne uprave traži druge priče i druge puteve političkog razvoja. Znate, onaj koji kritikuje trebalo bi da se seti da je politička struja koju predstavlja bila u prilici da na primeni tog zakona da i svoj doprinos, a ja još uvek nisam dobio odgovor zašto od maja 2011. godine, kada je Zakon usvojen u Narodnoj skupštini, pa do maja 2012. godine, nije održan ni jedan jedini ispitni rok. Dakle, punih godinu dana nije održan ni jedan jedini ispit. Prebacivati odgovornost na ovo Ministarstvo pravde i državne uprave da je ono odgovorno što taj zakon ne može da seprimenjuje od 1. marta 2013. godine, kao što nije mogao da se primenjuje ni od 1. septembra 2012. godine, zaista ne stoji. Bilo je više reči o članovima ispitne komisije, o tome da li je potrebno da imamo jednu ili više ispitnih komisija. Već sam to obrazložio i zaista bi bilo suvišno da govorim o tome da se često dešavalo da održavanje ispitnog roka zavisi od pojedinca koji fizički nije u prilici da prisustvuje ispitu. Da li su to zdravstveni razlozi, da li su to razlozi odsustva iz zemlje, zaista o tome ne bih govorio. Međutim, ono što sam dužan da pred građanima Srbije iskoristim prilikui da pomenem jeste da veoma upada u oči to kolike su do promene od strane ovog ministarstva, kolike su to bile naknade za ispitivače u ispitnim komisijama, koje su zaista za srpske prilike bile nešto što se najblaže može nazvati nepristojnim. Dakle, član ispitne komisije je u trenutku kada sam preuzeo funkciju ministra pravde i državne uprave primao negde oko 180 hiljada dinara. Pravo na polaganje se sticalo uplatom iznosa od 60 hiljada dinara. Već je bio sproveden jedan ispitni rok i zaista je bilo prema onima koji su učestvovali u tom ispitnom roku ne fer da se drastično smanjuju iznosi te participacije, koja je onda smanjena na 50 hiljada dinara, ali su zato i više nego četvorostruku smanjene naknade ispitivačima. Čisto da se zna da je nešto urađeno, ukoliko se kaže da ništa nije urađeno. Takođe, kao što sam rekao, u roku koji je manji od šest meseci. Dakle, u pet meseci su sprovedena dva ispitna roka, a pre toga smo imali situaciju da je za godinu dana jedva sproveden jedan ispitni rok. Naravno, spreman je i treći ispitni rok, ali je problem u onome što sam rekao. Imamo jednog ili dva člana koji nisu u situaciji da prisustvuju ispitima, odnosno ispitni rok ne može da se održi. Šta se onda dešava? To je jedan od razlog što moramo da imamo minimum dve, dakle, više od jedne ispitne komisije. Izneseno je nešto na šta moram u ime ministarstva i u ime Vlade da se osvrnem. Dakle, skrenuta je pažnja na to da ministarstvo nema listu prioriteta. Mogao bih zaista i da poverujem da je neko uveren u to što je rekao, da se ne radi o osobama koje su izuzetno politički obrazovane i vrlo dobro informisane. Oni koji su vrlo dobro informisani znaju da je Ministarstvo pravde i državne uprave počev od kraja septembra meseca 2012. godine, organizovalo kroz nekoliko radnih grupa zakonopisni rad, dakle, rad na pisanju nacrta za izmene i dopune određenih bitnih pravosudnih organizacionih zakona, nekih procesnih zakona i bitnih sistemskih zakona i da je nekoliko puta u javnosti najavljeno da će se u martu mesecu, pred poslanicima u Narodnoj skupštini naći predlozi izmena i dopuna tih zakona. Mislim da sam i sam nekoliko puta u javnosti, istupao, rekavši da će početkom marta meseca Venecijanska komisija dati svoje mišljenje o ovim bitnim izmenama i dopunama, a da ćemo se nakon dobijanja toga mišljenja, naći u Narodnoj skupštini sa tim zakonima. Prema tome, onaj ko je pozdravio moje prisustvo u Narodnoj skupštini, hvala mu na tome, ali u martu mesecu i te kako može da se nada mom još većem prisustvu ovde. Drago mi je što sam danas bio u prilici da prisustvujem i radu dva skupštinska odbora i to Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Koliko mi je poznato, u mandatu od prethodne četiri godine moja uvažena prethodnica se samo jednom našla na sednici tih odbora, a moje lično opredeljenje i mišljenje da ministar svaki, bi trebalo što je moguće više i pored velikih obaveza koje svako od nas ima, da se nalazi u Narodnoj skupštini, razgovara sa narodnim poslanicima i tu mogu slobodno da kažem, da oni poslanici većinom i jedne od najjačih opozicionih stranaka, su na sednici odbora dali svoj konstruktivan pristup ovoj diskusiji, i oni su uglavnom dobro, konstruktivno nastupali, govorili i na samoj sednici u plenumu. Razumem nestrpljivost.Nestrpljivost je na prvom mestu odlika građana Srbije u ovom trenutku. Građani Srbije su najveće žrtve negativnih posledica započete reforme pravosuđa. Neko je izneo kao kritiku, šta da radi građanin u Kuršumliji, ako tu ne bude javnog beležnika? Pa šta sada da radi građanin u Kuršumliji, jer u Kuršumliji nema suda? I Kuršumlija je jedna skoro stotinu varoši u Srbiji u kojoj nema suda. To je nešto što je zabrinjavajuće, što sa mukom prati svakodnevni život i privređivanje građana u tih skoro stotinu varoši u kojima suda nema. Šta da radimo po pitanju sudija linearno vraćenih na posao? Mogu da iznesem svoje lično mišljenje, mogu da iznesem i mišljenje nekoga ko je funkcioner na mestu ministra pravde i državne uprave, ali za nekoga ko je dobar pravnik dovoljno je da sedne i da pročita Ustav i da shvati da je to pitanje u nadležnosti Visokog saveta sudstva. Možda su ljudi navikli da to bude u isključivoj nadležnosti ministra pravde, iz nekog prethodnog perioda, ali uveren sam da će odgovor na takvo pitanje biti u prilici da da Visoki savet sudstva. Ne znam šta ste hteli da kažete time da nema onoga ko nije zgrožen našim postupanjem prema Vrhovnom kasacionom sudu. Ne znam šta je htelo time da se kaže. U svakom slučaju možete razgovarati sa onima koje sam malopre pomenuo to su članovi VSS, u kom tonu i na koji način se održavaju sednice, kako savet radi. Moje mišljenje je i koristim ovu priliku da ga iznesem da u jednom dužem prethodnom periodu Savet nije radio onako kako se to očekivalo i onako kako je to bilo zadovoljavajuće, ali na nama svima je da damo svoj maksimum da to bude što bolje. Još jednom, predložene izmene Zakona o javnom beležništvu su nešto što neće samo po sebi, već uz mnogo veću aktivnost i Vlade i ministarstva i mnogih drugih činilaca, uključujući tu sve one koji čine pravosuđe, i sudova i advokature, uz mnogo veću aktivnost, ove izmene i dopune mogu doprineti da ovaj pionirski poduhvat u Srbiji posle toliko vremena počne da živi. Svako ko želi dobro građanima Srbije uveren sam da će se potruditi i sa svoje strane da da tome doprinos. Zašto se toliko malo ljudi prijavljivalo na ispite? Naveo sam dva razloga. Jedan od razloga stoji i treba da stoji i u budućnosti, a to je da je ispit težak. Ispit treba da bude složen i težak zato što je notarski poziv veoma složen, odgovoran i težak. Navodio sam primere iz okruženja, iz uporednog prava, svi govore u prilog tome. Došli smo u situaciju i nadam se da će tih situacija biti još više u budućnosti, da ne moramo da činimo greške da bi se učili na svojim greškama. Dovoljno je da kada smo u nečemu poslednji u Evropi i ako poslednji uvodimo neki sistem da pogledamo šta su bile greške u drugim zemljama kada se uvodio sistem javnog beležništva, da naučimo na njihovim greškama nešto i mi ih ne ponovimo. Rečeno je da se ovim ugrožava sloboda preduzetništva. Dozvolite ali javni beležnici nisu preduzetnici. To su lica kojima je povereno jedno izuzetno odgovorno i bitno javno ovlašćenje. Kao takvi ne mogu se podvoditi kao preduzetnici. Šta je naš zadatak u predstojećem periodu? Jeste da motivišemo najkvalitetnije pravnike da se prijavljuju za polaganje ovog ispita. Da li je trebalo da idemo na varijantu da smanjimo broj ljudi koji je potreban da bi se formirala javno beležnička komora? Mislim da nije. Čak mislim da nije dovoljno da i sutra dobijemo sto diplomiranih pravnika koji su položili javno beležnički ispit. Nije dovoljno da svih tih sto koji polažu po automatizmu i imenujemo za javne beležnike. Još jednom hvala na kvalitetnijoj raspravi. Uveren sam da će svaka buduća biti još kvalitetnija. Građani će sami proceniti u onom trenutku kada javno beležnička služba u Srbiji profunkcioniše, kada počne da raste nivo pravne sigurnosti koji u Srbiji hronično nedostaje godinama, decenijama, u poslednjem trenutku u prethodne tri godine naglo, drastično povećan. Kada budemo došli u situaciju da počnemo da primenjujemo ovaj sistem, da povećavamo nivo pravne sigurnosti, onda će građani shvatiti o čemu smo ovde raspravljali. Još jedna bitna stvar da bi građani znali, a imam obavezu i prema narodnim poslanicima. S obzirom na jedan izuzetno veliki vremenski vakum koji se meri decenijama. To je negde oko sedam decenija koliko ova služba u Srbiji ne postoji. Ono na čemu moramo da poradimo jeste da građane uopšte upoznamo sa tim šta su to javni beležnici. Dobra eminentna istraživanja javnog mnjenja govore da je zaista ne toliko značajan procenat građana Srbije koji zna šta je javno beležnička služba, ko su javni beležnici i šta je njihov posao. Pokušao sam danas u jednom navratu da to građanima objasnim i reći ću to sada i time zaključiti ovu današnju raspravu. Zašto dajemo javnim beležnicima ovlašćenje da sastavljaju obaveznu javnobeležničku ispravu oko prometa nepokretnosti? Zato što za razliku od sudskog overivača, koji samo uzima ličnu ispravu, pasoš ili ličnu kartu od građanina koji zaključuje ugovor, javni beležnik je u obavezi da svaku tačku, svaku zapetu, svaku reč ili rečenicu u tom ugovoru proveri. Javni beležnik je dužan, obavezan da zaštiti zakonitost pravnog prometa u sistemu u kome funkcioniše. Dao sam primer stana ili kuće, istog stana, iste kuće, koji se u kratkom vremenskom periodu od nedelju dana, od dva, tri ili pet dana prodaje nekolicini ljudi i dolazimo do zaista velikog problema. Petorica su platila jedan isti stan, prodavac je uzeo novac od sve petorice, nakon toga se izgubio, a stan nije dobio niko, ili je dobio onaj koji je prvi ušao u posed. Ako je neko već ušao u posed, onaj koji je prvi ušao u posed, taj je jedini koji može da kaže – evo, ja sam zaključio pravno siguran posao. Javni beležnik je taj koji mora da prekontroliše za svoga klijenta, za svoga građanina sve to što je navedeno. Ranije u raspravi je neko govorio o monopolu. Kaže – ako ima opština sto hiljada građana, onda su tu četiri javna beležnika, pa navodno njih četvorica imaju monopol. Ovde nije reč o monopolu, ovde je reč o odgovornosti. Koju to odgovornost ima taj javni beležnik ako prevari građanina koji je došao da mu se overi ugovor u formi javnobeležničke isprave? Odgovornost je, uveren sam, videćete, i te kako velika. I to nam govore rešenja iz okruženja. Hvala još jednom na raspravi i vidimo se na raspravi u pojedinostima.
Hvala. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog redaZajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, Predlogu odluke o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka, Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačka od 2. do 6. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 193. a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Raspored vremena dobili ste u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Da li predlagač, odnosno predstavnici predlagača, žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, žele reč? (Ne.) Pošto nemamo prijavljenih kandidata, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka 2. do 6. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo u sredu 27. februara u 12,30 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 94 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Nebojša Stefanović, Olgica Batić, Zlata Đerić i Konstantin Arsenović. Sada određujem pauzu od jednog sata, s obzirom da treba da nam stignu mišljenja na amandmane od strane Vlade. [[Posle pauze.]] Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu u pojedinostima, pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, da sednici prisustvuju i dr Danilo Nikolić, državni sekretar u Ministarstvu pravde i državne uprave, Ljiljana Blagojević, pomoćnik ministra pravde i državne uprave, mr Milisav Čogurić, pomoćnik ministra pravde i državne uprave i Jovan Ćosić, šef Odseka za normativne poslove i međunarodnu saradnju Ministarstva pravde i državne uprave. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu u pojedinostima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici prof. dr Janko Veselinović, Marijan Rističević, Srđan Šajn, Slobodan Veličković, Ljubica Milošević, Slobodan Jeremić, Nenad Konstantinović, Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević, Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Gordana Čomić i Biljana Hasanović Korać, Milica Radović, Miroslav Petković, Dejan Mihajlov, Jovan Palalić i Olgica Batić. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima, podsećam vas da je narodni poslanik Srđan Šajn pismenim putem povukao amandman na član 1. Predloga zakona, da su narodni poslanici Milica Radović, Miroslav Petković, Dejan Mihajlov i Jovan Palalić pismenim putem povukli amandman koji su zajedno podneli na član 6. Predloga zakona. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je saglasno članu 163. Poslovnika, odbacio kao nepotpune amandmane kojim se posle člana 1. dodaju novi članovi 1a i 1b i kojim se posle člana 4. dodaje novi član 4a, koje su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Ljubica Milošević i Slobodan Jeremić, na član 6. sa ispravkom koji je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Saglasno članu 163. stav 4. Poslovnika odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.