Representanten Sigvald Oppebøen Hansen vil framsette et privat lovforslag.
Eg vil på vegner av meg sjølv, Per Sandberg, Karin Andersen og Magnhild Meltveit Kleppa fremje eit forslag til mellombels lov om overgangsreglar i lov av 6. mai 1988 nr. 22 om lønnsplikt under permittering.
Lovforslaget vil bli behandlet på reglementsmessig måte.
Etter ønske fra familie-, kultur- og administrasjonskomiteen vil presidenten foreslå at debatten blir begrenset til 1 time og 15 minutter, og at taletiden blir fordelt slik på gruppene: Arbeiderpartiet 15 minutter, Høyre 15 minutter, Fremskrittspartiet 10 minutter, Sosialistisk Venstreparti 10 minutter, Kristelig Folkeparti 10 minutter, Senterpartiet 5 minutter, Venstre 5 minutter og Kystpartiet 5 minutter. Videre vil presidenten foreslå at det blir gitt anledning til replikkordskifte på inntil tre replikker med svar etter innlegg av hovedtalerne fra hver partigruppe og fem replikker med svar etter innlegg fra medlemmer av Regjeringen. Videre blir det foreslått at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
Dette er en gledens dag for det frivillige Norge, for idrettsliv og for kulturliv over hele landet. Det vedtaket Odelstinget kommer til å gjøre i dag, innebærer historiens største løft for tilskudd til idrettsanlegg, ulike kulturaktiviteter og idrettsaktiviteter. Det har vel neppe vært et tilsvarende løft – kanskje bortsett fra den gangen dette med tippemidler ble innført. Spørsmålet om fordeling av tippemidlene har en lang historie. Helt tilbake i 1985 diskuterte man i denne salen endringer i lov om pengespill, hvor det ble diskutert å lage en annen fordelingsnøkkel for tippemidlene i tippeloven. Den gangen var det idretten som skulle få en større andel. Det ble stoppet ved et kabinettsspørsmål ved den daværende regjeringen Willoch. I årene etter har det vært diskutert flere ganger å endre fordelingen av tippemidlene. Bekymringen har hele tiden vært at forskningen som skulle fases ut, skulle bli skadelidende. I dag har vi fått en ny kilde for penger til forskningen, nemlig Forskningsfondet. Og det er gjennom Forskningsfondet vi nå har funnet en løsning som gjør at det er forsvarlig å endre på tippenøkkelen på en slik måte at forskningen også sikres fullt ut. Ja, faktisk er det slik at forskningen gjennom den endringen som flertallet i kulturkomiteen nå går inn for ved at man endrer tippenøkkelen, samtidig som Forskningsfondet økes med 14 milliarder kr, får 400 mill. kr mer i løpet av de neste tre årene enn den ville fått om vi ikke hadde gjort noen endring overhodet. Det betyr også at forskningen er sikret en mer stabil inntektskilde. Forskningsfondets avkastning er ganske stabil. Det bygger på langsiktige renter og ikke på, som enkelte aviskommentatorer nærmest har framstilt det som, aksjekursenes opp- og nedgang på amerikanske børser. Det må være mer betryggende for forskningen å ha en slik stabil inntektskilde enn å være avhengig av hvor mange som til enhver tid spiller Lotto i Norge. Når vi i tillegg har fått et flertall i komiteen som klart slår fast at opptrappingsplanen for forskningen står fast, er jeg svært trygg på at dette kommer forskningen til gode. Noen har uttrykt bekymring for grunnforskningens andel av de totale midlene når tippingen kommer inn på denne måten. Jeg vil si at det er fullt mulig å fordele midlene slik at grunnforskningen kommer ut minst like godt som i dag. Det slår også komiteens flertall fast. Stortinget har tidligere vedtatt en opptrappingsplan for forskningen som innebærer en langt sterkere økning enn de ekstra pengene som nå kommer fra Forskningsfondet. Så gjennom en fornuftig fordeling av økningen kan grunnforskningen styrkes på en slik måte at man faktisk får en større andel av forskningsmidlene i framtida, dersom det er politisk ønskelig. Vi skal innfase endringer av tippenøkkelen over tre år. Når den er fullt ut innfaset, betyr det 430 mill. kr ekstra til idrett og 430 mill. kr ekstra til kultur. Idrettspengene skal hovedsakelig gå til anleggsinvesteringer. Det betyr en nærmest dobling av anleggsutbygginger hvert eneste år. Og det trengs. Vi hører, særlig i byområdene, ganske rystende historier om hvordan idrettslag knapt får tid i hallene. Enkelte får kanskje én time i uka, og det sier seg selv at man rett og slett ikke kan drive lagidrett med én times treningstid i uka. Særlig i hovedstaden har det vært en svært stor mangel på idrettsanlegg, og det trengs at man gjør et kjempeløft. Disse pengene betyr at enkelte fylker får 20–30 mill. kr ekstra hvert eneste år til bygging av anlegg. Pengene skal i sin helhet gå til nærmiljøanlegg for barn og unge – haller, svømmebasseng, fotballbinger osv., som gjør at barn og unge lett får tilgang til idrettsplasser og lett kan få drive sine idrettsaktiviteter. I tillegg skal en del av pengene gå ut til lagene og særforbundene, slik at man kan bruke noen kroner på trenerlønninger og på drift, slik at alle de hverdagsheltene som driver det frivillige Idretts-Norge, kan bruke litt mindre tid på dugnadsarbeid, litt mindre tid på lotteri og tombola og litt mer tid på det som er det viktigste, nemlig idrettsaktiviteten for barn og unge. Det gjøres et kjempeløft i Norge gjennom det frivillige arbeidet. Hvis det er noe som kan ta livet av det og kvele det arbeidet, er det det at man må bruke minst like mye tid på pengeinnsamling som på aktivitetene i seg selv. Derfor vil dette bidraget ikke bare være et bidrag til driften av klubbene, men det vil også være et bidrag til å opprettholde den enorme frivillige innsatsen som vi er helt avhengig av også i årene framover. I tillegg vil friluftslivet få en del av disse anleggsmidlene – 7 pst. skal gå til friluftsanlegg. Det betyr at vi kan få flere merkede løyper, og vi kan få flere andre muligheter til å utøve friluftsliv. Som tidligere utdanningsminister er jeg spesielt glad for at den kulturelle skolesekken får et så stort løft. Kulturmidlene skal fordeles med 170 mill. kr til den kulturelle skolesekken, 130 mill. kr til Frifond-ordningen, og 130 mill. kr til bibliotek, infrastruktur, kulturbygg osv. I statsbudsjettet for 2002 var det foreslått 18 mill. kr til den kulturelle skolesekken. Det ble kuttet av den nåværende Regjeringen til 12 mill. kr. Dette innebærer en økning til 170 mill. kr. Det er en revolusjon for den kulturelle skolesekken. Det betyr at barn og unge over hele landet kan nyte godt av kultur – besøke kunstgalleri, besøke teater og orkester, utøve kulturaktiviteter selv, invitere forfattere, skuespillere og musikere inn i klasserommet, rett og slett bli kjent med alle de ulike kunstformene vi har både ved å oppleve og å utøve disse. Samtidig legger vi til grunn at dette vil komme hele kulturlivet til gode. Ved at skolene, kommunene eller andre kjøper kulturelle tjenester fra ulike aktører, vil hele bredden av kulturlivet nyte godt av disse pengene. Derfor er det ikke riktig, som det har vært sagt, at det bare kommer en del av kulturlivet til gode. Jeg registrerer at enkelte bekymrer seg over at dette skal gå ut over det øvrige kulturbudsjettet. Det kan jeg rett og slett ikke forstå, fordi det skal gå like mye penger fra tippemidlene inn på budsjettet som før. Det er bare hvis Regjeringen har et bevisst ønske om å nedprioritere kulturbudsjettet til fordel for andre deler av budsjettet, at det vil bli resultatet. Det finnes ingen sammenheng mellom det vi nå gjør på tippenøkkelen, og det øvrige kulturbudsjettet fordi pengestrømmen vil være uforandret. Så kan man si at dette spiser opp en del av handlingsregelens handlingsrom i statsbudsjettet i årene framover. Nå er det ikke lenge siden vi på Høyres landsmøte hørte finansminister Per-Kristian Foss ramse opp hvordan skattelettene nå skulle tilflyte det norske samfunnet gjennom heving av innslagspunktet for toppskatt, gjennom økning av bunnfradraget, gjennom fjerning av boligskatten, ja 30 milliarder kr er lovet i skattelette i de kommende årene. Det vi nå gjør på tippenøkkelen, til fordel for idrett og kultur og til fordel for barn og unge, utgjør 280 mill. kr, altså mindre enn en tiendedel av det som er lovet i skattelette i denne perioden. Så hvis kulturministeren får problemer med å innpasse dette i handlingsregelen, kunne det være en idé å ta én runde til i forhold til alle de skattelettelsene Regjeringen har lovet. Det er i alle fall ingen tvil om at det er rom innenfor statsbudsjettet til denne økningen. Det er merkelig at når det er snakk om alle de skattelettelsene som Regjeringen har lovet, er det ikke uansvarlig. Det er ikke uansvarlig når finansministeren ramser opp det ene etter det andre fra talerstolen på Høyres landsmøte, men når det er snakk om noen få titalls millioner til barn og unge og til idrett og kultur, er det straks uansvarlig, da er det straks svært problematisk i forhold til både budsjettbalanse og handlingsregel. Det frivillige Norge, idrett og kultur, har i ord vært Kristelig Folkepartis hjertesaker i mange år. Det er nå et flertall som viser noe i handling, og det er til syvende og sist det som teller.
Det blir replikkordskifte.
Grunnlaget for den sak Odelstinget behandler, er et Dokument nr. 8-forslag fra Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet foreslo på inneværende års statsbudsjett å redusere kulturbevilgningene med 1,2 milliarder kr. I dette Dokument nr. 8-forslag, som kommer et par måneder senere, foreslår man å øke kulturbevilgningene med ca. 450 mill. kr – da over noen år. Det er i og for seg ikke overraskende at Fremskrittspartiet ter seg på det viset. Det som er mer overraskende, er at Arbeiderpartiet, umiddelbart etter at man har lagt fra seg regjeringsansvaret og umiddelbart etter at Trond Giske har gått av som forskningsminister – han nevnte i sitt innlegg bare at han har vært utdanningsminister, og det skjønner jeg godt når man ser på denne sak – kaster seg på et så syltynt grunnlag som dette Dokument nr. 8-forslag er, hvor det ikke foreligger noe som helst tilløp til utredning av de langsiktige budsjettmessige konsekvenser, og hvor de partiene som utgjør et flertall i komiteen, ikke har noen felles inndekning for den nettoøkning av utgiftssiden i statsbudsjettet som blir konsekvensen av forslaget. Jeg kan ikke skjønne at det partiet som selv satt med regjeringsansvar for kort tid siden, og som fant det nødvendig å igangsette en omfattende utredning av hele politikken når det gjelder lotteriinntekter og anvendelsen av dem for fremtiden, har fått det så travelt at man er nødt til å kaste seg på et så dårlig begrunnet forslag fra et parti som man i kulturpolitikken nesten alltid er uenig med. Hvis ikke Arbeiderpartiet hadde vært villig til å begynne med denne form for politisk mekking, så hadde åpenbart heller ikke SV kunnet tenke seg muligheten av å gå inn for slike fremtidige disposisjoner som dette. Jeg tror ingen andre enn de som selv driver med denne hopp og sprett-politikk, kan bli imponert over hoppene og sprettene.
Den reglementsmessige tiden for formiddagsmøtet er over. Presidenten vil foreslå at vi fullfører det allerede pågående replikkordskiftet før formiddagens møte heves, og anser det som vedtatt.
Jeg tror jeg som tidligere forskningsminister kan stå med svært hevet hode. I min tid som forskningsminister økte Forskningsfondet fra 3 milliarder kr til 11 milliarder kr. Stortinget hadde satt som mål at fondet skulle være på mellom 10 og 15 milliarder kr innen år 2005. Vi nådde målet i 2001. I forslag til statsbudsjett for 2002 foreslo vi historiens største forskningsøkning på 1,7 milliarder kr. Riktignok kuttet Inge Lønnings parti og regjering forskningsbudsjettet med 200 mill. kr da de overtok. Så jeg har litt forståelse for at Inge Lønning er litt bekymret for hva Regjeringen kommer til å gjøre med forskningsbudsjettet i årene framover. Men da må det jo være betryggende at det nå er et flertall i Odelstinget, og også i Stortinget, for å øke Forskningsfondet med nye 14 milliarder kr, så forskningen sikres en stabil inntekt og ikke er avhengig av Lotto-inntekter. Det er 17 år siden første gangen Arbeiderpartiet, Fremskrittspartiet og SV stod sammen om å endre på tippenøkkelen. Det at vi nå gjør det igjen, kan dermed ikke komme som et stort sjokk. Det som har vært avgjørende for Arbeiderpartiet, er at forskningsmidlene har vært sikret. Og når vi i tillegg har klart å få flertall for at disse kulturmidlene som nå kommer hele kulturlivet til gode, ikke skal gå på bekostning av tilsvarende områder på kulturbudsjettet, er det veldig betryggende. Men selvsagt er det slik at kulturministeren må kjempe den samme kampen for å sørge for at kulturbudsjettet vinner fram i forhold til andre prioriteringer på statsbudsjettet, bl.a. til store skatteletter. Men det er som sagt et veldig paradoks at når vi snakker om 280 mill. kr til neste år til idrett og til kultur for barn og unge, da slår man på stortromma og sier at her har man ikke inndekning. Men når Høyre gang på gang tidligere år har gått inn for fjerning av skatt på arbeidende kapital, har foreslått 3 milliarder kr mer pr. år til forsvarsbudsjettet osv., da har det aldri vært snakk om inndekning. Men så har da Høyre heller ikke klart å holde sine løfter.
Representanten Giske sa at det vedtaket vi gjør i dag, innebærer et av de største løft for idrett og for kultur blant barn og unge som har vært foretatt. Det er veldig positivt, det synes også Kristelig Folkeparti. Det jeg har lyst til å utfordre saksordføreren og representanten Trond Giske, på, er to ting. Det ene ble også berørt av representanten Inge Lønning og går på dette med at en så å si hodestups vedtar et forslag uten forutgående utredning og gjennomgang, og dette til tross for at Arbeiderpartiets egen regjering satte i gang et omfattende utredningsarbeid av spill- og lotteriområdet nettopp for å få lagt til rette mulighetene for å foreta slike vurderinger. Dette hopper man over. Jeg har lyst til å spørre representanten Giske om dette er i tråd med det man kan kalle forsvarlig saksbehandling? Det andre spørsmålet går på hva disse midlene på kulturområdet skal brukes til. Jeg synes det kunne vært greit å få klarlagt hva Arbeiderpartiet mener når de f.eks. snakker om at dette skal gå til en styrking av og «investeringer i lokale/regionale kulturelle møteplasser», som det står i innstillingen. Komiteen har nettopp lagt bak seg et besøk i Moss. Og for å ta et eksempel: Der besøkte vi et bibliotek som var under utbygging, et flott lokale som kan bli til veldig nytte for Moss" befolkning som en lokal møteplass for kultur, og vi var også på besøk i Galleri F 15, som vi ved selvsyn kunne se trengte tilførsel av betydelige investeringsmidler. Nå vil jeg spørre Trond Giske: Vil investeringer i slike møteplasser falle innenfor det som Arbeiderpartiet anser for å være en del av det vedtak som gjøres i Odelstinget i dag?
Flertallet skriver i innstillingen hvordan de økte kulturmidlene skal fordeles, men vi sier også at her må departementet komme tilbake med forslag til organisering av disse ulike fordelingsordningene. Vi har bevisst ikke gått inn i en detaljert beskrivelse, fordi vi ønsker at departementet skal utrede det på en skikkelig måte. Når det gjelder Frifond, har vi allerede en ordning, så jeg går ut fra at det er uproblematisk. Og når det gjelder den kulturelle skolesekken, er det her snakk om et helt annet beløp enn det vi hittil har snakket om. De 12 mill. kr som i dag brukes til den kulturelle skolesekken, går delvis til tilskudd til ulike tiltak, men først og fremst til å utvikle ordningen. 12 mill. kr kan jo aldri bære den kulturelle skolesekken. 170 mill. kr derimot kan virkelig bære den kulturelle skolesekken. Hvordan departementet vil foreslå å fordele de pengene, får departementet utrede. Men jeg ser ikke bort fra at en mulig løsning kunne være at disse pengene øremerkes til kommunene og til skolene, slik at man kan få en pengesum pr. skoleelevantall i kommunene til bruk på den type aktiviteter. Det kan dreie seg om alt fra busspenger til det å besøke et galleri, eller til betaling for ulike formidlingsordninger av ulike kunstnere. Men det får vi ta når departementet kommer tilbake med det. Når det gjelder ordninger med hensyn til bygg, har vi på statsbudsjettet en post som går til bygg. Det vil vi også overlate til departementet å komme tilbake til. Men jeg ser ikke bort fra at det vi så på i Moss, kan være et tiltak som kan få støtte fra en slik ordning. Men igjen: Det får vi komme tilbake til når departementet har kikket nærmere på det. Det som er vesentlig, er at dette ikke skal gå på bekostning av de ordningene som vi allerede har på kulturbudsjettet, det skal komme i tillegg, sånn at det blir en reell styrking, tilsvarende den økte overføringen. Så spør representanten Lånke om hvorfor vi vil foreta en slik endring nå. Dette dreier seg jo om en lovsak. Det dreier seg om en endring i tippenøkkelen, som er regulert i lovs form, og dermed er det en sak som ikke nødvendigvis hører inn under statsbudsjettet.
Flere har ikke bedt om ordet til replikk. Formiddagens møte heves nå, og nytt møte settes igjen kl. 18.