Zahvaljujem se predsjedniče, poštovana zastupnice, zastupnici. Želim kratko u nekoliko crtica reći nešto o ovom prijedlogu Industrijske strategije Republike Hrvatske od 2014. do 2020. godine. Dakle, ono što je osnovni motiv bio da je to ustvari predstavlja neki oblik državne intervencije ili državne politike usmjerene ka unaprjeđenju poslovnog okruženja i prema onim područjima ili sektorima ili tehnologijama od kojih se očekuje veći doprinos i gospodarskom rastu i zapošljavanju. Željeli smo kroz analizu stanja hrvatske industrije utvrditi osnovne probleme hrvatske industrije, dati prijedlog za unaprjeđenje poslovnog okruženja kako bi se stvorili bolji uvjeti i poslovanje za sve aktere unutar industrije i identificirati one industrijske djelatnosti koje imaju najveću perspektivu daljeg rasta i razvoja te posebnom skupinom mjera dodatno olakšati i potaknuti njihov dalji rast. U sklopu izrade Industrijske strategije napravili smo cijeli niz analiza, mislim da su tisuće stranica u igri, od makroekonomskog okruženja, prirodnih ljudskih resursa, kvantitativnih i kvalitativnih analiza, i sad ono ključno fokus je bio prerađivačka i građevinarstvo, informacije i komunikacije. Nadalje, analizirali smo i strateški dokument EU te na kraju definirali model za vrednovanje i grupiranje ključnih industrijskih pod djelatnosti. Naravno da smo morali paralelno se uvijek povezivati sa ključnim dokumentima EU. Analizirane su i identificirane ključne odrednice industrijskog rasta a sistematiziranjem tih rezultata može se zaključiti kako su te odrednice produktivnost rada, investicija u fiksni kapital, udio visokoobrazovane radne snage, ulaganje u istraživanje i razvoj i izvoz. Temeljem svih navedenih analiza u strategiji prema kriterijima profitabilnosti, izlazne orijentacije, veličine djelatnosti identificirane su ključne industrijske djelatnosti koje imaju najveću sposobnost rasta, zapošljavanja i razvoja. Ja ću ih taksativno ovdje nabrojati: proizvodnja osnovnih farmaceutskih proizvoda i pripravaka, proizvodnja računala te računskih i optičkih proizvoda, proizvodnja gotovih metalnih proizvoda, računalno programiranje, savjetovanje i povezane djelatnosti tzv. ACT, proizvodnja elektroničke opreme, strojeva, uređaja, proizvodnja prehrambenih proizvoda i proizvodnja namještaja. Prepoznali smo i tu važnu ulogu proizvodnje prehrambenih proizvoda, znači prehrambene industrije, prerađivačke industrije te namještaja. U hrvatskom gospodarstvu kao strateških, premda prema kriterijima vrednovanja ne ulaze u cjelini sa svojim djelatnostima u skupinu tzv. nazvanih pokretača. Također smo ostavili sve mogućnosti da se nakon što se godišnjom revizijom utvrdi da su se ostvarili rezultati za prelazak kroz skupinu pokretača i sa tim industrijama dodjeli status pokretača te na njih primjene sve vertikalne mjere identificirane Industrijskom strategijom. Samo malo pojašnjenje oko toga, 80% predloženih mjera su horizontalne, znači idu na sve industrije a smo 20% su one vertikalne koje će se koncentrirati isključivo na skupini tzv. pokretača ovih ključnih potencijala razvoja. Kao glavne strateške ciljeve Industrijske strategije definirali smo repozicioniranje identificiranih strateških djelatnosti na globalnom lancu vrijednost. Znači ključni ciljevi rast obujma industrijske proizvodnje po prosječnoj godišnjoj stopi od 2, 85%. Napravili smo tri scenarija, vama prikazali sva tri, odabrali onaj realni srednji da ne idemo u pesimizam a niti ni u pretjerani optimizam. Podsjetit ću vas u prvih sedam mjeseci ove godine iako je prema ovoj industrijskoj strategiji planirani rast industrijske proizvodnje bio u 2014. 1% i 2015. 1%. Mi u ovih prvih sedam mjeseci ove godine imamo 2% rasta, znači da smo u onim planovima kako smo i realno procijenili rast … [[Govornik se ne razumije.]] Industrijske proizvodnje. Rast broja novozaposlenih, u slučaju toga rasta vraćamo se otprilike 2020. godine na obujam iz 2008. godine, … onako … rečeno na tim razinama. Ako dobar dio tog rasta bude baziran na ovim djelatnostima kako je procijenjeno matematičkim modelom, znači … drugom procjenom, očekujemo 86 tisuća novozaposlenih u industriji do 2020. godine, to su radna mjesta koja smo izgubili u industriji svih prethodnih godina, počelo od '08., '09., '10., itd., itd. pa i do 2013. godine. Naravno da je uvjet da se minimalno u tih 86 tisuća novozaposlenih treba biti 30, udio visoko obrazovanih je 30%. Rast produktivnosti radne snage za gotovo 70% jer imamo prilično problema sa produktivnostima u niz industrijskih grana, ali ne u ovim koje su pokretači i koje su identificirane kao strateške. I naravno povećanje izvoza u tom razdoblju za 30%. U ovoj godini isto imamo već rast u okviru predviđenih brojeva u ovoj strategiji i promjena naravno strukture izvoza u korist izvoza proizvoda visoke dodane vrijednosti. 4 su ključna područja djelovanja kojim strategija se definira. Definira dolazak do ciljeva, a to je stvaranje stabilnog investicijskog okruženja, poticanje strateške suradnje industrije i obrazovnog sustava, restrukturiranje javne uprave i administracije te razvoj tržišta kapitala. Za svakog od tih … područja definirano je i niz konkretnih mjera za realizaciju postavljenih ciljeva, kao i prijedlozi za stvaranje pretpostavki za implementaciju kako bi se planirani ciljevi i ostvarili. Imam još tu puno toga suhoparnog možda teksta, ali ja ću se koncentrirati još na 3 ključne poruke. Prva je, mi smo vodili javnu raspravu, otvorili smo javnu i stručnu raspravu koja je trajala 2 mjeseca. Obišli smo sve županije u Hrvatskoj u suradnji sa … i …. Bilo je prisutno ukupno oko 2 tisuće ljudi koji su sudjelovali u javnoj i stručnoj raspravi na tim skupovima, od toga barem 90% gospodarstvenika. Predlagali su, razgovarali smo s njima, vrlo afirmativni njihov je bio pristup pa i proaktivni na način da su željeli pomoći u izradi konačnog dokumenta. Nakon ta 2 mjeseca obilaska svih županija, cijela logistika okupljanja tih ljudi s njihovim prijedlozima koji su dijelom ušli u tekst, dijelom se obrazložili, razgovarali smo sa diplomatskim zborom, sa kolegama iz austrijskih komora, prezentirali iz njemačkih. Ja sam osobno npr. bio na nekim sastancima, recimo kolege iz … su bili kod nas pa su tražili industrijsku strategiju, ja sam rekao da je sada još u fazi procedure Vlade i Sabora, ali bez industrijske strategije oni nemaju strateških promišljanja u nastupu bilo koje regije jer hoće vidjeti kojim mjerama i koji je fokus bilo koje od države, tako da su isto podržali donošenje i vrlo jasno rekli, šteta što nismo to učinili godinama prije. Svima je bio jedan zaključak, o svim ovim, diplomatskih zbora, gospodarskih komora, …, gospodarstvenika, gotovo 2 tisuće je bilo zainteresirano doći, nekoliko sati s nama razgovarati o industrijskoj strategiji, znači da imaju motiv o tome vrlo otvoreno razgovarati. Svima je bio sličan zaključak, a to je da konačno postoji jedan dokument koji govori u kojem smjeru hrvatska industrija treba ići, izradila se analiza gdje jesmo danas … rekli istinu kakva je i koja je podložna naravno, nakon … donošenja bilo kakvih novih mjera, novih sektora koji će se možda pokazati da u nekim sljedećim godinama su s obzirom na regionalna, europska ili globalna kretanja nešto drugo treba biti pod posebnom pažnjom ili nešto od postojećih, više neće biti u tom stupnju potencijalnog rasta. Vas molim poštovani zastupnici da obratite pažnju na mjere, mislim da mi savršene mjere koje želimo … u industrijskog strategiji možemo napraviti jedino ako svi zajedno, kažem i gospodarstvo i zakonodavna vlast i izvršna vlast porazgovaraju o tome, kaže svoje. Mi smo imali priliku dobiti vaše prijedloge i oko mjera i oko cijele industrijske strategije i tijekom javne rasprave, ali vjerujem da ima još prostora za mjere koje mogu poticati rast industrije i koje mogu se donijeti kako bi, bez obzira koja Vlada u kojem trenutku bila i bez obzira koji ministar je koje ministarstvo kada vodio, mjere koje se donose kao strateški dokument u sljedećih 7 godina se odnose na zaposlene ljude u industriji, … koji očekuju da će realizacija te strategije donijeti 86 tisuća novozaposlenih i ako imate bilo koji, u raspravi ovoj, prijedlog, imali ste priliku kroz javnu raspravu, ali ako imate bilo koji prijedlog mjera koji bi mogli pomoći razvoju industrije, mi smo otvoreni za sve prijedloge. Eto, industrijska strategija je cilj, potvrditi snažnu odlučnost i Vlade i ministarstva u namjeri koncentracije na prerađivačku industriju … mislim, svi o njoj smo znali puno govoriti i hvaliti je i reći kako je bitna, ali nikada nismo imali strateški dokument koji bi točno definirao smjer upravo toj prerađivačkoj industriji. Evo, toliko uvodno. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo prijavljene replike. Poštovani zastupnik, Dragutin Lesar, replika.
Gospodine ministre rekli ste da je jedan od ciljeva ove strategije, što se tiče zaposlenosti ili radnih mjesta, dođemo do nivoa 2008. Od 2008.do danas u industriji je izgubljeno 160 tisuća radnih mjesta, a ova strategija do 2020.predviđa citiram "86 tisuća novozaposlenih". Između novozaposlenih i novih radnih mjesta je velika razlika. Dakle nije točna vaša tvrdnja da bi ova strategija trebala dovesti po broju zaposlenih ili nadoknađivanju izgubljenih radnih mjesta na nivou 2008., upola manje, upola manje. I drugo, rekli ste ovo je oblik državne intervencije u gospodarstvo industriju zapravo. Vaš kolega francuski ministar gospodarstva rekao je Europi treba novi europski new deal, a da bi on bio efikasan brat bratu 300 milijardi eura. U vašoj strategiji piše ovo je citat "Realizacija Industrijske strategije ne podrazumijeva znatna izdvajanja proračunskih sredstava za njezinu provedbu", dakle oslanjate se na kapital čiji, pretpostavljam banaka, a banaka ovdje nigdje nema. Ovo nije strategije, ovo nije na hrvatski new deal, ovo je otprilike popis državnih želja koje bi netko drugi trebao napraviti.
Odgovor na repliku poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Hvala vam lijepo predsjedniče. Oko brojeva ako se možete samo malo bolje koncentrirati gubitak 160 radnih mjesta je u kompletnoj industriji. Ovo je prerađivačka industrija, to je dio ukupne industrije. To znači unutra nije energetika, rudarstvo, po NKD-u znači to su ta pravila Europske komisije i EUROSTAT-a. nije to Vrdoljak izmislio niti si može dozvoliti pa samo malo obratite pažnju na to. Ali ne možete ni vezati, ja sam pričao da trebamo doći na industrijsku proizvodnju prerađivačku 2020.-2008.sa većom produktivnosti ćemo imati manji broj zaposlenih u onim sektorima u kojima smo nekada na istom nivou proizvodnje imali veći broj zaposlenih. Dići ćemo si konkurentnost, imat ćemo veću produktivnost i apsolutni brojevi u broju zaposlenosti se ne mogu preslikati iz 2008.godine. Postoji matematički model koji je ovdje primijenjen i zato su nekad brojevi malo izgledaju i pre precizni … da bi se potvrdio korištenje modela koji predviđa rast produktivnosti, konkurentnosti, rast prerađivačke industrije i na tom modelu se onda dobije taj broj, a ne da se vraćamo na 2008., a nije ni obuhvaćeno sve ovo što ste sada iznijeli jer jednostavno to nije strategijom obuhvaćeno. Što se tiče izvora financiranja realizacije strategije, to imate u mjerama i to što vi govorite to je svima nama problem. Ne treba biti posebno veliki znanstvenik u Hrvatskoj da kažemo da mi nemamo kapitala koji može sa konkurentnom cijenom pomoći našoj industriji i Vlada sigurno mora naći modele sa novim ekviti fondovima, evo sada smo ja i kolega Radoš baš razgovarali kako ćemo naći modele, a to su kroz mjere, zato sam i rekao da su mjere vrlo bitne i koncentracija bi trebala biti u ovoj raspravi, kako isfinancirati realizaciju strategije. Hvala.
Hvala lijepa ministre. Nova replika poštovana zastupnica Martina Dalić.
Hvala lijepo. Gospodine ministre strategije su ovih dana popularne u različitim sektorima, međutim mene iskreno zanimaju mjere koje ste vi već nekoliko puta podcrtali kako će se to što god da ste ciljali ostvariti. A ovaj popis mjera je zabrinjavajući. Kaže prva, "Donijeti pravni propis koji će osigurati stabilnost poslovnog okruženja". A šta ćete to donijet? Zakon kojim će se zabraniti donošenje novih zakona. Predviđate olakšice za ulaganje u transfer i tehnologiju, bez poreza na dobit 10 godina. Pa mi imamo Zakon o poticanju investicija u kojem imamo detaljno razrađen sustav poticaja za sve za raznorazne oblike koje ovdje spominjete, međutim problem je što poduzetnici vrlo teško dolaze u poziciju da realiziraju ove poticaje. Spominjete doprinose i oslobađanje od doprinosa za zapošljavanje. I to imamo u Zakonu o poticanju zapošljavanja. Ove mjere koje predlažete u glavi 1 u najvećoj mjeri imamo. A što znači to da će se posebno oporezivati plaće ostvarene radom u inozemstvu? Pa nas zanimaju plaće i radna mjesta koja će se ostvariti ovdje da bi se izvozilo, a ne osobe koje rade u inozemstvu i poseban sustav oporezivanja inozemnih dohodaka. A onda dolazi glava 3, a to je povećanje efikasnosti javne uprave. Ministre, tko vam je ovo pisao mora vam vratiti novac zato jel postoji i Vlada je predložila Strategiju razvoja javne uprave koja nekorenspondira sa vašim rokovima. Vi govorite o sustavu ocjenjivanja, reorganizacije rada prvi kvartal 2015. Ministarstvo uprav drugi kvartal 2017. Dakle predlažem vam ministre da možda obratite pozornost na nezavisne prijedloge koji rješavaju vaš problem. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Nisam primijetio u čemu je bila replika na moj uvodni nastup ali ću kratko pokušati glavu po glavu odgovarati ovdje. Dakle 2015.godine u prvom kvartalu ja mogu kroz Ministarstvo gospodarstva ponuditi pilot projekt, recimo jel možemo u prvom kvartalu možemo, … po svakom djelatniku. Da bi imao podlogu da to krenem prema Zakonu o državnim službenicima trebam usvojiti neke strateške dokumente i sa svojim kolegama i djelatnicima porazgovarati. Da li to možemo napraviti u prvom kvartalu u svim ministarstvima i u svim javnim tijelima, pa ljudi pa vi ste bili ministri pa svi manje-više većina koji tu sjedite pa znate kako bi to koliko će to trajati. Moj je prijedlog da se napravi pilot projekt, ja ću sebe dati i to je provedivo. Bez obzira što je … konačni cilj, ja mogu krenuti sa pilotom projektom prije i ako sam ambiciozan u tome da stanem na cilj možete vi reći da nisam usklađen da mi je lakše čekati '17.-tu godinu. Što se tiče ostalih mjera koje ste nabrojali u glavi 1, hvala vam što ste podsjetili to, Ministarstvo gospodarstva je donijelo Zakon o poticanju investicija i o ulaganju i ako itko zna bolje taj zakon jer ga provodimo, jer smo ga donijeli, provodimo ga na račun tog zakona su se otvorila mnoga nova radna mjesta koja su se na žalost nekim povijesnim vladama gubila. I naravno da ćemo te mjere koje se nalaze u tom zakonu ovdje staviti, da ne bi nekome sutra palo na pamet da ih mijenja. Ovo su mjere do 2020. godine. Doći će neke zločeste Vlade, doći će neke Vlade koje su povijesno se pojavljivali u hrvatskoj povijesti koje su odradile takav posao da su doveli do pada od šest, sedam i ne znam ni ja posto. Tako da, nemojte se hvatati za tekst u jednoj rečenici koji se poziva na mjere koje su danas implementirane. Naravno da su implementirane, a na vama je da pokušate jednom vi predložiti mjeru kao što sam rekao uvodno. Predložite mi mjeru. Nisam čuo od vas niti jednu mjeru, nego zamjerku da je napisana mjera koju je ova Vlada, ovo ministarstvo uvelo i [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa ministre.]] da imamo ambiciozan plan za 2015. sa pilot projektom. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Pa gospodine ministre vrlo je neuobičajeno da povijesni dokumenat kao što ga vi nazive u svom uvodnom ekspozeu obrazlažete sa 10 minuta. No, ovaj zanatski da tako kažem uradak koji uopće ne apostrofira stanje u kojem se Hrvatska nalazi. Druga stvar, te zločeste Vlade ako se ne varam od 2004. do 2008. su imale prosječan gospodarski rast od 4%. I druga stvar, osnovni problem ovog dokumenta je što niste povukli jasnu crtu nakon 2008. Jer 2008. ste imali i veliki broj zaposlenih i malu nezaposlenost i uravnotežen proračun. I onda se dogodila gospodarska kriza u cijelom svijetu i ona je u Hrvatskoj napravila to što je napravila u industrijskoj proizvodnji. Međutim, ono što je ključno u ovoj strategiji bilo je i okvira za gospodarski razvoj, nisu bile strategije itd. pa su predviđale nešto. Nemojte se hvaliti sa instrumentima koji su uvedeni prije 12 ili 13 godina, jer oslobađanja od poreza na dobit je olakšica koja je stara. Pogledajte si malo, ne trebate čitati papire, ja ću vam reći. Preko 75 milijuna ulaganja i preko 60 zaposlenih, 10 godina se ne plaća porez na dobit. Novo zaposleni, dakle ako zaposlite novog djelatnika ne plaćate zdravstveni doprinos itd. To su mjere koje su dovele do onoga što smo imali 2008. godine. Dakle i nemojte obranaški se postavljati na svaku kritiku. Ali ponavljam vam, na žalost ova Strategija ne akceptira stanje u kojem se Hrvatska nalazi, a to je ključno ako nešto proizvodite kojem ćete to tržištu prodati.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Dakle, ja opet nisam vidio di je bila replika na moje izlaganje, zato što ja u ni jednom trenutku u izlaganju nisam rekao da je to … … [[Upadica Šeks, ne čuje se.]] Jel' mogu samo, znači ako može malo pristojnosti. Dakle, ja u ni jednom trenutku, poslušajte snimku nisam rekao da je to povijesni dokument, kolega Šuker. Dakle, ja ni jednog trenutka nisam rekao da je to povijesni dokument. Dakle, malo samo više koncentracije i ako može prijedlog za neke mjere i ako može. Ja ne mislim braniti, pa zato sam rekao ljudi pomozite, pa dajte prijedloge. Pa imali smo mjeseci javne rasprave, bili smo kod vaših kolega u svim institucijama. Zvali smo saborske klubove, pa dajte nam prijedloge. Pa di su nam, zašto nam ne kažete koje mjere, inače ima jedna izmjena malo tih mjera da nemamo ograničenje investicije kod oslobađanja poreza na dobit. To je ta promjena mala, ali tako nebitno. Može netko sutra doći i ukinuti to. Mi smo skinuli limit koji je bio postavljen na to, to je razlika što ste vi rekli da je to mjera od. Nije isto, malo je drugačija, nema limita. Znači na sve, nema limit koji je bio postavljen. Znači, samo malo više koncentracije. Nije povijesni dokument koji nisam rekao. Neke mjere su ponovljene zato da se ne ukidaju, neke nove predložene. I ako imate sadržaj koji treba biti unutra, koji će pomoći industriji a ne osobnoj politici ja sam ga spreman sutra stavit unutra, samo da vas čujem od vas. Hvala.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Đuro Popijač, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre, ne znam da li ste rekli povijesni ili ne, ali ste rekli da je zapravo ovaj dokument strategija koji je Hrvatska dugo čekala. Pa evo ja ću vam zaista pokušati pomoći i reći vam da od ovoga što ste, što vi mislite da je strategija da to iskoristite i da vratite to onim autorima koji su to pokušali nazvati strategijom i da iskoriste ovaj set kvalitetnih podataka i da konačno i naprave strategiju. Dakle, od 380 strana ili koliko ih ima, 80% ovog dokumenta u biti prepričava analitičke i statističke podatke od raznih institucija i to na različite načine Državnog zavoda za statistiku, Hrvatske narodne banke, FINA-e, koga sve ne. Dakle, to je koristan dokument, ali taj dokument se ne može zvati strategijom. Ako je, jer i sama ta analiza i sve ono što je ovdje napisano i sami autori se od toga ograđuju jer su rekli u jednoj rečenici da oni zapravo su eto to uzeli ali ne garantiraju točnost tih podataka, pa bože moj ne možemo ni staviti ruku u vatru da sve ono što se iz toga izvodi da je točno, a ima i netočnih podataka na kraju krajeva ako netko to pažljivo čita. I ako je rezultat svega toga nekoliko strana na kraju teksta strateški ciljevi hrvatske industrije u 2014. i 2012. to zaista ne može se zvati dokumentom koji može reći hrvatskom gospodarstvu, hrvatskoj industriji kud da se ide. I ako je rezultat svega toga da nam se kaže da treba stvarati stabilno investicijsko okruženje, da treba restrukturirati javnu upravu, razvoj tržišta kapitala, da treba povezivati školstvo i industriju. Pa zar je to trebalo čekati toliko. Pa to svi danas i što se kaže vrapci na grani pjevaju. To nije strategija i to nije ono što se moglo iskoristiti iz svih ovih podataka koje ovaj dokument sadrži.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Hvala predsjedniče. Evo kolega Šuker je prije vas rekao kako nismo utvrdili gdje smo, a sad vi govorite da je previše analitike. A mi smo se odlučili za neki volumen analitike, nekom od vas paše, nekom ne paše, ja dajem sebi i svojim kolegama diskrecijsko pravo da je nužna vrlo ozbiljna analitika stanja i da to treba biti u jednom takvom strateškom dokumentu. A kao što kažem, ponovit ću opet, mislim da koliko god trebate papira da bi rekli da je neki strateški dokument ja sam bio svjedok stotine, možda i nekoliko tisuća strateških dokumenata, puno papira bez egzaktnih provedenih mjera. Pa ako se možemo dogovoriti oko mjera trebat će nam 5 strana koje će realizirati ljudsku strategiju i zaposliti desetke tisuća ljudi ma tko vodio koju Vladu. Tako da ako je glavna zamjerka količina strana u analitici ili omjer analitike sa mjerama ja je mogu prihvatiti ali i dalje stajati iza ozbiljnosti ovog dokumenta. Hvala.
Poštovani zastupnik Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre kazali ste izrada ove strategije je državna intervencija na postojeće stanje. Strategija se odnosi na određivanje osnovnih, temeljnih, dugoročnih ciljeva. Strategija nije nikada bila niti će biti intervencija jer se ostvarenje dugoročnih ciljeva ne mogu odnositi na intervenciju i popraviti postojeće stanje. I ne znam kako može strategija popraviti stanje u 2014. godini a odnosi se i na 2014. godinu kad smo na izlazu iz te godine. Sa strategijama se dolazi na vlast, a ne odlazi s vlasti. Govorili ste o prerađivačkoj industriji. Naravno da je stanje neodrživo i da treba hitno reagirati. Ali strategija nije hitno reagiranje. Udio prerađivačke industrije u BDP-u je od 2000. do danas pao sa 14,8% na 11,8%. Znači, udio u BDP-u je pao 20% u osam godina, evo od 2000. do danas, u 14 godina. Treba intervenirati ali ne strategijom. Kako smanjiti troškove financiranja? To kao da nikoga ne interesira u Hrvatskoj. Već desetljećima troškovi financiranja svih aktivnosti pa i industrijske u Hrvatskoj su veći i udio u ukupnim troškovima je veći od 6 do 10% od svih drugih. Kako povećati kreditnu aktivnost? Kako trenutno financijsku disciplinu konačno uspostaviti u Hrvatskoj? Kako smanjiti troškove, pogotovo energetske? Zašto plaćati u industrijskoj proizvodnji nepotrebnu snagu energije? Zašto komunalnu naknadu nepotrebno plaćati za investicije koje se otvaraju? To su mjere koje mogu popraviti trenutno stanje. Strategija je dobra ali se trenutno stanje ne popravlja strategijom. Evo, to je moja osnovna zamjerka. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Pa ja se slažem s vama. Znači, ovo izlaganje je sigurno u smjeru konstruktivne rasprave koja kaže da strategija se treba izanalizirati i donijeti zbog nekih budućih vremena, ali da će popraviti 2014. ili bitno naopačke okrenuti 2015. treba niz godina. Kao što ste rekli desetljećima naša industrija kapital plaća više nego njihovi konkurencije u Europi. To je problem koji imamo desetljećima i moramo ga promijeniti zajedno, naći modele. Mi smo nešto predložili pa nadam se da ćemo sutra imati barem bliže cijenu kapitala kao njihove konkurencije posebno u Europi kao velikom tržištu a onda i na globalnom tržištu. Tako da s vašom raspravom se slažem. Trebamo sa ovim točkastim mjerama što prije krenuti i pokušavamo ići i popravljati sektor po sektor, ali mislim da je strateški dokument koji se treba donijeti kako bi znali pa u krajnjoj liniji novim investitorima bili oni strani ili domaći da znaju što mogu očekivati '16. i '17. Nije loše, a vidim da je tako išla i vaša rasprava. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Poštovana zastupnica Vesna Škare-Ožbolt, replika.
Poštovani gospodine ministre ja sam vas pažljivo slušala i moj dojam je, a slušala vas je i hrvatska javnost, ništa nije mogla iz ovog vašeg uvodnog izlaganja zaključiti. Ja mislim da je ova strategija s kojom praktički izlazite na kraju mandata odnosno pred kraj mandata izuzetno važan povijesni dokument gledajući stanje u državi. Nažalost, ova Vlada nije napravila cjelokupni razvoj strategije Hrvatske pa je onda ovo samo jedan element koji radimo dakle mozaik a nemamo cijelu priču. Međutim, vi ovdje u ovom izlaganju niste iznijeli nitijedan element ništa što bi trebalo predstavljati razvoj Industrijske strategije Hrvatske. Ja vas molim da se vratite za govornicu i da u bitnim elementima kažete što je to vaša vizija. Djelujete totalno nepripremljeno, ja vas molim da javnosti a i nama zastupnicima točno kažete čvrste elemente ove strategije. Jer u ovih 300 strana vidjeli smo napisanih praktički ponovljenih priča iz brojnih strategija koje smo imali u ovom Saboru. Evo ja vas umjesto komentara pozivam da se vratite i da kažete.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Ivan Vrdoljak.
Ok, ponovit ću. Rast obujma industrijske proizvodnje po prosječnoj dugogodišnjoj stopi od 2,80%, 86 tisuća novozaposlenih u industriji, rast produktivnosti radne snage za gotovo 70% i povećanje izvoza u tom razdoblju za 30% uz promjenu strukture tog istog izvoza. Jel to može biti jasnije? To su ciljevi. Mjere su navedene, analitika ima 80 strana. Da vas opterećujem sa cijelom analitikom kako smo došli do toga, kako je izgledala industrija povijesno, u kojoj fazi koja industrija je propadala i kako su kolege rekle gubili stotine tisuća radnih mjesta, pa mogu to učiniti. Ali ja ću ponoviti nama je cilj strategija, a vama je očito nejasna. Rast obujma proizvodnje pod 2,80% prosječno ima po svakoj godini 1%, 1% razrađeno unutra. Rast broja novo zaposlenosti u industriji, koja je tu navedena i analizirana, prema pravilima NKD-a, Eurostata itd. 86 tisuća. Moramo dići produktivnost rada u toj istoj industriji to nam je najveći uteg i moramo podići za 30% izvoz jer ne možemo bazirati rast industrije na domaćoj potrošnji jer je domaća potrošnja direktno vezana za aktivnost banaka u Hrvatskoj i ne možemo očekivati rast od 30, 40% potrošnje u slijedećih 7 godina ali možemo to nadoknaditi sa izvozom u onim strateškim industrijama koje su tu navedene, a to je farmacija, ACT, metaloprerađivačka, elektroindustrija i one koje to mogu postaviti su prehrambena i drvna industrija. Ja mislim da je to javnosti jasno. Ako žele vidjeti dokument one su u krajnjoj liniji bile u raspravi, ne vidim što je bilo nejasno u tom stavu. Hvala.
Hvala i vama ministre. Da li predstavnici radnih tijela, odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća? Nitko se ne javlja. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisnih zastupnika, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Strategija je nešto što govori o tome kako ćemo se ponašati u narednim godinama. I svaka strategija je uvijek nešto općenitija jel bitni su provedbeni akti. Prema tome, mislim da raspravljati o strategiji neovisno što je to krajem mandata ove Vlade je dobro. Zašto? Tada postoji dokument o kojem će netko novi nešto doradit, izmijenit ali barem ćemo znati u kojem smjeru se krećemo. U ime kluba govorit ću o nedostacima određenim u ovom strateškom dokumentu, ako još postoji mogućnost da se nešto intervenira, doda i promjeni. Samo podaci su vrijedni iz razloga što možemo jednostavno dobiti uvid u to gdje se nalazimo danas u prerađivačkoj industriji. Imaju veliki nedostatak, a taj veliki nedostatak je što u kvantitativnim analizama ne obuhvaćaju 2013. godinu, bitna godina. Zašto je bitna? Jer se stanje pogoršalo to je pod broj jedan, postali smo članovi EU to je pod broj dva i tri pokušane su provesti određene mjere pogotovo u sanaciji nelikvidnosti i zaduženjima. To su jednostavno toliko bitne stvari koje mijenjaju određenu poziciju kod svega ovoga. A dapače kad promatramo što su karakteristike te industrije pa vidimo da je ta industrija deinvestirana, da je sve otišlo u potrošnju, 80% našeg bruto društvenog proizvoda je potrošnja, 19% je jednostavno investicija, a ona pozitivna razlika uvoza i izvoza 1%, znači premali izvoz. I kad to promatramo da je itekako važna 2013. u tom dijelu. S druge strane, utvrđujemo da imamo sve manji broj zaposlenih osoba, da samo najniži u Europi po tome, s druge strane ocjenjujemo da je radno aktivno stanovništvo je niže. Što se ja ne bih složio. Zašto? Jel ako promatramo Zakone o mirovinskom sustavu vidimo da ćemo ići na 67 godina umirovljenje, pa je onda pitanje kako vratiti dio umirovljenika u proces pa bi ja jednostavno i one umirovljene uzeo u radno sposobne ako želimo jaču strategiju i jače mjere u tom djelu. Vraćati sve one koje smo rano umirovili zbog neuspješne industrije natrag u proces pa ćemo vidjet da ipak raspolažemo sa educiranom, kvalitetno još uvijek sposobnom radnom snagom. Znači to su stvari koje u tim analizama nisu dovoljno naglašene. Isto tako vidimo stravičan pad upravo zaposlenih u tim industrijama koji kad bi uzeli 2013. je još gori. Pa kad gledamo rudarstvo i sve ostalo 36% je pad, a u isto vrijeme vidimo da se hvalimo, imamo jake prirodne resurse, jake prirodne, stravičan pad. A da ne govorimo onda što je sa građevinarstvo a znamo što znači investicije još u infrastrukturu kad govorimo o željeznicama i lukama, i što znači u energetiku kad govorimo o nedostacima proizvodnje električne energije neovisno je li termoelektrana ili hidroelektrana. I sad bi još naglasio nedostatak ove strategije. Pa kad promatramo što su ciljevi vidimo rast od 2,8% godišnje prosječno, vidimo da je to dizanje 70% produktivnosti. Pa ocjenjujemo da su to možda nedovoljno snažni poticaji, nedovoljno snažni ciljevi da bi nas pomaknuli. I onda ja dolazimo da je možda najveća greška što su nama izrađivači strategije jednostavno odustali od bitnih djelatnosti koje su važne za prerađivačku industriju. Prema tome, ona zadnja tablica, znači ne govorim o podjelama koje su rezultat naše analize, nego o onoj zadnjoj tablici djelatnosti, poddjelatnosti, koji nisu uključeni u sustav rangiranja, a vezano za industrijsku politiku. To je ogroman nedostatak ove strategije i tu smatram da bi mi morali nešto učiniti. Zašto? Pa industrijska strategija je dio mjera Vlade, a upravo ove grane su najviše pokrivene mjerama Vlade i mogu biti pokrivene pa vas podsjećam da je to gradnja brodova, pa je to metalni strojevi i opreme, pa je to čeličane, pa je to pitanje duhanskih proizvoda i rafinerijskih derivata. Prema tome, znamo da su tu ogromni poticaji, ogromne aktivnosti, a s druge strane kada promatramo što se događa oko rafinerijskih derivata da ih samo uvozimo, tu je ono gdje se upravo mjerama može posebno nešto učiniti. I smatram da zbog toga što ovo nismo uključili u strategiju jer ona nije rangirana, onda su nam možda ciljeve koje smo postigli nedovoljni. Pa ja smatram da bi taj nedostatak jednostavno trebalo otkloniti uključujući i ove aktivnosti i djelatnosti da bi mogli imati možda jače naglašene ciljeve. I dapače, mislim da smo možda trebali slijediti ono što je Europa postavila svoje ciljeve. Koliko ćemo ukupno imati zaposlenih, recimo Europa veli do 2020., imat će 75% aktivnih zaposleno i ono što je, Europa je rekla da će voditi brigu o siromasima pa je rekla da će smanjivati broj ugroženih građana sa siromaštvo, to su ciljevi strategije. Mislim da bi i naši ciljevi bili jače naglašeni da smo ih probali tako naglasiti, ali onda smo morali ove djelatnosti uključiti. Kod samih analiza kako smo ovo razvrstavali, imam možda određene sugestije. Prije svega, proizvodnja hrane je bitna, ali da bi mogli dobro analizirati što je … i što treba učiniti, onda smo morali usporediti sa trgovinom. I vidimo da proizvodnju hrane u Hrvatskoj ugrožava trgovina, odnosi njoj najveći dio cijene koja je na polici, najveći dio. A ta trgovina nije samo domaća trgovina, nego su tu i uvozni lanci i ako hoćemo o hrani govoriti jer doma se stvara … za jači izvoz, onda mi moramo jednostavno pojačati ovdje analizu odnosa trgovine i proizvodnje hrane jer je to za taj sektor vrlo bitno. Isto to znači i nešto oko proizvodnje drva, prerada od drva, namještaja. Nedovoljno analiziran odnos sa Hrvatskim šumama. Rečeno je da je problem za tu industriju odnos sa Hrvatskim šumama, zašto nema ulaganja, nema dugoročnih ugovora o isporuci sirovine, nema ih, u Hrvatskoj to ne možete imati. Prema tome još jače, zašto izvozimo trupce, zašto izvozimo daske, da li bi tu trebalo zaustaviti jer to Europa zaustavlja, nema. To je resurs kojeg vidimo da imamo, ali ne ide u finalnu proizvodnju, ali taj problem nije dovoljno naglašen u analizama koje imamo oko tog dijela. Kako niste derivate nafte ni obrađivali, onda nema ni to potrebe govoriti, ali sami znamo da je neprihvatljivo da uvozimo derivate, a da u isto vrijeme imamo rafinerije koje su, budimo iskreni, pred zatvaranjem jer to nisu rafinerije, to su …. Znači, oni od nafte, više od 50% imaju teškog ostatka koji je daleko ispod cijene nafte. To su jednostavno možda stvari o kojima smo mogli nešto više reći i posebno kada govorimo kemikalijama. Mislim da je kod analize trebalo … za cijenu energetike. Mi imamo uništenu … koji je zatvoren, ali imamo i ogromne … u Petrokemiji Kutina. Zašto? Radi cijene plina. I mi u biti u ovim analizama nedovoljno smo analizirali cijene plina, ali vidim da sam se previše zadržao na analizama i gdje treba popraviti još da bi nam analize bile jače pa ja idem ipak na mjere koje na neki način želimo provesti da bi ojačali i ostvarili postavljene ciljeve. Kod mjera vezano za stvaranje stabilnog investicijskog okruženja niste naglasili odnose sa lokalnom samoupravom, snagu lokalne samouprave, prostorno planiranje. To je nešto što treba navesti u ovom dijelu, stabilno investicijsko okruženje ili obrnuto, da probamo vidjeti kako jednostavno probleme u tom dijelu smanjiti. Kod ovog dijela, s obzirom da se većinom mjere predviđaju u poreznom sustavu, što smatram da nije dobro jer najvažniji su resursi koje imamo i mi možemo koristiti te resurse, onda bi ovdje morali definirati politiku koncesija, politiku prodaje, politiku najma i stavljanja hrvatskih resursa u funkciju. Dakle, što na tim cijenama možemo postići da … veću efikasnost i veći izvoz jer očito ako to ne definiramo, imat ćemo opet prevelike koncesije, prevelike naknade, problem kako ćemo pitke vode, kako ćemo mineralne vode koncesionirati, kako ćemo koncesionirati i građevinski materijal. I smatram da ovdje treba daleko više riješiti lokanu samoupravu i treba riješiti pitanje upravljanja prirodnim resursima i …, a onda ćemo tu riješiti i odnos sa Hrvatskim šumama i politiku Hrvatske šume za dugoročno … i sve ostalo. Kada govorimo o znanosti, obrazovanju i vezi sa investitorima i ulagačima u prerađivačku industriju smatram da je dosta dobra razrađeno i ne bih se zadržao, ali kod restrukturiranja javne uprave evidentno je da nije samo mjerenje efikasnosti javne uprave nego da bi tu trebalo zaista imati niz mjera, a oni se nalaze u reformskom dokumentu Vlade koji je i dio dokumenata za EU. Ali ono što očito bježimo da vidimo najveći problem je ipak pravosuđe. Pravosuđe sa enormnim problemima koje pravosuđe ostvaruje pa je to razlog da imamo ogromnu nelikvidnost i nesigurnost ulagača. Prema tome ove mjere treba pojačati sa reformama u pravosuđu i vrlo jasnim definicijama što je to Zakon o financijskom poslovanju. Jer Zakon o financijskom poslovanju nije samo problem predstečajnih nagodbi nego i rokova plaćanja, a nema ulaganja dok ne riješimo taj problem ili to nije problem i tko će ga riješiti, pravosuđe ili uprava. To su stvari koje trebate ovdje vrlo jasno naglasiti. I razvoj tržišta i kapitala, sve ste prebacili na fondove rizičnog kapitala ja bih rekao privatna ekviti fondove. A što zaboravljamo? Zaboravljamo da imamo enormni kapital u mirovinskim fondovima. Imamo 60 milijardi kuna imobiliziranih u mirovinskim fondovima, to je novac građana Hrvatske. I ja smatram ako ste se već opredijelili da strategiju okrenete prema onim u prvoj i u drugoj grupi onda morate donijeti dokumente da je obvezno ulaganje u prvu i drugu grupu sa mirovinskim fondovima, a da rizik preuzima državni proračun ako ne želimo rizik u mirovinskim fondovima. Ali novaca u Hrvatskoj ima samo se ne koristi. i onog trenutka kada mirovinski fondovi uđu u ulaganje u strateške grane prerađivačke industrije koje mogu povećati izvoz, koje mogu raditi profitabilno, mogu dignuti proizvodnost tada će se pojačati aktivnost u rizičnim fondovima i svima ostalim. Ali dok mirovinski fondovi nisu u ulaganju nego su u državnim obveznicama mi nećemo imati pravilno korištenje financijskog tržišta u RH i to je jedan od najvećih nedostataka u 4 dijelu prioriteta koje bi trebalo odraditi jer novac se ipak nalazi tamo. Prema tome, dokument koji je potreban ali koji bi još trebalo doraditi. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sada imamo tucet replika. Poštovani zastupnik Josip Salapić, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi zastupniče Linić, malo je falilo da vam kažem i ministre jer nije tako dugo prošlo vremena od kada ste vi obnašali ključnu dužnost u Vladi. Smatram osobno da ste kredibilitet stekli svojim radom i puno je toga napravljeno oko financijske stabilnosti države. Nije ovo moje područje da kao pravni govorim, spomenuli ste reformu pravosuđa to smo imali na dnevnom redu jučer. Osobno se zalažem da svaka strategija nove vlade, svake hrvatske bude na početku mandata. Tako se stječe dojam da je ovo recimo pred kraj mandata, sve su vlade donosile strategije ja bih se pozvao zvuči ponekad ofucano to reći u Saboru ali konsenzus svih stranaka oko pogleda u budućnost za Hrvatsku, a mislim da je ova strategija ipak pogled u budućnost. Danas imamo puno većih problema, a teško je govoriti o boljoj budućnosti ako je danas spomenut ću naš grad Osijek to ministar Vrdoljak dobro zna od jedne velike tvrtke IPK Osijek sa nekoliko tisuća zaposlenih više nema nijednoga, pa ćemo otići prema Valpovštini PPK Valpovo, Belišće, OLT osječki i slično to su veliki problemi jer danas je teško govoriti o budućnosti kada teško živimo. Ali evo ja se zalažem gospodine zastupniče, ponovo sam rekao ministre, da se oko ovih pitanja sjedne i nađe konsenzus da svako političko prepucavanje oko strategija. Imali smo neki dan Strategiju obrazovanja i znanosti gdje smo se svi složili da smo za to da imamo savršenu znanost, ulaganje u znanost, poveznica sa gospodarstvom, poveznica sa budućnošću Hrvatske EU, a drugi dan doznamo da nema plaće za prosvjetare u 12.mjesecu. Evo recimo to su problemi gdje bismo sadašnjost trebali povezati sa budućnošću pa bismo lakše mogli raspravljati, a ne sada da ja gledam jel ministar dolazi iz HNS-a, jel ako tu ima kvalitetnijih ljudi od Martine Dalić, Domagoja Miloševića do vas gospodine Linić pa do još nekih ljudi tamo koji imaju šta za reći a teško je ako ćemo gledati na lijevu i desnu stranu da se kvalitetno rješenje ne nađe sada kada možemo. Evo ja se zalažem za tu strategija, to bi bila najbolja strategija konsenzusa oko bitnih nacionalnih pitanja. Hvala lijepo.
Hvala lijepo i vama. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Slavko Linić.
Slažem se sa svojim kolegom da bi svaka strategija trebala biti na početku mandata, ali nemojmo se opterećivati ono što nije. Sada imamo strategiju o kojoj raspravljamo, donesimo ju očekujući da će Vlada koja preuzme novi mandat ovu strategiju mijenjati, doraditi, pokazati veću ambiciju. Jel ako ovdje imamo 2,85 prosječni godišnji rast ja smatram nedovoljno, iako velim što je nedostatak. Nedostatak je da ključne grane gdje će država poticati prerađivačku industriju nisu unutra. Ali neka nova Vlada reče ne bit će 5% prosječno nek obrnuto reče, koliko će ukupno zaposliti radno aktivnog stanovništva. Prema tome, strategija ova može biti polazna osnova može se uvijek dorađivati, ali bitno je da imamo nekakve dokumente da bi mogli vidjeti kamo se krećemo jel ova strategija bitno odstupa od onoga što se događa. Mi ne da ne ostvarujemo ovu strategiju, u zadnje tri godine mi imamo kompletno urušavanje prerađivačke industrije, da smo imali jednostavno imali i prethodnu strategiju već bi mogli reći što se to događa, zašto se to događa i rasprave bi bile daleko jednostavnije. Zato predlažem prihvatimo ju pa konsenzus će biti i promjena strategije. Ali ono što želim reći, nemojmo se obazirati na pojedine neodgovorne izjave nekih ministara. Čujte još nisam čuo da netko u Hrvatskoj nije dobio plaću, ostaje pitanje koliko su ministri odgovorni jel ako mu piše da može potrošiti 10 on potroši 12 u svijetu se odlazi, a u Hrvatskoj on dijeli lekcije. Mislim neodgovorni ministri pa bolje da se njima ne zadržavam.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Linić, naveli ste nekoliko nedostataka ove strategije, odnosno neke prijedloge ste i naveli koje bi bilo dobro da ova strategija sadrži. Ja mislim da ova strategija nedovoljno uvažava činjenicu da je Hrvatska članica EU i da je na razini Europske komisije da su donijeti brojni dokumenti koji su trebali imat svoju potvrdu i o ovom dokumentu. Primjerice, Europska komisija donijela je Strategiju Europa 2020. za pametan održiv i uključiv rast i jedna od glavnih odrednica te strategije je kružno gospodarstvo. Gospodine ministre vi niti jednom riječju ne spominjete u ovom dokumentu kružno gospodarstvo, a Europa napušta linearno gospodarstvo i od sirovine stvara novi proizvod. To je u ovom dokumentu trebalo biti navedeno, jer je kroz tu Strategiju kružnog gospodarstva Europska komisija planira do kraja 2020. zaposliti 580 000 novozaposlenih. Taj dio je trebala biti ovdje percipira. I drugi dio kada govorimo o tome da je Hrvatska članica EU su europski fondovi. Ja također ne mogu shvatiti da se u ovom dokumentu ne uvažava mogućnost da se kroz europske fondove potakne industrijski razvoj Hrvatske ili u puno većoj mjeri nego što je to ovim dokumentom prihvaćeno, odnosno napisano, odnosno predloženo. Tako da držim da ta dva važna dokumenta Europske komisije s jedne strane, Europa za pametan i održiv i uključiv rast do 2020. i kružno gospodarstvo su trebali bit kud i kamo više sadržani u ovom dokumentu, onda bi on bio cjelovitiji i na kraju krajeva bio bi prikladniji trenutku u kojemu se Hrvatska nalazi. I s druge strane, nespominjanje europskih fondova u kontekstu razvoja industrije u Republici Hrvatskoj za mene daje značajno negativan kontekst ove same strategije.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
To je razlog da sam i spomenuo da je jedan od nedostataka u analizama 2013. godina, kvantitativna analiza koja je trebala to obuhvatiti, a očito da je problem. Zašto? Jer nemamo izvješća za 2013. nekih tijela kao što je možda statistika, FINA, jer će to bit tek kasnije. Ali, e očito je da je 2013. morala bit obrađena jer je ona sa ulaskom u EU bitno promijenila se. Što je još važno što možda nisam ni napomenuo? To je zaštita okoliša. Ulazak u Europu je zaštita okoliša. Ogromna sredstva koja treba izdvojiti tko? Najviše mora izdvojiti upravo prerađivačka industrija, a znamo da je tehnološki problem u prerađivačkoj industriji. A kad je zaštita okoliša u pitanju i sva pravila koja nam nameće sada nova zajednica onda bi itekako trebalo ne samo fondove Europe, jer to možemo koristiti za zaštitu okoliša itekako može svatko od projekata u prerađivačkoj koristiti. Ali onda moramo govoriti o našim novcima, a ti naši novci su u Fondu za zaštitu okoliša koji se nenamjenski troši, neracionalno se troši. I da idete u analizu recimo to još fali, kako se trošilo za prerađivačku industriju ili za industriju najmanje novaca. Najviše plaćaju upravo oni su kažnjeni, ali novac umjesto da se vraća u nova tehnološka rješenja i zaštitu okoliša ne vraća se, koristi se za nešto drugo. I to su analize i to su rješenja kad govorimo koje mjere treba provesti. Znači, zaštita okoliša, povlačenje sredstava, ali i korištenje sredstava zaštite okoliša najviše za industriju. Dapače, ja bih bio rigorozan za ove ciljeve, sto posto samo industrija, ništa drugo.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine Linić, vi ste govorili o puno segmenata u svezi ove strategije, industrijske strategije. Pri tome ste spominjali i tendencije koje su aktualne u EU uz ono kružno gospodarstvo o kojima je moj kolega prije u replici govorio plan je da u Europskoj uniji to mi je poznato jer bio sam tamo, s obzirom da postoji 25 milijuna tzv. SMS srednjih i malih poduzetnika, da svatko zaposli barem po jednoga. Dakle, da se daju poticaji, potpore i sve ostalo kako bi svatko od tih malih i srednjih poduzeća zaposlio barem jednu osobu. To je 25 milijuna novo zaposlenih u EU. Znate šta to znači? Kod nas, čini mi se da baš i nemamo takve tendencije. A o uvozu hrane i smanjenju deficita, uvoz i izvoz hrane o kojima se također govorili to je već, ja mislim da mi u Slavoniji već o tome govorimo i kao uništavajućem čimbeniku. Dakle, uvoz hrane uništavajućem čimbeniku ne samo one osnovne poljoprivredne proizvodnje, nego i prerađivačke industrije. Upravo na tome je bio vaš akcent, dakle naša prerađivačka industrija, dakle naslovljena na poljoprivredu je zapravo i sami ste iznijeli podatke potpuno da kažem zamrla, klonula i onda imamo situaciju da je dvije milijarde uvoz poljoprivrednih proizvoda, a nešto oko milijardu govorim o eurima, nešto oko milijardu ili nešto malo više eura je izvoz hrane, a moglo bi biti potpuno obrnuto. Sve to doprinosi tome da smo u stanju u kojem jesmo i evo znate i sami ste rekli, o tome sam govorio i prije da Hrvatske šume i da je izvoz trupaca zaista velik u odnosu na finalne ili pak poluproizvode [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] koje imamo, ali o tom ćemo govorit još.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem. Da, slažem se itekako je važno naglasiti one osnovne, strateške grane i njihove probleme. I lako je Europi reći jednog zaposlenog više jer nema straha od ulaganja. Novaca ima. Tvrdim u Hrvatskoj novaca ima, ali ima straha od ulaganja. Pa tko će uložiti kad ne zna da li će naplatiti ono što proda, da jednostavno realizacija finalna da bi povratio, da bi mogao isplatiti plaće, da bi mogao isplatiti i otplatiti kredite. Nema povrata, niti mu to jamči pravosuđe jer je potpuno neefikasno. Pa samo uzmite predstečajne nagodbe, riješeno od 7000 nekih 1600 a 5500 je trebalo otvoriti stečajeva. Da li su ih otvorili? Nisu, nisu. Što je Zakon o financijskom poslovanju rekao o plaćanju od 60 dana? Da li se plaća? Ne. I imate kompletne analize tko ne plaća. Jedinice lokalne samouprave, ne plaćaju trgovački lanci, ne plaćaju industrijski pogoni međusobno. To je problem, to treba riješiti. To treba riješiti ova strategija, to treba uvidjeti ova strategija da je to problem. I kad riješimo te probleme kao i brzinu izdavanja dozvole i ostalog stvorit ćemo sigurnost. Pa sigurno 50 i nešto posto poljoprivrednog zemljišta nije u funkciji. Došli bi stranci izvana jer traže gdje uložiti ali gdje da uđu kad imaju ovakvu nesigurnost. Prema tome, mi se bavimo osnovnim problemima i zato ipak stoji ova strategija mora reći kako država pomoći da jednostavno investitor ima sigurnost i da vjeruje da može povratiti svoje … [[Govornik se ne razumije.]]
Poštovani zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Kolega Linić možda u ovom strateškom dokumentu je najmanje napravljena poveznica između proizvodnje i tržišta, a da nekad makroekonomski pokazatelji bez obzira koliko se oni sviđali nekom ili ne sviđali otvaraju oči što trebate ili ne trebate napraviti je najbolje kad pogledamo ovih 7 plodnih hrvatskih godina, 2002.-2008. i onda ćemo vidjeti da je gospodarski rast tada se temeljio na boomu građevinarstva, kako cestogradnje i stambene izgradnje, a isto tako i na boomu trgovačkih lanaca koji su potencirali potrošnju. Ali međutim, jedan drugi podatak na koji svi zaboravljamo, a to je veliki rast deficita platne bilance. Znači da se uništavala na određeni način domaća proizvodnja a rastao je uvoz. I došla je krizna 2009. i nadalje, svi ti koji su oslabili u tih 7 dobrih godina naprosto su nestali. I ako sada u ovoj strategiji ne gledamo, lako je nešto proizvesti, samo je pitanje da li u trenutku kad su sve svjetske ekonomije zatvorene i prodaju svoje proizvode da li ih imamo kome prodati. I to je ključ možda svega. I ono što volimo često lamentirati kad politički nam paše, a to je cijena energenata. Petrokemija može jedino funkcionirati i biti efikasna sa cijenom plina. Ima načina i modela da se to napravi, međutim strateški gledate ako to ne stavimo u red naprosto je nemoguće govoriti o tome. I ono što svi zaboravljamo nekada i u bivšoj državi i negdje do 2004., 2005. svi mali i srednji obrtnici, zapravo obrtnici i mali i srednji poduzetnici su bili naslonjeni na velike sustave. Danas u Hrvatskoj nema velikih sustava, i to je ključni problem. Mi možemo ovdje pametovati koliko god hoćemo, međutim kažem neki makroekonomski pokazatelji bez obzira koliko se nekome ne sviđaju u nekom razdoblju otvaraju oči i upozoravaju na ono što je dobro i što je loše. A neću reći tešku riječ, najgori je onaj tko plaća tri puta iste greške.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem. Je, građevinarstvo je jedan od velikih uzroka mnogih padova. Ali građevinarstvo je imalo priliku itekako imati aktivnu ulogu u hrvatskom gospodarstvu. Imalo je, nakon što smo završili ceste, nakon što smo završili trgovačke centre, poslovne zgrade trebalo je krenuti u energetiku, trebalo je ulagati u hidroelektrane, termoelektrane. To su ogromne, ogromne aktivnosti za građevinarstvo. Neovisno da li je direktno izvođenje radova ili su to cementi, željezo, čelik i sve ono što se upotrebljava. Trebalo je krenuti u željezničku infrastrukturu, to je nedostatak ja bih rekao ove Vlade da nije u tom dijelu najviše učinila sa tim investicijama, sa tim. Ili hoćemo govoriti o dvije rafinerije? Pa samo kad to nabrojite to vam je 6, 7 milijardi eura u nekoliko narednih godina. To građevinarstvo pojačalo bi i potrošnju i to građevinarstvo bi onda bilo itekako poticaj za mnoge, mnoge prerađivačke grane koje bi pojačale proizvodnju za potrebe hrvatskog tržišta. A valjda bi se onda i ojačali za nastupe prema van. Ali ono što je isto tako važno da smo ulagali u proizvodnju ja bih rekao energetskih sirovina tog trenutka bismo imali i nešto drukčiju cijenu pa bismo i ugovor sa INA-om o monopolnoj cijeni koja je iznad europskog prosjeka itekako utjecaj da spasimo i Kutinu i DIOKI. I u tom trenutku mi bi imali itekako važnu petrokemijsku industriju koja ne bi bila samo prisutna na hrvatskom tržištu, bila bi i konkurentna prema van. Jer shvatite, konkurencija je najprije sa jakim plasmanom na domaćem tržištu.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Srđan Gjurković, replika.
Hvala lijepa predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega vi ste detektirali naravno 2013. što uvijek se može sada napraviti kao jedna analiza, kao što će se trebati i 2014. da se prate mjere jer ovo je strategija koja doslovno osigurava da se može pratiti realizacija kako rada ministarstva tako i rada Vlade i zato je između ostalog dobra strategija jer se može zaista pratiti cijeli tijek. Kad govorimo o domaćoj trgovini, što ste vi spomenuli, ovdje je sasvim jasno da ako imamo i želimo imati jaku industriju onda se moramo okrenuti izvozu. A ako imamo konkurentnu industriju koja može biti konkurentna na europskom i svjetskom tržištu, a očito i svi pokazatelji ukazuju i ove godine da je već ta industrija poboljšala svoje uspjehe u poslovanju, onda sigurno će biti i na hrvatskom tržištu taj uspjeh realiziran. Jer realno gledajući ipak je hrvatsko tržište premalo da bi moglo osigurati kvalitetan razvoj i prerađivačke i svih ostalih industrija i zato ova analiza i ova strategija koja se u prvom redu oslanja na izvoznu strategiju jer izvoz je ključ razvoja u svakom slučaju gospodarstva Hrvatske, je nešto što će onda osigurati puno lakšu konkurentnost i dostupnost naših proizvoda u trgovinama bilo one domaće ili stranih vlasnika.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Slavko Linić.
I slažem se s vama, ako hoćemo nagli skok našeg prerađivačkog sektora, izvoz, konkurentnost jel to su i ja bih rekao dokumenti EU, konkurentnost bez poticaja. Drugo je ono što se govori ulaganje u zaštitu okoliša, tehnologiju itd. to prati Europa, ali ta tvrtka mora biti konkurentan. Ali da bi ona bila konkurentna ona doma ne smije imati problema, ni u naplati, ni u dokumentima, ni u ja bih rekao svom poslovanju. I to je posao tijela javne ovlasti neovisno da li su pravosudni ili su to upravna tijela. Ali isto tako što je važno za njih, da nemaju veliku ovisnost o kreditu, da u takve strateške grane koje idu prema van imamo prisutne i mirovinske fondove. Taj novac treba biti unutra. Mi moramo mijenjati strukturu vlasništva u tim pojedinim trgovačkom društvima. Najveći nedostatak u predstečajnim nagodbama nije ušao novi vlasnik, nismo dovoljno koristili resurse financijskog tržišta koje imamo u Hrvatskoj. Bez novog vlasnika, bez dodatnih ulaganja u kapital u te nove tehnologije nećemo biti konkurentni jer sa kreditima, neovisno o cijeni kredita i većim učešćem nego što je uobičajeno Europi ne možemo uspjet bit konkurentni. I to će biti najveći nedostatak naših domaćih proizvođača. Ali ona je pitanje i još dva segmenta, cijena energetike koja mora biti konkurentna a to je posao države u odnosu na Europu ili barem na razini Europe i ono što je isto tako važno za konkurentnost vani to je naš mirovinski sustav sa enormnim deficitima koje opterećuje sa visokim doprinosima. Kako ćemo riješiti mirovinski sustav, kako ćemo povući prevelik broj umirovljenika sa mladim godinama natrag u funkciju gospodarstva.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi kolega Linić, vi ste stršili u Vladi kad vam je trebalo odrezati glavu, a stršali ste znanjem i osvježenje ste u ovoj raspravi. Na početku ste govorili o tome zbog čega Hrvatska izvozi trupce. Govorili ste jednim primjerom zbog čega izvozi trupce, zbog čega izvozi daske, zbog čega izvozimo sirovine. Mi smo se busali u prsa kad je Ikea otvarana kao evo napravila je Hrvatska čudo, a mi čudo možemo napraviti sa vlastitim sirovinama. Moramo znati da su Vlade te koje su poticale i potiču industrijsku proizvodnju ne samo javnim radovima new dealovima nego i u partnerstvo sa privatnim vlasnicima. Nabrajao sam više puta, to je radila Koreja, to je radila Švedska, znamo kako su čeličane nastale u Koreji, kako je nastala Nokia, kako su nastale mnoge druge industrije. Upravo poticanjem, Vlada je ta bila koja je to poticala, Vlada je bila koja je to osmislila. Naša Vlada ne osmišljava. I jedan bitan segment o kojem ste govorili, to je upravo pravosuđe. Pravosuđe jest rak, rana i često o tome govorim u Hrvatskome saboru. Da, tko će ulagati u Hrvatsku, tko će pokretati proizvodnju ako nije siguran da ćemo moći naplatiti ono što proizvede. Pravna nesigurnost je ogromna od toga da su građani se ne osjećaju dobro u Hrvatskoj jer znaju da od sudova ne mogu dobiti ono što bi trebali dobiti, od toga da ljudi koji se bave proizvodnjom, koji se bave industrijom, oni koji bi htjeli uložiti ne mogu ulagati jer ne znaju da li će biti opljačkani i to opljačkani uz asistenciju države. I to je jedan od osnovnih problema i ta reforma treba biti sljedeća, ona je zakašnjela 20 godina, ali i o njoj trebamo raspravljati.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Slavko Linić.
Nemojte se sa svojim kolegom, da je itekako važno u prioritetima i mjerama koje ćemo stvarati definirat pojedine stvari oko prirodnih resursa i to je možda jedan od najvećih nedostataka ove strategije da u točki 1. stvaranja stabilnog investicijskog okruženja ne govorimo o upravljanju prirodnim resursima. To su javna dobra, ali upravljanje njima definira Vlada, definira izvršna vlast, parlamentarna vlast kroz zakonodavnu regulativu. I sigurno je da trebamo definirat pitanje dugoročnih ugovora u snabdijevanju sirovinom kad je u pitanju drvo, da jednostavno moramo onemogućiti izvoz ne prerađenog drva, moramo. Zašto? Jer to je jedini način da povećamo broj zaposlenih, da nam radi prerađivačka industrija neovisno da li su obični proizvodi od drva, namještaj ili nešto drugo. Mi jednostavno tu politiku sa prirodnim resursima moramo definirati, mi moramo definirati korištenje mineralnih sirovina, voda i ostalog ako želimo biti konkurenti. I tu ako definiramo politiku kroz strategiju i kroz mjere strategije mi ćemo pokrenuti interes pojedinih ulagača, investitora da nađu rješenje za ta korištenja naših prirodnih resursa. E naravno, ono što je, morate shvatiti osim ovakvog poticaja koji će ići kroz politiku upravljanja prirodnim resursima koje mora biti posebno naglašeno onda je tu i zaštita ulagača, a zaštita bez efikasnog pravosuđa nije moguća, nije moguća, i kroz efikasno provođenje postojećih zakona, jer jednostavno svaki ulagač mora imati sigurnost za svoja uložena sredstva.
Hvala lijepa. Nova replika poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine Linić, vi ste rekli da je dobro donijeti strategiju pa makar i na kraju mandata. To je točno, uvijek ju je dobro donijeti jer je nemamo, ali ako se ona donosi ona bi bilo nužno da se donosi konsenzusom da se donosi usuglašena, da praktički nitko od političkih faktora u ovoj sabornici nije protiv nje nego da je svima prihvatljiva. Iz dosadašnjih rasprava i replika, čini mi se da nismo blizu takvog načina donošenja strategije, a kako bi i bili blizu ako znamo da je u izvornom obliku ta strategija izašla van bez prehrambeno prerađivačke i drvno prerađivačke industrije. Da je nakon toga pritiskom javnosti praktički stavljeno to unutra, a da onda nakon toga vidimo da predlagač na jednom odboru saborskom je istaknuo da proizvodnja prehrambenih proizvoda i namještaj ne ulaze u cijelosti u skupinu strateške djelatnosti, ali imaju potencijal za napredak. Kao do jučerašnjeg frontmena, ne samo ministra, nego frontmena ove Vlade i gospodarskog dijela Vlade, ja vas molim da možda još malo dodatno tu pojasnite, da li smatrate vi osobno da ove dvije grane industrije treba imati jači status u strategiji od onoga što se ovom strategijom nudi?
Odgovor na repliku, Slavko Linić.
Pa ako promatrate u strategiji, one su dobile strateško mjesto, nalaze se u prvoj grupi, znači najjačoj grupi, grupi koja bi trebala pokrenuti hrvatsku industriju i po tom dijelu ja bih rekao je dobro pozicionirana. Ostaje pitanje da li je dovoljno problema oko nje analizirano. Zašto? Jer onda su problem mjere, znači nedovoljno su izražene mjere pogotovo iz razloga što sam rekao da je kod proizvodnje i hrane i prehrambenih proizvoda problem trgovina i odnos sa trgovinom. I budimo iskreni, opet nadležnosti Ministarstva gospodarstva jer to je pitanje monopola, antimonopola i da ne govorim svega ostalog i očito na tom dijelu treba nešto učiniti da se zaštitimo od trgovina, barem na hrvatskom tržištu. A samim tim onda ćemo imati i veće mogućnosti za izlazak van. Ja smatram da kad govorimo o ovoj strategiji, možemo postići konsenzus. Znate zašto? Pa iz jednostavnog razloga što nisu toliko visoki ciljevi koje treba postići do 2020. Ja ih ne smatram visokim, oni nisu rješenja za našu ekonomiju koja ima mali broj zaposlenih u odnosu na umirovljenike. Znači, samo to morate gledati, mi moramo imati milijun i 700 tisuća zaposlenih da bismo riješili probleme u mirovinskom sustavu. Prema tome, ovdje gdje temeljna grana ima cilj povećati za 85 tisuća zaposlenih, nije dovoljno. Zato ne vidim za bilo koju Vladu sutra da je to neko opterećenje. Da mogu biti ambiciozniji u postavljanju ovih strateških ciljeva. Ali velim, ova bi strategija bila daleko kvalitetnija da smo uzeli one ostale grane koje nisu unutra, onda bi to bili daleko veći ciljevi.
Nenad Pleše, replika.
Zahvaljujem. Pa evo kolega Linić, vi ste u svojoj raspravi dotaknuli ljudske potencijale i povratak ljudi iz mirovinskog sustava u radni proces. Pokraj 50% mladih to bi bilo malo čudno i smiješno. Međutim, u pravu ste. U pravu ste kada to govorite jer negativna demokratska kretanja, jer je velika imigracija što donosi do smanjenja broja i ponude zaposlenih, a uzrok tome je duga i visoka nezaposlenost, neusklađenost pojedinih ponuda i potražnja te odgovarajućih kvalifikacija. Najveće povećanje broja nezaposlenih baš je u prerađivačkoj industriji i to visoko obrazovanih kadrova. Kad dolazim i sam iz Gorskog Kotara koje obiluje šumom i nekad razvojem drvne industrije, ne mogu se dotaknuti toga i dati vam podršku što ste govorili jer ako je drvna industrija strateška …, odnosno trebala imati mjesto u strategiji razvoja, problem u tome su Hrvatska šume jer je to državna u državi. Događaju se investicije u drvnoj industriji, međutim ti investitori kasnije ne mogu doći do sirovine. Sirovina stoji, čeka na licitacijama i propada. Drvna industrija ima dugogodišnju tradiciju i visoki potencijal, ima domaće sirovine, 48% je pokrivenost šumama RH i time upravlja državno poduzeće Hrvatske šume. Ulazak u industriju je relativno jednostavan, no nužno je imati pouzdanog dobavljača i stalan izvor sirovina. … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Hvala lijepo. Hvala. Odgovor… Kolega, isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku, Slavko Linić.
Htio bih možda naglasiti taj naš problem radno aktivnog stanovništva u svom odgovoru na repliku iz jednostavnog razloga što ne bi se trebali bojati što nam mladi odlaze, ne trebamo se bojati. Zašto? Jer i oni koji su u mirovini su i školovani i radno iskusni kadrovi. Prema tome, nama će itekako pomoći da smo u Europi, da mladi ako već … da mogu bolje proći, zaraditi, nađu svoje prostore djelovanja i van Hrvatske. Zašto? Pa jednostavno jer ja očekujem da će oni sutra vidjeti naše prirodne resurse, naše mogućnosti, naše školovane ljude jer ovdje se posebno naglašava snaga koju mi imamo u ljudskom potencijalu da se ulaže u Hrvatsku i mi Hrvatsku moramo doživljavati kao dio Europe. Ali je nama važno da skinemo taj strah da nemamo dovoljno radne snage jel u ovoj strategiji je to posebno naglašeno, da imamo nedovoljno radno aktivno stanovništvo. Ne, mi ga moramo vratiti na taj način da prerano umirovljene ljude koji imaju znanje, sposobnosti ponovo aktiviramo i vežemo. I tada, je možda će faliti neki mladi stručnjaci, ali ostavimo to tržištu rada jel sada je to europsko tržište rada, a borimo se zato da vratimo dio radno sposobnog stanovništva i povećamo tu participaciju radno aktivnog stanovništva i nemojmo ih držati u mirovinskim fondovima. Tko god želi dajmo mu tu mogućnost. Ali naravno najprije moramo stvoriti uvjete za rast gospodarstva.
U ime Kluba nezavisnih zastupnika govorit će kolege Ivan Grubišić i Damir Kajin.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, ministre sa svojim pomoćnikom sve vas pozdravljam i rado uzimam učešća u ovoj raspravi u ime Kluba nezavisnih zastupnika. Bila je jedna sintagma u povijesti Crkve, da je Crkvi potrebna reformatio in capite et in membris, promjena u vodstvu u glavi Crkve i promjena u dijelovima Crkve. Mislim daje sazrelo vrijeme da i Hrvatska nakon 24 godine svoje samostalnosti učini jedno reformatio in capite u glavi, a to je Hrvatski sabor, et in membris u općinama, regijama, županijama itd. To je potrebno poradi toga, a osjećam da već polako napredujemo prema onom idealu o kojem sam govorio zadnji put, a to je da smo u ovoj sjednici Hrvatskog sabora u 14.sjednici raspravljali Prijedlog Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije bez vremenskog određenja. Isto tako bio je prijedlog Strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora i istrošenog nuklearnog goriva opet bez vremena i prostora kada to treba ostvariti. I sada 10.točka našeg dnevnog reda Prijedlog Industrijske strategije RH 2014.-2020., dakle odredili smo rok i to je mislim dobro. Ali to je ono prema čemu treba ići da napravimo strategiju razvoja Hrvatske u svim područjima, da ta strategija bude ili naručena od Predsjedništva Sabora, od stručnjaka, možda najbolje nezavisnih ljudi ali koji znadu struku da izrade tu strategiju. To državna institucija kao što je Sabor može organizirati da tu strategiju dobijemo na raspravu u Hrvatskom saboru. i ako se ta strategija razvoja Hrvatske kroz budućih 15 do 20 godina prihvati u Hrvatskom saboru ona postaje nacionalna strategija razvoja Hrvatske kroz budućih 15, 20 godina s tim da ona uvijek mora biti otvorena novim intervencijama koliko je potrebno ali prema tome moramo ići. Isto tako kada govorimo o reformaciji in capita in membris u hrvatskom Ustavu stoji da Hrvatski sabor ima najmanje 100 članova, a najviše 152. MI smo dogurali do 151, a mogli bi se vratiti na 100 ili još manje jer treba se prisjetiti da svaki dan iz hrvatskog državnog proračuna za troškove Sabora uzima se mislim ne znam točno ali oko 250 tisuća kuna. Mi ovdje trošimo vrijeme i trošimo novac, a napretka nema, stojimo u jednom minusu na svim područjima. zato je potrebno izraditi tu strategiju da Hrvatska ima strategiju i svaka vlada koja će doći poslije izbora ima se držati te strategije, a hrvatski predsjednik Sabora ili predsjedništvo prati primjenu te strategije i daje ocjenu pojedinom ministarstvu da li radi u skladu toga ili ne radi da mu može dati otkaznu kartu i da više ne može se baviti problemima. Projekt razvoja Hrvatske kroz budućih 15, 20 godina treba prihvatiti Sabor, treba proći saborsku raspravu i ako se prihvati postaje nacionalni program. Mi ovdje govorimo ovih dana i o izbornom zakonodavstvu, ja sam već 2004.godine rekao da su Hrvatskoj potrebne korjenite i institucionalne promjene. Na tome stojim i danas i zato smo i za preferencijalno glasovanje saborskih zastupnika za određivanje kriterija, premda u Ustavu stoji da svaki građanin ima pravo se natjecati, ali trebalo bi ipak ostvariti neke uvjete ako netko želi biti saborski zastupnik. Na tom bi trebalo proraditi i ne treba se bojati udruga civilnog društva koje pokreću neka pitanja i traže o tim pitanjima referendum. Jer ja ću spomenuti samo Island. Island je ušao u velike reforme, kod nas se o tome ne piše, ne govori, kao da se to događa negdje na nekom planetu izvan sunčevog sustava. Ali islandski parlament je ostavio parlament, ali je raspustio vladu i neće vraćati dugove koje je ta Vlada učinila. Neka vrate oni koji su se zadužili. I međunarodni monetarni fondovi, danas sam čuo nekakvu i pročitao nekakvu informaciju da smatraju da je, da su Islanđani postupili dobro. Mi to nećemo učiniti, treba vratiti dugove što smo pozobali. Ali kad se radi o donošenju ustavnih načela u Islandu, onda svaki građanin ima mogućnost predlagati stavke Ustava, ima mogućnost hoće li iskoristiti to je drugo pitanje. I postoji odbor koji će sve uskladiti i donijeti novi Ustav. Dakle, ne bojmo se inicijativa, ne bojmo se da pretvorimo partitokraciju koja je u Hrvatskoj na djelu u demokraciju, parlamentarnu demokraciju i ne bojmo se da predsjednik Hrvatskog sabora bude ta institucija koja će određivati i vrednovati razvoj, strateški razvoj Hrvatske i kako se ta strategija odvija po pojedinim područjima. Sad će gospodin Kajin nastaviti još raspravu koliko nam vrijeme dopušta. Hvala.
Damir Kajin, izvolite.
Gospođo potpredsjednice, ministre, zastupnici. Da, o ovoj strategiji je dosta teško govoriti. Od '93. godine do danas Hrvatska je donijela 60 strategija. Znači, ako ovu usvojimo to će biti 61. I jedni će reći da nakon svake strategije bilo nam je gore ne bolje, ti će reći da je Hrvatska išla dolje, da nije išla gore. E da li će ova nešto promijeniti, ja bih volio, ali zapravo to na neki način i sumnjam. Kad gledam koji su najveći hrvatski problemi. Ja bih počeo od apatije. Ljudi su izgubili nadu da će im 2014. biti bolje nego trinaeste, da će 2015. biti bolje nego 2014. Neće rasti ni bruto društveni proizvod, ni standard. Da li će industrijska proizvodnja to ćemo vidjeti i kao da su se pomirili koja god vlast dođe bit će im isto. Izbori su jasno tu da se mijenjaju politike, ali ljudi su izgubili vjeru u vodstvo, politiku, pa nije čudno da i politika promjene spola postaje politika. Od čega valja poći? Ja bih rekao da to je kriminal. To je ono što nas je naprosto razorilo. Cijele su općine privatizirane. Devedesetih su privatizirane tvornice, '96., '97. imamo kuponsku privatizaciju, znači hotela. A nakon 2000. s naglaskom na dvanaestu, trinaestu počele su se privatizirati i cijele općine. Netko je rekao da mi imamo investitora. Mi nemamo ništa. Mi nemamo ni investicija niti investitora i mi se na neki način moramo prizemljiti. Mi da bi čak isplatili plaće učiteljima moramo rezati investicije u znanosti i školstvu. Nas je i Europa bacila nazad, a ne povukla naprijed. Do šestog mjeseca 2014. mi smo joj uplatili 3,6 milijardi kuna, povukli smo 3,4 milijarde kuna i ono što je najgore prioritete nam određuje Bruxelles umjesto da sa Hrvatskom sudjeluje u odabiru projekata. I gledam Istru dole koja je uvijek bila ispred financijski radi turizma, bliže smo Trstu, zapadu, nismo imali rata, a opet stagniramo. Ukupni prihod prošle godine bio je 28 milijardi kuna 4,5% hrvatskog prosjeka, a do 2001., 2002. to je bilo 7, 7 i pol posto bruto društvenog proizvoda ili 2002. 37% više nego što je bio hrvatski prosjek. Danas je to negdje 27%. Mi ćemo zbog blizine zapada, turizma imati manju nezaposlenost, ali zbog nepotizma, korupcije, netko će reći droge, medijskog diktata, zbog činjenice da je 50 lokalnih čelnika teže od 2 milijuna eura naprosto stagniramo. Pažljivo sam pogledao ovih 353 stranice plus ove tablice i od kuda početi? Ja ću krenuti od onog sa čime sam se bavio dobrih godinu, godinu i pol dana, da pojedinci ne preuzmu Mirnu i Puris, iako je to lokalna vlast željela. Nije bilo lako, ali u dva mjeseca u modernizaciju Purisa je uloženo više od 4 milijuna kuna, a u farme mladih purana uložit će se još 2 milijuna kuna do kraja godine. Preuzeto je 110 radnika. Mirna, želim vjerovati da će Podravka definitivno, a riječ je o najvećoj hrvatskoj prehrambenoj industriji ući u Mirnu, a cilj je bio rasprodat nekretnine i to sve preseliti negdje u Sveti Petar u šumu. Cimos Buzet vodi se stečaj iz Kopra, a to je ja bih rekao conditio sine qua non istarske industrijske prepoznatljivosti, jer bez Cimosa Buzećani mogu samo spakirati kofere i otići put Australije, Kanade ili Novog Zelanda. Za sad se stvar kontrolira. Najveća stvar za Istru koju je učinila ova vlast je 153 milijuna eura činidbenog jamstva za Uljanik i to bi moralo konsolidirati Uljanik grupu. I to bi moralo onda promijeniti i trendove u Istri. Pustimo turizam. U 20 godina na istarskim prostorima, drugdje je i gore sagrađeno je svega pet novih hotela. Jedan od suštinskih razloga krize u Hrvatskoj kako ja to vidim što svakih šest mjeseci ili imamo jedan referendum ili imamo jedne izbore. Nama javni dug s druge strane najbrže raste u Europi. Kamata preko 4, 5% dovest će nam MMF. Mi smo daleko od bankrota, ali javni dug od 230 milijardi kuna je neodrživ. I zato isto pamet sa ovim koncesijama za autoceste. I moramo reći ili plaće ili koncesija, ili mirovina ili koncesija, ili skuplja nafta ili koncesija. U Istri svi očekujemo s druge strane da kreće nastavak ipsilon koji je dat u koncesiju. Država je dala tunel u koncesiju, most Limska draga, prije toga je izgradila 50 km ceste, lani, pardon ove godine smo u proračunu osigurali 220 milijuna kuna koncesionaru i još koncesionaru vraćamo PDV i samo čekamo da se naprosto krene i realizira ta koncesija. I konačno, ako ti banka pozajmi 100 tisuća kuna za auto taj auto je od banke sve do onog trenutka dok se ne otplati zadnja rata. Do izbora 2016. neće biti investicija u Hrvatskoj. Neće biti niti većeg priljeva novaca. Predstečajne nagodbe, usuđujem se reći su bit industrijske politike u RH. Očistile su bilance, ali opet nema svježeg kapitala, nema promjene menadžmenta. U nas nakon stečaja pojedinci nažalost izlaze još bogatiji, a drugdje na zapadu ili se da se tako izrazim upucaju ili počinju ispočetka ili završe u zatvorima. I u izbornoj bojim se 2015. nažalost neće se puno toga mijenjati ili dešavati, a stvarni rezovi u ovoj zemlji počet će tek 2016. godine. Izvoz, to je možda ključno što treba spomenuti, on raste za cca 11,7% ili 4,6 milijardi kuna u odnosu na lanjsku godinu i u prvih 7 mjeseci dostigao je 44,7 milijardi kuna. Uvoz je rastao i dostigao 75,8 milijardi kuna. Najveći uvoznik hrvatskih roba je za 6 mjeseci Italija sa 5,6 milijardi kuna, slijede Slovenija i Njemačka sa 4,3, Austrija 2,4 a kad govorimo o CEFTA-i BiH sa 4,3 milijarde kuna, Srbija sa 1,1 milijardom kuna. Ili zemlje iz naše ex-Jugoslavije negdje uvoze preko 11 milijardi kuna roba proizvedenih u RH.
Hvala lijepa kolega Kajin.
Mogu završiti rečenicu?
Molim vas, isteklo je vrijeme.
Što je isteklo vrijeme?
Kolegice i kolege na galeriji Hrvatskog sabora nalazi se izaslanstvo Iransko-Hrvatske skupine prijateljstva Parlamenta Islamske Republike Iran koje boravi u uzvratnom posjetu RH. Molimo vas da ih srdačno pozdravimo! . [[Pljesak.]] Na izlaganje kolege Grubišića repliku ima Dujomir Marasović.
Štovana gospođo dopredsjednice. Kolega Grubišić lijepo ste govorili kao u Crkvi, ali znate što ću vam reći? Pun mi je kufer strategija. Ja predlažem da napravimo strategiju o načinu prikupljanja kestenja na Sljemenu. Toliko ja ove sve diskusije ovdje uvažavam i toliko mi znače. Ništa! Strategiju donosi jedna stranka, po mogućnosti jedan čovjek, jedan vođa u svojoj glavi i nju verificira narod na izborima, a mi smo ovdje buranija koja diže ruku. Ima vladajuća većina i sad 100 ruku, nema problema, može izglasati što je volja. Znači, strategija je trebala biti donesena na izborima i jedino što je meni dalo optimizma kad je potpredsjednik Vlade Grčić rekao da nije toliko lud da kaže što će napraviti u Planu 21. E meni je to dalo optimizma da će se nešto napraviti. Ali nažalost, nisu ništa napravili i oni su se odlučili, koja, vladajuća garnitura, za strategiju nećemo raditi ništa nego ćemo voditi politiku iz dana u dan, drži vodu dok majstori odu tako ćemo 4 godine nekako životariti, nešto uljepšati pa ćemo biti još 4 godine. Nemamo pojma, a ovdje razgovaramo. Strategija, kad je Hitler odlučio da li će ratovati na jednoj fronti ili će otvoriti drugu frontu sa istokom, sa Rusijom. Pogriješio je, otvorio je drugu. E to su strateške odluke. A ovo što mi ovdje lamentiramo to je nula kuna. Vladajuća garnitura kad dolazi na vlast treba znati što će provoditi kroz 4 godine da narod bolje živi. Ovi ne znaju što će, na osnovu ovoga što su dosad napravili. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Ivan Grubišić.
Kolega Marasoviću imate pravo na svoje mišljenje s kojim se ja ne mogu složiti i smatram da je potrebno donijeti Nacionalnu strategiju razvoja Hrvatske, od stručnjaka ili ministarstava ali radije od stručnjaka i da to bude kodeks postupanja u Hrvatskom saboru. A odgovornost za provođenje te strategije preuzima predsjednik ili može se on nazvati ban Hrvatske, predsjednik Hrvatskog sabora koji ne bi bio biran iz većinske stranke nego bi ga birali zastupnici između sebe na temelju njegovih stavova, njegova projekta. Ne bi bio naklonjen ni jednoj ni drugoj strani, to je naš predsjednik, on je glavna točka i … [[Govornik se ne razumije.]] zaštite donošenja zakona u Hrvatskom saboru, on za to odgovara i on preuzima glavnu i rukovodeću ulogu u hrvatskom društvu. To je potrebno i bez toga ćemo lutat i, svake 4 godine novi programi, a znam da je jedan mi se hvalio ekonomski stručnjak da je za tri stranke radio program. Samo bi promijenio ovo je za HDZ, ovo je za HNS, ovo je za SDP ali bi on isti radio program. Dakle, jedan čovjek radio bi programe za različite stranke. Jasno, tako je to išlo i tako smo mi lutali ove 24 godine bez strateškog plana, programa razvoja Hrvatske. To je moje mišljenje. Hvala lijepa.
Hvala. Svatko ima pravo na svoje mišljenje, ali Hrvatski sabor po Ustavu ima svoje ovlasti kao i predsjednik Sabora i ne treba im nove ovlasti davati, a i Hitlera pustimo tamo gdje je, nemojmo ga unositi u naše rasprave. Kolega Gjurković, također na izlaganje kolege Grubišića.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Dakle, poštovani kolega vi ste između ostalog rekli novac se ovdje troši, rezultata nema. Treba nam nacionalna strategija a ja bih vas pitao što mi danas radimo, pa mi danas raspravljamo strategiju industrijsku. Ona je sastavni dio sutra gospodarske razvojne strategije i svih nacionalnih strategija. Mi smo prije neki dan raspravljali o strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije. Prema tome, rezultati se vide i iz rasprava prvenstveno po odborima, raspravama, javnim raspravama kao možemo reći da mi ovdje ne radimo ništa, a raspravljamo o strategiji industrije o kojoj su prije nas na javnoj raspravi dva mjeseca raspravljali po svim županijama i poduzetnici, i načelnici, i gradonačelnici, i župani i sve stručne službe i mi samo finaliziramo, a kako je rekao i ministar u prijedlogu apsolutno svi prijedlozi, nadopune ove strategije koja je jedno živo tijelo koje će se možda u određenim segmentima mijenjati su dostupni i dozvoljeni i po našem Poslovniku i naša obaveza ne samo da raspravljamo, nego da nadopunjujemo je nešto zbog čega mi i jesmo ovdje i zbog čega je naša odgovornost. Prema tome, raspravljat i replicirat na ono vaše kako i na koji način donosit strategiju i mijenjat određene izborne sustave apsolutno neću, mi smo ovdje i po Ustavu kako je rekla i potpredsjednica Sabora zaduženi da donosimo odluke, da donosimo zakone, da donosimo strategije, da biramo osim predsjednika države sve institucije. Prema tome, nemojmo ulaziti u taj prostor, držimo se ove strategije, nadopunimo je, poduprimo je, zaista je nešto što ovoj Hrvatskoj treba. I ono što je najvažnije poduzetnici, oni zbog čega se ovo radi i građani Republike Hrvatske je podržavaju.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku. Ivan Grubišić, odgovor na repliku.
Slažem se sa tvrdnjom da mi ovdje raspravljamo ali rezultata nema i brod tone. I sad je problem da pokušamo taj brod usmjeriti pravim putem izlaska iz krize. Raspravljamo točno i uzimamo vrijeme, i uzimamo novac iz proračuna za naš politički rad.
Sada imamo replike na izlaganje kolege Kajina. Kolega Domagoj Milošević.
Gospođo potpredsjednice. Gospodine Kajin, rekli ste u svojoj raspravi da nam je Europa više odnijela nego donijela, ili ovako nešto, ili da je Europa problem. Ne, nije Europa problem mi smo problem, odnosno problem je aktualna Vlada koja upravlja zemljom godinu i pol dana prije nego što smo ušli u EU i već godinu i pol dana nakon toga. I sve ono što je krivo učinila u tih proteklih tri godine i ono što je propustila dobro učiniti u protekle tri godine. I to je zapravo možda i ključni problem ove današnje strategije. Dakle, nema nikakvu vjerodostojnost. Sve što piše ili gotovo sve što piše u aktualnoj Industrijskoj strategiji koja se predlaže je suprotno od onog što čini aktualna Vlada protekle tri godine, sve. Sad da ne nabrajam, kad budem govorio u ime kluba pa ću ići u detalje. I drugu još, kad sam već uzeo riječ, i kad spominjete Europu imat dokument od 350 stranica i ni jednom riječju se zapravo ne osvrtat na tržišta, forsirat sektore a ne govorit o kupcima, gdje su ti kupci hrvatske industrije, na marsu? Dakle, govorit na 350 stranica o dokumentu a ne pričat o tržištima, o strategiji pristupa tom tržištu, odgovornosti Vlade i administracije u svemu tome mislim da je bespredmetno.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Ma ne, ne mislim da je nama Europa krivac, ali je činjenica da smo mi do 6. mjeseca ove godine put Bruxellesa uplatili 3,6 milijardi kuna a da smo povukli 3,4 milijarde kuna. Znači ni to nismo znali napraviti, ali je problem što nam prioritete određuje Bruxelles. Šta ja znam možda će nešto biti bolje u idućoj godini, eto u bruto društveni proizvod od iduće godine ulaze stavke po drogi i seksu, tj. ovaj prostituciji, možda će nam tu porasti ovaj bruto društveni proizvod pa nećemo biti u minusu nakon tih 11 kvartala. Ja sam siguran, za hrvatski ne znam, ali da će istarski BDP poskočiti, ali ne radi tolik prostitucije i seksa koliko radi tih narko festivala. Ali želim reći da bruto društveni proizvod nam pada za 1% u odnosnu na usporedno tromjesečje u 2013. godini. Industrijska proizvodnja u drugom kvartalu 2014. stagnira za razliku od prvog kvartala a najveći problem je pad građevine od 7,8%. Sva sreća da nam je rastao izvoz i ja sam namjerno spomenuo zemlje bivše ili EX Jugoslavije. Međutim, ono što smatram da je najveći problem, država je nama preskupa, mi u nadgradnji danas imamo 80 tisuća ljudi no što smo ih imali godine 90. Od početka krize do danas u nadgradnji je zaposleno 22 tisuće ljudi no što smo ih imali 2008. godine za što se izdvaja 3 milijarde kuna više, dok s druge strane u realnom sektoru imao 120 tisuća manje zaposlenih i njihova bruto masa plaća je -7 milijardi kuna. Znači nas nadgradnja danas košta 10 milijardi kuna više nego 90. godine a s tim novcem se može sagraditi ne znam 50 hotela godišnje, zaposliti 5 tisuća ljudi, 50 tvornica, sagraditi pola autoceste od Zagreba do Splita ili šta ja znam sagraditi 20 tisuća stanova godišnje.
Hvala lijepa. Srđan Gjruković, replika.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega naše prioritet ne određuje Bruxelles, mi smo dio Bruxellesa ako se ne varam, mi smo ovdje jednoglasno kao i referendumom građana Republike Hrvatske prihvatili i ušli u EU. I mi sudjelujemo i radimo i u Europskom vijeću, i u Europskom parlamentu i Europskoj komisiji i mi smo ovdje u Hrvatskom saboru prihvatili sve uvjete i Maastrichta i po pitanju deficita, i javnog duga, i razvoja a zajednički nazivnik je razvoj i zapošljavanje u EU. Ovo nisu mjere Bruxellesa, ovo su prijedlog Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva gospodarstva za razvoj industrije u Republici Hrvatskoj o čemu vi u svojoj raspravi ste potrošili 30 sekundi. , Ministarstva gospodarstva za razvoj industrije u Republici Hrvatskoj o čemu vi u svojoj raspravi ste potrošili 30 sekundi. O raspravi o strategiji industrijskog razvoja. Vi ste rekli da je o njoj teško govoriti i na kraju ste rekli da nema investicija do 2016. Temeljem čega? Temeljem kojih podataka? Nazovite agenciju za investicije i konkurentnost, nazovite centar za energetiku i investicije i provjerite točno podatke o doslovno milijardama, ne kuna, nego eura, pripremljenih investicija ili investicija u tijeku i završenih investicija u ovome mandatu koji se realiziraju u RH i to poduzetnika, stranih i domaćih investitora, bez domaćih investicija koje očekujemo iz javne tvrtke, cca oko 9 do 10 milijardi kuna. Prema tome, kad govorite o izgubljenoj vjeri hrvatskih građana onda vam ja moram reći da vi doprinosite gubljenju vjere hrvatskih građana i u Vladu, ali prvenstveno i Parlament čiji smo mi članovi jer iznosite neutemeljene podatke bez analiza za razliku od ove strategije koja ima utemeljene podatke sa izvrsnim analizama koje naravno treba dodatno pojačavati sa 2013. godinom o kojoj ste vi, rekao sam, govorili samo 30 sekundi.
Hvala lijepa. Damir Kajin, replika.
… [[Govornik se ne čuje.]] postavljam pitanje hrvatskoj javnosti, ako Sabor na to pitanje mi ne može odgovoriti. Pa gdje su te investicije? Zadnjih 7, 8 godina u RH. Da li je istina da nama već 11 kvartala za redom pada BDP. Evo, izrazio sam vjeru da nakon iduće godine kada će u BDP uči stavke i od prostitucije i od droge, možda će BDP RH i rasti. Da li je točno da nam pada industrijska proizvodnja već toliko vremena? Da li je točno da danas imamo više nezaposlenih no što smo imali pred 3 godine ili ove godine više nego prošle godine? Hvalimo se sa rastom u turizmu, sa 1, 2 ili ne znam koliko posto, a zapravo to je samo reflekcija na legalizaciju do jučer bespravno izgrađenih obiteljskih hotela, apartmana ili čega li već. Ne, nije nama Bruxelles ovaj glavni problem. Problem smo mi, problem su oni koji se razbacuju europskim novcem pa grade svoje urede npr. u prostorima Hypo banke u središtu Pule što vrijeđa razum svakog normalno Puležana ili Istrijana. I za kraj, da, točno, ja si uvijek postavljam pitanje, ne mogu naprosto razumjeti kako je ona generacija koja je vodila državu na ovaj ili onaj način od '45. pa do '90. godine mogla industrijalizirati zemlju, kako je mogla samo u Hrvatskoj sagraditi nekih 400 tisuća stanova, kako je mogla elektrificirati zemlju, postaviti turističku osnovu, izgraditi infrastrukturu osim autocesta, zaposlili ljude, izgraditi kombinate i tome slično. Vjerojatno jer je bilo manje korupcije nego što je danas. Da je bilo toga loše, da nije se moglo govoriti, da je netko poput mene govorio ovo što govorim ja, možda bi tek sada izašao iz zatvora, ali isto tako moramo priznati da je ona generacija učinila naprosto čudo. A imamo 60 usvojenih strategija od '93. godine. I pitajte ljude, da li im je bolje ili im je nakon svake strategije loše.
Hvala lijepa. Hvala. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, kolega Dragutin Lesar.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, ministre. Nakon vašeg uvoda, ministre, moram priznati da smo mi u klubu Laburista, ja osobno, od ove strategije imali puno viša očekivanja nego vi osobno. Tako ste ju barem predstavili. Ja sam očekivao da će to biti svojevrsna ponuda novog, odnosno hrvatskog … ili da se koristim rječnikom i same strategije, citat, ugovor između države i investitora. U 2 mjesta se pozivate, odnosno piše ta fraza. Međutim, ova strategija počiva na lijepim željama, planovima i vizijama, baziram doduše na nekoliko grupa kvalitetnih podataka, ali bez novca. Čak štoviše, u njoj piše i ona se oslanja, opet citat, na klasične bankarske kredite kao u kvalitetnu opciju za investiranje. U uvodu sam namjerno odmah spomenuo zbog toga što ću detaljnije to elaborirati u raspravi. Imati strategiju je važno ili može biti važno uz napomenu da 70% strategija propada i završava u ladicama. To smo čuli neki dan kada smo raspravljali o strategiji obrazovanja i znanosti. Tko se danas npr. sjeća ili uspoređujemo li zakone koje smo donijeli iz energetskog sektora i strategije energetskog razvoja iz 2009., tko se sjeća strategija gospodarenja mineralnih sirovinama iz 2008., strategija razvoja … iz 2011., nacionalna strategija razvoja zdravstva iz 2012.? Ili da postavim pitanje, kada su dolazili zakoni iz tih područja je u njima bila … usuglašen sa strategijom pa tri točke. Ova strategija u sebi predviđa i formiranje nekakvog stručnog savjeta pri Vladi za njenu realizaciju pa bi možda bilo dobro da onda uvedemo praksu, da donesemo zaključak, da kada dolaze zakoni s područja gospodarstva, financija, poreznog sustava, taj savjet verificira te prijedloge zakona u smislu kompatibilnosti sa strategijom kada bude usvojena jer svaka pa i ova strategija operativno se provodi kroz pravnu normu, zakone, pravilnike, uredbe, odluke koje donose Sabor, Vlada, ministar, ministarstva. Jer u protivnom glavni alati za njenu provedbu izostaju. Međutim, da bi ova strategija bila uspješna ona mora imati ili konsenzus aktera u industriji ili moramo uvesti pravilo da svi sudionici izbora u izbornoj kampanji se deklariraju i odgovore na jedno pitanje, koje od postojećih dugoročnih strategija, ova strategija se odnosi do 2020.godine, dakle sudionici izbora bi trebali reći, ne mi ne prihvaćamo provoditi Industrijsku strategiju iz 2014.donijet ćemo novu, prihvaćamo obrazovnu strategiju, ne prihvaćamo energetsku strategiju. Na tom očitovanju prema dugoročnim programima ove države, a kažemo da strategije moraju biti temelj utvrđivanja cilja kojim idemo i sredstvima putevima kako ćemo do njega doći bi vidjeli da li politika koja ima volju preuzeti vlast prihvaća te dugoročne strategije ili veli mi ćemo napraviti svoje jer ove nisu dobre onda one imaju smisla. U ovom trenutku na snazi su 13 dugoročnih strategija ili planova, izbori će biti za godinu dana očitovanje o njima ili najavljivanja novih je nešto što je očitovanje o politici u gospodarstvu. Tko su akteri ove strategije po mom mišljenju, gospodine ministre? Poduzetnici i kapitalisti, banke i investicijski fondovi, obrazovni sustav, struka i stručnjaci, vlast ili politika koja ima najveću moć utjecaja, a najčešće mijenja ili ne provodi strategije i radnici i sindikati. Vi ste rekli da ste jako puno razgovarali s poduzetnicima kapitalistima, a nisam čuo jeste li razgovarali s bankama, a to ću ponovno podsjetiti što u strategiji piše. Dakle to da svaka vlast donosi svoje strategije znači da one u hrvatskoj mogu biti samo mandatne, kratkoročne, a ne i dugoročne. A ovaj izostanak mišljenja bankara ili financijskog sektora u ovoj strategiji nije smiješno nego jako bitno. Osamdesetih godina u hrvatskoj industriji je bilo zaposleno 700 tisuća radnika, sada 219 tisuća, industrija je tada imala udio u BDP-u 30%, danas 12,8, 13,6. Zašto? To je posljedica privatizacije, pljačke, otvaranja tržišta roba, rada i kapitala, pada kupovne moći u Hrvatskoj, ulazak Hrvatske u EU, privatizaciju banaka i tu imamo najavljeni korak naprijed da ćemo i HPB prodati kao veliki doprinos realizaciji ove strategije, a objasnit ću zašto. Koje poruke strategija daje? Kupovnu nam moć ili domaća potražnja ovisi o kreditnim aktivnostima banaka, a ne o povećanju dohotka, to piše u strategiji. I točno je da je domaća proizvodnja pala dijelom i zbog pada kupovne moći. Izvodi se zaključak da će i nadalje kupovna moć u Hrvatskoj padati i više ovisiti o kreditnim aktivnostima banaka nego povećanju dohotka i zbog toga se hrvatska industrija mora okrenuti izvozu, to je zaključak ove strategije. Da li smo u izvoznoj politici samostalni? Nismo jer da jesmo onda primjerice izgradnje 80 patrolnih čamaca koje je hrvatska brodogradnja mogla izvesti bi bila realizirana i bili prodali, a ne bi nam bio zabranjen izvoz tih patrolnih čamaca koje smo kasnije uz put budi rečeno Amerikanci preko Francuske izveli u tu … državu i ne bi recimo danas problematizirali i dali tramvaje u kojima je 20 kompjutera možemo prodavati državama koje su nepoželjne EU ili američkoj politici. Tako da i kod izvoza nisam siguran da Hrvatska sama odlučuje što, kome i pod kojim uvjetima može prodavati. Dakle kreditna aktivnost banaka nije samo utjecala na količinu potrošnje nego i na strukturu domaće potrošnje ali je isto tako utjecala je i određuje i strukturu investicija u Hrvatskoj i to je točno. Obrazovni sustav obrazuje mlade za skladište, ovo je opet konstatacija iz same strategije. Poslodavci ne ulažu dovoljno u obrazovanje svojih zaposlenika i još se uvijek ponašaju kao da kvalitetne stručne radne snage ima u izobilju. Banke kreditiraju proizvode svojih nacionalnih ekonomija uz visoku ili relativno visoku i puno višu kamatu i deviznu klauzulu. Visoko smo euroizirano društvo pa se i plaše većina, a očito i autori strategije ciljanja deprecijacije kune kao moguća pomoć izvoznicima. Dakle taj mehanizam moguće ciljane deprecijacije u strategiji nije ni ozbiljno razmatran kao dio monetarne politike, a monetarne politike u ovoj strategiji niti nema. Država neće iz proračuna znatnije intervenirati za realizaciju ove strategije, to također u strategiji piše. Ono što me zabrinjava kada je i pitanje državne intervencije u pomaganju i realizaciji ove strategije je oslobađanje od doprinosa kao formula spasa anđeoskog za investicije i razvoj industrije pa će se oslobađati od mirovinskog i zdravstvenog doprinosa 1,2,3,4,5. Tko to ima pravo nekoga oslobađati od plaćanja premije osiguranja za mirovine i za zdravstvo, a onda će mu sutra drvlje i kamenje i stalno ponavljati da mirovinski sustav je pred kolapsom i da ga država krpa iz proračunskih sredstava, da je zdravstveni sustav krahirao pa ga država eto mora spašavati, a malo, malo nešto oslobađamo umanjujemo pa država donosi propise da ne treba plaćati u sredstva koja su privatno vlasništvo osiguranika. Strateški cilj do 2020.rast obujma industrijske proizvodnje 2,85% godišnje, 85 novih radnih mjesta ili novo zaposlenih to nisam razumio. Rast produktivnosti 68%, povećanje izvoza 30%. Tko? CFJ. To su oznake prerađivačke industrije, građevinarstva, informiranja i komunikacija koji su svrstani u grupu tzv. pokretača industrije u Hrvatskoj. Međutim, postoji još jedan problem u samom strategiji da neki pojmovi nisu definirani, pa se spominje investicije u fiksni kapital i kapitalna ulaganja. Ja nisam mogao shvatiti tu razliku u tome, pa onda ako netko zna pitam sljedeće. Od 2004. do 2012. inozemna ulaganja u Hrvatsku iznosila su 132,6 milijardi kuna. Od toga 34,7% u financijski sektor, 12,9 u trgovinu na veliko, 8,1 u poslovanje sa nekretninama ili kad to zbrojite 55,7% je bilo stranih ulaganja u nešto što nema veze sa industrijom. Pitam je li to 132,6 milijarde kuna investicija u fiksni kapital ili kapitalna ulaganja. Što to znači u kontekstu ove strategije? Strateške djelatnosti su definirane na 6 područja od čega bi pokretači trebali biti farmaceutski proizvodi, gotovi metalni proizvodi, računalni, elektronički i optički proizvodi, elektronička oprema, strojevi i uređaji i programiranje i savjetovanje. Ako se ne varam, prehrambeni proizvodnja i namještaj su svrstani u kategoriju čuvara s mogućnošću napredovanja u kategoriju pokretača. I sada dolazim do mjera koje strategija predviđa. Osnovni cilj ovog prioriteta je osiguranje sigurnog poslovnog okruženja investitorima, odnosno sklapanje ugovora između države i investitora, te izvozu orijentiranih proizvodnih poduzeća na razdoblje od 10 godina. Dakle, ovo se zapravo nudi kao novi društveni ugovor na rok važenja 10 godina i svaka vlast koja dođe ili ostaje mora se držati tog društvenog ugovora ako želimo da on da rezultate. To zapravo znači ova strategija. Zbog vremena ne mogu o operativnim, horizontalnim i vertikalnim mjerama osim onog strašnog protivljenja oslobađanja doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje kao genijalnog poteza pa ću završiti sljedećim. Razvoj tržišta kapitala i sad citiram: "Stoga je razvoj tržišta kapitala kao alternativa financiranju investicija klasičnim bankarskim kreditima predstavlja kvalitetnu opciju." I kaže dalje: "Zbog relativno visoke štednje građana u Hrvatskoj to je moguće." Koji je bio onda problem do sad bankarski sektor nije financirao industriju? Sada znamo koja su to strateška opredjeljenja. Koje su to mjere horizontalne i vertikalne, gospodine ministre, da ćete strane banke u Hrvatskoj stimulirati da klasičnim kreditiranjem investicija i izvoza ostvarite ciljeve ove strategije ako to do sad niste uspjeli, a niste uspjeli ni za milimetar, čak je i pad tih kreditiranja, tih investicija. U operativne mjere ste napisali snažnija aktivnost fondova rizičnog kapitala, jača pomoć države, rad specijalnih fondova rizičnog kapitala, fondovi rizičnog kapitala specijalizirani za ulaganje u komercijalizaciju registriranih patenata, program financiranja HBOR-a. Pa HBOR crpi svoj prihod iz državnog proračuna. Ove horizontalne i vertikalne mjere podrazumijevaju da ovdje piše za svaku kalendarsku godinu do 2020. koliko će HBOR dobivati novaca upravo radi praćenja ovih rizičnih fondova. Uz naravno veliku pohvalu što ste i vi kao ministar koji predstavlja ovu industrijsku strategiju suglasni da Hrvatska država proda jedinu hrvatsku banku koja bi mogla u velikoj mjeri biti u funkciji ove odredbe da klasični bankarski krediti su najoptimalnija mjera za investiranje. I uz molbu da mi netko objasni onu razliku ili suštinu investicija u fiksni kapital i kapitalnih investicija.
Idemo na replike. Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Lesar. Ovako strogo općenito govoreći i pojednostavljeno laički kad govorimo o upuštanju u poslovne vode onda može imati ovako dva generalna pristupa. Ili radimo ono što znamo raditi, pa tražimo nekoga tko će tu naš proizvod ili uslugu uzeti, kupiti. Ili gledamo što se to može prodati ili kakva je usluga na tržištu potrebna, pa se u tom smjeru aktiviramo. Vi ste dobro primijetili da su odrednice osobne potrošnje određene kreditima poslovnih banaka zapravo odredile pad potražnje i da industrija ne može na domaćem tržištu naći kupca, pa jednostavno se moramo orijentirati prema stranom tržištu, prema izvozu. Ali to nije cijela istina. I da li ste slučajno ili namjerno iz strategije izostavili dio u kojem se govori da je hrvatska industrija, se zasniva na proizvodnim aktivnostima niske dodane vrijednosti. Dakle, ja mislim da je tu suštinski problem i zapravo strategija tu poruku i daje da se hrvatska industrija mora okrenuti prema proizvodima visoke dodane vrijednosti i upravo zato se izdvaja ovih, ove poddjelatnosti, a donekle to javnosti nije bilo dobro razumljeno pa došlo je do prijepora. Dakle, to su one proizvodne djelatnosti koje imaju visoku razinu dodane vrijednosti. Da bi se ostvarila konkurentnost i na kraju krajeva da bi se onda na tom vrlo zahtjevnom tržištu uspio prodor takvih proizvoda. Da li se i strategija dobro govori da je zapravo cilj vratiti se na one pozicije koje smo imali prije, jer ova strategija upravo to radi, vraća se na stanje koje imamo, a teško je govoriti o nekakvom većem rastu upravo iz ovih činjenica koje su nabrojene u strategiji, a koje su problemi hrvatske industrije. Hvala.
Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega točno je da u najvećoj mjeri hrvatski izvoz se bazira na nisko dodanoj vrijednosti. To je nesporno. I da se želi dobiti tome da struktura našeg izvoza bude na većoj dodanoj vrijednosti. Ali suština problema je sljedeća, to preokretanje izvoznog dijela gospodarstva i proizvođača najprije zahtjeva investiciju, a ova strategija počiva na klasičnim bankarskim kreditima kao mjere investiranja. To problematiziram. I rekao sam da se radi o bankama koje u Hrvatskoj industriju kreditiraju sa duplo većom kamatom nego u svojim matičnim državama, da kreditna masa koju oni plasiraju u Hrvatsku se dijelom koristi i ona koju je HNB deponirala kod njih a radi se o 12 milijardi eura i da monetarne politike u ovoj strategiji nema kao mehanizma jednog od mehanizama koja bi utjecala na cijenu kapitala koja se na financijskom tržištu u Hrvatskoj daje. A nećete mi valjda reći da ste i vi osobno zadovoljni sa cijenom kapitala, kamatnom stopom, deviznom klauzulom, troškovima za obradu kredita koje sve guši, naročito one izvoznike koji novom tehnologijom žele ići prema izvozu. U tome je problem.
Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Kolega Lesar razvijali ste onu tezu vezano za kapitaliste banke i sindikate no upravo ovakve strategije moraju imati poluge kako bi se realizirale i ostvarile i kako bi ih tijekom vremena kontrolirale. Ono što je bitno naglasiti kapital je brz, osjetljiv i nikad ga nema dovoljno. U ovoj situaciji izgleda da ćemo imati strategiju i vjerojatno će ministar Vrdoljak i ministar Lalovac lupit s njom o stol pa će se strane banke prepasti. Zabrinula me jučer izjava ministra Lalovca kad je bio sa izvoznicima pa je rekao da moli, moli HBOR da olabavi uvjete prema našim izvoznicima. Da olabavi. Pa kako će se postaviti tek prema stranim bankama? Znači, kapitala za realizaciju ove strategije neće biti, a monetarna politika ne postoji u RH. Prema tome, upitno je ostvarenje upravo ove strategije tj. nemoguće ju je ostvariti bez kapitala kojeg Hrvatska u ovom trenutku nema. Znači, moramo tražiti izvore i moramo usmjeravati upravo taj kapital u realizaciju naših izvoznih programa i onoga što piše u strategiji ali bez osiguravanja izvora nemoguće je realizirati ovu strategiju.
Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Jako dobro primijećeno. Nadam se da smo čitali isti tekst strategije, oni koji nisu primijetili da pitanje osiguranja kapitala za realizaciju ove strategije je najveća rupa u njemu. Kapital je brz, ima još on svojih interesa i ciljeva, što brže, što više zaraditi i kad se iscrpi ide na novo tržište, na novo područje. Njegov interes nije dugoročno ostajati ako nema ekstra profita. I ako nemate vlastiti kapital onda ste ovisni o takvom kapitalu. I samo je sad pitanje, a iz ove strategije proizlazi, da se Hrvatska do 2020. oslanja na kreditnu politiku stranih banaka u Hrvatskoj. Time priznajemo potpunu nemoć bilo kakvog utjecaja na promjene. A da Hrvatska nema svoju monetarnu politiku sasvim se s vama slažem. Imamo samo HNB i guvernera.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa kolega Lesar govorili ste o brojnim strategijama, njih 13, i neke ste i komentirali i ja bih si dao za pravo komentirati jednu izuzetno važnu, a to je Strategija turizma. Turizam je strateška grana i o toj Strategiji turizma smo govorili, nije davno da smo u ovom Visokom domu o tome govorili, i gle čuda u toj strategiji gotovo da kontinentalnog turizma nema ili ima malo onako nešto sitnim onim slovima kao ono kad kredite dajemo. To je loše, to je štetno i to je loše sigurno a naravno i nepravedno prema ruralnim područjima koja imaju itekako velike potencijale za turizam, itekako. I da je to tako, da se jednostavno zapostavljaju, zanemaruju ta ruralna područja govori i podatak da je ove godine Turistička zajednica turistički nerazvijenim županijama dodijelila npr. mojoj Koprivničko-križevačkoj i Bjelovarskoj sredstava manje nego ajmo reći uvjetno turistički nerazvijenoj Istri. Potpora tim događanjima je od pola tih sredstava otišlo za RED BULL Festival u Rovinju, a ostali su dobili ostala sredstva. To je jednostavno loše i ja se pitam kakva je to strategija? Je li to strategija ravnomjernog razvoja, je li to Strategija turizma RH ili je to Strategija turizma Istre koju naravno volimo i poštujemo. Hvala lijepa.
Dragutin Lesar, odgovor na repliku.
Vi ste dali kolega jedan primjer, od toga kad donesemo strategiju a onda operativnim mjerama, zakonima ili odlukama različitih tijela radimo suprotno od toga. Ali, kreditno financiranje razvoja kontinentalnog turizma nitko neće pratiti, odnosno strane banke neće pratiti jer tu smo direktni konkurenti onima koji od kontinentalnog turizma ostvaruju 12 puta veći dohodak ili profit nego Hrvatska. I nemojmo očekivati da će banke iz tih država koje imaju užasno jak razvijeni kontinentalni turizam pomagat razvoju hrvatskog kontinentalnog turizma. Oni ipak dugoročno promišljaju i štite svoje nacionalne interese.
Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega ja vjerujem da vi znate što znači ulaganje u kapital, fiksni kapital, ali možda onda dovodite javnost na određeni način u situaciju da ih zbunjujete. Dakle, sasvim je jasno da i ova analiza jasno kaže da naša industrija, naše poduzetništvo je loše kapitalizirano. Ulaganje u fiksni kapital u biti je bruto ulaganje u dugotrajnu imovinu. To ulaganje u dugotrajnu imovinu, ojačavanje kapaciteta, ojačavanje snage poduzeća, tvrtki, industrije i onda nakon toga izlazak na tržište kapitala, onda nakon toga dodatna ili dokapitalizacije kroz to jačanje ulaganja u fiksni kapital i mogućnost daljnjega razvoja. A ova strategija daje, na to ukazuje a ujedno i daje mogućnost, i ono što je ključno kad govorimo o konkurentnosti Hrvatske države, stranim investitorima i domaćim investitorima, fondovima jasnu poruku da Hrvatska vlada je usmjerena u razvoj industrije, da je napravljena analiza da oni jasno znaju ako ulažu u Hrvatsku industriju šta mogu i kako očekivat u povratu svoga uloženog kapitala i isplativost kapitala. I na taj način pokazujemo i svoju konkurentnost jer znamo šta i kako želimo ići naprijed i otvaramo taj prostor koji je ključan za strane investicije, i otvaramo i jasno pokazujemo da Hrvatska vlada, Ministarstvo gospodarstva zna u kojem smjeru treba ići. A ono što je ključno, ovu strategiju smo usuglasili sa poduzetnicima i oni su zato suglasni i to je dio njihovog projekta razvoja izvoza, jačanja, povećanja produktivnosti. I onda strani kapital, rizični kapital, fondovi spremni su u jačanju našeg poduzetništva.
Dragutin Lesar odgovor na repliku.
Kolega Gjurković, hvala vam što ste mi otkrili tajnu dakle sad sam shvatio vi ste osobno usuglašavali sa poduzetnicima ovu strategiju tako da sam to primio na znanje. Drugo, pitanjem se ne može obmanjivati javnost, kad neko nešto pita to nije obmanjivanje nego traženje odgovora. Hvala vam na vašoj definiciji kojom ste ulaganje u fiksni kapital dali veliki doprinos ekonomskoj teoriji i nju pretvorili u egzaktnu znanost.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Pa kolega Lesar, s pravom ste, evo i ova rasprava trenutno sada upućuje da ste s pravom reagirali na pogrešne termine koji se koriste, a često je slučaj da se u službenim dokumentima, pa i zakonima kaže investicija, odnosno kapitalno ulaganje. Tako da stvarno treba razjasniti što je koja definicija i šta znači. Investicija u pravom smislu je ulaganje materijalnih vrijednosti i znanja u sadašnjost radi očekivanih rezultata u budućnosti. A kapitalno ulaganje je ulaganje novca u materijalna dobra. A investicije u fiksni kapital, čuli smo jednu pogrešnu definiciju, moramo znati što je fiksni kapital da bismo znali što je investicija u fiksni kapital. Fiksni kapital je dio ukupnog kapitala koji je uložne u dugotrajnu imovinu koja može biti materijalna imovina i nematerijalna. Ako je materijalna onda se radi o zemljištima, objektima ako je nematerijalna radi se o licencijama, patentima … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Ali nije samo to neznanje koje vlada, vlada još neznanje da se ne razlikuje investicija s aspekta pojedinca i nacionalne ekonomije što je kapitalno ulaganje s aspekta pojedinca, to nije kapitalno ulaganje s aspekta nacionalne ekonomije. Kad pojedinac kupi stan onda je to stvarno kapitalno ulaganje, ali kad kupi država stan svom namješteniku, službeniku ili dužnosniku onda to nije nikakva investicija u fiksni kapital niti je to kapitalno ulaganje. Hvala lijepa.
Dobro da smo čuli i definicije. Nemate odgovor? U ime Kluba zastupnika DC-a novog vala i nezavisni zastupnika Baranović i Martinčević kolega Petar Baranović.
Poštovana gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, štovane dame i gospodo. Pred nama je kao što su mnogi govornici prethodno kazali dokument koji se zove strategija, jedna u nizu strategija koje su donesene u ovom Visokom domu hrvatske politike, jedna u nizu dokumenata u ovih dvadeset i nešto godina moderne hrvatske povijesti koji su doneseni s namjerom da seriozno, organizirano, pametno i kontinuirano pristupimo poslu, da unaprijedimo razne segmente našeg društva u konkretnom slučaju, u ovom slučaju da se pozabavimo industrijom. Kakvo je danas recentno stanje hrvatske industrije, to znate i sami. Dio odgovora leži i u brojci od tristo i nešto tisuća nezaposlenih. Činjenica je da u odnosu na prije ratno doba imao reliquiae reliquiarum hrvatske industrije, da je metaloprerađivačka industrija da je metaloprerađivačka industrija danas u tragovima, da se brodogradnja pokušava sad kako mi dalmatinci to kažemo škapulati kroz privatizaciju, da bazne industrije više nema, nema TLM-a u Šibeniku, nema TEF-a u Šibeniku, nema Dugog rata, nema ni Željezarije Sisak, nema ni Jadranske željezare u Splitu, rafinerije su nam pred gašenjem. Jednom riječju imamo tužno stanje. Što je uvjetovalo takav rezultat i stanje hrvatske industrije danas moramo biti objektivni pa kazati da osim katastrofalnih grešaka koje ću kasnije elaborirati, hrvatske politike u ovih dvadeset godina iz kojih bi trebali naučiti što raditi da ova strategija postane operativna. Posluju i neki globalni trendovi koji su nažalost u području kompletne zapadne civilizacije eliminirali radnički srednji sloj gotovo u cijelosti osim u pametnim zemljama kao što je Njemačka. Od Njemačke bi trebali učiti neke stvari ali dubinski analizirati kako su oni opstali. Postaviti pitanje zašto u Njemačkoj i danas postoji bazna industrija i zašto je jaka metaloprerađivačka industrija. U svim drugim zemljama EU bilježimo pad zaposlenosti u industriji, bilježimo kompletno preseljenje kompletnih proizvodnja sektorskih na daleki istok, zbog čega, zbog konkurentnosti. Sustav koji smo pristali prihvatiti na pijedestal stavlja konkurentnost. Cijenu proizvoda, potpuno je jasno, koja je uvjetovana nizom faktora između ostalog i cijenom radne snage. Kako smo mi u Hrvatskoj došli do ovoga osim globalnog utjecaja? Prvo smo privatizirali banke ne razmišljajući da strancima dajemo u ruke temeljni alat za financijski … proizvodnje svih drugih gospodarskih djelatnosti. Onda smo '94. uveli kunu sa katastrofalnim tečajem koji je preko noći ubio izvoz. Preko noći je ubio izvoz. Onda smo vodili energetsku politiku na način da u 20 i nešto godina moderne hrvatske povijesti nismo napravili, ne novu rafineriju jer imali smo di. Ni jednu jedinu hidrocentralu napravili nismo. Pa smo vodili poljoprivrednu politiku koja nas je dovela u situaciju da od vremena od prije 40 ili 50 godina kad smo poručivali ljudima na ovim prostorima da ostave selo i idu u industriju, tada se obrađivalo 3 milijuna hektara, danas obrađivamo milijun i 100 tisuća hektara, a 700 tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta u vlasništvu države i danas nije u funkciji. Po razini, odnosno udjelu navodnjavanih površina u poljoprivrednoj proizvodnji smo na samom dnu europske ljestvice. Imamo možda 2% površina pod sustavima navodnjavanja. Mi jednostavno više nismo u stanju stvoriti mogućnosti i konkurentnosti hrvatskoj industriji. Meni je jako žao što je gospodin ministar otišao jer sam prije ovog ljeta razgovarao s njim o jednoj konkretnoj mjeri. Navest ću primjer. Cijena energije kao dio troškova, bitan dio troškova u području prehrambene industrije. Koju mi politiku u Hrvatskoj vodimo 20 godina? Mi kažnjavamo potrošnju energije i ignoriramo činjenicu da onaj tko troši energiju taj … proizvodi. Mi u ukupnoj cijeni struje za industrijsku proizvodnju imamo nešto što se zove naknada za angažiranu snagu i što participira otprilike u prehrambenoj industriji, u njihovim računima za struju, to negdje participira oko 40 i nešto posto ukupnog troška. Što je naknada za angažiranu snagu? Dakle, ne govorim o potrošenoj energiji, koja naravno ima svoju jediničnu vrijednost i cijenu. Potrošili ste toliko kilowata, … ste proizveli toliko i toliko, ne znam, ribljih konzervi ili konzervi rajčice ili nečeg trećeg. Mi naplaćujemo hrvatskoj industriji naknadu za angažiranu snagu. Koja je trebala rezultirati čime? Trebala je rezultirati ili gradnjom novih hidrocentrala, provođenje pametne energetske politike ili je trebala rezultirati rješavanjem ogromnih, enormnih gubitaka tog istog HEP-a u distribuciji energije. Jesu li riješili pitanje gubitaka ovih 20 godina? Ne. Jesu li izgradili jedan energetski pogon i jednu hidrocentralu? Ne. A i dalje opterećujemo proizvođače sa takvom cijenom energije. Pitanjem cijene nafte 2008. godine vodio sam prosvjed Hrvatskih ribara zbog cijene plavog diesela. Cijena barela sirove nafte u američkim dolarima, 149 dolara, rekordno zabilježena, tada. Dolar puno jači tada u odnosu na kunu, nego danas. A cijena diesela koji participira u ukupnom troškovnom dijelu i konkurentnosti industrijskih proizvoda je bila tada 8 kuna na cesti, danas je 10. Kada je dolar slabiji i kad je trenutka cijena ispod 100 dolara po bareli. Što smo napravili? Privatizirali smo svoju firmu, upali smo u kartelsku mrežu i danas kartel pere nas, našu industriju kao što pere i sve ostale industrije EU. Kartel, gospodo. Ne tržište, slobodno tržište … nego dogovorena cijena kartela. I sad pričamo o porastu industrijske proizvodnje, a imamo nerealno visoke troškove, ulazne troškove te iste proizvodnje. Imamo kredite koji su dostupni onima koji žele investirati, koji su značajno skuplji nego u njihovim matičnim državama, dakle neko od poduzetnika ako želi odista pristupiti industrijskog proizvodnji, pokrenuti neki novi biznis, proizvoditi, danas u Hrvatskoj ima 20 do 30% skuplji kapital ukupnog kada gledate jer nije svejedno hoće li dobiti kredit sa 1% ili će dobiti kredit sa 4%. Matematički potpuno jasno. Ne treba biti magistar ni doktor znanosti i ekonomije da to shvatite. Dovoljno je da se bavite gospodarstvo i da u životu isplatite nekom nekada plaću i platite porez, to je sasvim dovoljno da shvatite čitavu filozofiju hrvatske industrijske propasti i generalno gospodarske propasti. Ovaj dokument je napravljen dosta detaljno i uopće ne bih želio da se shvati u ovom Saboru i u hrvatskoj javnosti da ni u ime stranke ni u svoje osobno kao zastupnik ja sumnjam u njegov sadržaj. On je napravljen referirajući se na postojeće stanje, prateći neke globalne trendove, razmišljanja su u njemu vrlo detaljno razložena, on sadrži sve elemente koje ovakav dokument treba sadržavati, ali je samo pitanje toga koliko smo mi operativno sposobni stvoriti uvjete da se ovaj dokument odnosno njegovi ciljevi … realiziraju. Je li spremno Ministarstvo gospodarstva, o tome sam osobno razgovarao sa gospodinom ministrom pa mi je žao da ga sada nema tu, preispitati tu praksu da udaramo … hrvatskoj industriji zbog toga što troši energiju radeći? Jesmo li spremni sagledati pogubnost nerealnog tečaja kune u odnosu na euro u kontekstu izvoza, a imperativ je 30% povećanje izvoza? Je li HNB spremna na tako nešto? Jesmo li spremni povećati međuresornu suradnju? Navest ću još jedan jasan primjer kako mi sami sebi pilamo granu na kojoj sjedimo. Prije 30 i nešto godina … zadarski je učio na Mediteranu sve zemlje … brancina. Bili smo pioniri u tome. Danas Hrvatska proizvodi 5 tisuća tona, jedna firma u Grčkoj proizvodi 45 tisuća tona brancina, ukupna grčka proizvodnja je 150 tisuća tona brancina. Niša u kojoj smo trebali biti prvi u njoj smo danas među zadnjima zbog objektivnih i subjektivnih okolnosti. Sada se radi nacionalni strateški okvir za povećanje proizvodnje u marikulturi koju ne možemo i nismo konkurenti po cijeni Grcima i Turcima na tržištu svježe ribe, ali imamo za razliku od ostalih ono što se u ovoj strategiji apostrofira to je znanje i stručnost. Jedna smo od rijetkih svjetskih zemalja koja ima specijalizirani studij tehnologa koji mogu raditi vrhunske proizvode na osnovi orade i brancina. I šta se događa u Hrvatskoj? S jedne strane planiramo povećanje proizvodnje s druge strane Ministarstvo zaštite okoliša donosi famoznu Natura-u, naravno kao i obično Hrvati veći katolici od Pape sva područja na Jadranu koji bi Bogom dan za razvoj marikulture osim postojećih lokacija su stavljena u Natura-u, sva ali bez iznimke. I danas apsolutno potentne firme Cromaris, Sardina Postira, Ribogojilište … da ne nabrajam dalje su limitirane i ne mogu dobiti papire za proizvodnju. Činjenicom da ne mogu dobiti papire za proizvodnju ne stvaramo sirovinsku osnovu sutra za specijaliziranu prerađivačku industriju vrhunskih kvalitetnih proizvoda, apsolutno konkurentnih po kvaliteti i kvantiteti, cijeni na tržištu dakle mi sami sebi zbog loše međuresorne suradnje, ne koordiniranosti sektora zatvaramo prostor za napredak. Dokle? Nije pitanje kvalitete sadržaja ove strategije, nije dame i gospodo pitanje potrebe donošenja strateških dokumenata. Samo budale srljaju poput gusana u maglu, pametni ljudi napišu strategiju, pametne nacije imaju strategije. Nije skandal imati strategiju, skandal je neprovoditi je, skandal je pisati jedno, a u životu raditi drugo, a još je skandaloznije kada donoseći odluke ne donosite odluke samo o sebi nego donosite odluke o sudbini 4 milijuna i 200 tisuća ljudi, to je skandalozno. O stupnju naše organiziranosti, međusektorske suradnje i dosljednog provođenja politika svjedoči činjenica, već dva dana u dolini Neretve ne funkcionira otkup mandarina. O tome sam govorio neki dan kada je situacija bila bolja. Tada su bar uzimali po kunu i 30, sada se ne uzima uopće. Vrhunski proizvod, specifičan, poseban, hrvatski originalni proizvod. Ima mandarina drugih vrsta, ali neretvanske su jedne. Slobodna procjena, ostat će na stablima 30 tisuća tona. Koliko funkcioniramo kao sustav, to je pitanje. Ovaj sadržaj ovog dokumenta on je standardno kvalitetan kao i sadržaj vjerojatno i niza drugih strategija koje su se donijele. Iz tog razloga nije problem prihvatiti, samo je problem da se zapitamo svi, a posebno izvršna vlast ova, buduća i prošle koje su griješile, kako i na koji način smo se doveli u ovu situaciju? Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na replike. Frano Matušić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranović, apsolutno podržavam ovo što ste rekli vezano za mandarine i država je trebala već odavno naći rješenje za otkup koji je ugrožen i za cijenu, ali nažalost nije, nažalost ni neće naći. Jednako tako podržavam ovo što ste govorili za ribarstvo, to jest naš potencijal strahoviti koji je zbog ne razgovaranja među sektorima došao pod pitanje, to se apsolutno slažem. Ali ono čemu sam htio zapravo replicirati je pitanje strategija o kojima ste govorili, donijet ćemo puno strategija, donosimo ih bez rada i pravila, donosimo ih samo iz jednog jedinog razloga zato što Vlada nije napravila svoj posao koji je morala napraviti do ulaska Hrvatske u EU do 1.7.2013.godine. Danas smo bombardirani svakakvim strategijama koje nemaju ni glavu ni rep. Zašto? Samo zato što je donošenje strategije preduvjet da se bi se mogli povlačiti novci iz europskih fondova, to je preduvjet. Prije par danas smo raspravili Strategiju obrazovanja i znate što se dogodilo, Europska komisija nam je rekla morate donijeti sada posebnu strategiju o strukovnom obrazovanju da bismo mogli povlačiti novce iz fondova. Dakle donosimo bez ikakve glave i repa strategije koje su potpuno neujednačene. Pogledajte metodologiju one Strategije obrazovanja i pogledajte današnju metodologiju. Nemaju nikakve veze. Mi moramo donijeti nacionalnu strategiju razvoja RH to je preduvjet svih strategija, tek onda ćemo znati na koji način možemo razvijati strategije u pojedinim područjima. I tu je problem ove Vlade RH što nije znala da treba prije svega donijeti jednu opću nacionalnu strategiju i da iz te strategije se onda mogu povlačiti i izvlačiti strategije u pojedinim područjima, ovako ćemo svaki dan imati na dnevnom redu neku novu strategiju.
Hvala, hvala. Petar Baranović odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Matušiću ja nisam protivnik strategija čisto onako zato što se u životu držim nekih principa bez obzira koliko sam poznavao Arhipelag u kojem sam proveo 20 godina mladosti uvijek je navigacijska karta stajala ispred mene. Pametni ljude stavu na papir pa to prate. Nije problem u tome što mi donosimo strategije niti bi ja izdvojio ovu Vladu, bez obzira što više ne spadam u vladajuću koaliciju kao zastupnik, želim biti objektivan i držati se istine. Nije ova Vlada ništa od prethodnih vlada u štancanju strategija koje se nisu provodile, niti je ovo prva strategija koja je napisana, niti naglašavam ona po svojoj kvaliteti je nešto bitno super bolja ili je nešto bitno super gora od nekih drugih strategija koje su neke druge vlade u hrvatskoj povijesti donosile. Problem je toga što ne navigavamo po karti, a takvo navigavanje često završi nasukavanjem, a mi smo blizu toga nasukavanja. Hvala lijepa.
Tomislav Klarić, replika.
Poštovani kolega Baranoviću, sa velikim dijelom vaše rasprave se u potpunosti slažem. Započeli ste riječima kakvo je danas stanje u hrvatskoj industriji i zašto je tome tako. Pa upravo u ovom dokumentu koji ja već danima čitam i pročitam proniknuti sve što u njemu piše, doslovno piše: "Izrađivač i predlagatelj ministarstvo da su u procesu izrade industrijske strategije, dakle ove od 2014. do 2020. te je bilo gotovo nemoguće doći do bilo kakvih podataka i informacija temeljem kojih bi se moglo napraviti vrednovanje operativnih mjera, aktivnosti koje je ministarstvo provodi." I to je suština ove priče. Tu nadalje piše da je strategija koju je izradio Ekonomski institut iz Zagreba izrađena 2009., da većina zaposlenih u ministarstvima nije znala da ona uopće postoji i to su problemi. Ova strategija je savršeno štivo, ima masu podataka. Pa ja nisam vidio podatke osim u onom broju zaposlenih u industrijama koliko mi to inženjera strojarstva imamo na području Republike Hrvatske u onom dijelu koji su raspoloživi za određene djelatnosti, koliko je inženjera elektrotehnike. Iz svega onog ostalog što propisujemo i ovdje pišemo da ćemo odraditi i napraviti. Na koji način? A da ne govorim ono što je gospođa Vesna Škare-Ožbolt, ona je najbolje definirala kad je pitala ministra zašto se niste uopće pripremili? Ja njega jednostavno nisam razumio, imam osjećaj da taj čovjek kad nam je izlagao u svom uvodu da nije znao o čemu govori, a prezentira tu strategiju. I upravo to potvrđuje ovu činjenicu tko je izrađivač studije koji je to napisao, da je bilo nemoguće doći do podataka u posljednjih nekoliko godina, u posljednje ove tri godine što je to ministarstvo provodilo. Evo hvala.
Petar Baranović, odgovor na repliku. Uključite mikrofon. Kolega Klarić, još jedanput.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. ja ne bih komentirao uvod gospodina ministra jer ga nisam slušao moram bit iskren, pripremao sam se za ovu raspravu. A šta se tiče ovih vaših drugih komentara oni zapravo potvrđuju ono šta je ključna poruka. Nije uopće upitno da strategije trebamo, niti je upitna kvaliteta, sadržaj i tekst, popis želja kako je netko od govornika prethodnih kazao. Upitno je samo koliko smo mi dosljedni i koliko smo spremni na taktičnoj razini donositi odluke koje su bitne da bi postigli strateški cilj, a to je oporavak hrvatske industrijske proizvodnje. Hvala lijepo.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Baranović, kako su rekli moji prethodnici sa velikim dijelom vaše rasprave bih se složio, iako je on išao od mandarina, riba, ribogojstva, goriva, cijena energenata, pa sve do tenkova i vagona u metaloprerađivačkoj industriji ako smo mislili na Đuru Đakovića. Dakle, poplava strategija u zadnje vrijeme koje imamo u Hrvatskom saboru i koje usvajamo i koje niču kao gljive poslije kiše poput poplave referenduma također u Hrvatskoj i vi kažete niste protiv strategija. Naravno da su strategije dobre, napisane hajde da kažem stručno. Ekonomski institut Zagreb znamo njegove valjanosti i vrijednosti, ali kažete da ste protiv toga da se te strategije ne provode. A zašto se ne provode? Zbog nesposobnih političkih elita koje vode državu, koje ne provode propisane ili napisane strategije od najboljih stručnjaka. Imamo u prosvjeti 200 eminentnih stručnjaka za obrazovanje koji su napisali strategiju, ali šta to vrijedi. Evo primjer Đuro Đaković gdje se politika klijentelizmom dovodi svoje podobnike na čelo, našega giganta, više nije gigant, sad je već postao pomalo i patuljak sa 17000 radnika devedesete godine na 800 radnika do kraja ove godine. 800 djelatnika, 800 radnika, a proizvodi tako specijalizirane stvari od tenkova, vagona, šinskih vozila ostalih itd., tračničkih vozila hajde da kažem. Što da kažemo? Politika je dovela svoje ljude koji su upropastili svojim neznanjem, nesnalaženjem, nemenadžerskim ponašanjem upropastili tvornice [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa.]] Nisu krivi radnici.
Petar Baranović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Grubišiću, krenut ću od kraja. Politika koju su po postojećem modelu glasovanja izbora ljudi u Hrvatski sabor imenovali hrvatski građani na izborima, pa valjda će i oni ako su neki od nas shvatili svoje zablude i greške u životu shvatiti zablude i greške kad sljedeći put budu izlazili na izbore, a ja se osobno nadam da će izlaziti i po jednom prosperitetnijem modelu biranja zastupnika pa će znati čije će ime zaokružiti. Politika koja je petlja u gospodarstvo, ja osobno nisam protivnik toga da one političke opcije koje odgovaraju za neke stvari stave kadrove od svog povjerenja, ali sam za mjerljivost rezultata. U ovom konkretnom slučaju ja ne poznam detaljno situaciju u Đuri Đakoviću, ali da se iščitati da je situacija loša. Međutim, šta se tiče općeg stanja u društvu, pa tako i u gospodarstvu dijelom je odgovornost i na ovoj kući i Visokom domu hrvatske politike u kojem smo zadnjih, evo reći ću ovako. Da smo potrošili onoliko vremena koliko smo potrošili na rasprave o onima koji su poginuli u jednom globalnom svjetskom sukobu prije 50 godina, potrošili na gospodarstvo i na poljoprivredu raspravljajući stručno, argumentirano od slučaja do slučaja možda bi bili inicijator i okidač izvršne vlasti, menadžmentima da se počnu ozbiljnije, serioznije, kvalitetnije baviti svojim poslom. Možda bi pokrenuli neke pozitivne stvari. Ali bavili smo se stvarima koje spadaju u udžbenike povijesti i na to smo potrošili napraviti analizu vrlo vjerojatno 20 do 30% ukupnog vremena koje je na dispoziciji za zasjedanje ovog Visokog doma. A nemojte se naljutiti vi ste tome dali jedan svoj osobni značajan doprinos. Hvala lijepo.
Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Baranović apsolutno se slažem s vama kada kažete da nije grijeh imati strategiju nego je grijeh je ne provoditi. Ali ja bih rekao da je grijeh, zapravo da je skandal ono što dosada nismo imali strategiju. I to u jednom ovako bitnom segmentu kao što je industrijski razvoj, odnosno industrijska proizvodnja pa i obrazovanje i sve ostalo kako neki kažu da smo sad u poplavi strategija. Međutim, nijedna strategija ne može biti samostalni dokument, a to je mislim kolega Klarić spominjao, dakle naša kadrovska slika Hrvatske. Dakle, tu moramo imati snažnu vezu sa ostalim razvojnim strategijama. Prije svega Strategijom obrazovanja. Spominjali ste i ulazne troškove u industrijskoj proizvodnji no ja moram tu pohvaliti predlagatelja koji je istakao računalno programiranje i povezane djelatnosti kao jednu od strateških odrednica industrijskog razvoja upravo zato što su tu ulazni troškovi prema ostalim industrijskim granama ako usporedimo relativno mali, a dodana vrijednost je izuzetno velika. Imamo i pozitivnih primjera u Hrvatskoj. Recimo u gradu Osijeku imate jako puno malih firmi, mahom malih firmi koje se šire, znači sa velikom mogućnošću širenja koje se bave softverskom proizvodnjom, odnosno proizvodnjom softvera i čiji je sav njihov rad izvozni proizvod. To je prepoznala i lokalna samouprava i radi se na projektu Osijek softver city. Dakle, postoji pozitivnih primjera, a vjerujem da će ova strategija samo dodati na te pozitivne primjere, odnosno da će se država aktivno uključiti u rješavanje istih. Spominjali ste navodnjavanje dva, odnosno 2% naše površine je navodnjavano. To opet dovodimo u pitanje više stvari. Prije svega nedostatak krupnih čestica, zatim nedostatak razvojne strategije poljoprivrede, a osim toga ne mogu se sve kulture i sva zemljišta nisu podložna navodnjavanju. Dakle, bez jedne šire slike bojim se da nema općenitog razvoja bilo industrijskog bilo kakvog drugog. Hvala.
Petar Baranović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Pokušat ću brzo. Što se tiče navodnjavanja nema argumenta kolega Hajdukoviću za situaciju u kojoj mi jesmo da smo na dnu europskih zemalja jer smo zemlja koja po svojim geološkim karakteristikama i klimatskim apsolutno udovoljava standardima poljoprivredne proizvodnje. O tome gospođa potpredsjednica vrlo vjerojatno zna nešto više od mene. Što se tiče obrazovanja i Strategije obrazovanja i njene usuglašenosti sa potrebama ove Industrijske strategije i uopće podizanja razine efikasnosti hrvatskog gospodarstva ja se nadam da će ta strategija dati odgovore na pitanja i da će je netko dosljedno provoditi jer postojeće stanje je sljedeće, mi u Baranji nemamo srednju Poljoprivrednu školu. 97% nositelja poljoprivredne proizvodnje na razini OPG-a nam nema nikakvu poljoprivrednu naobrazbu. Da nije tragično vjerojatno bi se smijali u ovom Saboru, ali je to da svi sjednemo i plačemo, bar pola sata dnevno. Što se tiče kvalitete i sadržaja ove strategije ja ni u jednom momentu svoje rasprave pa i sad ponavljam ne dovodim u pitanje samo apeliram na hrvatsku politiku danas, neku sutra ili prekosutra da se odista počnemo baviti donošenjem kvalitetnih taktičkih odluka u sferi gospodarstva koje bi omogućile da postignemo strateške ciljeve. Proizvodnja, povećanje industrijske proizvodnje, povećanje izvoza nam povlači povećanje zaposlenosti. To nam je rak-rana u društvu. A to ne možemo ako nismo spremni provesti mjere kao što je npr. barem korigiranje cijene električne energije u toj sferi naknade za utrošenu snagu. Ako nismo spremni to svesti barem na razumnu mjeru a ne da nam participira u 40% ukupnog računa za električnu energiju industrijskim proizvođačima. Kako i na koji način ih učiniti konkurentnima kad ih s takvim stvarima opterećujemo i kad im na takav način vezujemo ruke u samom startu. Mi naše industrijske proizvođače puštamo u ring sa zavezanom rukom da boksaju protiv svoje konkurencije. To je prava istina o hrvatskoj industriji i pristupu politike planiranja industrijske proizvodnje. Hvala.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kolega mislim da ste s pravom, i to je dobro, početak svoje rasprave započeli upravo jednim podsjećanjem kako je nestala hrvatska industrija, kako je propalo gotovo preko noći ono što se desetljećima stvaralo. Govorili ste kako nema tu dugo vremena, ni u tom dobu nije bilo strategije. Da, to je bila strategija '90-ih godina, ovdašnjih vinovnika, ovih tu, čija je teška industrija bila njihova politika da treba upravo uništiti industriju, da se može živjeti ugodno samo od turizma, od usluga, od određenih servisa i od trgovine. I vidite, sada takvi vinovnici i vama daju replike, nismo precizni u tome kad će to biti provedeno i slično. Međutim, evo vrijeđaju kada govorimo o istini onda slijede uvrede jer upravo vidite mislim da bi bilo ne da nemaju pravo govoriti o tome, ali bilo bi pristojno kada govorimo o ovoj temi da šute i da zašute. I da puste Hrvatsku da se reindustrijalizira a ovo je jedan od prvih koraka. Zaista tu strategiju trebamo donijeti. Vi ste spomenuli svoj Šibenik, spomenuli ste i Zadar, da, samo neke tvornice. Ali meni i vama ne bi bilo dovoljno 20 minuta da nabrojimo tvornice koje su tada radile. Od 6 sati kada bi zatrubila radnička sirena rijeke ljudi su išle na posao. U 2 sata su se te rijeke ponovno vraćale svojim kućama. Nikada više, ni prije, nikada poslije ni političke manifestacije nisu okupile toliki broj ljudi. Eto vidite, sada toga više nema. Istina, treba biti pravedan i reći da smo takve signale dobivali iz EU da to treba i uništiti da mi možemo dovoljno, da što će nama industrija da mi možemo živjeti od turizma i od ovoga. Međutim, dobro je što ste i vi primijetili, a i mnogi drugi, da je nama za ovu … potrebna snažna, kompetentna, neovisna uprava.
Hvala lijepa. Petar Baranović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora. Uvažena kolegice ja ne bih sebi uzeo za pravo da osporim bilo kojem saborskom zastupniku u ovom sazivu Sabora da izlaže, replicira ili komentira. Demokratska smo zemlja, svatko će na temelju svoje procjene i savjesti izlagati u ovom Saboru a isto tako nisam ni promašio istinu i kad sam govorio i kad god govorim o problemima koji su u korijenjeni duboko u hrvatskom društvu, ona se dotičem istine da oni imaju svoju genezu staru dvadeset i nešto godina pa onda možemo matematički znajući koliko je ko obnašao vlast možda doći do nekakvih aproksimacija o udjelu odgovornosti. Ali nitko nije čistih ruku u ovoj priči, niko, ni oporba ni vlasti ovih dvadeset godina. Činjenica je jedna da smo se probudili u 2014. godini a da nismo jedan jedini generator na hrvatskim rijekama i vodotokovima postavili da stvorimo energetsku pretpostavku za industrijsku proizvodnju. Istina je da smo TLM u Šibeniku gasili ne zbog toga što nisu imali konkurentni proizvod, proizvodili su ljudi strateške proizvode, proizvodili su aluminij, proizvodili su fero i siliko mandan koje su kupovali direktno od … [[Govornik se ne razumije.]] Siemens i ostale firme koje imaju svoj renome u svijetu. Morali smo ih ugasiti jer nismo imali energetsku podlogu, nismo imali energiju da bi zadržali taj vid proizvodnje. I stoga trebamo izvući poruku, ne možemo planirati reindustrijalizaciju ove zemlje ako nismo sposobni dignuti energetski sektor i ako se nismo sposobni prestati baviti marginalnim temama. Njemačka bazna industrija je opstala na konkurentnoj cijeni električne energije i dostatnim količinama električne energije, a 60% proizvodnje električne energije u termoelektranama Njemačke je na ugalj. To je prava istina. A mi danas imamo sustav u kojemu deset bukača s transparentima uništava industrijsku budućnost ove zemlje i nismo im spremni reći dosta jel to nije popularno. I odgovornost je na svima nama, na ukupnoj hrvatskoj politici je odgovornost brojke od 320 tisuća ili 330 tisuća fiksno nezaposlenih, ostavimo sezonske varijacije.
Hvala. Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani kolega Baranoviću, rekli ste "Skandal je ne provoditi odluke" ja se slažem s vama. Dakle, odluke koje se donesu moraju se provesti. Još je veći skandal ako oni koji su dužni, oni koji vode državu, mislim naravno na sve u prošlosti, pa i na ovu Vladu koji su vodili državu ako ne donose odluke, a to znači da nemaju stajališta. Jednako tako ako se stajališta u hodu, ako se načela u hodu i odluke u hodu mijenjaju. Najvažnija strategija za četiri godine svake Vlade jest program Vlade Republike Hrvatske. Pa je onda potpuno nerazumljivo zašto se mjere koje su predviđene, primjerice vezano za outsorcing, vezano za davanje koncesija na autoceste itd. u hodu mijenjaju. I evo svjedoci smo sada, vezano za prikupljanje potpisa za referendum o monetizaciji, tzv. monetizaciji. Vlada odnosno dijelovi Vlade, koalicijskih partnera već u hodu mijenjaju stajališta tako da je javnost potpuno zbunjena i moguće je naravno da se prikupi dovoljan broj, to je sigurno, i moguće je da se onda na referendumima vodi gospodarska politika Vlade. To tako apsolutno ne može. Međutim, isto tako bih se složila s vama da je iznimno loše da političari koji odlučuju i jedni i drugi, i lijevi i desni, i gornji i donji vrlo često stajališta, odluke, načela mijenjaju ovisno o tome jesu li na vlasti, jesu li u oporbi. Pa se slažem s vama kad apelirate da se svi oni koji su odgovorni za sadašnjost, a pogotovo za budućnost Hrvatske uozbilje i da počnemo otvoreno upravo na tragu ovoga što ste maloprije u replici rekli otvoreno govoriti kad kada o problemima i odlukama bez obzira što to u prvi trenutak biva obilježeno kao ne popularno.
Hvala. Petar Baravnović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvažena kolegice Kosor, da takli ste zapravo ključno pitanje funkcioniranja hrvatske politike u kojoj se često događa da ljudi koji dobivaju kapetanske funkcije nisu sposobni donositi odluke, često se to događa, bez da apostrofiram bilo čije ime, ali onaj ko nije kadar donositi odluke nek se ne vaća kormila. Na brodu koji je najuređeniji sustav uvijek bio i ostao, najsposobniji je zapovjednik i ne vole ga svi, često ga ne voli, ali mora biti sposoban donijeti odluku ako treba i trenutno, i sačuvat i teret, i posadu i putnike. To je poruka hrvatskoj politici da se ostavimo politikantstva i da ne pričamo o baucima, ako sagradimo termocentralu, ako sagradimo hidrocentrali šta će biti sa pticama, šta će biti sa ribam. Mi smo društvo bez kriterija. Čak u određenim situacijama i vjetroelektrane postaju problemi, a izračunato je da je utjecaj vjetrogeneratora 1,4 mrtve ptice godišnje. S druge strane u moru se događa ehtiocid, lovi se bez reda, bez poretka kako kome padne na pamet, antropološki utjecaj je nevjerojatan, nautički turizam bez ikakve kontrole. Još uvijek brodove mažemo sa premazima koji su na bazi teških metala. U totalnom smo neredu, ali to nije interesantno jer još nitko nije otvorio to pitanje. Mi smo PR nacija, PR nacija u kojoj se pojavi PR zgodna persona, da me sad neko ne bi shvatio da aludiram na nekoga, i onda ovaj narod upadne u jednu političku histeriju. Super, sjajno, bravo. Šta stoji iza toga? Nula bodova, ništa i na slijedećim izborima ponovno izabere ljude koji nisu sposobni biti kapetani. Malo je zapitati se i građanima šta rad. Hvala lijepa.
Josip Borić, replika.
Hvala lijepo uvažena potpredsjednice. Kolega Baranović, pa ja želim kroz svoju repliku ispraviti jedan vaš netočni navod, a rekli ste da do 24 godine nije napravljena ni jedna hidroelektrana. Je, 2010. godine puštena je u pogon hidroelektrana Lešće u Karlovačkoj županiji koja bi svojim kapacitetima mogla pokriti 1% ukupne potrošnje u Republici Hrvatskoj. Međutim, problem je nešto drugo, a vi ste djelom i upozorili u svojoj raspravi, kad ste spominjali naknade za korištenu snagu. Problem je u tome što je ova vlast, aktualna podigla cijenu čim je došla na vlast za 20% električne energije, a onda i nekih drugih energenata i postavila si je jasan cilj, izgradit ćemo neke hidroelektrane, spominjala se Ombla, spominjala se Hidroelektrana Senj, spominjala se Termoelektrana Plomin C i s tim novcem s kojim ćemo podignuti cijenu električne energije financirat će se investicije u tu infrastrukturu. Nakon 3 godine moramo zaključiti da nema ništa od tih investicija, da smo i dalje na putu gdje se ništa ne događa i da građani i dalje plaćaju tu skupu cijenu, a na HEP od svega toga iskazuje jedino veliku dobit. Najveću dobit od svih javnih poduzeća i naravno da postoji nezadovoljstvo. Građani su na neki način prevareni i oni bi razumjeli da su im podignuli cijenu pa da se nešto napravi. Najveće dvije investicije HEP-a u ove 3 godine su nova upravna zgrada i 1000 i nešto kupljenih automobila, ako se svi toga sjećamo, uz stalnu priču da se tamo nešto restrukturira ili rekonstruira. Vidimo i sami što se događa unutar dijela zapošljavanja, itd. Ako ćemo na taj način promatrati i ovu strategiju, ona zasigurno znači kroz obećanja bez ostvarenja neće imati svoju vrijednost. Koliko god se kolege sa lijeve strane trudili i pozivali…
Hvala. Petar Baranović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Boriću, opet na tragu prakse koje ćemo se mi reformisti držati, neke stvari ću prokomentirati vrlo objektivno. Što se tiče podizanja cijene električne energije, ona je dignuta tada u okolnostima koje su bile opravdane jer je tom trenutku prethodilo pad loših hidroloških godina i situacija u kojoj je Hrvatska uvozila enormno značajne količine električne energije jer smo naravno u lošim hidrološkim godinama ovisni, ovisimo o kiši. Hvala vam na ispravku za ovu hidrocentralu koja pokriva ukupno 1% potreba Hrvatske u 20 godina, to baš prati neke trendove u povećanju potrošnje električne energije pa je to vrlo značajno za primjetiti. Što se tiče nabave automobila, nije to grijeh jer nisu nabavljane limuzine nego su nabavljani terenski auti za održavanje, koji su do tada bili stari po 15, 20 godina, igrom slučaja znam za tu situaciju i nije svaka nabava i svaka investicija neopravdana. A što se tiče zapošljavanja, ja bih s obzirom da imate markicu stranačku koju imate, bio malo oprezniji u pogledu tih komentara. Hvala lijepa.
Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Kolega Baranoviću, u svom ste uvodnom izlaganju govorili o ograničenju ribarstva i … s obzirom na proglašenje velikog dijela Jadranskog mora područjem Nature 2000 i s pravom ste izrazili svoje neslaganje s nemogućnošću da se … djelatnost za otoke i priobalje ne može razvijati na način kako što vi držati da bi se trebali razvijati. No dok s jedne strane to isto ministarstvo ograničava tu … djelatnost, posve nijemo je ostalo u jednom drugom kudikamo opasnijoj djelatnosti za to isto Jadransko more kada je u pitanju iskorištavanje ugljikovodika jer nije propisalo da bi trebalo prije nego što se krene u tu proceduru izraditi stratešku procjenu utjecaja na okoliš koja bi možda pokazala da na pojedinim prostorima Jadranskog mora vađenje nafte nije moguće. Prema tome, dvostruki su kriterije ove iste Vlade kada je u pitanju ribarstvo i … i kada je u pitanju vađenje nafte, odnosno iskorištavanje ugljikovodika. Možda se taj stav sada promijeni kada je predsjednik države u svojoj predizbornoj kampanji odjednom promijenio stav o vađenju nafte i rekao da se s time ne slaže, vjerojatno kako bi mu kampanja onda u tom smislu išla u drugom smjeru. A kada ste spomenuli mandarine, potpuno se s vama slažem. Gotovo je neshvatljivo da će preko 30 tisuća tona mandarina ostati neobrano s obzirom da Vlada nije poduzela nikakve interventne mjere kada je u pitanju berba mandarina u dolini Neretve, ali nije to samo slučaj sa mandarinama, znate. Katastrofalna situacija sa maslinarstvo i vinogradarstvom, pogotovo dolje u našoj Dubrovačko-neretvanskoj županiji gdje će možda biti tek jedna desetina uroda od prošle godine, a i taj urod je vrlo upitne kvalitete. Dakle, koliko god mi donosili strategije, ako Vlada nema prave interventne mjere, palijativne mjere u određenim situacijama koje niti jedna strategija ne može predvidjeti, nema ni napretka, nema ni mogućnosti da se bilo što kvalitetno riješi nego jednostavno smo svjedoci da se događa to što se događa, primjerice u Neretvi, da će 30 tisuća tona ili gotovo …
Hvala. Petar Baranović, odgovor na repliku.
Gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Bačiću, krenut ću od otraga prema naprijed, dakle od mandarina. Vlada nema mogućnost provođenja direktnih intervencija u sklopu nacionalne poljoprivredne politike mimo onoga što u ovom dijelu, u ovoj situaciji je regulirano pri Europskoj komisiji. Međutim ima mogućnosti da se krene u reformu poljoprivrednog sektora koja između ostaloga regulira i pitanje tržišta poljoprivrednih proizvoda i stvaranja sustava koji je spreman amortizirati ovakve udare. Ovo što smo mi u 20 godina u poljoprivrednom sustavu stvorili je ništa, osim nasada. Znači, samo na onoj najnižoj razini taktičkoj, na pristupu i marljivosti naših ljudi, seljaka, u pojedinim … imamo proizvodnju, ali da smo je sustavno planirali, onda vrlo vjerojatno sada možda imali nešto više trajnih nasada limuna pa nam ne bi jedan limun 30 kuna, a imali bi možda manje nasada mandarina jer bi imali potpuno drugačiju politiku za primanja uroda i trženja uroda. Što se tiče nafte, mi reformisti nismo protiv gospodarskih aktivnosti, ali smo za poštivanje svih zakonskih regula i zakonskih preventivnih mehanizama koji štite od incidenta. I što se tiče marikulture, nažalost situacija je takva kakva je, da je bilo više pameti, imali bi tu mogućnost, ovako smo sami sebi vezali ruke. Samo pouka o potrebi međuresorne suradnje i koordiniranosti kada se donose određene strategije i dokumenti, a posebno oni koji nas obvezuju prema vani. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika HNS-a, kolega Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Dakle, konačno imamo industrijsku strategiju i bez obzira na to što, ne samo zamjenik, nego i ministar koji je ovu strategiju prezentirao, dolaze iz stranke iz koje i ja dolazim, ja u tome ću čestitati. Najveća vrijednost ove strategije je šta ona se odnosi na one koji su o ovome raspravljali njih više od dvije tisuće poduzetnika gospodarstvenika koji će u biti praktično je primjenjivati i koji su suglasni sa ovom strategijom i ona je usklađena sa njihovim, ne samo željama, nego programima i radom koji u ovom trenutku industrija radi. Oni su je i raspravili i sugerirali i kritizirali i doveli do ovog stadija u kojoj mi sada raspravljamo o njoj. Jel ti poduzetnici će temeljem ove strategije i kreirati i dalje industriju i taj razvoj. Ono što je bitno, bitno je da su zaista kvalitetno analizirane industrija u Hrvatskoj, postavljeni su jasni ciljevi, prioriteti i mjere. Naime, svi ciljevi su kvantificirani te će uspjeh biti jasno i jednostavno mjerljiv kao i neuspjeh, te će se sukladno njihovom ostvarenju moći ocijeniti rad i ministarstva i Vlade. S obzirom da dolazim iz regije iz koje je turizam osnovna grana, nije samo u Istri nego i u Dalmaciji, deplasirano je govoriti koliko utjecaja ima i na državni proračun. Međutim zabluda je ako mislimo da to može biti jedini pokretač našeg gospodarstva 21.stoljeća, to su u biti industrije, nove industrije koje su izvozno orijentirane i koje se profitabilnošću mogu nositi sa stranom subvencioniramo konkurencijom. Vraćam se na brojke, one će biti osnovni parametar u kojem će uvjetovati u kom smjeru će se razvijati pojedinačni programi. Ova strategija je hrabra, ova strategija je ambiciozna, ova strategija je upravo onakva kakva Hrvatskoj treba. Ova strategija se odnosi u prvom redu na prerađivačku industriju, građevinarstvo, na informacije i komunikacije. Puno je do sada bilo u ime klubova i replika i rasprave i o nekim segmentima i djelatnostima koje ne spadaju u ovu strategiju. Zato ću još jedanput ponoviti, prerađivačka industrija, građevinarstvo, informacije i komunikacije. Ova strategija je dio buduće gospodarske razvojne strategije, ali ključna u našem razvoju gospodarstva i izvozu. Zajedno sa Strategijom obrazovanja koja je bila ovdje na raspravi, koja je usklađena sa Strategijom obrazovanja, znanosti i tehnologije, zajedno sa Strategijom poticanje investicija, zajedno sa Strategijom razvoja turizma i Investicijskom strategijom koja bi trebala do kraja godine doći u ovaj Visoki dom dobit ćemo zajedno jednu strategiju koja se zove strategija pametne specijalizacije koja nam dodatno otvara mogućnost isključivo poduzetništvu, povlačenje sredstava iz europskih fondova u iznosu od nekih 610 milijuna eura. Ali to naravno nije ključ i zbog čega imamo ovu strategiju, strategiju su u prvom redu poduzetnici i njihov i utjecaj Vlade, mjere Vlade RH da bi mogli rasti u izvozu, rasti u produktivnosti, da bi se mogli kapitalizirati. Ključne problem hrvatske industrije ova strategija je jasno definirala. I to još jednom pokazuje da ova Vlada u svojoj analizi ne bježi od kritika i ne govori samo oni prije nego jasno definira one problem koje imamo danas i koje moramo dodatno rješavati. Od tog institucionalnog okruženja, od neplaćanja o kojem je bilo isto rasprave pojedinih zastupnika definiramo, detektiramo i jasno stavljamo u strategiju i dajemo kroz mjere, zadaće sami sebi da ih realiziramo i da budemo kritizirani i mi kao koalicija i Vlada ako ih ne ostvarujemo na način na kakav smo definirali i kako vjerujem da će ova Strategija industrijska biti i donešena. Naravno uz tu svu analizu negativnosti ključnu da bi se moglo vidjeti gdje su oni prostori na koje moramo djelovati, gdje su oni prostori i mjere na kojima moramo aktivno odmah djelovati i rješavati ova strategija ne bi imala smisla. Ključne industrijske pod djelatnosti i djelatnosti jasno su definirane sa kriterijima bez ikakvog politikantstva, bez ikakve šminke, ulaženja i podilaženja bilo kojim interesima koji uvijek u društvu postoje, jasno i obrazloženo zbog čega. Isto tako,ključno je da su je analizirali i europsko tržište da se je usporedilo sa europskim tržištem kako bi te djelatnosti ne samo u Hrvatskoj nego baš zbog toga izvoza koji je ključan za razvoj Hrvatske mogli realizirati. Još jednom ću ponoviti, proizvodnja osnovnih farmaceutskih proizvoda i pripravaka, proizvodnja računala te elektroničkih i optičkih proizvodnja, proizvodnja gotovih metalnih proizvoda, računalno programiranje i savjetovanje povezivanje djelatnosti, proizvodnja električne opreme, proizvodnja strojeva i uređaja, proizvodnja prehrambenih proizvoda, proizvodnja namještaja ključne industrijske djelatnosti. Ali to ne znači da druge djelatnosti koje nisu definirane kao pokretači ovom strategijom nisu im osigurani uvjeti za razvoj. Dapače, 80% mjera koje su u ovoj strategiji napisane i ako se i glasa, a vjerujem da će se izglasati ova strategija, su i obaveza da se i provode, su mjere koje se odnose na sve one koji nisu samo ključni u razvoju i ključni koji su se pokazali kao najtvrđi, najkvalitetniji, najproduktivniji, najefikasniji u vremenu recesije, koji u ovom trenutku su pokretači toga izvoza koji je u prvih šest mjeseci ove godine rastao 20% u Europsku uniju. I sasvim je onda jasno između ostalog da su oni definirani kao dodatni pokretači. Ali svima kroz ove mjere, svoj industriji moramo i trebamo pomoći. Iznimno mi je drago što je usklađeno sa obrazovanjem i znanošću i šta će se druge isto strateške odrednice i ovdje netko spomene i medijske industrije isto tako usklađivat sa ovom Strategijom industrije zato što je ona zaista pokretač i ona dobrim dijelom zahvaća i neke druge segmente koji nisu definirani sa ovom strategijom. Prioritetna područja, stvaranje stabilnog investicijskog okruženja. Dakle, ova industrijska strategija ne govori samo naravno o ovim industrijama o kojima sam napomenuo da se isključivo specijalizirano odnosi kao pod djelatnost i djelatnosti. Stabilno investicijsko okruženje je vezano za sve i od turizma i od zdravstvenog turizma do obrazovanja, do investicija u obrazovanje privatnog sektora, do kulture, do zaštite okoliša. Zato je ova strategija iznimno bitna, zato ova strategija ono što bi rekli ključna. Poticanje strateške suradnje industrije obrazovnog sustava. Iako nije i ne može se često uskladiti dvije strategije koje su iznimno bitne da dođu pred ovaj Visoki dom, da se donesu jedna i druga istovremeno, a ključno je obrazovanje i industrija, ključno je usklađivanje poduzetništva i obrazovanja. Imamo tu priliku, imamo tu mogućnost i to je jedna iznimno dobra stvar u ovom trenutku. Povećanje efikasnosti javne uprave i administracije. Dakle, jasno sami sebi kažemo mi to moramo kroz mjere koje su ovdje navedene. Mi sami sebi dajemo obavezu. I često kad se govori i često se čuje i vjerojatno ćemo opet slušati nama Bruxelles nešto određuje. Sve ove mjere mi sami sebi određujemo u onom trenutku kad donesemo ovu strategiju. I ove mjere su puno složenije za provesti uz svu, probleme koje se ima sa deficitom i javnim dugom. Ove mjere su mjere restrukturiranja, ovo su mjere u biti da javna uprava bude ono što treba biti na usluzi gospodarstvu, na usluzi građanima, na usluzi u biti Republici Hrvatskoj, da onaj koji radi u javnoj upravi sutra kaže ja sam ponosan što radim u javnoj upravi, ponosan sam što mogu služiti građanima Republike Hrvatske jer me oni plaćaju. To je ono što je napisano kroz mjere na koji način javna uprava sutra treba funkcionirati. Dakle, više se ne radi o priči mi ćemo nešto, mi dajemo sami sebi zadatak kroz ovu strategiju da to sprovedemo i da tu javnu upravu i kroz ovu strategiju reformiramo. Razvoj tržišta kapitala alternativnih izvora financiranja. Već je o tome u nekim raspravama bilo govora. Naše gospodarstvo i ovo uspješno koje izvozi loše je kapitalizirano, nema tu snagu kapitala, nema tu mogućnost za onaj iskorak koji je potreban u razvoju, nema mogućnosti osim klasičnog kreditiranja uz teške uvjete, uz složene visoke kamate od banaka. Zato ova strategija kroz svoje mjere otvara prostor i daje zadaću Vladi i Ministarstvu gospodarstva da kroz svoje mjere osigura dotok novog i svježeg kapitala uspješno poduzetništvo u poduzetništvo koje ima potencijala da bude sutra uspješno i u izvozu i u produktivnosti jer kaže svima onima koji žele u industriju ulagati mi znamo na koji način mi uzimamo obavezu da to sprovedemo, mi smo ozbiljno ministarstvo, mi smo ozbiljna Vlada, a mi donoseći ovu strategiju potvrđujemo da smo ozbiljna koalicija. Ali isto tako vjerujem uz potporu i onih koji nisu u vladajućoj koaliciji da dajemo poruku svima, da znamo da ova Hrvatska donoseći ovu Strategiju industrije otvara prostor svim investitorima, otvara prostor konkurentnosti i otvara prostor budućnosti ne samo poduzetništvu nego i hrvatskim građanima. Hvala lijepa.
Imamo još dvije replike pa ćemo to prije stanke odraditi. Domagoj Milošević.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Gjurković samo nekoliko rečenica da vas ispravim. Prvo, u ovoj strategiji su navedene mjere od kojih veliki dio postoji u Hrvatskoj već godinama. I sad nije bitno koje su to mjere koje je donosila HDZ-ova ili SDP-ova Vlada, međutim one postoje i na raspolaganju su i trebale su bit primijenjene. Drugo, da bi industrijska strategija imala svoj puni smisao vjerojatno treba postojati gospodarska strategija. S gospodarskom strategijom vjerojatno je ova Vlada aktualna, odnosno većina u Saboru trebala preuzeti odgovornost za upravljanje državom. I treće, nekako danas cijeli dan je prošao kao da smo zaboravili da smo ušli u EU i da su postojali pregovori za ulazak u EU i da je ta bivše HDZ-ova Vlada u okviru Poglavlja 20. ne samo što smo imali strateški okvir za razvoj, nego u pregovorima sa Bruxellesom postojala i industrijska politika koja je usvojena. Dakle, nije točno da Hrvatska država po prvi puta dobiva dokument koji se evo pompozno zove industrijska strategija, a nadam se iza pauze da će bit dovoljno prilike i nas dovoljno tu u Parlamentu da raspravljamo, jer ću govoriti u ime kluba.
Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, vaš strateški okvir za razvoj, niste ga se ni vi pridržavali, a bolje ga je i ne spominjati s obzirom na ono što ste predviđali, način na koji ste ga donijeli. Donijeli ste ga kao i mnoge zakone da bi se, da bi što prije ušli u EU bez analize, bez ovoga načina na koji se donijela ova Industrijska strategija, a to je participacija onih na koje se to u svakom slučaju odnosi. U uvodnom izlaganju ministar je jasno rekao da određene mjere postoje i one su samo dio ove strategije. Nitko nije rekao da mjere određene ne postoje. Neke mjere koje je donijela bivša Vlada su i dopunjene ali ono što je ključno imamo cijeli segment zaokružen, jedan okvir temeljem kojega se može provoditi i mora provoditi ova strategija kad se donese. Mjere koje imamo i mjere koje moramo donijeti su napisane i one su dio paketa da bi se provodila strateška industrija. Nije ovdje govoreno niti je rečeno o tome tko je kada neke mjere donio nego je bitno da su sve unutra napisane i svatko tko je pridonio i tko je uvijek prije doprinosio razvoju gospodarstva i industrije treba pohvaliti. Samo je pitanje tko je doprinosio, a tko je u biti prodavao nacionalno blago, odnosno tko je prodavao nacionalnu stratešku industriju.
Franjo Lucić, replika.
Nije gospodine Gjurkoviću potrebna ovakva retorika jer ona ne pridonosi razvoju gospodarstva kao što ste sada na kraju svoga izlaganja govorili. Ono što je bitno za reći u strategiji nitko u HDZ-u nije protiv strategije ali smo protiv da strategija nije dovoljno dorečena i da u strategiji se ne možemo baviti statističkim podacima i da predviđamo rast 2,8% a da istovremeno ama baš nitko nije napisao kako i na koji način ćemo doći do realizacije i rasta BDP-a od 2,8%. Meni je nepojmljivo da drvna industrija koja doista evo ima najbrži rast unazad nekoliko godina poslije svjetske i ekonomske krize bude u biti spavač, a ne pokretač hrvatskog gospodarstva. Pa uz brojna previranja, sastanke, uvjeravanja u konačnici je prihvaćeno da drvna industrija bude pokretač, a vidljivo je upravo da je drvna industrija samo u ovoj godini u proteklih 5 mjeseci ostvarila izvoz od 580 milijuna dolara. Ili bolje rečeno koncem ove godine to će biti preko milijardu dolara, što nikada dosada kada su najbolji uvjeti poslovanja bili u Hrvatskoj u proteklih 10 i ne znam koliko godina, 15, nije bilo. Pa zar je trebalo toliko vremena da shvatimo da je drvna industrija pokretač, a ne spavač? Da je drvna industrija ta industrija koja će upravo zaposliti najveći broj djelatnika. Kojih djelatnika? Pa kojih upravo ima na Zavodu za zapošljavanje sa srednjom stručnom spremom. Umjesto da to shvatimo na početku, umjesto da zajedničkim snagama učinimo sve da se to dogodi mi smo morali uvjeravati i sa strane Ministarstva poljoprivrede i Ministarstva gospodarstva da je drvna industrija pokretač. Puno brže moramo reagirati da shvatimo tko su pokretači.
Hvala lijepa. Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Hvala poštovana potpredsjednice. Poštovani kolega nisam znao da ste se vi osjetili prozvanim vezano za prodaju nacionalne strateške tvrtke, nisam znao da ste i vi u tome sudjelovali kad vas je tako to nešto zabolilo. Ali gledajte, kad govorimo o drvnoj industriji prodaja trupaca to nije industrija. To možda vi definirate kao industriju. … [[Upadica se ne razumije.]] Industrija namještaja da. Pa za to postoji ova strategija da bi osigurali, omogućili što bolje, što kvalitetnije ne da izvozimo trupce nego doslovno da izvozimo dodanu vrijednost kroz naš namještaj i da osiguramo naravno i drugim djelatnostima koje su vezane i za kreaciju tog namještaja kad već govorimo o drvnoj industriji da se zaposli i da se razvija. Dakle, to je ključ ove strategije.
Sada ćemo do 15,00 sati imati stanku i nastaviti ćemo u 15,00 sati. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba SDSS-a kolega Mile Horvat. Izvolite.
Kolegice i kolege preostali predstavnici ministarstva, dakle ovo je stvarno strategija i ako je po suštini, odnosno po težini ovo bi bila jedna od ozbiljnijih strategija koje smo do sad imali prilike raspravljati. Ja ću pokušati u nekakvoj analizi ovog dokumenta reći kakav je stav našega kluba o predloženoj strategiji industrijskog razvoja. Potpuno se slažem sa prethodnicima da strategije donosimo i o strategijama raspravljamo i strategije izglasavamo i onda se bojimo da to ostaje na neki način i mrtvo slovo na papiru a da se one u stvarnosti teško provede. Za izradu ove strategije ja vjerujem da su ljudi iz Ministarstva gospodarstva napravili veliki napor jer vidim da su vrlo ozbiljno pristupili ovom problemu, okupili su vrlo dobar tim, jak tim analitičara, ljudi od struke koji su nam ovdje dali priliku da napravimo i komparaciju između aktualnog zakonodavstva i aktualnih parametara EU vezano za ovu temu, da usporedimo sa stanjem u Republici Hrvatskoj. I to je u smislu nekakvog sadržaja prilično interesantan i dobar dokument, istina on bi se trebao izanalizirali i prava je šteta što nemamo prilike raspravljati još o tome dokumentu i pokušati ga na neki način i doraditi, no što je tu je. Za nas je strategija industrijalizacije vrlo bitna stvar jer mislimo da zemlja, da Republika Hrvatska ovakva kakva jeste treba biti prije svega industrijska zemlja, da nije dovoljno da nam osnovna odrednica bude da smo mi prije svega turistička zemlja, pa da smo poljoprivredna zemlja i ne znam ja što. Dakle, Republika Hrvatska da podsjetim je imala jedno zlatno doba industrije kad je samo prerađivačka industrija zapošljavala negdje oko 700 tisuća ljudi i imala je učešće od 30, preko 30% u bruto društvenom proizvodu, samo prerađivačka industrija u RH. I to je nekakva stvar od koje treba početi ako želimo iskreno da ova strategija saživi. Ovo je tekst koji ima 340 stranica, 290 se odnosi na analizu stanja što i nije tako loše zbog komparacije, 30 se odnosi na samu suštinu, na samu projekciju strategije i imamo čak 18 stranica nekakvih popisa literature itd. itd. Zato je ovaj tekst ovako dvije kile materijala kao što ga imamo. Meni baš nije po ukusu što ima prilično stranih termina, engleskih i ne zna čijih sve, mislim da samim time stvaramo jedan animozitet ljudi koji bi se trebali baviti životno sa ovom strategijom, čitati ju, dakle i pronalaziti sebe, stvarno jedan problem kod većine korisnika te strategije, ako izuzmemo struku, izuzmemo ministarstvo itd. ovim bi se trebali koristiti i neki drugi ljudi. Znači, trebalo je stvari pojednostaviti, određene europske pojmove koji nam još uvijek nisu legli u uši, koje još uvijek nismo prihvatili trebalo je možda malo ili objasniti ili u najmanju ruku izbjeći. Dakle, zašto mislim da ova strategija koja je u osnovi dobro urađena jer svaki pokušaj za nas je dobar pokušaj. Mislimo da postoje dva problema, kako bi ona kvalitetno saživila. Prvo, kod mene u mojoj okolini, dakle ja sam iz županije gdje je sjedište županije Grad Osijek, nekada pojam industrijskog grada. Podsjetit ću, Sloboda tvornica osnovana 1869., Šećerana osnovana 1906. godine, kožarska industrija čuvena Kožara, Svilana 1926., Lio 1901., Mara 1932. godine, Slavonija 7000 zaposlenih, Old osnovan 1912., šibicara koja je uvijek svuda u svijetu u svim zemljama bila strateška grana, dakle nije svaka država mogla imati šibicaru, jer jednostavno monopol iz Švedske to nije dao. Šibicara je osnovana 1856. u Gradu Osijeku, 20 godina nakon što je u njemačkom gradu Darmstadtu počela njegova prva proizvodnja u svijetu. I na kraju Mobilija, čuvena Mobilija. Dakle, to sam pobrojao tvornice u Osijeku koje više ne postoje, a postojale su u nazad 100 godina, izgrađivale su se kroz 3 države i kroz nekoliko sistema. Danas one više ne postoje. Mogao bih isto tako reći da kod mene u Baranji ne postoji više jedan Tost koji je nekad bio, pravi svjetski poznate strojeve poljoprivredne, ne postoji jedan INV koji je pravio nekada, prije četrdeset godina za citroen auto dijelove kad drugi nisu u Europi ni znali šta je to nekakva autoindustrija, ne postoji šećerana najveća na balkanu, demontirana, razvučena, odnesena. To je industrija moje županije, vjerojatno bi svako od vas mogao slične stvari da nabroji vezano za svoj prostor. I na kraju imamo 20 megamarketa. Na mjesto ovih niklo cijeli prstenovi megamarketa u gradu Osijeku i njegovoj okolici. Da zaključim, Osijek je imao 25 tvornica kad je imao 28 hiljada stanovnika, sad na 120 hiljada stanovnika nema 3. I to je za mene osnovna premisao od koje treba krenuti kad se govori o industrijskoj strategiji. Da li toga ima u ovom tekstu ili nema ostaje da se vidi, ostaje da procijenimo. Ja nisam baš siguran da imamo rješenje za ovakav problem u ovoj našoj strategiji. Mislim isto tako da je problem, daljnji problem bi mogao biti i strukturni problemi u RH, a to je da mi nemamo snažnu ekonomiju koja bi izdržala teret ove ekonomske krize. RH se zadužuje isključivo kako bi imala i održavala svoju tekuću proračunsku potrošnju i onda u takvim okolnostima ne možemo govoriti o ulaganjima, najprostije rečeno, o ulaganjima u ekonomsku, u industrijsku proizvodnju. Da podsjetim samo ta tekovina neoliberalnog kapitalizma na koju se svi pozivamo ne izgleda svuda baš tako. U Njemačkoj je to sasvim drugačije. Nije baš taj neliberalni kapitalizam uzeo cijenu u Njemačkoj kao što je uzeo dalje, oni imaju jedan drugi model, tzv. … gdje čuvaju svoje tržište, čuvaju svoju industriju i jedina su zemlja EU koja je sačuvala svoj industrijski potencijal i zato nije trpila ovu ekonomsku krizu u kojoj se nalazimo svi mi. Prolazeći kroz sam tekst ove strategije ja mogu reći da nam je ovdje Europa 2020. godine dala gabarite u kojima se trebamo kretati. To je porast stope zaposlenosti na 75% do 2020., porast investicija u istraživanju, razvoj na 3% BDP-a, postizanje tzv. 20 20 20 ciljeva u području energetike i ekologije, smanjenje udjela ranog napuštanja škola na manje od 10% što je vrlo interesantna stvar i smanjenje broja, odnosno visine siromaštva za 20 milijuna ljudi. To su neki gabariti koje nam je Europa zadala. Da li ćemo se mi u sve to skupa moći uklopiti, to je sada pitanje ne više ove strategije, nego cjeline funkcioniranja ukupnog našeg gospodarstva. Vidimo da je ovdje kao izvori financiranja da su predviđene za strategiju do 2020. godine su uglavnom predviđeni fondovi kohezijske, investicijski fondovi kohezijske politike, poljoprivredne ribarske politike. Isto tako je ovdje rečeno da mi kao država da bi povukli te fondove moramo donijeti određene akte, moramo donijeti nacionalnu stratešku, nacionalni program i strateške dokumente koje mi nismo donijeli. Pitanje kad ćemo ih donijeti. Dakle, da li će ovu strategiju i pratiti određeni dokumenti koji treba da znače i financijske kapacitete za provođenje ove strategije. Interesantno je recimo rangiranje po ovoj strategiji pravnih subjekata gdje ih rangiramo kao pokretače, čuvare, upitnike, problematične bez utjecaja, da ne čitam definiciju, ali su nazivi interesantni i popis je vrlo interesantan. Kaže se ovdje da su pokretači između ostaloga proizvodnja proizvoda od drveta, pluta, slame, itd., a kasnije ću nešto reći što mislimo o tom odnosu između Hrvatskih šuma i proizvođača drvnih sortimenata. Vidimo da je ovdje u problematičnim pojedinostima i proizvodnja cementa. Trebalo bi pitati direktora … grupe koji je najveći izvoznik cementa na Balkanu, da li on sebe doživljava kao problematičnu proizvodnju? Vidimo da je bez utjecaja u kategoriji je proizvodnja oružja, streljiva te dovršavanje tekstila. Zgodno je ovdje povući paralelu, reći nekada je RH imala izvozni potencijal od nekih 2 milijarde dolara izvoza oružja i opreme vojne na nekakva tržišta. Pitanje da li razmišljamo u tom pravcu i smatramo li mi da je to danas ozbiljna proizvodnja kao što je to de facto nekad i bila. I na kraju imamo djelatnosti koje su, nisu rangirane, a to je gradnja brodova, itd. koje su bez nekakvog značaja, neću spomenuti, najveći rejting naših brodogradilišta u Europi. Danas smo došli do toga da ih ovdje rangiramo kao totalno beznačajne djelatnosti. Strateški ciljevi od 2014. do 2020. su postavljeni dosta teoretski, istina da ima nekakvih definicija koje meni baš nisu jasne poput učinaka fragmentacije vrijednosnog lanca na globalnoj razini. Ja bih volio kad bi mi to netko objasnio što znači, možda ja to ne shvaćam, ali bojim se da neće shvatiti … većina, ni druga većina koja bi se trebala koristiti ovom strategijom. Dakle, sebi smo zadali zadatke da ćemo iz ove jedne bazne industrijske proizvodnje po kojoj smo nekad bili poznati šire da ćemo prijeći na nešto drugo, a to su uglavnom tzv. … proizvodnje, to su napredne proizvodne tehnologije koje omogućavaju čistu proizvodnju, teoretski čistu proizvodnju, to su tržišta bio proizvoda, to su čisti transporti, znači automobili na električnu struju, itd. To je ovdje nekakva projekcija do 2020. godine da ćemo prijeći na to. Održiva industrijska politika, dakle povećanje energetske i resorne učinkovitosti, itd., smanjenje otpada i sve je to fino postavljeno jer na kraju to je trend danas u EU. Nitko nema ništa protiv ovih stvari. Ja i dalje mislim da je tekstila industrija u gradu Osijeku puno veća bazna proizvodnja nego što je ovo što smo ovdje čitali. Isto tako ovdje vidimo da imamo scenarija, dva, tri scenarija, pesimistički, realistički, optimistički scenarij za provođenje ove strategije. Interesantno ih je iščitati kakvi su to scenariji sve skupa. Nema vremena sada za analizu. Ali bi ovdje posebno ovu zadnju minutu iskoristio da skrenem pažnju na ono što je dodano u drugom krugu dodano ovoj strategiji, a to je prerada drveta i proizvodnja proizvoda od drveta koja je stavljena u jedan težak položaj iz jednog prostog razloga što osnovni koncesionar koji gospodari koncesijom gospodari najvećim prirodnim bogatstvom u RH, a to je šumsko bogatstvo se ponaša sa sve manje sluha prema razvoju određenih prostora. Hoću reći da ne možemo tu proizvodnju tretirati kao statističku kategoriju i vijati poslovne rezultate po svaku cijenu, a da pri tom zanemarimo da u jednom Gorskom Kotaru od onih 6 pilana jedino ljudi mogu raditi u tih 6 pilana jel smo zatvorili pošte, zatvorili smo škole, nema željeznice, ima tih 6, 7 pilana koje ne mogu dobiti dovoljno sirovine od glavnog koncesionara i prisiljeni su da otpuštaju radnike. Dakle jeli to strategija koja je dobra? Na ove stvari ne možemo utjecati koji su europski trendovi ali ne možemo reći da ne možemo gospodariti na pravi način sa našim dobrom koje je nacionalno dobro i koje treba imati osim statističkih pokazatelja, dakle koliko smo na kraju zaradili milijuna, treba imati socijalni, društveni, kvalitetniji karakter i odnos prema svojom namjeni. Prema tome mi poštujemo vaš trud koji ste uložili u izradu ove strategije, naravno da je za ovo trebalo puno posla, puno znanja i puno truda i u tom smislu podržavamo ovaj vaš prijedlog.
Hvala. Domagoj Milošević, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa uvaženi kolega Horvat, rekli ste citiram "svaki pokušaj je dobar pokušaj". Da svaki pokušaj nije dobar pokušaj demantira vas upravo dokument o kojem danas govorimo. Citiram u dosta važnom dijelu na 303 stranici ovog dokumenta koja se zove industrijska strategija piše "Rizik od pogrešnog koraka je velik ali postavlja se pitanje realnosti alternativnog pravca (spore i neusmjerene promjene koji bi značio siguran gubitak utrke na globalnoj razini konkurentnosti i razvoja države). Nerazvijenije države s potencijalom u prirodnim resursima kojima omogućavaju postizanje konkurentne prednosti u pripadajućim područjima moraju se odlučiti na ozbiljan i hrabar iskorak jer samo na taj način mogu srednjoročno doseći razinu razvoja bogatijih zemalja." Moram priznati relativno sam pismen, više puta sam čitao ovu rečenicu teško da sam mogao shvatiti, to bi nam predlagač vjerojatno mogao pojasniti. Ali dozvolite mi još imam minutu reći samo još nešto, odlično je i dobro da se uspoređujemo sa puno uspješnijima i naprednijima od nas kao što je Njemačka, međutim prečesto zaboravljamo analizirati put kako su oni postali tako uspješni i način kako su došli do 30 tisuća eura i više po glavi stanovnika.
Mile Horvat odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Kolega Miloševiću u svakom slučaju prihvaćam vašu sugestiju da bi možda predlagatelj trebao pojedine dijelove i pojedine misli izrečene u ovoj strategiji nama objasniti. Međutim ja kada sam rekao dobar pokušaj mislim da je svaki pokušaj da se nešto pomakne ustvari pošten i dobar pokušaj. Jer onaj tko ne radi taj i ne griješi taj i ne može napraviti nekakve greške u koracima. Ovo je strategija iz koje sam ja doživio kao nekakav temeljni vrlo širok okvir e sada bi trebalo iz toga da određene specijalizirane grupacije daju konkretna rješenja i uputstva kako da se ona provede. Kada ste govorili o Njemačkoj, da interesantan je to podatak, u svakom slučaju se mi svi volimo uspoređivati i referirati na Nijemce iz razloga jasno zato što je to država reda, zato što je to država znanja, zato što u Njemačkoj ovog trenutka neki podaci kažu radi negdje oko 42 milijuna ljudi u neposrednoj proizvodnji i država kapitala oduvijek dakle oduvijek država kapitala. Ali hoću reći u Njemačkoj radi 42 milijuna ljudi u neposrednoj proizvodnji, to je frapantan podatak i zato takvoj jednoj ekonomiji nije problem biti bogata, biti agresivnija i nije problem preživjeti ove ekonomske krize koje drugi nisu mogli.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Horvat vi ste u svojoj raspravi ako tako mogu reći evocirali na neki način uspomene pa ste rekli da na vašem području u Slavoniji i Baranji u Osijeku konkretno je bilo 50-ak velikih tvornica industrijskih proizvođača, a danas su te tvornice zamijenjene velikim trgovačkim centrima i to je zapravo suštinski problem hrvatskog gospodarstva, dakle ta gospodarska struktura. Naime upravo devedesetih godina su propadale te velike tvrtke koje su zapošljavale ogroman broj zaposlenika i na tim su područjima nastali veliki trgovački centri. Naime očito su se naši poduzetnici devedesetih godina odlučivali upravo za djelatnost trgovine zato što je to djelatnost u kojoj se najbrže okreće novac i koja najprije donosi određenu dobit odnosno zaradu. Za razliku evo od tog vašeg primjera u Međimurskoj županiji iz koje dolazim najvažnija djelatnost je prerađivačka industrija pa tek onda slijedi trgovina pa na kraju građevinarstvo i sigurno je upravo takva gospodarska struktura jedan od najvažnijih razloga zašto se međimursko gospodarstvo nekako lakše nosi sa ovom dugogodišnjom recesijom. Dakle prerađivačka industrija je djelatnost koja otvara najviše radnih mjesta i producira najviše dobara za izvoz i u tom smislu međimursko gospodarstvo u 2013.bilježi porast broja zaposlenih od 4%, a što se izvoza tiče on je tradicionalno mogu tako reći već godinama duplo viši nego što je uvoz. I zato je važna ova strategija, dakle ovom strategijom jeli to dobar ili je manje dobar pokušaj ali svakako je dobro da se donosi jer upravo ćemo njome pokazati i domaćim ulagačima i potencijalnim stranim ulagačima koja je to naša orijentacija, a dakle orijentacija hrvatskog gospodarstva mora biti primarno upravo na prerađivačku industriju.
Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Zahvaljujem se kolegice. Dakle, poznato je kako je privatizacija se dešavala i jasno je bilo da je bilo isplativije privatizirati jednu tvornicu, očistiti je i prodati je kao nekretninu za neke druge namjene. To je jednostavno bio, jedna pošast jednog vremena ali ne samo kod nas u Republici Hrvatskoj, nego na cijelom istočnom prostoru bivšeg istoka i naravno svi sad plaćaju cijenu. I naravno da to nije slučajno. Ja imam svoje mišljenje o tome, mislim da cijeli proces nije slučajan i nije samo autentičan za našu državu. Mislim da su tu određene geopolitike radile vrlo ciljano, jer je trebalo doći do jeftinih nekretnina, trebalo je doći do jeftine radne snage, do novog tržišta, trebalo je eliminirati jednu jaku industriju koja je bila dominantna na ovom prostoru Balkana u bivšim zemljama bivše Jugoslavije htjeli to čuti ili ne, ali to je bila jedna od jačih ekonomija tad na tom prostoru. I očito je to nekom smetalo. Na žalost, posljedice imamo sad i ja nemam nikakvih iluzija da ovaj strateški dokument može ispraviti te stvari. Da li ih može sanirati vidjet ćemo. Mislim da je stvar puno kompleksnija za izlazak iz ove situacije nego što je ova strategija. Ova strategija je samo jedan formalni dokument koji bi trebao po meni da otvori temu rasprave da li ćemo mi biti samo turistička zemlja, samo poljoprivredna zemlja, hoćemo li se baviti samo nekakvim etno turizmom, etno biznisom ili ćemo postati ozbiljna zemlja sa ozbiljnim promišljanjima, ulaganjima u bazičnu industriju koja se pokazalo sve zemlje koje su sačuvale svoju industriju su preživjele ovu krizu.
U ime kluba HDZ-a kolega Domagoj Milošević.
Hvala gospođo potpredsjednice, uvaženi zamjeniče ministra. Nisam mislio početi svoje izlaganje u ime kluba HDZ-a prošlošću, ali ova rasprava od malo čas neposredno me potaknula na to da ipak se moramo vratiti malo u prošlost, pa moramo sasvim racionalno sagledati gdje je hrvatska industrija bila devedesete i što se dešavalo nakon toga. Naime, za razliku od Češke, Slovačke, Mađarske hrvatska industrija i Hrvatska država je nastala kao što znamo u nametnutom ratu za neovisnost. U vrijeme kad su Češka, Slovačka, Mađarska i slične već tada privlačile strane investitore, gradile i nadograđivale svoje industrije hrvatska industrija je razrušena, prvo. Drugo, razrušeno je tržište. Dakle, tržište na koje se vjerojatno tada izvozilo. Ja ne znam podatke tada do devedesete, ali vjerojatno više od 50, 60, 70%. Od raspada Sovjetskog saveza, od nesvrstanih, znamo gdje je izvozila bivša industrija. To je prvi dio, tako su prošle devedesete za one koji se ne sjećaju. Nakon toga zbog istog rata Hrvatska je ušla u EU 2013., a ne 2004. kada su ista Češka, Slovačka i Mađarska ušle u EU kada je bilo novaca, kada je bilo tržišta, kada se sve, apsolutno sve moglo, skoro sve moglo naplatiti na zemaljskoj kugli za razliku od zadnjih nekoliko godina posebno u EU. Evo, toliko za početak. Ali da se vratimo dokumentu. Dakle, o ovom dokumentu danas koji predstavlja Vlada, odnosno resorno ministarstvo moglo bi se razgovarati sa dvije razine. Jedna razina je političke nevjerodostojnosti. S obzirom da u ovom dokumentu se navodi cijeli niz strateških i manje strateških mjera sve suprotno od onog što radi Vlada protekle tri godine, ali na to ću se vratiti malo kasnije. Nadam se da će biti vremena s obzirom da kolega Popijač neće govoriti, pa ću ja dobiti još evo svih 13 minuta. Kao što rekoh, vratit ću se na vjerodostojnost kasnije. Međutim, na stranu što je ovo zapravo dobra analiza jednog dijela hrvatske industrije. To svakako nije dovoljno za podršku. Problem ove Industrijske strategije zapravo je što nije dio gospodarske strategije Republike Hrvatske. Dakle, apsolutno je nemoguće razgovarati o industrijskoj strategiji ovako kako je zamišljena da ne postoji šira gospodarska strategija. To je naravno ona strategija s kojom je pretpostavlja se ova aktualna Vlada kao i svaka sljedeća treba doći na vlast, preuzeti odgovornost za upravljanje državom. To je prvo i uvodno. Dalje, nekako primjedbe, iako mi se čini da kod nas kad u Saboru ili bilo gdje u društvu kažete kritiku ili primjedbu to znači da ste destruktivni. Ja mislim da treba izaći iz tog okvira i treba početi slušati kritike i primjedbe ne nužno kao destruktivne i razmišljati da li je to točno, a ne unaprijed osuđivat onog tko daje te primjedbe ili kritike. Ja sam evo u nekakve tri skupine primjedbe, glavne primjedbe na ovaj dokument sažeo. Prva i možda najveća primjedba na ovaj dokument na 350 strana. Čujem da ima preko 1000 stranica taj dokument u originalu je činjenica da se zapravo apsolutno nigdje ne govori o kupcima, o tržištima. Dakle, predlagač si je uzeo za pravo debatirati do zadnjeg detalja i analizirati bez pretjerano davanja stvarnih perspektiva dijelova hrvatske industrije, ali da pritom ja nisam našao na ovih 350 strana nigdje, ozbiljno, posebno u zadnjih 40 stranica što bi kao trebao valjda bit završni dio strategije raspravu o tome gdje će to ta hrvatska industrija konkurentna više ili manje izvoziti. Koja su to tržišta? Europske unije. Koji dijelovi Europske unije? Gdje smo mi konkurentni? Koje industrije su konkurentne? Bivši Sovjetski savez, Bliski istok, sjeverna Afrika? Dakle, to je ono što je minimalno kad se govori o Industrijskoj strategiji što bi se od Vlade Republike Hrvatske očekivalo da percipira, ako već ne želi percipirati problem na domaćem tržištu koji hrvatska industrija ima s obzirom na pad kupovne moći i standarda hrvatskih građana, pa time naravno i pad proizvodnje za domaće tržište u srazu sa puno konkurentnim industrijama koje danas dolaze na tržište Hrvatske iz EU, onda je barem trebalo raspravljati o nekakvim tržištima gdje postoji nekakva šansa za taj izvoz koji je inače nota bene uopće na žalost, na žalost mi bi svi voljeli u ovoj sabornici siguran sam da taj izvoz raste dvoznamenkastim brojkama. To apsolutno nije točno. Nakon 1.7. se promijenila metodologija. Poslušajte hrvatske izvoznike, uzmite si statistike pa ćete vidjeti od kud je gospodin Milanović prije nekoliko tjedana ovdje iznosio lažnu brojku od 14% rasta izvoza. To na žalost nije točno. Svi bismo voljeli da je, iako nismo još čuli da može izvoz rasti bez da raste industrijska proizvodnja. Ali dobro, to valjda u Hrvatskoj je i to moguće. Dakle, da se vratimo na problem tržišta. Dakle, Vlada si je uzela za pravo inzistirat na tržištima bez da pritom, ispričavam se na sektorima, bez da pritom kad govori o tim sektorima mislim da bi bilo primjereno trebalo je na 350 stranica vjerojatno se naći nekakvih konkretnih firmi iz Hrvatske. Trebalo je analizirati vjerojatno možda u tih 1100 stranica ili 200% i tako nešto. Dakle, najuspješniji i najmanje uspješni u pojedinim industrijskim sektorima. Pa zašto su oni najuspješniji najuspješniji, a zašto su ovi drugi najneuspješniji ili su propali? Ja vam mogu reći iz osobnog iskustva, a evo mislim da ponešto znam i o hrvatskoj industriji iz osobnog iskustva, a to postoji u apsolutno svakom sektoru briljantne kompanije danas u Hrvatskoj i nakon 6 godina krize, čak i u tekstilnoj. Pa je trebalo razgovarati s tim ljudima tamo ako se nije, možda je ali to tu nismo vidjeli, kako to da su neki propali u tekstilnoj industriji a neki rade, dobit, profit, zapošljavaju ljude i investiraju u RH. Dakle, mislim da takve stvari se nije moglo izbjeći u industriji, u Industrijskoj strategiji. Drugo, druga velika primjedba na ovaj dokument, a to je da nakon 350 stranica predlagač dođe sa 3 scenarija. Sa ako se dobro sjećam pesimističnim, realnim i optimističnim. Zamislite! Sudeći po literaturi mislim da se dobro sjećam 12 stranica sitno pisano literature svih svjetskih apsolutnih briljantnih ljudi koji znaju nešto o industriji, to je literatura ovog našeg dokumenta, međutim nakon svega toga, silnih mjeseci, čini mi se duže od godinu dana, predlagač dođe sa 3 scenarija. Ja ne znam, meni je to nezamislivo. Dakle, ako vi nakon svega toga niste u stanju zauzeti stav i reći to je scenarij koji za sljedećih 7, 8 godina očekuje od hrvatske industrije pa ne znam čemu onda taj cijeli dokument. To je potpuno besmisleno na taj način uopće završavati dokument, to je negdje pred sami kraj. I treći dio primjedbi se odnosi na, to sam već govorio i prije i moji kolege, a to je da nije bitno da li se to tiče SDP-ove ili HDZ-ove Vlade dakle cijeli niz mjera koje su donošene u proteklim godinama i koje je trebalo na neki način valjda valorizirati, a ne izmišljati toplu vodu i navoditi kao nešto što će se tek stvarati. Sad da ne citiram dijelove industrijske strategije ali recimo postoje fondovi gospodarske suradnje. Oni nisu prepoznati iako ih aktualna Vlada nije ukinula. Postoji milijardu čini mi se i pol kuna na računima koji se danas ne koriste. Pa ja pitam kakva je Industrijska strategija koja dozvoljava, i Vlada koja predlaže na kraju treće godine mandata Industrijsku strategiju koja tri godine ništa nije učinila da spasi DIOKI, Gredelj s tim istim novcima koji leže po računima hrvatskih banaka. Milijardu i više stotina milijuna kuna. Dakle govorim, i ne samo ja, mnogo nas govori o te dvije firme kao primjerima kako se ne upravlja gospodarstvom i industrijom. Pa o kojem izazovu mi pričamo? Mi pričamo o dvije firme koje su nositelji cijelih industrijskih sektora. Dijelovi iz Zagrebačkog sveučilišta educiraju ljude za te industrijske sektore. DIOKI odnosno DINA Petrokemija leži na 2 milijuna kvadratnih metara na Krku jednom od najinteresantnijih dijelova RH. Jel' netko o tom brine? Naravno da ne. Nizinska pruga Rijeka-Zagreb nema smisla je graditi ako nećete na sjeveru otoka Krka napraviti prugu, ako tamo nećete napraviti ispričavam se Luku Rijeka. Pa tamo je prostor u okviru te DINA Petrokemije za LNG terminal. Ako Hrvatska neće u idućih godinu dana pokrenuti priču s LNG terminalom pa ne znam kad ćemo pokrenuti, kad ćemo iskoristiti svoj geostrateški položaj. Jel' igdje u ovom dokumentu, ja dozvoljavam ja nisam pronašao dva puta sam čitao, nigdje nije prepoznat kao ozbiljan hrvatski resurs geostrateški položaj RH, posebno danas kada smo u EU. Ako netko misli da naš geografski položaj nije resurs i za hrvatsku industriju vara se. Logistički troškovi su danas u 21. stoljeću užasno važni. Hrvatske morske luke, Luka Vukovar na Dunavu, Koridor X. koji spaja Istanbul i Munchen, mislim nigdje. Ja ne znam, ja sam zaista zapravo iznenađen. I da se vratim još dakle na kraju zadnja rečenica što se tiče samog dokumenta ono što mi je nevjerojatno a to je da u našoj nevelikoj zemlji na kraju se zaključuje da će radna skupina pojedinih ministara kojih ionako ima previše u Hrvatskoj vladi biti odgovorna za provođenje Industrijske strategije. Ovo je jedan od najvažnijih potencijalno, ne ovaj dokument, ali Industrijska strategija slažemo se Hrvatska je treba, jedan od najvažnijih dokumenata. I tko će za to biti odgovoran? Nekoliko resornih ministara koji manje-više ne razgovaraju. Pa mislim ako netko ozbiljno razmišlja o tome da treba provesti Industrijsku strategiju onda je vjerojatno premijer sam osobno na čelu cijele Vlade. Nema, uvjeravam vas, nitijednog ministarstva s obzirom na broj prepreka hrvatskim poduzećima, izvoznicima, proizvodnji, bilo kome danas u Hrvatskoj ne postoji ministarstvo koje nema svoje prste u šumi birokracije i problema koji se stvara hrvatskim poduzetnicima koji bi možda investirali, a najčešće ne investiraju više, investiraju izvan Hrvatske za vašu informaciju. Ja javno govorim, moji prijatelji, ljudi koje poznajem danas odselili su se, odselili su biznise, rade u Berlinu, u Beču, u Miamiju. To je hrvatska realnost. Ali ne, o tome nema govora nego se tu eto iznose raznorazne podatke. I da se vratimo na kraju još samo malo oko vjerodostojnosti Vlade. Dakle, dokument ovaj Industrijske strategije na 318. strani kaže: "Sukladno strateškim razvojnim ciljevima definirana sa 4 ključna prioritetna područja industrijske strategije kako slijedi: 1. stvaranje stabilnog investicijskog okruženja." Dakle, ako je netko uspio razoriti stabilnost investicijskog okruženja to je aktualna Vlada. Ja bih volio da postoje neovisni analitičari u našoj zemlji koji bi uspoređujući sve članice EU pokušali ustanoviti da li je itko u protekle tri godine pokušao toliko promjena poreznog zakona i poreza i doprinosa primijeniti u svojoj ekonomiji. Iskreno sumnjam. Dakle, kad pričate s normalnim prosječnim danas hrvatskim poduzetnikom oni se tresu jer ne znaju doslovno kako će izgledati porezni sustav RH 1.01.2015. Nažalost, ne zna ni Vlada Republike Hrvatske. To je hrvatska realnost. I tu imati da ne upotrijebim krivu riječ iako su popodnevni sati, dakle hrabrost staviti stvaranje stabilnog investicijskog okruženja pa to je smiješno. Drugo, kaže poticanje strateške suradnje industrije i sustava obrazovanja, znanosti i tehnologije. To je moram priznati najbolji dio dokumenta, to što se tiče obrazovanja i nužnosti da se poveže hrvatsko gospodarstvo, industrija s obrazovanjem. Treće, kaže restrukturiranje javne uprave. Koje restrukturiranje javne uprave nakon 3 godine? Jel' netko primijetio neko restrukturiranje i podizanje efikasnosti osim useljavanja u preskupe prostore poslovne, kupnje auta koji danas leže u garažama. Pa ova Vlada je kupila čini mi se da se dobro sjećam 12 Audija koje na kraju nitko ne vozi nego leže u garaži. Pa kako od Vlade koja tako postupa sa državnim, odnosno novcima poreznih obveznika očekivati da će stavit neku imovinu u funkciju neku ozbiljnu, pa ja ne znam, mislim gledam ovo zadnjih dana, svi gledamo ovo sa Ministarstvom zaštite okoliša, pa tko razuman to može napraviti dajte molim vas. Toliko o restrukturiranju javne uprave. I četvrto kaže razvoj tržišta kapitala. Najveći doprinos razvoju tržišta kapitala donijela je upravo ova Vlada koja nas je svela na razinu smeća, naše državne obveznice je svela na razinu smeća. Češka danas plaća trošak kapitala u Češkoj tranzicijskoj zemlji, možda više i ne, kao što smo i mi nažalost ispod 2%. Znate koliko je kod nas trošak kapitala, za Hrvatsku zadnji puta čini mi se 4,5 i to isključivo iz razloga što je nevjerojatna likvidnost. Dakle, i kao što vjerojatno znate i američki FED i ISB, dakle europska centralna banka drže kamatnu stopu na 0. Novac nikad jeftiniji, pa evo tako ponešto i koja mrvica dođi i do nas. Što smo mi učinili nakon što smo ušli u EU? Ništa, mi se srozali na razinu smeća zato što ova Vlada nema hrabrosti poduzeti ništa. To je realnosti, i sad može netko sutra reći da ja politiziram da, nažalost ovo sve što ja danas ovdje govorim u ime HDZ-a su čisti jasni argumenti, dokazivi čak i Državnim zavodom za statistiku kojeg vodi član SDP-a. Nitko u 25 godina nije bio član jedne strane koliko ja znam, kolega Šuker će znati bolje, mislim da nikad nije bio član stranke šef Državnog zavoda za statistiku. Inače postoji i službena nota iz EURO STAT-a, primjedba upravo na to. Evo ja bih sad mogao još puno i dugo pričati o ovom dokumentu, ne spominje se uopće pravosuđe, pravosuđe jest bitno ali ajmo reći da možda i nije nužno da se baš o jednom segmentu gospodarske strategije naravno govori o pravosuđu koje je užasno važno, ali tu ću negdje sa pravosuđem završiti. Dakle, zato što bez da se poveća efikasnost pravosuđa taško ćemo mi pokrenuti ukupno naše gospodarstvo i ubrzati na razinu onog što je bitno. I u zadnjoj minuti samo vas još moram podsjetiti na brojke koje su također na EURO STAT-ovim web stranicama. Kaže ovako: Mađarska proteklih godinu dana rast izvoza 9%, Slovačka 5%, Češka 6%, Hrvatska 0,9%. To su naše brojke, to je naša realnost. Dakle, ako i stagnirate, u 21. stoljeću ne moguće je stagnirati, zaostajete, samim time što ne napredujete nego stagnirate značajno zaostajete. Zaostajete čak i za onima koji su objektivno, mislim da ipak na listi onih s kojima se mi možemo i trebamo uspoređivati što ne znači da se ne trebao uspoređivat sa najboljima. Hvala.
Prelazimo na replike. Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, ja ne znam vjerojatno mi raspravljamo o dva različita dokumenta. Dakle, mi ovdje imamo analizu makroekonomskog okruženja, prirodnih resursa, ljudskih potencijala, analizu strateških dokumenata EU, stanje u EU. Mi smo dio europskog tržišta poštovani kolega. Zatim imamo utvrđivanje ključnih odrednica industrijskog rasta, definiranje strateških ciljeva, pokazatelja ostvarivanja zacrtanih ciljeva, scenarij razvoja industrije, prioritetna područja i mjere za realizaciju strateških ciljeva i implementacijske strategije, preduvjeti i pretpostavke uspješne implementacije sa scenarijima da se jasno zna, da preuzimamo odgovornost da ovu strategiju sprovedemo, da preuzmemo odgovornost što ako se ne sprovodi, da jasno piše na koji način će naša industrija se razvijati. I ovo je nešto što je, vi niste donijeli, niste možda imali snage, nešto šta niste mogli donijeti da preuzmete odgovornost da hrvatskoj industriji, i hrvatskih poduzetnicima, hrvatskim građanima ostvarite mogućnost rasta i razvoja.
Domagoj Milošević, odgovor na repliku.
Hvala gospođo potpredsjednice. Da pitamo se kad čujemo vas ovako u kojem stoljeću će to po vama se desiti? Međutim, da slažem se, imate vi pravo ovo Vlada ima snage, ova Vlada ima snage recimo ostavit u četiri godine mandata jedno 10 milijardi eura novog duga uz rast kamate. Kamate će do kraja mandata ove Vlade preći 10% troška državnog proračuna to je velika snaga. Ova Vlada ima snagu uništit ono malo što je ostalo standarda hrvatskih građana. Ja ovo sad ne govorim kao populizam. Pogledajte što je vrijedilo 100 kuna i što je prosječni hrvatski građanin mogao kupiti 2011. za 100 kuna i što može napraviti danas. Da ova Vlada je imala snagu podići PDV kad smo ovdje vrištali s ove strane sabornice nemojte dizati u četvrtoj godini krize PDV. Hrvati plaćaju 25% poreza na veliku većinu prehrambenih artikala. Gospodin Gjurković za to treba fakat imat snage. Pa to ne postoji na kugli zemaljskoj da neko plaća 25% poreza na hranu. Na veliku većinu normalnih prehrambenih proizvoda koje bi si trebao svatko priuštiti. Pa o čemu mi imamo razgovarati. Za to treba imati stvarno mnogo snage.
Tomislav Klarić, replika.
Kolega Milošević, spomenuli ste dio u strategiji koji se odnosi na tri moguća scenarija. Pa imamo tamo i onaj pesimistični najgori i onaj optimistični najbolji. Od tog najboljeg vjerojatno možemo pretpostaviti da smo već unaprijed odustali budući da strategija gdje obuhvaća i 2014., a sad smo u 10. mjesecu ona još nije donešena. Spomenuli ste i onaj dio koji se odnosi na nedostatak snažnih ciljeva koji bi nas trebali pomaknut u industrijskom razvoju, ali ovdje nisu obuhvaćeni ključni segmenti kao što su brodogradnja, rafinerije tu opće nema. A ono što je najbitnije nema lokalne samouprave. U ovoj strategiji ja nisam vidio gdje mjere koje se odnose za njenu provedbu a koje se odnose opet na lokalnu samoupravu i regionalnu samoupravu koja mora stvoriti uvjete toj industrijskoj strategiji. I opet se vraćamo na samu shemu, evo imamo na stranici 17.pa je sve ove strategije koje su tamo navedene, na kraju je gospodarska strategija, a ona je trebala biti ta koja je trebala, koju je dobila vlast već unaprijed imat da bi se sve ove strategije naslonile na nju. Tako da od svega ovog što ovdje vidimo u onom najpesimističnijem dijelu i najžalosnijem dijelu je upravo ona rečenica koja piše da … studije nisu mogli doći do nikakvih podataka od strane djelatnika ministarstava jer ih oni jednostavno nisu imali. To doslovno piše od riječi do riječi. I onda sada govorimo o nekakvoj optimističnoj varijanti, napravljenoj strategiji koja je obuhvatila nekakve analize koje su vrijedne, koje su dobre i dobro je da je na jednom mjestu sve to obuhvaćeno, ali koje se odnosi na period do 2013. kada smo ušli u EU i obuhvaća 2014. koja je praktički završila.
Hvala lijepa. Domagoj Milošević, odgovor na repliku.
Hvala još jednom. Pa da, kolega Klarić, rekli ste da ne postoje zapravo ti neki ključni ciljevi. Pa kako će i postojati kad, ako samo ja dobro čuo kao i svi ostali, premijer naše zemlje ovdje na godišnjem izvješću kaže da Hrvatska neće biti lider u regiji. Dakle, Hrvatska neće biti lider u regiji u koju su hrvatska poduzeća, jedina na svijetu, uložila milijarde kuna, možda i eura u proteklih 10-ak godina. Ali to Hrvatsku Vladu ne zanima, biti lider. Vjerojatno bi lideri trebali biti na Antarktici, ali ne u našoj regiji. Dakle, sada kad smo punopravna članica EU, što ćemo sada? Sad ćemo reći hrvatskim investitorima koji su u zadnjih 10 godina ulagali izvan Hrvatske, da što? Da zatvore firme tamo ili da otpišu svoja ulaganja? Ne, mi nećemo upotrijebiti taj izraz i taj potencijal koji objektivno imamo, ne samo geografskim položajem, nego mnogočim drugim. I sada kad sam već, kad već imam još minutu za reći, dakle ono što sam propustio govoriti kada sam govorio u ime kluba. Dakle da, ako netko dvoji da državne administracije i Vlada nemaju … za vlastitu ekonomiju, privatni sektor onda griješi. U 21. stoljeću, imam osobno iskustvo iz 2011. Strani ambasadori i članovi Vlada se bore za svoja privatna poduzeća i svoje industrije. Iskustva hrvatskih poduzeća su da im se ambasadori smiju po svijetu kad dođu tražiti pomoć. Pa kaže, to je tvoj problem, pa to nije moj problem. Pa onda hrvatski poduzetnici, znam iz prve ruke, traže u toj istoj regiji strane veleposlanike da im pomažu u borbi za dobivanje … jer to naravno nije posao niti jedne administracije, niti jedne Vlade. S obzirom da Hrvatska nije baš pretjerano velika i moćna zemlja, onda uvjeravam vas, ono što u jednom Kazahstanu možda može učiniti njemački veleposlanik, vjerojatno mora hrvatski resorni ministar, možda i premijer jer smo do sada vidjeli da postoji nekakva želja, volja i spremnost bilo koga iz ove Vlade, osim putovati od Australije do, skoro sam rekao silikonske, do Silicijske doline putovati i ne znamo zašto bauljati po svijetu umjesto prodavati proizvode hrvatskih poduzeća.
Hvala. Hvala lijepa. Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, pa govorili ste u svojoj raspravi o restrukturiranju javne uprave kao … dijelu ove strategije pa ste navodili određene primjere. Mi zaista moramo po ne znam koji puta ponoviti da od te javne uprave nažalost nije ostalo gotovo ništa, a sve je već krenulo na, i kako su je percipirali sa druge strane, vidljivo je već bilo na konstituirajućoj sjednici Sabora kada je donesen i onaj famozni Lex komadina kada se, da bi se uopće Vlada formirala morao izmijeniti zakon gdje bi župani, načelnici, gradonačelnici postali vodeći ljudi u ministarstvima bez izbora na njihova mjesta nekih drugih pa se to nekako prešlo preko toga. I onda je nastao potpuni zastoj profesionalizacije te državne uprave jer je Kukuriku Vlada procijenila da su ravnatelji koji su izabrani na javnim natječajima bili politički podobni i umjesto njih sada više to ne treba, da treba ubaciti i pomoćnike. I onda su ubacili preko 140 pomoćnika u državnu upravu. Pa ni to nije bilo dovoljno, e onda se osmislilo da se u kabinete ministara treba ubaciti određeni broj ljudi bez natječaja, tako da oni svi dođu, ali kao navodno će i otići kada i ti ministri odu. Neki su ministri otišli, ne znam da li su sa njima odlazili i oni koje su doveli. I naravno, na taj način ispunjava se možda i najvažniji dio tog Plana 21, a to je uhljebiti što više kadrova pa sve ono što se možda i postiže nekakvom racionalizacijom poslovanja u proračunu uopće nije vidljivo. A najbolji primjer je ova državna tvrtka koja se zove APIS gdje je, nedavno čitam, onaj njihov ravnatelj izađe i kaže da ga dnevno zovu da zaposli nekoliko tih članova SDP-a, a da ih već ima preko 100 tamo u ovih 3 godine. I to je kao nešto pohvalno i to je nešto kao dobro i mi sada to svi moramo gledati… … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Hvala lijepa. Iz pedagoških razloga ću vam samo reći kolega… Hvala lijepa. Svojevremeno je kolega Šeks kad je predsjedavao rekao iz pedagoških razloga će nekoga opomenuti, ali nema koristi. Nije govori ni o APIS-u, kolega Milošević, ni o Vladinom programu, itd. Dakle, potpuno ste promašili repliku. Odgovor na repliku, Domagoj Milošević.
Hvala vam. … [[Govornik se ne razumije.]] ali očito nije. Kolega Borić, u pravu ste. Pa to je, ja sam naglasio to u ime kluba, to je dio restrukturiranja javne uprave. To je poanta. Često me novinari pitaju zašto u Hrvatskoj nema investicija, posebno javnih poduzeća koji bi objektivno mogli se i zadužiti, imaju pa čak i nešto kapitala, dakle vrlo često imaju monopolističku poziciju na hrvatskom tržištu. Međutim, znate što? Investicije se ne dešavaju same od sebe. To su vam projekti s kojima se neki ljudi trebaju baviti, ako sve te ljude kad preuzmete vlast, a to je uvijek srednja razina menadžmenta, to je srednja razina upravljanja, ako sve njih uklonite od reda, što se desilo tamo negdje, čak ni to ova Vlada nije efikasna bila učiniti u godinu dana, nego je to činila dvije, tri godine. Dakle, pa da ste na njihovo mjesto doveli genijalce, što niste, njima bi trebalo 6 do 12 mjeseci da uđu u posao. E zato nema investicija, državnih poduzeća, ali … zato državna administracija ne može raditi svoj posao bolje nego radi lošije u odnosu nego što je radila prije tri, četiri godine.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolega Miloševiću, vi ste u svojoj raspravi rekli da unatoč tome što je tekstilna industrija u Hrvatskoj propala ili jedan pretežiti dio nje, da još uvijek ima i uspješnih poduzeća. Pa evo, ja ću vam reći, odnosno iznijeti primjer Međimurske županije pa i Varaždinske županije, a mogli bismo proteći to zapravo i na cijelu sjeverozapadnu Hrvatsku. Dakle u Međimurskoj županiji propala je kompletna tekstilna industrija, evo recimo MTČ koji je bio sinonim tekstilne industrije u Međimurskoj županiji, Varteks u Varaždinskoj županiji kuburi s teškoćama. Dakle činjenica je da su naše tradicionalne tekstilne djelatnosti propale, a s druge strane imamo primjer talijanske Kalcedonije i u Međimurskoj županiji i u Varaždinskoj županiji jedan od najvećih zapravo konkretno u Međimurskoj županiji već godinama najveći dobitaš. Pa eto temeljem svog iskustva recite što su to po vašem mišljenju koji su to razlozi zbog čega je naša tradicionalna hrvatska tekstilna djelatnost kompletno propala, a s druge strane strani tekstilci odlično rade.
Domagoj Milošević odgovor na repliku.
Hvala vam. Dakle pa nije problem odgovoriti zapravo sam odgovorio u onom izlaganju u ime kluba. Dakle da bi bilo koja tvrtka, poduzeće, industrija bili uspješni pa čak i da bi egzistirali morate imati nekakva tri osnovna stupa na kojima ta egzistencija i prosperitet tog poduzeća počiva. Prvo je stabilni porezni zakonodavni okvir, o tome sam govorio dovoljno, drugo trošak kapitala mora biti ajmo reći pa barem blizu konkurentnosti u odnosu na ono što imate na tržištima gdje se natječete, dakle EU za početak o onima nekim dalje nećemo niti razgovarati. I treće, pristup tržištu. Kada izgubite kupce izgubite tržište, svijet ne čeka, konkurencija je žestoka izvan Hrvatske u EU i izvan EU jednako tako morate se izboriti za kupca. Ako nemate ništa od tog troje što je u Hrvatskoj slučaj u odnosu na veliku većinu europske industrije onda imate ozbiljnih problema.
Jasen Mesić, replika.
Uvaženi kolega spomenuli ste u svom govoru nekoliko kontradiktornosti Vlade, pa ste rekli kada ste uspoređivali neke dobre stvari iz ove strategije pa ste rekli da Vlada svojim postupcima i zakonskim izmjenama upravo radi suprotno. U poglavlju J iliti informacije i komunikacije su navedene neke industrije kao što je to recimo audiovizualna industrija odnosno proizvodnja audiovizualnih sadržaja koja je u zadnje tri godine na temelju zakona donesenog 2011.godine povećana 400%. Radi se o stranim koprodukcijama filmskim najviše koji se snimaju u RH koji su u 2013.godini prešle 100 milijuna kuna direktnih investicija, dakle samo u dvije godine. Istovremeno dok donosimo ovakvu strategiju gdje se to navodi kao jedan od potencijala, gdje se govori jasna konkurentnost koja se ističe da ima najveću … povrat sredstava na uložna sredstva, istovremeno Ministarstvo kulture u rebalansu te stavke ukida i da stvar bude smješnija u najavljenoj medijskoj strategiji uopće ne stavlja naglasak na to nego na nešto što se zove neprofitni mediji. Dakle ministar gospodarstva iz HNS-a, ministrica kulture iz HNS-a kada uzmete ta dva nacrta strategije to je jedno piše direktno kontra drugoga. Sve izmjene i dopune medijskih zakona koje smo imali direktno idu protiv ovoga, a da ne govorim o bilo kojem proračunu ili rebalansu proračuna gdje upravo što industrijska strategija ističe kao potencijal upravo tu se smanjuju sredstva države. O drugim kreativnim industrijama da ne govorim, to bi bila već još znanstvena fantastika da smo to ovdje probali uopće spomenuti, mada je to danas u Europi dio koji se smatra jedinim od najpotentnijih i budžet EU je upravo u tom području najviše povećan u sljedećem proračunskom razdoblju.
Hvala. Nisam primijetila jeste se javili za odgovor, hvala. Nada Turina-Đurić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Milošević, ja ću se osvrnuti … u onom uvodu kojeg ste dali osvrnuli ste se na raspravu gospodina Horvata kada ste nešto počeli govoriti o prošlosti pa ste rekli da je hrvatska industrija bila razrušena odnosno razrušena je u vrijeme Domovinskog rata. Ja bih se složila jedan dio te industrije je i stvarno razrušen, ali dobar dio te industrije koja je primjerice bila u Splitu, Rijeci, u Zagorju pa čak i u Zagrebu i u raznim drugim našim industrijskim središtima od tog vremena nije fizički razrušena iako se naravno našla u ogromnim teškoćama tokom rata jer je tržište bilo onemogućeno kao takvo u tom vremenu da funkcionira na normalan način, ali ono što se dogodilo iza rada, a ja sam očekivala od vas jer vi ste u politiku ušli relativno nedavno i ušli ste kao predstavljen kao političar novog kova. Sjećam se da vas je ustvari kao novo lice iz gospodarstva dovela gospođa Kosor i svi smo se nadali i očekivali da ćete trajno držati tu poziciju proaktivnu jednu određenu proaktivnu poziciju prema svim projektima u gospodarstvu, međutim sada vidimo da ipak otklanjate od te priče. A podsjetit ću vas da nakon rata nažalost ta pokleknula hrvatska industrija koja se našla na jednom vrlo znatno suženijem tržištu nego na kojem je funkcionirala prije toga da je sistematski uništavana, a o tome kako je uništava bi se vi trebali upoznati s obzirom da je upravo vaša stranka vodila gospodarsku politiku unutar 25godina pretežno i da je ustvari jedna od ključnih momenata kada smo mi uništili industriju je bilo uvođenje sustava PDV-a na čelu sa ministrom Škegrom kada je rečeno da će Hrvatska živjeti od PDV-a, od trgovine i usluga i da će nam to biti dovoljno. To je bio početak kraja hrvatske industrije i rasprodaje hrvatskih resursa.
Hvala. Odgovor na repliku Domagoj Milošević.
Hvala vam gospođo potpredsjednice. Pa ja pozivam kolegicu da mi na kavi obrazloži ovo moje otklanjanje od pravog puta. Pa se nadam stvarno idući tjedan evo kad god se tu sretnemo pa ćete mi sigurno obrazložiti to otklanjanje od pravog puta. Ali dakle ja nisam govorio samo o fizičkoj razrušenosti. Ja sam govorio o činjenicama nestanka tržišta na koje je ta industrija bila naslonjena desetljećima. Ja sam govorio o tome da je fokus nacije. Pa naravno, šta su poduzeća u Splitu, o.k. nisu razrušena direktnim bombardiranjem. Pa mislite da su tamo ljudi razmišljali o tome kak' će putovati u sjevernu Afriku i izvozit svoje proizvode ili na Bliski istok ili ne znam u Kazahstan tada? Mislim, hajmo bit realni. Ako je itko ovdje radio nešto tako stvarno realno u životu ja jesam, pa znam kako te stvari funkcioniraju. Dakle, sama činjenica da ste dolazili bilo što raditi sa prostora na kojem se vodi rat vas je apsolutno stavljao u treći rad. O čem mi imamo razgovarati? Sigurnost isporuke za one koji ne znaju u industriji je dosta važna. Kupac je kralj, ne dobavljač u 21. stoljeću. Što će reći, ako kupac nema sigurnost da ćete mu isporučiti robu, jer dolazite sa ratom zahvaćenog područja, pa neće sa vama razgovarati. Mislim meni je žalosno iskreno govoreći da si dopustite ovako nešto reći kad pričamo o hrvatskoj industriji, a inače spomenuo sam već danas Gredelj. I Gredelj i DIOKI, samo da vas podsjetim, što god se dešavalo u prošlosti svih ovih 10, 15 godina, 20 nisu bili u stečaju i ni jedna HDZ-ova Vlada ne bi dozvolila da tisuće radnih mjesta završe u stečaju i da se ugase cijeli sektori.
Ivana Šuker, replika.
Hvala lijepo. Kolega Milošević, kada netko u ime predlagatelja o jednom ovako važnom dokumentu nema snage, volje, a niti što reći više od 10 minuta to najbolje govori kako on doživljava i proživljava ovaj dokumenat. Međutim, držimo se činjenice, ono što su napisali oni koji predlažu ovaj dokumenat, dakle ključni problem ovog dokumenta je što on starta sa krivim ocjenama i procjenama stanja, a kako se to i što se događa sa takvim aktima najbolji su primjer proračun Republike Hrvatske koji stalno predviđaju nekakav gospodarski rast. Vidimo kako ta cijela priča završava. Ako je ovaj dokument startao na tome da će gospodarski rast Republike Hrvatske u 2014. biti negdje oko 1% i da će on do 2020. doći na 2 i još nešto posto, a sad je evidentno da u 2014. će biti gospodarski pad. Na žalost to će biti u 2015. Prema tome, njen krajnji završetak u 2020. vjerojatno će otići u nekom drugom smjeru. No, kažem ako netko nema što reći o ovakvom dokumentu više od 8 minuta to je očigledno alibi dokumenat da se baci malo kost u javnost, da se malo pozabave s njim, da saborski zastupnici jedan dan pričaju o njemu. Međutim, ovaj dokument kao izvodnicu da bi resorna ministarstva trebala početi operativno nešto raditi, donosit zakone, donosit određene i prijedloge i poticajna sredstva da se pomogne hrvatskom gospodarstvu na žalost ne postoji. Što znači restruktuiranje uprave? Pa zar je 8 i pol tisuća državnih službenika toliki kamen spoticanja da se oni ne mogu natjerati da rade i da oni budu na usluzi, umjesto da budu kočnica gospodarstva. To najbolje govore onima koji su predložili ovaj dokumenat. Ja mislim da bi bilo bolje da su pročitali sve izvore informacija. Ja mislim da bi bilo daleko sadržajnije i sažetije od ovoga što smo danas čuli.
Domagoj Milošević, odgovor na repliku.
Pa da, u pravu ste kolega Šuker. Naime, sama činjenica da je drvna i prehrambena industrija tako nevažne industrijske grane naknadno uključene u ovaj dokument ponešto govori i o dokumentu ali i o cijeloj Vladi. Dakle, vjerojatno gospodin Vrdoljak, ministar gospodarstva jednostavno nije imao podršku drugih članova Vlade u donošenju ovakvog jednog dokumenta. Vjerojatno se nisu niti nikad našli i razgovarali ozbiljno na nekoj koordinaciji. A sve je to logično s obzirom da kao što vidimo proteklih nekoliko godina Vlada nema pilota, odnosno naš avion nema pilota. Ili je pilot zapravo sve češće zadnje vrijeme u avionu, pa onda ne stigne se bavit svojim poslom i zapravo nadzirati rad vlastite Vlade.
Tomislav Žagar, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Milošević. Evo pokušat ću u replici se osvrnuti na nekoliko teza koje ste vi naveli u svojem izlaganju i onako kako ja vidim zapravo što je ključni problem danas i u našoj industriji i zašto je zapravo donešena ova Strategija industrije, a ne industrija strategije. Najveći problem s kojim se Vlada suočila po mom mišljenju je veliki iznos unutarnjeg duga i nelikvidnost. Tu se naravno mora … [[Govornik se ne razumije.]] porezne dugove, jer kasnije se krenulo u reprogram poreznih dugova što je omogućilo određenim poreznicima da se izvuku iz problema u kojima su se našli. Naravno da je to onda utjecalo na nisku kapitaliziranost poduzeća i podinvestiranost industrije. To su, naravno vi ste spomenuli pravosudni sustav koji nije provodio stečajeve, zapravo stečajeve su sprovodili jako sporo i zbog toga se išlo u predstečajne nagodbe što se otvorilo niz problema kasnije. Javni dug također ste spomenuli često puta se u prošlosti zaduživalo, često puta i neracionalno, pa tako da je taj javni dug dosegao velike iznose i onda kamate za taj javni dug povećavaju deficit. To je naravno zdravstveni i mirovinski sustav koji je neodrživ i koji evo samo u mirovinskom sustavu fali 17 milijardi kuna koje treba od negdje namaknuti. Kad imamo deficit, naravno kreditni rejting pada. Ovo što ste govorili, ali ne nikako da je Vlada za to kriva, nego jednostavno godinama se stvari guraju pod tepih. Jednostavno se ne može, možete, Vlada je uvijek odgovorna, ali ne na način kako vi to govorite. Sad i isključivo ova Vlada je kriva zbog kreditnog rejtinga. Godinama su se dugovi gomilali. Evo samo u zdravstvu je bilo 3 i pol milijarde skrivenog duga. I onda naravno govorimo o investicijama. Nitko onda ne želi investirati ako ovakav kreditni rejting imamo. Ono što je još veliki problem u prošlosti bio, a to je praćenje zapravo potpora. Mi smo imali veliku količinu potpora u Republici Hrvatskoj koje nigdje nisu evidentirane, nisu praćene. Zapravo nisu praćeni njihovi učinci što je najvažnije kod potpora. Hvala.
Domagoj Milošević, odgovor na repliku.
Hvala vam gospođo potpredsjednice. Pa mislim još nije donesena strategija, valjda će tek bit ova strategija donesena. Međutim, uvaženi kolega u životu su bitni trendovi. Trendovi su važniji od trenutne vaše situacije u životu, u politici, u bilo čemu. Dakle, nedvojbeno je situacija loša. Situacija nije bila dobra niti prije par godina, međutim danas je puno lošija i svake godine je sve lošija. Zašto? Zato što to pokazuje i dokazuje statistika. Dakle, rast poreznog opterećenja, smanjena kupovna moć građana. U protekle tri godine standard hrvatskih građana dokazano provjerite na DZS je pao 10% Valjda je javni dug koji je stvoren u ove tri godine valjda nije odgovoran HDZ. Pa valjda ova Vlada je upravljala nečim pa je imala pravo nešto poduzeti da ne bi 20 milijardi kuna godišnje ili koliko ćemo, vidjet ćemo koliko će ove godine biti, a bojim se da će biti stvarni deficit blizu 20 milijardi. Pa valjda je to njezina odgovornost. Ili vi mislite stvarno da bi HDZ trebao biti odgovoran za upravljanje državom i ove godine? Vjerojatno da. Ja znam da je SDP navikao biti u oporbi, da niste navikli donositi odluke, da niste navikli raditi, to sad vidimo u ove tri godine. Ali nemojte baš pretjerivati da smo mi odgovorni i za 2014., vjerojatno i 2015. Mislim to mislim da je ipak previše. A spomenuli ste i predstečajne nagodbe, samo još jedna rečenica oko predstečajnih nagodbi. Znate, nažalost 90% i više predstečajnih nagodbi će završiti u stečaju. Zašto? Zato što otpočetka govorimo da je trebalo na drugi način postaviti cijeli proces. Dakle, predstečajna nagodba koju je HDZ podržao na samom početku nije loš alat kao i svaki alat ako s njim znate upravljati, ali bez friškog kapitala. A za neka poduzeća, posebno velika gdje je broj zaposlenih velik, je trebalo iskoristiti fondove gospodarske suradnje. Da li je to učinjeno? Nije. Novac leži na računima koji sam već prije rekao hrvatskih banaka. Vjerojatno ideja je bila, tako je nama predstavljeno, da će predstečajevi čuvati radna mjesta. To se nažalost neće desiti na kraju.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom. U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Ivo Jelušić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ako prihvatimo jedan kriterij koji je maloprije spomenuo kolega Šuker koliko vremena se kojoj temi posveti da je toliko važna onda je ova tema Industrijska strategija jako važna i jako interesantna i jako dobra i jako zanimljiva jer evo ušli smo duboko u popodne još ni klubovi nisu završili raspravu. To znači da ćemo cijeli dan dobrano raspravljati o ovome. Prema tome, ako se ravnamo tim kriterijem ovo je očito važna tema i očito dobar dokument za raspravu. Prema tome, to je odmah i odgovor da li treba ovakva jedna strategija. Sigurno da treba, pokazuje to i rasprava danas ovdje u Saboru. Mi često puta čujemo u javnosti, u medijima od gospodarstvenika pa i od nas ovdje kako treba više proizvoditi i kako moramo više proizvoditi i kako nemamo dovoljno proizvodnje, kako smo se pretvorili u naciju koja samo kupuje i trguje itd., a ništa ne proizvodi. Ta teza dobrim dijelom može i stajati. Prema tome, ovo je prilika dakle upravo da kažemo da, trebamo više proizvoditi, trebamo se posvetiti proizvodnji, a odakle ona kreće nego prije svega iz industrije. Naravno može proizvodnje nešto biti i u primarnom sektoru, poljoprivredi, rudarstva nemamo ali ono što sigurno moramo daleko više pažnje posvetiti to je proizvodnja dakle u tom sekundarnom sektoru, u prerađivačkoj industriji. I upravo ova strategija i najvećim dijelom govori o tom segmentu, dakle o prerađivačkoj industriji, uz građevinarstvo naravno, ICT sektor itd. Da li je ova studija, da li je ova Industrijska strategija dobra? Pazite, ona je izuzetno analitična i ona je vrlo dobra studija i analiza stanja naravno ali ne završava samo na analizi ona daje i naznake što je potrebno i kako je potrebno raditi, određuje ciljeve, zadatke i načine kako to napraviti. A ako nemate dobru analizu stanja, a kažem ova studija je dobra analiza, jer ako nemate dobre analize, ako nemate dobre dijagnoze onda ne možete kao i u medicini ako nemate dobru dijagnozu onda ne možete dati ni dobar lijek, tako i ovdje. Dakle, morala se napraviti jedna dobra analiza i ona je zaista tu studiozna kako bismo vidjeli gdje smo i da vidimo što hoćemo, dakle da odredimo ciljeve i kako to postići. Svi smo svjesni toga da Hrvatska u gospodarskom smislu ne stoji dobro, da imamo pad BDP-a. Naravno u tom dijelu vrlo značajno mjesto je industrija. Istina Bog u zadnje vrijeme ove godine nekako se u Hrvatskoj počelo govoriti samo o 10 kvartala pada, samo se govori o tome, o 10 kvartala pada BDP-a. Ja kažem i ponavljam kada bi zaista bilo samo da mi u Hrvatskoj imamo 10 kvartala pad to bi bilo izvanredno. I u tih 10,5 kvartala smo dakle napravili ako mogu tako reći kumulativno pad BDP-a 2,5%. E da su to naši osnovni problemi mi probleme ne bismo imali. Prešućuju svi namjerno, pogotovo oni koji znaju zašto to rade, pa neki mediji, vjerojatno i oni znaju zašto to rade. Zašto? Da ne kažu punu istinu. A puna istina je da Hrvatska ne 10 kvartala ima pad nego već sedmu godinu. E ali ako kaže se to, a to je puna istina, onda se mora reći da je to bilo i za vrijeme HDZ-ove vlasti a to nije lijepo čuti nekima. Prema tome, nažalost, ja uvijek govorim argumentima, nažalost u ovih 7 godina Hrvatska ima pad od 12,5% BDP-a u ovih 7 godina od kojih 9,5% ide na dušu HDZ-u, a eto i nama 2,5%. Prema tome, ne treba stvari skrivati jer ako ih skrivamo … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Šuker hoćete vi ovdje? Jer ja ne mogu, ometate me. Ne, ne ali malo tiše molim vas. Dakle, priznajemo 9,5 indeksnih poena je krivica HDZ-a, a eto i 2,5% naša. Dakle, toliko oko činjenica. Naravno, očekujemo od industrije da osigura, da dade svoj obol tom rastu gospodarskog razvoja i ukupnog BDP-a jer znamo da BDP čini dakle javna potrošnja, osobna potrošnja, investicije i izvoz. Tko će dati robe za izvoz? Pa prije svega industrija. Nažalost, u primarnom sektoru poljoprivredi baš puno nema ali u prehrambenoj industriji, u drugim dijelovima industrije sigurno da tu imamo i mogućnosti i snage i imamo prostora i trebamo to tražiti. Zato je industrija bitna i zato je ova strategija zaista bitna. Bilo je ovdje riječi i danas oko izvoza, da eto znate u Hrvatskoj kako se nešto u zadnjih godinu, dvije dana pozitivno dogodi pokušava se to omalovažiti, koliko to sa zluradošću govorim kako da to nije istina itd. Mi imamo na sreću a nekima to očito na žalost rast izvoza. Kolegama iz HDZ-a nije to drago, ne znam zašto. Jedna stranka koja se drži da je domoljubna bilo bi joj drago kad njena domovina ide naprijed. Imao rast izvoza, naravno da i promjena, da je bilo promjena određene metodologije. Međutim, na dušu promjene metodologije otpada 2 do 3% ali većina tog izvoza je stvarno povećanja. Ali što smo čuli, kolega Milošević je o tome govorio, čuli smo na danima, na skupu izvoznika nešto oko metodologije, ali smo čuli i drugu činjenicu koju naravno on želi prešutiti, ali ja ne jer je također istina, a to je da mi nemao u zadnjih dvije godine izvoza brodova, da nemamo izvoze nafte i derivata, a kada bi i oni bili u količini, dakle u mjeri u kojoj su bili prethodnih godina naš bi izvoz bio još za 30% veći. Prema tome, očito da porast izvoza imamo iz drugih grana, ne iz brodogradnje i naftne industrije što je prije bilo, nego zaista iz drugih industrijskih grana i to je činjenica. Kad sam govorio na početku dakle, stanje industrijske proizvodnje kod nas, i tu imamo kao i bruto društvenog proizvoda pad. Dakle, od 2008. godine od kada je kriza krenula mi imao pad industrijske proizvodnje od 20%. Da ne budem opet, da se ne ponavljam većina toga nažalost, ja moram reći već i ja žalim HDZ-ovu vladu, većina toga otpada na njihovo razdoblje. Ali ono što moramo napraviti, i što nam je cilj i što smo u ovoj Industrijskoj strategiji rekli a to je da želimo da industrijska proizvodnja ima veći svoj udio u bruto društvenom proizvodu. Mi smo 90. godine imali 22% udio industrijske proizvodnje u bruto društvenom proizvodu, danas je to 16%. Cilj nam je da 2020. dakle da poraste udio u industrijskoj proizvodnju u ukupnom društvenom proizvodu na 20%. Ova strategija je jedan od alata kako će se pokušati doći do tog cilja. Ovdje su navedeni u strategiji neki favoriti, neke grane koje treba, ako mogu tako reći favorizirati koje su naši favoriti. Međutim, pri tome je potrebno reći da niti jedna druga nije isključena jer većina mjera koje se u ovoj Industrijskoj strategiji predlaže su horizontalne naravi i odnose se na sve. Prema tome, ne samo na ove koje su pobrojane u strategiji, nego i na druge tako da ustvari nitko nije isključen, a ako je ovima dana neka posebna pažnja dapače. I ono što je bitno, a to je da ova strategija kao dokument nije zatvorena knjiga, o njoj se može razgovarati i danas, i ovdje, i prije i razgovaralo se bila je široka rasprava, i moguće i nakon ove rasprave. Dakle, nju je moguće osvježavati, dopunjavati, nadograđivati i nakon što se završi rasprava, nakon što se završi i usvajanje ovdje u Saboru. E sada, što je potrebno mijenjati? Rečeno je prije svega da se mora stvoriti stabilno investicijsko okruženje, da se osigura zakonska sigurnost ili stabilnost, da se neće dolaziti do određenih zakonskih promjena koje će svakom investitoru u želji da bude tamo di ulaže, da bude sigurno, da bude siguran da se neće mijenjati zakon i propisi kako ono što danas vidi i s čime raspolaže ne bi sutra bilo devalvirano. I u tom smislu mislim da ova Vlada može dati garanciju da se to neće mijenjati. Na koncu zašto to? Zato što evo ove zadnje 2,5 godine od kada je ova Vlada na čelu nismo donijeli niti jedan ozbiljan zakonski projekt, rješenje itd. koje bi išlo na štetu ne samo industrijskog razvoja nego ukupnog razvoja gospodarstva. Mi smo istina Bog imali određenih promjena zakonskih koje se na to odnose, ali onda se išlo u susret i u pravcu poticaja gospodarstva a ne obrnuto. Prema tome, naravno da investitori žele stabilnost porezni sustav, zakonski sustav koji se neće mijenjati. Naravno, mi smo ga promijenili u određenim segmentima npr. rekli smo da u izmjenama Zakona poreza na dobit da onaj tko želi investirati da na ta sredstva koja će investirati dakle na plaća porez na dobit. Što je prije bilo? Bilo je da je isplatio dobit, stavio sebi u džep ili je investirao, plaćaš porez jednak. Prema tome, čim je bio neko stimuliran da investira ničim osim nekakvim svojim ekonomskim razlozima. Mi smo rekli ne, ona dobit koja ide u džep ona će bit oporezovana a ona koja se investira neće. Da li se poduzetnici na to bune, ne. Je li to promjena Poreznog zakona, je. Ali naravno kamo sreće da takvih poreznih izmjena bude još više, njima će to biti samo na korist. Drugo o čemu smo razgovarali, o čemu sam razgovarao u strategiji što treba napraviti a to je dakle bolja suradnja industrije i sustava obrazovanja. O tome neću puno govoriti, čak vidim da kolege iz HDZ to podržavaju, smatraju da je to jako bitno i oko toga se slažemo. Dakle, da se na dugoročni, vrši dugoročnije planiranje potrebnih kadrova, onih koji su zaista potrebni i oni koji su potrebni da to bude javni interes i da to država financira. Onaj tko se hoće školovati, a da to nije iskazana državna potreba, neka to plati iz svog džepa. Pa ja bih rekao da ova Vlada i to dosljedno provodi pa smo za sve uveli besplatan studij ko redovito svoje obveze izvršava u okviru ovoga gabarita i brojki koje smo zacrtali, koje su državi potrebne, a ako neko želi izvan toga ili studirati 10 godina, ili izvan tih kvota onda neka to zaista i plati. Treće što je bitno, to je restrukturiranje javne uprave. Oko toga mislim da ne treba puno govoriti. Očekivanja su, zahtjevi su potreba da uprav bude i efikasnija, i odgovornija ne samo državna nego cijela javna uprava i lokalna, i na lokalnim razinama. Jedan ću primjer navesti, kada u jednom objektu se obavlja određena djelatnost pa nakon jedno subjekta dolazi drugi subjekt koji će obavljati istu djelatnosti prije je bilo da se mora dakle, da taj novi subjekt mora tražiti minimalno tehničke uvjete ispočetka. Iako je ista djelatnost, isto, samo se mijenja firma. Sada smo rekli da se to ne mora i da se ti minimalno tehnički uvjeti mogu prenijeti na drugu firmu. Ali reći ću vam primjer kako to npr. na terenu provode tako što, iako to u zakonu nigdje ne piše, iako to … ne piše, tako što oni traže od onih koji dolaze da im donesu dokumente da taj koji je prije bio više nema … uvjete, a oni mu izdaju rješenje da ih nema. Dakle, sad ti moraš donijeti papir njima, onaj papir koji su oni jučer izdali onom drugom, ti moraš ići kod toga tražiti. Tako to naša uprava radi na terenu. E to je ono što se ne smije događati. To se nikakvih zakonom ne može riješiti, nikakvom odlukom nego naprosto radom strpljivim na terenu natjerati te ljude da rade onako kako treba. I četvrto ili najvažnije što je potrebno, to je osigurati kvalitetnije, jeftinije i drugačije izbore financiranja. Nema razvoja bilo koje industrijske grane, bilo koje gospodarske grane pa ni industrije uz skupe kredite, uz kamate od 8, 9, 10% nema razvoja. I tu smo u startu nekonkurentni sa drugim firmama u našem okruženju u zapadnoj Europi koja nas sada okružuje i s kojoj živimo sada u istoj ekonomskoj zajednici. Firme u Njemačkoj imaju za razvoj, za projekte kredite od 1, 2 do 3, maksimalno 3%, a kod nas 7, 8 i 10%. Od istih tih banaka, Raiffeisena, ovih ili onih. Naravno da si u startu onemogućen da budeš konkurentan, to je kao da ideš trčati sa kamenom zavezanim za nogu, s nekim tko je slobodan. I to je ono što moramo mijenjati. Kako? E to je teže pitanje. Mislim da svi moramo o tom početi govoriti, tražiti da budemo ravnopravni za tim stolom pa i financijskim stolom jer kako te banke, kako taj isti kapital je to da se razumijemo, može, isplati mu se plasirati negdje uz 3%, a ovdje traže kamatu od 8%. Kažu, vi ste zemlja visokog rizika. Pa naravno, vi ste nas takvim proglasili i uvijek ćemo biti zemlja visokog rizika dok god nam budete takve kredite davali. Prema tome, to je nešto što trebamo jasno i glasno poručiti, dakle … ili … kapitala da želimo ravnopravni status i u tom dijelu i da se želimo ravnopravno razvijati sa ostalima. Tu je jedina iznimka HABOR koji zaista u tom smislu potiče domaće gospodarstvo pa i domaći izvoz i industriju. Ova Vlada je u zadnjih dvije godine oko 2 milijarde kuna, iako ih u proračun baš i nema puno, uspjela plasirati prema HABOR-u upravo za … njegovu ulogu u razvoju gospodarstva i industrije. I na koncu, nijedna strategija pa ni ova neće dovesti do povećanja ni industrijske proizvodnje ni gospodarskog rasta sama po sebi. Ali ona daje određene ciljeve, dakle, nakane i putove kako to napraviti. Onaj tko nema jasne ciljeve, svaki put mu je dobar, onaj koji zna kakav cilj hoće odabire najbolji put, ova strategija je jedan od najboljih putova za to. Hvala.
Hvala. Domagoj Milošević, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa kolega Jelušić, ja sam sada nakon što sam vas slušao još zabrinutiji, iskreno. Dakle, s obzirom na sve što ste rekli, sve tako genijalno i pametno i odlično ste sve to skupa napravili, a rezultata nema, rezultati sve lošiji. Investicija nema, gospodarskog rasta nema, nezaposlenost raste zapravo kad bi uračunali sve one komade koji su otišli iz Hrvatske i oni koji su se povukli sa biroa za rad. Dakle, da, svima nam je stalo do ove zemlje bez obzira …, međutim imate jedan problem koji prati ovu Vladu već tri godine, a to je širenje lažnog optimizma ili bi rekli, Vlada voli te engleske izraze, …, upravljanje očekivanjima. To je jedan od problema ove Vlade od samog početka. Vaš je premijer na početku mandata rekao … i time je poslao bahatu poruku, sad ćete vidjeti kako se to radi. Što se desilo nakon toga, na žalost svih nas je povijest. Povijest u europskim razmjerima neuspjeha i debakla ekonomske politike ove Vlade. I rezultati su nažalost, moram vam reći pogubni. Sljedeću Vladu će dočekati država na rubu bankrota i to vi dobro znate. To je prvo. Drugo, govorili ste o tome gdje je SDP preuzeo vlast. Pa da, preuzeli ste na kraju 2011. godine, ovo što sada govorim pokazuju brojke za 2011. Pad poreznog opterećenja, završeni pregovori za ulazak u EU, nota bene, ta EU danas je jedini stabilizirajući faktor hrvatske ekonomije. Da mi nismo završili pregovore i da danas nismo u EU, cijena kapitala bi bila još veća, daleko veća. Nadalje, dva kvartala 2011. bio je rast BDP-a, 0,6, 0,8%, nije puno, ali to je tehnički izlazak iz recesije. I da, psihologija jest bitna i zato je krivo širiti lažni optimizam nego utemeljeni. Zato treba ozbiljno u Hrvatskom saboru razgovarati stvarnim brojkama, a ne manipulirati brojkama. Upravo zato kad stvorite lažna očekivanja, razočaranje koje slijedi je ubitačno, a ekonomija je posljedica, ekonomija … nije sama po sebi.
Hvala lijepa. Ivo Jelušić, odgovor na repliku.
Kolega Milošević, slažem se s vama da ne treba širiti lažni optimizam, ali gore od lažnog optimizma je lažni pesimizam koji vi još više širite, a ja sam protiv bilo kakve laži, nego za istinu. A istina je sljedeća pa vi to nazovite lažnim optimizmom ili kako hoćete. Da ipak imamo rast izvoza, da ipak imamo, o tome sam maloprije govorio, nadam se da ne trebam ponavljati. … [[Govornik se ne razumije.]] Druga stvar, činjenica je da je u zadnjih godinu dana od kolovoza prošle godine do kolovoza ove godine, 205 tisuća ljudi sa zavoda za zapošljavanje našlo radno mjesto, zaposlilo se. 205 tisuća, sa zavoda otišlo tako što je našlo posao, ne tako što je brisano sa evidencije. U Hrvatskoj. Vidite, kolege iz HDZ-a vi to ni ne znate, vi se čudite, vama to nije … čuti, ali to je meni drago da je tako u našoj Hrvatskoj, … deset godina, u jednoj godini dana, 205 tisuća sa zavoda nije našlo posao. To je znak da se nešto pozitivno događa. Vama je to teško čuti, vi to ne volite čuti, ali dajte malo svoje domoljublje usmjerite, ne samo na …. Za vas je Hrvatska jedino važna i bitna ako ste vi na vlasti, ako vi niste na vlasti, Hrvatska vas ne interesira. Nas interesira Hrvatska i kad smo u opoziciji i kad smo na vlasti i zato nam je drago da se zaista ljudi, da se porast zapošljavanja, zato nam je drago da se to događa, mi ćemo to pozdraviti jednog dana i ako vi budete na vlasti, naravno, ja se nadam da ću ja to dočekati … još dugo. Hvala.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, na našoj galeriji pozdravljam grupu zastupnika u Europskom parlamentu kao i zastupnika u nacionalnim parlamentima zemalja EU koji borave u Hrvatskoj da bi donirali sredstva u obnovi dječjih igrališta u poplavljenoj Slavoniji. Pozdravimo ih i zahvalimo im. Hvala lijepa. Jasen Mesić povreda Poslovnika.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Povrijeđen je članak Poslovnika nisam uspio točno naći ali radi se o vrijeđanju jednog zastupnika ili više zastupnika jel je gospodin uvaženi zastupnik Jelušić rekao da nama do Hrvatske nije stalo osim kada smo mi na vlasti. Od kud vam pravo? Od kud vam pravo to reći grupi ljudi, čitavoj stranci ili bilo kome od nas? Od kud vam pravo? Od kuda vam pravo reći nekome da mu nije stalo do Hrvatske? kako si to dozvoljavate? Jeste li ikada čuli možda mene da ja to vama kažem ili netko od vaših kolega? Od kuda vam moralno pravo da vi procjenjujete kome je stalo do domovine i na koji način? Ja se samo pozivam na to da ja to nikada nisam rekao. Od kuda vam pravo na taj način suditi i procjenjivati drugima i davati sebi božanske prerogative?
Hvala. Isteklo je vrijeme, niste po Poslovniku iskazali povredu Poslovnika jer niste rekli koji članak povrijeđen. A u ovoj sabornici smo svašta čuli od toga da je ovo ne narodna Vlada do ne znam čega sve drugoga pa onda jedan prag tolerancije treba biti i s jedne i s druge strane. Nastavljamo replikama, kolegica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Jelušiću kazali ste u svojoj raspravi kako ne znam 6, 7 godina nije bilo kvartala sa gospodarskim rastom odnosno rastom BDP-a, dakle 2011.jest bila godina sa dva kvartala u kojoj smo imali zabilježen rast BDP-a dakle dva kvartala u kojima smo se digli iznad vode gotovo 1%. To je bilo minimalno ali je to pokazalo trend, to je činjenica bila godina u kojoj nismo imali rebalansa proračuna. to govorim zbog toga što nakon toga svake godine bilježimo po 2, 3 rebalansa godišnje dakle nije bilo rebalansa proračuna iako smo u te zamrznute rashode u izbornoj godini uklopili 4 milijarde kuna novih obveza i prema EU i za mirovine i još neke druge izdatke. I činjenica je da smo u toj godini bilježili rast izvoza i rast industrijske proizvodnje znači bilo je dosta pozitivnih pokazatelja. To govorim zbog toga što mislim da imam pravo ja to spomenuti, evo ima kolega koji to uporno ističu ali naravno nikad ne bi spomenuli tko je u tom trenutku vodio vladu, to je bila godina u kojoj smo završili teške i mukotrpne pregovori i bilježili kakav takav rast bez povećanja cijene struje, plina dakle energenata. Da je Vlada koja je došla nastavila provoditi program gospodarskog oporavka kojeg smo predstavili 2010.da se nije dizao PDV, da se nisu dizale cijene energenata sigurna sam da bi danas situacija bila nešto bolja.
Odgovor na repliku Ivo Jelušić.
Poštovana kolegice Kosor bilo bi mi draže da ste slušali što sam rekao pa dali repliku na to što sam rekao nego da izmislite nešto što ja nisam rekao pa onda replicirate to. Dakle nikada nisam rekao pogotovo ne na današnjoj raspravi da nisam govorio o tome da nije bilo rasta ja sam rekao u toj godini ne u kvartalima. Vi govorite o kvartalima ja o godini. Točno je i koliko god se sviđalo nekome ili ne i meni je žao da je tako bilo ali je bilo da je u toj godini 2011.nije bilo rasta BDP-a. bilo je u dva kvartala da ali u druga dva je bio enorman pad pa na ukupnoj godišnjoj razini nije bilo. Prema tome ja sam to govorio, ja sam govorio nemojmo govoriti o kvartalima nego o godinama. Zašto i ponovit ću možda i zbog vas ali i zbog drugih? Zato što se u zadnje vrijeme govori samo o 10 kvartala pada jer se želi reći da pad postoji od kada je SDP na vlasti. a nitko neće da kaže istinu, a istina je nažalost puno gora, a to je da 7.godinu nemamo rasta. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro 6., 7., 6. da ne brojim sada 2009., 2010., 2011., 2012., 2013.dobro 7. godina 6. dobro, ali ništa ne umanjuje prema tome jer se ne želi to govoriti. Govori se o kvartalima uzela se metodologija kvartala a ne godina. zašto? Jer ako se govori o godinama morat će se govoriti o tome da nije bilo rasta za vrijeme HDZ-a, ali istina je nažalost takva da je to tako. I u pravilu se uvijek iskazuje na razini godina … [[Govornik se ne razumije.]] unatrag 30 godina niko ne govori o kvartalima. E sada je uvedena metodologija kvartala jer ona paše HDZ-u ali zaista raste nije bilo te godine, nažalost.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Jelušiću s pravom ste istaknuli da nedostaje izvor financiranja određenih aktivnosti u Hrvatskoj. Pa svaku strategiju prate instrumenti, jedan od instrumenata nužnih za provođenje bilo koje strategije je izvor financiranja. Nema proizvodnje bez kreditne aktivnosti. A kakva je to onda strategija koja predviđa povećanje proizvodnje i istodobno prodaju jedine preostale banke u državnom vlasništvu? Hoćemo tako povećati financiranje domaće proizvodnje kada znamo da inozemne banke ne žele uopće financirati proizvodnju u Hrvatskoj ni po čemu? Jel to strategija koja se uklapa jedna u drugu, upotpunjuju se? Što ćemo sa instrumentima? A najvažnije za proizvodnju, država koja nema proizvodnju nije država, a proizvodnje nema bez aktivnosti kreditne i bez niskih troškova financiranja. Hrvatska ima najveće troškove financiranja baš zahvaljujući takvim. I sustavno imamo strategiju uništavanja malih banaka, a male banke jedine kreditiraju domaća gospodarstva. Ali imamo sustavno to. Naravno da sam protiv strategije koja je do sada vrijedila da izvozimo stoljetne hrastove, a uvozimo šibice. To je nedopustivo. Ali isto tako, moramo znati da i ova strategija ima dosta nedostataka. Nedostaje vrednovanje strateških alternativa. Nije strategija povećat ćemo industrijsku proizvodnju ili povećat ćemo poljoprivrednu proizvodnju. Strategija je točno što ćemo proizvoditi. Nećemo proizvoditi televizore, ali hoćemo proizvoditi odašiljače jer RIS to može i hajmo pomoći konkretno tim i tim mjerama, to će biti naša orijentacija. Nego RIS-u se čak i onemogućuje država da ona ono što sama može čak joj se ne da ni pomoć nikakva, a kamoli kreditna aktivnost. Hoćemo li proizvoditi ječam ili nećemo, hoćemo li proizvoditi pšenicu ili nećemo i što ćemo proizvoditi. To je strategija. Hvala.
Hvala. Ivo Jelušić, odgovor na repliku.
Kolega Marić, slažem se sa mnogim od ovih stvari koje ste rekli s tim da to nije replika na moje izlaganja. Ja to nisam niti navodio, niti osporavao. Ali dobro, dozvoljavam da vi iznosite i svoju raspravu kroz repliku. Ono što ste rekli, s čim se s vama slažem a to je da teško se i meni je drago da vi se slažete sa mojim stavom da teško se razvijati bilo koju industrijsku granu, bilo koju gospodarsku granu uz ovakve izvore financiranja. Slažemo se i upravo je moj apel bio upravo u tome da to treba mijenjati i ova strategija o tome nešto i govori. Dakle, banke se ponašaju tako kako se ponašaju i ja sam o tome nešto govorio. Ali treba osigurati alternativne izvore kroz fondove itd. gdje ćemo doći do jeftinijeg kapitala. E sada, vi zamjerate, kažete da mi hoćemo prodati državnu banku jedinu itd. Ako je to problem prodaja državnih banaka ili ako to uništava gospodarstvo ili ako je to loš potez onda ste general poslije bitke. Što ste radili devedesetih kad su sve banke rasprodane? Što se niste, kad je započet taj proces ako je to loše što niste tad govorili ako je to loše? Međutim, ostavimo mi sada to je li … [[Govornik se ne razumije.]] Ali ono što je bitno, dakle mi imamo Hrvatsku banku za obnovu i razvoj koja je u vlasništvu države i koju je država osnovala i koja egzistira već dvadesetak i više godina upravo s namjenom financiranje domaćeg razvoja, domaćeg izvoza. Ova je Vlada u zadnje dvije godine, dakle dvije milijarde kuna kojih nema dovoljno u proračunu kažem usmjerila prema tomu i da smo svjesni što to znači za hrvatsko gospodarstvo i hrvatsku industriju. To je ako mogu reći skroman doprinos, mada i nije skroman ove Vlade. Dakle, osiguranju jeftinijih i boljih izvora financiranja. Ali idemo se truditi svi skupa da nađemo ih još više i još bolje.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Jelušić, mislim da naprosto ne želim polemizirati sa vama oko stvari gdje vi naprosto nećete priznati činjenice. Ali nešto ima što je naprosto činjenica i to je zakon koji je donio ovaj Visoki dom, a to je da porez na dividendu u principu plaćaju samo hrvatske tvrtke. Sve one koji su ostvarili najveću dobit u svim ovim godinama to su financijske, telekomunikacijske, osiguravajuća društva. Nisu u vlasništvu Republike Hrvatske, nego su u inozemnom vlasništvu. Republika Hrvatska sa tim zemljama ima potpisan Ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i na njih se odredba o oporezivanju dividende ne odnosi. To bi bar trebali znati kad govorite. Prema tome, porez na dividendu su platili isključivo uspješni hrvatski poduzetnici to je činjenica. A kad govorite o makroekonomskim pokazateljima, onda bar pogledajte stranicu 25. dokumenta koji je vaša Vlada dala, pa ćete vidjeti da niste u pravu i da cijelo vrijeme govorite neistinu. A što se tiče prodaje banaka pogledajte prihod državnog proračuna 2001., 2002. pa ćete vidjeti Privredna banka, Riječka banka, Splitska banka prodali ste vi, isto kao što ste prodali kontrolni paket HT-a. prema tome, nije dobro govoriti o nekim stvarima radi dnevno politikantski stvari. Ako ovom dokumentu želimo pomoći hrvatskim poduzetnicima, onda trebamo govoriti o činjenicama, a vi cijelo vrijeme govorite o makro ekonomskim pokazateljima. Stranica 25. vas jasno demantira i prema tome mislim da nema potrebe raspravljati više o tome.
Ivo Jelušić, odgovor na repliku.
Kolega Šuker, da ja sam govorio u kondicionalu ako. Dakle, ako je loš potez bio prodaja banaka zašto nismo to počeli govoriti devedesetih kada je započet proces, cijeli proces privatizacije, pretvorbi. Dakle, ako je. Prema tome, ali mi kad smo se opredijelili za tržišno gospodarstvo onda nam je to naprosto devedesete kad smo krenuli u taj koncept razvoja to je naprosto neminovnost bila. To je neminovnost, sviđalo se to vama ili ne. Prema tome, ne može biti tržišno gospodarstvo, a državna poduzeća i državne banke. Mislim u pretežitom vlasništvu, to ne može. Prema tome, mi smo naprosto odabrali takav put jer smo tako htjeli. Što se tiče kolega Šuker poreza na dividendu, točno je da ga plaćaju samo, dakle oni rezidenti, dakle oni koji su u Hrvatskoj. Međutim, dakle što smo mi napravili? Mi smo rekli da, taj poduzetnik koji živi i radi u Hrvatskoj ako ostvari dobit, dao Bog da ima što više, ako isplaćuje dividendu platit će porez državi i onda staviti pare u džep. A ako tu dobit reinvestira neće platiti porez. I to je ona bitna razlika što smo mi napravili. Prema tome, da razlikujemo od onoga da stimuliramo poduzetnika da novac koji normalno, legalno ostvari u svojoj firmi, da reinvestira, da ga ubaci u novi razvoj. I to je bila sukus izmjene ovog poreza na, oporezivanje dakle dobiti, da se upravo u tom pravcu ide. Prema tome, to je upravo stimulativno za gospodarstvo, a ne obrnuto.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Jelušiću, govorili ste, dijelom ste se hvalili zapravo o dosljednosti ove Vlade u mjerama i pomoći gospodarstvu i kažete da se ovaj dio kolega iz HDZ-a raduje neuspjehu ove Vlade što nije točno. Govorilo se stalno zapravo o racionalizaciji, o ukidanju troškova. Sjetite se fiskalizacije, a prihoda zapravo nema koliko smo čuli do kraja ove godine nedostajat će 19 milijardi kuna. Pad BDP-a je bio 11 kvartala za redom, a ukupni vanjski dug i javni dug je 46,6 milijardi. Mi se ne radujemo neuspjehu vaše Vlade, definitivno. Ako se sjećate i kroz Klub zastupnika HDZ-a i same zastupnike u plenarnim raspravama, a i na sjednicama odbora Hrvatskog sabora ukazivali smo na promašaj i pogubnost ekonomske, posebno fiskalne politike aktualne Vlade. Suprotstavljali smo se ako se sjećate i čestim promjenama, posebice poreznih zakona bez valjanih analitičkih podloga i pogrešnih procjena učinaka tih promjena. Kritizirali smo tada i arbitrarnost i nepredvidljivost u primjeni poreznih i ne samo poreznih propisa od strane nadležnih upravnih tijela i inspekcijskih službi što je dodatno utjecalo na stvaranje antipoduzetničke klime, a time i pad prihoda. Klub zastupnika HDZ-a je bio protiv podizanja stope PDV-a, povećavanja poreznog opterećenja dohotka, oporezivanja inozemnih mirovina, retroaktivnog oporezivanja dobiti, najavama poreza na štednju i nekretnine, smatrajući da će zapravo sve te promjene i najave promjena dovesti do negativnih posljedica kako za gospodarstvo ali tako i za građane. Aktualna vam ova gospodarska i socijalna situacija potvrda je zapravo svih naših predviđanja.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Ivo Jelušić.
Kolega puno ste toga rekli, neću stići u 2 minute na sve odgovoriti. Ali bit će prilike u ovoj sabornici. Prvo, vi ste rekli dakle da se vi ne radujete lošim rezultatima. Ja bih volio da je tako. Ali nažalost vi uvijek se radujete tome i s radošću govorite o tome, da ne kažem zluradošću. A kad je nešto dobro ne želite čuti i osporavate. Ja kad kažem da je 200 tisuća ljudi sa Zavoda za zapošljavanje našlo posao, dakle ne brisano, vi na to maltene što mi ne zviždite ovdje jer vama je krivo što se to događa. Pa nemojte to raditi, nemojte kad je nešto dobro recite da je dobro pa i kad vi niste na vlasti. Dakle, tu sam apelirao, nema sad kolege Mesića, da tu budete malo više domoljubi i da volite ovu Hrvatsku i kad niste na vlasti. Ali vama je samo bitno kad ste vi na vlasti, sve je u redu, a kad vi niste na vlasti ništa ne valja. O tome sam govorio i to ću uvijek govoriti, ali ne što ću ja govoriti još je važnije što to i građani vide. Govorite o porezima, o izmjenama fiskalnim, porezima itd. Nijedan nismo donijeli zakon, nijedan akt koji je antipoduzetnički. Ako smo rekli da će se dobit koja se reinvestira neće oporezovati, jel to antipoduzetnički? Nije, upravo ga stimuliramo da ulaže. Pa kad smo uveli porez na dividendu, pa zašto ne? Pazite, ako radnik, svaki zaposlenik plaća porez na svoju plaću zašto onaj poduzetnik kad izvlači dobit ne bi plaćao i on? Što su oni povlašteni? Mi imamo porez na dobit na stopu 20%, ali porez na dividendu nije bio. I sada kad netko stavlja sebi pare u džep ne plaća porez na to, a svi koji su zaposleni imaju dohodak malo veći i plaćaju po stopi od 25% i 40%. Zašto zaposleni trebaju plaćati? Dakle radnici mogu plaćati a oni koji imaju i žive od kapitala ne bi trebali plaćati porez? To je bila vaša politika. Prihvaćam, to je vaša politika ali naša je politika da i oni koji žive od kapitala jednako trebaju plaćati porez kao i oni koji rade.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Rekli su mi kad sam pošao iz klupa da hoće li biti moj govor oštar ili ću govoriti poput Majke Tereze blago, ali teško je govoriti blago, jučer je bila sv. Terezija Avilska, ali dobro. Dakle, bio je kirvaj u Bukovlju, naš Jakovina ministar je iz Bukovlja jel'. A teško je govoriti o Hrvatskoj i stanju u hrvatskom gospodarstvu i industriji kada bismo mogli citirati slobodno, potpuno slobodno pjesmu A.G. Matoša koja je potpuno aktualna i danas nakon 105 godina kako ju je Matoš napisao o 1909. godini, na vješalima suha kao prut na uzničkom zidu, zidu srama. Upravo je tako nekako Hrvatska u situaciji 105 godina nakon pjesme koju je napisao Matoš. Teški bolesnik iziskuje konzilijarno liječenje. Mi liječnici, ja nisam ekonomist i možda ću biti malo ovako moj govor i rasprava na drugu jednu stranu okrenuta ali izreći ću ono što mislim. Dakle, iziskuje konzilijarno liječenje više grana medicinskih stručnjaka pa evo kad dođe na kirurgiju konzultiraš i internista, konzultiraš infektologa, pedijatra za dijete itd. Danas naš ministar ovdje je u 10 ili 5 do 10 minuta objasnio materijal koji ima 323 strane kojega je pisala dakle ugledna institucija poput Ekonomskog instituta u Zagrebu o prijedlogu Industrijske strategije RH 2014. Za čega ju je pisala? Za nešto što gotovo ne postoji ili postoji u tragovima. Zapravo, ova bi se strategija trebala zvati prijedlog reindustrijalizacije Hrvatske. Jer je hrvatska industrija uništena. I kada netko ovdje kaže da ne treba govoriti i vraćati se, da ja i moj klub se često vraćamo na teme iz prošlosti, onda ono prvo, i klub i ja osobno, onda ono prvo što bih na to odgovorio da bez osvrtanja i bez prošlosti i verificiranja svoje prošlosti nema ni hrvatske budućnosti. A drugo, kada liječnici pišu o pacijentu onda pišu povijest bolesti. Pa uzimaju anamnezu što se to dogodilo s pacijentom, dakle kako je došlo do ovoga zbog čega danas donosimo strategiju koju jasno treba imati. Evo i bivša Jugoslavija 65. godina napisala privrednu reformu i onda 200 tisuća Hrvata ili 300 tisuća Hrvata napustilo Hrvatsku trbuhom za kruhom. Tako će i ova strategija čini mi se proći, a već sad je na putu da se ta brojka i premaši, da broj Hrvata koji odlazi, mladih ljudi u fertilnoj dobi, da odlazi u zapadne zemlje EU, ali i one prekomorske, prekooceanske u Kanadu, Novi Zeland, Australiju, Ameriku itd. pa čak i u Brazil. Netko je ovdje rekao da će mi u uposlit umirovljenike da rade, pa nije to isto. Hoće li Hrvatska postati oaza ili najveći umirovljenički dom u EU, je li to namjena EU da Hrvatska postane s obzirom na svoje blagodati i okolnosti prirodne i klimatske da postane zaista europski starački dom. Je li to strategija razvoja, industrijskog razvoja ili ne znam kakvog drugog razvoja Republike Hrvatske, ili nacionalna strategija Republike Hrvatske. Nimalo mi se ne dopada to da umjesto mladih ljudi, školovanih ljudi da mi zapošljavamo nekoga ko je zaslužio ili 40 godina radio i odradio za svoju da kažem mirovinu, 13. strategija, evo. Obično se strategija donosi kada neko dolazi na vlas, pa onda donosi strategiju koju će provoditi tijekom svoje vlasti. Ovdje mi imao zapravo 13 zapravo izlaznih strategija, jer za godinu dana dolazi do novih izbora i najvjerojatnije promjena, evo ja neću biti vidoviti Milan, da znam ko će doći na vlast. Ali zapravo ovo što se sad radi, a to je da se kako netko reče ovdje privatizira jedina hrvatska banaka, Hrvatska poštanska banka da se monetiziraju Hrvatske autoceste zaista sliči na izlaznu strategiju. Pokrpajmo rupe koje imamo u proračunu, to je oko 20 milijardi kuna, bez obzira što se netko kune da će to ići za vraćanje kredita, to mi ne znamo, to je, kako je ova Vlada radila teško je vjerovati da će to tako biti. Očito su izbori pred vratima i sada brojimo kvartale, kvartale pada bruto društvenog proizvoda u ne znam, 10, 12 kvartala. Pa imamo mi našu hrvatsku riječ četvrt godina, imamo gradske četvrti itd. zašto kvartale, kad imamo i godine. Netko kaže 6 godina pada BDP, neko kaže 7 godina pada BDP, neki su voljeli reći BDP ili tako dalje, engleske riječi. Kreditni rejting Hrvatske je ne smeće, nego što bi jedan ministar koji voli engleski izraz rekao shit. Upravo je u tom rangu hrvatski kreditni rejting zadnjih, dakle ispod smeća ne znam šta bi drugo moglo biti. I tamo mi sad donosimo strategiju, dakle prijedlog Industrijske strategije ili reindustrijalizaciju Hrvatske. O tome da smo stotine puta ovdje, nismo govorili samo o povijesti nego i o sadašnjosti i budućnosti Hrvatske, govorili o izvozu i uvozu poglavito u poljoprivredi koja nanosi katastrofalne štete poglavito Slavoniji, o tome da je Slavonija potpuno deindustrijalizirana, o tome je govorio i jedan moj prethodnik, mislim da je Mile Horvat. A da ne govorimo o drugim mjestima, evo Gaj, Podravska Slatina, evo Jasinje, Slavonski Brod, evo Slavonija drvna industrija, Đuro Đaković u Slavonskom Brodu, Stjepan Sekulić drvna industrija u Novoj Gradišci, što sve nije nestalo u divljoj i divljačkoj privatizaciji koja se provodi od 93. godine. I sad imamo stanje potpune deindustrijalizacije Republike Hrvatske. I sad ćemo mi donositi strategiju koju je naravno napisala ugledna ustanova, koja ovdje analizira čak i uzroke, koja daje podastire brojke od 2006., 2007., 2009., 2010. do 2012. godine. A što je zapravo posrijedi? Posrijedi je to da su nam zaista, da je visoka cijena kapitala i kredita, da je iz Hrvatske razno raznim putovima kažu izneseno ne stotine milijardi kuna, nego stotine milijardi eura. Je li to istina ili nije ja to ne mogu brojiti, ali neki koji su se bavili tom problematikom pišu da taj iznos iz Hrvatske iznosi u ovih 22, 23 godine hrvatske opstojnosti, oko 300 milijardi eura je izneseno iz Hrvatske. Siva ekonomija, nitko je danas nije spomenuo. Neki dan sam slušao da siva ekonomija otprilike godišnje se vrti u iznosu od jednog hrvatskog proračuna, godišnjeg proračuna, oko 120 milijardi kuna ili trećina BDP-a, oko trećine BDP-a, to je jedan hrvatski godišnji proračun, siva ekonomija. Gdje je najveći, gdje se najviše provodi ta siva ekonomija? U graditeljstvu, u obrtu, malom poduzetništvu itd. O tome ovdje u strategiji ne vidim ništa, ovdje vidim racionalizaciju i restrukturiranje javne uprave, a kao je već netko spomenuo ne bih htio ga citirati o razno raznim agencijama u državnoj upravi koje bi trebalo komasirati kao poljoprivredno zemljište, objediniti, a ne da jedna agencija ima i zapošljava isključivo kadrove iz jedne stranke, ja danas u ovom govoru neću spomenuti ni jednu stranku, ni jedan kvartal, dakle 400 zaposlenika. Ima vrlo zanimljivo ime, kao onaj jedan iz Crne ruke Dimitrijević, Apis tzv. tako se on zvao Apis, ali to je povijest, o tome neću, rekao sam da se neću puno ovaj puta vraćati na to. Tko će provoditi strategiju reindustrijalizacije? Provodit će onaj zdravi i onaj žilavi dio industrije koji je opstao nakon svih pljački i privatizacija, korupcija i kriminala i svega. Ostalo je i opstalo relikvije, kako je netko već rekao, relikvijarum hrvatske industrije i na tom ćemo dijelu zapravo graditi reindustrijalizaciju. Čime? Visokom cijenom kapitala od 4, 5, 6%? Za razliku od zemalja koje imaju 1 ili 2%, dakle kamatnu stopu na cijenu kapitala. Teško, vrlo teško. Drugo, pa mi poreznu politiku mijenjamo svaki čas. Što je bitno da nam investitor dođe, da nešto investira u Hrvatsku? Bitna je zakonska sigurnost, regulativa zakonska, sigurna, bitna je porezna sigurnost i bitna je financijska disciplina. Gospodin bivši ministar je ovdje govorio da je rok plaćanja zakonski 60 dana, a da nitko ne plaća u roku od 60 dana. Što to znači? Da u ovoj državi nije uspostavljena financijska disciplina. I pored tri godine rada ove Vlade i ne znam, strategija i planova koji se zovu 21, 25, pitaj ti Boga kako, a nebitno je zapravo. Porezna nesigurnost znamo na što se odnosi, a i zakonsku regulativu mijenjamo malo, malo. U Hrvatskom saboru dopune i kako se već zovu, promjene zakona, imamo svaki čas. Evo, mreže sudova smo mijenjali već, pa ne znam više, 5 puta, 6 puta, itd. Malo po malo, grickanje. O Hrvatskim šumama i drvnoj industriji s obzirom da dolazim iz Slavonije bi se dalo štošta pričati. Mnogi su me poduzetnici koji se bave, dakle proizvodnjom ne drvena, nego proizvoda od drveta, konzultirali i rekli da ih koče Hrvatske šume u isporuci materijala. Jesu li Hrvatske šume zaista postali …, a znamo kako se određuje i uprava Hrvatskih šuma, tko ih određuje i jesu li to oni ljudi koji zapravo ne razumiju procese, kako netko reče ovdje, kružna industrija, kako se u Europi. Dakle kružna je nešto što se zatvara poput ciklusa u medicini …, dakle od drveta pa do one šibice ili fotelje ili parketa, itd. Ima jedan ciklus koji, pa onda piljevina pa se to tamo može iskoristiti i za termoelektrane, itd. Mi izvozimo trupce. Energana i toplana u Pečuhu u Mađarskoj koristi slavonsko drvo za, i trupci se voze u Pečuh preko granice, dakle, sad nema, EU je, bez carine, bez ičega, a iz Slavonije se izvoze trupci, a slavonska drvna industrija je gotovo na koljenima. Tu i tamo su se javile male, da ne kažem, manufakture kako se to može reći, znamo svi što su to i radnje koje rade, tako tu i tamo nešto, male serije i to je sve. O poljoprivredi …, uništena poljoprivreda, uništena prerađivačka industrija. Danas je veliki biznis u svijetu, gospodine zamjeniče ministra, proizvodnja zamrznute hrane. Hrvatska uvozi sve. Od zamrznute hrane, na domaćem tržištu proizvede 10%. 90% zamrznute hrane uveze. Pa jesmo li mi ovdje svi skupa, i u ministarstvima, ne bih htio upotrijebiti ružnu riječ, da ne budem prost i da ne izazovem silne replike, da mi ne možemo i ne znamo proizvesti zamrznutu hranu, da ne možemo iskoristiti tolike, stotine tisuća hektara poljoprivrednog zemljišta. I ne možemo, kada znamo kako se vodi poljoprivredna politika i kako su zapravo pod firmom da je poljoprivreda i prerađivačka industrija nisko akumulativna grana gospodarstva i industrije, nisko akumulativna, tako piše, i da zbog toga nema potrebe da se potiče. Čak je bilo govora da poljoprivreda i prerađivačka industrija ni ne uđu u ovu strategiju upravo zbog toga. Da ne ulaze u ovo, da to treba prepustiti, ne znam kome bi trebalo prepustiti. Na kraju, nakon nekih intervencija pa i dopisa iz naših, iz Slavonije, naših župana, itd., došlo se do toga da se uvrstila i prerađivačka industrija u ovu strategiju, vrlo zanimljivo. Eto, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo, poštovani Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Grubišić, govorili ste u svojoj diskusiji o visokoj cijeni kapitala s kojom gospodarstvo ne može opstati jer jasno da nitko pametan pod visokom cijenom kapitala nije spreman se zaduživati jer prijeti mu propast ili nesigurnost za njegovu budućnost. Upozorili ste i da HPB kao jedina banka koja posredno i neposredno je u stopostotnom vlasništvu RH, 71% imaju mirovinski fondovi i RH, a 28% imaju Hrvatske pošte koje su u stopostotnom vlasništvu RH, pa onda ako to sve skupa zbrojimo to je negdje 99% u vlasništvu države. I ono što je bitno reći za tu banku koju želimo prodati, da je to jedina banka koja nije davala kredite u švicarskim francima i nije građane RH dovela u dužničko ropstvo, a ta ista banka, ne stoji ona mantra koja se stalno ponavlja jer nakon onih svih radnji koje su je dovele do dna uspjela se izdignuti posluje sve bolje i što je najvažnije ima pozitivne rezultate i veće plasmane upravo prema gospodarstvu jer servisira gospodarstvo RH dok to strane banke ne rade. I jasno mi se i te banke želimo odreći, želimo je prodati u najnepovoljnijim uvjetima i napraviti dugoročnu štetu Hrvatskoj.
Na repliku odgovora Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega dali ste mi baš šlagvort. Naime, zbog dobrog poslovanja HPB-a i pozitivnih rezultata pa i praćenja naše industrije kada to ustreba za kredit, upravo zato i zbog dobrih i uspješnih financijskih rezultata na tržištu i u bankarskom sektoru smijenjen je ravnatelj ili kako se kaže direktor HPB-a. nekome ne odgovara da HPB bude uspješna jer i kao one druge prije treba prodati. A kako se prodaju inače firme, kako se to događalo? Tako da se firma uništi da bude što manja cijena. I onda kada tako bude onda onaj neko kupi i znamo kako poslije što se događa poslije. Pogledajmo samo neka brodogradilišta počevši od Viktora Lenca pa nadalje sve redom i Kraljevice itd. neću sada spominjati ovdje ta brodogradilišta, dakle uništi sve, rasprodaj i evo uskoro ćemo možda i od HPB-a kako je ova ćemo morati provesti opet referendum. Koliko strategija toliko referenduma i tako ćemo ići u nedogled i do novih izbora. Hvala lijepo.
Druga replika poštovani Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić govorili ste odljevu kapitala iz Hrvatske, osoba koja se bavi ekonomskom znanošću nije mi prihvatljivo da se olako navlačimo na novinske članke na nekakve paušalne iznose te stotine milijarda, ovoliko milijarda otišlo iz Hrvatske, koncentrirajmo se na ono samo što se može nešto službeno iščitati iz platne bilance RH. Dolje jedna stavka pri dnu govori o stavci neto greške i propusti, a to je sinonim za nevidljivi odljev kapitala. I ako se izanalizira od '98.godine do danas onda je vidljivo da je ukupno nevidljiv odljev kapitala iznosio 14 milijardi 800 milijuna eura. Ali interesantno da je '98.godine neto greške i propusti su bile samo 16 milijuna i 200 tisuća dolara što je sasvim prihvatljivo, normalno, logično da je u okviru statističke pogreške. Ali već sljedeće godine milijardu i 100 milijuna dolara i onda se drži na razini stalno negdje oko milijardu i milijardu 300 milijuna dolara, 2012. 450 milijuna je nešto smanjeno da bi 2013.ponovno doseglo skoro milijardu dolara, to je o nevidljivom odljevu kapitala. Kada ste govorili o bankama, kada su dvije banke u Hrvatskoj u privatnoj vlasništvu čine 45% udjela u tržištu onda je to tržište, kada 4 banke sudjeluje sa 70% udjela u tržištu onda je to tržište, a kada država ima banku sa 2% udjela u tržištu onda to nije tržište to je državni monopol. Po takvim kriterijima Austrija nema tržišta nikako. Hvala lijepo.
Na repliku odgovora Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Marić drago mi je da ste podastrli ja nisam ekonomist da ste podastrli o nevidljivom tzv. "odljevu kapitala". Ali u trag kapitala svakog kapitala svakog eura ili svake kune se može ući, to nije problem. danas postoje i mehanizmi i u EU su doneseni takvi zakoni koji u slučaju sumnje ili bilo kakve sumnje na kriminal, na korupciju, na mito se može narediti bilo kojoj banci u Europi da se uđe u trag tome kapitalu. Ima li volje bilo koja vlada ulaziti u to, to je drugo pitanje. Ima li želje ući u to da se ne bi otkrilo štošta kao u slučaju Perković, ali to je potpuno drugi slučaj, da se vidi na čijim privatnim računima su završili ti nevidljivi odljevi kapitala, bilo bi jako zanimljivo. Ali prije svega bi građani RH od toga imali korist. O toj zanimljivosti je nama nebitno nego što bi povrat toga kapitala jasno pomogao Hrvatskoj pa i u ovoj sferi reindustrijalizacije Hrvatske.
Posljednja replika Tomislav Klarić.
Uvaženi kolega Grubišić spomenuli ste drvo, izvoz drvne mase van i niste se dotakli nečega što si ja mislim da će se ne znam tko usuditi taknuti u taj dio priče drvarskog lobija na tlu RH. Ako imamo sirovine na našem području onda je to drvo. Rekli ste izvoze se trupci i to je manji problem, ali u tim našim šumama i tim našim bogatstvom i sirovinama upravlja tvrtka još se plaća i tvrci šumski doprinos, ta tvrtka državi ne plaća odnosno nama njenim građanima u svoj proračun niti koncesiju, a vrti s tim bogatstvom o kome ste vi govorili. Nemam vremena ali tu bi se moglo puno toga elaborirati. Govori se ovdje da je kao strateški motor i pokretač će biti farmaceutska industrija. Vi ste liječnik a imali smo prilike posljednje mjeseci slušati šta se događa sa Imunološkim zavodom. Ovdje se isto govori o proizvodnji prometnih sredstava. Imamo prilike slušati i vidjeti što se događa u Gredelju, a znamo kakve je tramvaje proizveo koji voze ovdje po Zagrebu. O čemu mi pričamo? Pričamo o strategiju za 2014.do 2020., 2014.gotova, 2015.izborna godina. Ovo je jedan dobar skup nabrojanih svih, čak je i kritika u njoj sama, izrađivači su sami onom naručitelju koji je naručio strategiju opisao kritike prema njima. O masu detalja ćete naći te stvari koje govore o tome da oni koji su zaduženi da vode taj dio resora gospodarstva i ovaj dio koji se odnosi na to novostvoreno zbog stranačkih kalkulacija ministarstvo da nisu sami znali što rade, niti su im mogli dati nekakve podatke statističke o tome što su do sad napravili u posljednje tri godine. O čemu mi pričamo?
Odgovor na repliku, Boro Grubišić.
Hvala lijepo. kolega Klarić, ja kad sam govorio o nama liječnicima i o konzilijarnom pregledu više liječnika kako bi se teškom bolesniku ustanovila dijagnoza onda sam htio reći, ali sam očito zaboravio da ovdje u ovoj Vladi ne postoji među resorska suradnja. Pa evo, govorili ste o drvetu i o hrvatskim šumama, Gorski kotar. Dakle, područje koje ima mogućnosti ogromne eksploatacije šuma. Luka Rijeka, željeznica nizinska ili visinska, ja više ne znam kakva će bit jer taj ministar ni sam ne zna više šta je visinska, a šta nizinska, šta mu je potrebno, a šta mu nije potrebno. Dakle, da postoji nekakva veza, evo Hrvatske šume su u Ministarstvu poljoprivrede, a luka Rijeka i željeznice su u Ministarstvu prometa. Pa da ima nekakvog dogovora među njima pa da pokušamo upravo to naše bogatstvo – drvo koje ima Gorski kotar sa ovom lukom, sa takozvanom ticajnom lukom kako to pišu, sada je postala cool port tako se zove luka u Rijeci, coll port ili port coll ne znam kako hoće, tako vole reći ovi anglikanci iz Vlade. Dakle, mogli bismo čuda napraviti. Ali mislim da i vidim da među njima nema dovoljno dobre komunikacije, nema suradnje između ministarstava. I onda naravno projekti i sve ostalo propada, šta se može.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se prijavila poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Danas po prvi put u povijesti Hrvatske države raspravljamo o Prijedlogu industrijske strategije RH i to evo za razdoblje od danas 2014. do 2020. godine. Nekada je Hrvatska do rata imala industriju, a ja vjerujem da ćemo uskoro imati mi industrijsku strategiju kako bi ponovo revitalizirali one ostatke industrije, nešto što je malo niklo, ali i ono što sve može biti. Dobro je da je i u ovim već sada kasnim popodnevnim satima, dakle gotovo cijeli dan i još ćemo nastaviti ovu raspravu sve političke opcije aktivno učestvuju u raspravi. To znači da konačno postoji suglasje da je Hrvatskoj potrebna industrija, da se ne može živjeti od servisa, od usluga, od poslova koji se danas nude, ali koji su slabo plaćena posla. I od toga dakle, kad bi se samo orijentirali na to mi bismo imali zaposlenog, a siromašnog čovjeka, čovjeka koji bi radio i sa takvom mizernom plaćom, jer su to takva danas radna mjesta koja se u usluzi u servisima nude ne bi mogao prehraniti ni sebe a to se redovito i danas događa, a kamoli svoju obitelj. Dakle, sazrelo je konačno vrijeme da kad govorimo o industriji ne mislimo samo, ne mislimo o socijalizmu jer nekadašnja industrija pod tom edigom kao neki relikt prošlosti, nešto što Hrvatskoj modernoj, suvremenoj na kraju 20. i na početku 21. stoljeća onda kako se tada razmišljalo nije bilo potrebno. Dakle, ipak bih rekla dvije, tri rečenice jer to, ti ljudi, njihova sjećanja i njihove mirovine tu zarađene i njihova želja da bude nešto što je bilo dobro, bude i da to razvijeno. Ono što je bilo loše da osudimo i da više nikad takvim putom ne idemo. Dakle, Hrvatska je zemlja danas u kojoj ima puno mjesta gdje se zarađuje. Na žalost malo mjesta, puno mjesta gdje se trguje, a malo mjesta na žalost gdje se zarađuje. Mnogi su počeli, jer je to najbolje na svojoj sredini pričati, a meni u tom pogledu je najmanje teško pričati kad govorim o Zadru i o nekad bogatom industrijskom gradu, a danas potpuno, potpuno deindustrijaliziranom. U gradu u kojem se danas na žalost živi i radi sezonski i gdje se stanovništvo oslanja na masovni turizam da bi preživilo. Međutim, do početka rata samo zadarska privreda i to samo zadarska dva poduzeća, nekadašnji Jugotanker, danas Tankerska plovidba i SAS tvornica specijalnih alatnih strojeva učestvovali su u deviznoj zaradi ondašnje hrvatske privrede u iznosu od 25%. Bila je razvijena brodogradnja, riboprerađivačka industrija, metalno prerađivačka industrija, kemijska, tekstilna, proizvodnja hrane i pića. Sjetimo se samo Bagata, Maraske, Adrie, Plodina, Zadranke mljekare, tvornice duhana Zadar, Viniplastike, Kemoplastike, građevnog poduzeća Zadar, građevnog poduzeća Jadran, građevnog poduzeća Gortan. Zatim podružnica Splitske Dalme, Jugoplastike, Borisa Kidrića. Međutim, ono što rat puno je te industrije stradalo u ratu, ali ono što rat nije uspio uništiti uništile su pretvorba i privatizacija, odnosno prevedeno što to znači. Jer pretvorba ni privatizacija bili su naše opredjeljenje, ali se to uglavnom kao što svi već znamo svelo da se zajedničko bogatstvo koje je stvarano desetljećima u vrlo kratkom vremenu pretvori u posebnu imovinu odabranih i to slije u njihove privatne džepove bez imalo društvenog angažmana i društvene obveze ne samo pokretanja i razvoja nego uopće zadržavanja proizvodnje. Ali o tome smo nekada puno govorili, ovo je samo vrijeme da se samo spomenemo, nikada se ne ponovilo koliko je nama u biti industrija potrebna. Dakle, glavni cilj ove strategije je, kao što je već ministar uvodno i rekao, mnogi su to i ponovili, to treba ponoviti, glavni cilj je povećavanje izvoza, povećanje broja zaposlenih i to do 30% do 2020. godine samog izvoza, a broja zaposlenih za 85 tisuća. Koje su to grane, i bilo je ovdje kolega koji su govorili kakva je to strategija ako točno ne cilja koje su to grane. To su sve one grane koje su nekada bile razvijene, propale su, i mi tu zaista imamo know how, dakle imamo ljude, postoje znanja koja žive i kroz pokoljenja još uvijek da znamo raditi određene stvari u određenim industrijama. Ali svakako tu se nameću i moderne industrije, moderne tehnologije u kojima također Hrvatska može prednjačiti s obzirom na kadrove koje stvara, suvremena znanja za suvremenu tehnologiju. Dakle, sve u svemu industrijska djelatnost upravo je ona koja ima najveću sposobnost rasta, razvoja i zapošljavanja. Da ne spominjem sada posebno sve one industrijske grane koje se spominju u strategiji, sve praktički što se odnosi za jednu, njihov ukupni cilj je upravo ono što sam maloprije rekla. Dakle, ali da bi politika stvarala to jedno dobro okruženje zaista je potrebno jednom za svagda da bar u jednom razdoblju bar 10-ak godina imaju jednu stabilnost oni koji misle ulagati da se uvjeti poslovanja ne bi mogli mijenjati jer oni moraju imati svoju računicu. I oko toga konačno treba doći ovdje suglasje. Jer neće biti gospodarskog ulaganja čak i da bude povoljnija klima i u Europi i šire i na globalnoj razini ukoliko je narušen taj odnos povjerenja. To je nešto što je ključno. Ali povjerenje se stječe, svi smo rekli, vrlo mukotrpno, a gubi se vrlo brzo. Ali ono proizlazi iz nekakvih, povjerenja nema tek tako zbog lijepe riječi nego zbog nečega što je vidljivo, što je opipljivo. E sada da se malo samo podsjetimo kako su druge zemlje koje su došle u krizu, a zbog čega? Mnogi ekonomisti nisu pisali. Gdje su ti stručnjaci koji nisu tada upozoravali na financijske balone, na taj propali koji se pokazao zaista da je balon koji samo treba prsnuti biznis sa nekretninama gdje su ti koji su upozoravali što će se dogoditi? Ali dobro. Ono što se dogodilo u Europi, što se dogodilo širom svijeta vidjeli smo kako su, moramo učiti od tih zemalja koje su ne samo što su imali prije razvijenu industriju i tako što su bile i starije demokracije sa jačim institucijama ali kako su se zemlje neke lakše oduprle krizi i brže su se oporavile u ovom globaliziranom svijetu i gotovo pod istim uvjetima poslovanja. Zbog čega je to bilo? Ne, unatoč vlastitoj birokraciji i administraciji nego upravo zahvaljujući tom svom i razvijenom javnom sektoru koji nije politiziran. I zato prestanimo govoriti o administraciji našoj, što smatram da je ključno, da se nijedan zakon, nijedna strategija bez administracije ne može provesti. To znači imati lojalnu, ali ne poslušnu nego lojalnu administraciju ali i stručnu. Zašto su zemlje koje su to provele i kojima je administracija bila stabilna to mogle provesti? Jer nisu bile politizirane. Ali i one su svojim koncem početkom 20. stoljeća bile politizirane i klijentalistički ustrojene, ali su davno napustile taj koncept i profesionalizirale se. A zemlje koje su bile na jugu one su politički pogodovale i dobile su ono što su dobile, da im vlastitu strategiju ne mogu provesti takva administracija i ona koja je naslijeđena. Jedna Grčka koja je imala veliku krizu, evo polako izlazi. Za svo to vrijeme otpustila je jednog jedinog čovjeka iz administracije. Ali nisam zato da se ijedan čovjek otpusti, ali nametnimo im pravila da moraju biti u službi građana, u službi gospodarstva pa će se oni sami zahvaliti. Uopće nije važno tko je koga zaposlio, ljudi. Ne možemo te ljude otpustiti ali možemo im dati zadaću izvolite raditi. A zašto se još uvijek ta zadaća nije napravila nego se prave, ovdje imamo ih puno, ovdje ili ćemo rezati. Ja se protivim tome unaprijed. I kao što su druge zemlje, jedna Austrija mogla reći ajmo im odrediti koje zadaće moraju napraviti i onda takva administracija je dobra i ona može implementirati strategiju, a biti ona ovlaštena koja primjenjuje i zakon.
Zahvaljujem kolegice, vrijeme je isteklo. Iduća se za raspravu javila poštovana zastupnica Mirela Holy.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Na samom početku rasprave postavit ću vrlo konkretno pitanje predlagatelju, a to je pitanje koji je cilj ovog dokumenta? Je li cilj ove strategije zadovoljiti uvjete EU kako bismo na temelju ovog strateškog dokumenta uspjeli zaključiti operativne programe ili je cilj ove strategije reindustrijalizacije Hrvatske? Namjerno govorim o reindustrijalizaciji jer je Hrvatska do neovisnosti bila prilično dobro industrijski razvijena zemlja. I to u cilju održivog gospodarskog razvoja Hrvatske. Moj je dojam, nažalost, da cilj ove strategije nije reindustrijalizacija te održivi gospodarski razvoj Hrvatske već ispunjavanje zahtjeva iz EU. Ova strategija iako daje iznimno veliku količinu podataka ne daje ono što bi svaki strateški dokument trebao biti a to je jasno usmjerenje i opredjeljenje u kojem pravcu industrijski razvoj Hrvatske treba usmjeriti, kojim konkretnim mjerama u kojim konkretnim rokovima i s kojim konkretno postavljenim mjerljivim ciljevima. Zbog prethodno rečenog neću podržati donošenje ove strategije. No ukoliko ovaj dokument nije svima razumljivo usmjerenje i opredjeljenje u kojem pravcu se Hrvatska u sljedećih 5 godina industrijski treba razvijati, što je onda. U pozitivnom kontekstu ovaj dokument je izuzetno dobar izvor podataka, analiza, tablica i brojeva, no to je uglavnom knjigovodstveno obrađena materija. Nama u ORAH-u nije jasno zašto ovaj knjigovodstveni uradak ne daje konkretne podatke o stanju hrvatske industrije prije osamostaljenja kada je Hrvatska bila, kao što sam već spomenula, prilično industrijski razvijena zemlja. Kako bismo postavili zdrave temelje industrijske strategije, treba imati na umu da je do rata bila industrijska zemlja i da je u proteklih 20-ak godina hrvatska industrija sustavno i promišljeno uništavana u interesu … pojedinaca i grupa i uvozničkih lobija. Negiranjem tako važne činjenice koja svoje korijene ima u nesposobnim i neodgovornim političkim elitama, uglavnom pod HDZ-ovim Vladama, ne možemo postaviti potpuno točnu dijagnozu sadašnjeg žalosnog stanja. Tužne brojke samo su manifestacija tog fenomena. Vidjeli smo što se dogodilo Grčkoj, a mi u Hrvatskoj kao da smo naumili imati isti scenarij, biti država usluga i trgovine, bez proizvodnje i industrije, a uvozom čak i takvih proizvoda poput hrane koja se kontinuirano zadužuje i troši svoju supstancu bez stvarne želje da prvo spasi od industrije ono što se spasiti da i tako sačuva još postojeća proizvodna radna mjesta te paralelno raditi na stvaranju uvjeta za pokretanje novih proizvodnih projekata. No to se neće dogoditi samo po sebi, utvrđivanjem knjigovodstvene situacije današnje industrije već će se dogoditi samo ukoliko bude postojala stvarna politička volja da Hrvatska doista postane proizvodna država, da postane industrijska država. Za to ne trebamo sanjati 10 megaindustrijskih projekata koji će u jednom izbornom ciklusu dignuti investicije, a time i BDP već trebamo zavrnuti rukave, krenuti u kvalitetnu reformu javne uprave i pravosuđa kako bi ti servisi postali efikasna tijela koja služe građanima na pošten, transparentan i za sve jedak način. O tome u ovoj industrijskoj strategiji gotovo da i nema riječi. Hrvatska industrija, a time i ekonomija postat će zdrava i održiva samo ukoliko restrukturiramo državu, upravu i pravosuđe tako da država potiče realizaciju velikog broja malih i srednjih projekata, a ne samo velikih tzv. strateških projekata. Također država treba odlučiti kakve to točno industrije želimo poticati jer ne možemo poticati sve. Ni jedna država nije za to dovoljno bogata. U ORAH-u smatramo da moramo ići u pravcu samoodrživosti, odnosno da nam prioriteti trebaju biti ukupna energetika, uključivši transport, proizvodnja hrane i vodni sektor te prateće industrije iz tih sektora. Zašto? Zato što ni jedna država nije samoodrživa ukoliko ne zadovoljava potrebe za vodom, hranom i energijom svog stanovništva, ali zbog činjenice da uvozimo 50% hrane i 50% energije te u ovim sektorima postoji ogromni potencijal za gospodarski oporavak i rast BDP-a. Kada govorimo o industrijskog strategiji, moramo govoriti o potporama. U Hrvatskoj je 2012. dodijeljeno ukupno 8,8 milijardi kuna potpora poduzećima u poljoprivredi, industriji i uslugama što je za 231,8 milijuna kuna manje no 2011. godine iako se potpore nominalno lagano smanjuju, njihov udio u BDP-u od početka krize 2008. godine ostaje gotovo nepromijenjen prosječno oko 2,7% BDP-a. Za usporedbu udio potpora u BDP-u u EU 27, gotovo je 5 puta manji i prosječno iznosi 0,5%. To ukazuje da u razdoblju od 2008. do 2012. u Hrvatskoj nije bilo bitne promjene u politici države prema potporama, a shodno tome ni zaokreta u restrukturiranju poduzeća. Hrvatsku dakle čeka bitno smanjivanje potpora i njihovo preusmjeravanje od gubitaša prema novim konkurentnim i perspektivnim poduzetnicima. Na potrebu ključnog zaokreta posebno ukazuje nepromijenjena struktura potpora industriji i uslugama gdje se nastavlja negativan trend daleko većeg dodjeljivanja sektorskih potpora. Na njih se odnosi gotovo 70% potpora industriji i uslugama, a tek se oko 30% odnosi na horizontalne potpore. EU 27 u horizontalne ciljeve ulaže 3 puta više, tj. oko 90% potpora industriji i uslugama. U EU se smatra da bi upravo horizontalne potpore trebale biti nositelji ostvarivanja pametnog i održivog gospodarskog rasta jer su usmjerene na ciljeve poput regionalnog razvoja, istraživanja, razvoja inovacija, zaštite okoliša i slično. Na njima bi se trebala zasnivati suvremena industrijska politika jer su one namijenjene svim poduzetnicima, a ne samo izabranim poduzećima ili sektorima. U hrvatskom slučaju to je ponajprije slučaj sa gubitašima ili industrijama u zalasku. Horizontalne potpore, dakle služe ispravljanju onih situacija gdje tržište zakazuje te tako doprinose gospodarskom razvoju i jačanju konkurentnosti gospodarstva. Potpore su se u Hrvatskoj dodjeljivale najčešće subvencijama 72%, jamstvima 10,2%, poreznim olakšicama 8,6% i povoljnim kreditima 6,9% ili udjelom u vlasničkom kapitalu 2,3%. Najveći korisnik potpora je svakako bila poljoprivreda i ribarstvo u koje je država 2012. uložila 3,5 milijardi kuna ili oko 40% ukupnih potpora. Jasno je vidljivo da su najveći korisnici potpora upravo ona poduzeća koja su trebala pomoći države da ih izvuče iz problema. Ta politika spašavanja nažalost nije bila posebno uspješna jer ista poduzeća i dalje teško izlaze iz teškoća, a ako se ova poduzeća promatraju sektorski može se zaključiti da se i na dalje najviše ulaže u promet, u HRT, u brodogradnju, sanaciju i restrukturiranje poduzetnika u teškoćama poput imunološkog zavoda, …, Croatia banke te pozajmica koje … dodjeljivao poduzećima u teškoćama te u turizam. Hrvatska dakle treba prestati spašavati tržišne gubitnike i novac poreznih obveznika usmjeravati u stvaranje uvjeta za razvoj novih industrija i konkurentnih poduzetnika koji će potaknuti rast i zapošljavanje. Utjecaj Europske komisije ići će zasigurno u tom smjeru jer se sve države članice moraju usklađivati s politikama usvojenima na razini zajednice koje pripadaju. Nadležnosti na području državnih potpora koje je objavljala Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja nakon 01. srpnja 2013., najvećim se dijelom prenose na Europsku komisiju. Hrvatska je zadržala mogućnost dodjele potpora i provođenja industrijske politike u okviru svojih financijskih mogućnosti, ali posve u skladu s pravilima EU, a funkciju kontrole preuzela je Europska komisija. To znači da potpore prije njihove primjene valja prijaviti komisiji radi dobivanja odobrenja. Nakon ulaska u EU ispitivanje je li neka hrvatska potpora dodijeljena u skladu s europskim pravilima, mogu od Europske komisije zatražiti svi ostali gospodarski subjekti unutar EU koji se takvom odlukom osjećaju ugroženima. Iako valja pričekati konačne podatke, odnosno procjene od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2013. godinu nažalost ukazuju da će se udio potpora u BDP porasti na 2,98% što je 12% više nego u 2012. godini. Istovremeno su sektorske potpore u porastu a horizontalne u padu što će nas još više udaljiti od prosječne strukture potpora u EU 27. Zbog toga je za očekivati dodatni pritisak Europske komisije i posljednja napomena EU će od Hrvatske očekivati implementaciju ovog dokumenta. Moj je dojam da je to unaprijed izgubljena bitka zbog same strukture ovog ustvari ni po čemu ključno strateškog dokumenta.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu jednu repliku poštovani Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice, naravno da li ćete podržati ili ne to je vaše osobno pravi. Međutim, smatram se pozvanim da kažem da u vašoj izreci da ova strategija apsolutno ne definira nikakve ključne industrijske djelatnosti, nikakve mjere posebno ne u smislu mjerljivosti ove strategije i realizacije. Smatram da ste apsolutno u krivu jel ključne industrijske djelatnosti definitivno su analizirano, definitivno i jasno je rečeno šta su te djelatnosti, one su i sada i danas uspješne i mjere osiguravaju i njima, ali i onima koji su potencijalne industrijske djelatnosti da budu strateške. U svakom slučaju je nešto što je mjerljivo, postoje i određene simulacije, postoje mjere jasno koje se trebaju raditi da bi se to sve skupa ostvarilo. Isto tako strateške smjernice industrijske politike EU su ovdje implementirane, smjernice 20-20-20, i o ekologiji, i o energetici, prema tome to je sve sastavni dio ovoga i sve je to sastavni dio ove strategije kako bi što kvalitetnije ukazala što je naša strategija, šta bi otvorila prostor i novim investicijama i stranim i domaćim. Prema tome, raspravljat o tome da fali analiza od prije devedesetih nisam baš očekivao od vas petoljetke i osmoljetke jer budimo iskreni tadašnja industrija je ipak temeljena na sasvim drugim osnovama, ne tržišnim. Naravno ona rasprava koja je bila zašto te industrije više nema, je nešto drugo. Ali današnje vrijeme traži ovu strategiju, implementaciju europske strategije i zato je ova strategija iznimno dobra zbog toga što je uzela sve to u obzir.
Na repliku odgovara Mirela Holy.
Poštovani kolega, ni jedna, ali doista ni jedna reforma niti politika neće biti uspješna ukoliko ne odradimo temeljni instrument za realizaciju bilo koje politike a to je reforma javnog sektora, odnosno javne uprave i pravosuđa. Ako to nećemo napraviti, ako nećemo imati efikasne servise koji će služiti građanima na potpuno jednak i transparentan, pravedan i pošten način možemo imati najbolje moguće strategije, najbolje moguće politike, najbolje moguće prijedloge reforme od njih neće biti ništa i ostat će mrtvo slovo na papiru jer ih neće imati tko provesti. Nažalost u ovom dokumentu o toj ključnoj mjeri koja je glavni sastojak bilo koje reforme gotovo da nema niti riječi. A ako razgovarate sa poduzetnicima što je ja pretpostavljam da vi stalno činite, vidjet ćete da je glavni prigovor njihov upravo u neefikasnosti, nepoštenju i koruptivnosti tijela javne uprave, pa i pravosuđa u Hrvatskoj. I zbog toga smatram da industrijska politika mora imati i taj element inkorporiran u svojem dokumentu. Kad govorite o tome da je točno definirano, pa ja bih rekla da niste shvatili da sam rekla da mi se moramo odlučiti kakva država na kraju želimo biti. Jer nećemo biti uspješni ako ćemo paralelno razvijati hrpu različitih industrija. Moramo reći, naši prioriteti su u tome i tome i to ćemo poticati, ako to nećemo učiniti nećemo biti niti uspješni.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege evo raspravljajući o nekoliko strategija koje smo imali priliku raspraviti u ovom visokom domu, uključujući tu i strategiju razvoja poduzetništva, i strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije ne mogu se oteti dojmu da isto i prije samog donošenja same strategije, dakle dokumenta neki kolege i kolegice ovdje osuđuju na propast. Dakle, dolazi na svijet kao mrtvorođenče. Ja sam već u raspravi o strategiji obrazovanja govorio o tome što je strategija. Dakle, neki govore da je strategija preopširna, neki opet govore da je preštura, neki govore da je strategija popis lijepih želja. Međutim, strategija je ono čemu težimo i u čemu trebamo usmjeravati naše razvojne projekte. Mogu se složiti u dijelu sa kolegicom Holy kada je govorila o tome, znači što se tiče samih poticaja, sustav poticaja se do sada pokazao izuzetno neučinkovit i to je dio razloga zbog čega nam je industrija u ovakvom stanju u kakvom je danas. Mogu se složiti i sa nekim njezinim konstatacijama da trebamo dodatno fokusirati svoje napore, dakle konkretno na nekoliko grana što vjerujem da ova strategija i radi kako bi mogli biti konkurentni na europskom a onda i svjetskom tržištu. Međutim, ne mogu prihvatiti konstrukcije koje kažem strategiju osuđuju prije nego što smo je donijeli. Imat ćemo priliku pratiti njezino provođenje. Ja bi volio više rasprave u tom smjeru čuti kada vidimo kako samo provođenje bilo koje strategije, dakle i ove krene. Dakle, što se tiče stanja u industriji, tu je već puno toga rečeno. svi govornici prije su se gotovo osvrtali na to sa posebnim naglaskom na geografsko područje od kuda dolaze. Mogao bih i ja pričati koliko je tvornica, koliko industrija bilo u Slavoniji u Osijeku odakle ja dolazim no neću se na tome zadržavati. Ono što mene više brine jest budućnost industrije koja nam je ostala i budućnost naših razvojnih projekata što se tiče industrije. Dakle možemo se složiti da trenutno stanje u industriji nije zadovoljavajuće. Zašto je tome tako, puno je toga rečeno. Istini za volju moram reći da siguran sam da dio industrije koji je postojao prilikom raspada bivše države ne bi opstao na tržištu kasnije, dakle jednostavno neki tržišni mehanizmi bi te proizvodne pogone uništili zbog ovog ili zbog onog načina, zbog nekonkurentnosti zastarjele tehnologije, zbog toga što se određeni proizvode više uopće ne proizvode u Europi odnosno ne mogu biti konkurentni svojom cijenom. Mislim da je bitno to reći koliko sam pratio,nitko to do sada nije spomenuo neki dijelovi industrije i neke tvornice ne bi mogle opstati, to bi bilo jednostavno prirodno njihovo odumiranje i zatvaranje, međutim neki su mogli opstati. I kolegice i kolege su govorile o privatizaciji o neučinkovitim poticajima o rasipanju novca s jedne strane, dakle stalnom spašavanju industrijskih grana za koje smo znali da će biti nekonkurentne i neće se moći nositi sa tržišnim prilikama pa se ne bi na tome posebno zadržavao. Međutim postoje svijetli primjeri, nešto sam o tome govorio i ova strategija kao što sam rekao posebno podcrtava računalno programiranje i povezane djelatnosti kao jedno od strateških odrednica i mislim da je tu upravo i ključ iz više razloga. Prije svega što se imputa tiče ili ulaznih troškova oni su relativno mali ako ih usporedite sa drugom industrijskom proizvodnjom. Najveći resor … je ovdje znanje, to možemo ponuditi, to je više kolega i kolegica ovdje istaknulo to su pokazali uostalom i naši mladi ljudi koji su mahom u ovom dijelu samouki. Dakle 90% ja bih se usudio reći to je moja slobodna procjena je u tome samouka iz više razloga, a jedan od onih što se naš obrazovni sustav dovoljno brzo ne prilagođuje. No o tome bih malo kasnije u raspravi. Dakle jedan od svijetlih primjera ja bih doživio prije svega Osijek softver city dakle Osijek grad softvera koji je prepoznala i lokalna samouprava i koja pokušava upravo ovakvim proizvođačima, dakle radi se o čistoj proizvodnji softverskoj doduše, olakšati i omogućiti što bolje i efikasnije nastupanje na europskom i svjetskom tržištu jer ova industrija ne pozna granice, ne pozna carine dakle ovdje je sve puno lakše nego kada imate fizički proizvod. Nekoliko riječi o predloženoj strategiji, dakle govorio sam što je strategija, ja bih se usredotočio na to da prvi puta u hrvatskoj povijesti uopće promišljamo industrijsku strategiju i to je već po meni korak naprijed. Čuli smo ovdje puno prijedloga, primjedbi neke od njih su konstruktivne, neke po meni nisu ali i sama činjenica da o ovome raspravljamo je korak naprijed. Dakle strategija sama definira nekoliko grana koje bi trebale postati hrvatske strateške grane, ne bih se na tome više zadržavao, osim ponovno bih podcrtao upravo računalno programiranje u tome vidim mogućnost da relativno ograničenim resursima postignemo u ograničenom vremenu dobre rezultate. Tu je posebno važna međuresorna povezanost o tome je isto bilo dosta riječi. I donosili smo još dvije strategije u ovom Domu dakle Strategiju razvoja poduzetništva i Strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije i tu treba upravo povući paralele. Govoreći o strategiji obrazovanja tu mislim da smo napravili velike iskorake, prije svega tu je Hrvatski kvalifikacijski okvir koji se više ne spominje toliko ali koji je po meni značajan u tome, dakle upravo u ovim zanimanjima gdje su oni koji sudjeluju u proizvodnim procesima uglavnom samouki ili su vještine stekli na neformalni način ne kroz formalno obrazovanje kojima će se to moći kroz Hrvatski kvalifikacijski okvir i vrednovati i koji će pomoći to da lakše pronalaziti zapošljavanje. Iako moram pohvaliti ovaj sektor, sektor računalnog programiranja kao jednog od najprogresivnijih usudio bih se tako reći u Hrvatskoj gdje vas poslodavci isključivo pitanju što znate raditi, a ne što ste po struci. Dakle njih formalno obrazovanje u principu uglavnom ne zanima. Dakle osim Hrvatskog kvalifikacijskog okvira tu su i mreža srednjih škola jer želim naglasiti ako govorimo o računalnom programiranju da u Hrvatskoj barem koliko ja znam dakle ako govorimo o Slavoniji onda mogu biti konkretan nema programa koji bi osposobljavali mlade ljude za računalno programiranje na srednjoškolskom nivou. Dakle imate elektrotehniku, imate različite varijante računalnog tehničarstva ali nemate konkretno IT sektor koji je velikom porastu i za koje postoji velika potražnja za radnom snagom. Sada donosimo industrijsku strategiju, dakle nju vidim prije svega kao jednu od strateških dokumenata koja bi trebala pridonijeti cjelokupnom strateškom promišljanju i gospodarskog i svakog ostalog razvoja Hrvatske naravno onaj gospodarski je prioritetan. Sada bi se očekivalo da sljedeći veliki korak i sljedeće što trebamo donijeti je i strategija i gospodarskog razvitka, dakle ove sve strategije kada se ukomponiraju bi rezultirale jednim takvim opsežnim dokumentom. Naravno ništa nije zapisano u kamenu, ova strategija kao i svake druge će se mijenjati s obzirom na to kako njihovo provođenje bude teklo, kako se koje mjere pokažu više ili manje uspješnima itd. I zbog toga ću sa interesom pratiti razvoj i provedbu strategije te bi bilo dobro možda i već sada zaključiti nakon kojeg roka bi Sabor ponovo razmatrao implementaciju strategije te mjere koje se trebaju poduzeti odnosno što u strategiji trebamo mijenjati. Kao zaključak, jedan kolega, mislim da je kolega Baranović rekao nije sramota tj. nije bauk imati strategiju bauk ju je ne provoditi, ja bih ipak rekao da je bauk ili sramota ne imati strategiju uopće. 20 godina nam je trebalo da uopće počnemo razmišljati u tom smjeru, ne samo kada govorimo o industriji nego i u ostalim granama, te mislim da je ova strategija, ne ova nego i sve ostale koje smo donijeli i koje ćemo tek donijeti trebaju biti resurs i temelj na kojima ćemo dalje graditi i gospodarski i svaki drugi boljitak Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku poštovani Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Gospodine Hajdukoviću, rekli ste da u vašoj strategiji postoje potpore, ali rekli ste potpore nisu bitne. Pa naravno da potpore nisu za vas bitne kada u proračunu Vlade Republike Hrvatske u protekloj godini potpore koje su bile za drvnu industriju od 58 milijuna kuna nisu isplaćene. Neće biti isplaćene niti ove godine. Kažete o industriji neću govoriti. Pa o čemu ćete govoriti onda ako nećete govoriti o industriji koja je upravo sastavni dio ove strategije i bez koje faktički ova strategija se ne može realizirati. Kada zbrojimo i poljoprivredu koja je izgubila u protekle tri godine od kada ste vi na vlati što kroz poticaje, što kroz rebalanse i ukupno gospodarstvo koliko je izgubilo ne znam kakvu strategiju trebamo napisati, a da u takvom vremenskom periodu se vratimo na one pozicije na kojima smo bili prije tri ili pet godina. O kakvom vi gospodarskom rastu i rastu BDP-a koji ste si zacrtali 2,8% i šta vi morate provesti da bi to i ostvarili. U strategiji se o tome ne govori. Govori se o željama, a želje su jedno a mogućnosti su drugo. Stoga poštovani prijatelju obzirom da dolazite iz same Slavonije založite se upravo da u ovoj strategiji bude realizirano ono što je bitno za Slavoniju, a to je da budemo pokretači industrije, prije svega u poljoprivredi, u drvnoj industriji, a nemojte reći kako o tome nećete govoriti. Realizirati ovu strategiju ne možete bez pokretanja gospodarstva bilo ono poljoprivredno, bilo ono u bilo kojeg drugom obliku. Stoga kao Slavonac zalažite se za razvoj i da strategija bude provediva a ne samo napisana.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, Domagoj Hajduković.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Lucić, pa ja sam pod dojmom da sam raspravljao o strategiji. Ako sam neke dijelove preskakao to je zato da se ne ponavljam i da uštedim i vaše i svoje vrijeme. Ne volim kada govorimo o kvalifikacijama vaša strategija. Pa nije ovo naša niti moja, ovo nije moja strategija, niti je strategija jednog dijela zastupnika iz ovog Sabora. Ovo bi trebala biti strategija svih nas upravo kao i Strategija obrazovanja, Strategija obrazovanja u kojoj smo uvažili, odnosno u kojoj je predlagač uvažio sve primjedbe koje su izrečene, pa je opet bilo primjedbi i opet nije bila dovoljno dobra. Naravno da se zalažem za razvitak, naravno da se zalažem za Slavoniju. Pa i sam ministar je Slavonac, isto moj sugrađanin Osječanin, tako da vjerujem da tu nema uopće spora niti dileme da li je to dobro ili nije. Nisam rekao da potpore nisu bitne, nego sam rekao da potpore nisu bile efikasne do sada. Strategija uvodi red, red što se treba poticati i kako. I to je ono što bih posebno podcrtao. Dakle, treba pratiti rezultat poticaja da li smo nešto postigli s time što smo određenu djelatnost poticali ili ne. Hvala.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ja bih bio sretniji da nas je više u sabornici i da je ovdje prisutan ministar iz jednostavnog razloga što o ovom dokumentu treba smatram raspravljati na jedan malo drugačiji način. Prije svega, odmaknuti od politike i politikantstva mislim da smo trebali svi pa bar ako ne složit se oko toga što se dogodilo sa hrvatskom industrijom u proteklih 24 godine i objektivnih i neobjektivnih i ovakvih i onakvih okolnosti. I onda uz sve ove tablice koje su zanatski napravljene korektno, prepisane od nekih drugih institucija pokušat doći u principu do toga, ako ćemo realno sagledati što smo loše napravili u prošlosti onda jedino na takav način možemo doći do prijedloga što trebamo napraviti u budućnosti. Međutim, danas naša sva rasprava na žalost nije išla u tom smjeru i temeljem toga mi ovdje u Saboru nismo dali realnu podlogu da li se slažemo ili ne slažemo sa ovim što je predloženo kako bi trebala izgledati Industrijska strategija Republike Hrvatske, u principu na čemu bi se ona trebala zasnivati. Da li je to tradicionalno gospodarstvo što je krasilo hrvatsku industriju? Mi od toga ne možemo pobjeći, da određene gospodarske grane, zapravo industrijske grane su bile vezane za određeno područje i nigdje drugdje ih nije bilo. Negdje su bile radno intenzivne, negdje su bile ovakve, negdje su bile onakve. I u proteklih 20 i još nešto godina dogodile su se razno razne stvari da na žalost te industrije više nema. Nekada su najmoćniji i najjači obrtnici po svim općinama u Republici Hrvatskoj bili iz proizvodne djelatnosti. Međutim, svi su oni bili naslonjeni na velike gospodarske subjekte. To se kasnije događalo i sa privatnim poduzećima. Mnogi od tih velikih gospodarskih subjekata su nestali. I na žalost nestali su i ti jaki obrtnici, jaka poduzeća, to je činjenica, činjenica od koje ne možemo pobjeći. E sad se postavlja pitanje da li je ova strategija dovoljno razradila instrumente da bar jedan dio tih velikih pokušamo oživiti u jedno novo vrijeme, na jedan noviji način, da se na njih mogu osloniti neki novi obrtnici, neki novi mali i srednji poduzetnici, jer bez velikih nema ni malih. To je naprosto činjenica. To je osnovna ekonomska teorija tzv. Bircheva teorija, onaj njegov trokut koji važi još od prije one velike ekonomske krize tridesetih godina i stalno je danas. Dakle, jedni bez drugih naprosto ne mogu. Da li smo mi sa donošenjem zakona, mislim mi, jer nemam se namjeru osvrtati na ovo ili ono vrijeme. Jer naprosto za četiri godine ne traje jedan industrijski period nego on traje u kontinuitetu pokušali to napraviti. Da li u ovoj strategiji prije svega smo definirali vlasništvo tih koji će sutra biti nosioci tog industrijskog razvoja. Da li smo rekli da ćemo otvorit prostor privatnom kapitalu i ne gledati taj privatni kapital kao nekakve lopove i kriminalce koji imaju dobit toliku i toliku, nego ljudi koji su došli, ušli u jednu avanturu, uložili novce u nekakav proizvodni ciklus i otvorili radna mjesta. Iskreno što se mene tiče nek otvori 100 radnih mjesta, neka zaradi 100 milijuna, blagoslovljeno mu bilo jer je otvorio 100 radnih mjesta. Ali ako mi takve proglašavamo ovakvim ili onakvim onda naprosto nitko neće doći otvoriti radna mjesta. A zašto vam to govorim? Pa zato da bi se sve to skupa napravilo treba imati nekakav kapital. Postoje dokumenti u ovoj državi da su sva hrvatska poduzeća nažalost potkapitalizirana, kreditno nesposobna i da se nisu u stanju zadužiti. Dakle, oni ne mogu biti nosioci nekakve reindustrijalizacije i otvaranja novih radnih mjesta. Oni ne mogu biti, treba im otvoriti prostora. Hoćemo govoriti o energetskom sektoru? Mi smo najprije totalno liberalizirali istraživanja prirodnih bogatstva u RH, prije svega mislim plina i nafte, a onda pričamo o tome kako trebamo spašavati naftnu kompaniju koja je pola u vlasništvu Hrvatske države pola u vlasništvu nekoga drugoga. I možemo niz takvih primjera navesti. Kad govorimo o izvoru sredstava situacija u bankarskom sektoru je takva kakva je. Međutim kako su svi danas govorili o tome kako je loše bilo ovdje i onda, međutim nitko nije rekao da je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja nije imala nitijednu posrnulu bankarsku niti nebankarsku instituciju u ovoj krizi. To je činjenica. A da bi se to dogodilo ipak je netko morao nešto odraditi, morale su se neke stvari napraviti. Dakle, zadržali smo taj bankarski i nebankarski sektor stabilan. E sad bi taj bankarski i nebankarski sektor trebao na određeni način podmetnuti kičmu pod gospodarski razvoj RH. Da li mi sa svojim zakonima i sa svojim ponašanjima ih tjeramo na to? Ne. Govorimo o tržištu kapitala. Znate kad je tržište kapitala praktički zamrlo u Hrvatskoj? U onom trenutku kad su zadnje dionice T-HT-a i INA-e prodane na Zagrebačkoj burzi. Svo ovo trgovanje na Zagrebačkoj burzi je tzv. sitniš, zanemariv. O tome da ćemo mi govoriti da će mirovinski fondovi ulagati ovdje ili ondje to je totalno kriva politika. Jer mirovinski fondovi će ulagati tamo gdje će svojim osnivačima, zapravo svojim vlasnicima a to su svi zaposleni građani RH koji uplaćuju drugi stup mirovinskog oni su im dali na upravljanje svoja sredstva i oni ta sredstva moraju ulagati tamo gdje će najviše zaraditi, a ne gdje će im netko reći iz Vlade ili gdje bi netko ovdje iz Sabora mislio taj bi trebao uložiti ovdje ili ondje. A da li su oni stvorili preduvjete da ti mirovinski fondovi budu sutra nosioci ulaganja u RH? I kolegice i kolege također kad govorimo o industrijskoj politici, o strategiji industrije onda nikako ne smijemo zaboraviti s obzirom na strukturu onoga što je još malo ostalo u industrijskoj proizvodnji o cijeni energenata. I dotaknut ću se Petrokemije. Petrokemija može jedino funkcionirati sa jeftinijim plinom, jedino na takav način. Kako to omogućiti, da li naći strateškog investitora kojem će biti u interesu? Ja o tome neću govoriti jer što god kažem mogao bi netko reći je on se zalaže za ovo ili za ono. Ali svi se slažemo oko toga da ona bez jeftinijeg plina ne može funkcionirati. Da li imamo još neke gospodarske grane koje u ovom trenutku funkcioniraju? Ta nesretna drvna industrija, pa za milog Boga jel nama u interesu da ona postoji ili ne postoji? U državnim rukama je sirovina. Da li je državi u interesu da u toj drvnoj industriji radi nekoliko tisuća ljudi i nekoliko desetaka tisuća ljudi onda država tu može na ovaj ili na onaj način reagirati. Poljoprivreda, mi se možemo dičiti sa svojim turizmom koliko god hoćemo međutim dok na stolovima ne bude se jelo ono što je proizvedeno na hrvatskom polju dotle imamo promašenu politiku. I možemo prodavati pamet koliko god hoćemo jednima i drugima. Govorio sam to i dok sam bio ministar i reći ću danas ne mogu se nikako složiti s tim da država daje poticaj nekom ugostiteljskom poduzeću ili hotelu i da onda kupuje jeftine, nije bitno čije bešteke, a istovremeno imamo sjajnu tvornicu u Karlovcu koja nažalost propada, a koja radi pet puta kvalitetnije te proizvode. Pa zar ne bi bilo logičnije da mu se kaže pustimo sad priču ovako ili onako, ako dobivaš državnu potporu onda je red da i kupiš nešto. Pa na kraju krajeva tako su se mnoge europske zemlje izvukle iz krize. I s ovim ću završiti. Nije čak problem ni proizvesti, problem je kome ćete to prodati. Hrvatska industrija je izgubila tržište i to je ključ svega. Mi se možemo sad dogovoriti ovdje što god hoćemo, reći ministru, zamjeniku ministra i netko će to proizvesti. Samo je pitanje kome će to prodati. I to je ključ svega. Dakle, ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] koliko je god bitno i tko će proizvoditi i osigurati mu sredstva toliko je bitan taj odnos prema tržištu na kraju krajeva. I zato ću završiti u principu s onim što sam počeo, hrvatska industrija je propala zbog toga što je izgubila tržište. Nestalo je tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] tržišta, nestalo je tržišta istočnih zemalja i tu je nažalost najveći dio hrvatske industrije propao. Nisu se uspjeli naći negdje drugdje. I zato ova strategija dok ne definira tržište, dok nema jasnu komunikaciju između proizvođača i tržišta nažalost ne može biti nekakav okvir za razvoj. I kao što vidite ima nekoliko segmenata koji nažalost nisu dovoljno obrađeni i razrađeni. Jer ako netko dobije novce uz 1% ne može mu nitko iz Hrvatske konkurirati sa 4, 5 ili 7% kamatnom stopom na kapital. To je naprosto nemoguće. I onda kad tome dodate da nam netko kaže da imamo visoke plaće ja sam ipak pobornik toga da napravimo strategiju da Hrvatska bude zemlja pametnih i sposobnih, a ne onih koji će jeftino raditi. Hvala lijepo.
Prelazimo na replike. Prvo, Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Šuker u potpunosti se slažem s vašom raspravom, a danas sam već nekoliko puta upravo govorio o tome. Da bi se radila jedna strategija na razvoju gospodarstva RH onda prije svega u strategiji moramo biti jasni i glasni. Ova strategija koju mi također želimo unutar Hrvatske demokratske zajednice i nije ona pisana samo za ovdje ljude koji sjede ispred SDP-a ili koalicijske vlasti. Mi želimo u toj strategiji upravo sudjelovati i upravo govorimo ono što je bitno. Jedna strategija u poljoprivredi o kojoj nema riječi ovdje u strategiji, da kažemo na koji način ćemo izaći iz ovih teškoća, kako i na koji način ćemo obnovit stočarski fond, kako i na koji način ćemo povećat poljoprivrednu proizvodnju. I zato upravo kolega Šuker sve ovo što ste rekli smatramo i mi u HDZ-u da jednostavno ovakva nedorečena strategija nije budućnost razvoja ni poljoprivrede niti općenito kada govorimo o gospodarstvu. Maloprije sam govorio o poticajima, ljudi moji ako ne budemo poticali određene grane upravo tamo gdje osjetimo mogućnost brzog razvoja, da li je to poljoprivreda, da li je to drvna industrija, da li je to bilo koja druga grana, ako to nemamo osjećaja, ako to ne vidimo jednostavno bojim se da će ova strategija biti samo mrtvo slovo na papiru, da će ona ostat kao i što smo donosili strategije razvoja na županijskim razinama. Nikada nisu provedene lijepo napisane, skupo plaćene a u konačnici Hrvatski narod od takvih strategija nema ništa. I zato bojim se da i ova strategija ne doživi takvu sudbinu jer kao što sam rekao masa tablica kojekakvih prepisanih iz razno raznih časopisa a istovremeno konkretnog onog što je bitno za Hrvatski narod nije rečeno. Želja je jedno a mogućnosti su drugo. Zamjeniče minista
Vrijeme. Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Zamjeniče ministra 2,8% radnog BDP-a rasta, kako ćete to i na koji način ostvariti.
Jer vi čujete kad vas upozoravam da vam je isteklo vrijeme.
Čujem vas, pa čujem vas. Dozvoljavate i drugima pa možete i meni.
Onda prestanite govorit. Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Malo manje nervoze bit će nam svima lijepše na kraju rasprave, barem ovima koji su ostali. Kolega Lucić, strategija u okviru kojima se definira puno stvari. Ne možemo zanemariti da u ovoj strategiji nije bilo mjesta za drvnu industriju i za poljoprivredu. To znači ko da je neko praktički odcvikao cijelu Slavoniju, ko da je amputirao Slavoniju iz Hrvatske. Jer kako govoriti o industriji, o industrijskoj proizvodnji a ne govoriti o poljoprivredi i o drvnoj industriji. Jer nije poljoprivreda samo oranje i štala. Ti poljoprivrednici koriste puno puno industrijskih proizvoda koji koriste, s njim proizvode novo dobro koje će se opet plasirati negdje drugdje i to je lanac koji veže na tisuće i tisuće, desetine tisuća ljudi. Isto tako i drvna industrija tragedija je, da planjke i balvane izvoze iz Hrvatske van. Meni je žao i to je da se razumijemo greška i dok smo mi bili, nije to samo ovako, da masivni namještaj od hrasta lužnjaka nije postao prepoznatljiv hrvatski proizvod. I bilo bi danas mjesta u Ikei i za onaj jeftini jelovi namještaj, a isto tako bi bilo mjesta i za ovaj skupi namještaj. Ali nemojmo reći da nema potpora, to su laži, postoje potpore i za ravnomjerni regionalni razvoj i strukturne i horizontalne i onaj tko je pametan zna ih preusmjeriti da pomogne svom gospodarstvu, isto tako da pomogne svojoj poljoprivredi. Zašto je Europska zajednica potpore u poljoprivredi maknula praktički izvan svih regulativa i posebno se regulativi. Pa zato što onaj koji ima hranu, koji ima dovoljno hrane ima najveće strateško bogatstvo u rukama. Mi nažalost u Hrvatskoj to još uvijek nismo shvatilo.
Zahvaljujem. Nema nikakve nervoze kolega Šuker, nego postoje pravila koja vrijede za sve jednako pa će to shvatiti i kolega Franjo Lucić. Iduća replika Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Ja ipak mislim da ste vi malo nervozni. Kolega Šuker, danas nas je cijeli dan pokušavao uvjeravati da je strategija, da je vrijednost ove strategije u tome da je imamo. Znači nismo je imali i opća je vrijednost da je imamo i pa čak evo sa time se možemo i složiti imamo strategiju, a mi pokušavamo upozoravati na ono što u njoj nedostaje što bi moglo biti bolje. Sad smo danas čuli i sa lijeve strane da su moguće tj. da nam se najavljuju izmjene i dopune strategije što do sada još nikada nije bilo u ovom Domu, ali moguće da i to postane dio obveza ovog Sabora. A mi kad govorimo o strategijama, hvala Bogu moramo reći da imamo iskustvu o ovih nekoliko godina, samo na ovom dnevnom redu su tri, raspravili smo dvije ovo je sada treća. Znači uhvatili smo i tu određeni ritam ali stalno upozoravamo na određenu razinu metodologije jer svaka je pisana na drugačiji način. I kad dođemo do toga da se ona usvoji već u provedbi imao problem. Pa ću vas podsjetiti na onu strategiju koju smo prošle godine usvojili, Strategija razvoja turizma. Ona je čak bila mjerljiva, tamo su postavljeni ciljevi. 2020. 14 milijardi eura zarade od turizma, pa ćemo izgraditi toliko smještajnih objekata, smještajnih jedinica itd. pa je tamo bilo čak i privatizacija recimo tri ili nekoliko poduzeća. I sad se po drugoj Strategiji upravljanja državnom imovinom raspisao natječaj i svi natječaji su pali. Sad ponovno to idemo raditi, tako i priča sa onim famoznim porezom. Sjetite se onog poteza sa 25 na 10 za ugostiteljske usluge, pa podizanje na 13 i ugostiteljima odlično. Država se muči sa povratom poreza, njima je ok, a država se paralelno zadužuje po 6% kamata da bi nadomirila nekakve milijarde koje su nam odjednom nestale u proračunu. I nema veze uopće sa strategijom koja je napisala sasvim nešto drugo u tom dijelu. S obzirom da sam prekoračio vrijeme ja ću se sam iskopčati. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Borić, vi ste ustvari dali sad jedno sjajno obrazloženje ili nekakvu simulaciju što to znači nekoliko mjeseci strategiju donesti, onda se te strategije ne drže i to u roku od nekoliko mjeseci jer strategija turizma je bila donešena praktički mjesec ili dva prije nego što je rečeno da će se ključna stvar koja se u strategiji turizma govori da je primarno, da bez toga praktički nema napretka turizma i onda netko nakon toga promijeni zakon koji naprosto više nema veze s onim što je pisalo u stretegiji. Zato i treba reći da je strategija, ne samo okvir, nego i obveza onih koji su unutra spomenuti, da sve zakonske propise koje donose, da budu u nekakvom duhu i smjeru koji su definirani strategijom jer ako se to ne radi na takav način, onda strategija postaje nažalost ono što se najčešće i događa, alibi dokumenat, da se može reći mi to imamo. Međutim, iz ovog dokumenta bi trebao izići niz zakonskih prijedloga iz kojega bi oni koji imaju namjeru prije svega uložiti u industriju u RH rekli ova Vlada ozbiljno misli. Jer ako se to ne dogodi, onda oni koji imaju novaca, koji imaju ideju, koji imaju želju i koji imaju hrabrosti upustiti se u tu avanturu, naprosto neće uložiti novce. Jer sve ove zakonske promjene što se tiče poreza, nažalost su stvorile jednu veliku pravnu nesigurnost u RH. Jer svi investitori Hrvatsku gledaju kao pravno nesigurnu zemlju. Još ako tome postupak na sudu, ako želite naplatiti nešto što je evidentno da vam netko duguje, ali ima nekakve veze i vezice, traje po desetak ili više godina, onda sigurno vam neće pasti na pamet da uložite u Hrvatsku pa bez obzira koliko je voljeli.
Priliku da iznese svoju raspravu sada dobiva poštovana kolegica Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa evo čuli smo danas sa obje strane, zapravo možemo osjetiti nostalgiju za industrijom koja je propala, međutim moramo se prisjetiti da se nažalost i vodila takva politika uništavanja industrije što smo naravno svjedoci. Ja moram reći da podržavam naravno donošenje strategije, upravo zbog toga što ipak daje smjernice rada, odnosno strategijom se isto tako definira politika prema našim prirodnim resursima. Uz naravno sve ove nedostatke koji su izneseni jer ima i dobrih … nedostataka, ja se nadam da ćemo početi razmišljati i u tom smjeru. Država je naravno odgovorna za svoja strateška, gospodarska usmjerenja i upravo zbog toga i kažem da podržavam jer i na ovu strategiju su se trebale naslanjati sve druge strategije koje su zapravo već i donešene. Ja ću danas reći nešto o jednoj djelatnosti koja prema kriterijima iz uvodnog govora koje sam shvatila da ne ulazi u pokretače, međutim identificirana je kao strateška djelatnost, a to se radi o drvno prerađivačkoj industriji. Međutim prije uopće toga treba zapravo riješiti odnose sa Hrvatskim šumama da bi se zapravo mogla razvijati ta drvno prerađivačka industrija jer kad pogledate treba zapravo navesti, kad pitate proizvođače onda oni osnovne probleme pokazuju ugovore sa Hrvatskim šumama. Ti ugovori bi trebali biti dugoročni, a ne samo na jednu godinu jer za normalan razvoj takvih firmi, tvrtki i planiranje daljnjih aktivnosti putem investicija, itd., trebalo bi napraviti te višegodišnje ugovore. Dakle, drvna industrija, zašto nju govorim? Upravo zbog toga što mislim da je jedan od glavnih strateških pravaca razvoja hrvatskog gospodarstva obzirom i na tradiciju koja je danas spominjana i na kvalitetnu sirovinu koju mi imamo. A kada pogledamo prema podacima u prvih 6 mjeseci ove godine, bio je povećan čak i izvoz, veći je bio nego prošle godine. Htjela bih se ovdje osvrnuti, danas to nitko nije spomenuo, o važnosti produkt dizajna upravo u toj drvnoj industriji i osvrnut ću se na jednu grupu vrlo vrijednih, mladih znalaca koji bi mogli zapravo svojim radom poboljšati tržište, unijeti svoje kreativnosti, svoje znanje jer kad pogledate to su mladi ljudi koji su dobitnici razno raznih nagrada za dizajn. Dakle, studij dizajna, to je jedna hrvatska institucija visokog obrazovanja koja školuje kadar na području industrijskog, odnosno produkt dizajna. Za razliku od razvijenih zapadnih zemalja, važnost zapravo, je važnost produkt dizajna prepoznate već desetljećima, u Hrvatskoj je to nažalost tek u povojima. U Hrvatskoj se dakle i u 21. stoljeću, dizajnere se najčešće doživljava kao dekoratere, prema tome moramo pokazati konkretno koliki je učinak dizajna na jedan širi segment ekonomije. Dizajner mora biti društveno angažiran i odgovoran. Dizajn može postojati u nekoj zemlji ako je utemeljen, naravno, na proizvodnji. Kada je riječ o konkurentnosti, istraživanja su dokazala odnos između sveukupne konkurentnosti zemlje i efektivnog korištenja dizajna pa imamo 25 najviše pozicioniranih svjetskih ekonomija, ujedno je i najviše rangirano u implementaciji upravo dizajna u gospodarstvu, u industrijskog proizvodnji. Kad pogledate Finsku, ona je nakon II. Svjetskog rata bila vrlo siromašna zemlja, a onda se zapravo odlučila okrenuti znanju i edukaciji. Dizajn je upravo bio dio tog novog vala i postao nacionalni ponos. Prema tome, mi imamo moguću proizvodnju, potencijalnu proizvodnju. Proizvođači su se okrenuli proizvodnji namještaja ili pojedinih dijelova namještaja za strane kompanije. Međutim takvi proizvođači su u nepovoljnom poslovnom odnosu jer taj inozemni brend, on može naći jeftiniju radnu snagu i na taj način stvara nesigurnost na tržištu. Još bih nešto rekla, kad već govorimo o dizajnu, a cijela mi je zapravo rasprava usmjerena k tome vrlo često u školama kada nabave diktiraju ekonomski, a ne ergonomski zahtjev kada pogledate samog namještaja, prema tome mogu zaključiti da naš dizajn u Hrvatskoj nije iskorišten. A zašto? Evo kada pogledate kronologiju 2005.godine pitanje je uopće od 2005.godine u čijoj je ono ingerenciji pa je bio pripadao Ministarstvu kulturu, pa je pripadao Ministarstvu poljoprivrede, a sada recimo Ministarstvo gospodarstva zamjeniče. Mislim da još nikako niste ni upotrijebili riječ dizajn ni u jednom od svojih dokumenata, međutim bez dizajna u industrijskoj proizvodnji se ne može. U budućnosti se nadam da će se prepoznati kada govorimo o drvnoj industriji da će se prepoznati ta vrijednost, ta prerada i obrada drveta u Hrvatskoj da će se omogućiti dugoročni ugovori i da se neće dozvoliti da naši stručnjaci idu vani, a doma imamo i sirovinu imamo i sve one potencijale koje omogućuju razvoj. Evo ja sam se samo jednog segmenta uhvatila, a to je upravo drvoprerađivačka industrija odnosno dizajn u drvoprerađivačkoj industriji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike. Prvo će replicirati poštovani Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice, obzirom da ste se dohvatili drvne industrije ja sam već o tome danas govorio, želio bih vas samo ispraviti da naši prerađivači koji se bave finalnom proizvodnjom namještaja imaju dugoročne desetogodišnje ugovore, a ovi ostali imaju kraće ugovore, dakle to je riješeno pitanje Hrvatskih šuma. Ono što ja zamjeram i što su svi drvoprerađivači uvrijeđeni što drvna industrija u samom startu nije bila predviđena u samim pokretačima razvoja gospodarstva već je to na jedvite jade, evo prije samog donošenja strategije uvrštena. A znate zašto? Zato što izrađivači strategije su uzeli kao što sam rekao već nekoliko puta danas, neke analitičke podatke iz raznoraznih tvrtki i uzeli su unazad pet godina prosjek izvoza drvoprerađivačke industrije. Godine koje su najteže u povijesti RH po pitanju izvoza jer je drvnu industriju kao i ostalo gospodarstvo zahvatila najveća svjetska i ekonomska kriza, a da istovremeno nisu sa nikim drugim razgovarali, to im ja zamjeram. Nisu mogli vaditi prosjeka unazad pet godina kada znamo da se cijeli svijet nalazio u recesiji i u velikim problemima. Ali rekao sam već danas, drvna industrija u pet mjeseci izvozi 580 milijuna dolara, dakle u godini 2014.će biti na milijardu i 200 milijuna dolara što je najveći izvoz zabilježen uopće unazad 15 ili ne znam koliko godina u drvnoj industriji. I zato smo joj morali dati prioritet, a drvna industrija će najviše zaposliti ljudi samo joj moramo dati one potpore minimalne koje smo predvidjeli, a mi im ni to nisu dali. Vidite to su problemi.
Odgovor na repliku poštovana Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Pa kolega slažem se s vama i ja mislim da je jasno danas i zamjeniku ministra kada smo govorili o drvoprerađivačkoj i prehrambenoj industriji da je to važna industrija koja će donijeti sve one ciljeve koje su navedene u ovoj strategiji, bez obzira što ona nije stavljena po kriterijima u pokretače industrije. Ja se nadam obzirom da je identificirana kao strateška važna djelatnost da će se ipak o tome voditi računa. Hvala lijepa.
Druga replika poštovani Marijan Škvarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvažana kolegice drago mi je da razgovaramo o ovom dijelu da ste vi potaknuli drvnu industriju, evo ja se moram uključiti mislim da sam ipak jedini saborski zastupnik u ovom sazivu koji sam inženjer drvne industrije i šumarstva tako da znam o čemu se govori. I mogu reći nekoliko stvari ipak da ova strategija koja je ipak definirana konačni imamo pa je barem možemo onda i kritizirati, možemo je barem i mijenjati i sve je podložno mijenjanju. Što se tiče drvne industrije da ona je zaista strateški od važnosti za razvoj Hrvatske i ona je tu u ovoj strategiji dobro obrazložena. Ta strategija i razvoj se temelji na sirovinskoj bazi koju Hrvatska itekako ima i temelji se na tradiciji koju imamo. A jedino na što se mora ipak temeljiti, tu se ne slažem s vama da je tu samo bitan dizajn, ne, nama treba biti konkurentnost naše drvne industrije koja se mora temeljiti na istraživanju, na razvoju a tu mogu doprinijeti tehnološki centri koji će drvnu industriju naučiti o novom dizajnu, o novoj tehnologiji, o novom marketing, o certificiranju drvne industrije, atestiranju i ostalim stvarima koje se itekako moraju napraviti da tu drvnu industriju potiče na razvoj i na izvoz. I ono što bih se posebno spomenuo potaknut prijašnjim raspravama, što bi bilo recimo da umjesto plaćenih skoro 8 milijardi i više poticajnih sredstava u brodogradnju da smo to Bože moj uložili barem jedan veći dio u drvnu industriju jer je to ona strateška odrednica koju prije nismo mogli napraviti … strategiju, e sada ćemo to napraviti. I zato danas ima izvoz drvne industrije jer smo to potaknuli s tim razinama. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovana Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega meni je drago što ste spomenuli analizu, empiriju jer naravno da je to najbolje što se napravi i najvjerodostojnije ako se neka strategija bazira na nekakvim empirijskim istraživanjima i drago mi je da ste to spomenuli. Ja se nadam da onda i ovih 350 dizajnera, vraćam se ponovno na njih jer su vam to kolege koje s vama mogu surađivati i raditi na boljitku upravo te naše drvoprerađivačke industrije. Hvala lijepo.
Treća i posljednja replika poštovani Mladen Marelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice, rekli ste da je dosta propale industrije kao i brodogradnje i ostalo. Mislim dolazim sa područja di su tri brodogradilišta. Mislim da nisu imali toliko potpora državnih, a da su ova krizna, svjetske europske krize su ipak ostale i tu je i danas oko 700 radnika radi unutra. Davno su privatizirani, idu sa svojim poslom i mislim strategija će uzest ovo i dobro da ova strategija je krenula od nečega što nismo imali ništa. Jer mi 24 godine ništa nismo imali i sad nam je bauk, počeli smo donosit strategiju. Da, strategija je donošena. Ova Vlada je donijela strategiju. Slično će i nastaviti u buduće raditi po strategijama. Tko će je donit, kako i na koji način? Mislim mi za brodogradnju imamo i škole osigurano, znači imamo i kadrove, srednjih, na otocima toga imamo, za školovanje također. Svjetska kriza brodogradnje, kriza koja se oslanja i na naša područja. Dobra je priča o drvnoj industriji. Teško je vidit kad balvane iznosimo vani, ali je još veliki problem kad smo ostali pojedinci i dužni tom šumarstvu, šumskim, šumarijama da to i ne plaćamo. Jer mislim mi uvozimo kasnije gotov proizvod, a na žalost slabo od toga imamo koristi. Također, u vezi poljoprivrede mislim davali smo potporu poljoprivredi a dosta se njih zlorabilo te potpore i mislim da je dobro da se i na toj grani imamo jednu strategiju koja će izići i da te potpore idu u ruke onima koji i zaslužuju, a ne kao što je bilo prošlih 20 godina. Hvala.
I na ovu repliku odgovara uvažena Tatjana Šimac-Bonačić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Mareliću i vi ste negdje izrazili onaj osjećaj nostalgije koji sam spomenula malo prije u svom izlaganju. I svih ovih 25 godina zapravo nabrojili ste neke stvari koje zapravo je industrija propala, ugasila se. I slažem se sa vama da je strategija potrebna, jer ponovit ću strategija ipak dovodi strukturu zapravo, odnosno pokazuje nam nekakav put kuda ide. I naravno uz sve manjkavosti koje su danas izrečene ovdje, a moramo ih prihvatiti da jesu podržavam ovakvu strategiju. Hvala lijepa.
Posljednja rasprava u trajanju od 10 minuta i uvaženi Ivica Mandić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, uvažene kolegice i kolege. Evo danas smo gotovo cijeli dan raspravljali o ovom interesantnom prijedlogu Industrijske strategije 2014.-2020. Uz uvažavanje svih ostalih kolega, sebi dozvoljavam da, posebno mi se dopala rasprava kolege Šukera koji je vrlo realno, vrlo racionalno konstatirao i stanje kakvo je bilo do sada i razloge koji su došli do urušavanja industrijske proizvodnje i potrebe zašto donosimo ovakav dokumenat. Ovaj dokumenat je od izuzetne važnosti za Republiku Hrvatsku, jer on daje određene okvire i prepoznaje određene prednosti pojedinih industrija. Ovaj prijedlog Industrijske strategije bih rekao da je to živa materija i ako samo se ostane na ovom prijedlogu Industrijske strategije, ako on ne bude dio i ako nema sinergije sa drugim strategijama, onda ova strategija nema velike važnosti i koristi. Ova izrada ove Industrijske strategije je bio vrlo zahtijevan posao, složene su pripreme u donošenju ove strategije koja je respektirala bezbroj točnih informacija koji u ovom dokumentu koji sadrži preko 3 stotine stranica svakom od nas zastupnika daje određenu podlogu da možemo ovaj dokumenat od velike važnosti bolje razumjeti. Osnovni cilj Industrijske strategije je stvoriti uvjete za rad ovog gospodarstva. Na žalost nitko od kolega koji su kritizirali ovu strategiju nisu rekli razloge zašto neće doći do rasta. Ja smatram da je ovaj dokumenat itekako potreban Republici Hrvatskoj, itekako potreban za vodilja i našem gospodarstvu, a strategija ujedno i respektira da je Republika Hrvatska i članica EU od 2013. godine. Ovaj dokumenat je važan i za budućnost Republike Hrvatske, jer ako gledamo i ovu godinu imamo da je industrijski rast od 2%, imamo izuzetan podatak da je mimo svih očekivanja, da je izvoz u zemlje EU preko 20% što govori da imamo i konkurentnu industriju, da imamo i kvalitetnu industriju i da imamo kvalitetan proizvod. Ono što je bitno da ovaj strateški dokumenat Industrijske strategije respektira ljudski potencijal, znanje i stručnost i da u potpunosti ga želi i pretvoriti u strategiju, da u dokumentu do 2016. govori od 86500 novih zaposlenih radnika, ali pod uvjetom da je 30% visoko obrazovanih. Jer obrazovan kadar daje i kvalitetan i dobar proizvod. Cilj ove strategije je povećati produktivnost, zaposlenost i konkurentnost. Možda iz današnje perspektive ovaj postotak od 2,85 je možda velik, a ja smatram da je mogao biti u ovom planu i puno ambiciozniji i veći broj zaposlenih. Ono što je važno da ova strategija točno naznačuje i potencijale na koji način ih koristiti. Strategija, industrijska strategija je dugoročan dokumenat i on će sigurno doprinijeti da se pojedine proizvodnje, pojedine industrije ne uruše. Ono što je posebno zanimljivo i posebno važno da ovaj strateški dokumenat posebno verificira i nove tehnologije i koje su temelj i novih industrija koje se baziraju na kompletnim izvoznim proizvodima. Znači, ovdje kod donošenja ove strategije točno su verificirane i prepoznate visoko tehnološke industrije, točno se nabrajaju koje, koje su srednje i mislim da je ovaj dokument koji mi imamo kvalitetno i razrađen i kvalitetno predstavljen. Ono što bih posebno istaknuo da ovaj strateški dokument mora biti od pomoći investitorima od proizvodnje do tržišta. Ovo kad govorim do tržišta tu svakako moramo iskoristiti i dio ekonomske diplomacije i dio resursa ili potencijala koji imaju naša veleposlanstva izvan Republike, zapravo u svijetu izvan EU i da to svakako treba biti značajna sinergija. Također bih naglasio i jednu vrlo bitnu stvar što su pojedine kolege se dotakli u svojoj raspravi. Hrvatska industrija i hrvatsko obrtništvo bez velikih sustava teško je opstati. I zato su najčvršći i najvitalniji dijelovi hrvatske poljoprivrede bili vezani i uz Podravku i uz Vindiju. Budite sigurni da nismo imali tako prepoznatljive proizvode i tako kvalitetne proizvode u navedenim tvrtkama, a i onim drugim tvrtkama, budite sigurni da ne bi bili toliko uspješni. Ono što je također naglašeno u ovoj strategiji da strategija respektira istraživanje i razvoj. Tu mislim da smo u proteklih 20 godina samostalne RH možda taj segment i zapostavili, a on je u uskoj vezi i sa kvalitetom i sa dizajnom i sa konkurentnošću. Zato je dobro da je točno u ovoj Industrijskoj strategiji naglašeno istraživanje i razvoj, a to uvijek dolazi i sa kvalitetnim kadrovima i sa kvalitetnim proizvodima. Po pitanju velikih sustava tu ću reći na razini svijeta u našem okruženju je jedan Fiat, ne znam u Japanu jedan Mitsubishi koji ima 2786 kooperanata i oni svi daju sinergiju i kvalitetu tom proizvodu. Ovdje bih napomenuo da u strategiji je možda moglo biti jasnije definirana javna dobra, prirodni potencijali, njihovi načini korištenja i korištenje i tih potencijala, ali u svakom slučaju i zaštite. Ono što je također bitno da svaki proizvod koji proizvedemo on mora biti i konkurentan u samom izvozu. Kod samog izvoza treba biti i posebna strategija kod pristupa pojedinim tržištima. Tu opet smatram da moramo imati od pomoći i naša veleposlanstva koja će pomoći. Ono što je dobro da su ciljevi ove strategije jasno definirani i tu mislim da nema nitko od zastupnika ništa protiv, da rastu obujmi industrijske proizvodnje u ovim godinama do 2020. godine po godišnjoj stopi od 2,85. Rast broja novozaposlenih 85 000 i još nešto. Rast produktivnosti, povećanje izvoza. A također ova strategija točno i definira koja su 4 ključna područja. Stvaranje stabilnog investicijskog okruženja, poticanje strateške suradnje između industrije i obrazovnog sustava, restrukturiranje javne uprave i administracije i razvoj i tržište kapitala. To su temelji na kojima ova industrijska strategija počiva. I bilo bi najbolje da su rasprave tijekom današnjeg dana išle konstruktivne. Jer ovo je strategija ni za lijeve, ni za desne, ovo je strategija industrijske proizvodnje od koje ima prvenstveno koristi moraju imati građani RH a posebno poduzetnici. Kolega Gjurković u svojoj raspravi je rekao ostalo. Kao i klub, sigurno ćemo ovo podržati. Ja ću podržati ovakvu Industrijsku strategiju.
Zahvaljujem. Završne minute ove rasprave pripadaju zamjeniku ministra gospodarstva poštovanom Alenu Leveriću, izvolite.
Neću dugo, samo bih htio rezimirati, iskoristi kraj završne riječi ove rasprave i za početak zahvaliti se svima koji su sudjelovali u izradi ove strategije jer kao što znate kad je strategija krenula u izradu obišli smo sve županije, bili smo u svim komorama, razgovarali sa svim poduzetnicima, obrtnicima, gospodarstvenicima, malim i velikima, predstavnicima jedinice lokalne i područne samouprave. Još jednom svima hvala. Jer ovaj dokument je upravo i u svojoj raspravi prošao kroz te županije u razgovoru sa poduzetnicima ove stvari i ovi ciljevi su se iskristalizirali. A isto tako zahvaljujem se vama na današnjoj raspravi i samo da vam što se tiče samih strategija kažem jednu bitnu stvar, strategija je živući dokument. To nije dokument koji je danas donesen. Strategija je živući dokument zbog dva razloga. Ako ste čitali pri kraju strategije sve stvari su mjerljive. Postoji KPI-ovi, postoji balance card, to se nekoliko puta spominje u strategiji. I naravno one mjere kroz akcijske planove koje se ne budu izvršavale, odnosno ne budu davale one rezultate koji su očekivani ide se u promjenu, revidiranje i akcijskih planova na kraju i strategije. Još jedanput ovo je živući dokument. Isto tako htio bih samo da budemo potpuno jasni oko jedne stvari, nema uvažene zastupnice Mirele Holy, ali žao mi je što nije pročitala stranu 321. o restrukturiranju javne uprave. Sve piše tamo i potpuno je jasno. A što se tiče njezine teme oko potpora mislim da ono što je sve izrečeno to već funkcionira u Hrvatskoj od ulaska Hrvatske u EU i sve potpore se moraju prijavljivati i sve potpore moraju biti usklađene sa EU. Još jednom hvala i vama na ovoj raspravi koja je trajala cijeli dan, ali bila je vrlo, vrlo korisna. Hvala lijepa.
Zahvaljujem zamjeniku Leveriću i zaključujem raspravu. Glasat ćemo kad se steknu uvjeti. Time ćemo završiti današnji radni dan. Nastavit ćemo sutra u 9,30 točkom 6. to je Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Hvala svima.
Sljedeća je Prijedlog industrijske strategije RH 2014. – 2020. Rasprava o tekstu strategije je zaključena. U skladu s prijedlogom Kluba zastupnika HDZ-a dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Jedan, u Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav kao matičnom, a i u svim drugim radnim tijelima kao i na sjednici Sabora provest će se prethodna rasprava o donošenju strategije radi utvrđenja postoje li razlozi za dopunu Poslovnika Hrvatskog sabora i radi obrade akata planiranja sukladno jedinstvenim metodološko nomoteničkim pravilima za izradu akata koje Hrvatski sabor treba donijeti što prije. Rasprava iz točke 1 provest će se prije donošenja strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije ali i prije rasprave o Prijedlogu strategije zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorištenih izvora istrošenog nuklearnog goriva i Prijedlogu industrijske strategije RH 2014.-2020. Drugo, obvezuje se Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav da sukladno svojim obvezama iz članka 60. stavak 1.redak 10. i 11. Poslovnika Hrvatskog sabora predlaže odgovarajuće uređenje djelokruga sadržaja opće pravne snage većine potrebne za donošenje i roka trajanja strategija i drugih akata planiranja dopunom Poslovnika Hrvatskog sabora. Treće, obvezuje se Odbor za zakonodavstvo da sukladno svojoj obvezi iz članka 62.retka 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u što kraćem roku Hrvatskom saboru predloži donošenje jedinstvenih metodološko nomotehničkih pravila za izradu akata te da tim prijedlogom budu obuhvaćeni i akti planiranja. Četvrto, ovaj će se zaključak objaviti u NN. Daje, na glasovanje predloženi zaključak. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da predloženi zaključan nije dobio potrebnu većinu. Za zaključak je glasovalo 40 zastupnika, 7 zastupnika je suzdržano i 70 zastupnika je protiv. Hvala lijepa. Sada dajem na glasovanje Prijedlog strategije. Molim da glasujemo o strategiji. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 84 glasa za, 9 glasova suzdržanih i 27 protiv donesena Industrijska strategija RH 2014.-2020. u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.