Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo je na svojoj tematskoj sjednici predložio Rezoluciju o šećernoj bolesti, slijedeći tako trag europskih institucija, europskih zemalja, i centralnih europskih institucija u kojima se i političke organizacije uključuju u borbu protiv epidemije 21. stoljeća. Ta epidemija je na žalost šećerna bolest, pa ću ja obrazložiti sa nekoliko rečenica zbog čega smo ušli u takvu odluku, i kako je prošla naša tematska sjednica o ovom problemu. Šećerna bolest je jedan od najvećih problema današnjeg javnoga zdravstva, jedan na žalost od najčešćih uzroka i pobola i smrtnosti u svim zemljama svijeta. Mi smo sjednicu, a i ovu rezoluciju posvetili tipu 2 šećerne bolesti, to je taj tip koji je najčešći 95% oboljelih ima taj tip bolesti, to je šećerna bolest odrasle dobi, koja se događa zbog povećane rezistencije na inzulin ili zbog nedostatka inzulina, dakle inzulina koji je odgovoran za mobilizaciju i prolaz šećera u stanicu, a šećer je kao znate glavni energent za metaboličke procese. Dakle danas u svijetu od tipa 2 šećerne bolesti boluje više od 150 milijuna ljudi, i zbog toga se to naziva epidemijom 21. stoljeća. Smatra se da će za 25 godina u svijetu bolovati 380 milijuna ljudi od tipa 2 šećerne bolesti, i svjetska zdravstvena organizacija i sve društvene institucije zbog toga dižu ovaj problem na razinu svjetskoga alarma, 380 milijuna ljudi će imati šećernu bolest, a još toliko će zbog svojih predispozicija biti u situaciji da razvije tu šećernu bolest. Ono što jest najgore, to je da tipu 2 šećerne bolesti pogoduje moderni način života, dakle faktori rizika su upravo ono što mi činimo a ne bi smjeli, prekomjerna prehrana, sjedenje, nakon toga pušenje i sve one grijehove koje uporno upražnjavamo cijeli svoj život. Smatra se dakle da će gotovo 10% svjetskog stanovništva bolovati od tipa 2 šećerne bolesti. Zašto se toliko bojimo te šećerne bolesti i šta to znači za čovjeka koji je obolio? Šećerna bolest ima na žalost čitav niz vrlo ozbiljnih, po život ozbiljnih komplikacija. Najčešća komplikacija šećerne bolesti je zatvaranje krvnih žila, dakle šećerna bolest pospješuje zadebljanje žilne stjenke i zatvaranje krvnih žila, posljedica čega je srčani i moždani infarkt. Dakle ako se radi o začepljenju … [[Govornik se ne razumije.]] arterije, to je infarkt srca, odumiranje dijela srca. Ako se radi o začepljenju moždane arterije, to je odumiranje dijela mozga. U bolesnika koji boluje od šećerne bolesti, bolest srca je 8 puta češća nego kod ostalih, a moždani udar je 6 puta češći nego, dakle 6 puta, odnosno 8 puta. To vam govori zbog čega dijabetičari umiru znatno ranije, najčešće na žalost u radno aktivnoj dobi. Kako stojimo u Republici Hrvatskoj? U Republici Hrvatskoj danas imamo oko 300 tisuća osoba koje boluju od tipa 2 ove bolesti, međutim broj novo oboljelih je sve veći i veći, i to je bio alarm i povod da predložimo ovakvu rezoluciju, i da mobiliziramo cjelokupnu hrvatsku javnost u suzbijanju ove bolesti, jer bolest se može suzbiti, može rano otkriti, može se liječiti, ali naravno suzbijanje i rano otkrivanje je puno učinkovitije, puno jeftinije, i puno važnije negoli samo liječenje. Ono što u Hrvatskoj zabrinjava, to je da se u 5 godina broj povećao za 50%, dakle udvostručio se broj bolesnika u 5 godina. Mi smo u Hrvatskoj, govorim mi liječnici, napravili čitav niz akcija da to usporimo, da to spriječimo, da to suzbijemo, tako smo donijeli nacionalni program borbe protiv šećerne bolesti, ali mi liječnici, zdravstveni djelatnici sami ne možemo stati na kraj te bolesti, jer ona je društveni problem, a ne samo medicinski. U nacionalnom programu mi smo organizirali rano otkrivanje šećerne bolesti, što je temelj suzbijanja povećanja broja šećerne bolesti, posebice rano otkrivanje u trudnoći, prevenciju razvoja kroničnih komplikacija kod onih koji su već oboljeli od šećerne bolesti. Ja ću spomenuti još par komplikacija osim ovih najtežih koje sam spomenuo, jedna od najtežih je nefropatija ili zatajenje rada bubrega kod šećernog bolesnika, retinopatija čija posljedica je sljepoća itd., itd. Među najvažnije odrednice nacionalnog programa ide edukacija, edukacija od najranije dobi je ta koja može prevenirati dijabetes i koja može navesti veći broj naših stanovnika da žive životom koji neće završiti sa tipom 2 šećerne bolesti. Moram spomenuti i način edukacije, način registracije, otkrivanja i liječenja bolesnika koji se po hrvatskom modelu pročuo po čitavom svijetu, i upravo taj croatian model, hrvatski model pristupa šećerne bolesti je svjetska zdravstvena organizacija još prije tamo 20-ak i više godina uzela kao ogledni model suzbijanja šećerne bolesti. Dakle da ne duljim, mi smo u medicinskim krugovima učinili praktično sve što smo sami mogli, ali posljedica je dvostruko veći broj bolesnika od tipa 2 dijabetesa u 5 godina. Dakle moramo pozvati u pomoć širu zajednicu. To su učinile i druge institucije, pa ću ja spomenuti samo nekoliko europskih dokumenata, to je europska strategija prevencije i kontrole kroničnih nezaraznih bolesti, u tu skupinu spadaju i ove o kojima govorimo, zatim … [[Govornik se ne razumije.]] dakle iz 2006. godine kada je europska deklaracija o dijabetesu donesena, deklaracija Europskog Parlamenta iz 2006. godine o dijabetesu, zatim zaključci … [[Govornik se ne razumije.]] dakle to su zaključci koji govore o promociji o zdravim životnim stilovima u prevenciji tipa 2 dijabetesa. I na kraju UN 2006. godine su donijeli Rezoluciju 61/225. koja upravo govori o tome da se šira društvena zajednica mora uključiti u rješavanje ovog problema jer inače ga nećemo moći iskorijeniti. S tim ciljem mi smo organizirali tematsku sjednicu na kojoj je sudjelovalo 80-ak stručnjaka, sudjelovalo je sa svojim predavanjima 9 glavnih predavača, 25 kopredavača i imali smo predstavnike 6 udruga za borbu protiv dijabetesa, dakle udruga dijabetičkih bolesnika koje su dale nevjerojatno velik doprinos rješavanju ove problematike. Nakon 2-satne rasprave usvojili smo tekst rezolucije koja je pred vama. U njemu, imate tekst pred sobom pa ga neću čitati, ali ću istaknuti samo par važnih i sadržajnih točaka. Dakle, mi se obraćamo kome? Obraćamo se najširoj političkoj i društvenoj zajednici, Vladi, Ministarstvu zdravstva, Ministarstvu obrazovanja, što je posebno važno radi edukacije najmlađih o dijabetesu, Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje, Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo, svim zdravstvenim institucijama, ali i svim gospodarskim subjektima, medijima, svim udrugama bolesnika i najširoj društvenoj zajednici. I od njih molimo što? Da poduzmu sve što je u njihovoj mogućnosti u vezi sa sprečavanjem, ranim otkrivanjem, liječenjem i rehabilitacijom dijabetičkih bolesnika. Da pružaju, organiziraju i financiraju sve aktivnosti, a njih ima doista puno, čiji je cilj smanjivanje broja oboljelih i broja umrlih od šećerne bolesti tipa 2. Da promiču zdrave načine života, osobito kvalitetnu prehranu, tjelesnu aktivnost, kontrolu tjelesne težine, nepušenje, izbjegavanje prekomjerne konzumacije alkohola, kontrolu povišenog tlaka, masnoća. Dakle, u javnim akcijama da dobijemo takve podrške jer to je ono što ima obrazovnu, a prema tome i odgojnu funkciju. Posebno se obraćamo sredstvima javnog informiranja i molimo ih da prenose informacije o šećernoj bolesti i kroničnim nezaraznim bolestima, posebice medijima koji su javni i koji bi trebali tu ulogu preuzeti potpuno besplatno. I konačno obraćamo se najširoj javnoj zajednici da promiče svijest o potrebi redovitih preventivnih zdravstvenih pregleda, prije svega utvrđivanje razine šećera u krvi jednom godišnje za što širi krug stanovnika. I ne manje važno, da nam pomognu da organiziramo jednaku dostupnost svih postupaka prevencije, liječenja i rehabilitacije bez obzira na socijalni status bilo kojeg stanovnika. Svatko ima jednako pravo na prevenciju i na liječenje od šećerne bolesti. Evo s tim naglaskom u našoj rezoluciji ja vas molim da i vi u svojim raspravama, a naročito u svom glasovanju podržite ovu rezoluciju i da se na taj način Hrvatska uključi u one zemlje koje su mobilizirale cjelokupnu društvenu javnost za borbu protiv ove teške i opake bolesti. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub HDZ-a od samog početka je snažno podupirao tematsku sjednicu koju je organizirao Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb i na kojoj se okupila kao što smo čuli najeminentnija imena iz područja dijabetologije, naravno predstavnici Udruge oboljelih od šećerne bolesti, Udruge pacijenata, predstavnici Ministarstva zdravstva, Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i evo koja je iznjedrila ovu rezoluciju koju vjerujem da ćemo usvojiti svi zajedno. No, prije početka dozvolite nekoliko riječi isto tako o šećernoj bolesti. Ne zato što mi ne znamo, možda dobro je ponavljati, a drugo dobro je isto spomenuti da nekako u posljednje vrijeme se ne vidi više onih emisija, prihvatljivih ja bi tako rekao, prihvatljivih na televiziji, i pristupačnih široj javnosti koje bi na neki način, koje su bile, ja barem nisam primijetio. Ako netko je neka me demantira. Pa ja bih, rekao bih šećerna bolest dakle je kronična i neizlječiva bolest i najčešća je metabolička bolest. No, sama šećerna bolest ne uključuje bolest kao jedan entitet nego više bolesnih stanja koje dijele zajedničke karakteristike, a od njih je najznačajnija, najčešća povišena razina glukoze u krvi. A ona nastaje dakle zbog apsolutnog ili relativnog manjka inzulina. Dakle, rezistencije na inzulin, povećanog stvaranja glukoze ili djelovanja hormona suprotnih od inzulina. Naravno da su isto tako značajna oštećenja koja dolaze uslijed šećerne bolesti. Dakle, oštećenja vitalnih organa, to znamo svi, uvijek mnogi reagiraju na bubrege, naravno mrežnicu isto tako, ali tu su i krvne žile i periferni živci. Sve su to stvari, i čuli smo da naravno šećerna bolest najčešće dolazi do kronične renalne insuficijencije i sljepoće. Statistika, kao što smo čuli od predsjednika odbora, je poražavajuća. Ako u našoj zemlji boluje 316 tisuća, ima ih oboljelih od šećerne bolesti, onda to uistinu dovoljno govori samo za sebe. I u svijetu je situacija takva kakva je, 150 milijuna, projekcije su dakle da 380 milijuna u sljedećih 20 godina, a zabrinjavajuće naravno kod nas je isto tako da je posljednjih 5 godina broj oboljelih povećan za 50%. To je uistinu uznemiravajuće, ali s tim je još jedan problem veći da broj oboljelih tipa 2 za tip 2 šećerne bolesti 40% ne zna da ima, a nosi barem jednu komplikaciju. Dakle, zasigurno to govori da je potrebito nešto učiniti, a da ne govorimo dakle o smrtnosti. Iako je i smrtnost i u tom smislu je i osnovan, mora se spomenuti jer mislim ulažu veliki trud, radi praćenja veličine samog problema šećerne bolesti, osnovan je Nacionalni registar CroDiabNET, a i zakonska je obveza prijavljivanje sa svih razina zdravstvene zaštite, dakle u taj registar. Koji naravno evo ovaj pokazuje te rezultate o kojima sada svjedočimo. Udio šećerne bolesti u smrtnosti, dakle on je prvi u 10%, ali držimo da se tu podcjenjuje, da se podcjenjuje taj udio zbog toga, zbog ovih komplikacija baš i zbog ovog spomenutog momenta, dakle da uzrokuje 8 puta češće bolest srca ili 6 puta cerebrovaskularne bolesti. Dakle, tu je dobro standardizirana stopa smrtnosti koja se prati u Europi. U tom smislu kaže da su slične vrijednosti zabilježene u susjednoj Sloveniji, Danskoj, Njemačkoj, Italiji, a više vrijednosti npr. ima Austrija, Portugal, Mađarska i Malta. Dakle, posljednjih godina nakon porasta za vrijeme ponovno se snizuje, a u ukupnom broju hospitalizacija dijagnoza šećerne bolesti u Hrvatskoj 2006. na primjer, sudjelovalo je sa 1,4%, u općoj medicini 1,8%, sve su to podaci koje spominjemo, koji nisu dobri. I u tim okolnostima i s obzirom na javni značaj šećerne bolesti u Hrvatskoj je donesen 2007. godine nacionalni program zdravstvene zaštite osoba sa šećernom bolesti, sa ciljem ranog otkrivanja bolesti u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Smanjenje komplikacija za 20%, 5 godina nakon provođenja programa približavanjem ishoda trudnoće u žena sa šećernom bolesti, u onima u zdravih žena. Programom koji ima poseban naglasak na prevenciji predviđeno je rano otkrivanje šećerne bolesti kako osoba starijih od 50 godina u okviru preventivnih pregleda tako i u svih trudnica barem jednom tijekom trudnoće. A onih s povećanim rizikom dakle pozitivna anamneza komplikacije u prethodnim trudnoćama odmah nakon utvrđivanja trudnoće. Također je predviđena edukacija oboljelih s ciljem prevencije razvoja kroničnih komplikacija šećerne bolesti. Planira se edukacija već od dječje dobi u smislu izbjegavanja rizika za nastavak šećerne bolesti. Cjelokupna organizacija temelji se na Hrvatskom modelu trodimenzionalne mreže, funkcionalnih povezanih organizacija, a aktivnosti obuhvaćaju evaluaciju programa pomoću registra za dijabetes kojega sam spomenuo. Dakle u tim okolnostima dolazi i ova rezolucija o šećernoj bolesti koja u samom svojem uvodu sve jasno kaže. Predlaže, da ponovim predlaže svim nadležnim institucijama Vlade Republike Hrvatske, Ministarstvu, socijalne skrbi, Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa, Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje, Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo svim zdravstvenim institucijama gospodarskim subjektima, medijima, uslugama za šećernu bolest da poduzmu sve odgovarajuće korake iz djelokruga svoje odgovornosti u svezu sa sprečavanjem ranim otkrivanjem i liječenjem uključujući rehabilitaciju u svrhu smanjenja broja oboljelih. Druge dakle pruže potporu organiziranja ali i promiču zdrave načine života. Svakih od ovih 14 točaka koja je navedena u Rezoluciji bi se mogla na poseban način razmotriti ali ja bih se posebno osvrnuo na onu 4. gdje kaže i što je bilo spomenuto na tematskoj sjednici vrlo jasno da se potiču sredstva javnog informiranja u prenošenju informacija o šećernoj bolesti i kroničnih nezaraznih bolesti te načinima izbjegavanja rizika ranog otkrivanja i liječenja ovih bolesti. Bilo je vrlo slikovito prikazano od strane jednog od najeminentnijih imena profesora Metelka kako je nedopustivo da u 11 sati navečer se radi reklama određena gdje se pokazuju određeni slatkiši kao oni majburgeri, hamburger itd. To je jedna primjer koji je nedopustiv. Nadalje bih spomenuo točku 11. koja kaže i u tom dijelu se oglasio predsjednik udruge pacijenata gospodin Drlje, dakle omogućuje se svakom bolesniku jednaku dostupnost obvezujućih postupaka liječenja, jednaku skrb, pomoć bez obzira na ekonomsku situaciju ili socijalnu status. Naime, bilo je govora o pomagalima koja oboljelih od šećernih bolesti koriste i u tom smislu mogućnosti su tih pomagala znatne i dakle zasigurno će još na daljnji način unaprijediti to područje da će moći svi jednako imati u tom smislu. I na kraju mogu reći da usvajanjem ove Rezolucije o šećernoj bolesti se Republika hrvatska priključuje aktivnostima i preporukama Svjetske zdravstvene organizacije i Europske unije u kojoj se poduzimaju u borbi protiv šećerne bolesti. Dobro je spomenuti da je Europski parlament 2006. donio Deklaraciju o šećernoj bolesti. Dakle, u provođenjima aktivnosti i mjera sadržane u Rezoluciji smanjit će se rizici nastanka bolesti i potaknuti će se rano otkrivanje, liječenje i rehabilitacija što će se pozitivno odraziti na zdravlje populacije i ujedno smanjiti broj oboljelih i umrlih od šećerne bolesti i radi istih razloga će Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati istu Rezoluciju. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a gospođa zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, pa na početku mogu reći da svatko tko se iole razumije u šećernu bolest a to nisu samo zdravstveni radnici nego u biti svi mi jer svatko od nas ima nekoga od obitelji ili u bliskom krugu prijatelja tko ima ovu tešku bolest, može potpisati svaku riječ ove Rezolucije. Od 14 točaka 13 počinje riječju omogućiti, osigurati, poduzeti, promicati, poticati. Dakle jasno je da se ovakvim dokumentom nastoji unaprijediti djelovanje oko problema, javno-zdravstvenog problema zvanog šećerna bolest a isto tako naglasiti koji su problemi. Neke brojke samo danas i čuli, one nisu slučajne, 190 milijuna oboljelih u svijetu, Svjetska zdravstvena organizacija pretpostavlja ili planira da će ih biti oo 330 milijuna do 2025. 200 tisuća oboljelih, na svakog novootkrivenog jedan koji ne zna da ima tu bolest. Dakle, brojke neumoljivo govore da se radi o bolesti modernog doba, o bolesti koja dolazi zbog današnjeg načina života. Pogreška prehrana puna ugljikohidrata, ajde laički rečeno šećera, nedostatak tjelesne aktivnosti, pretilost, i starost čovječanstva, četiri glavna razloga, od toga ova prva tri su negativni, starost je nešto što bi trebalo biti lijepo i što je pozitivna tekovina napretka civilizacije, ali odgovornost svakog društva je u tome da starost učini što ljepšom i kvalitetnijom. Što se tiče tjelesne aktivnosti republika Hrvatska drži vrlo loš prosjek većine zemalja svega 10% populacije je tjelesno aktivno. PO razini pretilosti smo na neslavnom 5. mjestu u Europi, što govori da u svakom slučaju su hitne mjere potrebne kako bi se, a to prvenstveno mislim na javno-zdravstvene akcije kako bi se utjecalo da kvaliteta života bude što veća ali i kvaliteta društva. Ignoriranjem, neznanjem i nebrigom broj oboljelih raste kao i broj komplikacija onih koji su oboljeli. Zdravstveni radnici, udruge bave se ovom problematikom no stručni članci nisu za širu javnost. MI zdravstveni radnici možemo pisati puno stručnih članaka i čitati ih među sobom no ja bih naglasila što je profesor Hebrang u ime Odbora govorio, važnost medija. Naime, znate da jedne novine ili jedan prilog na televiziji će vidjeti više ljudi nego što će jedan zdravstveni radnik će više obuhvatiti ljudi nego što će jedan zdravstveni radnik obuhvatiti u čitavom svom radnom vijeku. Upravo zbog toga mislim da može biti vrlo velika uloga medija u onom pozitivnom smislu da se promiče zdrav način života da se ukazuje na ovaj problem, naravno ne na način da se zastrašuje ljude kako izgleda čovjek sa komplikacijama s dijabetesom nego pozitivnim podacima recimo tipa da se Diabetes Melitus smanjuje u 20 do 70% slučajeva kod tjelesno aktivnih ljudi ali isto tako i druge su dobrobiti tjelesne aktivnosti u smislu smanjenja pretilosti, smanjenja kardiovaskularnih bolesti, smanjenja karcinoma. Dakle, ti svi podaci mogu se prikazati kao pozitivni da se do 30, 40% smanjuje učestalost ovih oboljenja ako su ljudi manje pretili i ako su tjelesno aktivni. I u tom smislu pozivam evo i ja u ime kluba SDP-a medije da se da tako kažem pitkim člancima, lako čitljivim ili prilozima na TV, novinama uključe kako bi se broj oboljelih i broj komplikacija znatnije smanjio. Kao što sam rekla na početku svaku riječ rezolucije možemo potpisati ali na karaju se ipak svede na to što se uradilo a ne što se napisalo. A ja ću reći neke podatke što se radilo, zato što dosadašnja praksa nažalost u nekim slučajevima ne ulijeva povjerenje. Npr. prošle godine u rebalansu proračuna sredstva za prevenciju pretilosti smanjena su za pola. Dakle, to govori o stvarnoj želji da se hrvatska javnost odnosno hrvatska Vlada prvenstveno uključi da bi poboljšala ove pokazatelj o kojima sam govorila i ja i moji prethodnici. Također Bolnica "Vuk Vrhovec" kao stožerna ustanova za šećernu bolest čiji je model kopiran u svijetu, to smo također čuli uvodno u ime odbora, spojena je s Kliničkom bolnicom "Merkur". Tim činom sustav je narušen, kvaliteta zbrinjavanja bolesnika sa šećernom bolesti je znatno smanjena, čekanja su produžena, smanjen je broj liječnika iz diabetološke službe. Dakle, nešto što smo imali izvrsno, ono što je prepoznato u svijetu u reformi zdravstva tzv. reformi zdravstva se nažalost pokvarilo kako bi se uštedjela koja kuna. To što je ušteđeno i koliko je ušteđeno također je vrlo diskutabilno, ali da čak i da je neka manja ušteda mislim da nam profit ne bi smio biti ispred interesa bolesnog čovjeka. Dakle, mi u SDP-u smatramo da se tako ne radi, dakle jedno pisati, a drugo raditi. I u smislu ovoga što sam rekla da su samo djela bitna, ja pozivam ministra iako ovdje trenutno nema nikoga iz ministarstva, ali preispita odluku o spajanju Bolnica "Vuk Vrhovec" i "Merkur", a ukoliko znajući prema dosadašnjoj praksi se ništa po tom pitanju ne dogodi, SDP će kada dođe na vlast vratiti ono što je u svijetu se diabetologije pokazalo odlično. Dakle, razdvojit ćemo te dvije bolnice jer nam je život i zdravlje pojedinca na prvom mjestu. Dakle, bojim se da je ova rezolucija jedan od primjera koji će ostati više na deklarativnoj razini, a u praksi će se raditi suprotno, ali u svakom slučaju mogu ovdje izraziti nadu da će se ipak neke stvari unaprijediti i da neće sve ostati mrtvo slovo na papiru. I obzirom da se radi o jednom pozitivnom iskoraku, klub SDP će podržati ovu rezoluciju. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospođa zastupnica DAnica Hursa. Izvolite. Izvolite, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Borzan je netočno navela da je kvaliteta zbrinjavanja smanjena i da je profit ispred interesa bolesnog čovjeka. To je netočno. Pa mislim da je glavni momenat održavanje stabilnog zdravstvenog sustava. Lako se razmetati draga kolegice, e mi ćemo učiniti ovo ili ono, ali da se nije krenulo u reformu zdravstvenog sustava on bi se urušio. To odgovorno tvrdim. A vi što ćete vi napraviti, ja mislim da nećete imati priliku to napraviti što namjeravate. Hvala lijepo.
Kolegice, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predlagatelju rezolucije, kolegice i kolege. Na samom početku reći ću da će klub HNS-a i HSU-a umirovljenika podržati prijedlog Rezolucije o šećernoj bolesti jer ocjenjujemo da će imati pozitivne učinke prije svega naravno po zdravlje ljudi, a onda i u konačnici nekakve i ekonomske efekte ćemo poručiti. Bilo je puno riječi ovdje o šećernoj bolesti, pa dopustite i da ja na vrlo jednostavan način upravo zbog samog educiranja i educiranja kažem nekoliko riječi o samoj šećernoj bolesti. Hrana se s probavom razgrađuje do šećera koji se zove glukoza. Glukoza krvlju putuje u stanice i u njima se iz glukoze proizvodi energija za tijelo. Za ulazak glukoze u stanice neophodan je inzulin, hormon koji luči žlijezda gušterača. Ako se ne proizvodi dovoljno inzulina ili inzulin koji gušterača luči ne može djelovati, glukoza ne ulazi u stanice i raste njezina razina u krvi. Taj poremećaj nazivamo šećerna bolest ili dijabetes. Neka oproste svi liječnici možda je to njima suvišno, ali ima jako puno ljudi koji ne znaju ovu osnovnu stvar o šećernoj bolesti. Praksa poznaje više tipova bolesti. Šećerna bolest Tipa 2, Tipa 1, šećerna bolest u trudnoći i ostali tipovi šećerne bolesti. Nekoliko riječi o šećernoj bolesti tipa 2. u početku se šećerna bolest Tipa 2 obično uspješno liječi dijetom, povećanjem tjelesne aktivnosti te po potrebi tabletama. Mi u klubu HNS-a, HSU-a u ovom dijelu imamo jednu primjedbu odnosno pitanje i pitamo, a vezano je uz ovaj tip bolesti, a pitanje glasi. Zašto ljudi koji su sa bolešću na samom početku nemaju pravo putem recepata pribaviti za kvalitetnu kontrolu razine šećera u krvi, nego to moraju isfinancirati iz vlastitog džepa? Mi mislimo da je u tim stadijima bolesti itekako važno kvalitetno kontrolirati problem, prvo zbog zdravlja samih ljudi, koji će na taj način problem ublažiti, riješiti, smanjiti ili što dulje držati na nivou do prelaska u višu razinu. Ovaj pristup će u konačnici i manje koštati zajednicu, jer ćemo imati sigurno manji broj ljudi čija bolest će eskalirati ili stići u fazu uzimanja inzulina. Šećerna bolest tipa 2 već je rečeno najčešći je oblik šećerne bolesti i predmetom je ove rezolucije. Javlja se većinom u starijoj dobi. Ponekad ga neispravno nazivaju i starački dijabetes, ali povećana učestalost debljine, pretilosti pomiče dobnu granicu na sve ranije pa je moguća i sve češća njegova pojava u mladih. Povećani rizik za razvoj šećerne bolesti tipa 2 imaju u prvom redu, kao što smo već rekli, osobe koje imaju prekomjernu tjelesnu težinu. Rizik je posebno velik ako je debljina posebno izražena u području struka, ako je povišen krvni tlak i povećane masnoće u krvi. Naslijeđe je također važan čimbenik u povećanju rizika za šećernu bolest tipa 2. Ako je u obitelji netko od predaka ili srodnika imao šećernu bolest učestalost njene pojave je značajno veća. U šećernoj bolesti tipa 2 sposobnost lučenja inzulina većinom je održana barem u početku, međutim organizam je otporan na njegovo djelovanje i inzulin ne uspijeva izvršiti svoju ulogu. Taj poremećaj temeljni je uzrok šećerne bolesti tipa 2 i nazivamo ga inzulinska rezistencija. U početku se šećerna bolest tipa 2 obično uspješno liječi dijetom, povećanjem tjelesne aktivnosti te po potrebi tabletama. Tijekom godina i lučenje inzulina u gušterači može postati nedostatno pa je potrebno liječenje inzulinom. Nije na odmet možda nekoliko rečenica reći o šećernoj bolesti tipa 1. Javlja se najčešće u mlađih osoba, iako može početi u bilo kojoj dobi. U ovom tipu šećerne bolesti inzulina nema jer ga gušterača ne proizvodi. To se događa zbog upalne reakcije tijela protiv vlastitih stanica gušterače. Uzrok razvoja šećerne bolesti tipa 1 je još nepoznat, ali vjerojatno se radi o kombinaciji nasljedne sklonosti i okolišnih čimbenika poput virusa koji su okidač za početak bolesti. Tip 1 šećerne bolesti ne može se spriječiti. Manje od 10% osoba sa šećernom bolešću spadaju u taj tip 1. U tipu 1 šećerne bolesti važno je znati da je primjena nadoknade inzulina jedini lijek. Nekad tijekom prve godine bolesti postoji razdoblje djelomičnog oporavka u kojem se smanjuje ili čak u potpunosti povlači potreba za inzulinom. Nazivamo ga simbolično i medeni mjesec jer je uvijek prolazno. Liječnik će prilagoditi liječenje tijekom tog vremena, ali to ne smije potaknuti zabludu da se radi o obliku šećerne bolesti u kojem ne treba inzulinsko liječenje. Mi u klubu HNS-a, HSU-a stojimo na stajalištu da je kod ove bolesti koja uzima sve više maha, evo podaci su se rekli, brojke su se izgovorile, znači 50%-tno povećanje ove bolesti je više nego alarm. Dakle, zbog toga što uzima sve više maha od izuzetne važnosti je edukacija cjelokupnog stanovništva i o tome je danas ovdje bilo riječi. Mi kao i svi vi držite da treba krenuti od djece pa do odraslih. U tom smislu izuzetno je važna uloga obrazovnog sustava, od edukacije pa do načina prehrane za naše najmanje i naravno medija koji mogu jasno uz struku biti najučinkovitija preventiva. Vjerujemo da će u tom smislu djelovati i prijedlog ove rezolucije, uz napomenu da se i u proračunskim stavkama ovoj situaciji svakako mora dati podrška u smislu da se stavke ne umanjuju nego štoviše, treba naći izvor financiranja i treba poduprijeti svako nastojanje da se ova bolest zaustavi ili još bolje, smanji. Hvala vam lijepa.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolegica Hursa je netočno navela da oboljeli od šećerne bolesti nemaju pravo na teret HZZO-a napraviti sve potrebno za kvalitetan nadzor, liječenje i kontrolu šećerne bolesti. To je netočno kolegice. Upravo je predstavnik udruga pacijenata gospodin Drlje na ovoj tematskoj sjednici se pohvalno izjasnio kako su mogućnosti iznimno velike. A ja osobno svjedočim godinama, dakle danas su mogućnosti od dijagnostičkih trakica, lanceta, svih ostalih aparatića, pomagala apsolutno … [[Ne razumije se.]] do svih mogućih terapijskih. Ja se priključujem vama u ovom razmišljanju dakle da je potrebno udvostručiti napore u smislu edukacije i što sama rezolucija govori u svom dijelu, ali ovaj dio u nikojem slučaju ne stoji jer ovaj moment u svakom slučaju funkcionira. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne razumije.]]
Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika HDSSB-a prihvatit će Prijedlog rezolucije o šećernoj bolesti, jasno iz svih onih razloga koji su narečeni u raspravama prije mene. Točno je da u proračunskim stavkama treba pronaći udio sredstava ili sredstva kojim bi se sasvim sigurno poboljšala prije svega prevencija šećerne bolesti tipa 2 ili tzv. stečenog ili staračkog dijabetesa koji se javlja dakle nakon ove juvenilne faze ili juvenilnog dijabetesa, to je tip 1, dakle mladalački dijabetes, za razliku i od onoga koji se javlja i kojemu je okidač ili triger trudnoća. Dakle danas govorimo isključivo o dijabetesu tipa 2, stečenom dijabetesu u Republici Hrvatskoj. Prema statistici 316000 građana Republike Hrvatske boluje od dijabetesa. To je točno 7,4%, a računa se da u razvijenim zemljama zapada je to negdje oko 10%. S obzirom da postoje, neću reći latentni tipovi nego oni koji i ne znaju da imaju dijabetes da kažem narodnim rječnikom i da je s obzirom na ovih 10% i ovu razliku očito je negdje još uvijek oko 100 tisuća onih kojima će tek prve komplikacije šećerne bolesti pokazati i ukazati da imaju šećernu bolest, nažalost. Slučaj uz sve ove razloge zbog kojih nastaje šećerna bolest, a to je kako je gospodin kolega Hebrang naveo, dakle tjelesna neaktivnost, prekomjerna tjelesna težina, pušenje, konzumacija alkoholnih pića, poglavito žestokih alkoholnih pića, povišeni tlak i masnoće u krvi. Ima i drugih razloga o kojima danas ovdje nije nitko zborio a to je stres. Slučaj jedan čovjek, liječnik, moj kolega pedijatar koji nije prepoznao meningitis kod djevojčice bratove kćeri i koji je nakon komplikacija koje je taj meningitis proizveo zadobio šećernu bolest. Slučaj dva čovjek pritvoren, ne pritvoren nego zatvoren. Kasnije se utvrdilo sudskim postupkom da je nevin. U zatvoru je dobio šećernu bolest. 300000 nezaposlenih u Republici Hrvatskoj, 80000 onih koji rade a ne primaju plaću, masa obespravljenih i nemoćnih ponekad pred neovisnim pravosuđem koje donosi presude kakve donosi također doprinosi stresnim situacijama u našem društvu, u našoj državi. I vjerujte mi da iz takvih situacija se također rađa dijabetes tipa dva. Kako objasniti da je od 2004. do 2009. broj osoba sa šećernom bolesti porastao za 50%, a broj stanovnika isti ili manji? Kako objasniti tu činjenicu? Možda povećanim naporima za otkrivanje šećerne bolesti? Ali vjerujte mi da sasvim sigurno u tome osim ove činjenice ima i dobar udio ove stresne situacije u kojemu živi naše građanstvo, naš narod i iz dana u dan doživljava to što doživljava da bi se sasvim sigurno zbog stresnih situacija, a možda metabolički ili kako god hoćete znanstveno to teško utvrditi ali se pojavljuje u povećanom broju broj ljudi oboljelih od šećerne bolesti tipa dva. E sad kad govorimo o prevenciji, je li prevencija samo smanjenje tjelesne težine. Dakle, smanjenje unošenja u tijelo ugljikohidrata, pa onda smanjenje uzimanja alkohola, nepušenje, tjelesna aktivnost. Dakle, po principu život je kretanje, a kretanje je život. Ili pak možemo i na drugi način doprinijeti upravo utičući kao Sabor Republike Hrvatske, kao Vlada Republike Hrvatske na ispravak, popravak i poboljšanje životnih uvjeta naših ljudi, naših građana. A to proporcionalno pojavi incidencije šećerne bolesti upravo ide obrnutim putem. Nemamo poboljšanje nego pogoršanje životnih uvjeta. I onda se čudimo što je od 2004. godine, zanimljivo 2004. godine dolazak ove Vlade na vlast broj oboljelih od dijabetesa povećan za 50%. Ne bih htio politizirati da me ne bi netko krivo shvatio i da optužim ovu Vladu za ovo. Međutim, koincidencija se nameće sama po sebi, analogija se nameće sama po sebi. E a sad o samom dijabetesu i onome što donosi dijabetes tipa dva i njegove komplikacije i o onome što gospodin Milinković, nema ga na žalost ovdje kaže da je sve osigurano dijabetičarima, a mene je neki dan sreo u bolničkom krugu u Slavonskom Brodu pacijent neću mu govoriti ime i koji me molio 20, 30 kn da mu dam jer je on tražio i županiju i Grad Brod i općinu iz koje živi neposredno blizu Broda da mu dodijeli sredstva kako bi kupio inzulin. On je na opskrbnini. Ima 1000 kuna braniteljske opskrbnine, pa sad ja ne znam zašto on traži, je li on u pravu što traži ili on to traži iz hira ili što. Mlad je čovjek. Ima 39 godina, 40 godina. Srčani udar 8 puta veća incidencija, učestalost. Dakle, moždani udar 6 puta, oštećenje krvnih žila poglavito kapilara. Nitko ne spominje brojne amputacije koje mi kirurzi izvodimo zbog uznapredovale šećerne bolesti, dijabetičkog tzv. stopala. Zatim, sljepoća pa zatajenje ili smanjen rad bubrega da govorim narodnim rječnikom, a ne liječničkim. Liječenje ili kurativa je multidisciplinarna. Dakle, od neurološke, internističke, kirurške, okulističke i ortopedske djelatnosti koje imaju stalno posla sa ovih da kažem većinom od ovih 316000 oboljelih i evidentiranih dijabetičara. Dakle, komplikacije su vrlo ozbiljne i o njima su govorili ovdje kolege, pa ne bih ja ponavljao. Jasno da osim ovoga truda, zaista velikog truda kojeg ulažu liječnici iz ovih disciplina, a i ostali da ne navodim, da ne bih nekoga zaboravio ili povrijedio potrebna je zaista briga i pomoć šire društvene zajednice pa i nas ovdje koji ovdje raspravljamo o tome kako bismo dosegnuli standarde da ova bolest koja je nastala da kažem uglavnom kao ničijom krivicom, a nanosi ogromne štete. Ja govorim čak i o, ne samo o komplikacijama koje nastaju kod pacijenata, negoli i o ekonomskim štetama koje nastaju. A šta mislite kada čovjek amputira nogu on je invalid zauvijek, nije sposoban za privređivanje. Pa jedna, pa druga, pa sljepoća. 100 postotni invalid zbog sljepoće. Kada se izračunaju, dakle ono što država izdvaja u takvim slučajevima od liječenja, pa do posljedica koje pacijent ima zbog šećerne bolesti i komplikacija šećerne bolesti onda je puno manje uložiti u sve ono što ovdje u rezoluciji piše. Dakle, i u edukaciju i na upozoravanje i na medijski jedan pojačani pristup i šećernoj bolesti i komplikacijama šećerne bolesti. Tako da mislim da nije problem u budućem proračunu Republike Hrvatske upravo ta sredstva iznaći i osigurati. Zato je klub HDSSB-a upravo za ovaj prijedlog Rezolucije o šećernoj bolesti. Mislim da ćemo biti u tome zapravo jednoglasni, dakle svi klubovi i zastupnici u Saboru Republike Hrvatske. Hvala vam lijepo na pozornosti.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo čuli smo, ja ću ponoviti dijabetes je prijetnja svjetskom zdravstvu, zdravlju kao i zarazne bolesti poput AIDS-a, tuberkuloze itd. Čuli smo danas razno raznih podataka, statistika, a ja ću nadodati da je kao uzrok smrti na četvrtome mjestu u sve većem broju razvijenih zemalja. Procjenjuje se da imamo otprilike preko 300 tisuća osoba s tom bolešću, sa tendencijom povećanja, evo vidimo i zbog čega, zbog upravo zbog upravo zbog čimbenika koji su zapravo ne mogu reći etiološki faktori, ali faktori rizika. U 5 godina se broj povećao za 64 tisuće, tako da se procjenjuje da će se negdje za 20 godina svaki 10. stanovnik bolovati od dijabetesa. I naravno posljedice su strašne, tako da svako 8 sekundi netko umre od dijabetesa, odnosno od teških komplikacija koje su posljedica dijabetesa, to su od moždanog udara, dijabetičke neuropatije, bolesti koronarnih arterija perifernih krvnih žila, zatajenje bubrega, amputacija, sljepoće, itd. Naravno da podržavam ovu rezoluciju, odnosno mjere iz rezolucije koje bi trebale smanjiti s jedne strane rizik razvoja bolesti, zatim rano otkrivanje i liječenje bolesti, a isto tako preventivne mjere koje su jako bitne za sve nezarazne, a i zarazne bolesti. Dijagnoza šećerne bolesti tipa 2, koji je naravno … [[Govornica se ne razumije.]] dijabetes, u prosjeku se postavlja čak 8 godina od početka bolesti, a naravno a uspjeh u liječenju te bolesti ovisi o tome koliko ćemo rano postaviti dijagnozu, naravno kao i kontinuiranoj edukaciji pacijenata, upravo zbog toga ponavljam prevencija prevencijom. Pandemija dijabetesa je 2 uglavnom je uvjetovana najčešće je zapravo u uskoj vezi sa pandemijom pretilosti, jer smo rekli od početka da je pretilost jedan od najvažnijih čimbenika za nastanak dijabetesa. U diskusiji bi se zapravo najviše zadržala na prevenciji i dobrim primjerima koji se provode. Sve aktivnosti prevencije pretilosti, koji je jedan od rizika, odnosno čimbenika za razvoj dijabetesa trebali se koordinirati upravo iz jednoga centra, na taj način bi zapravo djelovanje bilo strukturiranije. Međutim isto tako je potreban intersektorski rad i suradnja, i to naročito kad govorimo o ovom problemu, to je suradnja i dva ministarstva, to je Ministarstvo zdravstva, odnosno Ministarstvo obrazovanja, ne samo na ovu temu, nego na sve teme koje se odnosi na preventivna djelovanja. Dakle mogu reći da se o takvom intersektorskoj suradnji, odnosno potrebi stalno govori, a onda najčešće sve padne na leđa jednog sektora. Npr. u županijama smo osnovali savjete za zdravlje, međutim nisam sigurna da li su se oni saživjeli, odnosno da li su u biti shvatili pravu ulogu koju bi trebali napraviti, čak i u ovoj intersektorskoj suradnji, jer zavodi za javno zdravstvo mogu provoditi mjere, i provode vjerovatno, ali je sad pitanje da li je obrazovanje u to sve uključeno, upravo zbog toga zastupam da bi trebalo što više raditi na toj intersektorskoj suradnji, jer u biti vrlo često na kraju nešto bude i neozbiljno, odnosno okrnjeno, a šteta bila je dobra ideja. Naravno da bi se moglo inače planirati nešto organizirati, odnosno da bi se napravila kontinuirane preventivne mjere, što je bit preventive, za akcijski plan, odnosno za akcijski plan konkretno sada prevenciju pretilosti trebaju naravno i materijalna sredstva. Prevencija inače kroničnih nezaraznih bolesti za sve bolesti je uglavnom jednaka, a to je promjene načina života. I kad pogledamo što može napraviti u prevenciji moramo educirati, educiramo npr. djecu, roditelje je teže promijeniti, međutim ako i u školama, i liječnici u školama rade vrlo često je upravo problem u roditeljima da se, da ne prihvaćaju baš ozbiljnost tog problema, i zato treba raditi i u tom smjeru, u biti educirati još više i roditelje, jer je vrlo teško provesti, ako jedna karika u lancu nedostaje. Dobro bi bilo osnovati, osnivati i savjetovalište za nutricionizam, sa nutricionistima obučenim, medicinskim sestrama, kineziolozima, itd., naravno ponovno ponavljam intersektorsko znači uz usku suradnju sa drugima. Kao što sam na početku rekla i tjelesna aktivnost je jedan od vrlo važnih čimbenika za nastanak, neaktivnost za nastanak dijabetesa, prema tome moram reći i na to naglasiti da tjelesni odgoj u nižim razredima mora imati određeni program, isto tako i u višim, a ne djeci što vrlo često imamo primjer da se lopta, da se igra između dvije vatre, i zato dalje, zato što se nema, nema se dvorana. I isto tako mogu reći i u srednjoj školi ne održava se vrlo često tjelesni odgoj, a na fakultetima, odnosno visokim učilištima je posebna priča. Imamo li mi svijest o tjelesnoj kulturi, odnosno potrebi za tjelovježbom. Ja moram ovdje spomenuti grad Dubrovnik gdje smo u dubrovačke škole uveli zapravo program odaberite šport koji radi na tome. Mišljenja sam isto tako da stalno trebamo raditi na podizanju svijesti o prehrani, istovremeno i kao lokalna zajednica i gospodarstvo i svi trebamo osigurati zapravo dostupnost zdravih namirnica. Nisam baš sigurna da se u onim aparatima koji su smješteni u školama, još uvijek mislim da se mogu naći proizvodi koji nisu, ne idu u tom smjeru, koji ne idu u prilog prevenciji pretilosti. Netko i o tome mora voditi računa. Ponovno se vraćam za one savjete za zdravlje koje bi trebali imati takvu zapravo ulogu. Još bih spomenula nekoliko dobrih primjera, a to su npr. školska medicina tijekom sistematskih pregleda, oni računaju indeks tjelesne mase pomoću onih tablica, odnosno parametara izdvajaju pretilu, pretilu djecu, roditeljima se daje letak o kretanju, prehrani, te ih se naručuje na mjesečne preglede. Međutim po mojim saznanjima ponovno su i tu roditelji nemarni, da se ne uvrijede, ali ne shvaćaju dovoljno jasno, ne shvaćaju problem koji može generirati iz te pretilosti. Zašto ne bi recimo uključivali i patronažne sestre, to je jedan od prijedloga o kojima sam razmišljala. Što se tiče suradnje, kad radimo javne zdravstvene aktivnosti, naravno da tu treba biti suradnja sa mnogima, pa i medijima koji naravno mogu promovirati zdrave stilove života. Konkretno mi kao lokalna zajednica u Dubrovniku plaćamo programe javnih potreba u zdravstvu, i to naročito podržavamo udrugu zdravi grad koji zapravo promovira zdrave stilove života. Isto tako promoviramo kroz obilježavanje npr. europskog tjedna kretanja, ili svjetskog dana srca itd., itd. Još bih na kraju rekla da evo upravo sada se radi jedan prijedlog programa, priprema se projekt Savjetovalište za prevenciju i smanjenje prekomjerne tjelesne težine za prijavu na IPA natječaj za prekograničnu suradnju Hrvatske i Crne Gore. I na kraju mogu reći iako troškovi liječenja iznose 10% hrvatskog zdravstvenog proračuna više od 60% liječenih nema zadovoljavajuću regulaciju dijabetesa. Upravo zbog toga sam danas govorila i o prevenciji naročito, odnosno dva glavna čimbenika, a to je prehrana, odnosno tjelesna aktivnost. I počnimo danas s motom – Troši kalorije umjesto benzina. Čestitke na inicijativi za ovu rezoluciju. Na nama je svima da je direktno ili na indirektan način provodimo. I nemojmo dozvoliti da bude mrtvo slovo na papiru. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Romana Jerković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Naravno da treba podržati rezoluciju jer je to izvrsna ideja Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Obrazloženje koje smo čuli je logično, jasno, vrlo temeljito i naravno da je dobro da se hrvatski Parlament pridružuje brojnim drugim svjetskim parlamentima koji su ovu rezoluciju donijeli. Bolest koja u Hrvatskoj dnevno odnosi više od 10 života zahtijeva svakako puno više angažmana na svim razinama i svaka Vlada dužna je provoditi učinkovite strategije, učinkovite politike za prevenciju i kontrolu šećerne bolesti. Znanstvenici su prije 10-ak godina imali određena predviđanja oko broja oboljelih, ali bolest je drastično nadmašila te procjene, ne samo u svijetu, dakle mislim i u svijetu, dakle i u Hrvatskoj i Hrvatska je danas zahvaćena, rekla bih eksplozijom dijabetesa, i dijabetes je globalno gledajući jedna od najskupljih bolesti na svijetu. Računa se da na troškove zbrinjavanja dijabetičara države troše i do 10% zdravstvenog proračuna. U Hrvatskoj taj iznos navodno premašuje 3 milijarde kuna. Ova rezolucija za mene je vrlo važan dokument, ali rekla bih i da je vrlo obvezujući dokument koji se čak i kada bismo mogli, a ne možemo, dakle nemamo što dodati. Rezolucija bi trebala pružiti jamstvo i dati važnost svim aktivnostima usmjerenim prema osvješćivanju u javnosti o ovoj bolesti i trebala bi potpisati, rekla bih sve mjerodavne, sve zainteresirane subjekte na poduzimanje aktivnosti koje se u najvećoj mjeri odnose na ono što predstavlja temelj i suštinu borbe sa šećernom bolešću, a to je prevencija. I zapravo ova rezolucija o tome i govori u više točaka. Stoga, kao što sam rekla samoj rezoluciji nema se što dodati, osim možda da smo je barem usvojili ranije. Da smo je barem donijeli prije reforme zdravstva. Zašto to kažem? Pa stoga što je reforma zdravstva u segmentu zdravstvene zaštite bolesnika oboljelih od dijabetesa melitusa napravila veliki korak unatrag. Hrvatska je u tom segmentu, kao što svi jako dobro znamo, imala jednu od najboljih zdravstvenih zaštita jer naši bolesnici imali su prava, dobro ta prava formalno i danas imaju, ali imali su prava i tretman kao malo tko na svijetu. Dakle, besplatna kompletna prevencija, dijagnostika, terapija, ali ono što je jako važno dodati imali su dostupnost. Dakle, u odnosu na ovo što danas imamo gotovo dostupnost bez čekanja jel'. Dakle, zapitajmo se što je ministarstvo učinilo sa Sveučilišnom klinikom "Vuk Vrhovec", meni se čini da je ovo prava prilika. Dakle, osim pohvala rezoluciji spomenuti i ovu problematiku koja je u velikoj mjeri učinila korak natrag, kao što sam rekla, u zaštiti ovih bolesnika. Sveučilišna klinika "Vuk Vrhovec" je bila jedina ustanova, sveobuhvatna rekla bih ustanova, za zdravstvenu zaštitu osoba sa šećernom bolešću na nacionalnoj i svjetskoj razini koja uključuje preventivne i terapijske oblike na temelju nacionalnih i međunarodnih spoznaja. Zahvaljujući reformi zdravstva koju smo imali više to nije. Dakle, Sveučilišna klinika "Vuk Vrhovec" bio je referentni centar Svjetske zdravstvene organizacije u renominaciji. Sada se rad referentnog centra oslabljuje čime se oslabljuje naravno i cjelokupna nacionalna mreža i zahvaljujući rekla bih katastrofalnim potezima "Vuk Vrhovec" teško može ponovno steći taj iznimno važan status. Jedina ustanova koja je funkcionirala na načelima … [[Govornica se ne razumije.]] zdravstvene skrbi, koji Svjetska zdravstvena organizacija preporuča kao jedini primjereni pristup šećernoj bolesti to je bio "Vuk Vrhovec". Zahvaljujući rekla bih reformi zdravstva to više nije. Dakle, "Vuk Vrhovec" kao hrvatski model zdravstvene zaštite bio je na neki način naš brend, bio je naš izvozni proizvod koji je implementiran u brojnim zemljama svijeta počevši od '81. godine na Malti pa nadalje. Dakle, "Vuk Vrhovec" je bio suradna ustanova Svjetske zdravstvene organizacije, posljednji put je 2008. godine imenovana za suradnu ustanovu što vrijedi do 2012. I kako sada stvari stoje, zahvaljujući upravo reformi zdravstva to više neće biti moguće. Liječnici i sestre u toj sveučilišnoj klinici su bili iznimno motivirani i educirani, aktivni u znanstvenom radu, citirani u brojnim znanstvenim časopisima, 26 magistara i doktora znanosti zahvaljujući reformi zdravstva što možemo očekivati? Dakle, po meni je neprihvatljivo da netko s potezom pera uništi napore generacija i praktički naš jedini izvozni brend u tom segmentu. Danas se vidi da su bili u pravu oni koji su govorili kako je previše nejasnoća i opasnosti u prijedlogu reorganizacije nekih bolnica. Dakle, u odnosu na Sveučilišnu kliniku "Vuk Vrhovec" da bi se s njom nastavilo onda kada su bile vođene vrlo žustre polemike oko toga da li to treba činiti ili ne. Razina usluge, tj. zdravstvene zaštite za šećerne bolesnike više nije drugačija i one koji govore drugačije naprosto ne govore istinu. Vrijeme čekanja za pacijente je puno dulje što naravno nije čudno ako uzmemo u obzir sve ono što se dogodilo u Sveučilišnoj klinici, obzirom na činjenicu da se dogodio rasap vrhunskog kadra i da više tamo ne radi onoliko liječnika koliko je nekada radilo. Dakle odnos prema Sveučilišnoj klinici Vuk Vrhovac je neobičan, vrlo neobičan, skoro bi čovjek pomislio da se radi o osobnom obračunu s nekim ili nečim, jer tu nema ničega racionalnog nema ničeg logičnog i dugoročno gledajući nema ničeg dobrog. Uništiti nacionalnu mrežu zaštite i skrbi tako velikog broja bolesnika koji iz dana u dan raste, koji društvo strahovito puno košta, a da u isto vrijeme se nisu razvili regionalni centri, da se nije ojačala prevencija i skrb u svim dijelovima Republike Hrvatske, može netko samo tko ne razumije ovaj sustav. Da ne kažem da je zalutao u zdravstvu. Dakle, zaključak Rezolucija je izvrsna, treba je podržati, ja osobno ću je podržati ali otvara ponovno neke probleme o kojima smo pričali pa smo ih malo stavili pod tepih ali mislim da ta priča ne smije biti gotova. I za neku sljedeću Vladu koja god to bila ja apeliram već sada da vrati stvari na početak, da vrati stvari ondje gdje su bile jer je to u interesu građana odnosno pacijenata oboljelih od šećerne bolesti. Hvala lijepo.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Biljana Borzan.
Kolegice Jerković, govorili ste o reformi. Reforma doslovno prevedeno znači preobražaj, ona ne govori je li to pozitivna promjena ili negativna. U ovom slučaju na žalost izgleda da se vidi da reforma nosi negativne posljedice po ljude koji su oboljeli ili koji će oboljeti od šećerne bolesti. Začeci tog preobražaja ustvari su se mogli vidjeti već 90-tih godina kada je HDZ preuzeo vlast i preuzeo tada omjer zaposlenih i umirovljenika je tada bila 2,5 puta je bila razlika više zaposlenih od umirovljenika, u međuvremenu danas imamo gotovo izjednačavanje zaposlenih i umirovljenika, puno je nezaposlenih dakle malo je onih koji mogu svojim izdvajanjem iz plaće namaknuti dovoljno novaca da bi zdravstvo dobro funkcioniralo. Zbog toga se donose određene odluke reforme, odnosno preobražaj, koji nose sa sobom možda minimalne uštede ali svakako na uštrb pacijenata.
Odgovor na repliku.
Uvažena kolegice, o tome što ste rekli gotovo da se nema što dodati, apsolutno se slažem sa svime. Reforma zdravstva mislim da je eklatantan primjer jaza između izvršne vlasti i onih čije bi interese ta izvršna vlast trebala zastupati. U reformi koja bi trebala biti dugoročno rješenje za zdravstveni sustav Hrvatske niti građani, niti struka nisu imali apsolutno pravo glasa. Pseudo reforma koja se dogodila preko koljena, bez konsenzusa ni sa strukom ni sa politikom zapravo nije ni mogla donijeti ništa dobra. Imali smo na dijelu jedan pokušaj krpanja proračunskih rupa koje zdravstvo objektivno i stvaralo. Reforma je bila sve samo ne strukturna a to pokazuju danas i rezultati, a kakvi su to građani su to na svojim leđima itekako osjetili.
Gospodin zastupnik Željko JOvanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. I ja se pridružujem pozdravima ovoj Rezoluciji, ne znam da li su pozvani predstavnici Ministarstva zdravstva, Ministarstva školstva ako nisu šteta da nisu, ako jesu šteta što nisu došli, jer naša Rezolucija ima smisla ukoliko Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo školstva ove točke koje mi kao Sabor predlažemo operacionaliziraju u praksi. Jer bez operacionalizacije svega što mi navodimo u našoj Rezoluciji time kao zakonodavno tijelo pokazujemo odgovornost u podizanju svjesnosti hRvatskog društva u problemu dijabetesa dakle implementacija je ključna. Ovo je treća Deklaracija, Rezolucija prva je bila u ovom mandatu vezana koliko se sjećam za maligne bolesti, druga je bila vezana za karcinom vrata maternice, ova treća posvećena jednom od ključnih javno-zdravstvenih problema cijelog svijeta mi daje ideju da obvežemo naš Odbor za zdravstvo da svake dvije godine provjeri što se učinilo temeljem deklaracija koje smo donijeli, da vidimo da li su pomaci napravljeni jer će samo tako naša deklaracija imati smisla. Čuli smo neke brojke o problemu dijabetesa i najnovije izvješće Svjetske dijabetičke federacije još je poraznije, naime, oni procjenjuju da 2011. od dijabetesa boluje 300 milijuna ljudi a da će u samo jednoj generaciji taj broj porasti na 500 milijuna. Posebno je upozoravajuće da Svjetska dijabetička federacija kaže da će glavni problem ove epidemije osjetiti siromašne zemlje i zemlje sa srednjim prihodima gdje sigurno spada Hrvatska pa time utječu na javnost da još više pažnje posvete ovom problemu. Nevjerojatan je podatak da 2010. godine u cijelom svijetu za dijabetes i liječenje dijabetesa potrošeno 380 milijardi američkih dolara. A procjena je da će do 2030. taj iznos prerasti 500 milijardi američkih dolara. Čuli smo danas u nekoliko navrata i to je ono što je posebno bitno u ovoj raspravi da je 70% dijabetičara tipa 2. pretilo. I da je u 70% slučajeve dijabetesa Tipa 2. on posljedica debljine. Prema tome, automatski vidimo što je potrebno učiniti da se izbjegne kao što se u Hrvatskoj dogodilo dakle u 5 godina porast od 50% dijabetičara. Svi dobro znamo da je 2009. godine uzrok smrti većine u Hrvatskoj od 52 tisuće 414 umrlih građana bio upravo bolesti srca i krvožilja koji su nerijetko posljedica dijabetesa. NO, ono na što želim posebno svima nama skrenuti pažnju da je od 7 do 14 godina već čak 12% djece prekomjerno teško a 7% je već debelo. To u velikoj mjeri pokazuje gdje je problem i zašto nas mora zabrinuti trend da u Hrvatskoj godišnje raste broj debelih ljudi za 11%. Prema tome, ukoliko želimo učinkovito raditi na prevenciji dijabetesa onda treba raditi na prevenciji debljine i pretilosti i onda to kreće upravo od toga zašto mi danas fali Ministarstvo školstva, dakle zašto je potrebno uvesti zdravstveni odgoj u škole, zašto je potrebno promijeniti način prehrane djece u vrtićima i školama, zašto nije dovoljno imati dva sata tjelesnog odgoja u školama, to zapravo ne ispada ništa. Zašto bi trebalo kao što npr. u Švedskoj djeca u osnovnoj školi imaju svaki dan tjelesni odgoj, zašto bi trebalo ugraditi dvorene pored škola, jer ćemo na taj način dugoročno prevenirati debljinu. Da bi naša deklaracija imala smisla dakle ona mora imati nekakve parametre. Ja bih podsjetio sve nas i dao time doprinos provedbi ove rezolucije u praksi. Naime, još 1989. Svjetska zdravstvena organizacija donijela je jednu deklaraciju, a doprinos toj deklaraciji dali su i hrvatski liječnici u kojoj se kaže: "Svjesni činjenice da je šećerna bolest prijeteći zdravstveni problem u cijelom svijetu, a uslijed komplikacija i vodeći uzrok sljepoće, veliki broj amputacija ekstremiteta, zatajivanje bubrega, kao i većeg broja smrtnosti zbog komplikacija na srčano žilnom sustavu, stručnjaci Svjetske zdravstvene organizacije donose ovu deklaraciju kojom upozoravaju na opasnost i potiču na promjenu takvog stanja. Opći ciljevi te deklaracije pa onda i ove naše rezolucije trebali bi poboljšanja osoba sa šećernom bolesti, a njihov život po kvaliteti i dužni približiti normalno očekivanoj dužini trajanja života zdravih osoba. Unaprijediti znanstveno istraživanje za sprečavanje i liječenje šećerne bolesti i njenih komplikacija". I ta deklaracija ima 16 poglavlja, kao što naša rezolucija ima 14 točaka. I što onda oni predlažu, dakle daju se preporuke da se već u prvih pet godina primjene postigne smanjenje broj oboljelih s komplikacijama, ... i bubrezima za barem jednu trećinu, broj amputacija na jednu polovinu, kao i rizik povećane smrtnosti zbog promjene na srčano žilnom sustavu. Dakle to je bilo '89. i predlaže se da se svake dvije godine prati u kojoj mjeri ovi pokazatelji pokazuju uspješnost primjene deklaracije. U tom smjeru predlažem da i mi kao Sabor predložimo dvogodišnju evaluaciju primjene naše rezolucije pri čemu svakako ono što kada već govorim o reformi zdravstva, smatram da ključnu ulogu treba odigrati primarna zdravstvena zaštita, drugačiji način financiranja liječnika obiteljske medicine gdje bi ih se potaklo da uvode preventivne programe. A jedan program bi bio sigurno program mi smo ih nazvali u Rijeci "Škole zdravog mršavljenja" gdje bi građanima jednostavno pomogli da gubitkom suvišnih kilograma smanje opasnost razvoja dijabetesa i bolesti srca i krvoživlja, a time da žive duže, da budu radno sposobniji i da se smanje troškovi zdravstva vezano za debljinu i dijabetes koji po procjeni Svjetske zdravstvene organizacije iznose 12% godišnje. Možete zamislit kolika bi to bila ušteda koja bi se mogla potrošiti za liječenje nekih drugih bolesti koje nisu izlječive. Jer u ovom slučaju za dijabetes primjenom tjelesne aktivnosti, zdravijom prehranom i lijekovima koji su na raspolaganju osoba može doživjeti punu starost i proživjeti kvalitetniji život nego danas.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica TAtjana Šimac Bonačić.
Kolega Jovanović, meni je drago da se spomenuli upravo ovu provjeru da će i naš Odbor za zdravstvo provjeravati svake dvije godine što se napravilo sa provođenjem mjera iz ove deklaracije. Jer mi smo vrlo često svjedocima da donosimo razno razne i akcijske planove. Međutim pitamo se što je sa sudbinama, tako je zapravo i negdje pri kraju 2010. godine koliko mi je poznato Vlada je donijela Akcijski plan o pretilosti i to je spušteno naravno na lokalnu razinu. Međutim što se događa? Možda bi zavodi za javno zdravstvo i htjeli napraviti, ali ja bih se upitala sada, što je ponovno sa savjetima za zdravlje pri županijama? Jer ako ti savjeti nemaju u svojim programima odnosno ne stavljaju u prioritete pretilost, onda se pitamo čemu služe akcijski planovi. I to kada ste spomenuli što ste napravili u Rijeci, ja bih rekla isto tako podržavam to što ste rekli da treba suradnja između Ministarstva zdravstva i Ministarstva obrazovanja apsolutno. Jer naš program koji smo uveli "Odaberi šport", naša iskustva je čak uzela Agencija za odgoj i obrazovanje gdje će to biti pomoćno-nastavno sredstvo za nastavu iz tjelesne i zdravstvene kulture. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala kolegice Bonačić. Dali ste mi priliku da kažem nešto što sam zaboravio, a to je također moj prijedlog, dakle vezano za dvogodišnju evaluaciju. Dakle, ja bih moli da evo Odbor za zdravstvo zaduži Ministarstvo zdravstva da ovog trenutka izradi procjenu koliko uopće liječnika dijabetologa ima Hrvatska i da li broj dijabetičara koji trenutno Hrvatska ima da li taj broj liječnika dovoljan za njihovo liječenje? Mislim ja već po razgovoru sa kolegama znam da to nije tako, tako da je pod hitno potrebno izraditi i programe upućivanje liječnika na specijalizaciju i suspecijalizaciju iz područja diabetologije kako bi svi pacijenti koji će i dalje rasti imali adekvatnu skrb.
U 10,43 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Milim da zaista od nas zastupnica i zastupnika neće biti nijedno tko neće podržati ovu rezoluciju. Iskrene čestitke i predsjedniku odbora i članovima odbora kao i svim kolegama koji su sudjelovali na tematskoj raspravi o šećernoj bolesti, a iz te rasprave upravo je proizašla ova rezolucija. Danas smo čuli stravične brojke o 316 tisuće koji u RH boluju od šećerne bolesti. Dnevno nažalost odnosi više od 10 života. Bolešću je zahvaćeno 6,1% radnog stanovništva u RH od 18 do 65 godina. Međutim ono što je vrlo zabrinjavajuće i to da u RH ima 120 tisuća ljudi koji ne znaju da boluju od šećerne bolesti. To govori zaista o obvezujućoj pojavi ove rezolucije, o našem ponašanju kao i o preventivi i pravilnoj evaluaciji šećerne bolesti. U mojoj županiji istina ima isto tako dosta oboljelih od šećerne bolesti, ali broj dijabetologa je u manjku. Ono što je zabrinjavajuće je da u posljednjem desetljeću imamo dramatično povećanje pretilosti i dijabetesa tipa 2 koji se tiču djece i mladih. Ja bih to apostrofirala u svojoj raspravi jer da bi se poštivala prava djece i mladih na zdravlje i zdrav okoliš bitno je usredotočiti se na uzroke. Konkretno to zaista znači da treba poduzeti mjere promocije, zdravih prehrambenih navika i zdravog načina života u obitelji, u školi, u zajednici kao i zdrav okoliš. U okviru Konvencije o pravima djeteta stoji da sve države priznaju prava djeteta na uživanje najveće razine zdravlja. Skupština Vijeća Europe poziva sve članice države da poduzmu hitne mjere kako bi zaštitili djecu i mlade od posljedica pretilosti i dijabetesa tipa 2, a to upravo znači promicanje zdravih prehrambenih navika, zdravog načina života i zdravog okoliša. Možete se staviti u tu poziciju kada dijete prima inzulin dva do tri puta dnevno. Ti roditelji su zaista senzibilizirani i svatko u okolini tko to vidi kakav je život takvog djeteta, kakav je režim takvog djeteta je zaista zabrinjavajuće i na neki način nas potiče da o tome mislimo. Zdrava prehrana, to znači od početka života, od rođenja, a to znači promoviranje dojenja, promoviranje hrane bez masti, hrane bez aditiva, bez kemikalija, poboljšanje vrtićkog, školskog obroka, smanjiti pritisak na djecu oglašavanjem na televiziji. Na televiziji često vidimo reklamiranje kojekakvih čipsića, od jabuke, krumpira itd., reklamiranje fast food tzv. hrane i drugih stvari. Hranu treba zaista shvatiti kao prehranu, a ne kao zamjenu za zadovoljenje drugih potreba i tegoba. Poznati su tzv. okidači za veću potrošnju hrane, od stresa, od negativnih emocija, od tuge, od bijesa. Dakle sve ono što je na stolu ponuđeno stalno se gricka i jede i to se stalno nudi djeci. Potreba se ukazuje za poboljšanjem obrazovanja i za sportom i za fizičkom aktivnošću uz potpuno sudjelovanje svih nas u društvu, a to znači otvoriti naša igrališta djeci da se što više bave sportom, a ne da ta igrališta budu zatvorena za vrijeme vikenda, za vrijeme subote i nedjelje. Pretilu djecu često se stigmatizira i diskriminira od strane vršnjaka i vjerujte doživljavaju strašne stresove što dovodi do depresije i opet smo onda na jednom početku, a da ne spominjem što se dešava u endokrinom sustavu čiji poremećaj dovodi do ranijeg puberteta što je još jedan novi stres za tu mladu populaciju. Dramatičan je porast stope pretilosti i dijabetesa tipa 2 u cijeloj Europi pa tako i u Hrvatskoj. Epidemija je povezana sa globalnim povećanjem pristupačnosti hrane i smanjenjem aktivnosti, međutim u osnovnoj školi u Republici Hrvatskoj 12% djece osnovnoškolaca ima prekomjernu težinu, od toga 5% je pretilo što je posljedica jer 31% se djece ne bavi tjelesnom aktivnošću u dobi od 11 do 15 godina. Prema podacima Svjetske zdravstvene organizacije 90% populacije Republike Hrvatske konzumira manje voća i povrća od preporučene količine, 61,4% pretilog stanovništva je, na 9. mjestu smo po debljini u svijetu i čuli smo, na 5. mjestu smo u Europi. Kad dođemo do šećerne bolesti, čuli smo o svim posljedicama koje se mogu dešavati na kardiovaskularnom sustavu, od inzulta, od infarkta, od moždanog udara, ishemije mozga itd. Međutim, prema podacima Europske unije pola djece ima veću tjelesnu težinu ili je pretilo. Svake godine se povećava broj za 400 tisuća. 3 milijuna učenika u Europskoj uniji je klasificirano kao pretilo. Broj se povećava za 85 tisuća svake godine. I na kraju zaista želim naglasiti da najteže mijenjamo navike. Ne krećemo se, sjedimo, imamo lošu prehranu, procese u prirodi zaboravljamo, a djeca nas u svemu oponašaju. Rezultat toga je loše psihofizičko zdravlje do šećerne bolesti i zato zaista vjerujem da će ova rezolucija pridonijeti osnaživanju svih nas da do povećanja broja oboljelih od šećerne bolesti ne dođe. Vratit ću se na početak, dramatičan je porast djece oboljelih od dijabetesa, a nemojte zaboraviti da toj djeci ne pomažu tablete kao kod starijih osoba koji dočekaju svoju starost nego su na inzulinu dva do tri puta dnevno. Zamislimo se kakav je njihov život svakodnevno. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš, izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani gospodin Hebrang koji ste evo podnijeli ovu rezoluciju u ime odbora, kolegice i kolege. Pa mislim da sve rezolucije u povijesti imale su svoj značaj po načinu na koji su se provodile i koje rezultate su dale. Neke prema načinu provođenja ostale su i upamćene, ima raznih rezolucija koje su da ne spominjem sada, ostale upamćene po lošem, a neke su ostale samo slovo na papiru. Nadam se da ova neće to biti. Upravo danas na tv kalendaru bila je informacija da Eva Fitzgerald, pjevačica, '90.-te godine da su joj odrezali zbog šećerne bolesti obje noge. Prema tome, to je jedna bolest koja je sigurno značajna u svijetu. Svi ovi podaci koji su ovi naši kolege vijećnici koji se s time danas, zastupnici ali koji sigurno puno više o tome znaju i govorili od mene. Prema tome, šećerna bolest ili dijabetes melitus zahvaća kod nas oko 4 do 6% populacije stanovništva Hrvatske. Zato smatram da i usvajanje ove Rezolucije o šećernoj bolesti dovodi Republiku Hrvatsku u jednu aktivniju aktivnost i jednu aktivnost koja će na suzbijanju ove bolesti prema preporukama i Svjetske zdravstvene organizacije i Europske unije sigurno donijeti jednu veću korist svim onima koji su oboljeli od te bolesti, a još više onima koji boluju a upravo to ni ne znaju. Iz navedenih aktivnosti u Rezoluciji vidljive su i mnoge obveze institucija. Ovdje se spominje i Vlada i Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo znanosti i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i Hrvatski zavod javnog zdravstva, zdravstvene institucije, gospodarski subjekti, mediji, razne udruge itd. Prema tome, vidljivo je da ova rezolucija uistinu obuhvaća jedan široki dijapazon institucija i ljudi koji bi se trebali baviti sa ovom problematikom. Reći ću nešto vezano i sa razgovorima sa ljudima koji se bave sa ovom problematikom i njihovim razmišljanjima. Postavlja se problem jednog većeg uključivanja i učešća prvenstveno države kao podrške provođenju ovom programu. Prvo, liječnici primarne zdravstvene zaštite koji već sada rade jedan operativni screening imaju i zadatak da traže te dijabetičare u svojoj populaciji i da o njima skrbe. Ono što su mi rekli i ono što ih zaustavlja u boljem izvršavanju ovog zadatka je nedostatak informatičkih programa, pitanje bolje dostupnosti podataka koje ... [[Govornik se ne razumije.]] pacijentima koji boluju od šećerne bolesti. Prema tome, to je jedan segment koji bi trebalo sigurno popraviti u toj primarnoj zdravstvenoj zaštiti da bi se bolje radilo na ovom dijelu. Druga stvar je veća edukacija pacijenata o prehrani, kontroli šećera. Upravo ta kontrola šećera koja se odvija sa ovim određenim aparatićima i trakicama normalno da bi i u tome segmentu za svaki takav jedan pregled trebalo i dati određena sredstva za te instrumente, za te trakice. Jer evo primjer recimo čovjeka koji je imao 28 šećera i normalno uopće nije ni pretpostavljao niti nešto pokazivao neke znakove bolesti. Ali na jednom takvom mjerenju normalno da je ustanovljeno i na jedan kvalitetan način se to moglo i sanirati. Pitanje mjerenje težine, visine itd. sve je za to potrebna i jedna novčana podrška jer su to na neki način i dopunski poslovi. Prema tome, taj segment bi trebalo drugačije i tretirati. Treće je edukacija bolesnika od strane obiteljskih liječnika, zdrav način života, nepušenje, pravilna prehrana, tjelovježba itd. Bilo je ovdje puno kvalitetnijeg govora o tome, redovitost hodanja itd. Sve bi to trebalo provoditi tu edukaciju da li na razini mjesnih odbora gradskih četvrti, obliku određenih predavanja jer prisustvo ove bolesti koja ne signalizira da se razvija nalazi se u svakoj našoj sredini. I upravo zbog toga smatram da bi i za take aktivnosti trebala i država i ministarstvo određena sredstva da osigura da bi se kao takove mogli izvršiti. To je otprilike ona točka 11. mislim koja govori o tome. Točka koja medije dovodi u situaciju da budu značajniji i što naglašava sama rezolucija mislim da je također jedan od bitnih čimbenika. Edukacija putem medija je prvi, smatram prvi lijek koji je dostupan svima. Posebno se to odnosi na gradsko stanovništvo. Mislim da kod kojega je jedan veliki problem, jedan sesilni način života. Znači tv, ne znam kompjuter, vožnja automobilom s posla na posao, malo ili ništa kretanja. Upravo na tu populaciju je najskloniji razvoj te šećerne bolesti. I zato se treba upozoriti i educirati zašto im taj način života stvara rizik da obole od šećerne bolesti. Upravo smatram da mediji su kao što je rekla uvodno i doktorica Borzan jedan od edukacionih emisija mnogo više djeluje nego često puta i jedan mukotrpni rad na otkrivanju koje čine liječnici obiteljske medicine ili ostali koji se s tom problematikom bave. Zbog toga su mediji ovdje su i naglašeni kao takovi. Ali mislim da ih treba na neki način da ne kažem i stimulirati i poticati da te emisije, edukacione emisije ili neki prilozi o ovoj bolesti budu što više i što kvalitetnije kao takovi i rađeni. I na kraju pokušao sam sa ova dva značajna segmenta. Znači, ovi primarne zdravstvene zaštite i medijima pokazati mislim i jedan značaj svih u suzbijanju ove bolesti. Hrvatski sabor smatram će sigurno prihvatiti ovaj prijedlog Rezolucije koji je priredio Odbor za zdravstvo što se, pune čestitke za to i sa puno želja da ova Rezolucija zaživi. Mislim da je isto također izjavljujem i mogu reći da ću također i sam dati glas za nju kao takovu jer je sigurno i kvalitetna i dobro napravljena. A ono što sam rekao na samom početku značaj će imati ako rezultati budu pozitivni, a za to je sigurno mogućnost velika i jer obuhvaća veliki dio institucija koje bi trebale na tome raditi i koje će dati kao takove i sigurno velike priloge. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi je uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega, nisam siguran da će ova Rezolucija promijeniti život u Hrvatskoj, smanjiti dijabetes u Hrvata, smanjiti pretilost. Evo neka mi obitelj mog sugrađanina oprosti što ću ga spomeniti ovdje u Saboru. Prije nekoliko dana je umro Darko Benke koji je bolovao od dijabetesa, koji je oslijepio od tog dijabetesa, a nekoliko puta i sa ove govornice sama upozoravao na izuzetno nizak dodatak na sljepoću u Hrvatskoj takvim osobama koje su oboljele i koji je niži nego u Albaniji. Ja predlažem i podržat ću ovu Rezoluciju kako bi se evo spriječilo to, ali ne vjerujem da će ona promijeniti život. A predlažem Odboru za zdravstvo ali i ovom Saboru da donese Prijedlog rezolucije o gladi u Hrvatskoj jer imamo gotovo milijun umirovljenika koji imaju mirovinu od koje su samo gladni i ne mogu živjeti. Imamo 350000 nezaposlenih koji su također gladni. Imamo negdje sada već 80000 radnika koji ne rade, ne dobivaju plaću, koji su sasvim sigurno gladni. Imamo negdje 300 radnika Đakovštine koji su se obratili ovoj Vladi za pomoć prije gotovo mjesec i pol dana, Vladi koja je imala 32% udjela u Đakovštini, u bivšem PIK-u Đakovo i koji još uvijek nemaju odgovor, a traže svoja prava. Traže prava iz radnog odnosa, traže da im ova država namiri ono što su ulagali u svom radu i u svom radnom odnosu. Hvala lijepa.
Uvaženi zastupniče nisam vas prekidao, međutim sljedeći puta hoću jer se niste držali teme. Prvi dio ste držali se teme, drugi dio niste, jer to nije na dnevnom redu. Morat ćete se držat teme. ... [[Upadica Vinković, ne razumije se.]] Uvaženi zastupniče, ne možete sa mnom raspravljati. Ja vam kažem da se niste držali. Izvolite odgovor na repliku uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite [[Upadica Vinković: Ono što se vama ne sviđa to je druga stvar.]] Molim vas nemojte dobacivati.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa poštovani kolega Vinković, s obzirom na dio replike koji nije bio vezan za ovo, ja bih vam ipak na onaj prvi dio u kojem ste rekli sigurno ja smatram dapače da rezolucija kao papir normalno da ne može razriješiti, ali onaj poticaj da veliki broj institucija gospodarskih subjekata obiteljske medicine itd., da kroz ovu rezoluciju razriješe dio problema koji se nalazi, a jedan od tih problema sigurno su i ovako ljudi, osobno i ja sam poznavao toga čovjeka, koji je, a ova rezolucija to i govori, da se na vrijeme i u početku u samim začecima pronađu oni koji boluju od šećerne bolesti i da se na taj način pokuša im i suzbiti ta bolest, ili držati u okvirima da ne dođe do najkatastrofalnijih posljedica, kao što rekli osvjetljenja ili ono što sam rekao uvodno kao što je ova pjevačica Eva Fitzgerald doživjela to da su joj obadvije noge odrezali. Prema tome rezolucija ima svoj smisao i cilj, ali njeno provođenje sigurno je ovisno, ovisi o mnogim subjektima koji su navedeni u toj rezoluciji, a prvenstveno smatram da je to od tih subjekata i Vlada i ministarstvo kroz svoje mogućnosti realizacije ove rezolucije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I druga replika, uvažena zastupnica Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Kolega Bodakoš, spomenuli ste u svojoj raspravi da su jako bitne financije, naravno slažem se i da liječenje, a isto tako i preventivne mjere za šećernu bolest, kao što znamo 10% hrvatskog zdravstvenog proračuna ide upravo na liječenje dijabetesa, a 60% bolesnika zapravo nemaju zadovoljavajuću regulaciju dijabetesa. Prema tome mislim da u pravu ste što se tiče ovih financija, ali bolja organizacija ipak bi mogla pridonijeti boljem ishodu, odnosno boljem zadovoljstvu u liječenju i prevenciji ove bolesti. Pa npr. kada bi savjetovališta bila ugovorna obveza zavoda npr. za javno zdravstvo, tada bi možda bilo i učinkovitije djelovanje, jer do sada ako to nije obveza onda ne može se recimo zaposliti nitko bez odobrenja ministarstava. S druge strane ako i postoje sredstva, i postoji odobrenje, onda se ne može zaposliti na duže od godinu dana, ako ćemo reći na određeno vrijeme. S treće strane, ako nemate financijska sredstva onda u biti i ne možete, nema zapošljavanja na neodređeno vrijeme, a u financijskim planovima zavoda odlučuje regionalna samouprava, konkretno županija. I sad ako imate naputak u županiji da treba smanjiti planirane rashode, i onda naravno da moraju biti educirani, znači sve ono što su planirali u akcijskim planovima zavod za javno zdravstvo treba znači reducirati. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolegice Tatjana, sigurno da uz sredstva koja bi trebali dobivati oni koji rade na tome dijelu, a ona su sigurno nedovoljna, da uz to i pitanje same organiziranosti, organizacije provođenja, praćenja i otkrivanja, mislim da u tom preventivnom dijelu otkrivanje ljudi, jer kažem spomenuo sam primjer i čovjeka koji je imao visoki šećer, a nije to uopće znao, i u momentu kada je otkriven normalno da se regulacijom, da je došao do jednoga normalnoga nivoa, i da je, nije više bio tako potencijalni bolesnik. Međutim normalno da ta organizacija posla i ono što spominju liječnici primarne zaštite, to je upisivanje u jedinstveni registar bolesnika na nivou Republike Hrvatske, da je to jedan posao i veliki posao koji se normalno nije u, po onome dijelu što ti liječnici dobivaju te glavarine, ali ipak oni ga obavljaju, međutim pitanje i programa koji će se napraviti, dodatni programi koji će u kompjuterima odmah to sve bilježiti, sigurno su jedan od preventivnih dijelova i organizacionih dijela, ovo što ističete, da bi se prevenirala ova bolest. I mislim da u tome dijelu svakako će se morati događati nešto novije i novo, a normalno da u tome dijelu i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i Ministarstvo zdravstva i Vlada će imati odlučujuću ulogu pa i sa određenim sredstvima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I na kraju, uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. S obzirom na činjenicu da već 15 godina bolujem od dijabetesa prvog tipa, te da sam po metodi vlastite kože dobro naučila što znači živjeti s dijabetesom, s velikim zadovoljstvom pozdravljam ovu rezoluciju jer je dijabetes doista jedna od najopasnijih i najtvrdokornijih epidemijskih nezaraznih bolesti ovog stoljeća, bolest čije liječenje a još više neliječenje koje dovodi do iznimno teških komplikacija bolesti iznimno opterećuje zdravstvene proračune svih država svijeta, pa tako i proračun Republike Hrvatske. Uspješno liječenje dijabetesa bez obzira na to radi li se o dijabetesu prvog tipa, tzv. juvinalnom dijabetesu od kojeg i ja bolujem, ili pak dijabetesu drugog tipa, ili tzv. staračkom dijabetesu, a na kojeg je stavljen posebni naglasak u ovoj rezoluciji, osim o redovitom uzimanju lijekova i redovitim pregledima i liječničkim kontrolama, presudno ovisi o dobroj educiranosti pacijenata i pacijentica, o vlastitoj bolesti, uravnoteženoj i redovitoj prehrani i savjesnoj samokontroli. Da bi držanje dijabetesa pod kontrolom bilo uspješno ključno je preventivno djelovanje, i to ne mislim na preventivno djelovanje u smislu prevencije nastanka bolesti prihvaćanjem zdravijeg nečijeg života, već na preventivno djelovanje u smislu prevencije pojava komplikacije bolesti, a koje su vrlo teške i iznimno skupe za svako zdravstvo, pa tako i hrvatsko zdravstvo. Bez obzira na to radi li se o dijabetičkom nefritisu koji zahtijeva tretiranje bolesnika uz pomoć dijalize, radi li se o retinopatiji dijabetesom izazvanoj sljepoći, ili se pak radi o neuropatijama koje dovode do amputacije udova, loše regulirani dijabetes dovodi do drastičnog smanjenja radne sposobnosti stanovništva i skupe sanacije komplikacija bolesti. I zbog toga je ključno za Hrvatsku da ne radi greške koje će kao navodne mjere racionalizacije i uštede ustvari dovesti do dvije ogromne nepopravljive štete za državu, povećanje broja bolesnog radno nesposobnog stanovništva, i enormnog rasta troškova za njihovo liječenje. To nikako ne bismo smjeli dozvoliti, ali nažalost to činimo, odnosno to čini ministar Milinović i ova Vlada. Na što konkretno mislim? Mislim na katastrofalne učinke koje već sada na liječenje dijabetičara i dijabetičarki i prevenciju komplikaciju dijabetesa ima besmisleno spajanje Kliničke bolnice "Merkur" i Sveučilišne klinike "Vuk Vrhovec" referentnog Centra za dijabetes za RH. Žalosno je, pa čak i apsurdno, da Hrvatski sabor predlaže i usvaja, a Vlada nema primjedbi na ovu hvalevrijednu rezoluciju kojom se traži više i bolje u liječenju i prevenciji komplikacija dijabetesa, a u praksi Vladi radi dijametralno suprotno i ustvari nudi znatno manje no što smo prije imali. I tu želim naglasiti da je apsolutno nerazumno upropaštavati zdrave i kvalitetne dijelove hrvatskog zdravstvenog sustava kakav je "Vuk Vrhovec" sve donedavno bio, a podsjećam da je 1981. godine Sveučilišna klinika "Vuk Vrhovec" imenovana centrom izvrsnosti, izvornosti Svjetske zdravstvene organizacije za razvoj i tehnologiju šećerne bolesti, a taj je status održan i poslije višestrukih renominancija. Na "Vuku Vrhovcu" od 1982. godine edukaciju prolaze liječnici iz cijelog svijeta pronosivši načine hrvatskog modela liječenja dijabetesa po svijetu. "Vuk Vrhovec" je specifična klinika jer su internistički kreveti u Sveučilišnoj klinici dio aktivnosti rada referentnog Centra za šećernu bolest i koriste se kao akutni kreveti za cijelu državu. Prosječni boravak pacijenata ili pacijentica iznosi 5 dana, a čime se može pohvaliti vrlo mali broj bolnica i klinika. Bolesnici i liječnici diljem Hrvatske to znaju pa koriste Sveučilišnu kliniku "Vuk Vrhovec" za pomoć osobama s najtežim komplikacijama bolesti. "Vuk Vrhovec" je razvijao svoj rad na potpuno suvremenom konceptu sa 70% aktivnosti u polikliničko-konzilijarnim aktivnostima, a svega 30% u bolničkim krevetima, odnosno u poliklinikama se liječilo oko 4 300 bolesnika na mjesec. Konkretno, svaki dan je na klinici bilo otkriveno 10 novih dijabetičara ili dijabetičarki kojima je toliko nužna rekla bih presudna edukacija o liječenju bolesti. Koliko je to važno htjela bih reći da primjerice moj otac koji također boluje od dijabetesa prvog tipa i to već 54 godine upravo zahvaljujući jako dobroj skrbi koju dobiva na "Vuku Vrhovcu" ima tu bolest 54 godine, a bez komplikacija. A što imamo, odnosno nemamo danas, nešto manje od godinu dana nakon spajanja "Vuka Vrhovca" i "Merkura"? Danas nažalost više nemamo povratne obavijesti od bolesnika i bolesnica u procesu kontrole kvalitete rada jer je anketiranje pacijenata prekinuto. Danas imamo znatno dulje vrijeme čekanja na kontrolne preglede i to zato što na klinici više nema dovoljno liječnika. U tom smislu bih samo spomenula da sam evo ga upravo jučer bila na kontrolnom pregledu i to nakon 6 mjeseci, a prije bih redovito išla barem 3 pa čak i 4 puta godišnje na kontrolni pregled. Danas imamo znatno dulje vrijeme čekanja, kao što sam rekla. Danas imamo također i znatno manji broj liječnika, no prije spajanja pa tako danas na "Vuku Vrhovcu" radi 15 liječnika manje nego prije spajanja s "Merkurom", a od toga je čak 7 specijalista dijabetologa manje. Ali, paralelno i apsurdno li na klinici koja je referentni Centar za dijabetes i suradna organizacija Svjetske zdravstvene organizacije danas radi 10 NKV djelatnika, odnosno djelatnica više. Iako je premijerka i resorni ministar navodno izrazito pronatalitetno usmjeren i usmjerena na klinici je referentni centar u trudnoći ustvari ukinut jer ministar smatra da se dijabetesom u trudnoći može baviti bilo koji ginekolog koji ne mora imati specijalizaciju iz dijabetologije. Žalosna je istina da se rad referentnog centra oslabljuje čime se oslabljuje i cjelokupna Nacionalna mreža liječenja od dijabetesa. Projektni programi su izuzetno usporeni jer se voditelji Kliničke bolnice "Merkur" koji o tome sada odlučuju time ne žele baviti. Klinička farmakologija preuzeta je od "Merkura", a odnos prema Sveučilišnoj klinici "Vuk Vrhovec" u cjelini od strane vodstva "Merkura" i resornog ministarstva može se bez ikakve sumnje etiketirati kao maćehinski. Naime, dok su zagrebačke bolnice koje se nisu protivile spajanju nagrađene, poput primjerice Traume koja je dobila nove operacijske sale ili tumora koji su dobili financijsku injekciju za završavanje zgrade i slično, Sveučilišna klinika "Vuk Vrhovec" se sustavno osiromašuje i uništava jer se usprotivila spajanju, odnosno volji ministra Milinovića. Pitanje je da li bi Klinička bolnica "Merkur" bez pripojene Sveučilišne klinike "Vuk Vrhovec" dobila nacionalnu kategorizaciju? Činjenica jest da je Sveučilišna klinika "Vuk Vrhovec" za to imala sve potrebne preduvjete za razliku od Kliničke bolnice "Merkur". Žalosna je činjenica da se ministar na ovakav samovoljni način i osvetoljubivo odnosi prema ustanovi koja je bila ponos Hrvatske u cijelom svijetu, pri tome uopće ne razmišljajući koliko će takvo nepromišljeno i osobnim razlozima motivirano ponašanje nanijeti štete i klinici, što je najmanje važno, i hrvatskom proračunu i sustavu zdravstva, što je jako važno, ali ne onoliko koliko je važno što će njegove ishitrene i nepromišljene odluke imati nemjerljivo štetne posljedice za zdravlje i život tisuća hrvatskih građanki i građana koji boluju i koje boluju od dijabetesa. A upravo bi njihove interese ministar zdravstva trebao štititi i braniti, ali to nažalost ne čini. Deklarativno mišljenje Vlade koja citiram: "Nema primjedbi na prijedlog rezolucije", ali koja po mom mišljenju i znakovito izostavlja dati bezrezervnu podršku ovoj hvale vrijednoj rezoluciji nisu dovoljno veliki pokrivač kojim se Vlada može pokriti svojim žalosnim uništavanjem sustava zdravstvene skrbi nad osobama koje boluju od dijabetesa, a koje tako presudno, vidljivo je iz teksta ove rezolucije, ovisi o prevenciji komplikacija, odnosno edukaciji i redovitim kontrolama pacijenata i pacijentica. Postavlja se pitanje zašto? Ako je glavni razlog ministrova taština radi se o najjadnijem i najtužnijem od svih mogućih razloga.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvažena kolegice, gotovo u potpunosti se slažem s vama jer vi doista svojim primjerom možete i potvrditi o kakvoj se bolesti radi. Ja sam u onoj prvoj replici rekao da ću podržati ovu rezoluciju, ali sam predložio ovom odboru da jednostavno napravi Rezoluciju o gladi u Hrvatskoj koja je također jedan veliki problem. To je jedini predsjedavajući ne razumije. Ali, govoreći o ovom spajanju bolničkih ustanova slično je ministar Milinović napravio i kod đakovačkog rodilišta gdje je sada novim pravilnikom vratio, i ne samo đakovačkog nego i sa makarskim, sinjskim, imotskim dok je supetarsko i dalje zatvoreno, vratio ta rodilišta u stanje od prije 2 godine pa se uopće postavlja pitanje zbog čega ih je i zatvarao? Ako u ovom trenutku ne želi opremiti, kako to tvrdi vladajuća stranka, i napraviti suvremeno rodilište u Đakovu, a kako to tvrdi i naš počasni građanin, pa ja pozivam evo i ovim putem ministra zdravstva da ne pravi više takve budalaštine, da ne zatvara ono što se ne može zatvoriti i da ne ostavlja 2 godine bez rođenih građana toga grada. U ovom slučaju Đakova, srca Slavonije. Nadam se da sam se sada držao teme u replici.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku uvažena zastupnica MIrela Holy. To vam je i dužnost da se držite teme.
Poštovani kolega Vinković. Evo ga pronatalitetna politika odnosno odsustvo pronatalitetne politike je vidljiva je i iz toga što je referentni centar za dijabetes u Hrvatskoj prestao biti i referentni centar za trudnoću u dijabetesu, što je vidljivo i danas na žalost što na klinici Vuk Vrhovec odnosno na Kliničkom bolničkom centru Merkur danas imamo dijabetologiju koja nema ginekologe koji su specijalizirani za komplikacije odnosno za dijabetes u trudnoći što je doista žalosna činjenica s obzirom da se eto i premijerka KOsor a i resorni ministar jako upiru prikazati u javnosti kao osobe koje su jako angažirane po pitanju podizanja nataliteta u Republici Hrvatskoj. Pa evo, možda i ova moja rasprava doprinese tome da se ipak malo razmotri situacija koja danas vlada na bivšoj Sveučilišnoj klinici Vuk Vrhovec s obzirom da je situacija doista teška.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja? DA. Uvaženi Andrija Hebrang kao predsjednik Odbora kao predlagatelj. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zahvaljujem vam na ovoj iscrpnoj i kvalitetnoj i sadržajnoj raspravi. MI smo imali i na tematskoj sjednici Odbora priliku slušati prilog akademika Zdenka Škrabala doajena Hrvatske dijabetologije, profesora Metelka koji je danas nastavlja njegovo djelo i veliki broj drugih liječnika koji se brinu o provođenju hrvatskog modela zaštite dijabetičkih bolesnika. Ovo što smo poduzeli i što sam predložio Odboru je zapravo bio cilj da izazovemo ovakvo širu raspravu da mobiliziramo sve društvene slojeve u borbi protiv ove teške bolesti, da mobiliziramo naše medije, da potaknemo na ispravak pogreške ako su napravljene, ali da potaknemo cijelu društvenu zajednicu na način da se svaki na svom mjestu založi da se ova velika epidemija 21. stoljeća, prava pandemija svede na najmanju moguću mjeru. Ako smo sa svojim raspravama danas spasili samo jedna ljudski život napravili smo veliko djelo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Dame i gospodo molim uključimo se da provjerimo kvorum. Rezultat. Jesmo li se uključili, molim uključimo se? 79 imamo kvorum ali imamo i više zastupnika i zastupnica. Prelazimo na odlučivanje i glasovanje o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnog reda. Prvo, Prijedlog rezolucije o šećernoj bolesti. Predlagatelj Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb Hrvatskoga sabora, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb dajem na glasovanje Prijedlog rezolucije o šećernoj bolesti. Molim uključimo se i glasujmo o Rezoluciji. Provjerite glasovanje vlastito. Molim rezultat. Ova Rezolucija je prihvaćena većinom glasova 92 glasa za, 2 suzdržana i ništa protiv u tekstu kako je predložio Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb.
Točke 2. i 3. nemaju uvjeta za raspravu, još odbori nisu završili sa svojim raspravama. Pa prelazimo na točku 4. to je - Prijedlog za utvrđivanje Nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, predlagatelj predložio je ovaj akt na temelju točke 2. Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske te sukladno odredbi članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Predsjednik Odbora uvaženi Vladimir Šeks. Prije nego što vam dam riječ i što počnete govoriti dozvolite da u ime svih vas pozdravim predstavnika udruga branitelja proizašlih iz Domovinskog rata. Izvolite gospodine Šeks.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Odlukom o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske koju je Hrvatski sabor donio na 23. sjednici 27. svibnja 2011. godine odlučeno je da se pristupi promjeni Ustava Republike Hrvatske prema prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa prijedlogom Nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske koji je na temelju članka 147. Ustava Republike Hrvatske podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 21. travnja 2011. godine u dijelu kojim se predlaže da se prava Hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona dvotrećinskom većinom glasova. Prava Hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji sada su uređena Zakonom o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji koji je donesen u redovitom postupku sa običnom većinom glasova. Pobjedom u domovinskom ratu 1991. do 95. Hrvatski narod i građani potvrdili su svoju odlučnost i spremnost za uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kako samostalne i nezavisne, suverene i demokratske države. Uspješna obrana u pravednom, legitimnom, obrambenom i osloboditeljskom Domovinskom ratu koji su iznijeli u prvom redu Hrvatski branitelji bio je temeljni preduvjet uspostave i obrane državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta Republike Hrvatske. Time su Hrvatski branitelji stvorili sve pretpostavke za skladan razvitak Republike Hrvatske kao zemlje koja prihvaća demokratske standarde suvremenog svijeta i otvara brojne mogućnosti približavanja tom svijetu u političkom, sigurnosnom, gospodarskom i kulturnom smislu. U skladu sa povijesnom ulogom Hrvatskim branitelja u stvaranju i obrani Republike Hrvatske ocjenjuje se potrebnim da se zaštita prava Hrvatskih branitelja uredi Ustavnim zakonom kao organskim zakonom najvišeg ranga u Republici Hrvatskoj. Uloga i značaj Hrvatskih branitelja prepoznata je u promjeni Ustava Republike Hrvatske time što je dopunjena Glava 1. izvorišne osnove sa podstavkom 13. koji glasi: "Izražavajući tisućljetnu nacionalnu samobitnost i državnu opstojnost hrvatskog naroda potvrđenu slijedom ukupnog povijesnog zbivanja u različitim državnim oblicima, te održavanjem i razvitkom državotvorne misli u povijesnom pravu Hrvatskog naroda na punu državnu suverenost što se očitovalo u novom Ustavu Republike Hrvatske 1990. godine i pobjedi Hrvatskog naroda i Hrvatskih branitelja u pravednom, legitimnom, obrambenom oslobodilačkom Domovinskom ratu 91. do 95. kojim je Hrvatski narod iskazao svoju odlučnost i spremnost za uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kao samostalne, nezavisne, suverene i demokratske države. Nadalje, u svijetlu predstojećeg pristupanja RH EU kao samostalne i suverene države u međunarodno priznatim granicama, u kojoj su sloboda i jednakost, poštivanje prava čovjeka, vladavine prava neke od najviših vrednota ustavnog poretka doprinos i uloga Hrvatskih branitelja u uspostavi i očuvanju RH imaju neprocjenjivu važnosti i značenje. Sve navedeno predstavlja poseban i dodatni razlog zbog kojeg se ocjenjuje opravdanim i potrebnim u godini u kojoj se navršava 20 godina od proglašenja neovisnosti RH predložiti uređivati prava Hrvatskih branitelja posebnim Ustavnim zakonom. U skladu sa navedenim ovom promjenom Ustava Republike Hrvatske utvrđuje se da se Ustavni zakon o pravima Hrvatskih branitelja donosi u postupku propisanom za donošenje organskih zakona i to dvotrećinskom većinom glasova svih zastupnika.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi ministar branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Čast mi je pozdraviti vas u ime Vlada Republike Hrvatske s posebnim poštovanjem naravno želim pozdraviti predstavnike udruga branitelja iz Domovinskog rata i zahvaliti im se što su došli pratiti ovu raspravu. Poznata je stvar da Hrvatska ima dobro izgrađen sustav skrbi o prije svega stradalnicima Domovinskog rata, dakle obiteljima poginulih, zatočenih, nestalih Hrvatskih branitelja, Hrvatskih ratnih vojnih invalida ali i HRvatskih branitelja. Činjenica je i to da u proteklih 7,5 godina svi propisi kada su u pitanju HRvatski branitelji ili braniteljska populacija, doneseni su i usvojeni u suradnji sa braniteljskim udrugama, od Zakona o pravima Hrvatskih branitelja 2004. godine, pa i svih ostalih propisa koji se odnose ne braniteljsku populaciju. I upravo inicijativa da Zakon o pravima Hrvatskih branitelja i članovima njihovih obitelji postane ustani zakon potekla je od branitelja preko predstavnika braniteljskih udruga. Nije riječ ni o kakvim novim pravima ili povećanju postojećih prava koje iziskuju povećanje sredstava u državnom proračunu. Treba reći i to da Hrvatska ima Zakon o pravima Hrvatskih branitelja koji se dosljedno provodi i sve obveze prema braniteljskoj populaciji država uredno podmiruje za razliku od zakona iz devedesetih i 2001. godine. Dizanjem Zakona o pravima Hrvatskih branitelja na ustavnu razinu jamči se Hrvatskim braniteljima kontinuitet i sigurnost ostvarenja prava iz zakona i to moram reći u godini kada obilježavamo 20 obljetnicu hrvatske neovisnosti i samostalnosti, te u godini kada završavamo pregovore sa EU i uskoro postajemo punopravna članica EU, a vjerujem da ćemo se svi oko toga složiti. I za jedno i za drugo dakle i za hrvatsku samostalnost i neovisnosti kao što je predsjednica Vlade nedavno istaknula i za završetak pregovora, a uskoro i punopravno članstvo u EU najzaslužniji su Hrvatski branitelji. Da nije bilo Hrvatskih branitelja i njihove žrtve, ne bi bilo ni suverene, neovisne demokratske Hrvatske i sutra EU. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. Prvo je klub HDZ-a uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega želim pozdraviti svoje kolege predsjednike i predstavnike udruga proizašlih iz Domovinskog rata koji su danas s nama i koji prate ovu raspravu o promjenama ili nacrtu promjena Ustavnog zakona kako bi Zakon o pravim Hrvatskih branitelja postao ustavna kategorija. Naime, ovo je drugi korak u kojem inicijativa koju su stradalnička populacija pokrenula, tj. 42 udruge iz Domovinskog rata prihvatile i proslijedile Vladi RH, a onda i Saboru RH, Odboru za Ustav koji je također kao što smo čuli predložio, a Klub zastupnika HDZ-a zdušno podupire i prihvaća ovakav prijedlog promjene Ustava i ovakvoga nacrta zakona kojim bi Hrvatski branitelja i Zakon o pravima Hrvatskih branitelja bio ustavna kategorija. Naime, čuli smo o svim bitnim stvarima zbog čega se kreće u ovakvu inicijativu, ali isto tako svjesni smo i toga da na odborima bez obzira što je jednoglasno prihvaćena ova inicijativa, prihvaćena je samo od HDZ-a i koalicijskih partnera koji su sjedili u tim odborima i koji čine većinu, da bude cijeloj hrvatskoj javnosti jasno želim danas bez ikakvih političkih konfrontacija zamoliti i kolege iz SDP-a kao i njihove koalicijske partnere i HNS kao i sve druge koji zasigurno žele zdušno Hrvatskim braniteljima dobro, koji žele u povodu 20 godina neovisnosti RH, u povodu u 20 godina osnivanja Oružanih snaga RH i u povodu ostvarenju zadnjeg cilja koji je zacrtan od pokojnog predsjednika Tuđmana, to je EU i europske integracije gdje pripada i RH, da i Hrvatski branitelji jednako tako kao što su i nacionalne manjine postanu ustavna kategorija. Ovim kratkim izmjenama Ustav zasigurno one su male po pismu i tekstu koji se nadzire u ovom prijedlogu, ali su velike i ogromne u priznavanju stvarnih zasluga Hrvatskih branitelja i stvaranju neovisne, suverene i slobodne domovine nam Hrvatske. Zasigurno svi oni koji to ne prepoznaju i koji žele dalje politikantski polemizirati i podkusurivat se sa stradalničkom populacijom, populacijom hrvatskih branitelja, koji su časno izvojevali i obranu i oslobođenje domovine Hrvatske zasigurno ne žele tim braniteljima ni njihovim obiteljima, naročito onima koji su poginuli i dali živote za Republiku Hrvatske, dobro. Želimo pozvati sve kao Klub zastupnika HDZ-a, sve hrvatske domoljube, ali i zastupnice i zastupnike da o ovom ne polemiziramo u Hrvatskom saboru, da se ne vraćamo u prošlost, da ne spočitavamo jedni drugima što je bilo i kako je bilo, završimo priču koja se zove hrvatski branitelji. Oni su časni u hrvatskoj povijesti, oni imaju svoju moralnu ulogu, oni su znali kad je trebalo, oni su stali kad je trebalo, oni su jasno pokazali kako se brane nacionalne boje, kako se daje život za domovinu, kako se stradava za domovinu, kako se pati za domovinu. Oni su to jasno artikulirali kroz cijelo vrijeme Domovinskog rata, od '90. do '95., u svim obrambenim i osloboditeljskim operacijama koje smo kao Sabor proglasili da su bile legitimne, opravdane i potrebne, osloboditeljske i zasigurno od cijelog svijeta, Europske unije i NATO-a, europskih komisija proglašene da su bile legitimne. Nije bilo drugog načina i mogućnosti bilo kakvim sporazumima riješiti ono što se zvalo agresija na Republiku Hrvatsku i zbog toga su hrvatski branitelji po odluci vrhovnog zapovjednika predsjednika Tuđmana jasno upotrijebivši svoje znanje, volju i snagu, pogotovo ljubav prema domovini, obranili i oslobodili sve teritorije. Danas kad im to treba priznati, kada treba kroz ovakav čin jednog birokratskog donošenja Ustavnog zakona o pravima hrvatskih branitelja dići ruku opet pravimo dvojbe. Ja želim naglasiti da ne bi trebalo biti dvojbe. U svim redovima političkih opcija koje danas su zastupljene u Hrvatskom saboru postoje i hrvatski branitelji. U jednima više njih, u drugima manja zastupljenost i to moramo biti svjesni. Ne možemo biti jednaki, ali možemo danas jednako reći da ovom načinu kojim želimo dati dužno poštovanje, jednu moralnu satisfakciju koja materijalno ne košta ništa, koja nema dodatnih proračunskih vrijednosti i koja zasigurno bi hrvatskih braniteljima koji su i predložili ovu promjenu Ustava i da postane Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji ustavnom kategorijom koja se donosi 2/3-skom većinom. Zasigurno bi odali dužno priznanje 20 godina poslije osnivanja prvih oružanih formacija, 20 godina poslije priznavanja Republike Hrvatske i danas kada zasigurno smo na putu civiliziranog svijeta, na putu Europske unije gdje pripadamo i gdje ćemo zasigurno graditi budućnost. Da ne spominjem sve što se događalo i zbog čega hrvatski branitelji su predložili ovakve promjene Ustava, zasigurno ne bi bilo lijepo čuti u ovom Parlamentu. Ponavljao sam to nekoliko puta prije i stat ću ovaj puta. Danas ću stati u ime onoga što trebamo činiti jer zasigurno vjerujem da svi koji razmišljaju odrješito, ljudski, očekujem od njih da će biti zajednički na ovom putu koji zasigurno osim glasovanja i potpore hrvatskim braniteljima ne znači ništa drugo, ali značit će prestanak mogućnosti da se oko zakonskih odrednica, njihovih promjena špekulira i kalkulira, da se oko mogućnosti promjene ili ukidanja prava hrvatskim braniteljima koja su definirana ovim zakonom i koja egzistiraju posljednja od, velika promjena zakona bila je 2004. godine i počela je važiti 1.1.2005. i od tada do danas uz sitne dorade Zakona o pravima hrvatskih branitelja jasno smo došli do mogućnosti da on postane i ustavna kategorija. Svi oni koji će danas pokušati da to u nekom novom kontekstu ili u nekom drugom tumačenju skrenu pozornost želim naglasiti da neće biti u pravu, da ćemo ih razuvjeriti argumentima. Za nas su danas argumenti i zainteresirana populacija hrvatskih branitelja koja pozorno prati i sluša. Moji kolege predsjednici i izaslanici pojedinih udruga sa nacionalnog nivoa koji su zainteresirana kategorija da ovaj Zakon o pravima hrvatskih branitelja što prije postane ustavna kategorija i da prestanu kalkulacije i konfrontacije političkih opcija na račun hrvatskih branitelja. Hrvatsku smo obranili, oslobodili i danas kada stojimo pred vama mogu reći ispred kluba Hrvatske demokratske zajednice da želimo da ovo zasigurno, ova inicijativa i Odbora za Ustav kao i hrvatskih branitelja koji je predložio da uspije i da reći korak, donošenje zakona i promjena Ustava, bude zajednička i da nema daljnjih političkih sukoba i konfrontacija između političkih opcija na ovoj političkoj sceni u Hrvatskom saboru. Pozdravljamo ovakav prijedlog koji je došao od stradalničke populacije i još jedanput ću ponoviti, klub Hrvatske demokratske zajednice bezrezervno podržava donošenje promjene Ustava i preporučamo i molimo sve one u Hrvatskom saboru koji zajednički žele prekinuti konfrontaciju preko leđa hrvatskih branitelja da glasuju o ovim promjenama. Hvala lijepo. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, gospodo zastupnici. Neka gledaju i neka slušaju i nismo djeca, gospodine Đakiću, namjera je jasno kako u ovo predizborno ili izborno vrijeme doći još do nekoliko tisuća glasova. Jasno to je legitimno ali ovaj puta vam to gospodo ko' u Sanaderovo vrijeme vjerojatno neće poći za rukom kojega ste se samo tako odrekli. Temeljno je pitanje sljedeće: Da li će to biti izdrživo recimo za buduće generacije? To ćemo mi vidjeti tek možda za godinu ili dvije dana. O tome ćemo jasno sutradan razmišljati. S druge strane kao što svi ovdje znamo 6.7.2010., šta te pločice dižete, usvojili smo novi Ustav Republike Hrvatske. Kako to da gospodo iz HDZ-a, vi koji ste predlagači ovoga prijedloga za utvrđivanje Nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske kako to da ste tada zaboravili na branitelje. Kako to? Zašto niste u ovih dva ili tri mjeseca tražili konsenzus? Zašto ste tražili konsenzus sada prvi puta za ovom saborskom govornicom preko svog glasnogovornika gospodina Đakića? Konačno tvrdim da branitelji očekuju da se njihova prava ostvare, a ne ustavotvore. Za ovom je saborskom govornicom tamo negdje '96. pokojni predsjednik Tuđman govorio o 360000 branitelja, govorio je o brojci od cirka 30000 invalida. Danas branitelja u Republici Hrvatskoj ima preko 510000, invalida preko 70000. Ja stalno ponavljam stvarnim invalidima sve, obiteljima stradalih apsolutno sve, uvijek tim ljudima treba dati jednu kunu više. Nitko u njihov status nema prava dirati. Te zakone koji bi tangirali invalide, odnosno obitelji stradalih trebale bi se usvajati ne dvotrećinskom većinom, nego apsolutnim konsenzusom u ovom Parlamentu. Jasno ako ima onih koji su zloupotrijebili, zlorabili položaj, ako ono što mi kolokvijalno zovemo lažni recimo invalidi itd. jasno da to treba revidirati kao što jasno treba revidirati i one koji su zlorabili povjerenje institucija i koji su na temelju toga dobili status branitelja. Mi svi ovdje znamo da imamo negdje oko 150000 ljudi koji fronta nikad nisu vidjeli. O.k. Neki su radili u uredima, oni drugi su pekli ne znam kolače, kruh, čaj. Neki od njih su možda napravili jednako koristi kao i oni koji su bili u rovovima. Iako ja osobno smatram da bi to uvijek trebalo lučiti. Ono što bi možda mi trebali napraviti sutradan, da u izbornim godinama jednostavno ne prebacujemo niti jedno financijsko pravo na buduće ekipe koje će preuzeti vlast. Niti jedno financijsko pravo kao što ste vi to gospodo iz HDZ-a tražili od one vlasti tamo '89. godine. Zašto? Netko će reći na isti način čuje se u javnosti ne bi bili recimo tretirani borci NOB-a, a oni su integrirali jednu Istru, jedan Zadar, jednu Rijeku u teritorijalni korpus hrvatskog naroda. Bez NOB-a nikada Hrvatska ne bi imala granice koje su kao takve međunarodno priznate još tamo temeljem Badintierove komisije. Ne treba niti njih zgaziti. Neki su u ovoj sabornici govorili da bi u Ustav kao posebna kategorija trebali ući ne znam penzioneri. O tome je govorio gospodin Hrelja bolesni, dijabetes itd. o kojem smo prije raspravljali i tome slično. Ako je neki zakon htjeo to netko priznati ili ne. I zato je dobro neka ovo sluša javnost izborni zakon onda je to ovaj zakon. Ministar je konačno malo prije rekao za ovom govornicom da se ne ukidaju ili uvode niti, ni jedan novi institut, ni jedno novo pravo. Pa nije valjda da sada sumnjate u ekipu koja će sutradan preuzeti vođenje ove zemlje. Jasno je da će branitelji sutra imati više pod novom Vladom no što imaju pod ovom Vladom ako stabiliziraju se gospodarski i ekonomski parametri Republike Hrvatske koju je razorila ova ekipa koju vi gospodo s desna podržavate. Ako konačno djeca branitelja koji nas gledaju dobe priliku da mogu raditi, da imaju stalna primanja, da mogu izdvajati doprinose i tome slično. To bi valjda trebalo biti cilj. To je ono o čemu bi valjda trebali u ovoj zemlji težiti. Ovaj Zakon ima svega 3 članka. Možda ne treba niti citirati koji glase: "Ustav Republike Hrvatske "Narodne novine" itd. pročišćeni tekst. U članku 58. iza stavka 3. dodaje se novi stavak 4. koji glasi: "Prava hrvatskih branitelja uređuju se Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona. U članku 83. stavku 1. iza riječi: "manjina" dodaju se riječi: "I Zakona o pravima hrvatskih branitelja i ovaj Zakon ili ovaj Ustavni zakon stupa na snagu danom zapravo donošenja." U ovom zakonu govori se u obrazloženju isto tako da ovaj Zakon neće stvoriti dodatne troškove. To jednostavno ne odgovara istini. Jednom riječju gospodo nemojmo manipulirati ovakvim zakonima, jer kao što rekoh nije bit da se prava ustavotvore, nego da se prava iz postojećih zakona ostvaruju. Gdje je gospodo Hrvatska danas 2011. godine. Javni dug Republike Hrvatske 2011. biti će veći od 60% bruto društvenog proizvoda ili barem 200 milijardi kuna sa jamstvima normalno bankrotiranoj brodogradnji. Prema Ugovoru iz Mastrichta to se ne smije dogoditi. Do 2014. to će biti i preko 100%. To je bankrot. Samo kamata je 2 i pol postotna boda veća od realne stope rasta bruto društvenog proizvoda. U odnosu na 2009. javni dug je porastao za 13,6% ili 16 milijardi kuna. Središnja država je na godišnjoj razini povećala svoj dug sa 103,2 milijarde kuna potkraj 2009. na 125,9 milijardi kuna krajem rujna 2010. Danas je to negdje oko 135 milijardi kuna. Ukupni dug opće države plus državna jamstva plus dug HBOR-a znači potkraj rujna 2010. bio je 191 milijarda kuna. Danas je negdje oko 210 milijardi kuna što je povećanje za gotovo 30% itd. itd. To je ono što vlast HDZ-a nama ili onima koji će sutradan preuzeti vlast zapravo ostavlja. Znači svima je valjda ovdje stalo da položaj države i branitelja bude što je moguće stabilniji, da bude što je moguće uređeniji, ali ako gospodarski sustav ne bude bio u prilici nositi potrebe društva npr. brodogradnje ili branitelja, Đakovštine o čemu je govorio Vinković prije, umirovljenika, zaposlenih u zdravstvu, u školstvu, u policiji, u Hrvatskoj vojsci itd., carini, e onda ne znam što će se dogoditi. Ja neću ponavljati sada te gospodarske parametre, ali vi jako dobro znate da na današnji dan u ovoj zemlji imamo 1 milijun 450 tisuća osiguranika, znači oni koji plaćaju doprinose, a s druge strane preko milijun i 200 tisuća penzionera. Imamo, ajde zbog utjecaja sezone, negdje oko 300 tisuća nezaposlenih. Slažem se jedan dobar dio možda i 20% radi na crno, svjetska banka govori o 35%, imamo 388 tisuća ljudi koji rade u tim javnim servisima itd., itd. Ono što ja kažem, mi bi trebali u godini, izbornoj godini jednostavno donijeti neku rezoluciju, neku deklaraciju, neku ustavnu formulaciju da se svečano zapravo svi obvežemo da se u izbornoj godini ni jedna financijska posebna obveza neće prebacivati na neku buduću vladu. Ovo je isto tako htio to netko priznati ili ne, politički zakon par excellence. Jasno je ovo je delikatna tema, ne za nas, da ja kažem … [[Govornik se ne razumije.]] u Istri, ali u Slavoniji zasigurno da. Ne za recimo većinu možda u Primorsko-goranskoj županiji, ali u Dalmaciji da. Zato ja mogu daleko slobodnije govoriti od onih možda koji dolaze iz tih krajeva, pa misle možda isto kao ja. Ne za jedan grad Zagreb, ali za jedan Vukovar apsolutno da, pa i za građane Bosne i Hercegovine. Zašto? Jer mnogi su u sustavu skrbi, između ostalog i zbog ovog Zakona o braniteljima. Znači zakon nije slučajno nam pod navodnicima podastrt, ili predložen, svejedno, svaki zakon nismo naivni dugo smo u ovom Parlamentu, ima svoju političku pozadinu, jedan ovakav zakon pogotovo, a ja bih doista volio da se ovakvi zakoni usvajaju konsenzusom, pa konačno imali smo konsenzus kada se pred godinu dana donašao ili usvajao Ustav Republike Hrvatske. Svi zakoni, to je moj dojam, o braniteljima, usvajali su se u ovom Parlamentu konsenzusom, ali bojim se da ove izmjene koje nisu lišene politikanstva, od strane predlagača, jednostavno neće biti usvojene konsenzusom, a bilo je prilike da prilikom izmjena Ustava to i učinimo. I još jedanput, kako to gospodo u HDZ-u da prilikom izmjena Ustava jednostavno ste zaboravili na poziciju branitelja? Znači do novih, do nekih viših prava, jednostavno možete doći samo novom politikom, jednom uspješnijom ekonomijom i bez dakako politiziranja. A možemo isto tako progovoriti kako to da u ovoj zemlji ima negdje oko 2 tisuće i braniteljskih udruga. Ja se slažem, gospodine Đakiću, da bez žrtve branitelja ne bi bila obranjena Republika Hrvatska, bez žrtve branitelja ne bi bila uspostavljena Republika Hrvatska, ne bi bila Hrvatska neovisnom državom, ne bi bila Sabora, ne bi bila demokratskih ili kvazi demokratskih institucija koje imamo u Republici Hrvatskoj, to je apsolutno zasluga branitelja. Ali sam isto tako siguran da nijedna buduća vlada, tko god će sjediti u toj budućoj vladi, ako ekonomija bude uspješna, neće dovesti niti jedno pravo hrvatskih branitelja. Dapače tvrdim da će se ta prava i širiti. Ali što imamo? Imamo situaciju da ova ekipa koja je bila na vlasti zadnjih 8 godina iza sebe ostavlja razorenu ekonomiju, kao da je preko Hrvatske gospodo prošao tsunami. Tako je. Tsunami. Tsunami. Ne, nije preko Hrvatske prošao IDS, nego preko Hrvatske je prošao HDZ. To je taj tsunami koji nas tako skupo svo ovo vrijeme prati, i na kraju i košta. I što očekivati sutra? Jasno žrtvu, odricanje, pa moguće i restrikcije. Ako se ništa ne umanjuje kao što kaže ministar branitelja, zašto sumnjati u buduću vlast koja treba stabilizirati i koja treba pokrenuti Republiku Hrvatsku? I utoliko, gospodine Đakiću, za branitelje nema dvojbi, dvojbi ima oko položaja financijskog, ekonomskog, države i oni koji manipuliraju jasno braniteljima. Znači za branitelje uvijek, apsolutno da, za HDZ-ovu manipulaciju ne, za branitelje uvijek da, za podjele nikada, za branitelje da, ali za politiziranje isto tako gospodo ne.
Hvala lijepa. Zahvaljujem. Želim samo kao predsjedatelj reći da braniteljima nikad nitko nije niti može manipulirati. S njima se ne može manipulirati, i nije se manipuliralo. A sad imamo 14 ispravaka netočnih navoda. Upozoravam sve da se moraju strogo držati našeg Poslovnika, a to znači reći što se ispravlja i drugo držati se vremena u kojem se treba to ispraviti. Idemo redom. Prvo je uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa u moru netočnosti koje je izrekao gospodin Kajin, ja ću ispraviti samo nekoliko. Prije svega politizacija ovim zakonom ne dolazi u obzir kao činjenica koju ste izrekli. S obzirom da prijedlog ustavnih promjena je predložila gospođa Neda Balog, Ivan Pšenica, gospodin Đuro Glogoški koji stranački nisu obojeni i nisu pripadnici nijedne stranke, tako da govorite napamet i govorite netočnosti. Druga stvar, da je sa 30 tisuća invalida naraslo na 70 tisuća i to je netočno, 55 tisuća invalida je Domovinskog rata, a povećani su onda kada je 2005. stupio na snagu zakon 1.1. da oni koji nisu ostvarili svoja prava, a stradali su psihički, da u godini dana mogu podnesti zahtjeve kako bi regulirali svoja prava po liječničkim komisijama i po liječnicima koji su ih …/Govornik se ne razumije. I treće, da koriste u BiH. Pa naravno da koriste i oni koji su branili RH međudržavnim sporazumom smo im to regulirali. Vi ste zaboravili na njega? I oni su bili pripadnici i Hrvatske vojske i bili su u funkciji obrane RH i zbog toga je RH im se odužila međudržavnim sporazumom kojim ostvaruju svoja prava.
Vrijeme. Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa evo gospodine potpredsjedniče u moru netočnih navoda koncentrirat ću se samo na jedan. Kazali ste gospodine Kajin namjera je kako doći do nekoliko tisuća glasova, na početku vašeg izlaganja. Pa nakon vašeg izlaganja sigurna sam da ti glasovi neće ići vama, to sam gotovo uvjerena, jer ste ovim pokazali koliko držite do hrvatskih branitelja. Kazali ste da je ovo politikantstvo od strane HDZ-a, a zaboravili ste da inicijativa dolazi upravo od branitelja, od braniteljskih udruga o kojima je govorio gospodin Đakić. Pa zar naši branitelji ne zaslužuju ovu malu tekstualnu promjenu Ustava, a simbolički tako važnu za sve nas građane Hrvatske države?
Hvala. Na redu je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kajin je netočno rekao da HDZ želi ovim prijedlogom pridobiti glasove branitelja. Pa kolega Kajin obzirom da ste uspjeli posvađati i koaliciju vi sad želite posvađati i nas ovdje, no to vam neće uspjeti. Jer vi se držite devize one da kad ne možete pomoći trebate sudjelovati, pa bitno je da samo smetate. Ali ovo je, kolega Kajin, domoljubni čin koji bi svatko normalan trebao podržati jer taj prijedlog ide od udruga, od braniteljskih udruga i iz poštovanja prema njima ovo treba podržati. A sigurno da vam ne vjeruju, ne daj Bože da dođete na vlast, pa već su vam jadni ljudi donosili proteze kad im niste vjerovali da su invalidi, a oni vam donosili proteze da su bez nogu. Kako bi vam vjerovali da ćete poštivati zakon onda ako dođete na vlast?
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Kajin je iznio niz netočnosti, evo samo nekoliko ću pokušati ispraviti. Ustvrdio je da je danas u Hrvatskoj više od 510 tisuća branitelja. Kolega Kajin način na koji ste izrekli i iznijeli ovaj broj nije u redu. Prvo, on je netočan jer na dan 31.12. u Registru hrvatskih branitelja registrirano je 501 tisuća 666 hrvatskih branitelja. Kolega Kajin to nije broj, oni nisu broj, to su ljudi sa imenom i prezimenom. Dio njih sjedi gore na galeriji, dio sjedi u ovim saborskim klupama. Kolega Kajin, netočno je da prebacujemo financijsko pravo na nekoga drugoga jer ovim zakonom se ne stvara nikakvo novo financijsko pravo. I kad kažete, odnosno pitate nas jel' mi sumnjamo da vi nećete poštovati, kolega Kajin mi nemamo razloga sumnjati, mi smo se osvjedočili od 2000. do 2003. kako ste poštovali prava hrvatskih branitelja.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kajin pridružujem se naravno ispravcima netočnih navoda koji su prethodnici naveli, ali zasigurno bih se osvrnuo da je ovaj zakon izborni zakon i da je namjera jasna, doći do nekoliko tisuća glasova. To ne samo, dragi kolega, da je netočno nego to je jadno. Pa licitirati sa nekoliko tisuća glasova to je uistinu jadno. Oni koji su zaslužni da vi možete ovdje u ovom Visokom domu lamentirati o svemu i svačemu. A naravno ne zaboraviti stalno veličati NOB i sve one, a da se niste pitali koliko je koštalo to one generacije dosada, a mnoge je koštalo i života nažalost, te koji su to bili. Ali je još apsurdnije da vi obećavate da ćete vi i veća prava, što se naravno neće dogoditi. Pa ne pate naše branitelji od kratko pamtivosti da se ne bi sjetili o poništavanju 4 280 predmeta nezakonito su provedeni postupci poništavanja, ukidanja rješenja o statusu hrvatski ratni vojni invalid i ostale stvari. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je uvažena zastupnica Ivanka Roksandić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kajin ja ću kao i moji prethodnici citirati vaše izlaganje. Prvo ste rekli "kako doći do nekoliko tisuća glasova" i "ovo je HDZ-ov izborni zakon", što je netočno. Inicijativa je krenula, kao što ste već čuli od mojih kolega, od ovih ljudi časnih koji sjede na galeriji i predstavnici su braniteljskih udruga. Drugo, kolega Đakić je u ime HDZ-a pozvao sve nas ovdje zastupnike i hrvatsku javnost da upravo ne politiziramo s ovim zakonom jer trebamo se već jedanput, pa i vi kolega Kajin, pokloniti pred ovim ljudima. I na kraju, ako ste na kraju svog izlaganja rekli da ste za hrvatske branitelje pa prihvatite onda njihovu inicijativu,ona ne košta ništa osim izmjene, jedne izmjene u Ustavu RH. A to, tisuće i tisuće hrvatskih branitelja zaslužuje.
Hvala. Na redu je ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kajin je očito uspio u svojoj jedinoj namjeri, a to je da isprovocira ovakve naše istupe, ali jednostavno moramo reagirati i ispraviti ono što nije točno da neistina ne ode u javnost. Pa evo i ja ispravljam jednu izjavu kolege Kajina koji je rekao da sumnjamo u eventualnu novu ekipu koja će voditi Hrvatsku nakon izbora. Ma ne da sumnjamo mi se svi skupa trebamo bojati povratka SDP-a i njegovih pjetlića na vlast, a zbog čega? Zbog toga što znamo što se događalo od 2000. do 2003. godine gdje su smanjene osnovice za osobnu i obiteljsku invalidninu, umanjen ortopedski doplatak, smanjene obiteljske invalidske mirovine, neispunjavanje zakonske obveze za ratne vojne invalide 100%-ne prve skupine. Nije bilo čak ni pogrebnih troškova nakon smrti hrvatskih branitelja kao ni počasti prilikom ukopa itd., itd. Zbog toga ne da sumnjamo, ne trebamo sumnjati nego se trebamo bojati. Dat će dragi Bog i mudri hrvatski narod pa se to neće dogoditi.
Hvala lijepo. Na redu je ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravila bih gospodina Kajina koji je rekao da će branitelji imati više pod novom Vladom nego pod ovom Vladom. Gospodine Kajin zaboravili ste što ste radili kada ste bili na vlasti 2000. do 2003. godine, nezakonito ste proveli postupak poništavanja i ukidanja rješenja o statusu hrvatskih ratnih vojnih invalida tako da je Upravni sud vratio prava za 4 280 predmeta. Pa zar mislite da su ovi ljudi gore zaboravili onaj test koji ste im dali da ispunjavaju? Jedno od pitanja je bilo da li im je vlastita mama mama? Zar možete gledati u oči ovim ljudima i tako nešto govoriti?
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Ante Kulušić. Izvolite.
Pa gospodine potpredsjedniče, pa kolega Kajin u svojoj raspravi je pogodio samo da se nalazi u predizbornoj godini, ali moram po poslovniku ispraviti jedan. Kolega Kajin kaže da je ovo inicijativa HDZ-a što nije točno. Ovo je inicijativa Hrvatskih branitelja, ovih gore ljudi koji sjede, da im se slučajno ponovno ne dogodi ono što se dogodilo 2000. godine da im se ukidaju njihova prava. Vi bi kolega Kajin najrađe da se u izbornoj godini branitelji ne smiju ni spominjati a kamoli da se u izbornoj godini može nešto korisno napraviti za branitelje. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Ljubica Lukačić.
Hvala vam lijepa. Pa kolega Kajin govorili ste o nekakvom razaranju kojeg je počinila kako vi kažete ova garnitura. Ja vam moram reći da ova Vlada nije učinila nikakvo razaranje nego je vratila dostojanstvo Hrvatskim branitelja koje dostojanstvo im je počela ugrožavati koalicijska Vlada od 2000. do 2003. godine. Sjetite se samo automobila koje je ova Vlada morala kupiti koje je bivša, prethodna vlada nije isporučila na vrijeme 100%-tnim Hrvatskim ratnim i vojnim invalidima prve skupine. Da ne govorimo o svim drugim pravima koliko je samo tužbi bilo podneseno i koliko je novaca ova vlada morala vratiti. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala. Evo ispravljam netočan navod kolege Kajina da će ovaj zakon stvoriti dodatne nove troškove, to nije točno, točno je da ih neće stvoriti. A razlog zašto ovaj Zakon dižemo na razinu Ustavnog zakona da se ne dogodi ono što se dogodilo s pravima Hrvatskih ratnih vojnih invalida i branitelja u vrijeme koalicijske vlasti. Ja ću samo navesti jedna od razloga a to je da su nezakonito provedeni postupci poništavanja i ukidanja rješenja o statusu Hrvatskih ratnih vojnih invalida i njihovim trajnim pravima. DA je presudama Ustavnog suda, da su ta prava vraćena u 4280 predmeta. Eto da je samo taj razlog da je samo to jedan od razloga imamo razloga sumnjati u vaše namjere.
Zahvaljujem. Na redu je ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je rekao da se ovim zakonom manipulira. To zaista nije točno, naprotiv, ovim zakonom se onemogućava bilo kakva manipulacija s pravima Hrvatskih branitelja a očito je da gospodin Kajin nije pročitao Zakon ili nije prepoznao pravu namjeru ovog Zakona. A kada pogledamo cijelo izlaganje onda možemo reći da gospodin Kajin nije zaista prepoznao tu pravu namjeru i nije ju niti htio prepoznati.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Damir Kajin. Koji članak?
Možda članak 209. u svezi u članka 214. Poslovnika Hrvatskog sabora. Možda se nešto smanjilo nepotrebno, pazite, ali se zasigurno gospodo nije kralo kao što se kralo u zadnja dva mandata. Oni koji su radili na onim upitnicima danas su državni tajnici vaše Vlade. 120 tisuća radnih mjesta...
Uvaženi zastupniče ne možete.
2009. do današnjeg dana, ako je netko izgubio to pravo.
Uvaženi zastupniče, molim vas to nije povreda poslovnika ne možete dalje nastaviti, jer nema veze sa institutom povrede poslovnika, i molim vas prekidam vas u raspravi. Hvala lijepa. Idemo dalje sa ispravcima netočnih navoda, hvala lijepa. Na redu je uvaženi zastupnik Dragan Vukić ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepo gospodin potpredsjedniče, kolega Kajin je po običaju u svojoj raspravi udrobio svega i svačega i teško je u jednom kratkom nastupu sve ispraviti. Spominjao je građanine Bosne i Hercegovine u nekakvom zakonu. Nikakvi građani Bosne i Hercegovine se ne spominju ni u jednom našem zakonu, spominju se Hrvatski državljani a ako govorimo o Zakonu o braniteljima onda Hrvatski branitelji koji su branili i stvarali Hrvatsku državu i na žalost ti isti branitelji moraju svaki put slušati vas gospodine Kajin kako vodite specijalni rat protiv iste te Hrvatske države. To i kažu ti isti branitelji, da im to puno teže pada već cijela oružana borba koju su prošli. I još su mi nešto rekli da vam poručim ali neću vam to reći. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Pa sada ja mislim da imam pravo mu odgovoriti na ovu kvalifikaciju da ja vodim specijalni rat protiv Republike Hrvatske. [[Govornik je isključen ne razumije se.]] Znate tko vodi specijalni rat protiv ove države, oni koji su pokrali ovu državu. Oni koji su omogućili i doveli do toga da se 120 tisuća radih mjesta uprazni od 1.7. 2009. godine nakon odlaska Ive Sanadera.
Molim vas bez dobacivanja iz klupe, ovo nije povreda Poslovnika iako se slažem da takve kvalifikacije ne možete uvaženi zastupniče ovdje iznositi. Idemo dalje, još jedan ispravak, molim vas. Ne možemo ovdje izgovoriti bez obzira tko poručio. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik i potpredsjednik doma Vladimir Šeks.
Netočna je tvrdnja zastupnika Damira Kajina kada je ustvrdio da prilikom promjene Ustava u srpnju ove godine su zaboravljeni Hrvatski branitelji. Obrnuto. Hrvatski branitelji su izvorišnim osnovama 2010. godine o promjeni Ustava točno sam i citirao u ovome Izvješću i u prijedlogu Odbora za Ustav, a iznio sam i za ovom govornicom i citirao uloga i značaj Hrvatskih branitelja prepoznata je i u promjeni Ustava Republike Hrvatske pa smo i u izvorišnim osnovama naveli i pobjedi Hrvatskog naroda i Hrvatskih branitelja. To je politički dio u preambuli Ustava, a ovo je sada samo u normativnom smislu izražavanje te izvorišne osnove, uloge i značaja Hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa. U ime Vlade Republike Hrvatske uvaženi. Nisam vidio moram reći ... [[Govornik se ne razumije.]] Uvažena zastupnice, još ispravak netočnog navoda Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Pa evo hvala vam što ste priznali da sam digla tablicu, a zašto? Zato jer ovi sramotno netočni navodi zastupnika Kajina su netočni u više navoda, a jedan je taj da je to predizborni zakon. Nije gospodine Kajin. A evo zašto nije. Nije zato što je ova Vlada 2004. morala vratiti Hrvatskim braniteljima njihova prava koja ste im oduzeli, nije zato jer ste vi poznati da kada se 2005. izglasavao novi Zakon o HRvatskim braniteljima kada ga je donosila ova Vlada izašli iz sabornice. Vi izlazite uporno sa svojim koalicijskim partnerima kada se rješavaju pitanja hrvatska. Tako ste izašli 25.6. kada se govorilo o samostalnosti. Gospodine Kajin, može vas biti sram.
Zahvaljujem. I u ime Vlade RH uvaženi ministar Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Moram reagirati na čitav niz neistina i netočnosti koje je gospodin Kajin iznio u svom izlaganju. Dobar dio toga su ispravili gospođe i gospoda saborski zastupnici. Gospodine Kajin, prijedlog ovog zakona je prije svega izraz poštovanja i zahvalnosti prema svim Hrvatskim braniteljima i ovih koji sjede gore na galerijama i koji predstavljaju Hrvatske branitelje ali doslovce prema svima koji su sudjelovali u stvaranju neovisne i suverene Hrvatske. I nije nikakva politika i politikantstvo u pitanju, nije naravno u pitanju i to da su Hrvatski branitelji zaboravljeni zadnji puta kod izmjena Ustava. Ova inicijativa kao što sam i rekao u uvodnom izlaganju je upravo potekla od Hrvatskih branitelja i ljudi koji sjede ovdje gore na galeriji i na sastanku u Vladi RH koje je naravno Vlada RH prihvatila i podržala. Imali smo lijepu priliku vidjeti kakav je bio vaš odnos prema Hrvatskim braniteljima u vremenu od 2000. do 2003. godine. I samo da vas podsjetim da je to rezultiralo tisućama i tisućama sudskih tužbi protiv Vlade RH i da smo na ime naknade za učinjenu štetu prema HRvatskim braniteljima, ali i na ime onoga što se nije provodilo u djelu a zvao se Zakon o pravima Hrvatskih branitelja u proteklih nekoliko godina isplatili milijardu i pol kuna. A to je upravo na tragu onoga što ste rekli da zakon treba provoditi, a ne ustavotvoriti. I ono što mogu s ponosom reći da je u proteklih 7,5 godina sve odredbe Zakona o pravima Hrvatskih branitelja se provode do zadnjeg zareza i da su uglavnom izvršene i sve isplate zaostalih prava iz ranijeg razdoblja. I još jedna stvar samo da vas podsjetim, također ste rekli da su svi zakoni o pravima Hrvatskih branitelja doneseni konsenzusom. Nije točno. I zadnji puta 30.11.2004. godine kada se usvajalo i kada se glasovalo o prijedlogu Zakona o pravima Hrvatskih branitelja oporba je napustila sabornicu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prije nego što damo ispravak netočnog navoda, želim obavijestiti da je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu danas u 14,00 sati sazvana sjednica u dvorani Janka Draškovića 202. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik DAmir Kajin. Izvolite.
Moj odnos prema braniteljima bio je uvijek isti. Invalidu jedna kuna više, a ostalima što ima. Međutim, da ispravim vaš navod gospodine ministre o izrazu poštovanja vaše vlasti prema braniteljima. Poštovalo bi se Hrvatske branitelje daleko više da se ova Hrvatska nije tako bezočno pokrala u zadnjih 8 godina kao što je, da se nije razorilo sve što se moglo razoriti, da se nije pretvorilo sve što se pretvoriti moglo, a te ljude ostavilo potom kada je završio rat na cesti, da se 120 tisuća ljudi nije otpustilo nakon 1.1.2007. godine, da je javni dug manji. Jednom riječju branitelje mislim da će bilo koja buduća vlada neusporedivo više poštovati no što to čini vaša.
Hvala lijepa. I daj Bog. Na redu je klub HNS-a, HSU-a uvažena zastupnica VEsna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici, poštovani gosti. Drago mi je da vas možemo vidjeti danas ovdje u SAboru da čujete naša razmišljanja o ovoj temi. Prije nego što počnem raspravu i ime kluba HNS-a, HSU-a dozvolite da kažem, kolega Kajin ima svoj osebujni način i često dosta ovako slikovit način, ali ako se radi o poštivanju HRvatskih branitelja, kolega Kajin je Hrvatski branitelj, bio u ratu, bio u rovovima, dakle nije pao s neba. Možete se slagati s njegovim stavovima ili ne, ali on je hrvatski branitelj i ajmo imati malo to na umu. I HRvatski branitelji mogu imati različita mišljenja. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ne. u LIci. Ne na stanici u PUli za razliku od mnogih od vas. Ne, nego u ratu, za razliku ponovno od mnogih od vas. Prijedlog da se Zakon o pravima Hrvatskih branitelja digne na razinu Ustavnog zakona. To je ovdje prijedlog. Dakle, ovdje se ne radi o pravima Hrvatskih branitelja. Prava Hrvatskih branitelja definirana su Zakonom o pravima Hrvatskih branitelja, ne radi se o proširivanju niti o sužavanju tih prava. Radi se o dizanju zaštite prava Hrvatskih branitelja sa razine redovnog zakona kakvima su nota bene zaštićena prava svih ostalih, na razinu Ustavnog zakona. Dakle, radi se isključivo o promjeni razine zakonske zaštite prava Hrvatskih branitelja, a ne o sadržaju prava ili zakonskoj zaštiti prava jer to postoji. Što je razlog za to da se HDZ odlučio u ovom trenutku na takav potez i inicijativu, dakle ne da se mijenja sadržaj nego da se mijenja razina zakonske zaštite sa zakona na razinu ustavnog zakona. Spominje se ovdje da je to stvar iskazivanja poštovanja, časti, uvažavanja hrvatskih branitelja. Što se toga tiče to se čini u sadašnjem hrvatskom Ustavu na dva mjesta, jedno su Izvorišne osnove ili preambula i drugo je članak 58. Ustava u kojem stavak 3. glasi, citiram: "Posebnu skrb država posvećuje zaštiti hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida, udovica, roditelja i djece poginulih hrvatskih branitelja." Dakle što se tiče uvažavanja, iskazivanja počasti spominje se u Ustavu na način koji sam citirala, na dva mjesta. To je postojećim ustavnim tekstom riješeno. Očito dakle ne radi se o tome. Da li se radi o nepovjerenju u hrvatske zakone? To bi moglo biti, da se naprosto radi o činjenici da se smatra da nešto što je garantirano zakonom može i ne mora. Može se provodit ili se ne mora provodit. Da li se time izražava, a ja ne vidim drugo tumačenje, stav da su prava djece, prava majki s malom djecom, prava invalida, prava radnika, prava umirovljenika, prava mladih, prava studenata, prava školske djece koja se nota bene obećavalo i puno ovdje raspravljalo o famoznom obaveznom srednjem obrazovanju koje je isparilo, nestalo. Nema više prava na srednje obrazovanje kao obvezni dio obrazovanja u Republici Hrvatskoj. Da li su dakle prava svih ovih grupacija, od djece, umirovljenika, radnika, invalida, studenata, mladih, zaslužuju nižu razinu zakonske zaštite nego prava hrvatskih branitelja. Zašto? Zašto ta prava zaslužuju nižu razinu zaštite nego prava hrvatskih branitelja. … [[Upadica se ne razumije.]] Mislim da bi bilo bolje da saslušate, da vi smatrate da prava branitelja zaslužuju višu zakonsku razinu zaštite nego što zaslužuju prava djece, mladih, majki s malom djecom, invalida, školske djece, studenata i svih ostalih grupacija u hrvatskom društvu. Da li su te grupacije manje važne, da li su njihova prava manje važna? Mi u klubu HNS-a, HSU-a mislimo da nisu, mislimo da su jednako važna i mislimo da trebaju imati jednaki zakon, odnosno jednaku razinu zakonske zaštite. Mislite da ove druge grupacije ne trebaju sigurnost i kontinuitet u zaštiti prava, pa naravno da trebaju. Svi trebaju sigurnost i kontinuitet u zaštiti prava. Ovakvom inicijativom i kad bi ona prošla u prvom redu narušilo bi se pravo jednakosti svih građana ne samo pred zakonom nego i svih građana i građanki pred Ustavom. Ovakva inicijativa više razine zaštite prava jedne populacije u odnosu na sve druge segmente hrvatskog društva pokazuje da se želi izazvati situacija u kojoj ljudi pred Ustavom nisu jednaki i pred zakonima nisu jednaki. To je nešto što se neće dogoditi. Bilo kakvo favoriziranje jednog segmenta populacije pred Ustavom i zakonima opravdano je samo kad se radi o pozitivnoj diskriminaciji populacije koja je povijesno, tradicionalno, iz bilo kojih drugih razloga diskriminirana i to u vremenu dok ta diskriminacija traje. Dakle da bi se ispravila neka povijesna diskriminacija ili tradicionalna diskriminacija nekog segmenta populacije, dotle je opravdana pozitivna diskriminacija. Branitelji nisu populacija koja je tradicionalno diskriminirana. Zakon, postojeći Zakon o pravima hrvatskih branitelja štiti prava hrvatskih branitelja. To nije upitno. Ovo dizanje na razinu ustavnog zakona narušava temeljno ustavno načelo jednakosti pred Ustavom i zakonom svih građanki i građana ove zemlje. I pozivam hrvatske branitelje, ne nužno one koji su ovdje došli vršiti pritisak nego one koji gledaju u cijeloj zemlji i one koji su se borili u Domovinskom ratu, koji su se znali boriti za Hrvatsku u ratu da je brane i danas kao modernu europsku državu ravnopravnih građanki i građana. Ono što se u ratu brani oružjem u miru se brani Ustavom, osobnom hrabrošću i zakonima. To je ono što se brani u miru, a u miru se brani građanska moderna država ravnopravnih građana i građanki. To je cilj razvoja ove zemlje gdje su prava svih društvenih grupa i prava svake pojedinke i svakog pojedinca zaštićeni na istoj zakonskoj razini. Zašto se ove promjene predlažu sada, ne na početku mandata ove Vlade, ne na početku mandata ove Vlade ali pod drugim premijerom, ne na početku prošlog mandata nego sada, nekoliko mjeseci prije izbora. Pa potpuno je jasno da se predlažu u predizborne svrhe i to je potpuno bjelodano. Međutim, kad bi se predlagalo čak i sada sa namjerom da se faktički postigne promjena Ustava pa onda iz redova HDZ-a ne bi dolazili napadi, vrijeđanje i omalovažavanje na račun opozicije nego bi dolazio pokušaj da se postigne dogovor sa opozicijom jer podsjećam bez glasova opozicije znate vi, znaju svi nema promjene Ustava. Bez dvije trećine nema promjene Ustava. Pa prema tome, da vam je stalo da se Ustav faktički promijeni vi bi pokušali postaviti neki dogovor, postići neki dogovor, a ne konfrontirati se za to da se može producirati u raspravi sa potpunom sviješću o tome da bez dvije trećine promjene Ustava nema. I na kraju da kažem. Ako branitelji smatraju i oni branitelji, branitelji su ljudi kao i svi naravno drugi. Prema tome ima ih različitih stavova, mišljenja i političkih opredjeljenja. Dakle, oni branitelji koji smatraju da njihova prava trebaju biti jače i bolje zaštićena nego prava djece, majki, umirovljenika, školske djece, mladih, studenata, invalida ti koji smatraju da njihova prava su važnija i trebaju biti na višoj razini i bolje zaštićena od prava ovih ostalih neka podrže ovu HDZ-ovu inicijativu, a oni branitelji koji misle da njihova prava trebaju biti zaštićena na istoj razini kao i prava majki, djece, radnika, invalida i svih ostalih neka ne podrže ovu inicijativu ne o promjeni sadržaja i opsega prava hrvatskih branitelja nego o razini zakonske zaštite koja bi bila viša i posebna za prava hrvatskih branitelja nego za sve ostale grupacije, osjetljive grupacije u hrvatskom društvu. Ako branitelji misle da njihova prava trebaju biti zaštićena na jednakoj razini kao prava majki, djece i radnika onda neka ne podrže ovu inicijativu. Klub HNS-a i HSU-a smatra da prava branitelja trebaju biti zaštićena na istoj zakonskoj razini kao i prava studenata, djece, radnika, invalida, umirovljenika i svih ostalih osjetljivih grupacija u hrvatskom društvu i zato neće podržati ovu inicijativu. Hvala.
Zahvaljujem. Želim samo upozoriti na jednu stvar izrečenu od uvažene zastupnice Vesne Pusić, a to je da je nazočnost branitelja vršenje pritiska. To je po prvi puta u Hrvatskom saboru izrečeno da neka grupacija, do sad ih je bilo puno, puno, puno na galeriji da vrši pritisak. Mislim da oni nisu danas vršili nikakav pritisak nego su bili nazočni. A sad nekoliko obavijesti prije 13 ispravaka netočnih navoda. Prvo obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 12,36 za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta. I drugo da sjednica Odbora za europske integracije održat će se u 13,30 sati u dvorani Janka Draškovića. A sad idemo na ispravke. Ono što sam rekao prije važi i sada. Znači reći što se ispravlja i drugo držat se vremena. Prvi je uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravit ću nekoliko navoda kolegice Pusić, gdje je rekla da inicijativa i potez HDZ-a u sadašnje predizborno vrijeme zasigurno je iz politikanskih razloga. Ja ću vam ponoviti. Potez i inicijativa je braniteljske populacije koja nije bila zadovoljna sa statusom u Ustavu kojim smo to regulirali u prijašnjem vremenu kao što ste rekli u stavku 3. i u preambuli Ustava, nego su dopunski podnijeli zahtjev kako bi kompletan Zakon o pravima hrvatskih branitelja postao ustavna kategorija i žalosno je da one koji su inicijatori promjena Ustava nazivate danas da vrše pritisak na bilo koga. Na nikoga ne vrše pritisak, nego kao prava građanska inicijativa, ali braniteljska inicijativa zasigurno su zainteresirana strana u ovom postupku i zato su bili nazočni ovdje na galeriji i evo hvala bogu su se i vratili. I ono što želim naglasiti da niža razina zaštite su djeca, majke i roditelji zasigurno ne stoji. Branitelji kao što ste puno puta svi svjesni rekli da su oni koji su obranili, oslobodili i stvorili neovisnu domovinu Hrvatsku ne mogu biti u istim kategorijama sa onima koji su bili u Americi, u Munchenu ili u podrumu.
Hvala lijepa. Molim vas držite se vremena. To je isto bitno. Uvažena zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Pa uvažena zastupnice Pusić, puno, puno ste toga netočno rekli. Ali evo ga ta vaša jedna negativna fiksacija prema hrvatskim braniteljima je u stvarnosti ste rekli da branitelji vrše pritisak. Vi možda jeste alergični na hrvatske branitelje, ali vjerujte oni ne vrše nikakav pritisak. Oni su naprosto tu. Sve što traže sve su zaslužili, ali nisu zaslužili 2001. godine da se 10000 hrvatskih branitelja, uposlenika vojske i policije otpusti bezrazložno. Nakon toga je nova vlast morala 5 milijardi kuna odštete vratiti.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, članak je 209. kad se u ispravku netočnog navoda ne ispravlja netočni navod od kolegice Sumrak. Moju negativnu fiksaciju i alergičnost kao što ona govori nije netočni navod i nije poslovnička kategorija. Prema tome, to je samo izlika i ovdje Poslovnik za vrijeđanje, a ne za ispravak netočnog navoda. Ovdje su izrečene neke tvrdnje koje se mogu opovrgnut, a što se pritiska tiče svaka civilna inicijativa naravno da vrši pritisak da se stavovi, interesi, bilo šta što ona predlaže da se realiziraju. To je pravo civilne inicijative. Ali je naravno drugo šta radi Parlament.
Zahvaljujem. Moram odgovoriti na to da to nije bila povreda Poslovnika iz razloga što je ispravak uobičajeni način kao što vi ovdje ispravljate i rekla je da ispravlja netočni navod. Nećemo polemizirati, ali tak je. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica Pusić je rekla, a nisam vjerovao svojim ušima da to čujem, ali kad ste vi ponovili gospodine potpredsjedniče onda vjerojatno je. Rekla je da nazočnost branitelja, dakle ovih ljudi na galeriji znači pritisak na Hrvatski sabor. Kolegice Pusić to je netočno, da nije bilo branitelja ne bi bilo Hrvatskog sabora, ne bi bilo galerije, ne bi bilo vas da zastupate interese hrvatske države u Europskoj uniji, nego bi ih zastupali u nekakvoj balkanskoj uniji. Prema tome, to je netočno. Drugo što je netočno, kad ste rekli gospodin Kajin je bio branitelj. Pogledajte si njegov životopis na Internetu, tamo piše u njegovom životopisu kojeg je priložio za predsjedničke izbore od branitelja, od Domovinskog rata ni D, ni slova. U jednom drugom životopisu piše bio je branitelj u "Oluji". Da, bio je, jer je bio mobiliziran i da se nije odazvao bio bi u zatvoru.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Molim vas, bez dobacivanja iz klupe. Ne možete iz klupe, ne. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa nemrete. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočni navod da je kolega Kajin bio po rovovima, ali je točan navod da on to nije bio, bio je mobiliziran kao i ja, u 119. brigadu Hrvatske vojske, i bio je u "Oluji" i po toj osnovi jeste branitelj, i duboko vrijeđa reakcija iz klupe sa moje lijeve strane da, sa podsmjehom da je on branitelj iz Pule. Ne, on je na svom putu prošao Križpolje, ličku Jasenicu, Saborsko, Rakovicu, Plitvička jezera. Prema tome to je ono što je točno, a njegova je stvar da li on hoće to pisati ili neće u svoj životopis. Drugo, ja vas molim gospodine potpredsjedniče već kad sam uzeo riječ, da na vrijeme znam kada će biti izmjene i dopune Zakona o mirovinskom osiguranju, da mogu mobilizirati barem 300 predstavnika umirovljeničkih udruga. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ovo zadnje je tipični primjer kako se ne ispravlja, upravo ovo što je rekla vaša predsjednica kluba. Idemo dalje, ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kada bi bilo vremena trebalo bi puno toga ispraviti, ja ću se skoncentrirati na kada je kolegica Pusić rekla da bi sve skupine trebale imati ista ili veća prava od hrvatskih branitelja, dakle od vrtića do umirovljenika. Mislim da je, kada je to izgovorila da je najbolji odgovor bio kada su predstavnici braniteljskih udruga napustili galeriju, dali su joj dakle do znanja šta misle o tom prijedlogu. Mislim da je sa tim htjela jednu dobru inicijativu razvodniti, isto tako hrvatska država ima jedan od najboljih zakona o pravima nacionalnih manjina, uvaženoj kolegici nije smetalo kada smo to dizali na ustavni zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo povredu Poslovnika, uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pozivam se ponovno na članak 209. u kojem je kolega Rebić ispravio nešto što ja nisam rekla, dakle pod ispravkom netočnog navoda kao ispravak je naveo ispravak nečega što nisam rekla, dakle nisam rekla da bi sve skupine trebale imati od vrtića, iako mislim da vrtićka djeca bi trebala imati visoku razinu zaštite ljudskih prava, da bi trebale imati istu ili veću zaštitu prava od branitelja, nego sam rekla da bi sve skupine trebale imati istu razinu zakonske snage kojima se štite njihova prava, koja su različita naravno, ali svi zakonom, a ne nekim ustavnim zakonom osim u slučaju kad se radi o grupacijama koje su, a to Sabor odlučuje, povijesno ili tradicionalno diskriminirane, pa se pozitivnom diskriminacijom njih ta povijesna, povijesni položaj korigira.
Hvala lijepa. Isteklo vam je vrijeme.
U tim situacijama je Hrvatski sabor i Ustav odlučio koje su to grupacije.
Hvala. Ponovno moram reći, nije povreda Poslovnika.
Pa kako ne bi bila. Pa ne može se.
Na isti način je vaš sada iz kluba ispravljao.
Ali kakve to ima veze, ako je on povrijedio Poslovnik, može i ovaj.
Molim vas, uvažena zastupnice, ne možete sa svima polemizirati. Hvala lijepa.
Kolega potpredsjedniče, činjenica … [[Govornica nije uključena, ne razumije se.]] ne znači da ga mogu i drugi kršiti.
Uvaženi zastupnik i potpredsjednik Doma Vladimir Šeks, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Pogrešna je tvrdnja zastupnice Vesne Pusić koja kaže da ovom inicijativom se narušava temeljno ustavno načelo jednakosti građana. Dakle da se načelo jednakosti građana narušava sa ovom inicijativom, koja smjera na to da se Zakon o pravima hrvatskih branitelja donosi u postupku propisanom za donošenje organski zakon i dvotrećinskom većinom, i digne na rang ustavnog zakona. To je netočno, iz toga razloga što su Ustavom, Poslovnikom Hrvatskog sabora određene različite razine za donošenja pojedinih pravnih normi, kojom se većinom donose. Da li se donose dvotrećinskom većinom, da li se donose većinom svih glasova, da li se donose većinom svih glasova od ukupnoga broja zastupnika, daklem razina većine kojom se donose pojedini zakoni nema nikakve veze sa ustavnim načelom jednakosti građana.
Hvala lijepa.
Školski primjer kako nema nikakve veze.
Hvala lijepa. Molim vas, bez dobacivanja iz klupa. Idemo dalje, Sunčana Glavak ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kad sam digla ispravak netočnog navoda, vi ste zapravo nakon toga i sami to apostrofirali, dakle ispravit ću netočan navod kolegice Pusić, branitelji su došli vršiti pritisak izgovorila je kolegica Pusić. Ne, oni su došli čuti naše stavove, mislim da su zbog nekih stavova osupnuti, ali naravno u ovom Domu svatko ima pravo reći što misli i kako se osjeća. Oni su došli kao gosti, jednako tako kao što dolaze ovdje i mnoge brojne civilne udruge i nikada na ovakav način mislim da se nitko prema njima koji su nazočni u sabornici nije odnosio. Jednako tako netočno je, ponovit ću, mada ćemo to očito morati ponavljati čitav dan, da ovo nije inicijativa Hrvatske demokratske zajednice, već 42 udruge, ali jednako tako ono što je točno da će HDZ kao i do sada kada je riječ o hrvatskim braniteljima to izgovarati s dužnim poštovanjem, jer iza koraka ovih ljudi rađala se sloboda. Hvala lijepa.
Hvala. I sada je na redu uvaženi zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. Evo, ponukan sam bio tvrdnjom kolegice Pusić koja je kazala da se radi ovdje o favoriziranju jedne društvene skupine. Uvažena kolegice Pusić istina je zapravo drugačija. Ovdje se radi o tome da Zakon o braniteljima postane ustavna kategorija. Ovdje se radi o braniteljima bez kojih nitko u slobodnoj RH ne bi bio slobodan i ne bi imao Ustavom zajamčena prava. Oni su ti koji su omogućili i meni i vama da sjedimo ovdje, a Ustavom Republike Hrvatske zaštićene su sve društvene skupine i svi građani. Ne radi se o nikakvom favoriziranju.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa kolegica Pusić je svojim izlaganjem postigla nekoliko uspjeha. Prvo, uspjela je otjerati dio hrvatskih branitelja s galerije, a drugo uspjela je izreći nekoliko
Ispravak, ispravak.
Da, upravo to, na to dolazim. Upravo i zbog toga je rekla nekoliko netočnih navoda. No, ja ću samo jedan od tih joj ponovno ponoviti, očito da nije zapamtila. Prije svega, rekla je da se ovaj Ustavni zakon predlaže u predizborne svrhe. Ne, poštuje se inicijativa, a to smo već rekli, hrvatskih branitelja koji su obranili i branili ovu državu. Ne prodaje im se rog pod svijeću kao što ste to vi prodavali u svoje predizborno vrijeme kad ste obećavali 200 tisuća radnih mjesta, a nezaposlenost je bujala kao gljive poslije kiše na 389 tisuća.
Zahvaljujem. Na redu je ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ispravljam 2 netočna navoda kolegice Pusić iako su već uglavnom oni ispravljeni, ali treba ih ponoviti. Netočno je što je rekla kolegica Pusić da je nazočnost hrvatskih branitelja danas na galeriji vršenje pritiska. Netočno je, jer svi hrvatski građani imaju pravo nazočiti sjednicama Hrvatskog sabora kao što su jučer, danas, a mogu to činiti i sutra kad su zainteresirani. Drugo, rekla je gospođa Pusić da ove se promjene predlažu u predizborne svrhe, nekoliko puta je to ponovljeno. Netočno, predlažu se nakon inicijative koja je krenula od udruga hrvatskih branitelja što je sasvim njihovo legitimno pravo. Kao što je legitimno pravo Hrvatske vlade da te inicijative prihvati, kao što je legitimno pravo nas zastupnika u Hrvatskom saboru da ih podržimo.
Hvala lijepa. Na redu je ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa. Netočno je, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, tvrdnja kolegice Pusić da hrvatski branitelji ovime traže veća prava nego što je sustavom zajamčeno ženama, majkama, djeci, mladima, radnicima, invalidima i umirovljenicima kao što je to rekla kolegica Pusić. To je naprosto netočno, a i ne stoji. Ne stoji prije svega iz razloga koji je rekao kolega Đakić ispravljajući navod, zbog toga što su branitelji upravo oni koji su najzaslužniji, koji su obranili nezavisnu i samostalnu RH. A ne stoji kolegice Pusić i zbog toga što u redovima branitelja su i majke, branitelji su i djeca, branitelji su i radnici, branitelji su i invalidi i umirovljenici i žene. Dakle, svi oni koje ste vi tako prozvali. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Evo ispravljam netočan navod kolegice Pusić znači da ovaj zakon narušava temeljna načela jednakosti građana. To kolegice nije točno. Isto kao što ni Zakon o pravima nacionalnih manjina ne narušava temeljna načela jednakosti građana tako i ovaj prijedlog to ne čini. Međutim, tada niste osporavali temeljna načela jednakosti građana to radite sada. Rekla ste također da su branitelji samo ljudi. Vrijedi li to i za manjine? Ili mislite da su nacionalne manjine imaju znači ili trebaju imati veća prava i od majki i od djece i od studenata, ali svakako je vaše mišljenje i od hrvatskih branitelja kod kojih ste izazvali ovakav revolt.
Molim vas bez dobacivanja! Molim vas uvažena zastupnica Pusić nemojte dobacivati iz klupe! … [[Upadica se ne razumije.]] Jeste gotovi? … [[Upadica se ne razumije.]] Uvažena zastupnica jeste gotovi? … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete dalje govoriti, molim vas. Nastavljamo i sada je na redu uvažena zastupnica … [[Upadica se ne razumije.]] Upozoravao sam, prema tome znači držao sam se Poslovnika. Hvala lijepa. Ja bih vas molio malo strasti smanjite, bit će puno bolje. Sada je na redu uvažena zastupnica za ispravak netočnog navoda Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospođo Pusić svi zapravo ljudi koji su se javili sa ispravkom netočnog navoda upravo vode i u ovaj navod kojega ću vam ja ispraviti. Kao što ste rekli, naravno netočno, da dizanje na razinu Ustavnog zakona prava branitelja ostale građane stavlja u neravnopravan položaj. Dakle, ne možete reći da je to sada povreda Poslovnika. Dobili ste u puno odgovora prave odgovore, ali ono što ja želim zapravo zahvaliti svim našim braniteljima, udrugama proizašlih iz Domovinskog rata, da češće treba također i isticati da je dvije trećine naših branitelja za vrijeme Domovinskog rata bilo istodobno i u statusu prognanika, a oni najbolje znaju što je to značilo imitirati život u progonstvu i 2 slobodna dana koja su imali dok nisu bili na terenu živjeti sa svojim članovima obitelji i sa tragovima i traumama koje su ostali duboko urezani ne samo u njihovim dušama nego i u dušama njihovih članova obitelji. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, vrijeme. Zahvaljujem. I sada nastavljamo dalje s raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a uvaženi zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre sa suradnicom, poštovani predstavnici braniteljskih udruga. HDSSB je za ponos, čast i dostojanstvo hrvatskih branitelja, ali je protiv licemjerstva i farizejstva HDZ-ove vlade od 2004. godine na ovamo kada su u pitanju hrvatski branitelji. Kao jedno od obrazloženja donošenja ovog Ustavnog zakona rečeno je da postoje posebni i dodatni razlozi koji se ocjenjuju opravdanim i potrebnim za donošenje ovog zakona. Sve ovo ne bi bilo sporno kada se ne bi radilo o sramotnoj činjenici da Hrvatske branitelje samo na papiru predstavljaju da Hrvatski branitelji samo na papiru predstavljaju ponos svoje domovine, a u svakodnevnom životu su izvrgnuti neviđenom progonu, omalovažavanju, montiranju političkih procesa, izjednačavanju krivnje sa srbočetničkim agresorima, izloženi identificiranju, lociranju, uhićenju i transferiranju. O kakvim mi to posebnim i dodatnim razlozima o uređivanju prava Hrvatskih branitelja posebnim Ustavnim zakonom govorimo kada u isto vrijeme vodstvo Hrvatskoga sabora na dan izricanja presude generalima Gotovini i Markaču zbriše s Markova trga a potom čak niti nakon 19 dana na sjednici koja se održavala nakon toga ne želi niti progovoriti o po Hrvatsku budućnost stravičnim konstatacijama Haaškog suda koje su pobjedonosnu, osloboditeljsku operaciju Oluja proglasili udruženim zločinačkim poduhvatom, osuđujući posmrtno što do sada nije zabilježeno čak i doktora Franju Tuđmana, ratnog ministra obrane Gojka Šuška i ratnog načelnika glavnog stožera oružanih snaga Republike Hrvatske. Haag je osudio cijeli kraj Domovinskog rata udruženim zločinačkim poduhvatom, vođom tog poduhvata prvog Hrvatskog predsjednika, a Hrvatski sabor i Vlada to su prešutjeli ili nevoljko o tome prozborili koju riječ. Posebna povijesna uloga Hrvatskih branitelja, da, a nitko u Hrvatskoj vladi nije niti trepnuo niti ovdje u Hrvatskom saboru iz vladajuće većine na jednako stravične i opasne konstatacije Hrvatskog sudstva, koji je Hrvatske branitelje, zbor narodne garde i Hrvatsku vojsku tijekom 1991. godine proglasio nelegalnim, paravojnim formacijama, izjednačio ih sa srbočetničkim paravojnim formacijama, sve do 8. listopada 1991. godine a jedino legalnim postrojbama proglasio JNA. Citiram: "Budući da je u to vrijeme Hrvatska još uvijek bila u sastavu SFRJ jer su formalnopravne veze sa SFRJ raskinute 8. listopada 91. godine prema tada pozitivnim zakonskim propisima nije Hrvatska mogla legalno formirati vlastite oružane snage. U takvoj situaciji slušajte članovi HDZ-a, još koncem 90. godine a pod vodstvom stranke HDZ prvo je došlo do naoružavanja i organiziranja prvih dragovoljačkih odreda radi obrane suvereniteta Republike Hrvatske, a tijekom 1991. godine nakon toga došlo je do oružanih snaga, ne agresije, do oružanih sukoba novoformiranih paravojnih Hrvatskih postrojba sa paravojnim oružanim snagama koje su formirali pobunjeni Srbi na privremeno okupiranim područjima i do sukoba Hrvatskih oružanih snaga s tada regularnim vojnim postrojbama JNA". Ovo je napisao Hrvatski sud, drugi citat: "U odnosu na inkriminirane događaje valja navesti da tijekom studenog i prosinca 1991. godine Hrvatska još uvijek nije imala status države, iako je Sabor Republike Hrvatske 8. listopada 91. godine donio odluku o raskidanju državno pravnih veza sa republikama i pokrajinama koje su tvorile dotadašnju SFRJ. Prema tome, oružani sukobi do kojih je došlo tijekom 1991. godine na području Republike Hrvatske a u kojoj je na neprijateljskoj strani bila uključena JNA kao vojska SFRJ nisu imali međunarodni karakter i ovo je napisao Hrvatski sud. I ono što je još gore ovo je prvostupanjska presuda a Vrhovni sud je sve te konstatacije potvrdio i otišao i korak dalje s još stravičnijom konstatacijom. Po stanovištu Vrhovnog suda Republike Hrvatske upravo odlukom od 8. listopada 1991. godine kojom Republika Hrvatska koristeći svoje suvereno pravo da samostalno odlučuje o državno pravnim vezama i asocijacijama u koje pristupa i iz kojih istupa Republika Hrvatska kao samostalna i suverena država postala je neovisna dakle tek 8. listopada o bilo kojoj drugoj državi i asocijaciji države. I dobro slušajte i tek od tog trenutka od 8. listopada svakoj drugoj državi i svakoj stranoj vojsci bilo je jasno da vršeći ratne operacije na području Republike Hrvatske vrši agresiju protiv Republike Hrvatske, protiv njenih građana i njenih teritorija da vodi građanski rat. Ovo je napisao Vrhovni sud Republike Hrvatske. I što mi danas imamo? Imamo činjenicu sjede predstavnici Hrvatskih branitelja, pita li se itko od vas što ste vi bili do 8. listopada 1991. godine, oružani pobunjenici i rušitelji ustavnopravnog poretka SFRJ ili branitelji domovine na ponos i čast za sva vremena dok postoji Hrvatska država. Ovo je ustavnopravni temelj Republike Srbije za progon svih nas koji smo obukli, jer i ja sam Hrvatski dragovoljac uniformu prije 8. listopada 1991. godine. Da je vladajućoj koaliciji, nemojmo se mi zavaravati ovo je prijedlog HDZ-a u predizborne svrhe, da je vladajućoj koaliciji stalo do Hrvatskih branitelja ne bi ih locirati, identificirali, uhitili i transferirali. Ne bi im ... optužnice i hapsili ih jednog po jednog da bi se dodvorili Europskoj uniji. Ovo je samo u svrhu predizborne kampanje. Potpora pojedinih braniteljskih udruga nije sporna ali je isto tako činjenica da i ovdje, drago mi je da se javljate gospodine Đakić, sjedi predsjednik jedne velike udruge koji ne predstavlja na način na koji bi trebao predstavljati, one koje bi trebao predstavljati invalide, nego predstavlja svoje osobne interese i interese stranke kojoj pripada. Ustavni zakon predlažemo a generali nam u zatvorima. Gradovi sa prve linije obrane označeni nam gradovima obranjenima na ratnom zločinu, od Splita, Osijeka, Gospića, Šibenika, sada imamo Pakrac, slijedi Sisak završit će se Vukovarom. Svi naši gradovi heroji biti će označeni kao gradovi koji su obranjeni na ratnom zločinu da Hrvatske strane. S druge strane, kakvu poruku mi šaljemo našoj djeci ako dozvoljavamo i šutke gledamo da se svakog dana iz dana u dan sve više pune zatvori Hrvatskim braniteljima, herojima i generalima a da u isto vrijeme u Hrvatskome saboru sjede oni koji su nosili četničku uniformu. Da u isto vrijeme za one koji su rušili, palili i klali u Hrvatskoj državi vrijedi zakon o aboliciji, a za Hrvatske branitelje vrijedi zakon o tome da su ratni zločinci jer to netko iz Europe silom želi. Kakvu mi to poruku šaljemo našoj djeci i ovim današnjim prijedlogom Ustavnog zakona, što će nam ustavni zakon koji, dobro je rekla gospođa Pusić, rijetko se kada složimo ali ovaj puta je dobro rekla. Ovaj Ustavni zakon ne mijenja sadržaj prava Hrvatskih branitelja, da mijenja sadržaj prava Hrvatskih branitelja da mijenja u smislu, da svi hrvatski branitelji moraju biti abolirani, da se ukine abolicija onima koji su palili i žarili po Hrvatskoj državi, da se kaže da ne može odgovarati netko tko je branio svoj dom i domovinu, tada bih ja bio prvi za takav Ustavni zakon. Ali primijeniti Ustavni zakon samo podižući razinu zakonske zaštite. Ništa HRvatskim braniteljima bolje neće donijeti jer se za sutra, prekosutra ili za mjesec dana svatko od nas koji je prije 8. listopada stupio u obranu Hrvatske države može naći na popisu srbijanskih tjeralica i pitanje da li ćemo imati sudbinu VEljka Marića ili Tihomira Purde. I pitanje je kako ćemo u tom slučaju završiti. Što će nama poseban status? Hrvatski branitelji žele dijeliti sudbinu sa svim ostalim hrvatskim građanima jer smo dio njih i ne želimo nikakav poseban status, ne želimo biti jednakiji od jednakih jer se nismo borili za državu takvu državu da bismo mi željeli biti jednakiji. Nažalost, ovdje ima jednakijih od svih nas. To su oni koji su bili sudionici agresije kojih danas nema ovdje. pripadnici stranke SDSS koja nije ništa drugo nego stranka pobunjenih Srba. Dok imate situaciju da je u Ministarstvu hrvatskih branitelja u državnom proračunu za 2011. godinu za ovu godinu u odnosu na prošlu smanjen proračun za 115 milijuna kuna u odnosu na 2010. U isto vrijeme šuti se o tome da Vlada Republike Hrvatske na zatvorenim sjednicama svaka tri mjeseca daje Zajedničkom veću Opštine Vukovar i Srpskom narodnom vijeću Milorada Pupovca za tiskanje onih sramotnih novosti tjednika koji se ruga hrvatskom predsjedniku sa rogovima i prvom ministru sa vampirskim zubima, da se svaka tri mjeseca na zatvorenim sjednicama da hrvatska javnost i hrvatski branitelji to ne znaju, svaka tri mjeseca daje po milijun 550 tisuća kuna. Braniteljima smanjen proračun za 115 milijuna kuna, a Srbima se i četnicima, ne govorim o Srbima i o Srpskoj nacionalnoj manjini i oni su sudjelovali u stvaranju HRvatske države, ali oni koji bili na neprijateljskoj strani nisu stvarali HRvatsku državu. Oni su se protiv HRvatske države borili i bili spremni svakog od nas i ubiti i zaklati i na kolac nataknuti. Dok se šuti o tome mi danas kažemo, hoćemo poseban status. Što će nama poseban status kada su srbi, četnici dobili aboliciju, i k tome novce iz državnog proračuna, a mi trebamo dobiti Ustavni zakon, a s druge strane ćemo svakog dana biti izloženi progonu i zatvaranjima. Gotovina, Markač, NOrac, Glavaš, hrvatski generali, heroji Domovinskog rata već su u zatvorima. Merčep je pritvoren, slijedi nemojmo se zavaravati najavljeno je i uhićenje ratnog predsjednika Kriznog štaba Siska gospodina Brodarca i njegovog pomoćnika gospodina Milinkovića. Dok to gledamo što se događa mi pričamo o Ustavnom zakonu koji će što će promijeniti ovaj Ustavni zakon o našim pravima? Uistinu ništa. Smetaju vam gospodo iz vladajuće koalicije koliko čujem iz izjava i slike hrvatskih generala heroja Domovinskog rata u prostorima Hrvatskog sabora. Netko je rekao da nije bilo branitelja ne bi ni bilo nikoga ovdje od nas. Točno je. Kome smetaju slike hrvatskih heroja i hrvatskog generala, a pričamo o tome da treba podići razinu zaštite hrvatskih branitelja? Funkcija ovog prijedloga nije ništa drugo, otvoreno pričajmo, nego neutralizirati sramotne i strašne haške presude, strašne i nevjerojatne jednako tako opasne presude hrvatskog sudstva. Treba neutralizirati progon Hrvatskih branitelja koji će vrlo brzo uslijediti. Nismo mi protiv onih koji su i neka bude i oprost. Ako vrijedi za njih abolicija, onda mora vrijediti i za Hrvatske branitelje. To vi nama dajte u novi Zakon o Hrvatskim branitelja, a može biti i običan ne mora biti ni ustavni, onda nema toga tko neće dići ruku za to. To vi nama dajte. A dokle god o tome ne razgovaramo umjesto Ustavnog zakona, evo ja predlažem, oslobodite vi nama naše generale, prestanite nas sve zajedno sotonizirati i izjednačavati sa agresorima, progonite četnike, ne dozvolite da četnici sjede u Hrvatskom saboru. tko god je bio u SAO krajini u njihovoj vladi nema pravo sjediti tu u Hrvatskom saboru. to je moj stav. Tko se s tim slagao ili ne slagao. Za to vrijeme naši generali su u zatvorima. Nemojte nas prodavati EU za Judine škude. Ustavni zakon neće vratiti hrvatske generale Gotovinu i Markača, Mirka Norca i Branimira Glavaša iz zatvora koje je upravo uz blagoslov vladajuće većine iz HDZ-a tamo se danas nalaze. I moram još na kraju reći. Lijepo je to bilo slušati uvodno kada je obrazlagao ovaj prijedlog gospodin Josip Đakić, već sam rekao što mislim o tome kako on obnaša svoju dužnost. Ali je degutantno da ovaj prijedlog zakona iznosi i predlaže osoba koja će u hrvatskoj povijesti ostati zapamćena sa locirati, identificirati, uhititi i transferirati. Gospodin Šeks poslije svega što je napravio za progon generala Gotovine i Markača zapakiran je Glavašu i ima najmanje prava da više bilo što progovori o pravima Hrvatskih branitelja.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče, nisam vas prekidao za vrijeme vaše rasprave, međutim, toliko vrijeđanja i nepristojnih riječi koje su neuobičajene u našem Saboru nije dobro da na taj način ih ovdje iznosimo, iskazujemo bez obzira kakvo vi imali stajalište i razmišljanje. Javno ih ne možete iznositi. Imamo sada jednu povredu POslvonika, uvažena zastupnica VEsna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Odnosi se na članak 214. dakle sve stranke u Hrvatskom saboru izabrali su birači u ovoj zemlji, dakle građani i građanke RH i ne može ih se i po mom mišljenju je apsolutno protiv ove odredbe Poslovnika da ih se vrijeđa u raspravi. Ostalo je naravno stvar stava.
Povreda Poslovnika, uvaženi zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Po članku 209. ispravljam, tako je, tako je. Da ste rekli SDSS onda se ja ne bih javio. Ispravljam dakle netočan navod, ona je mene ispravljala, a nije ispravljala nešto što sam ja rekao. Gospođo Pusić, kad sam govorio o predstavnicima SDSS-a koji sjede ovdje u Hrvatskom saboru nisam govorio o građanima koji su ih izabrali, oni su birali građane sa svoje liste svoje nacionalne manjine.
Uvaženi zastupniče!
Ali i dalje toliko od toga da oni koji su bili članovi Vlade SAO krajine nemaju pravo sjedit u Hrvatskom saboru.
Uvaženi zastupniče, vi ste išli sa ispravkom netočnog navoda, a digli ste povredu Poslovnika. I drugo, ne možete na povredu Poslovnika ići sa ispravkom, ne možete. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete, ne možete. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. I sada u ime predlagatelja, odnosno u ime Vlade Republike Hrvatske uvaženi Tomislav Ivić, ministar branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti. Izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Moram ispraviti u čitavom nizu netočnih navoda i podatke koji su izneseni poput ovog da je na pravima hrvatskih branitelja srezano 115 milijuna kuna. To jednostavno nije točan podatak. Riječ je o sredstvima koja su ušteđena na razini cijelog ministarstva, dakle koji se odnose i na obitelj i na međugeneracijsku solidarnost. A podsjetit ću uvaženog zastupnika da nijedno pravo iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja nije ukinuto niti je bilo kakve redukcije u tom smislu. I ono što svakako želim reći da odnos prema hrvatskim braniteljima se ne mjeri riječima nego djelima. I podsjetit ću uvaženog zastupnika na Osječko-baranjsku županiju u kojoj je upravo stranka iz koje on dolazi na vlasti, kakav je odnos prema braniteljima na dva slikovita primjera. Jedan je natječaj za primanje vježbenika u županijske službe prošle godine kada ste i vi bili dožupan u toj županiji gdje se prijavilo petero djece poginulih hrvatskih branitelja za koje sam ja osobno napisao i preporuku jer su to tražili od mene, a po Zakonu o pravima hrvatskih branitelja imaju prednost pod jednakim uvjetima za zapošljavanje. Rezultat je bio da nijedno dijete poginulog hrvatskog branitelja nije primljeno nego su vjerojatno primljeni stranački poslušnici i podobnici. I podsjetit ću također na slučaj iz Valpova ili iz Valpovštine gdje su udruge iz Domovinskog rata, nekoliko njih, podigle spomen obilježje u spomen naravno na sve poginule hrvatske branitelje i na sve branitelje koji su s oružjem u rukama branili domovinu u 107. brigadi Hrvatske vojske. Protiv tog čina Županija osječko-baranjska je pokrenula sudski spor i kada je sud presudio prvostupanjski da su udruge potpuno legitimno podigle spomen obilježje uložili su žalbu na tu presudu. Dakle toliko o onome što se priča, a drugo je što se na terenu radi. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu povredu Poslovnika, uvaženi zastupnik Dinko Burić. U čemu je povreda?
Povreda je, kako kaže kolega, u članku 209. u svezi članka 214. Gospodine ministre, vodite računa o tome da se obraćate saborskim zastupnicima i da vi ovdje niste da bi nama dijelili lekcije i da bi vi nama ispravljali netočne navode. Ja ću vama gospodine ministre, kad ste već ovo bili rekli, samo reći par stvari. U svezi natječaja upravo je HDZ-ova Vlada propisala da imaju prava djeca pod jednakim uvjetima. Mi poštujući zakone donosimo takve i odluke. Svi pod jednakim uvjetima, djeca hrvatskih branitelja se primaju. Ako nemaju jednake uvjete onda vidite da vodimo računa o tome o poštivanju hrvatskih zakona. Kad je u pitanju ono što ste spomenuli, laži koje ste ovdje iznijeli, o tome da je Osječko-baranjska županija bila protiv spomen obilježja …/Govornik isključen./…
Hvala lijepo, vrijeme vam je isteklo. Prelazimo na pojedinačnu [[Upadica Burić: Dom zdravlja Valpovo, a ne Osječko-baranjska županija…]] Hvala lijepo, isteklo vam je vrijeme [[Upadica Burić: A bilo bi bolje, gospodine ministre da objasnite hrvatskoj javnosti kako je bilo moguće da prije dva dana…]] Hvala lijepa! … [[Upadica se ne razumije.]] [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu… … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče! … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče, isteklo vam je vrijeme. Ne možete dalje govoriti! … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete dalje govoriti! … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče! Molim vas! [[Upadica Burić: To ste mijenjali nakon što ste saznali da sam ja saznao i da ću vas to pitati.]] Prestanite dalje govoriti jer sam vam rekao da ne možete, isteklo vam je vrijeme. Molim vas. Držite se vremena [[Upadica Burić: Ne može ministar govorit gluposti i meni ne dati priliku da ja njemu odgovorim.]] Molim vas! Izričem vam opomenu zbog nepridržavanja Poslovnika. I prelazimo na pojedinačnu raspravu [[Upadica Burić: Prihvaćamo. Nek on drži lekciju negdje drugdje, a ne nama ovdje.]] Molim vas, nemojte me tjerat da dalje moram govoriti. Nemojte to raditi. Opstruirate rad Sabora. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani predstavnici branitelja. … /Buka u Sabornici./… Ja bih molio dodatnu minutu na kraju za ovo. Pa prije svega mi je posebno teško slušati politiziranje pojma hrvatskog branitelja, nepristojnu, neciviliziranu raspravu kada je u pitanju jedna tema koja bi za nas sve trebala biti ovozemaljska svetinja, a to su hrvatski branitelji i njihova prava. To je jedina tema na kojoj se ne bi trebali razići. Nažalost, vidimo naviještanje vrlo dubokog raskola među nama. Zašto mislim da hrvatski branitelji sa svojim pravima trebaju ući u Ustav? Ustav je uvijek definiran kao skup temeljnih vrijednosti neke države. Ako branitelji nisu temeljna vrijednost Hrvatske države onda ne znam koja je to. I upravo zato jer su temelj ove države oni trebaju biti u Ustavu sa svojim pravima, ne zato jer bi mi sumnjali da će ih sutra netko ukinuti nego zbog toga što je temeljna vrijednost njihovog životnog djela povijesna vrijednost i ona zaslužuje mjesto u najvažnijem dokumentu jedne države kao što je Ustav. Tko su branitelji? Branitelji su ljudi koji su reagirali prvi na srpske balvane u kolovozu '90., branitelji su ljudi koji su reagirali na krvavi Uskrs, koji su reagirali na prvi napad srbočetnički napad sa oružjem Jugoslavenske narodne armije na pakračku policiju. Hrvatski branitelji su oni koji se nisu uplašili višestruko jače naoružane armije. Hrvatski branitelji su oni koji nisu pokleknuli ni kada su tadašnji komunistički čelnici predali oružje teritorijalne obrane agresoru. Nisu posustali ni onda kada je Vijeće sigurnosti zabranilo nabavu oružja znajući da smo slabi i da smo nenaoružani. To su hrvatski branitelji jer su odlučili tada sa lovačkim puškama gotovo goloruki usprotiviti se toj sili. I dok su jedni bježali u Ameriku da bi tamo prespavali rat, bježali u europske zemlje dok su se skrivali u različitim funkcijama tobože u usluzi države, a zapravo da bi pobjegli sa bojišnice i da bi pobjegli iz prvih redova dotle su branitelji stavili na raspolaganje sve što su imali svoje živote, svoje zdravlje, svoje obitelji, svoje prijatelje, svoju egzistenciju. I to su hrvatski branitelji na temelju čijih leđa se danas netko ovdje politički prepire. Hrvatski branitelji odoljeli su i teškim krizama izazvanim iz naših unutarnjih redova. Sjetimo se samo kada je gospodin Martin Špegelj na čelu sa nekim JNA oficirima koji su prešli na hrvatsku stranu htio agresivno navaliti na tadašnje vojarne ne bi li Hrvatska izgubila rat. Tada nismo bili spremni ni brojčano, ni organizacijski, ni oružjem, ni gospodarski za takav rat. Sjetimo se pokušaja parlamentarnog udara Stipe Mesića i Manolića kada je 30% Hrvatske države bilo okupirano. To povijest ne pamti, ali naši branitelji ni onda nisu posustali. I onda su smogli hrabrosti, sposobnosti i domoljublja da izdrže i te unutarnje udare. Zašto su to mogli? Zato jer su imali organizaciju, zato jer su imali vrhovnika doktora Franju Tuđmana, zato jer su imali prvog ratnog ministra gospodina Gojka Šuška. Zahvaljujući toj dvojici ljudi prebrođene su i ovi unutarnji problemi unutarnji. Zahvaljujući njima mudro se je vodio rat. Sjećam se kada me je pitao u pregovorima general Rašeta, pa dobro ministre hoćete li vi ratovati ili pregovarati. Branitelji su imali povjerenja u vodstvo koje je znalo kada treba ratovati, a kada pregovarati da ne bi bilo uzaludnih žrtava. To su branitelji koji su u tim trenucima razumjeli što se događa, imali hrabrosti i snage da se tome odupru i danas ne bi trebali slušati neke rasprave koje su ovdje danas morali slušati. To su ljudi koji su izdržali smrt svojih suboraca, odvojenost od svojih obitelji, ranjavanja, teška vremena gospodarske krize u vrijeme agresije Hrvatske države koji su izdržali progonstvo i unatoč toga ostali dostojni, dostojanstveni da im danas damo mjesto u hrvatskom Ustavu. Što međutim još podupire ovu tezu da trebaju biti u Ustavu. To što danas na žalost nailaze još uvijek na otpor ideji o njihovoj državotvornosti, o njihovim ljudskim, moralnim i povijesnim pravima da im priznajemo te usluge. Na žalost, u mnogim sredinama tamo gdje su na vlasti neki koji su čučali u to vrijeme pod stolom i čekali što i kako će se završiti u tom Domovinskom ratu. U tim sredinama ti branitelji nemaju ni svog spomenika, nemaju ni spomenika svog vrhovnika dr. Franje Tuđmana. Sramota prijestolnice Hrvata grada Zagreba i njegovog vodstva. Bio sam neki dan na velikom, mogu reći značajnom mjestu. To vam je muzej Domovinskog rata na Srđu povrh Dubrovnika, mjesto na kome su srbočetnički i crnogorski agresori iskalili svoj bijes na biseru koji se zove Dubrovnik. Danas vam je tamo Muzej hrvatskih branitelja. Popnite se gore žičarom i tražite ga. Nema oznake, nema strelice, nema natpisa. Ako ćete biti uporni onda ćete kroz prašine doći do jedne ruine od jedne stare fortice podignute u doba Napoleona. I u njoj ćete vidjeti branitelje koji su u tri vlažne prostorije, ruševne prostorije bez prozora izložili slike obrane grada Dubrovnika. Te slike su načete vlagom, okviri su hrđavi. Svi predmeti koji su izloženi kupaju se u mrvicama vlastite hrđe, jer gradonačelnik Dubrovnika ne da status muzeja, jer ne da ta minimalna financijska sredstva da ti branitelji pokažu svoje dostojanstvo. I zato ih treba staviti u Ustav da bi taj Ustav bio obligacija, obveza i onima koji ne vole branitelje i onima koji su mislili drugačije od branitelja u Domovinskom ratu. I zato im je mjesto u Ustavu. I ako smo mogli mijenjati Ustav zbog toga da ovom Visokom domu promijenimo ime iz Hrvatski državni sabor u Hrvatski sabor. Ako smo mogli mijenjati Ustav da ukinemo jedan dom ovome Saboru, ako smo mogli mijenjati Ustav da izbrišemo Dan državnosti, ako smo morali mijenjati i mogli mijenjati Ustav za puno drugih stvari koje nam služe na čast ja vas molim idemo promijeniti jedanput Ustav na čast i dostojanstvo hrvatskih branitelja, a to znači i Hrvatske države jer se ne smije zaboraviti tko je bio prvi onda kad je trebalo. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prvo je uvaženi zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo, kolega Hebrang je kao predsjednik kluba jasno potvrdio teze zbog čega pristupamo promjeni Ustava i zbog čega podupiremo inicijativu branitelja koja je došla iz stranačke populacije kao što sam rekao imenom i prezimenom tko su kreatori i autori ove inicijative i ovoga podneska Hrvatskom saboru. I zasigurno želim reći da nikako nema ni HDZ-ejstva ni licemjerstva u potpori kluba Hrvatske demokratske zajednice ovom prijedlogu. Nema ni degutantnosti u izjavama kojima smo prezentirali sve ono što smo željeli učiniti za potrebe hrvatskih branitelja. O mojoj osobnoj angažiranosti govore i moja potpora u drugom mandatu HVIDRA-e Republike Hrvatske. Niste me vi izabrali, nego ovi časni ljudi koji cijeli Glavni odbor sjedi ovdje gore. S druge strane želim naglasiti još puno stvari koje kao raspamećenom bolesniku kada se otme kontroli stalno pokušava insinuirati se ovom Saboru nešto sasvim treće i nešto sasvim što nema ni suvislosti, ni smisla ni momenta o kojem govorimo danas. Govorimo o ustavnim promjenama i o zakonu koji će postati i koji će hrvatskim braniteljima donijeti jednu stabilnost, sigurnost, budućnost u njihovom životu kao i njihovoj djeci, roditeljima i obiteljima. Vi to ne prepoznajete zasigurno iz puno razloga koje gospodin Hebrang zajedno smenom zna kako ste u datim momentima pojedini ovi koji se protive donošenju ovakvih ustavnih promjena koji govore o degutantnosti, HDZ-ejstvu, licemjerstvu zasigurno nisu nikada ni bili, a danas se mogu složiti sa Pusićkom jer su zajednički vjerojatno bili u podršci pokretu za Jugoslaviju jer su im rodbina bili u četničkim redovima, a danas prozivaju kao tobože neke četnike u Hrvatskom saboru i tako redom da ne nabrajam sve što se događalo u glavama tih pojedinaca koji su zapravo i farizeji, i licemjeri, i koji nikada nisu zdušno bili u obrani suvereniteta, nego su bili mobilizirani, dovedeni tamo da budu zato što su izbjegavali vojnu obavezu.
Hvala lijepa.
… [[Govornik se ne razumije.]] su im prepoznatljiva njihova obleka u 90-im godinama.
Hvala lijepa, vrijeme.
Kada su zarobljeni u stacionaru osječke vojarne.
Vrijeme. Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Pa kolegu Đakiću, vama mora biti jasno zašto ste trn u oku onih koji nisu voljeli stvaranje ove države, ne vole vas zato jer se brinete o invalidima Domovinskoga rata, jer zastupate interese hrvatskih branitelja, jer zastupate temelje hrvatske državnosti. Zato vas napadaju. To je vama jasno, i zato vi ustrajete i radite dalje na onome na čemu svi zajedno upravo donošenjem ovakvog ustavnog zakona moramo ustrajati u obrani naših branitelja. Jer nemojte zaboraviti, naši branitelji danas imaju ona prava koja im je odredila Vlada svojim zakonskim odlukama, ali u društvu nemaju prava jer ih odriču, negiraju većina medija, većina medija o hrvatskim braniteljima govori u negativnom kontekstu, ustavni okvir bi ih prisilio da se drže Ustava, većina medija govori o braniteljima samo kada je netko iz prekoračenja nužne obrane počinio zlo, i naravno da to treba procesuirati ako smo pravna država, ali to ne može dominirati naslovima naših medijskih tekstova i naših elektroničkih medija, nego trebamo gledati i našu djecu učiti o herojstvima. Trebamo ih učiti o tome što su činili ti branitelji '90., '91. do '95. godine da bi danas ta djeca mogla učiti iz udžbenika, ali ne uče o tim braniteljima, nego uče o svim drugim dijelovima naše povijesti, samo ne o najvažnijem, a to je Domovinski rat, i zato ih treba staviti zajedno s njihovim pravima Ustav, nadajmo se da će ovi koji nisu sretni što je Hrvatska nastojala držati se barem Ustava.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodin Hebrang, postavit ću vam pitanje umjesto repliciranja. Da li će u tim udžbenicima stajati kao što je to stajalo u presudi Županijskog suda u Zagrebu 8.5. … [[Govornik se ne razumije.]] godine sljedeće, a vezano je za situaciju u Osijeku. Budući da je u to vrijeme Hrvatska još uvijek bila u sastavu SFRJ, prema tadašnjim pozitivnim zakonskim propisima nije legalno mogla formirati vlastite oružane snage, itd., itd., jer su svi ovi ljudi koji su te '91. godine proglašeni rušiteljima, one tamnice hrvatskog naroda Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije. Da li će u tim udžbenicima stajati da su i general Glavaš i Norac i Gotovina i Markač ratni zločinci? Da li će stajati to da je Mladić napravio humano i pozitivno djelo u Škabrnji, Kijevu, sve se to dešavalo do ovoga o čemu piše naš hrvatski sud. Ne Haaški. Da li će stajati da je prvi hrvatski predsjednik dr. Franjo Tuđman bio vođa organiziranog zločinačkog poduhvata? Ja ću vas podsjetiti da ste se ovako zdušno borili i za ovu zadnju izmjenu Ustava i ustavni zakon, kada je ovaj Sabor trebao donijeti … [[Govornik se ne razumije.]] općina da imaju pravo.
Uvaženi zastupniče.
Držim se itekako teme.
O tome se nije. O tome. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Nemojte voditi ovu sjednicu na način kako vama odgovara.
O tome Hebrang nije govorio.
Završit ću vrlo brzo.
Nije … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
Kada ste htjeli dopustiti da imaju pravo na poseban financiranje, poseban teritorijalni status.
Hvala lijepa, isteklo vam je vrijeme.
Status, i praktično su htjeli, pljeskali ste kad sam vas na to upozorio.
Odgovor na repliku.
Gospođe iz Šibenika. Pljeskali.
Hvala lijepa, završili ste.
I htjeli stvoriti ponovno SAO krajinu.
Hvala lijepa. Završili ste.
Gospodin Stanimirović, gospodine Jarnjak, '96. godine.
Dodjeljujem vam opomenu, držite se Poslovnika. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] Hvala lijepa.
Sastanak za mirnu reintegraciju … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Vrijeme vam je isteklo. Uvaženi zastupniče, isteklo vam je vrijeme.
I bio je u četničkoj uniformi za vrijeme Domovinskog rata.
Uvaženi zastupniče.
Takav je sjedio u Saboru.
Isteklo vam je vrijeme.
A tvrdio je da je bio u Crvenom križu.
Dajem vam i drugu opomenu i oduzimam vam riječ po ovoj točci.
… [[Govornik se ne razumije, govori u isto vrijeme kad i potpredsjednik.]]
Odgovor na repliku. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dr. Vojislav Stanimirović.
Oduzeo sam vam riječ, ne možete govoriti dalje. … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče.
Koji su sjedili ispod četiri slova S.
Ne možete, sjednite dolje, oduzeo sam vam riječ. Odgovor na repliku. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] zaštite. Ovi zakoni koji sada važe se mogu samo riješiti sa dvotrećinskom … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Molim da se gospodin. … [[Upadica se ne razumije.]] Prekidam sjednicu, i molim da se uvaženi zastupnik zbog onemogućavanja rada dalje Sabora udalji sa ove sjednice. Hvala lijepa. Nastavljamo sjednicu, odgovor na repliku uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Pa gospodine potpredsjedniče, meni je zapravo neugodno odgovarati ovakvom zastupniku, koji vrijeđa Hrvatski sabor, hrvatski Poslovnik, vrijeđa ove časne branitelje i pred njima Sabor za koji su lili svoju krv izvrgava ovakvom ruglu, pa ću se od replike suzdržati.
Zahvaljujem. I imamo još jednu repliku, uvaženi zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo uvaženi kolega Hebrang, spomenuli ste da je sramota grada Zagreba što nema spomenik prvom hrvatskom predsjedniku. Slažem se s vama, ali je jednako tako sramota da vladajuća većina iz HDZ-a niti jednom riječju nije pisnula oko onog sramotnog čina u srpskom tjedniku "Novosti" gdje se prvi hrvatski predsjednik prikazuje sa rogovima i zubima vampirskim, i da nismo čuli očitovanje vrha HDZ-a, niti saborskih zastupnika oko stravičnih i sramotnih konstatacija iz Haške presude kojima se osuđuje prvi hrvatski predsjednik. Čuo sam gospodine Hebrang za vrijeme moje rasprave da ste došapnuli gospodinu Šeksu da li je točno ono što on čita. Točno je, nažalost, gospodine Hebrang, citati koje sam govorio o konstatacijama hrvatskoga suda, presuda Županijskog suda i Vrhovnog suda to trebate znati i vi gospodo iz braniteljskih udruga su konstatacije iz presude hrvatskom generalu Branimiru Glavašu kojem je hrvatski sud napisao da je zapovijedao paravojnim formacijama, ali ne samo on, proglasili su da je na cijelom području RH, a ne samo u Osijeku, ZNG i Hrvatska vojska bile nelegalne formacije. Postavljam pitanje gospodine Hebrang što slavimo 25. lipnja sada? Najavljujemo veliku svečanost Dana državnosti, 20. Godišnjicu Dana državnosti. Što ćemo mi to gospodo slaviti 25. lipnja, ako je hrvatski sud napisao da smo mi 25. lipnja bili u sastavu SFRJ? Da smo državom postali tek 8. listopada 1991. godine?
Hvala lijepa, vrijeme vam je isteklo. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nemojte mi njega … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas! … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepa. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče ne možete, nemojte to raditi. Izvolite. Uvaženi zastupnik Andrija Hebrang, odgovor na repliku. Izvolite.
Nemoj, izbacit će te van, neću imati kome odgovarati. Budi pristojan. … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim vas, bez dobacivanja.
Samo ti vodi računa o tome koga si ti u kojem kafiću branio dok si bio predavač općenarodne obrane i društvene samozaštite.
Molim vas bez dobacivanja. … [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite uvaženi zastupniče Hebrang. … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče, uvaženi zastupniče Burić
Današnji ministar hrvatskih branitelja je tada izjavio da ne želi ući u ustašku stranku. Evo, to je hrvatski branitelj.
Uvaženi zastupniče … [[Upadica se ne razumije.]] Uvaženi zastupniče Burić dajem vam drugu opomenu s oduzimanjem riječi po toj točki. Hvala lijepa. Sad izvolite uvaženi zastupniče Hebrang, nastavite s raspravom.
Pa ja ne govorim iz poštovanja prema vama nego govorim prema Poslovniku Hrvatskog sabora i sram me je da se ovako ponašate i kao zastupnik i kao moj kolega liječnik, ali ću vam svejedno odgovoriti. Što se tiče vaše primjedbe gdje smo bili s komentarima haških presuda. Bili smo u pravnoj državi koja se zove Republika Hrvatska i u kojoj izvršna ni zakonodavna vlast ne komentiraju sudske presude nego vjeruju u pravosuđe, vjeruju u pravdu i vjeruju da će se greška u toj presudi ispraviti. Isto vrijedi i za citat našega suda. Ja doista nisam taj citat nigdje vidio, tražio sam ga na internetu i nisam našao. Ja sam tražio na internetu … [[Upadica se ne razumije.]] Dozvolite, ja imam riječ. Ja sam tražio na internetu, nisam ga našao. Ako piše unutra da smo svi mi koji smo branili Hrvatsku do 8. listopada radili protuzakonito onda ću ja pokrenuti osobno kao građanin postupak protiv tog suda i te presude. Ali, se moram u to uvjeriti jer to je kršenje elementarnih prava Hrvatske države i njezinih građana na obranu. I zato ćemo postupiti, ali po zakonu, a ne ovako kao vi nepristojno, nekorektno i vrijeđajući ne samo zastupnike nego i ove časne ljude na galeriji.
Hvala lijepa. Time smo završili zasjedanje prijepodne. Nastavljamo u 15,00 sati vjerujem u pristojnijem i mirnijem tonu pogotovo u odnosu na galeriju na kojoj se nalaze naši branitelji. Prvi na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Hvala lijepa. Uvažene zastupnice i zastupnici nastavljamo s raspravom o točci Prijedlog za utvrđivanje Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni ustava Republike Hrvatske. Kao što sam najavio na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na samom početku svoga izlaganja želim istaknuti da podržavam prijedlog za utvrđivanje Nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopunama Ustava Republike Hrvatske kojeg je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav aktom od 8. lipnja 2011. godine. Naime, Hrvatski sabor nedavno i to 27. svibnja 2011. godine donio je odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske prema prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s Prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopunama ustava Republike Hrvatske koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske svojim aktom od 21. travnja 2011. godine u dijelu kojim se predlaže da se prava Hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona dvotrećinskom većinom glasova. Postojeći Zakon o pravima Hrvatskih branitelja iz domovinskog rata i članova njihovih obitelji kojim su uređena prava Hrvatskih branitelja iz 2004. godine s izmjenama i dopunama u 2005., 7., 9. i 10. godini donesen je u redovitom postupku s običnom većinom glasova. Obzirom da je temelji preduvjet uspostave i obrane državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta bila uspješna obrana u pravednom, obrambenom i osloboditeljskom domovinskom ratu koji su u prvom redu iznijeli Hrvatski branitelji stvorene su sve pretpostavke za skladan razvitak Republike Hrvatske kao zemlje koja prihvaća demokratske standarde suvremenog svijeta i otvara brojne mogućnosti približavanja tom svijetu u političkom, sigurnosnom, gospodarskom i kulturnom smislu. Hrvatski narod i građani u Domovinskom ratu potvrdili su svoju odlučnost i spremnost za uspostavu i očuvanje Republike Hrvatske kao samostalne i nezavisne suverene i demokratske države. Duboko poštivajući povijesnu ulogu Hrvatskih branitelja u stvaranju i obrani Republike Hrvatske nameće se potreba da se zaštita prava Hrvatskih branitelja urede ustavnim zakonom kao organskim zakonom najvišeg ranga u Republici Hrvatskoj. U tom smislu uloga i značaj Hrvatskih branitelja prepoznata je i u promjeni Ustava Republike Hrvatske 2010. godine dopunama glave 1. izvorišne osnove i podstavkom 13. Isto tako a imajući u vidu predstojeće pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji kao samostalne i suverene države u međunarodno priznatim granicama u kojima su sloboda, jednakost i poštivanje prava čovjeka i vladavina prava neke od najviših vrednota ustavnog poretka kao i to da se u ovoj godini navršava 20 godina od proglašenja neovisnosti Republike Hrvatske. Doprinos i uloga Hrvatskih branitelja u uspostavi i očuvanju Republike Hrvatske imaju neprocjenjivu važnost i značenje te pokazuju opravdanim i potrebnim urediti prava Hrvatskih branitelja posebnim ustavnim zakonom. Radi svega navedenog podržavam Prijedlog za utvrđivanje nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske kojim se utvrđuje da se Ustavni zakon o pravima Hrvatskih branitelja donosi u postupku propisanom za donošenje organskih zakona i to dvotrećinskom većinom svih zastupnika. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Branko Vukelić.
Hvala poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Danas prije podne evo i sada je kolega Grbić govorio o razlozima zašto valja podržati ovaj prijedlog, inicijativu branitelja da ovaj Zakon o pravima hrvatskih branitelja bude Ustavni zakon da ga se donosi dvotrećinskom većinom kao organski zakon i ja ću također podržati taj prijedlog. NO, u nizu tih svih argumenata, postoji još jedan argumenat koji govori da zaista trebamo zakon o pravima Hrvatskih branitelja utvrditi kao Ustavni zakon. Citirat ću jednog čelnika oporbene stranke koji nije često viđen ovdje u ovoj sabornici, koji je rekao vezano za tu inicijativu Hrvatskih branitelja. Citiram: "Jamčimo svim braniteljima postojan i afirmativan odnos. Ustav nije cijena benzina da se mijenja svaki ponedjeljak. Što ćemo s nezaposlenima, ribarima, poljoprivrednicima, onima koji rade a ne primaju plaću. Hoće li to biti Ustavni zakon. Ovo je neozbiljan prijedlog". Vjerujem da pogađate riječ je o Zoranu MIlanoviću predsjedniku SDP-a, on je ovako se očitovao na prijedlog i inicijativu branitelja i prijedlog Hrvatske vlade i ovdje današnji prijedlog kojeg raspravljamo i nazvao je neozbiljnim Hrvatske branitelje odnosno neozbiljnim njihov prijedlog. Ova izjava SDP-a govori zaista u prilog tome da treba doista dovoljno hrabrosti svi u ovoj sabornici a rekao bih i providnosti pa da podržimo ovaj prijedlog i da Zakon o hrvatskim braniteljima bude Ustavni zakon jer ovo očitovanje Zorana Milanovića, ovo očitovanje SDP-a ustvari govori puno prije svega o njihovu licemjerstvu. Jer ako se govori da jamče svim braniteljima pošten i afirmativan odnos onda očigledno zaboravljaju ili imaju jako kratko pamćenje na razdoblje njihove vladavine od 2000. do 2003. godine kada su smanjivali osnovicu za osobnu obiteljsku invalidninu, kada su umanjili ortopedski doplatak, kada su smanjivali invalidske obiteljske mirovine od 8 do 20%, kada su ukinuli prava na usluge osobe koje pružaju njegu i pomoć Hrvatskim ratnim vojnim invalidima 100%, prve skupine ili još gore kada su ne poštivajući zakone provodili postupke poništavanja ukidanja rješenja o statusu ratnih vojnih invalida i njihovim trajnim pravima, pa je presudama Ustavnog suda 4280 predmeta izgubljeno i napravljena je šteta Republici Hrvatskoj. Isto tako kada su ne poštivajući Zakon ne ispunjavali zakonsku obvezu dodjele osobnih automobila 100% invalidima prve skupine. Dakle, ni riječju ne govore o tome da oni to više neće činiti, da će poštivati zakone, da će poštivati to što su Hrvatski branitelji učinili u Domovinskom ratu nego govore da oni jamče braniteljima pošten i afirmativan odnos. Isto tako ova rečenica gdje govori se da Ustav nije cijena benzina da se mijenja svaki ponedjeljak ustvari govori jasno da SDP misli kako je zakon ili kako su prava hrvatskih branitelja ustvari jednaka kao i cijena benzina, pa se može mijenjati kad god koja većina u Saboru ili koja vlada to zaželi, što mislim da opet jasno govori o njihovom stavu, jer čini mi se da bi trebali svi, ne samo govoriti deklaratorno kako su branitelji koji su temelj hrvatske slobode i neovisnosti, nego i da djelima i zakonima i njihovim pravima jamčimo da će biti dakle i poštivana i ostvarivana onako kako je to zakon i zacrtao. Isto tako kada se, i danas smo čuli u sabornici, spominju druge skupine u našem društvu, pa kad se spominju ribari, poljoprivrednici, nezaposleni, oni koji rade ne primaju plaću, onda treba podsjetiti da su i branitelji ti koji su nezaposleni, da su i branitelji ti koji su ribari, da i među poljoprivrednicima ima branitelja, da i među onima koji rade a ne dobivaju plaću ima branitelja, i da ne možemo uspoređivati dakle te skupine sa braniteljima jer branitelji su svi ti i u svim porama našeg društva. I konačno treba podsjetiti ono što ministar Ivić je često govorio 80% branitelja ne prima nikakve naknade niti ima bilo kakova davanja, niti dobivanja, i mnogi od njih su vama svima kao i meni govorili da ne traže od hrvatske države ništa, ni kunu, ni lipu, niti privilegiju, ali traže pošten odnos, traže da se uvažava to što su voljeli domovinu, što vole svoju domovinu i što su stali u obranu te domovine. I zbog toga ja ne znam kome danas je pitanje nad glavom da li Zakon o pravima hrvatskih branitelja pretvoriti u ustavni zakon. Isto tako kada govorimo o zakonu koji je sada na snazi, svim njegovim dopunama, onda treba reći, to je ministar Ivić danas govorio da je taj zakon donesen 2004. godine, da je snazi od 1.1.2005. godine, da je u nekoliko navrata dorađivan, i da taj zakon je izrađen u suradnji sa udrugama, dakle sa hrvatskim braniteljima, da je on na najbolji način odgovorio svemu onome što njima treba, koje su njihove potrebe i konačno što im i pripada. I za mene danas zaista ovdje nije pitanje zašto Zakon o pravima hrvatskih branitelja pretvoriti u ustavni zakon, o kome odlučujemo dvotrećinskom većinom. Za mene danas je pitanje zašto netko nije za to. Koji je razlog? Čega se boje ti koji nisu da se Zakon o hrvatskim braniteljima pretvori u ustavni zakon? Zar sumnjaju u razboritost hrvatskih branitelja? Danas smo čuli kako eto ako ne bude novaca, ako bude situacija u budućnosti za nekoliko godina tko zna kakova pa nećemo moći ispoštivati financijske obaveze po tom zakonu, što ćemo onda? Pa zar treba podsjećati da su hrvatski branitelji bili prvi kada je u vrijeme krize i recesije koja je bila pred nekoliko godina prihvatili poziv premijerke Jadranke Kosor, prihvatili smanjenje svojih mirovina, i stali uz to da trebaju jednako podnositi teret krize kao i svi drugi. Zar sumnjamo u to? Ili zar sumnjamo u sve druge nas koji smo u Saboru da nećemo u takovoj situaciji kad ocijenimo da nema mogućnosti državni proračun podmirivati sva ta prava, da nećemo reći idemo onda mijenjati zakon, jer ovim činom, kada Zakon o pravima hrvatskih branitelja postane ustavni zakon, ne znači da se taj zakon ne može mijenjati. To samo znači da se neće moći mijenjati kad se tko sjeti, nego da će trebati u razgovoru i sa udrugama hrvatskih branitelja, i sa svim strankama u Parlamentu razgovarati o tome što i na koji način ga želimo mijenjati. Stoga ja još jednom ponavljam, podržat ću i podržavam ovu inicijativu hrvatskih branitelja, prijedlog Vlade da se Zakon o pravima hrvatskih branitelja utvrdi kao ustavni zakon i da se o njemu odlučuje kao organskom zakonu dvotrećinskom većinom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
A ispričavam se, prije toga ispravak Mario Habek. Izvolite. Pardon.
Zahvaljujem se. Pa ispravit ću netočni navod kolege Vukelića. Zoran Milanović nikada nije rekao da su branitelji neozbiljni, kao što ste to vi sada maloprije izjavili. Mogu konstatirati da time iznosite laži ovdje u Hrvatskom saboru. Također mogu reći da ste vi neozbiljni kao i ova Vlada jer ove promjene isključivo radite samo u politikantske svrhe, odnosno zbog izbora koji dolaze, a nakon toga ćete opet na četiri godine sve hrvatske branitelje zaboraviti.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom. Sada je na redu uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege, poštovane predstavnice i predstavnici udruga proisteklih iz Domovinskog rata. Nekoliko riječi kao zastupnik u Hrvatskom saboru, kao hrvatski branitelj, dragovoljac Domovinskog rata, pa kao i gradonačelnik grada Pakraca i član koordinacije 12 udruga proisteklih iz Domovinskog rata Pakraca i Lipika, vezano za prijedlog utvrđivanja nacrta ustavnog Zakona o izmjeni i dopunama Ustava Republike Hrvatske. Nisam sreo nijednog branitelja, nijednog stradalnika Domovinskog rata, nijednog predstavnika udruge u ovim proteklim danima, mjesecima otkad se o ovom zakonu ozbiljno razgovara, razmišlja, otkad je pokrenut, a procedura koji je protiv ovog zakona. Vjerujem da dijelim mišljenje velikog broja hrvatskih branitelja, bili oni organizirani u udruge proistekle iz Domovinskog rata, bili branitelji po statusu koji nisu članovi udruga, vjerujem da dijelimo svi ovdje barem mi na ovoj strani sabornice mišljenje velikog broja obitelji poginulih hrvatskih branitelja, supruga, djece, roditelja, velikog broja prijatelja poginulih branitelja, a isto tako velikog broja građana Republike Hrvatske koji svi skupa razmišljaju na način da ovo nije izborni zakon, ovo nije predizborni zakon, imamo podatke o svim aktivnostima koje Ministarstvo branitelja i Vlada Republike Hrvatske provodi od 2003., odnosno 2004. godine, te su sve one nepodopštine koje su se dogodile u godinama prije 2004. promijenjene, izmijenjen važeći Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, i sve ono što se narušilo na štetu hrvatskih branitelja, što je promijenjeno na štetu hrvatskih ratnih vojnih invalida, članova obitelji poginulih hrvatskih branitelja, iz godine u godinu se popravlja, stvaraju se uvjeti da hrvatski branitelji imaju jedan pošten, korektan status u Republici Hrvatskoj, a poseban status zavrjeđuju upravo članovi obitelji poginulih hrvatskih branitelja. Znači nisu zakonske aktivnosti samo evo u izbornoj godini netom prije parlamentarnih izbora, nego se zakon usklađuje iz godine u godinu, prava različita hrvatskih branitelja, sudionika Domovinskog rata, svake godine se nalaze ovdje različiti zakonski akti na dnevnom redu, bavimo se time i donosimo te zakonske norme vjerujem u interesu upravo tih skupina hrvatskih branitelja, članova njihovih obitelji, članova obitelji poginulih hrvatskih branitelja. I danas je pred nama prijedlog kojim se prava hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi u postupku za donošenje organskih zakona, znači dvotrećinskom većinom glasova. Kažu kolege iz oporbe da smo bili malo pregrubi možda prema njima, da smo ih trebali malo nagovarati, da smo trebali možda otići na kavicu pa da ih ubijedimo da je ovo dobar zakon, a ne nastupiti ovako decidirano, oštro i jasno kad branimo zakon koji je danas ovdje pred nama. Pa nema potrebe nikog nagovarat, pa svatko normalan će prihvatiti donošenje ovakvog zakona, tko vodi brigu o hrvatskim braniteljima, tko štuje Domovinski rat, tko na poseban način dijeli osjećaje obitelji poginulih hrvatskih branitelja i treba jasno i decidirano reći mi jesmo za taj zakon, upravo iz obrazloženja koje smo čuli od ministra, hrvatskih branitelja, od predlagača, od udruga koje su predložile donošenje ovog zakona. I tu ne treba nikoga gladiti i paziti i nagovarati da prihvati ovakav zakon, pa to je svima jasno. Tko može biti protiv ovakvog zakona? Isto kao i što je jasno i bjelodano tko može i zbog čega može podržati donošenje ovog zakona. Sve ovo ovdje što stoji u obrazloženju naravno uz posebnu ulogu hrvatskih branitelja u stvaranju i obrani RH, zaštite prava hrvatskih branitelja treba urediti i ovim Ustavnim zakonom. I po meni je to točka na i nakon 20 godina, godina u kojoj obilježavamo 20 godina neovisnosti i samostalnosti RH, da upravo u toj godini nakon svih ovih zakona i zakonskih izmjena stavimo točku na i, stavimo hrvatske branitelje kao jednu ustavnu kategoriju sa posebnim pravima jer mislim da to hrvatski branitelji i članovi njihovih obitelji upravo i zaslužuju. To će biti dokaz jednog poštenog odnosa prema hrvatskim braniteljima, članovima njihovih obitelji, to će biti konačna jedna zahvala i poklon svim poginulim hrvatskim braniteljima, svim hrvatskim braniteljima, svim stradalnicima Domovinskog rata. To će biti izraz jedne zasluge upravo u ovom Visokom domu da Hrvatski sabor kaže evo to su naši hrvatski branitelji, oni zaslužuju da budu stavljeni u hrvatski Ustav. Da nije bilo njih ne bi bilo ni Hrvatske države, ne bi bilo ni 20 godina samostalnosti, neovisnosti, ne bi bilo ni ovog Hrvatskog sabora, a bome ni našeg hrvatskog Ustava. Zbog toga mislim da je svima jasno da ne treba nikog nagovarati da prihvati ovaj zakon i vjerujem da ćemo u ovoj godini kad obilježavamo 20 godina samostalnosti, nezavisnosti RH upravo na ovakav način zahvaliti se hrvatskim braniteljima, poginulim hrvatskim braniteljima, članovima njihovih obitelji. Iskoristit ću priliku pošto nema sabora sljedeći tjedan da svim hrvatskim braniteljima, svim hrvatskim građanima uputim čestitku. Čestitku za ono što smo napravili u ovih 20 godina od početka Domovinskog rata 01.03.'91. upravo u mom Pakracu napadom na Policijsku postaju pa do dana današnjeg, a evo u prigodi 25. lipnja Dana državnosti koji ove godine 20 put slavimo u slobodnoj i nezavisnoj RH. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Šantek, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege. Ja moram priznati da sam prijavljujući se za ovu raspravu drugačije koncipirao svoju raspravu upravo nastojeći ukazati na pozitivne stvari koje će se dogoditi ako se ovaj prijedlog zakona prihvati kao Ustavni zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihove obitelji. Međutim, moram priznati da me je rasprava u ime klubova koja je vođena u ovoj sabornici neugodno iznenadila i kao hrvatskog branitelja logoraša i dragovoljca povrijedila jer je izrečena jedna rečenica koja apsolutno ne stoji i s kojom se nikako ne mogu složiti, a isto tako vjerujem ni većina hrvatskih branitelja, a to je da su hrvatski branitelji teret za buduće generacije, da su prava iz zakona koja proizlaze za hrvatske branitelje i članove njihove obitelji nešto što će dovesti u budućnosti do propasti ove države i da će to biti razlog i uzrok zašto nam neće biti bolje. Ovdje moram jasno i decidirano reći da se nitko nije obogatio konzumirajući prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Međutim, da je mnogima hrvatskim braniteljima i članovima njihove obitelji zaštićeno ovim zakonom dostojanstvo to svakako stoji. Imamo ispred sebe isto tako, na klupe smo dobili i pored ovoga prijedloga Izvješće o provedbi Zakona o pravima hrvatskih branitelja koje nam je ministarstvo ustupilo pa samo letimičnim čitanjem toga izvješća može se vidjeti jedne vrlo bitne i argumentirane stvari koja ustvari potvrđuje ove riječi koje sam dosada govorio. Tu stoji – od 2004. godine vrlo uspješno se provodi Program stručnoga osposobljavanja i zapošljavanja hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja. U provedbu dosadašnja 2 programa za razdoblje od 2004. do 2007. i 2008. do 2011. utrošeno je ukupno 209 milijuna i 392 tisuće kuna. Kroz mjeru stručnog osposobljavanja 2004. godine osposobljeno je 2 268 hrvatskih branitelja i djece smrtno stradalih, zatočenih i nestalih hrvatskih branitelja i to uglavnom za deficitarna zanimanja. Kroz mjeru samozapošljavanja ukupno je potpomognuto zapošljavanje 4 173 osobe. Kroz mjeru kreditiranja malog ili srednjeg poduzetništva sačuvano je preko 600 radnih mjesta. Kroz subvenciju kamate od 508 korisnika subvencije još je realizirano još 389. Kroz mjeru poticanja osnivanja zadruga hrvatskih branitelja od 2004. godine do sada je potpomognuto osnivanje 336 zadruga hrvatskih branitelja od 10 braniteljskih zadruga 2004. godine sada ima 469 zadruga sa više do 2 900 članova i više od 3 100 kooperanata, a … su 3 referalna centra za zadruge. Svaka četvrta zadruga u RH je braniteljska zadruga. Rad 51 zadruge je isto tako poticano kroz mjeru za potpore projekata zadruge hrvatskih branitelja. Isto tako je zaposleno kroz provedbu programa više od 15 500 hrvatskih branitelja i djece poginulih hrvatskih branitelja, a u 2011. godini zaposlit će se još 1 200 osoba. Osnovan je također i Fond hrvatskih branitelja u kojem Vlada je, koji sada vrijedi preko 2 milijarde kuna, a dobit u prošloj godini je bila 215 milijuna 850 tisuća kuna. Isto tako na temelju što postoji taj fond osiguran je i Fond za stipendiranje djece branitelja i za rad Zaklade "Hrvatski branitelji iz Domovinskog rata". 2006. godine otkad je taj fond osnovan dodijeljeno je ukupno 41 tisuća 031 stipendija u iznosu od 240 milijuna kuna itd., itd. Što ovim citatom ustvari hoću reći? Hoću reći da apsolutno ne stoji teza da iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja proizlaze privilegije tim više što većina Hrvatskih branitelja i dan danas radi, što nije od 500 tisuća branitelja koliko ih je registrirano, što nisu svi na teret državnog proračuna, što nisu svi na teret zaposlenih i što ni njihova djeca isto tako nisu na teret nego im se omogućava kroz školovanje da sačuvaju svoje dostojanstvo. Ja mislim da nema tragičnije situacije nego kada obitelj ostane bez hranitelja obitelji i naša je moralna obaveza prema toj djeci i prema svima koji su ratni stradalnici da imamo obavezu i nikako ne mogu razumjeti neke kolege koji ovdje govore da ćemo dizanjem na status Ustavnog zakona na neki način zakočiti razvoj Republike Hrvatske. Mislim da je ovo dovoljno argumenata da se ovaj Prijedlog zakona podrži i kao takav prijedlog ja ću podržati donošenje ovog prijedloga. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Potpredsjedniče Sabora, ministre, kolegice i kolege. Odmah ću jasno reći da podržavam prijedlog da Zakon o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata postane ustavna kategorija. Dizanjem Zakona o pravima Hrvatskih branitelja na razinu organskog zakona omogućit će se da se njegove odredbe moraju dosljedno provoditi. Prijedlog koji je sačinjen na inicijativu braniteljskih udruga prijedlog je i želja svih branitelja a znamo dobro što su branitelji značili u Domovinskom ratu, i stvaranu i obrani naše domovine. Domovinski rat trebao bi biti svetinja za sve građane Republike Hrvatske a prava branitelja moraju biti zajamčena bez obzira na bilo koje izbore i meni neshvatljive stavove naših ljudi poput kolege Kajina i još nekih u današnjoj raspravi i naravno zbog takvih stavova opravdana je inicijativa svih branitelja kojima se njihova prava neće moći mijenjati kako se tko sjeti i kada se tko sjeti. SA velikim zadovoljstvom podržat ću promjenu Ustava jer kao Hrvatski branitelj i dragovoljac Domovinskog rata dobro znam što su tijekom Domovinskog rata prošli svi hrvatski branitelji i koliku su žrtvu podnijeli o čemu svjedoči i broj poginulih i ranjenih Hrvatskih branitelja čijom krvlju je natopljena Hrvatska zemlja. O tome trebaju razmisliti svi zastupnici prilikom glasovanja o prijedlogu ovog Zakona, ja naravno nikakve dileme nemam podržat ću donošenje ovakvog zakonskog prijedloga. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik DAniel SRb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Ja odmah na početku želim reći da ću podržati ovaj Prijedlog zakona jer Hrvatska stranka prava je uvijek bila posebno senzibilizirana kada su u pitanju problematika Hrvatskih branitelja i položaj ali prilika je ovo da uz potporu ovom Zakonskom prijedlogu progovorimo i o položaju Hrvatskih branitelja danas u Hrvatskom društvu. Naime, oni sigurno mogu biti u velikoj mjeri nezadovoljni činjenicom da se oni kao jedan dio populacije kojima je izrazito stalo do Hrvatske države sustavno stigmatiziraju, kritiziraju i stalno se hoće od njih stvoriti dojam da su populacija koja zapravo troši, koja je teret društva. Nasuprot tome treba isto tako reći svima u Hrvatskoj koji često govore o velikom broju branitelja sukladno popisima da 90% svih hrvatskih branitelja i danas rade uredno svoj posao, neki su liječnici, neki su inženjeri, neki su industrijski radnici, neki su poljodjelci, dakle ljudi dan danas žive i rade od svog zanimanja i nisu ni na koji način teret Hrvatskog društva, to je 90% hrvatskih branitelja. Ima istina u Hrvatskoj invalida Domovinskog rata koja imaju određena prava, na koja se vrlo često veliki dio hrvatske javnosti obrušuje, stvarajući dojam da su i oni teret Hrvatskog društva ali pri tom upravo ti koji potiču takva pitanja ne postavljaju jedna druga pitanja. Kako je moguće da danas 75 godina nakon 2. Svjetskog rata ima identičan broj korisnika partizanskih mirovina i invalida Domovinskog rata. Kako je moguće, dakle 75 godina nakon završetka 2. Svjetskog rata postoji tako veliki broj korisnika partizanskih mirovina.Treba li možda napraviti određenu reviziju upravo među tom populacijom kako bi se uvidjelo ima li među njima možda i lažni partizana, ima li tu osoba koje realno nisu među živima a primaju partizanske mirovine, mnogi od njih i ne žive u Republici Hrvatskoj i Hrvatskoj u ovom trenutku nisu niti dostupne informacije isplaćuju li se mirovine nepostojećim osobama. Znači sve su to određeni problemi koji tište Hrvatske branitelje i naravno da njih vrijeđa kada se njih stavlja u jedan segment stvaranja dojma o tome da su Hrvatski branitelji teret društva. Ali nisu branitelji nezadovoljni samo tome, branitelji su nezadovoljni činjenicom da je nekritičnom primjenom zakona o općem oprostu oprošteni su i ratni zločini osobama koje su počinili i odgovorni su za brojne stravične zločine iz Domovinskog rata a koji se danas ne procesuiraju. Ne procesuiraju se zbog tog čuvenog Zakona o općem oprostu ali koji je nezakonito primijenjen. Zbog toga ono što treba u Hrvatskom društvu napraviti je jedna revizija primjene tog Zakona o općem oprostu, dakle dok se s jedne strane Hrvatskim braniteljima svaka sitnica stavlja na teret s druge strane oni koji su bili pripadnici neprijateljskih četničkih i drugih odreda uživaju potpunu zaštitu, na njih je primijenjen Zakon o općem oprostu bez obzira jesu li sudjelovali u evidentnim ratnim zločinima ili ne. I to je nešto što treba isto tako napraviti. S druge strane ovaj Prijedlog zakona ne bi smio nikako biti pokriće za donošenje nekih drugih odluka koje se u ovom trenutku Hrvatskoj donose. Dakle, on ne može biti jedna dimna zavjesa iza koje će se sakriti mogućnost osiguravanja pravne osobnosti zajedničkom vijeću općina sa Srpskom većinom u Hrvatskoj koja može voditi stvaranju paradržave u Hrvatskoj u tome se isto krije velika opasnost. Isto tako hrvatski branitelji bi u Zagrebu najvećem hrvatskom gradu trebali imati svoj trg. Gotovo svi hrvatski gradovi imaju Trg hrvatskih branitelja, nema ga Zagreb. I za razmisliti je podržati prijedlog da se u Trg hrvatskih branitelja Trg maršala Tita, dakle osobe koja se sumnjiči za odgovornost, za stravične pokolje nad i hrvatskim zarobljenicima ali i civilima ženi i djeci neposredno nakon 2. svjetskog rata. Dakle, u današnjem društvu položaj hrvatskih branitelja je ... izloženi su brojnim pritiscima, omalovažava ih se pa i ovo jedna prilika zapravo da Hrvatska pokaže da im je stalo do hrvatskih branitelja. Ali isto tako bit će važno hrvatskoj javnosti uputiti poruku da će hrvatski branitelj biti jednako tretirani i da neće biti lošije tretirani pred hrvatskim pravosuđem od pripadnika neprijateljskih postrojbi na koje je primijenjen Zakon o općem oprostu i to u neskladu sa samim tekstom zakona. Hvala lijepo.
Na redu je uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče HRvatskog sabora, poštovani ministre. Evo ja ću svoju raspravu započeti sa podatkom da je 74 hrvatska branitelja i hrvatska ratna vojna invalida na području Zadarske županije umrlo u 2010. godini. Jedan dio od njih je nažalost prošao torturu i ponovnog dokazivanja svog statusa i mnogi oni koji su umrli i prije 2010. godine sigurno im nije pomogao taj postupak dokazivanja ponovnog statusa branitelja ili hrvatskog ratnog vojnog invalida. A podsjetit ću i već smo čuli ovdje danas da je samo odlukom Upravnog suda 4 tisuće 280 predmeta vraćeno vratilo status onaj tko im je netko oduzeo. Hrvatski branitelji su svoj posao za domovinu napravili savršeno. Država koju su stvorili treba osigurati život dostojan čovjeka, više od toga ja sa puno hrvatskih branitelje pričam i družim se nitko od njih više od toga niti ne traži. Jutros smo čuli svašta od predstavnika klubova, mnoge ružne stvari, bojazni, vrijeđanja i još jedanput omalovažavanja hrvatskih branitelja. Samo ću još kratko reći zašto podržavam ovaj zakon i zašto ovaj zakon treba dignuti na status Ustavnog zakona. Evo kolegice i kolege upravo zbog toga da se ne bi događalo ono što se događalo u razdoblju od 2000. do 2003. godine pa ću samo nabrojiti neke od tih razloga. Znači da se ne bi pokretali postupci poništavanja i ukidanja rješenja o statusu hrvatskim ratnim vojnim invalidima u trajnim pravima. Da se ne bi smanjivala osnovica za osobnu i obiteljsku invalidninu da se ne bi umanjivao ortopedski dodatak, da se ne bi smanjivale obiteljske i invalidske mirovine, da se ne bi uskraćivala prava na dodjelu osobnih automobila. Ali isto tako kolegice i kolege da ne bi palo nekome na pamet ukidati i stipendije za djecu hrvatskih branitelja koji žive mnoge obitelji od toga. I da se ne bi dogodilo ponovno testiranje ponižavajuće hrvatskih branitelja koji su dodatno traumatizirani takvim stvarima. Evo to su neki od razloga zbog kojih ću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Hrvatski branitelji su izborili hrvatsku slobodu i neovisnost. Hrvatski branitelj su podnijeli žrtvu i to računa se oko 15 tisuća poginulih i imamo oko tisuću nestalih i na desetine tisuće ranjenih u Domovinskom ratu. Domovinskom, osloboditeljskom i obrambenom. Kada kažem osloboditeljskom onda mislim na agresiju koju je na RH izvršila Srbija i Crna Gora. Hrvatski branitelji su i tada u to vrijeme, u vrijeme Domovinskog rata dijelili, ne samo dijelili nego skrojili sudbinu neovisnosti Hrvatske. Hrvatski branitelji su i danas spremni dijeliti sudbinu svog naroda. Pozdravljam ovih ovim putem, sve nazočne i oni koji nisu nazočni danas ovdje, jer imamo veliki broj udruga hrvatskih branitelja. Predstavnici nekih su ovdje, a predstavnici nekih i nisu ovdje. Dostojanstvo hrvatskih branitelja, promjena razine zakonske zaštite, kako netko danas reče ovdje pa ga citiram, se ne mjeri samo upravo tom promjenom razine zakonske zaštite i ulaskom u Ustavni zakon negoli i djelima. Hoću li ja nakon što može bitno bude usvojen ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Ustav RH moći preko Slavonskom i Bosanskog Šamca ući u Republiku BiH, a da me policajac na granici ne pita, doktore jest li provjerili možete li vi prijeći u BiH? isto tako da me ne pita na Iloku kada idem u Bačku Palanku hoću li biti uhićen kada prijeđem Dunav s druge strane? Hoće li to ovaj Ustavni zakon riješiti? Hoće li riješiti pitanje Veljka Mršića koji danas leži u kazamatu u Srbiji? Hoće li riješiti pitanje tisuća branitelja koji optužuje zamislite vojno tužilaštvo u Beogradu za sumnju na djela ratnog zločina u RH, a hrvatski su građani? Zamislite to. Tko je nadležan da sudi hrvatskim braniteljima zbog sumnje na djela, sumnje kažem samo na djela ratnog zločina, učinjena na teritoriju RH, a hrvatski su državljani i to da se sudi u Beogradu? Tko je odgovoran za to što je vojno tužilaštvo u Beogradu dobilo mogućnost i ne samo u Beogradu nego li i u Banja Luci dobilo takvu mogućnost? Gospodine ministre tko je za to odgovoran, čije je to sporazum, tko je to potpisao? Ustavni zakon to neće riješiti. Ustavni zakon neće riješiti ni sjećanja snimki sa Splitske zračne luke kada su dužnosnici tada HDZ-a ispraćali Blaškića i ostale iz BiH na put u Haag. Ustavni zakon neće riješiti ni pitanje dostojanstva naših generala koje mi poštujemo i ovdje izražavamo poštovanje prema njima, a osuđeni su na tako drastične kazne u Haagu, dakle na generala Gotovinu i generala Markača. Imali smo Deklaraciju o Domovinskom ratu koju je usvojio Hrvatski sabor. Nitko ne progovara o Deklaraciji o Domovinskom ratu koja je prije 10 godina ovdje u ovom Saboru, u ovom Visokom domu usvojena. Rekao bih kao mrtvo slovo na papiru, a tome je pridonijela i kolegica Pusić koja je rekla u sarajevskom listu "Dani" lani u svibnju da Deklaraciju o Domovinskom ratu treba marginalizirati. Nadalje, nesudjelovanje kolega iz SDP-a danas u raspravi, najveće oporbene stranke zaista je simptomatično. Meni nije jasno da ovakva tema ne izazove barem radoznalost ili da nema želje izraziti svoj stav u svezi toga. Niti jednoga govornika danas nema. Pa što je ovo, je li ovo Hrvatski sabor samo jedne stranke, jedne stranke, koalicije ili je ovo Sabor svih onih koji predstavljaju građane Republike Hrvatske, i oni koji su glasovali za SDP i oni koji su glasovali za sve ostale stranke. Dužnost je ovdje progovoriti o ovome. Da li će se zaboraviti riječi koje je izgovorio potpredsjednik Sabora kada se govorilo o generalu Gotovini i kojem je on govorio o locirati, identificirati, uhititi i transferirati generala Gotovinu. A isto tako kaže da u izvorišnim osnovama ili u preambuli, danas je to rekao gospodin potpredsjednik Sabora, se može identificirati upravo ovo, dakle izvorišne osnove kojim se onda osloboditeljski i obrambeni Domovinski rat, dakle u toj preambuli pretače u ovaj ustavni zakon i to jednim zarezom, zarezom da nakon nacionalnih manjina se stave i hrvatski branitelji. Nacionalne manjine i hrvatski branitelji. Ja bih rekao da je ovaj zakonski prijedlog novog ustavnog zakona zapravo pranje ruku, pranje ruku Poncija Pilata da bi se što prije zaboravio onaj nesretni travanj kada su presuđeni naši generali da bi se što prije zaboravilo lociranje, identificiranje, uhićivanje, transferiranje, da bi se što prije zaboravio martirij Tihomira Purde, da bi se što prije zaboravio Veljko Marić, da bi se što prije zaboravile tisuće branitelja koji se nalaze na popisu beogradskog vojnog tužiteljstva. To je popravak dojma vladajuće stranke i vladajuće koalicije o onome što su činili ovih osam godina, a nakon splitske rive ne kojoj su se kleli, zakunili, prisegnuli da neće isporučiti nijednoga hrvatskog branitelja. Eto to je to. Hoćete li to shvatiti kao predizborni potez, kao predizbornu manipulaciju, gospodo branitelji vi sami odlučite. I hrvatski građani i narod neka sam odluči, ja vas neću ni na što nagovarati niti mi je namjera, a vi sami prosudite. To što je usvojen u Hrvatskom saboru Zakon o oprostu ili zakon o aboliciji za sve one koji su bili vojnici tzv., moram reći tzv. SAO krajine to je jedno. Nikada nije bilo ni primisli ni u ovom Visokom domu ni u Vladi Hrvatske da se napravi tzv. opći oprost. Bio je rat, jedni su abolirani, drugi nisu. Kako to da nikada nitko nije predložio ni od braniteljskih udruga tzv. opći oprost? Pa to je napravila '45. godine Jugoslavija, opći oprost. Ustaše, četnici, domobrani, belogradejci, svi su dobili opći oprost. A hrvatskim se braniteljima sudi i dan danas se istražuju i gospođa doktor Vesna Bosanac i prije dva mjeseca je bila na obavijesnom razgovoru, je li tako. Pa dokle će to tako ići više? Da li ovaj ustavni zakon to zaprečava, ne zaprečava. Dostojanstvo Domovinskog rata, tako se ne radi.
Privedite kraju, vrijeme vam je isteklo.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Prema tome, je li ovaj zakon, je li ovaj ustavni zakon pokušaj tzv. ili nazovi konfrontacije sa onima koji danas ne govore kako bi onda nakon što oni ne dignu ruku na glasovanju, a treba biti 2/3-ska većina…
Hvala lijepo, završite.
Optužili tu istu drugu stranu…
Hvala lijepa.
Za protivljenje dostojanstvu u Domovinskom ratu. To je vrlo upitno.
Nastavljamo dalje s pojedinačnom raspravom.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče.
Uvažena zastupnica Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam, gospodine predsjedavajući. Ja ću početi sa sljedećim svoju raspravu, neću dugo raspravljat, nema potrebe. Kada je došla inicijativa od 42 udruge hrvatskih branitelja ponovila bih samo, odnosno citirala riječi gospođe predsjednice Vlade gospođe Kosor koja je istaknula da se mora prihvatiti inicijativa branitelja da Zakon o hrvatskim braniteljima postane ustavni, da na taj način u godini kada obilježavamo 20. obljetnicu neovisnosti iskažemo pravu i stvarnu odanost, predanost i poštovanje hrvatskim braniteljima, njihovoj žrtvi i doprinosu za slobodu Hrvatske. To je naglasila predsjednica Kosor. Ova cijela rasprava u principu bi trebala ići samo u ovom smjeru i ne bi trebala biti ponekad otrovna, politikantska jer na tome se ništa ne rješava jer naši branitelji kad su išli u oslobodilački rat nisu se bavili politikantstvom niti najmanje. Dozvolite mi samo da kažem još da se zakonske obveze hrvatskih branitelja počele su se u svojoj punini ispunjavati 2004. godine kada je donesen novi Zakon o hrvatskim braniteljima i kada u ovoj dvorani zastupnika SDP-a nije bilo. Tada te 2004. godine pokrenuti su i projekti zapošljavanja, tada te 2004. godine postavljen je na noge Fond hrvatskih branitelja u koji je Vlada unijela najvrjednije svoje dionice INA-e i HT-a i koja i danas ima veliku imovinu. Još jedanputa završit ću svoju raspravu sa riječima da ovaj Zakon trebamo prihvatiti i da branitelji trebaju biti ustavna kategorija da bismo na taj način u godini kada obilježavamo 20. obljetnicu neovisnosti što je za nas jako važno iskazali pravu i stvarnu odanost, predanost i poštovanje hrvatskim braniteljima i njihovoj žrtvi i doprinosu za slobodu Hrvatske. Hvala.
Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Đurđice, jeste li vi svjesni da je ova Vlada i njen ministar prosvjete dopustio formulaciju u kojoj u udžbenicima 8 razreda osnovne škole u izdanju "Profil" piše da je Domovinski rat, do Domovinskog rata došlo zbog otpuštanja Srba s posla i pojave radikalnih četničkih skupina u Srbiji.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to potrebni uvjeti. Međutim, želim samo reći dvije rečenice. I sam sam branitelj i bio sam sa tim ljudima i nisu zavrijedili da se na ovaj način raspravlja o zakonu koji samo treba osigurati da im se teže stečena prava oduzmu.
Idemo na Prijedlog odluke za utvrđivanje nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske. Predlagatelj je Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Rasprava je zaključena. Na temelju članka 143. Ustava Republike Hrvatske za donošenje predloženog akta potrebna je većina svih zastupnika dakle najmanje 77. Sukladno prijedlogu Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav dajem na glasovanje Prijedlog odluke za utvrđivanje nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo o Prijedlog odluke za utvrđivanje nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske. Dakle najmanje 77. Rezultat? Ovaj prijedlog za utvrđivanje nacrta Ustava donesen je većinom glasova 77 glasa za, 4 suzdržana i 19 protiv. U tekstu kako je predložio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora.
A sada prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 825. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za ratne veterane. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Pavle Matičić, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Prijedlog zakona o dopunama Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj sa konačnim prijedlogom zakona polazi od Deklaracije Europskog parlamenta o proglašenju 23. kolovoza Europskim danom sjećanja na žrtve staljinizma i nacizma iz kolovoza 2008. godine kojom je 23. kolovoz utvrđen Europskim danom sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih sustava. I posebno točke 15. Rezolucije Europskog parlamenta o europskoj savjesti i totalitarizmu od 2. travnja 2009. godine kojom rezolucijom se pozivaju parlamenti i vlade svih država kandidatkinja za Europsku uniju kao i vlade i parlamenti svih država članica Vijeća Europe pa tako i Republika Hrvatska na proglašenje 23. kolovoza Europskim danom sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima i komemoriranje ovog dana sa dostojanstvom i nepristranošću. Prijedlogom ovog zakona predlaže se da se 23. kolovoz i u Republici Hrvatskoj proglasi Europskim danom sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima, te da se utvrdi kao spomendan koji se obilježava dostojanstveno i nepristrano. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo? Ne. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Ne. I Odbor za ratne veterane? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Nema jer nema nikoga drugog. Ili, ili prosim lepo. Ne. Ne može.
Potpredsjedniče, gospodo zastupnici, državni tajniče. Ovaj Zakon doslovce glasi: "članak 1. Zakon o blagdanu, spomendanima, pardon blagdanima, trčao sam gore i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, "Narodne novine" itd. U članku 2. stavku prvom iza riječi: "države" briše se riječ "i" i stavlja se zarez, a na kraju rečenice briše se točka i dodaju riječi "i 23. kolovoza". Znači, to je taj europski dan za sjećanje na žrtve svih totalitarnih i autokratskih režima. Žrtve su žrtve. To je jasno. I to bilo kojega totalitarizma, bilo kojega režima. Jasno je da ja kada govorim o žrtvama uvijek stavljam naglasak na nevine žrtve. Žrtve su čak, ne čak nego jesu i oni iz Splita koje se 2011. kamenuje kao svetog Duju pred 1500 godina kao što su žrtve i oni iz Jasenovca, iz Stare Gradiške, iz Paga, iz Drižarne, Dahaoa, Mathausena itd. Žrtve su isto tako mnogi koji su prošli Goli otok, žrtve su mnogi koji su prošli križne puteve. Lišavati ljude bez suda njihova života to je uvijek zločin. Bacati bilo koga u jazovke uvijek je jasno zločin. Zatvarati žive ljude, ranjene ljude, polužive ljude da se tako izrazim u raznim hudim jamama u Sloveniji i posipati ih krečem ili vapnom uvijek je jasno zločin. Jednom riječju kao što sam puno puta ovdje rekao jama nije grobnica i svaka nedužna žrtva treba biti rehabilitirana, treba biti oplakana i treba biti razumljivo kršćanski pokopana. Svako nasilje treba biti pošten i valja osuditi. Svaku nedužnu žrtvu također treba rehabilitirati. Kako mi stojimo kada je riječ o praznicima ili o blagdanima, ili o spomendanima. Kada je riječ o ovoj nekoj materiji koju vezujemo uz 2. Svjetski rat ili poraće. MI slavimo 22. 6. vis a vis dana antifašističke borbe, ustanka naroda Hrvatske u Sisku, slavimo 25. rujan kada su u Pazinu donesene povijesne Pazinske odluke, slavimo ovaj 15. 5. spomendan na Bleiburg kako se to točno kaže i od sada ćemo vjerojatno slaviti temeljem ovoga Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj i ovaj datum od 23. kolovoza pod nazivam Europski dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima. Jasno kod ovoga 15. 5. naglasak je uvijek na komunističkom zločinu. Zanimljivo je recimo s druge strane da Tuđman, pokojni predsjednik Republike Hrvatske, prvi predsjednik nikada nije pohodio Bleiburg gdje nota bene nitko nije ubijen, već je tamo kapitulirala NDH. Da budem iskren ja ne razumijem zašto se, zašto se, dobro ti ćeš reći da nije nikada rekapitulirala, je je. Ja ne znam zašto se komemorira ispred onog Bleiburškog spomenika na kojemu piše u čast i slavu pobijene Hrvatske vojske. Ta vojska niti je bila časna, niti je bila slavna, niti je bila Hrvatska. Lijepo je rekao papa da je to bila ... sluganska, kako on kaže vojska odana Hitleru. Što želim reći? Zašto ne komemorirati i mislim da je to ljudski potrebno, kršćanski, zašto ne komemorirati ispred jama u Hrvatskoj ispred tih jama u Sloveniji, apsolutno da. Ali Bleiburg je simbol po mom sudu koji prije svega veliča NDH i mislim da tamo jedna civilizirana zemlja nema što slati svoja izaslanstva. Konačno i sam sam dao izgraditi nekoliko obilježja gdje se po ratu događala tragedija nad nedužnim ljudima. Na primjer u Završju tamo je negdje 47., 48. ubijeno 6, 7 zagrebačkih profesora prilikom bijega iz zone B. u zonu A ili bolje rečeno iz ex-Jugoslavije u ondašnju anglosaksonsku upravu. Točno je da se 45. nastavilo lišavanje života na križnim putevima, nastavilo se ono što je otprilike DeGaullova Francuska činila..., jasno je da je zločin i jedno i drugo. Zločin je on što se dešavalo na prostoru ex-Jugoslavije kao i ono što se dešavalo u jednoj Francuskoj. Za Francusku nitko vjerojatno neće reći da je to bila jedna totalitarna diktatura, za Jugoslaviju vjerojatno hoće, iako složio se netko da ili ne, taj Jugoslavenski, taj komunizam kakav god bio nije bio isto kao onaj Staljinov, nije bio isti kao što je bio onaj Sovjetski iako ja znam da žrtvama je posve svejedno da li su stradali od DeGaullove politike, Titove politike, Staljinove politike ili Churchillove ili neke druge politike. Ja nemam apsolutno nikakvog sentimenta prema bilo kojem krvniku, nemam. Kako ni prema onima do 45. tako ni prema onima nakon 45. a bogami gospodo ni prema onima koji su 91. ili 95. počinili bez obzira kojeg bili roda bilo kakav zločin. Dobro, mi imamo ovdje taj 23. kolovoza taj dan vjerojatno nije problem, nema troškova, znači nije praznik, spomen je dan, znači raditi će se, gospodarstvo neće imati neke posebne izdatke, država također neće imati, međutim, znate što je problem u ovoj zemlji što vjerojatno nema nikoga niti među nama ovdje koji smo dizali ruke ili osporavali te zakone koje bi bio u ovom trenutku u stanju nabrojati sve blagdane, spomendane, neradne dane u Republici Hrvatskoj. Crkvene blagdane naravno da znamo, oni su dio naše tradicije, mentaliteta, mentalnog sklopa kako god hoćete ali one svjetovne zbog nepotrebnih izmjena koje su se dogodile ne znam da li je to bilo 2002. ili 2003. mislim da nitko van gospodina Škrabala, odnosno ondašnjeg predlagača ni ne prepoznaje. Ovaj praznik jasno više će se koristiti kako bi se napadao onaj režim nakon 54. nego onaj režim koji je bio na snazi do 45. Ja kada govorim o ovom režimu nakon 45. jasno da je to bio jedan jednouman režim, to je bio režim koji nije bio vjerski sklon konfesijama bez obzira o kome je bilo riječ, tko je sudjelovao na prostoru ex-Jugoslavije, činjenica je i to treba apsolutno osuditi i za to odgovorne prozvati da je po ratu isto tako likvidirano na desetine tisuća ajde da ih nazovem političkih oponenata, neki čak nisu bili politički oponenti, bili su apsolutno nedužni ljudi ali su ne znam u ime koga i zašto likvidirano. S druge strane bilo je ono nakon rata pozitivno možda to što je bio taj režim socijalno osjetljiv, što se nikada Hrvatska nije razvijala kao što se razvijala nakon 60-ih do '80. godine, gospodarski znači je bio apsolutno superioran sadašnjem sustavu i ono što je pozitivno bilo je to što je bio na strani antifašističke koalicije, pa čudi da ima danas onih koji ne znam stavljaju na glavu ustaške kape ili koji veličaju takvu jednu ideologiju. Tita treba poznavati, a Boga mi gospodine zastupniče i priznavati. I priznavati. I priznavati. Možda gospodin Hebrang nema za to razloga, ali svi vi koji sjedite drugi van njega u ovoj sabornici zasigurno da. Zato jer bez njega, bez … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska ne bi bila ovakva kakva je danas. Znači za kraj, biti ću za ovaj zakon, iako sam siguran da oni koji su skloni tim antifašističkim vrijednostima vjerojatno taj blagdan 23. kolovoza kako se to zove Europski dan sjećanja nad žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima neće slaviti, a oni koji su skloni jednoj poraženoj ideologiji, koji obilaze Bleiburg i slično vjerojatno hoće. Ja se bojim da ovaj blagdan će i ubuduće dijeliti, ali pošto pada u ljeto, pošto je to jedan neradan dan, šta ja znam onda se za sve to i može i glasati, iako malo će biti korisnika od ovog praznika, no bez obzira, da, glasat ću za taj zakon, taj zakon nije sporan, ali još jedanput kažem vjerojatno oni koji su skloni tim antifašističkim vrijednostima taj blagdan neće obilježavati, a oni drugi koji su ne znam skloniji nekoj drugoj poraženoj ideologiji vjerojatno hoće. Možda je, za 10-ak godina izdići se jedna generacija koja će jednostavno kroz jednu politiku pomirbe početi prihvaćati i ovaj datum. Do tada bojim se da se to neće dogoditi. No pustimo sad sve to, jasno jedna politička igra, kao takvu treba razumjeti i ovaj zakon o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj, tako da od ovoga datuma bojim se da biti će više štete nego koristi, ali bez obzira na sve može ga se prihvatiti.
Hvala. Ispravci. Gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Nije točno gospodine Kajin da na Bleiburgu nije nitko ubijen. Ta vaša teorija koju je izgovorio i onaj koji je govorio da Srbi neće nositi na opancima hrvatsku zemlju, a koji je pjevao Juru i Bobana s našim emigrantima u Australiji. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako je, dobro ste rekli. Dakle ta vaša teorija zajednička nije točna. Naime, dva razreda, to je 60 djece od 15 do 18 godina domobranske zastavničke škole iz Ilice 242 su strijeljani na Bleiburgu zajedno sa svojih 15 profesora, civila, tako da vam je to jasno i to je povijesni podatak pa malo čitajte, malo učite, a ne bljezgarajte bez veze. Hvala lijepo.
Gosopdin zastupnik Daniel Srb.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Cijenjeni kolega Kajin, svaki puta na isti način govori o Hrvatskoj vojsci koja se predala na Bleiburgu na način da je to neka zločinačka armada, a zapravo se radi o ljudima čiji je jedini grijeh bio to što su bili drukčiji, i što su početkom rata u nekim dijelovima Hrvatske bili izloženi masovnim likvidacijama, pa i genocidu na nacionalnoj osnovi, koji su provodile udružene postrojbe partizana i četnika zajedno. Prema tome ti ljudi zaslužuju određeni dignitet, jer nisu bili krivi ni po čemu drugom osim što se kako danas lijepo često ljudi kažu bili drukčiji, bili druge nacionalnosti. To im je bio jedini grijeh, jedino su i zbog toga završili na Bleiburgu, da bi se danas o njima govorilo kao o zločincima. To je neprihvatljivo.
Gospodin zastupnik Boris Matković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, pokušat ću ispraviti jedan netočan navod kolege Kajina, makar ja znam da ja njega neću u ništa uvjeriti, on je nepopravljiv u nekim svojim pozicijama, kad je kazao da se ne može izjednačiti bivšu Titovu Jugoslaviju i bivši Sovjetski sustav. Kolega Kajin, oni se mogu, istina je da se mogu izjednačiti, jer su oba sustava bila totalitarna, sa vlašću komunista, a komunistički sustav je bio totalitaran, oba su imala kult osobe, oba ta sustava su bila potpuno istovjetna u pogledu stava prema neistomišljenicima, logori na Kamčatki ili u Sibiru ništa se nisu bitno razlikovali od Golog otoka. I na jednim i na drugim mjestima stradali su nevini ljudi, koji nisu mislili kao što su trebali, ili kao što je od njih očekivao njihov veliki tata sa svojim kultom kojega je gajio iz dana u dan i nametao ga svima.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je što je rekao zastupnik Kajin da se nema što odavati počast žrtvama na Bleiburgu, i da nema što tamo biti hrvatsko izaslanstvo. Ima itekako gospodine Kajin, itekako pod pokroviteljstvom ovog Hrvatskog sabora, da se oda počast žrtvama. Nije povijesno dokazano, ali se govori o 90-ak tisuća pobijenih civila i pripadnika vojske, ali uopće ne treba razgovarati o tome koja i čija vojska je bila. Činjenica je da su ljudi pobijeni bez suda i suđenja, protivno svim međunarodnim pravilima ratovanja i svim konvencijama, a to što bivši predsjednik države relativizira taj zločin, pa kaže da on i nije baš zločin jer je možda među svim tim pobijenim, tim desecima tisuća pobijenih bio i netko po njegovom sudu kriv, jer je on alfa i omega, i ne treba suđenje, jer on zna da je netko tu kriv, i zaista ja ne znam do kada ćemo mi biti maltretirani sa ove saborske govornice veličanjem komunističkih partizanskih i Titovih zločina.
Gospodin zastupnik Zoran Vinković.
I'll be back, rekao je Schwarzenegger u Terminatoru. Nadam se da imam pravo, jer sam čuo da sam, nemojte mi to uzeti za vrijeme, ali čuo sam da sam sa sjednice bio izbačen, ali evo. Gospodine Kajin želim ispraviti jednu netočnu tvrdnju, ali evo prije svega upozoriti sudeći iz iskustva moje obitelji, jedan i drugi djed su bili na ustaškoj strani. Jedan je preživio, drugi nije, završio je u Argentini. I doista to su žrtve hrvatskog naroda … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne, pustite sad SDP, ali netko je otišao u tu Argentinu, to je bio Ante Pavelić zajedno sa zlatom iz Hrvatske. Netko je danas otišao možda u Austriju itd. No, želim ispraviti vaš netočni navod, navod koji se odnosi na to da je Hrvatska poznavala vjerske blagdane. Pa ovaj Sabor je prije 2 godine donio izmjenu i dopunu Zakona o blagdanima kada je usvojen, Božić, drugi dan Božića – sv. Stjepan i Uskrs. A gospodin Hebrang je sazivao jedno 5 puta sjednicu Kluba zastupnika i pitao što Vinković to predlaže jer Uskrs u Hrvatskoj nije dotad bio blagdan. Bio je Uskrsni ponedjeljak.
Dobro. Hvala lijepo.
Gospodine predsjedniče ostavimo sad ustaše i partizane, mislim da Hrvatsku zanima kak ćemo sutra živjeti.
I gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočan je navod kolege da antifašisti neće slaviti 23. kolovoza kao Dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih režima. Antifašisti će slaviti, ali neće sigurno komunisti zato što je to sjećanje na njihove zločine, komunisti sigurno ne. A ono što vi mislite da su antifašisti to su vaši komunisti.
Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Evo zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Imam malo sa grlom problema, ali mislim da ću moći reći što sam pripremio. Doista ovo, otvorila se jedna rasprava u kojoj treba reći da je prošlost nešto što je zauvijek prošlo, ali tragovi te prošlosti treba znati prenašati na nove generacije, ali ne mržnju, ne ono što vuče nazad. Tako ni ova rasprava se nekako uklapa da zlo koje se desilo u prošlosti moderan svijet sa svojom savjesti ga razobličava, pokazuje, ali ga konzervira u prošlosti i nema ga cilj prenijeti na nove generacije. Zato mi je žao što neki stalno to obnavljaju u sadašnjosti što nije potrebno, osobito danas kada smo 15. lipnja 2011. godine završili formalno pregovaranje i usklađivanje našeg zakonodavstva s EU i da smo korak do te velike zajednice od pola milijarde naroda koji su to shvatili i tu svijest prenijeli. I zato bi bilo dobro da i u ovom Visokom domu prenesemo tu svijest i savjest i moramo ipak reći, kolega Kajin, da komunistički zločini nisu antifašizam. Mi to iz Istre jako dobro znamo i da smo dužni objasniti određene okolnosti, ali prenijeti dalje ono što je vrijedno, ono što može biti dobro za svakoga o onom od čega danas se može kvalitetno živjeti. Tu istinu treba prihvatiti tako da ovaj prijedlog Zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH i s konačnim prijedlogom zakona, odnosno Klub zastupnika HDZ-a glasovat će za 23. kolovoz kao europski Dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima. Naime, europski Dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih sustava utvrđen je Deklaracijom Europskog parlamenta od 23. kolovoza 2008. godine, a proglašenju 23. kolovoza europskog Dana sjećanja na žrtve staljinizma i nacizma, a potvrđen je točkom 15. Rezolucije Europskog parlamenta o europskoj savjesti i totalitarizmu od 2. travnja 2009. godine koja poziva na proglašenje 23. kolovoza europskim Danom sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima i komemoriranje ovog dana s dostojanstvom i nepristranošću. Naime, 23. kolovoza 1939. godine potpisan je Njemačko-sovjetski pakt o nenapadanju poznatiji kao Sporazum Molotov-Ribbentrop kojim su Staljinov SSR i Hitlerov 3. Reich postigli javni Sporazum o nenapadanju i tajni Sporazum o podjeli interesnih sfera u Istočnoj Europi. U slobodnom svijetu na taj dan organizirale su se demonstracije, tzv. "Dan crne vrpce", s ciljem upoznavanja svijeta o prikrivanju zločina. Rezolucija Europskog parlamenta o europskoj savjesti i totalitarizmu također naglašava da Europa neće biti ujedinjena osim ako je u mogućnosti formirati zajednički pregled povijesti priznavajući nacizam, staljinizam i fašističke i komunističke režime kao zajedničko naslijeđe i iznesene poštene i temeljne rasprave o njihovim zločinima u prošlom stoljeću, izražava poštovanje prema svim žrtvama totalitarnih i nedemokratskih režima u Europi i odaje počast onima koji su se borili protiv tiranije i ugnjetavanja, naglašava važnost toga da živi zadrže uspomene iz prošlosti jer ne može biti pomirbe bez istine i sjećanja. Držim da je primjereno očuvanje povijesnog sjećanja, opsežno revidiranje europskih povijesti i da će europsko široko priznavanje svih povijesnih aspekata moderne Europe jačati europsku integraciju. Duboko sam uvjeren da to potpuno vrijedi za nas u Hrvatskoj. Europski parlament u rezoluciji izražava uvjerenje da je krajnji cilj otkrivanja i ocjenjivanja zločina počinjenih od strane komunističkih totalitarnih režima pomirenje koje se može postići prihvaćanjem odgovornosti moleći za praštanje i njegovanje moralne obnove. U završnom dijelu rezolucije poziva se osim ostalih parlamenata i Vlade svih država kandidatkinja za EU kao i Vlade i Parlamenti svih država članica Vijeća Europe time i RH. Dakako, na usvajanje i provedbu te rezolucije. Želim podsjetiti da je Hrvatski sabor i na sjednici 30. lipnja 2006. godine donio Deklaraciju o osudi zločina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog pokreta u Hrvatskoj 1945. do '90. godine u kojoj je navedeno kako su totalitarni komunistički režimi koji su vladali u Srednjoj i Istočnoj Europi u prošlom stoljeću, a koji su još na vlasti u nekoliko zemalja svijeta bili bez iznimke označeni masovnim povredama ljudskih prava. Pad totalitarizma komunističkih poredaka, režima u Srednjoj i Istočnoj Europi nije bio u svim slučajevima pa ni u slučaju RH popraćen nacionalnim ili međunarodnim istragama zločina koji su ti režimi počinili. Kao posljedica toga vrlo je niska svijest javnosti bivših komunističkih zemalja pa i hrvatske javnosti o zločinima počinjenim od strane totalitarnih komunističkih režima. U deklaraciji također iz 2006. dakle ovog Sabora navodi da je Hrvatski sabor uvjeren da su znanje i svijest ljudi u povijesnim zbivanjima jedan od preduvjeta da se izbjegnu slični zločini u budućnosti te da moralna procjena i osuda počinjenih zločina igraju važnu ulogu u edukaciji mladih naraštaja. Hrvatski sabor se pridružio parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe u snažnoj osudi masovnog kršenja ljudskih prava od strane totalitarnih komunističkih režima i istodobno izrazio sućut razumijevanje i priznanje žrtvama tih zločina u RH, Europi i svijetu. Ne želim dužiti i podsjećati na našu složenu prošlost koja je bila opterećena raznim nedjelima koja ne služe na čast, ali generacije koje danas žive zauzete su drugim brigama ali i sviješću koje je potrebno stalno graditi i na kojoj bi trebalo zbrajati ono što nas približava, a smanjivati ono što nas udaljava. Kao što vidimo u nekim raspravama to ne vodi nigdje. I na kraju želim samo još jedanput reći da će Klub zastupnika HDZ-a glasovati da 23. kolovoza bude europski dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režim.
Hvala. Ispravci. Zastupnik DAmir Kajin.
Apsolutno, komunistički zločin nije antifašizam to je točno, kao ni zločin u Domovinskom ratu nije Domovinski rat. Zločin je zločin i zločin treba osuditi, krvnika treba suditi. Evo Šetić jako dobro zna. Obitelj po mojoj ženi sva je stradala od tog jednog boljševističkog, poratnog revanšizma, sirotinja, bez veze. Dok je pola njih bilo u partizanima, a ovi drugi se nisu miješali, no nema veze. No kada ja govorim o zločinu, zločin valja osuditi, a kada neki drugi sa desne strane govore, e onda ...
A što je ispravak netočnog navoda zastupnika Nevia Šetića?
Jedni tvrde ovdje antifašizam nije komunizam, ali imam dojam ...
Ne možete ovako više. Hvala lijepa. Ne možete bez reda. Ne možete. ... [[Upadica se ne razumije.]] Na jednu drugu sam ja pjevao ali o vama sam pjevao jednu drugu pjesmu, samo je neću sada reći. Jako je interesantna, o vama sam pjevao. O vama jako dobra pjesma. Zastupnik Zoran Vinković.
Evo ispravljam ja bih rekao netočan navod o tome, gospodin Nevio je rekao da svijest o komunističkim zločinima nije razvijena među hrvatskim građanima. Ja tvrdim suprotno, mislim da većina hrvatskih obitelji je prošla kroz to razvijanje svijesti. Evo ja ću samo svjedočiti svojim primjerom. Sjećam se početka osnovne škole filma Antuna Vrdoljaka "U gori raste zelen bor" i sjetim se svoje obiteljske kuće, onih debelih slavonskih perina i slike na zidu uz Majku Božju gdje stoje neka tri muškarca u nekim uniformama. Kada sam pitao tko su to, majka je rekla da su to poštari. Na kraju se poslije toga filma ispostavilo da su to ustaše. Međutim, da netko ne bi pomislio da branim ustaški režim i Jasenovac je bio teški zločin, ali isto tako i Bleiburg. I mislim da konačno u ovom SAboru trebamo osuditi i zločine ustaškog režima isto tako i zločine komunističkog režima. I treba shvatiti da je ova nova moderna Hrvatska država nastala na temelju te antifašističke borbe posebno na temeljima Domovinskog rata. Jer da nije bilo Domovinskog rata ne bi bilo ni Hrvatske. I da se okrenemo malo budućnosti gospodine predsjedniče, podržat ću ovaj zakon jer nas zanima kako ćemo živjeti danas, sutra i prekosutra u Hrvatskoj.
To je osobito važno kroz ispravak netočnog navoda za ispravak.
Je, je to je osobito važno za one koji nas gledaju ili ne gledaju. ... /Govornik isključen./ ... uz plaću, uz mirovinu, uz bilo čega. Uz prazan stol ne mogu slaviti.
Ima li još nešto? Gospodin zastupnik Mljenko Dorić Klub zastupnika HNS-a, HSU-a. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja sjedim u Hrvatskom saboru evo sada osmu godinu i najžešće i najduže rasprave čak i o ovakvim zakonima koji imaju punih 12 riječi dopune traju najduže i najžešće su. A kada se raspravlja o inovacijama, o tehnologiji, o razvoju, o znanosti, o obrazovanju, onda rijetko tko prozbori jednu pametnu riječ. To je kolegice i kolege zastupnici žalosno. Uistinu žalosno. Ovdje se radi o jednoj vrlo korektnoj inicijativi Europskog parlamenta. Zašto spominjati Mesića i ne znam koga sve ne i involvirati u jedan ovakav zakon. Uvijek završimo na ustašama i partizanima, potpuno nepotrebno. Dakle, Europski je parlament 23. kolovoza 2008. godine proglasio taj isti dan Europskim danom sjećanja na žrtve staljinizma i nacizma, kasnije su dopunili svoju odluku i proglasili ga Europskim danom sjećanja na žrtve svi totalitarnih i autoritarnih režima. Da li je tu nešto sporno? Ja i moj klub zaista ne nalazimo ništa sporno. Ali čini nam se da je očito uvijek lakše pričati o prošlosti, nego promišljati budućnost. Ono što mi ipak želimo prigovoriti je sljedeće. Na ovu istu temu kolegice i kolege, zamoljeni od istog Europskog parlamenta 2008. godine predložili smo, bilo je to 12. studenog 2008. godine, dakle klub HNS-a predložio je da Hrvatski sabor obilježi 75. obljetnicu velike gladi u Ukrajini kojom prilikom je više od 6 milijuna ljudi stradalo, da im odamo počast i da im izrazimo sućut njihovim potomcima. To je bila zamolba istog Europskog parlamenta povodom 75. obljetnice. Tri godine se taj naš prijedlog nalazi na dnevnom redu, ali ga raspravili nismo. Sada je čak i besmisleno o tome raspravljati. Sada je to 78. obljetnica. Kolegice i kolege, nije korektno. Ako opozicija predloži istovrsnu inicijativu ima deklaraciju ili rezoluciju onda to ne može proći, to se ne raspravlja, a kada to predloži netko drugi onda je to nešto što treba podržati. Mi apsolutno ovo podržavamo, ali vas molimo dajmo konačno evo živimo u 21. stoljeću, valjda znamo da naša povijest i ratovi nisu bili ni crni ni bijeli i da postanemo konačno objektivni i da počinjemo promišljati budućnost, a ne da se stalno vraćamo na prošlost. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Na jednom spomeniku kojega više ne vidim, a neću reći ni gdje je bio u Hrvatskoj, uz rijeku Unu je bio, pisalo je "mrtvi živima oči otvaraju". Dakle mrtvi živima oči otvaraju, a mi koji smo evo danas živjeli živahni zaista po, kako je rekao kolega Dorić, trebali smo nakon 50, 60, skoro 70 godina razmislit o nekim stvarima, o našoj budućnosti, o onome što nas tišti ponajviše. Točno je da je 23. kolovoza 1939. godine, dakle osam dana pred izbijanje Drugog svjetskog rata, da su se sastali ministri vanjskih poslova Sovjetskog saveza Molotov i Ribentrop i sklopili, uglavili sporazum Hitler-Staljin kojim su javno obznanili da su Sovjetski savez i Njemačka u paktu o nenapadanju, a potajno su podijelili interesne sfere i zemljopisnu kartu Europe. Prva žrtva tog sporazuma i to tajnog dijela bila je Poljska čije su 2/3 pripale nakon napada Njemačke na Poljsku Njemačkoj, a 1/3 i to istočna Sovjetskom savezu. Tu je nastao i zločin u Katinskoj šumi koju je htio posjetiti i pokojni predsjednik Poljske Kaćinski pa je u onoj avionskoj ili zrakoplovnoj nesreći poginuo. Pomirba o kojoj je govorio kolega Šetić je nužnost i kako on reče nakon istine sjećanja, ali i nakon sjećanja istine, dakle moramo se sjetiti istine, a ne biti pristrani pa jednu istinu propagirati, gurati, a drugu stavljati pod tepih i to tako već 60 godina za vrijeme bivše države, a nije puno ni za vrijeme naše Hrvatske učinjeno da se razbistre, nije dovoljno iako ima i naznaka i radova i napora i pokušaja da se obznane i žrtve komunističkih zločina. Kolega Kajin je govorio o tome da je vojska, Hrvatska vojska pobijena jer eto ona je bila na fašističkoj strani. Meni je žao što nema kolege Kajina ovdje, ali bi ga pitao s obzirom da je bio u Domovinskom ratu, da je počeo u Oluji svoj ratni put u Križpolju u Lici, a završio na Plitvicama pa da je ne daj Bože kojim slučajem bio zarobljen i likvidiran bez suda i bez ičega, a ja vjerujem da nije ratni zločinac što je bio u Hrvatskoj vojsci, dakle istoj Hrvatskoj vojsci, da li bi bio žrtva nekakvog režima. Bio bi. Čovjek nije ništa učinio, možda nije metka ispalio, ali takvih je na stotine tisuća ubijeno. I zbog toga kada se govori o Hrvatskoj vojsci u Drugom svjetskom ratu onda treba razmisliti što bi rekao jedan pisac ispeci pa reci, a ne osuđivati Hrvatsku vojsku u što bi rekli … [[Ne razumije se.]] jednostavno bez, kao što su radili oni koji su izvršili egzekuciju. Znamo svi za i mnogi smo i čitali knjigu Karla Steinera 20000 dana u Sibiru… … [[Upadica se ne razumije.]] 7000 pardon, 20 godina, skoro 20 godina jel tako. Ispričavam se. Lapsus cerebri. Dakle "7000 dana u Sibiru", dakle gotovo 20 godina i znamo svi dobro što je tamo opisano i znamo svi dobro procijeniti je li to zločin ili nije. 7000 dana u Sibiru. Ovdje u našem rasporedu saborskih sjednica iz sjednice u sjednicu se ponavlja osuda holodomora, gladomora koje je provela staljinistička, komunistička klika nad Ukrajincima u Ukrajini zbog kojega je dakle smrt glađu zbog koje je umrlo u Ukrajini milijuni stanovnika Ukrajine poslije Drugog svjetskog rata i to su žrtve, nažalost ne može doći na red, na dnevni red ovoga Sabora osuda holodomora, a stalno se ponavlja ako ste dobro promatrali, stalno se ponavlja u dnevnom redu saborskih sjednica, na prijedlog HNS-a koliko ja znam, osuda holodomora. I to su žrtve komunističkih režima. Zbog toga jasno je da nitko nema ništa protiv 23.kolovoza kao dana sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih sustava koji je utvrđen Deklaracijom Europskog parlamenta još 2008. godine, a zatim potvrđen 2009. godine 2. travnja da se taj dan proglasi Danom sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih sustava. Međutim, Hrvatska ima svoje specifikume. Hrvatska ima svoje posebnosti, Hrvatska ima svoju povijest, Hrvatska ima svoja ratišta, svoja stratišta i svoja svetišta. Jasno, kao prijedlog koji je za cijelu Europu predložen ovim zakonskim prijedlogom mislim da nema potrebe da itko razmišlja drugačije osim da se ovaj prijedlog zakona usvoji. Ali mi ne smijemo i dalje zaboraviti na ovo što sam rekao da imamo svoja ratišta, da imamo svoja stratišta i svoja svetišta i da ih moramo poštovati i nadalje pored ovog spomendana na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih sustava ili režima kako god hoćete bilo staljinističkog, komunističkog ili pak fašističkih režima. Zbog toga će klub HDSSB-a biti, dakle za usvajanje ovoga zakonskog prijedloga. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Pa ja mislim da ćete ga svesti pod ispravak netočnog navoda. Gospodin Boro je rekao da stoji jedan natpis da mrtvi živima oči otvore, otvaraju. A ja kažem evo da i nama živima još uvijek živi mogu oči otvoriti, da imamo jednog Veljka Marića koji je u srpskom zatvoru, da je to hrvatski branitelj koji za ništa nije kriv da nije počinio ratni zločin, da imamo hrvatske generale u Zenici, u Haagu i da mi živi otvorimo te oči. I da se ne klanjamo toj Europskoj uniji i da ne puzimo na koljenima u Europsku uniju i da ne prodajemo svoje hrvatske interese. A o tome tko pjeva Juru Bobana toliko nije ni bitno. To su sve narodne pjesme.
Hvala lijepa. Pojedinačna rasprava gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da je pred nama jedan prijedlog koji je izuzetno bitan za Republiku Hrvatsku i malo prije kad sam slušao predstavnika HNS-a gospodina Dorića koji je rekao zar doista postoji potreba da se još o ovomu danas govori. Pa očigledno postoji. Zašto? Zato što postoji duboka još podjela u hrvatskom društvu oko nekih temeljnih činjenica oko kojih očito još nismo suglasni, a jedna od temeljnih činjenica je da je komunistički režim bio totalitarni i da je bio i zločinački režim. Upravo kroz ovu Deklaraciju Europskog parlamenta i Rezolucije Europskog parlamenta Hrvatska na neki način prihvaća obilježiti 23. kolovoza značajan datum u svjetskoj povijesti kao danom sjećanja na sve žrtve totalitarnih i autoritarnih režima prije svega onih koji su u Europi posijali veliko sjeme zla i koji su prouzročili mnoge zločine. I upravo sporazum koji su potpisali dva predstavnika rekao bih najtotalitarnijih režima i najzločinačkijih režima a to su komunizam s jedne strane, Staljinov predstavnik s druge strane i s druge strane nacistički predstavnik. Dakle, dovoljno o sebi govore kakvu poruku Europa danas šalje i koji je vrijednosni sustav danas u Europi prisutan. Na žalost taj isti sustav vrijednosti nije još uvijek prisutan u Hrvatskoj zbog činjenice da jest komunizam prestao samostalnošću Hrvatske devedesetim godinama. Ali očigledno da on još i dalje živi u mnogim glavama u Republici Hrvatskoj. Pa tako možemo čuti svakakvih ocjena i od strane naših kolega ovdje u Saboru o tome kakav je bio zločin jedne vrste, a kakav je bio zločin druge vrste. Jasno je da je svaki zločin zaslužuje osudu. Ako smo mi danas u modernoj Hrvatskoj spremni suočiti se sa svim činjenicama koje su bile povezane uz Domovinski rat, uz hrvatsku borbu za neovisnost, ako smo spremni bili procesuirati sve ono gdje su postojale sumnje da je počinjen neki zločin da se izvan one obrane koja se podrazumijeva kad netko radi agresiju na državu. Dakle, ako je izvan toga, izvan tih okvira i ako je bilo zločina kad je Hrvatska bila spremna procesuirati one koji se bore za njenu slobodu ukoliko su prekoračili određene granice ratnog prava ili svega ostaloga onda zašto danas nismo spremni još uvijek reći koje i kakve je zločine taj totalitarni komunistički režim radio. Zašto još danas nismo spremni prihvatiti činjenicu da je bilo na stotine tisuće ubijenih bez ikakve pravde, bez suda i bez ikakve odgovornosti u krajnju ruku. Ubijeni su ljudi koji su bili nevini. Ja vrlo često spominjem primjer ... [[Govornik se ne razumije.]] koji se dogodio istina još uvijek u ratno vrijeme ali su ga izvele komunističke snage. Ne antifaštističke zato što su na tom otoku među ostalim ubijeni antifašisti, ljudi koje je talijanska okupacijska sila dakle talijanski fašisti su ih zarobili kao antifašiste i zatvorili u jednom od logora konkretno na Prevlaci ih zarobili. I kad je pala Italija ti ljudi su oslobođeni i na kraju su završili na Daksi gdje ih je ubio komunistički sustav. Dakle, to su bili antifašisti jer su se borili protiv fašizma, a na kraju su ih ubili komunisti. I često spominjemo da je jedna od žrtava na otočiću Daksi osim što su tamo bili intelektualci bio je jedan duhovnik, autor himne koju svi volimo pjevati, autor pjesme "Rajska djevo kraljice Hrvata". Otac pater Perica koji je napisao tu lijepu hrvatsku himnu je ubijen bez da je imao ikakvog na sebi, na sebi da je imao ikake krivnje za bilo što što se događalo u to vrijeme. Dakle, osim toga napisao je još i drugu pjesmu "Do nebesa nek se ori". To znaju oni koji idu u crkvu. Ali ono što se ne može dogoditi u Europi očito se događa u Hrvatskoj. U Hrvatskoj je još uvijek moguće da neki od trgova nose ime onoga tko je bio na čelu tog zločina, a to je Josip Broz Tito. Kroz ovu rezoluciju se osuđuje i Staljin jednako kao i Tito, kao i svi ostali diktatori koji su bili stupovi tih totalitarnih, nedemokratskih, autoritarnih, zločinačkih režima. Možemo reći s jedne strane kad bismo išli logikom našeg kolege Kajina onda bi se moglo reći pa i Staljin je bio antifašist. Zar nije bio Staljin antifašist? Borio se i on protiv fašizma nakon što je propao njihov dogovor iz 1939. godine i nakon što ga je Hitler napao borio se i on protiv fašista. Ali on je stvorio itekako totalitaran, nedemokratski zločinački sustav koji je jednostavno obračunao sa milijunima ljudi. Evo spomenuli smo sad maloprije Ukrajinu, a da ne spominjemo sve ostale žrtve po Sovjetskom savezu i u svim drugim zemljama koje su bile pod vladavinom komunista. Dakle ovaj je datum izuzetno značajan za Hrvatsku radi sustava vrijednosti, mi doista želimo da se sustav vrijednosti o kojima govorimo a to su demokratske vrijednosti poštivanja različitosti, poštivanje prije svega ljudskih prava, temeljnih ljudskih prava, svih, svakoga u svim demokratskim zemljama, da jednostavno zaživi i u ovom dijelu sjećanje na žrtve onih totalitarnih režima koji nisu obilježeni. Jedna od intencija Europskog Parlamenta i Vijeća Europe je bilo da se točno obilježe sva stratišta, da se obilježe mjesta stradanja, sva mjesta stradanja da se na dostojanstven način obilježi i da se oda pijetet žrtvama koji su tu nevino stradali. U Hrvatskoj je negdje oko 700 i nešto različitih jama u kojima je masovno ubijano, masovno su ubijani hrvatski građani. Velika većina od tih jama nisu uopće obilježeni. Velika većina. A ne znaju se ni imena onih koji su u tim jamama. I ono što je najgore, nitko nije odgovarao za te jame, a to je najgora činjenica. Jer kad govorimo o činjenicama da je ustaški režim surađivao sa fašističkom Njemačkom, onda treba istaknuti činjenicu da većina tih zločina je otkrivena, da se znaju imena žrtava, i da se znaju gdje su te žrtve završile, i da je jedan dio, ne govorim da su svi, ali jedan dio je i odgovarao pred sudom. Dakle nedvojbeno je da sve te zločine apsolutno treba osuditi, maksimalno, i nedvojbeno je da je trebalo osuditi one koji su te zločine učinili. Naravno temeljem sudskog procesa i u dokazima koji su trebali biti podastrijeti itd. Ali zar je moguće da danas ne možemo prihvatiti da je sustav u kojem smo živjeli bio doista zločinački? Zar se zaboravlja da se i do kraja 80-ih ubijalo hrvatske građane koji su bili u imigraciji? Spomenut ću samo Đurekovića, ili Bušića ili tako dalje, itd., brojne Hrvate koji su … [[Govornik se ne razumije.]] sa željom da imaju jednog dana svoju samostalnu državu, kojima se nikakav drugi krimen nije mogao naći u njihovom djelovanju. Dakle to je sustav koji se obračunavao sa svojim neistomišljenicima, jednostavno likvidirajući neistomišljenike. I danas još uvijek ima onih u Hrvatskoj koji nisu spremni priznati tu činjenicu ili koji žele opravdati način na koji su ti zločini izvršeni. Navodno među tim brojnim ljudima koji su nakon hoda s Bleiburga stradali ostali po brojnim jamama, navodno je među njima bilo i onih koji su krivi za nešto. Ako su krivi trebali su završiti u zatvoru, trebali su završiti na sudu, trebala im se dokazati ta krivnja, i trebalo ih se osuditi. Na žalost kažem još uvijek hrvatsko društvo je duboko još uvijek podijeljeno, a nema pravog pomirenja bez istine o svim tim događajima, i to je ono na što upozorava rezolucija Europskog Parlamenta i deklaracija Europskog Parlamenta. Nema pravog pomirenja ako se na stol ne stave sve činjenice vezano za te zločine i ako se ti zločini ne osude. Doista evo još jedanput ističem izuzetno je važno radi hrvatske budućnosti ovaj dan sjećanja na žrtve totalitarnih režima, ja sam siguran da će antifašisti obilježavati ovaj dan, jer to je dan sjećanja i na žrtve fašizma, i komunizma, ali vjerojatno neće komunisti ga, ono što je govorio kolega Kajin, još ga jedanput ispravljam.
Hvala. Replike. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Hvala. Pa kolega Matušiću, govorili ste o različitim pristupima ovdje, pa i današnje izlaganje nekih kolega pokazuje da se stvarno treba čuvati onih koji okreću nepročitane listove povijesti, jer takvi šire jedna pravila za jedne, druga pravila za druge, a svi znamo da treba ipak zastupati pravedan i istinit pogled prema povijesti. To je ono što nije bilo činjeno proteklih 70-ak godina, a držim da evo još jedanput treba ukazati na to da generacije iza nas ne bi opet unazad ovako razmišljale. Hvala.
Odgovor na repliku.
Slažem se kolegice s vama potpuno. Činjenica je i da u tom i takvom Sovjetskom savezu, odnosno danas u Rusiji priznaju Staljinove zločine. Priznaju da je Staljin bio zločinac, priznaju njegove zločine, među ostalim i priznanje da su ubili Poljake u … [[Govornik se ne razumije.]] šumi itd. Među ostalim. A mi danas očito nismo spremni priznati još uvijek jedan dio od hrvatske javnosti nije spreman priznati da je Tito bio zločinac, i činjenicom da su neki trgovi i neke ulice da nose još uvijek njegovo ime, ime zločinca, znači da jednostavno ljudi nisu spremni priznati tu mračnu stranu te osobe koja je bila diktator u totalitarnom komunističkom režimu. Nitko ne osporava da je bilo i nekih drugih strana, ali ta mračna strana je morala naići na osudu svih, jednodušnu osudu svih, a to je ono o čemu mi danas u hrvatskom društvu još na žalost još uvijek moramo govoriti, i moramo upozoravati, i moramo upozoravati na činjenicu da je jednostavno neprihvatljivo da ime zločinca resi ime jedne ulice ili jednog trga, konkretno u glavnom gradu.
Gosopdin zastupnik Miljenko Dorić, replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušiću, dvaput ste ponovili još uvijek postoji duboka podjela u hrvatskom društvu u svezi ovih povijesnih tema. Slažem se s vama, međutim sad moramo se pitati da li mi kolegice i kolege ovakvim raspravama doprinosimo toj podjeli hrvatskog društva. Odgovor je definitivno da. Definitivno da. Dapače čak i ovo što danas činimo, proglasiti nešto spomendanom ne znači ništa, ako se sutra to neće spomenuti u školskim udžbenicima, ako učenike nećemo učiti da budu objektivni i korektni u čitanju povijesti, da osuđuju sve zločine i one u Jasenovcu, i na križnom putu i u Vukovaru. Mi kolegice i kolege definitivno doprinosimo toj podjeli.
Odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Kolega ja mislim da i ovaj vaš istup sada, a i moj ne doprinose podjeli, ne doprinose doista osvještavanju hrvatske javnosti onog dijela koji ne želi i ne može se pomiriti sa činjenicama koje su se događale dakle u vrijeme totalitarnog komunističkog režima. Samo o tome se radi. Nemate priliku odgovoriti, ali ja bih vas rado pitao je li vi smatrate ispravnim da jedan od trgova u Zagrebu nosi ime Josip Broz Tito, nakon svih zločina koji su napravljeni po njegovim vodstvom u totalitarnoj državi. …/Upadica se ne razumije. Nije ispravno. Drago mi je da imate takav stav jer to je bitno. Da osuđujemo doista, istinski da osuđujemo sve zločine, od Jasenovca do Bleiburga do Vukovara. Dakle, to je ono što je potrebno da se zbilja osude, a po mogućnosti da se pronađu i krivci. Još uvijek nije kasno da se istina sazna od onih koji su sudjelovali u tim zločinima. Samo što je nažalost komunistička šutnja još uvijek vrlo, vrlo velika prepreka tome da se dođe do istine.
Gospođa zastupnica Tanja Vrbat, replika.
Hvala lijepa. Kolega Matušić evo digla sam vam repliku tako da mi imate prilike odgovoriti, odnosno da imate prilike sam sebe ispraviti. Naime, mislim da ste smetnuli s uma da smo mi prije nekoliko mjeseci u ovom Saboru vrlo širokim konsenzusom donijeli jedan zakon prilikom čega je rasprava bila vrlo korektna i vrlo dobra gdje smo se svi usuglasili da te zločine koji su počinjeni nakon završetka 2. svjetskog rata treba osuditi i da sve žrtve trebaju imati obilježeno svoje stratište i to je bilo ovdje širokim konsenzusom doneseno. Ja sam se nadala da smo tada završili sa tom vrstom rasprave i da smo tada pokazali svi ovdje, sve političke opcije da dijelimo mišljenje civilizacijskih dostignuća valjda čovječanstva da svatko, svaka žrtva mora imati svoj dostojanstveni grob.
Odgovor na repliku.
Pa nisam vidio u praksi da je to zbilja zaživilo od svih u ovom Saboru. Konkretno, imate priliku zatražiti da se u nekim istarskim gradovima ukine ulica Maršala Tita. Prema tome, ja ne govorim, ja još jedanput ističem govorimo o mračnim stranama određenih povijesnih ličnosti. I Staljin je bio antifašist i pobijedio je u konačnici zajedno sa saveznicima pobijedio je fašističku Njemačku. Ali, s druge strane je radio u konačnici isto zlo, ubio je na milijune, na desetke milijuna ljudi. I taj dio naravno da treba biti osuđen. Nećemo govoriti, mi smo ovom dijelu povijesti o kojem vi govorite, mi smo to itekako znali za vrijeme komunističkog sustava što je sve dobroga, pozitivnog napravljeno u antifašističkoj borbi koju nisu vodili samo komunisti nego i drugi hrvatski građani koji nisu bili komunisti. Ali, zločini ostaju zločini i imate priliku ispraviti sve ono što je vezano uz te zločine, a što se danas još uvijek pokušava veličati ili se pokušavaju opravdati ti zločini. O tome se radi. Pravdanje onog tipa koji je spominjao kolega Grubišić da neki bivši dužnosnici govore o tome kako je među tim ljudima koji su završili u jami, a njih je na desetke, desetke tisuća, kako je među njima bilo onih koji su bili odgovorni za zločine. Pa ti koji su ih ubili mogli su ih jednostavno procesuirati, izvesti pred sud. O tome se radi. I doista želimo da zaživi u praksi ovaj spomendan jer on je izuzetno bitan za hrvatsku savjest.
Gospodin zastupnik Boris Matković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo pred nama je prijedlog Zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u RH, jasno s konačnim prijedlogom zakona. Kao što smo već čuli ovom dopunom provodimo u djelo Rezoluciju Europskog parlamenta o europskoj savjesti i totalitarizmu iz travnja 2009. godine, a kojom se i parlamentima zemalja kandidatkinja za EU preporučuje da ovaj 23. kolovoza proglase Danom spomena na žrtve fašizma, nacizma, komunizma, dakle na žrtve svih totalitarnih sustava. Ono što sam zakon preporučuje i predlaže to je da se on obilježava dostojanstveno i nepristrano i time bi zapravo RH iskazala poštovanje svim žrtvama i kao što stoji predanost promicanju europskih vrijednosti. Kad se govori o ovom datumu evo govornici prije mene su već kazali neke osnovne temelje,a to je da je 23. kolovoza proglašen europskim Danom sjećanja na žrtve nacizma i staljinizma jer '39. godine su dva totalitarna sustava po nekima oprečna, ali svojim Sporazumom iz '39. godine su pokazali zapravo da se radi o potpuno poistovjećivanju ta 2 dakle sustava, jedan nacistički, drugi komunistički. Da se poistovjećuju to su pokazali dakle time što su sklopili sporazum koji se zove Pakt o nenapadanju i podjeli interesnih područja. Znači, da imaju iste ciljeve i da tu nije bilo nikakve različitosti. A da među njima nije bilo različitosti jasno je pokazao i sam početak, a to je da, a i prethodno, da su postojali podjednako logori u Njemačkoj i u Sovjetskom savezu. Isto tako mnogobrojne žrtve su rezultat toga bile, pa da ne govorimo da je početak tog njihovog sporazuma bio stradanje Poljaka, Litvanaca, Latvijaca, Estonaca, Moldavaca itd., itd. To jasno je bio temelj za ono što o čemu i mi danas razgovaramo. Međutim, taj datum je dakle još i u doba tzv. "hladnog rata" u zemljama zapada se dakle na određeni način spominjao organizirajući različite demonstracije pod nazivom Dan crne vrpce, a time se upozoravalo ostatak svijeta kojem su mnoge dakle činjenice totalitarnih režima ili sustava bile nepoznate. Dakle, da se takve prikrivaju. Među takvima je bila i država u kojoj smo i mi živjeli jer se prikrivalo mnogobrojne zločine tog totalitarnog sustava. Ono što je bitno istaknuti svakako je da ova Rezolucija Europskog parlamenta ističe da Europa neće biti ujedinjena ukoliko ne bude mogla formirati zajednički pregled povijesti. Priznajući nacizam, staljinizam, fašizam te komunističke režime kao zajedničko naslijeđe i dok se o tome u potpunosti ne iznesu i poštene i temeljite rasprave te utvrdi istina o njihovim zločinima tijekom 20. stoljeća. Evo to je ono o čemu je maloprije govorio i kolega Matušić, što je spominjao i kolega Dorić jel', a to je da zaista jel', da se iznesu jedanput poštene i temeljite rasprave i da se utvrdi istina. Jer to je ono o čemu treba dakle govoriti, to je ono što zapravo upozorava na te temeljne vrijednosti. Jasno je da unutar toga treba iskazati izraženo je poštovanje svim žrtvama tih totalitarnih i nedemokratskih režima u Europi i da im se treba odati počast, svima onima koji su se borili protiv ugnjetavanja i slobode čovjeka. Oni čak odaju počast i onima koje su Titovi komunisti ne poštujući temeljna prava čovjeka usmrtili, zatočili na Golom otoku. No, ne samo tu nego i drugdje. Nažalost, u ovom Visokom domu bio sam nazočan neću spominjati ničije ime govorilo o ponovnom otvaranju Golog otoka, što svakako ne služi nikome na čast jer ne zna što su doživjele obitelji čiji su najmiliji tamo bili odvedeni, stradali bez ikakvog upita bez ikakvih suđenja, pa i bez ikakvog prava kazati jer te iste obitelji bile su izopćene bile su od svih ostalih u selu ili u gradu nema veze gdje su živjeli izolirane i nisu imale osnovnih uvjeta za život i nitko ih nikada ništa nije upitao a da ne govorim da i te žrtve koje su se tamo dogodile nisu ni do dan danas valorizirane onako kako treba. Rezolucija u svakom slučaju naglašava da je važno sačuvati uspomene živima, jer je u biti cilj pomirba, a ta pomirba nije moguća bez istine. Svakako istina se može uspostaviti jedino na način da se izvrši revidiranje europske povijesti. Dakle, treba izvršiti reviziju svega onoga što su pogrešno odgajane generacije mladeži, pa tako vjerojatno i moja generacija, a i ove neke koje su nadošle iza. Rezolucija spominje oba totalitarizma. Međutim, rezolucija ipak veći naglasak stavlja na komunizam iz razloga jer se o žrtvama komunizma i zločinačkom karakteru komunizma nedovoljno govorilo. Nije se zapravo ni smjelo govoriti, o najmanje u bivšoj državi u kojoj smo živjeli, sve do njezinog sloma 1989. godine. Stoga rezolucija izražava uvjerenje da je krajnji cilj otkrivanja i ocjenjivanja komunističkih zločina pomirenje, a ono se može u svakom slučaju postići isključivo prihvaćanjem odgovornosti i traženjem oprosta. A ja samo kažem, e da je to mojoj majci koja je još živa dočekati. No, ne vjerujem da hoće jer oni koji bi to trebali napraviti bez obzira što je u Visokom domu su digli ruku o tome, očito u praksi teško mogu dići ruku ili glas za nešto. Treba kazati da je Hrvatski sabor još u lipnju 2006. donio deklaraciju o osudi zloćina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj od 1945. do 1990. i u njoj upozorava da pad režima ne samo u Hrvatskoj nego i u drugim zemljama koje su bile u sastavu bivše države, misli se na njih, nije ujedno popraćen i istragama njegovih zločina. A upravo zato što nije provedena istraga treba ustvrditi i kazati da je posljedica vrlo niska svijest o kojoj je malo prije govorio kolega Matušić, cjelokupne javnosti o tim komunističkim zločinima. Međutim, znanje i svijest o tim zločinima preduvjet su svakako da se one izbjegnu u budućnosti i da bi osuda tih istih zločina bila temelj za sutra u jednom pravom, istinskom i istinitom odgoju mladih odnosno generacija na kojima će počivati budućnost Lijepe naše.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Anton Mance. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče. Evo uvaženi kolega kao i mnoge kolege prije itekako su dobro elaborirali i usporedili i nacizam i komunizam i ugovore koje su potpisali Staljin i Hitler gdje je bila žrtvovana Poljska, a možemo malo dodati tome da je Poljska i ostala u tim granicama gdje je malo pomaknuta prema zapadu, smanjena negdje za 800 tisuća km kvadratnih. Dakle, složili smo se tu oko toga da komunizam, fašizam da su to bili totalitarni režimi, da je to Europa davno već spomenula, mogli smo navesti i druge socijalističke zemlje koje su imale još isto tako lidere koji su slično radili, ali ova dvojica se spominju najčešće i najviše. Međutim, ona svijest o kojoj je govorio kolega Matušić i što ste vi sada spomenuli, ona se na razne načine pokušava ovdje i u Saboru nametnuti kao neko razdoblje života i rada za vrijeme druga Tita, kada je eto bila neka velika pravednost pa kolega Kajin to često zna spominjati. Međutim, onda se čovjek pita i što je mene malo potaknulo da uopće govorim o tome ispada iako znamo mi neka pravila kako se povijest piše na osnovu nekih dokumenata, da treba proći nekakvo razdoblje pa Englezi ne otvaraju svoje dokumente ne daju, nego kada je to tražio Bilandžić da bi pisao biografiju druga Tita, svaki puta drugu pa negirao ono što je bilo ranije. Dakle, onda se spominje ovdje kako se to dobro živjelo, pa se čovjek pita sam tko je živo u tom režimu, gdje je bila ta pravednost. Ajmo npr. školstvo, to se često puta i po medijima spominjalo kako je to bilo onda besplatno školstvo. Ja bih vas podsjetio da nije bilo to baš tako, da su opet postojali oni povlašteni koji su dobivali stipendije. To im je omogućavalo da onda imaju iza toga i dom, a oni drugi su morali plaćati kao i stanove nekoliko puta više i sve ostalo. Tako da mislim da se radi o zlouporabi svijesti kako je bilo bolje, a da ne govorim o gospodarstvu pa nema vremena ali bi se moglo usporediti. Hvala.
Odgovor na repliku.
Evo kolega Mance, lijepo ste nadopunili kolegu Matušića i mene vezano uz dakle totalitarni sustav u kojem smo i mi dijelom dakle živjeli, kojeg smo proživjeli pa i ajmo što bi bilo najljepše reći nadživjeli i hvala Bogu da ga više nikada ne bude u onom obliku u kojem je on bio. A odnosi se upravo na to da danas kada imamo i deklaraciju koju je u lipnju 2006. godine donio Hrvatski sabor o osudi tih zločina upravo da bi ta svijest i znanje i istina, pa i pravda i pravednost o kojoj neki govore i na koju se pozivaju, pa i pravda i pravednost koja je bila temelj nekima u izbornoj kampanji, moći će saživjeti i moći će u Hrvatskom narodu i u Hrvatskoj kao državi zaživjeti onoga trenutka i okrenuti se korak naprijed kada oni, odnosno nasljedovatelji onih koji su to počinili priznaju sve ono što se događalo i zatraže oprost od žrtava odnosno obitelji onih koji su stradali od istog tog režima. Tad će to biti stvarna i istinska pomirba koju svi zapravo želimo. Svi mi želimo isto, ali očito da se ona u praksi još uvijek nije dogodila.
Vi ste imali gospodine Vinković ispravak na gospodina Matkovića.
Pa evo uvaženi kolega Matković, rekli ste da još uvijek prevladava niska svijest o komunističkim zločinima. Ja vas uvjeravam suprotno, da hrvatski narod itekako ima svijest o tim zločinima, ali i o zločinima ustaškog režima no stvar je u tome što dosad kao Hrvatska država nismo poduzeli ništa kako bi se krivci za te zločine i kaznili. Mnogo njih je otišlo na pravdu Bogu da tako kažem ali većina još uvijek, jedan veliki broj njih je, ne, ne, ovo je ispravak, većina njih je živih i ovaj Sabor je donio i osudu tih komunističkih zločina i mislim da prije svega svaki normalan čovjek i svaka normalna hrvatska obitelj zna što se dešavalo i nakon Drugog svjetskog rata, što se dešavalo na Golom otoku, a samo oni koji ne razumiju što se dešavalo mogu tražiti otvaranje Golog otoka i ponavljanje nekih stvari. Dakle, trebamo tražiti kao Sabor i saborski zastupnici od odvjetništva i policije da počnu konačno istraživat te zločine i privest krivce licu pravde.
Gospodin zastupnik Daniel Srb, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Za razliku od svih drugih dosadašnjih govornika vezano za ovaj prijedlog zakona ja se s ovim prijedlogom zakona duboko ne slažem jer u njemu vidim zapravo jednu podvalu. Nažalost, Hrvatska u svom prijedlogu zakona kojim se osuđuje zločin totalitarnih i autoritarnih režima, komunizma i fašizma kako je to definirano odlukama Europskog parlamenta, dakle Hrvatska nije imala hrabrosti uzet isti takav naziv tog spomena nego ga je mijenjala u Dan sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima, a bez da je rečeno na kakve se to totalitarne i autoritarne režime radi. I tu zapravo vidim veliku opasnost da se neki drugi periodi u hrvatskoj povijesti proglase autoritarnim režimima i da onda netko temeljem toga se proglašava i žrtvom autoritarnog režima. Zbog toga ja za ovaj zakon prijedlog zakona neću glasati nego upozoravam na potrebu da se on kao takav povuče jer u njemu vidim opasnost i za jedan period kojim je Hrvatska demokratska zajednica vodila Hrvatsku i prema pokojnom predsjedniku Tuđmanu. Dakle još jednom ću reći, totalitarni i autoritarni režimi, komunizam i fašizam su izrijekom spomenuti u odlukama Europskog parlamenta, a ne ovaj naziv koji se koristi u ovom prijedlogu zakona. Zbog toga treba biti vrlo oprezan kada su u pitanju ovako osjetljivi nazivi koji se provlače i kroz ovaj prijedlog zakona i postoji opasnost da se kroz određeni period vremena netko usudi pod autoritarnim režimom podvest nešto drugo, nešto što to objektivno nije. Totalitarni režimi na ovom prostoru bili su komunistički i fašistički, a ne nikakvih autoritarnih nije bilo. Nadam se da se tu ne misli na neko vrijeme od prije 1000 godina ili tome nešto slično. Dakle upravo zbog toga, zbog preciznosti reagirao je na ovaj prijedlog zakona i na ovu odluku Vlade i Hrvatski helsinški odbor za ljudska prava upozoravajući na opasnost da se kroz ovako nedovoljno precizno definiranje odrednica iz ovog zakona u budućnosti podvede nešto što će Hrvatsku nepotrebno opterećivati. Ja ne bih želio da iz ovog termina zapravo dobijemo jednu priliku nekim koji su Hrvatskoj neskloni da kroz ovaj prijedlog zakona zapravo Hrvatsku u budućnosti opterećujemo. Hvala na pozornosti.
Hvala. Jedan ispravak. Gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega Srb, rekli ste da Hrvatska nema snage. Ja ne znam da li Hrvatska ima snage, ali evo samo ću vas upoznat a posebno ovu moju lijevu stranu sabornice, ispravak je, a dobro može i replika ajd, upoznat ovu lijevu stranu Sabornice da je grad Đakovo imao te snage i da je odlukom poglavarstva, u potpisu gradonačelnik Zoran Vinković, donesena odluka da se na mjestu… … [[Upadica se ne razumije.]] To je sadašnji gradonačelnik, ja. Da se na mjestu stratišta obitelji, hrvatskih obitelji, njemačkih obitelji nakon Drugog svjetskog rata nakon župne crkve Svi svetih postavi spomenik, glava koja tone akademskog slikara Antuna Babića. To je odluka iz 2008. Glava koja tone, na spomeniku piše "žrtvama komunizma" Tako da u svojim raspravama kad budete i dalje raspravljali to imate u vidu. Samo toliko.
Uzet ćemo to kao repliku, pa odgovor na repliku gospodin zastupnik Daniel Srb.
Hvala lijepo na informaciji cijenjeni gospodine gradonačelniče. Imat ću to u vidu, ali isto tako ostajem pri stavu da Hrvatska još uvijek nije spremna obračunati sa zločinima komunizma koji su odnijeli velike žrtve na prostoru Republike Hrvatske pa i današnja rasprava je pokazala da neki zastupnici spominju žrtve diljem Hrvatske, ali ne na onom teritoriju s kojih oni dolaze jer su isto tako počinjeni brojni zločini, a na koje se ne usude osvrnuti. Hvala lijepa.
Zaključujem raspravu.
Prelazimo na konačni Prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 825 predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o blagdanima, spomendanima i neradnim danima u Republici Hrvatskoj. Molim uključimo se i glasujmo o Konačnom prijedlogu zakona. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 88 glasova za, 4 suzdržana i 3 protiv.
Idemo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 639. Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, europske integracije, pomorstvo, promet i veze u lokalnoj, područnoj (regionalnoj) samoupravi. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Evo ja ću biti kratak budući je zakon već u prvom čitanju dobio uglavnom potporu. Bilo je nekoliko primjedbi. Ja ću samo ukratko ponoviti razloge zbog kojih je Vlada uputila u saborsku proceduru izmjene i dopune Zakona o sigurnosti cestovnog prometa. Dakle, jedan od razloga je bio odluka Ustavnog suda kojim je Ustavni sud ukinuo odredbu članka 199. stavak 3. o kumulativnom i uvjetnom kažnjavanju alkohola. Isto tako je i ukinuo odredbu o važenju međunarodne vozačke dozvole i predlaže se trajanje tri umjesto dosadašnjih pet godina. Drugi razlog je bio za upućivanje zakona u saborsku proceduru usklađivanje sa Direktivom 126/2006. godine Europskog parlamenta i Vijeća. Predlaže se uvođenje nove kategorije D1 i D1 plus E. Nadalje, radi usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije u dijelu tehničkog pregleda vozila propisuje se da se određena vozila podvrgavaju tehničkim pregledima svake godine, a ne kao do sada 24 mjeseca. I treća skupina razloga je bila ta da smo u primjeni važećeg zakona primijetili određene manjkavosti, nejasnoće ili nedosljednosti pa smo predložili i popravljanje tih manjkavosti koje su bile do sada u zakonu. U odnosu na prvo čitanje smo usvojili određene prijedloge i primjedbe koje su iznesene u raspravi ovdje u Saboru. Tako je prihvaćen prijedlog Odbora za pomorstvo, promet i veze i odustali smo od promjene članka 202. zbog toga što smatramo da je sadašnja odredba sasvim u redu i da je najbolji jamac povećanja sigurnosti. Zatim, isto tako smo prihvatili djelomično prijedlog Odbora za pomorstvo, promet i veze u kojem se članku 229. stavku 3. Zakona o sigurnosti prometa iza riječi: "službenika" dodaju riječi: "ili službene osobe jedinica lokalne samouprave koja obavlja poslove iz članka 5. stavka 4. ovog Zakona". Time se praktično propisuje dostava podataka jedinicama lokalne samouprave kako bi jedinica lokalne samouprave imala sve potrebne podatke u obavljanju onih poslova iz sigurnosti cestovnog prometa koje su joj člankom 5. stavljene u nadležnost. I prihvaćen je prijedlog zastupnika Luke Denone da se pješaci koji se kreću bez prsluka ne kažnjavaju novčano, nego da se kažnjavaju opomenom. Ja bih samo rekao još da je trenutno stanje u prometu u Hrvatskoj dobro, da je ovaj Zakon od njegovog usvajanje 2008. godine dao dobre rezultate što se najbolje očituje u broju smrtno stradalih. Naime, broj smrtno stradalih 2008. godine, znači godine u kojoj je zakon donešen je bio 664 smrtno stradala. 2009. smo imali značajna smanjenja od 17% i broj smrtno stradalih je bio 548, a 2010. godine smo imali još jedno dodatno veliko smanjivanje broja smrtno stradalih od 22% u odnosu na 2009. godinu. Smrtno su stradale 122 osobe manje nego 2009. godine. Ukupno je smrtno stradalo 426 osoba, a za prvih pet i pol mjeseci ove godine, znači sa današnjim danom ovaj dobar trend, pozitivan trend je i dalje prisutan tako da imamo na današnji dan u odnosu na isto razdoblje prošle godine još dodatnih 36 smrtno stradalih u prometu manje, odnosno 19%. I ako usporedimo da je na današnji dan 2009. godine u prometu smrtno stradalo 216 osoba, a ove godine 151 sigurno možemo tim podatkom biti ohrabreni da su trendovi kretanja u sigurnosti cestovnog prometa na prometnicama Republike Hrvatske dobri. I očekujem da će usvajanjem ovoga Zakona se ti trendovi nastaviti i da ćemo tu razmjenu sigurnosti u cestovnom prometu nakon usvajanja zakona podići na još višu razinu. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Ivan Bogović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolege i kolegice zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama i na samom početku da kažem da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će isti prihvatiti. Sigurnost cestovnog prometa nedvojbeno je postala dio globalne politike svih zemalja, a posebno zemalja zapadne Europe. Republika Hrvatska kao tranzicijska zemlja, ali i zemlja koja po svojoj povijesnoj, političkoj, gospodarskoj i kulturološkoj orijentaciji pripada zapadno europskom geoprometnom prostoru već u samom početku svoga osamostaljenja i međunarodnog priznanja spoznala je važnost sigurnosti cestovnog prometa i započela s provedbom mjera koje su bile usmjerene na smanjenje broja i posljedica prometnih nesreća. Sigurnost u cestovnom prometu itekako je bitna jer je u njega uključeno gotovo čitavo stanovništvo, a svaka ozlijeđena ili poginula osoba u prometnim nesrećama je veliki gubitak ne samo za njezinu obitelj nego i širu zajednicu. Poznato nam je da su tri osnovna faktora sigurnosti u cestovnom prometu, a to su čovjek, vozilo i cesta. Svakako najveću ulogu i odgovornost ima čovjek, jer u prometu sudjeluje izravno kao sudionik, posredno kao projektant i graditelj cesta, i onaj koji ih održava kao konstruktor vozila, i onaj koji ih popravlja, kao onaj koji donosi Zakon o sigurnosti prometa i brine se o njihovoj primjeni i provedbi, ili onaj koji obavlja liječničke preglede koji odgaja i obrazuje sudionike u prometu. Zakon o sigurnosti prometa nad cestama stupio je na snagu 17. lipnja 2008. godine, a njegova primjena u pravom smislu riječi može se smatrati tek početkom 2009. godine nakon donošenja gotovo svih provedbenih propisa potrebnih za njegovu primjenu. Osnovni pokazatelji sigurnosti prometa na cestama svakako su ukupan broj prometnih nesreća, broj ozlijeđenih osoba i osobito broj poginulih osoba. Uspoređujući podatke o broju prometnih nesreća, te broju ozlijeđenih i poginulih osoba u prometnim nesrećama, u 2009. godini sa 2008. godinom vidljiv je značajan pomak u pozitivnom smjeru, pozitivan trend još je izraženiji u 2010. godini, a zasluge se mogu pripisati svakako i Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Iz statističkih podataka u 2009. godini u usporedbi sa 2008. godinom vidljivo je smanjen ukupan broj prometnih nesreća za 5,8%. Smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih osoba za 2,6% dok je ukupan broj poginulih manji za 17,5% odnosno 116 osoba. Uspoređujući statističke podatke za 2010. godinu sa 2009. vidljivo je daljnje smanjenje ukupnog broja prometnih nesreća za 11,9%, smanjenje ukupnog broja ozlijeđenih osoba za 16,4%, i smanjenje ukupnog broja poginulih osoba za 22,3% odnosno 122 osobe manje. Prema okolnostima koje su prethodile prometnim nesrećama, odnosno uzrocima i dalje se najveći broj prometnih nesreća događa zbog nepoštivanja prometnih pravila, prometne signalizacije, odnosno ljudskih pogrešaka. Broj prometnih nesreća koje su prouzrokovali mladi vozači, osobe od 16 do 24 godine starosti smanjen je za 23,2% osim što je u velikom postotku smanjen apsolutni broj prometnih nesreća i stradavanja u 2010. godini bitno je smanjen i udjel ove dobne skupine u svim prometnim nesrećama i stradavanjima. Važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama detaljnije su propisani uvjeti za osposobljavanje kandidata za vozače i uvjeti koje moraju ispunjavati osobe koje obavljaju osposobljavanje kandidata za vozače, pri čemu su odredbe o zahtijevanoj stručnoj spremi usklađene s odredbama Zakona o akademskim i stručnim nazivima, i akademskom stupnju. Također propisane su i obveze stručnog usavršavanja instruktora vožnje, predavača, stručnih voditelja u autoškolama, ovlaštenih nadzornika i ovlaštenih ispitivača, isto tako određene su najniže cijene sati rada instruktora vožnje, te predavača prometnih propisa i pravila, zasigurno povećavaju razinu kvalitete i obrazovanja kandidata za vozače, te dugoročno značajno pridonose sigurnosti prometa nad cestama. Tijekom primjene Zakona o sigurnosti prometa nad cestama ustanovljena je potreba za određenim izmjenama i dopunama Zakona, kako bi se još preciznije i detaljnije regulirala problematika odvijanja prometa na cestama, te kako bi se pridonijelo dodatnom povećanju sigurnosti prometa nad cestama. Izmjene koje zahtijevaju višu razinu odgovornosti predlažu se u dijelu zakona kojim se regulira kretanje pješaka i biciklista, korištenje zaštitne kacige, i reflektirajućeg prsluka što će znatno doprinijeti povećanju razine sigurnosti ovih skupina u prometu. Predloženim člankom 5. u članku 49. iza stavka 4. dodaje se novi stavak 5. koji glasi novčanom kaznom u iznosu od 5 do 15 tisuća kuna, ili kaznom zatvora u trajanju do 60 dana kaznit će se za prekršaj vozač koji se na autocesti, brzoj cesti, i cesti namijenjenoj isključivo za promet motornih vozila kreće kolničkom trakom namijenjenom za promet vozila iz suprotnog smjera, odnosno u suprotnom ili zabranjenom smjeru. Člankom 14. predložene su izmjene u članku 127. iza stavka 2. dodaje se novi članak 3. koji glasi pješak koji se kreće kolnikom dužan je noću, a i danju u slučaju smanjene vidljivosti biti označen nekim izvorom svijetlosti, ili reflektirajućom materijom pozitivnim smatramo prihvaćanje prijedloga da se pješaci ne kažnjavaju za ovaj prekršaj, već da se na iste djeluje preventivno upozorenjem. Radi usklađivanja s direktivom 126/206 Europske zajednice i Europskog Parlamenta i Vijeća predlaže se uvođenje nove D1 i D1 plus E kategorije vozila, kao i rekategorizacija četverocikla M kategorije, te se sadašnja M kategorija preimenuje u AM kategoriju, i izmjene u obvezi obavljanja tehničkih pregleda i preventivnih tehničkih pregleda za određene vrste vozila. U odnosu na prijedlog zakona iz prvog čitanja proširena je definicija D kategorije na način da se propisuje da vučna vozila B kategorije mogu biti i u kombinaciji s priključnim vozilom, čija najveća dopuštena masa prelazi 750 kilograma, uz uvjet da najveća dopuštena masa priključnog vozila nije veća od mase vučnog vozila, a najveća dopuštena masa kombinacije tih vozila nije veća od 3 i pol tisuće kilograma. Predloženim člankom 29. mijenja se članak 221. stavak 3. osoba koja je položila ispit za B kategoriju vozila, ne smije upravljati osobnim vozilom čija snaga motora prelazi 75 kilovata, zamjenjuje se riječima osobnim automobilom čija snaga motora prelazi 80 kilovata. Također mijenja se članak 199. važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama, te se sukladno odluci Ustavnog suda Republike Hrvatske broj U-I-3084/08 od 7. travnja 2010. godine propisuju koncentracije alkohola koje pojedine kategorije vozača smiju imati. Tako je za vozače profesionalnih kategorija C1, C1 plus E, C, C plus E, D1, D1 plus E, D, D plus E, i H kategorije mlade vozače i vozače vozila B kategorije kojima je upravljanje vozilo osnovno zanimanje, taksisti, vozači hitne pomoći, vozači u tvrtkama, i tijelima državne vlasti itd., u vrijeme kada obavljaju te poslove propisano da u opće u krvi ne smiju imati alkohola, niti imati u organizmu droga ili lijekova na kojima je označeno da se ne smiju upotrebljavati za vrijeme vožnje, ili određeno vrijeme prije započimanja vožnje. Za ostale vozače propisano je da ne smiju upravljati vozilom na cesti niti početi upravljati vozilom ako u organizmu imaju droge, ili lijekove na kojima je označeno da se ne smiju upotrebljavati za vrijeme vožnje, ili određeno vrijeme prije započimanja vožnje, ili ako u krvi imaju alkohola iznad 0,5 grama/kilogram, odnosno odgovarajući iznos miligrama u litri izdahnutog zraka. Uspoređujući statističke podatke za 2010. godinu sa statističkim podacima za 2009. godinu broj prometnih nezgoda s poginulim osobama koje su prouzročili mladi vozači, smanjen je sa 47,7% a smanjenje broja poginulih osoba za 42,2% odnosno za 49 osoba. Ovako pozitivni pomaci vjerujem da su i posljedica postignutog standarda poboljšanja kvalitete osposobljavanja kandidata za vozače u autoškolama, i provedbe vozačkih ispita što naglašava i većina predstavnika autoškola kroz anketne upitnike koji su prevedeni na stručnim savjetovanjima s predstavnicima autoškola te delegacija Europske komisije u sklopu posjeta RH s ciljem provjere i ispunjenosti uvjeta za izdavanje vozačkih dozvola i minimalnim standardima za uporabu, za provedbu vozačkih ispita i osposobljavanje vozača kao preduvjet za zatvaranje Poglavlja 14. – Prometna politika. Pozitivnim smatramo odustajanje od prvotnog prijedloga izmjene odredbe članka 202. stavak 1. točka 2. i 4., time se zadržava postignuti standard uvjeta rada u stručnom organizacijskom, materijalnom i kadrovskom pogledu te se omogućuje daljnji trend rasta sigurnosti u prometu kao i kvaliteta procesa osposobljavanja kandidata za vozače. U vjeri da će se i ubuduće nastaviti rast pozitivnih trendova u sigurnosti prometa na cestama zastupnice i zastupnici HDZ-a podržavaju donošenje Končanog prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odmah na početku da se odredimo klub HNS-HSU-a će sigurno podržati ovaj prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Mislim da se radi o promjenama koje su dugo očekivane jer su definitivno određeni stavci ovog zakona bili u koliziji sa ustavnim odredbama, ali isto tako van svake moguće logike u smislu da se može upravljati prekooceanskim brodom sa 0,5 grama po miligramu koncentracije alkohola u krvi, ali da se ne može, odnosno da je to uvjetno kažnjivo djelo ako se upravlja motornim vozilom. Isto tako onom 200-tonskom dizalicom se moglo po Zakonu o radu upravljati sa 0,5 grama po kilogramu koncentracije alkohola u krvi, ali sa osobnim automobilom se nije moglo. Dakle, sada se neke naše nedoumice, odnosno neke naše želje i želje građana da se postavi jedinstven prag, dakle prag tolerancije i iznad tog praga je sve kažnjivo, jednostavno su se te želje i ovim zakonom se i rješavaju i mislim da se ovdje miri i volja predlagača i logika jednog medicinskog standarda koji je već davno rekao da ispod 0,5 grama po kilogramu ili 5 promila alkohola u krvi je nešto što je dozvoljeno. Naravno, ono što se uvijek može prigovoriti kod svakog zakona, a naročito kod ovoga, iako ne dvojim da će promjena Zakona o sigurnosti prometa na cestama biti i ubuduće. Biti će ih sa svakim napretkom tehnologije, sa svakim novim tehničko-tehnološkim rješenjem koje će doprinijeti sigurnosti prometa na cestama i on je sigurno jedan od zakona koji će se mijenjati. Može se dati primjedba zato što se ovaj naš zakon u zadnjih 6, 7 godina mijenjao po metodi pokušaja i pogreške. Iako to nije loša metoda, i to je jedna od standardnih metoda učenja, međutim nije nužno da svi građani i sve institucije uče po toj metodi kad su im dostupna sva iskustva drugih, naša iskustva, statistika itd. Što hoću reći? Ma hoću reći da je pogrešno pripisivati ove učinke samo rigidnom zakonodavstvu. Ne puno se toga u Hrvatskoj dogodilo što je išlo u prilog tome da se smanjio broj teških nesreća na hrvatskim prometnicama. Stotine kilometara autocesta su napravljene koje su, po kojima se vozi brže čak i prebrzo, međutim su, autoceste su puno sigurnije. Nemate nikoga u kontra smjeru osim nekih koji uđu ono na raskršću u krivi pravac. Međutim, to je doista jedan veliki, stanje prometnica je jedan veliki doprinos sigurnosti prometa na cestama. Ono što je isto vrijedno za pohvaliti u cijelom sustavu je da stanice za tehnički pregled izuzetno kvalitetno obavljaju svoj posao, vrlo odgovorno i naši se automobili testiraju i vjerujem za svaku sitnicu se vraćaju i stvarno se traži maksimalna ispravnost vozila. Što isto tako doprinosi sigurnosti prometa na cestama. Ono što isto valja reći policija je ne samo što je imala pojačanu kontrolu na prometnicama nego je imala više nego dosad preventivnih aktivnosti što je dobro. Imala je isto tako puno predavanja po školama, što je isto tako jako dobro i generalno trend što se tiče same sigurnosti prometa na cestama je dobar i treba tim trendom nastaviti. Ono što bih ja uvijek postavio upitnim, oko čega volim diskutirati je pitanje naših specijaliziranih emisija na televiziji koje jesu u funkciji reklame motornih vozila, reklame suvremenih rješenja, ali te emisije isto tako doprinose da se kod mlađih vozača stvara jedan lažni osjećaj sigurnosti da je to vozilo apsolutno, da je taj tip sad vozila sa svim tim sigurnosnim uređajima apsolutno siguran. Što nije jednostavno istina. Bez obzira koje mjere sigurnosti bile ugrađene u automobil ključna osoba je uvijek bio i ostao vozač i ulaganje u vozača je najveći doprinos sigurnosti prometa na cestama. Mislim da u tom dijelu doista se još može puno napraviti. Ne kažem ja da se takve emisije trebaju zabraniti, ne, nego uvijek treba se ograditi i uvijek treba ponovno isticati da to jesu sofisticirani sigurnosni uređaji. Međutim, isključivo sigurnost prometa na cesti ovisi o prilagodbi vozača uvjetima vožnje. I to treba uvijek, uvijek isticati i uvijek podsjećati da se ne stvara taj osjećaj lažne sigurnosti da je tehnika svemoguća. Tehnika ustvari samo služi, narodu služi, vozaču služi, građaninu da bolje, sigurnije i kvalitetnije vozi. Isto tako kaže se da u članku 20. da se pojam opojne droge drukčije definira. Naravno, to su droge, ali u tu priču se uključuju sada i raznorazni medikamenti koji utječu na psihofizičke sposobnosti i sposobnosti upravljanja vozilom. To je jako lijepo rečeno u ovom zakonu, samo ne znam da li je ovaj zakon koordiniran sa zakonima koji definiraju područje lijekova i da li ćemo nakon ovog zakona imati obvezu da na lijeku piše i to kao što piše na cigaretama da su štetne po zdravlje i da sve one silne opaske i to vrlo opasne opaske koje stoje na cigaretama, da li će to sutra stajati na kutijama sa lijekovima ili ćemo to morati sa povećalom čitati unutar u uputstvima o pojedinom lijeku. Ja se slažem da je to jedan problem koji je nekako u sjeni problema vožnje pod utjecajem alkohola, ali nije manje važna i nije manje nesigurna i nije manje opasna vožnja pod utjecajem droga konkretnih ali i učinaka medikamenata koji utječu na psihofizičke sposobnosti odnosno sposobnosti upravljanja vozilima. I ono zadnje što bih htio reći u ime kluba HNS-a i HSU-a jedno ne znam da li ste gospodine državni tajniče dobili jedno mišljenje od Udruge gradova gdje ja ću ga pročitati jer mislim da je korektno gdje se ništa ne kritizira nego na neki način se kaže da bi se moglo još bolje učiniti i doprinijeti sigurnosti prometa na cestama, jer ono što u Udrugama gradova ističu brzina kretanja motornih vozila u gradovima je najveći uzročnih nesreća i oni su otprilike, ovo je potpisao gospodin Vojko Oberznel predsjednik Udruge gradova, oni su predložili sljedeće: "Udruga gradova izražava nezadovoljstvo u vezi predmetnog prijedlog s obzirom na to da predlagatelj nije omogućio jedinicama lokalne samouprave da pomažu policijskim službenicima u poslovima nadzora prometa, vozila, vozača i drugih sudionika u prometu, posebice u smislu nadzora brzine vozila u naselju, stacionarnim uređajima, nadzor i otkrivanje prekršaja u zonama smjerenog prometa i pješačkim zonama. Opće je poznato da se u pješačkim zonama događaju nezgode sa teškim ozljedama pješaka, a jedinice lokalne samouprave bez adekvatnih ovlasti nisu u mogućnosti rješavati te probleme. Razumijevajući ograničenost resursa policije i nužnost da policijski službenici rade na poslovima veće zahtjevnosti, smatramo da bi jednostavnije poslove u navedenim zonama bilo oportuno prepustiti prometnom redarstvu lokalnih jedinica kako bi prošli adekvatnu izobrazbu u sustavu MUP-a pri tome ne isključujući ovlast policijskih službenika za obavljanje tih poslova i prvenstveno policijskih službenika u slučaju istodobnog obavljanja tih poslova s prometnim redarstvom i prvenstvo policijskih službenika. Posebno ističemo da su lokalne zajednice u Sloveniji pokrenule izvanredne preventivne aktivnosti i polučile kvalitetne učinke u smirivanju brzine vozila u kritičnim dijelovima naselja nakon omogućavanja nadzora brzine vozila u naselju stacionarnim mjernim uređajima. Predsjedništvo Udruga gradova RH i Skupnost Općine Slovenije usko surađuju posljednjih godina te izmjenjuju iskustva i dobre prakse. Na posljednjem zajedničkom sastanku predsjedništva raspravljalo se upravo o pitanju sigurnosti prometa na cestama te smo mišljenja da bi lokalne jedinice u Hrvatskoj u suradnji sa MUP-om i slovenskim kolegama mogle provesti jednako kvalitetne preventivne i nadzorne aktivnosti što bi dodatno poboljšalo sigurnosti svih sudionika u prometu". Ja mislim i osobno ali mislim odnosno imam ovlaštenja da to govorim i u ime Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a da je ovo odličan poticaj, da ako to sada nije ugrađen u zakon kako rekoh ranije bit će još tu puno promjena ovog zakona radi drugih okolnosti koje sam spomenuo, onda mislim da ovu inicijativu treba posebno cijeniti i da bi to bio još jedan doprinos sigurnosti prometa na cestama, ali i sigurnosti prometa u gradovima koji su jedan poseban problem i jedna posebna koncentracija rizika i opasnosti u prometu. Svjesni smo u klubu HNS-a i HSU-a da se rizici u prometu ne mogu u potpunosti izbjeći, ali sigurni smo da se oni isto tako dobrim planiranje, uključivanjem svih aktera koji su pozvani da sudjeluju u smanjenju rizika, njihovim uključivanjem se svi ovi rizici mogu svesti u razumnu granicu i smatramo da su ove izmjene i dopune isto jedan rezultat jednog zdravorazumskog razmišljanja i jedan korak naprijed u unapređenju ukupnog stanja sigurnosti prometa na cestama. Zato još jednom ponavljam, klub HNS-a i HSU-a poduprijet će ovaj prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakon o sigurnosti prometa na cestama. Od kada je ovaj zakon stupio na snagu znači 2008. godine puno je bilo govora o njemu i njegovim odredbama ne vodeći računa o tome da se za pravi početak primjene nekog zakona uzima vrijeme nakon donošenja svih podzakonskih akata potrebnih za njegovu primjenu ili barem onih koji bitno utječu na parametre kojima se mjeri. U ovom su slučaju to svakako ukupan broj prometnih nesreća, broj ozlijeđenih osoba i posebice broj poginulih osoba. Posljedica ugrožavanja prometa na cestama bitno utječu na ukupno stanje javne sigurnosti. Prisjetimo se izvješća ministra unutarnjih poslova u obavljanju policijskih poslova za 2009. godinu u kojem stoji da je na hrvatskim cestama u 2009. godini na 100 tisuća stanovnika poginulo 12,4 osobe, dok je 2008. godine poginulo 15 osoba na 100 tisuća stanovnika. Zadnji smo puta ovakvu brojku imali prije 40 godina. Broj mrtvih na 100 tisuća stanovnika je najbolji pokazatelj sigurnosti prometa na cestama. Bilo bi najbolje kada ne bi bilo nijedne poginule osobe i mi žalimo za svakom poginulom osobom, ali nažalost to nije realno. Veseli me isto tako i podatak koji je iznio i državni tajnik danas u uvodu da je i trend odnosno statistika ovih pet mjeseci 2010. jednako tako dobra kao što je bilo prije i veseli me da će tako i ostati u ovoj godini i da eventualno turistička sezona neće poremetiti tu statistiku. Prema Nacionalnom programu za sigurnost cestovnog prometa za razdoblje 2006. do 2010. godine postavljen je cilj od 10 uvjetno rečeno da ne prijeđe 10 mrtvih na 100 tisuća stanovnika. U 2010. postignut je još bolji rezultat od zadanog. Najbolji u zadnjih pola stoljeća. Nama susjedna Slovenija je prošle godine imala 10,5 poginulih na 100 tisuća stanovnika, a u Republici Hrvatskoj je to 9,7 a to je dugoročno rezultat dobrog Zakona o sigurnosti prometa na cestama iako ne isključujem i dio one diskusije koju je rekao gospodin Hrelja, da je ukupno stanje sigurnosti sigurno ovisno i o izgrađenosti cesta i svim ostalim stvarima koje su doprinijele da bi sigurnost na cestama bila što bolja. Dakle, posljednjom promjenom postojećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama i nizom preventivnih represijskih mjera koje je naša Policija poduzela tijekom prethodnog razdoblja smanjio se broj prometnih nesreća, smanjio se broj ozlijeđenih osoba i ukupno broj poginulih. Represija nije uvijek nam draga, ali pokazalo se da ona ipak mora biti prisutna da ona donosi i rezultate. Osim što se ovim prijedlogom zakona usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije njime se još preciznije žele regulirati pojedina pitanja u području prometa na cestama. Od predlagatelja i u raspravi koja je bila prije moje čuli smo koje su to konkretne izmjene. Koliko su te izmjene i dopune bitne govori sama činjenica da se one odnose na odredbe kojima su propisana posebna ograničenja kojima se podvrgnuti mladi vozači kako bi se razgraničila s onima koji su podvrgnuti vozači početnici. Tu su izmjene koje se predlažu u dijelu zakona kojim se regulira kretanje pješaka i biciklista kojima se zaštita u prometu itekako važna kao najranjivijim i najugroženijim skupinama sudionika u prometu, zatim korištenje zaštitne kacige i reflektirajućeg prsluka. Sve će to doprinijeti još većoj razini njihove sigurnosti. Imamo usklađenje i sa Prekršajnim zakonom prema kojem se negativni prekršajni bodovi nakon isteka dvije godine od pravomoćnosti odluke o prekršaju brišu. Ono što je uvijek izazivalo najveću polemiku bilo je pitanje i način regulacije upravljanja vozilima pod utjecajem alkohola, a koje je sada preciznije definirana, a odnosi se naravno na 0,5 grama po kilogramu alkohola u krvi na osobe koje se prevoze na biciklu, mopedu i motociklu. Za vozače profesionalnih kategorija da ih sad ne nabrajam, zna se koje su, mlade vozače i vozače B kategorije kojima je upravljanje vozilom osnovno zanimanje propisano je da u vrijeme kada rade uopće ne smiju u krvi imati alkohola ni u organizmu droga i određenih lijekova. Preciznije se određuje teritorijalna nadležnost policijske uprave odnosno policijske postaje u postupku registracije vozila i izdavanje pokusnih pločica strancima i određuje se da pravne i fizičke osobe, obrtnici mogu izdavati pokusne pločice do mjesta obavljanja tehničkog pregleda vozila. Predlagatelj je u odnosu na prvo čitanje prihvatio nekoliko prijedloga iz rasprave u prvom čitanju i ugradio ih u ovaj konačni prijedlog zakona. Vjerujem da će se ovim izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama i dalje nastaviti pozitivni trend o kojem je bilo govora, zato ga je potrebno izglasati. MUP je intenzivno radio punim kapacitetima na pripremama za potpunu integraciju sigurnosti sustava Europske unije. Rezultat je usklađen normativni sustav sa pravnom stečevinom i standardima Europske unije. Podržat ću prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče. Naravno da ću podržati ovaj prijedlog zakona o sigurnosti na našim prometnicama. Naravno da se i na ovaj način povećava sigurnost prometa i svakim izmjenama to radimo. Iskoristila bih priliku vrlo kratko reći još nešto. Naime, za povoljniju atmosferu na našim cestama sigurno da bi trebala veća tolerancija i veća solidarnost naših vozača jer dobro voziti ne znači samo poznavati propise i imati brze reflekse nego znači isto tako se odgovorno se ponašati u saobraćaju. Mišljenja sam, a to sam vidjela da je i kolega Hrelja pročitao prijedlog udruge gradove, znači mišljenja sam da bi trebalo ojačati nadležnosti i ovlasti civilne prometne policije. Upravo zbog toga će trebati i još koja izmjena Zakona o sigurnosti prometa na cestama, zapravo da bi se proširile nadležnosti civilne prometne policije i to tako da se u njemu, u takvim izmjenama zapravo da se predvide dodatne aktivnosti a to su zapravo otkrivanje prekršaja pješaka i biciklista kao i drugih sudionika u prometu na pješačkim biciklističkih površinama te kontroliranje brzine kretanja vozila u naseljenim mjestima. U pogledu ovlasti civilne prometne policije trebalo bi zapravo predvidjeti ovlasti da se od vozača može zatražiti na uvid vozačka i prometna dozvola, a od drugih sudionika u prometu nekakva valjana isprava pomoću koje bi se mogao utvrditi identitet. Govorilo se danas isto tako o brzini, svaki dan čujemo o tome. Rekla bih nekoliko podataka. Svaki deveti vozi 200 km/h, 13% vozača vozi brže od 130 km/h, 12,53 njih vozi brže od 200km/h. Polovica hrvatskih vozača vozi brže nego što ograničenja na hrvatskim autocestama dopuštaju. Prema podacima čak preko 50% ih je izjavilo da voze brže od 130 km/h. Prema tome, mislim da su to zabrinjavajući podaci pa čak isto tako jedan podatak da 12,5% vozača voze brže od 200 km/h. Ovo su sve rezultati ankete na jednom portalu. Prema tome vrlo je bitno i značaj je kontrole brzine kretanja vozila u naseljenim mjestima, prema tome mislim da to nije potrebno dodatno o tome govoriti, znamo kakve posljedice mogu biti, posebno ukoliko u vidu imamo preventivno djelovanje no nesporno je da se upravo brzina kretanja, nadležnost zapravo civilne prometne policije ili prometnog redarstva. I obično se zapravo takva kontrola u vezi kontrole brzine kretanja vozila ne bi se trebala zapravo ograničavati samo na fiksno postavljene mjerne uređaje nego bi se takvi uređaji trebali postojati na drugim mjestima gdje zapravo prekoračenje brzine može biti prisutno, a ono je prisutno svugdje na cestovnoj mreži. Još bih nešto rekla o alkoholu. Naime vozači, motociklisti, biciklisti i svi drugi učesnici u saobraćaju moraju znati da i najmanje količine alkohola ugrožavaju sigurnost na cestama jer naravno alkohol degradira sigurnost odnosno sposobnost vozača bez obzira koliko oni bili iskusni u vožnji. Isto tako, moram reći podatak da dugo alkohol ostaje u krvi. Potrebno je 6 do 12 sati, a ponekad kod jačeg pijanstva i punih 24 sata da bi se alkohol potpun zapravo nestao iz organizma. Mi znamo što se događa sa obilnim pijenjem vikendom naše mladosti. Prema tome, mislim da ne samo represijom nego baš preventivom moramo djelovati na pijenje alkohola. Preventivnim programima, zdravim stilova života gdje spada pijenje alkohola, a isto tako i droga gdje govorite zapravo o zabrani. Nije mi jasno i prošli puta sam o tome govorila par članaka, pa evo sad ponavljam samo jedan od tih koji kaže ja mislim da je to članak 34. koji kaže da je zabranjeno davati vozila drugome koji ima u sebi nekakav lijek koji djeluje na smanjenje psiho fizičke sposobnosti. Kako znati to? Kad dajemo nekome vozilo, posudimo ili dajemo kako mu možemo izmjeriti da li je on uzeo lijek, da li ima lijek koji djeluje na smanjenje psihofizičke sposobnosti. Evo hvala lijepo. Dakle, podržavam naravno ovaj zakon jer sigurno doprinosi povećanju sigurnosti i ja se nadam da ćemo i dalje imati izmjene i naravno svaki put povećavati sigurnost u prometu. Hvala.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo. Samo da dam jedno kratko pojašnjenje u vezi ove inicijative udruge gradova. Naime, u zakonu koji je stupio na snagu 2004. godine gdje je bila predviđena takva mogućnost da jedinice lokalne samouprave obavljaju i te poslove na koje ukazuje udruga gradova. Međutim, praksa je pokazala do izmjena 2008. godine i sad do ovih izmjena da gotovo ni jedna jedinica lokalne samouprave nije te poslove počela raditi zbog toga što je organiziranje tih poslova tražilo određene troškove – nabavku opreme, osposobljavanje ljudi. I onda smo se u ovom članku zakona kako je predloženo fokusirali samo na one poslove za koje smatramo da su zaista od interesa za jedinice lokalne samouprave na poslove koji neće tražiti dodatna financijska sredstva bar ne značajnija. I u skladu s tim se i pokazalo da je ta materija dobro regulirana zbog toga što je do sada su 23 grada i općine organizirale prometno redarstvo u skladu sa ovim postojećim rješenjima iz članka 5. I smatramo da za sada pogotovo zbog recesije i fiskalne slabe sposobnosti gradova nema potrebe za propisivanjem drugih poslova koje mogu raditi. Ali apsolutno nema zapreke da se budućim izmjenama i ti poslovi ne propišu kao moguća nadležnost jedinica lokalne samouprave. Znači, fokusirali smo se na ono što je do sad bilo bitno i na ono za što su se jedinice lokalne samouprave i organizirale što se pokazalo kao zaista dobro rješenje. Zahvaljujem na raspravi i samo da se izjasnim da u ime predlagatelja prihvaćamo prijedlog amandmana Odbora za zakonodavstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Ovo je drugo čitanje, P.Z.E. broj 639. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena, amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio Konačnoga prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Molim uključimo se i glasujmo o Konačnom prijedlogu zakona. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova 98 glasova za, 4 suzdržana i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog zakona o sudovima za mladež, prvo čitanje, P.Z. br. 828. Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnica predlagatelja državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Tatijana Vučetić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo pred vama je poštovani zastupnice i zastupnici Nacrt prijedloga Zakona o sudovima za mladež. Od donošenja prvog hrvatskog Zakona o sudovima za mladež prošlo je više od jednog desetljeća. Važeći Zakon o sudovima za mladež donijet je 19.9.'97. godine i od tada je pretrpio dvije izmjene. U suvremena kaznena prava u posljednjem su desetljeću uvedene nove ustanove usmjerene alternativnom postupanju prema mladim počiniteljima kaznenih djela. Vodeći računa o posebnostima postupka prema maloljetnicima prilikom izrade zakona razmatrani su instituti koji moraju biti usklađeni sa novim Zakonom o kaznenom postupku. Izvršene su korjenite promjene u strukturi postupka prikupljanja podataka o kaznenom djelu prema novom Zakonu o kaznenom postupku. Prilikom izrade zakona vodilo se računa i o međunarodnim dokumentima u cilju najboljeg interesa maloljetnika. Prijedlog zakona sadrži odredbe materijalnog kaznenog prava koji uređuju opća pitanja koja se odnose na maloljetnike i mlađe punoljetnike, organizacijske odredbe sudova za mladež, posebne odredbe kaznenog postupka koji uređuju postupanje u predmetima prema maloljetnicima, odredbe o izvršenju kaznenih sankcija, te propise o kazneno-pravnoj zaštiti djece. Među načelnim odredbama novi je članak 4. Naime, njime se kao načelo proklamira obaveza hitnog postupanja u svim predmetima za kaznena djela za koje je vjerojatno da je počinio maloljetnik, mlađi punoljetnik kao i u predmetima kazneno-pravne zaštite djece. Zakon je bitno obilježen središnjom i aktivnom ulogom suda koji maloljetniku počinitelju, ali i žrtvi jamči takav položaj da se optimalno mogu ostvariti posebna prava i interesi koji obilježavaju te osobe. Posebno su proširena temeljna prava maloljetnika prema kojim se vodi postupak glede isključivo sudskog odlučivanja o zahvatima u prava i slobode, nepovredivost osobe i obvezatnost obrane itd. Obvezna obrana maloljetnika je proširena s obzirom da maloljetnik mora imati branitelja od prvog ispitivanja do pravomoćnog okončanja kaznenog postupka. Maloljetnicima se za počinjena kaznena djela kao što je propisivao i dosadašnji zakon kao sankcije izriču tri vrste sankcija: odgojne mjere, maloljetnički zatvor i sigurnosna mjera. Maloljetnički zatvor se može izreći samo starijem maloljetniku. To je regulirano kao i do sada ali za kazneno djelo za koje je u zakonu propisana kazna zatvora tri godine i teža kazna kad s obzirom na narav i težinu djela i visoki stupanj krivnje ne bi bilo opravdano izreći odgojnu mjeru već je potrebno kažnjavanje. Kad prema Zakonu o kaznenom postupku postoje uvjeti za određivanje istražnog zatvora prema maloljetniku će se odrediti smještaj u tzv. zatvorenu zavodsku ustanovu. Istražni zatvor se može odrediti samo prema starijem maloljetniku i to iznimno kao krajnja mjera. Smještaj maloljetnika u zatvorenu zavodsku ustanovu primjereniji je vid lišenja slobode, jer se prema maloljetniku mogu odmah poduzimati i odgovarajuće mjere odgoja, a ujedno se takav smještaj zbog svog karaktera uračunava u vrijeme trajanja zavodske odgojne mjere ili u maloljetnički zatvor. Na ovaj način bi maloljetnici bili u bitno povoljnijem položaju nego prema postojećim propisima, osobito mlađi maloljetnici kojima prema sadašnjim propisima nije bilo moguće uračunavati vrijeme lišenja slobode u izrečenu sankciju, odnosno odgojnu mjeru. Novina i odredba kojom se određuje obavezno ispitivanje maloljetnika kao prve dokazne radnje u postupku neovisno radi li se samo o provođenju dokaznih radnji, ili vođenju pripremnog postupka time maloljetnik odmah ima saznanja o postupku kojeg vodi državni odvjetnik, ima pravo razgledanja spisa i aktivnog sudjelovanja u radnjama, snima se svako a ne samo prvo ispitivanje maloljetnika. Prije stavljanja prijedloga za izricanje maloljetničke sankcije, državni odvjetnik mora ispitati maloljetnika, to je odredba koja maloljetniku daje priliku da se o kaznenoj prijavi izjasni prije stavljanja prijedloga za izricanjem maloljetničke sankcije. Člancima od 113. do 121. propisana je kaznenopravna zaštita djece. Važna je odredba prema kojoj se konkurencija nadležnosti rješava u korist suda za mladež. Naime u jedinstvenom postupku za neko kazneno djelo iz ovog članka, i za neko drugo kazneno djelo nadležan je sud za mladež. Zakon propisuje isto tako i hitno postupanje u određenim predmetima, prema toj odredbi kad policija sazna da je na štetu djeteta počinjeno kazneno djelo iz članka 113. stavak 3. za koje je propisana kazna zatvora 3 godine i teža, obavijestit će odmah državnog odvjetnika za mladež, nadležni državni odvjetnik za mladež će najkasnije u roku od 3 dana od podnošenja kaznene prijave za kaznena djela protiv slobode, spolne slobode i ćudoređa i protiv braka, obitelji i mladeži, sucu istrage za mladež, staviti prijedlog za održavanje dokaznog ročišta radi ispitivanja djeteta kao svjedoka. Ako se kao svjedok ispituje dijete oštećeno kaznenim djelom iz članka 113. koji u vrijeme ispitivanja nije navršilo 16 godina, takvo će se ispitivanje uvijek provesti prema odredbama Zakona o kaznenom postupku o ispitivanju djeteta kao svjedoka iz članka 292. stavka 1. Ispitivanju može prisustvovati i osoba u koju dijete ima povjerenje. Djeca kao svjedoci oštećeni kaznenim djelom iz članka 113. mogu se umjesto u sudu ispitati u svome stanu, ili u drugom posebno opremljenom prostoru. Državni odvjetnik je dužan zatražiti od centra za socijalnu skrb pokretanje izvanparničnog postupka protiv roditelja koji zlorabi ili grubo krši roditeljsku odgovornost, dužnost i prava radi lišenja prava na roditeljsku skrb ili oduzimanje prava na život s djetetom, kada to utvrdi tijekom kaznenog postupka. I na kraju s obzirom na činjenicu da je opseg izmjene i dopuna važećeg zakona prelazi onu jednu trećinu odredbi promijenjenih odredbi, bilo je nužno donijeti, predložiti donošenje novog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe? Predsjednica odbora gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za pravosuđe je razmotrio prijedlog Zakona o sudovima za mladež, kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je sve bitne odredbe koje se uređuju i utvrđuju ovim zakonom, kao što smo to i maloprije ovdje čuli, u ime predlagatelja. Dakle u raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali prijedlog Zakona o sudovima za mladež, a na tekst prijedloga iznijeli su sljedeće primjedbe i mišljenja. Dakle predlaže se da se u članku 5. stavak 2. dopuni na način da se mlađem maloljetniku uz odgojne mjere mogu izreći sigurnosne mjere. Naime stipulirano je to sve u članku 5., ali na možda malo nerazumljiv način, pa bi iz stavka 2. onda proizlazilo da se maloljetniku, mlađem maloljetniku ne može izreći nikakva druga sankcija doli odgojne mjere, međutim je očito da je namjera zakonodavca da se može i uz kaznu maloljetničkog zatvora, i uz odgojnu mjeru izreći i sigurnosna mjera, naravno sukladno ostalim odredbama ovoga zakona. Također mišljenje da bi u članku 38. kojim se regulira da suci za mladež u općinskim i županijskim sudovima, te državni odvjetnici koji postupaju pred sudovima moraju imati izraženu sklonost za odgoj, potrebe i probitke mladeži, te određena znanja s drugih područja, valjalo bi proširiti na druge postupke u kojima sudjeluju državni odvjetnici, sukladno ovom zakonu, a ne samo postupanje pred sudovima, dakle misli se i od početka postupka, dakle i u onom dijelu državno-odvjetničke istrage. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno, sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvaća prijedlog Zakona o sudovima za mladež, obzirom da se radi o prvom čitanju, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijete u raspravi uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo kao što je rekla gospođa državna tajnica, i da se svi prisjetimo dakle sada već koliko ima 14 godina kad je donesen prvi put Zakon o sudovima za mladež, koji je onda i moderniziran '98. i 2002. godine i kasnije se još u nekoliko, i kasnije je bilo govora kako bi se on mijenjao pa se mi u klubu SDP-a čudimo što je bilo s onim prijedlogom još od 2006. godine, odnosno sve u svemu vjerojatno se dugo rađao ovaj prijedlog, ovog Zakona o sudovima za mladež. Kao što odredba članka 1., kao i dosadašnjeg predlaže, u biti što je sadržaj zakona? Mislim da je to dosta jasno rečeno, da su tu i materijalne odredbe, i postupovne odredbe, i odredbe o izvršenju sankcija, te propisi o kaznenoj pravnoj zaštiti djece, što znači da ovim zakonom odgovaraju, prema ovom zakonu odgovaraju i punoljetne osobe, kada je kazneno djelo učinjeno prema djeci, odnosno na dijete, odnosno a dijete se smatra sve do 18. godine kada je žrtva. Naravno da ove izmjene su nastale i u svijetlu izmjena Zakona o kaznenom postupku, odnosno naše najbitnije izmjene da smo ukinuli sudsku istragu, i da smo uveli državno-odvjetničku istragu. Ovdje struka nije jednodušna i struka smatra, zato i mi u klubu SDP-a eto to osnovnom zamjerkom smatramo, i mislimo da ima dosta vremena da se razmisli o tome do konačnog prijedloga, do drugog čitanja, da se odustane od nakane predlagatelja da jednostavno novi Zakon o kaznenom postupku preslika u Zakonu o sudovima za mladež. To ne bi bilo dobro niti to itko naime traži. Prema tome, imajući u vidu dosada na neki način proklamirane ciljeve i svrhu kazneno-pravnih odredbi u odnosu na maloljetne počinitelje kaznenih djela jer primjećujemo i to je dobro da je ta terminologija ostala i do danas, da se kazneni postupak ne vodi protiv maloljetnika nego prema maloljetniku. Što znači da društvo ne stupa na neki način u trgovinski odnos prema njemu. Počinio si to kazneno djelo, po zakonu dobivaš toliku kaznu i mi više s tobom nemamo ništa. To je opasno ponašanje, to ima anglosaksonski sustav u nekim zemljama Amerike koji se pokazao apsolutno nedjelotvoran na takav način tretirati i onog počinitelja, jednostavno mu sugerirate, odnosno kad je država digla ruke u smislu svoje obveze da odgojno djeluje na takvu osobu pa i u samom tretmanu, katastrofalne su posljedice u smislu povrata, a posebno prema maloljetnim počiniteljima treba biti obazriv. Ovdje ne smije vlast, ne smije nijedna Vlada posustati na populističke zahtjeve kad imamo i ja bih rekla i takva izvršenja kaznenih djela od strane maloljetnika da izazivaju ozbiljnu zabrinutost, ali onda prije svega stariji se moraju zabrinuti što je to s mladeži, kakva to grozomorna djela čini mladež, čine maloljetni počinitelji. Nešto što je do nedavno bilo strano. Uglavnom su činili kaznena djela protiv imovine. Dakle, krađe i to one lakše krađe,ne govorim o razbojničkim krađama. Nažalost, to je jedan veliki problem u zemljama koje se diče razvijenom demokracijom, stabilnim pravosudnim sustavom kod kojih je jednostavno kapitulirao ovaj sustav gdje je maloljetnička delikvencija u strašnoj ekspanziji. Samo ću navesti primjer Velike Britanije, oni to pravdaju uvjetima eto velikog postotka imigracije. Međutim, da li je tome baš tako? Dakle, kad god govorimo o maloljetničkom kriminalu društvo nikad ne može oprati ruke, općenito kad se radi o kriminalu, a pogotovo o djeci. Što je to, gdje je tu društvo zakazalo da se mladež na takav način ponaša, odnosno da je visoko kriminogena? Zbog toga prije svega zbog uvažavanja standarda minimalnih pravila UN-a za maloljetničko pravosuđe koji su nama poznati struci kao tzv. pekinška pravila predložena rješenja, smatram da neka predložena rješenja nisu u skladu s tim načelima i da u biti predstavljaju korak unatrag u dosadašnjoj praksi pa i u ovakvim zakonskim prijedlogom. Naime, prema postojećem Zakonu o sudovima za mladež u fokusu interesa kazneno-pravnog postupanja, dakle prema ne protiv nego prema maloljetnim počiniteljima kaznenih djela, dakle bilo je pružanje, mi to ne smijemo napustiti, pružanje zaštite, brige, pomoći i nadzora. Bez obzira kakva će biti ocjena javnosti o tome. Jer je pogubno govorim drugačije ponašanje. Jer ćemo mi tog maloljetnika poslati na školovanje u zatvor ukoliko dignemo od njega ruke, a pogotovo čine to odgojno zapuštena djeca bez obzira kakvih su materijalnih prilika, odgojno zapuštena djeca, odnosno mladež. Dakle, postupak već prema maloljetnicima treba odgojno djelovati, nastaviti se u fazi suđenja, a da ne govorimo u procesu izvršavanja sankcije što onda zaista dovodi do jednog cjelovitog odgojnog procesa u tretmanu maloljetnika. I kad se tako pristupi tom problemu i kad se tako postupa na takav način zaista recidivi su kod takvih osoba vrlo rijetki. No, kad sam već spomenula ova pekinška pravila napomenula bih posebno Pravilo 5/1. koje naglašava da se pod ciljevima maloljetničkog pravosuđa upravo ove vrijednosti: dobrobit maloljetnika i jamstva da će svrha reakcije na maloljetne počinitelje biti u skladu s okolnostima vezanim za počinitelja i počinjeno djelo. A u pravilu 14/2. te je postupak nužno voditi u najboljem interesu maloljetnika i provoditi u ozračju razumijevanja koje će maloljetniku omogućiti sudjelovanje i slobodno izražavanje. To se u suđenju prema maloljetnicima ni na koji način ne smije izgubiti. E sad se postavlja pitanje ukoliko mi izuzmemo suca za mladež kao istražnog suca i pravimo presliku državnoodvjetničke istrage koliko je to moguće provesti takva načela u takvom vidu postupka? Mi se svi prisjećamo kad smo svi ovdje složno bili oko toga da istraga se prebaci u predfazu postupka, dakle da se riješimo sudske istrage jer je ona postala na neki način kočnica razvoja samog sustava, odnosno efikasnosti postupanja. I ako je nekada, mi smo imali nekada davno policijsku istragu, odnosno ondašnju milicijsku istragu pa je ustanovljenje '67. suca, istražnog suca bio spas za okrivljenika, spas ljudskih sloboda. Nije više bilo vezivanja za radijatore žicom i tako. To je bilo onda nemoguće da se dogodi. Ali, se pokazalo dakle kroz daljnji razvoj da je to kočnica razvoja, ponavljanja istih radnji u nekoliko faza, istrage, suđenja, eventualno ako dođe do ukidanja do ponovnog ispitivanja i tako na kraju svi znaju što se dogodilo u krčmi, netko nešto zna u policiji, a više nitko nije znao što se dogodilo niti bi se sjećao pred sudom, što namjerno, što nenamjerno. Dakle, osnovni motiv je bio brzina i efikasnost postupanja. Naravno, da je osnovni motiv brzog suđenja i prema maloljetnicima, da su oni izuzetno hitne naravi, a to zbog toga što prema maloljetniku treba brzo djelovati jer on nekako što je učinio mladež brzo i zaboravlja i shvaća onda nešto ozbiljno da se dogodilo ako ga se poziva na odgovornost nakon toliko vremena. Ali, smisao je upravo taj da se ovdje zadržimo suca za mladež koji će tijekom cijelog postupka paziti da maloljetnikovo pravo ne bude ne samo ugroženo nego da se i tijekom postupka koje sve mjere trebaju na kraju i primijeniti da se upravo vodi računa o njegovom preodgoju. Dakle i te osobe a to ne možemo tražiti od državnog odvjetnika jer on po prirodi stvari je educiran da progoni, a ne da odgojno utječe ne da gleda i probitke samog okrivljenika, a to je ovdje od krucijalne važnosti. Dakle, ako mi stavimo tu nadležnost državnom odvjetniku da provodi istrage prema maloljetnicima, mi jednostavno njega stavljamo u nemoguću situaciju koji nijedan čovjek psihički ne može jednostavno podnijeti. To vam je isto kao da u istu osobu stavite i obranu i optužbu, sa intencijom da na jednaki način vodi računa o probicima obrane i o probicima progona. To jednostavno u jednoj osobi nije moguće. Sudac je druga stvar. njegovo je upravo da donosi odluke. Ali jednako tako i u ovoj fazi naglašena mora biti odgojni utjecaj jer prisjetimo se da se u našem Zakonu po kaznenom postupku da se postupak onda može i jednom nagodbom pogotovo kada je riječ o težim kaznenim djelima stvoriti pogotovo kod priznanja, otkrivanja suučesnika završiti i u punoj ranijoj fazi samog postupka. Zakon o sudovima za mladež predstavlja poseban zakon lex specialis i kao takav nužno ne podliježe odredbama o istrazi Zakona o kaznenom postupku pa je i to jedan od razloga da ne moramo ukoliko to zaista nije ocjena, a ja bi onda rekla pogrešna ocjena ukoliko se ustraje na ovakvom prijedlogu. Naime, odvajanje to ću posebno naglasiti pripremnog postupka kod suca za mladež i uvođenje državnog odvjetnika u tu fazu kaznenog postupka predstavlja nešto čime se nikad do sada niti su se vršile pripreme u tom smislu sudovanja svih učesnika za mladež gdje se to nešto naprasno jer oni jednostavno nisu bili pripremljeni za ovakav prijedlog. A sjećamo se kada se donosio Zakon o kaznenom postupku nekoliko godina, 7, 8 godina ako ne i više i pripremali su se i educirali i državni odvjetnici i suci, pa i odvjetnici za novu ulogu koju je namijenio Zakon o kaznenom postupku. Naime, zajedništvo dviju funkcija u osobi jednog suca ne predstavlja kršenje prava na pravičan sud, pa ću vam ja citirati odredbu članka 6. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda gdje Europski sud za ljudska prava u svojoj odluci od 2. srpnja 1992. godine doduše nije raspravljao o načelnom pitanju da li bi se člankom 6. stavak 1. konvencije trebalo primijeniti u maloljetničkom postupku na isti način kao i u kaznenom postupku protiv punoljetnih počinitelja, ali se u tome izričito izjasnio jedan od sudaca, sudac Moriel koji doslovno tvrdi "Svaki maloljetnik ima pravo na jednaku zaštitu svojih prava kao i punoljetnik, a i stanje razvoja njegove ličnosti pa prema tome i njegove ograničene socijalne odgovornosti treba uzeti u obzir kod primjene članka 6. konvencije". Dakle, pravo svakog optuženog pojedinca da mu sudi nepristrani sud nije nespojivo sa zaštitnim tretmanom maloljetnog počinitelja. Prema tome, kumulacija ovih dviju funkcija i istražne i sudske kao i suca za maloljetnike ne predstavlja povredu članka 6. konvencije tako da to odmah možete odbaciti. Dakle i sadašnja organizacija sudova za mladež u potpunosti ja bih rekla i organizacijski pa sada i kadrovski, pa koliko smo educirali sve ovo vrijeme i suce za mladež. Tu smo dobili dosta kvalitetan kadar kako u pravosuđu tako i u policiji koji su postali posebno osjetljivi za ovu vrstu problematike i sada ono što nam je dobro kao da nam vrag ne da mira idemo razbiti. To ste radili i kod ukidanja nekih trgovačkih sudova koji su bili dobro počeli raditi i time ugrozili opstojnost odnosno efikasnost susjednih kojima ste ih pripojili. To nema veze sada sa ovom stvari ali ima veze u stvari ako dobro niknu i ne treba to dirati. U pitanje nekog strožeg kažnjavanja o tome još može biti govora, ali o smislu, o konceptu da ovakav koji je saživio koji se godinama sustavno radi ne treba dirati. Evo ja bih samo napomenula da u tom smislu ide i njemački zakon i austrijski zakon da ne govorim i zakone i regije. Evo ja govoreći u ime kluba SDP-a podržavam sve ove promjene osim ove suštinske promjene u smislu da bi za maloljetnike bio u istrazi nadležni državni odvjetnik a ne sudac kao do sada.
Hvala. Klub HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Klub HDZ-a podržat će Prijedlog Zakona o sudovima za mladež. Mi posebno pozdravljamo da se predlagatelj odlučio za prijedlog novoga zakona jer se radi o izmjeni više od trećine zakonskog teksta i da nije došao u napast da predlaže izmjene i dopune. Pa baš zato možda to unosu i neku moguće malu zabunu da se di o jednom potpuno novom zakon. Dakle, ja bih rekla da se ovdje radi o prijedlogu zakona koji se nastavlja na postojeći Zakon o sudovima naravno koji se usklađuje sa novim institutima na području kaznenog prava u Europi i šire, a posebno u odnosu na ovo tzv. maloljetničko kazneno pravo. Mi možemo dvojiti jeli o tome smo razgovarali nešto i na odboru jeli ovaj naziv Zakona o sudovima za mladež baš najsretniji naziv za ovaj zakon. Naime, radi se o zakonu koji donosi odredbe o mladim počiniteljima kaznenih djela u materijalnom kaznenom pravu, odredbe o sudovima, odredbe o kaznenom postupku o izvršenju sankcija i propisa o kazneno pravnoj zaštiti djece. Kako ovaj naziv zakona sugerira Zakon o sudovima onda bi se moglo pomisliti iz naziva da se radi samo o ustrojstvu i organizaciji nekih posebnih sudova. Ali evo nismo, nismo imali baš dobar prijedlog za nešto drugo pa ako predlagatelj može do drugog čitanja ili ne znam kako nešto bolje predložiti. Naravno, uz uvažavanje toga da smo od 1997. kada je prvi puta ovaj zakon uopće donijet u Hrvatskoj se na neki način i navikli na taj naziv. Dakle evo, od prije 14 godina kada je donijet zakon promijenilo se u kaznenopravnoj praksi, a i u stručnim krugovima, niz novih instituta je uvedeno o kojima svakako i naš zakon treba voditi računa. Osim toga, i u Hrvatskoj je donijet Zakon o kaznenom postupku koji regulira kazneni postupak na jedan sasvim novi način, dakle državno odvjetničkom istragom taj zakon stupa evo vrlo uskoro, cjelovito na snagu pa ga je valjalo uzet u obzir i prilikom donošenja ovoga novoga Zakona o sudovima za mladež jer i on tretira postupovne kaznenopravne odredbe. Dakle da sada ne ponavljamo sve ono što je predsjednica predlagatelja elaborirala na što se odnosi ovaj zakon, ja smatram da je on u nizu odredaba nastojao učiniti upravo ono o čemu smo već i čuli raspravu, a to je da treba postići osnovnu svrhu kaznenoga prava, procesnog i materijalnog, dakle da sankcija bude odgojna i da bude prema počinitelju, ali i prema svima onima drugima da se klone počinjenja kaznenoga djela. Naravno da smo svjedoci da mladi ljudi čine i teška kaznena djela, da su kao što vidimo često sve agresivniji i da treba naći pravu mjeru da se tome stane na kraj. Naravno da smo svjesni da samim kažnjavanjem i slanjem mladih ljudi u obične, kolokvijalno rečeno, obične zatvore teško da ćemo postići tu odgojnu mjeru koja je mladim ljudima potrebna. Stoga treba ovakav zakon koji će utvrdit posebne sankcije koje su prije svega usmjerene na edukativne mjere i na mjere resocijalizacije. Dakle ovim prijedlogom zakona i ja se ne bih možda složila sa ovom raspravom da ne bismo odredbe Zakona o kaznenom postupku koji predviđa Državnoodvjetničku istragu i taj prethodni postupak. Naime, mi smo se usuglasili prilikom donošenja Zakona o kaznenom postupku i tada smo pazili jer je to osnovna stvar na koju treba paziti, a to je s jedne strane zaštita ljudskih prava i počinitelja ali i žrtve, a s druge efikasno i učinkovito i brzo kažnjavanje počinitelja kaznenog djela i zaštite društvenih dobara. Stoga je i ovim zakonom predviđeno da u postupanju prema mladeži se imenuju na pet godina posebno suci za mladež, jednako tako i državni odvjetnici za mladež i čuli smo upravo primjedbu Odbora za pravosuđe da smo rekli da osobe koje postupaju u postupcima prema mladima moraju imati sklonost za odgoj, potrebe probitke mladeži da moraju imati određena znanja sa toga područja. I stavili smo primjedbi da bi to trebalo proširiti i na sudionike u ovom predsudskom postupku dakle u državno odvjetničkoj istrazi, a da za to nema zapreke zato što zakon predviđa da se i državni odvjetnici imenuju na vrijeme od pet godina kao posebni državni odvjetnici za mladež. Nadalje, ovaj zakon također u postupcima prema maloljetnicima i mlađim punoljetnicima predviđaju dakle središnju i aktivnu ulogu suda kada se postupa prema maloljetniku kao počinitelju, ali i kao žrtvi i tu se uvodi postupak isključivo sudskog odlučivanja u zahvatima u prava i slobode, nepovredivosti osobe, obvezne obrane itd. Pa je onda tu uvedena i obvezna obrana maloljetnika koja je proširena na način da maloljetnik mora imati branitelja od prvog ispitivanja. Također je, kroz ja bih rekla cijeli zakon, proklamirana obveza hitnog postupanja u svim predmetima za kaznena djela za koja je vjerojatno da ih je počinio maloljetnik, ali i hitni postupak za sve postupke u kojima je žrtva, odnosno u kojima je kazneno djelo počinjeno na štetu maloljetnika odnosno na štetu djeteta. Također je novina dakle jer da ne ponavljam, ovaj zakon ima niz odredaba i postojećeg Zakona o sudovima za mladež, dakle koje su se u provedbi od 14 godina pokazale dobre i nema ih razloga mijenjati. Pa je evo ostala odredba da se maloljetnicima dakle mlađim maloljetnicima može izreći isključivo odgojna sankcija, odgojne mjere sa sigurnosnom mjerom, a maloljetnički zatvor da se može izreći samo starijem maloljetniku što je bilo i do sada, ali samo za kazneno djelo za koje je u zakonu propisana kazna zatvora od tri godine ili teža, kada je to prikladno obzirom na narav i težinu djela i visok stupanj krivnje. Rekla bih još i da u odnosu na državne odvjetnike, jer smo tu čuli da državni odvjetnici su neki progonitelji koji onda po naravi su takve krvoločni progonitelji pa da onda oni ne mogu imati jedan postupak prema maloljetnicima koji bi išao u smjeru odgojnoga djelovanja. Međutim, ja upozoravam na članak 73. koji uređuje odlučivanje državnog odvjetnika prema svrhovitosti, pa onda taj članak kaže ako je maloljetnik ako je već u tijeku izvršavanje kazne ili odgojne mjere ili socijalne skrbi da onda državni odvjetnik može odlučiti da iz razloga svrhovitosti nije potrebno voditi postupak za neko novo kazneno djelo ako već ove postojeće mjere bi djelovale dovoljno odgojno prema maloljetniku da se on na neki način ne inficira, kriminalno ne inficira, možda negdje u nekom drugom okružju. Također je novina ovoga zakona koja ide u smjeru prije svega odgojnog djelovanja prema počiniteljima naravno ne umanjujući i ne zataškavajući njegovu krivnju za počinjenje kaznenoga djela. Ali ukoliko postoje uvjeti, dakle istražni zatvor se prema maloljetniku može odrediti samo u iznimnim i krajnjim slučajevima. Ali ako se i utvrdi da postoje ti uvjeti maloljetniku će se odrediti onda smještaj u zatvorenu zavodsku ustanovu jer se u takvoj zatvorenoj zavodskoj ustanovi može već i u to vrijeme se mogu primjenjivati onda odgojne mjere, tretman itd. što će svakako za takvog maloljetnika biti korisno kao što sam rekla u edukativnom smislu i za daljnju resocijalizaciju, a također će mu onda biti omogućeno da mu se i to vrijeme provedeno u takvoj zatvorenoj zavodskoj ustanovi i uračunava u onu sankciju koju nakon pravomoćne presude i dobije. Evo također je važan dio ovog Zakona koji govori o kazneno-pravnoj zaštiti djeteta, dakle evo sukladno dakle Konvenciji Ujedinjenih naroda ovdje u ovom dijelu se dijete i definira kao osoba koja je mlađa od 18 godina. Dakle, u odnosu na kazneno-pravnu zaštitu smatra se djetetom svatko do 18 godine. Za sada po našem Kaznenom zakonu je dijete koje kazneno ne odgovara do 14 godine a od 14 do 18 je maloljetnik. Vjerujem da će nakon donošenja novog Kaznenog zakona obzirom na međunarodne konvencije trebati i tu terminologiju i izmijeniti ali to će biti kada bude. Što je još važno? Evo također rekla sam već hitni postupak u slučajevima postupaka kada je kazneno djelo počinjeno na štetu djeteta. Također, odredba o tome da u slučaju konkurencije nadležnosti sudova za mladež i drugih sudova će imati prednost sudovi za mladež kada se sudi počinitelju, odraslom počinitelju kaznenog djela iako se sudi za više kaznenih djela da će biti nadležan sud za mladež ukoliko se u jednom slučaju radi o kaznenom djelu na štetu maloljetnika. I ono što je vrlo važno i što je novina, što je dobro. Dakle, da ukoliko se ispituje dijete koje je oštećeno kaznenim djelom, ako je mlađe od 16 godina, odnosno maloljetnik mlađi od 16 godina da će se uvijek ispitivanje provesti prema odredbama Zakona o kaznenom postupku, o ispitivanju djeteta kao svjedoka. Znači, negdje i izvan može to biti i izvan suda, kod kuće ili na nekom drugom mjestu. I ispitivanju može prisustvovati uvijek osoba u koju dijete ima povjerenja. Evo iz svih ovih razloga, iz razloga što se radi o prvom čitanju pa će sve primjedbe i prijedlozi sigurno naći na propitivanje kod predlagatelja. Ja vjerujem i uvažavanje nekih primjedaba. Evo ja bih još samo na kraju rekla možda da se razmisli i o tome da se zakon zove Zakon o sudovima za mladež. Termin mladeži nigdje nije određen niti jednim propisom niti ičim, a dalje u zakonu govorimo o mladim počiniteljima, o maloljetniku, starijem maloljetniku, mlađem punoljetniku, nadležnosti ovog suda do 23 godine nečijeg živoga, a to više nije ni mlađi punoljetnik pa bi možda se moglo nekakva terminologija ovoga svega pospremiti malo, odnosno stipulirati malo jasnije u zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo uglavnom smo do sada čuli sve što nam nosi Zakon o sudovima za mladež u prvome čitanju, da je donesen '97. godine i to je bio prvi put u našem zakonodavstvu. Naravno da je podložan i suvremenom postupku primjene maloljetnicima koji su počinitelji kaznenih djela. Isto tako obrađuje i žrtve i definitivno je i državna tajnica govorila o razlozima radi kojih se sada donosi novi zakon pa nema potrebe to ponavljati. Novi članak 4. obvezuje na hitno postupanje u svim kaznenim djelima koja su počinjena od strane maloljetnika, mlađeg punoljetnika kao i u kazneno-pravnoj zaštiti djece. Sud ima kao što smo također čuli središnju ulogu i aktivnu ulogu, pa će maloljetnik i počinitelj imati položaj da se optimalno, dakle u najvećoj mjeri ostvare posebna prava i zaštite interesi za te osobe. Proširena su temeljna prava maloljetnika prema kojem se vodi postupak glede nepovredivosti osobe, obvezatne obrane i ona je također kao što smo također čuli i proširena. Maloljetnik mora imat branitelja bez obzira na težinu kažnjivoga djela i to dakle nije sporno. I od prvoga ispitivanja do okončanja postupka kod donošenja odluke o zamjeni odgojne mjere zavodskom mjerom, odgojnom mjerom i naknadnog izricanja maloljetničkoga zatvora. Uvode se nove obveze kontroliranog raspolaganja prihodima zabranom približavanja ili uznemiravanja, pa ostavlja izbor druge osobe koja je primjerena počinjenom djelu osobinama isto tako nekim drugim okolnostima, a obiteljskim na primjer počinjemo prema maloljetniku. Istražni zatvor se može odrediti samo prema starijim maloljetnicima također smo čuli i to je samo iznimno kao krajnja mjera i uračunava se u vrijeme trajanja zavodske mjere, a ranije to nije bilo moguće, pa ću onda sad sve te moguće varijante preskočiti. Obavezno je ispitivanje maloljetnika kao prve dokazne radnje pa maloljetnik aktivno sudjeluje u svim radnjama i definitivno će onda i svaka mjera koja će mu biti izrečena imati potpuno drugačiju dimenziju što je zapravo i svrha ovakvog jednog zakona. Zakon propisuje za koja kaznena djela počinjena na štetu djece sude sudovi za mladež. Sada zakon kaže da će sudovi za mladež suditi odraslim osobama za djela na štetu djece. Također je državna tajnica rekla što je konkurencija nadležnost. Važno je istaknuti i hitno postupanje. Pa ako policija sazna za neko djelo koje je počinjeno na štetu djeteta, za koje se propisuje kazna zatvora od 3 ili više godina, onda će odmah obavijestiti državnog odvjetnika za mladež, a odvjetnik će također u najkasnije u roku od 3 dana od podnošenja prijave obavijestiti suca istrage za mladež i staviti prijedlog za održavanje dokaznog ročišta radi ispitivanja djeteta kao svjedoka. Zakon vodi računa i mislim osobno da je to jako važno da, pa omogućava djetetu koje je oštećeno kaznenim djelom, a nije navršilo 16 godina života da uz njega prilikom ispitivanja obavljanja intervjua bude neka osoba u koju ono ima povjerenja i to ispitivanje se ne mora nužno provoditi u sudu, nego pak ili u stanu ili u nekoj drugoj prostoriji koja je prikladna za takvu vrstu razgovora. Evo mi smo zastupnici koji su imali priliku čitati ili su pak čitali izvješće pravobraniteljice za djecu za 2010. godinu, mogli su pročitati u jednom segmentu tog izvješća da se ističu upiti roditelja o dužnosti djeteta svjedoka i njegovo saslušanje. Dakle novi zakon ukida strogu formu i to više neće biti za dijete tortura. Mislim da je to zaista dobar iskorak. To je naročito važno ako će dijete morati svjedočiti u kaznenom djelu, kada je počinitelj njegov roditelj, naravno na njegovu štetu. Treba zahvaliti Vladi Republike Hrvatske jer je Ministarstvo unutarnjih poslova prepoznalo te probleme s kojima se sučeljavaju djeca kada se ispituju, pa su npr. opremili 15 policijskih postaja po jednu prostoriju za intervju sa djecom, kako bi se dijete osjećalo ugodno i da donekle amortizira stres zbog situacije u kojoj se takvo dijete nalazi. Evo također za kraj smo čuli i da državni odvjetnik kada tijekom kaznenog postupka primijeti, odnosno utvrdi zloporabu ili grubo kršenje roditeljske odgovornosti je dužan, dakle ne može, nego je dužan zatražiti pokretanje izvanparničnog postupka od strane Centra za socijalnu skrb, radi lišenja roditeljske skrbi, prava na roditeljsku skrb, ili oduzimanja prava na život roditelja s djetetom. Evo podržat ću donošenje ovog zakona u prvom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Ja nisam stručnjak niti u pravu, niti za sudove, ali sam svjesna nasilja i maloljetničke delikvencije, prema tome vrlo kratko ću se osvrnuti i na ovaj zakon. Nadam se zapravo da ove izmjene, izmjene se prilagođavaju zapravo postojeći zakon novom dobu u kojem je nasilje u porastu, nasilje djece nad djecom, nasilje djece čak i na odraslima, odnosno nasilje nad djecom. Pri tome naravno su postrožene mjere i sankcije prema maloljetnicima, ali se provode mehanizmi zaštite njihovih prava, prilikom istražnih radnji, što je vrlo bitno. Postavit ću vas jedno pitanje jer mi nešto nije jasno. pitanje hitnosti u postupanju koje naravno pozdravljam, nisam uspjela shvatiti koji je mehanizam kontrole, ili sankcija ako sud ne provede u hitnom postupku dijela koje je počinio maloljetnik ili koji su počinili na štetu maloljetnika. Pa bi vas lijepo molila poslije da mi to objasnite. Inače hitnost u postupanju je jako važna, jer kod maloljetnika kod odgojno socijalizacijskog efekta, koji je vrlo važan da se zapravo pokrene što kraće vrijeme, da protekne što kraće vrijeme od počinjenja djela do posljedica koje društvo kao odgovor mora ponuditi maloljetniku. Obvezna je naravno i obrana maloljetnika, ona je proširena, s obzirom da maloljetnik mora imati branitelja od prvog ispitivanja, do pravomoćnog okončanja kaznenog postupka kod donošenja odluke o zamjeni odgojne mjere zavodskim odgojnim mjerama i kod naknadnog izricanja maloljetničkog zatvora. Prema nacrtu prijedloga zakona obvezna obrana maloljetnika nije ovisna o težini kaznenog djela. Branitelj maloljetnika može biti samo odvjetnik. Prema važećem zakonu obrana maloljetnika je obvezna u postupku za kaznena djela za koje je propisana kazna preko 3 godine zatvora, te za ostala kaznena djela za koje je propisana blaža kazna, ako sudac za mladež ocijeni da je maloljetniku potreban branitelj. Isto tako još jedno zapravo pitanje, navedeno je da u proračunu neće trebati dodatna sredstva za provedbu ovog zakona, a proširuje se obvezna obrana maloljetnika, pa samim time su potrebna naravno i veća sredstva za troškove odvjetnika koji budu branili maloljetnike po službenoj dužnosti. Kad govorimo o ovom zakonu, tada zapravo gledam, gledam djecu da su negdje na kraju nekakvog svoga puta, i naravno da toj djeci treba pomoći i treba im dati, možemo nazvati jedan popravni ispit, međutim ja bih se vratila malo prije toga, prije nego što dijete dođe uopće u ovakovu situaciju, pa bi zapravo sad se upitala i da li su i centri za socijalnu skrb, da li su dovoljno zapravo, bez uvrede da li su sposobni, odnosno da li imaju dovoljno kadra, možda bolje tako reći da obavljaju zadaće koje su im zapravo date, pa da se ne dogodi zapravo da neprilagođeno ponašanje djece prelazi u nekakvu kaznena djela maloljetnika, a kasnije i u mogući kriminal. Odnosno vratimo se još ranije, vratimo se prevenciji, vratimo se u školama, i upravo zbog toga apeliram da bi trebalo što ranije prepoznati u dječjoj dobi takva jedna ponašanja, koja mogu naravno dalje generirati u ovakve stvari o kojima danas raspravljamo. Evo još jedanput naravno podržavam ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt, državna tajnica Tatjana Vučetić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo najprije, kako se radi o prvom čitanju samo bih se htjela zahvaliti na raspravama i na prijedlozima koje ćemo svakako razmotriti između dva čitanja, a ostala sam dužan odgovor cijenjenoj zastupnici. Pa naime sva postupanja prema maloljetniku svih institucija imaju predviđene znatno kraće rokove postupanja nego u samom Zakonu o kaznenom postupku. Dakle sva tijela, ali i sve ustanove od kojih se traže nekakvi dokumenti na temelju kojih bi se moglo onda postupati su dužni, znači dužni su dostaviti u najkraćem roku i postupati u najkraćem roku. Sankcije za to nema u klasičnom smislu sankcije nekakvog zatvorskog tipa ili nekakve novčane kazne, ali vi znate da sva tijela državne uprave, odnosno svi i državni odvjetnici i suci kao pravosudni dužnosnici podliježu stegovnom postupku ukoliko ne postupaju po onome što im je zakonom naloženo i na način na koji im je zakonom naloženo. Evo, hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Prijedlog zakona o sudovima za mladež, bilo je prvo čitanje, P.Z. broj 828. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o sudovima za mladež. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesene u raspravi dostaviti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat. Ovaj Prijedlog zaključka donesen je većinom glasova 79 glasova za, 20 suzdržanih i ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Kaznenom postupku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 832 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmani je podnio Klub zastupnika SDP-a. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Tatijana Vučetić će dodatno obrazložiti prijedlog.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Pred vama je rekli bismo još jedna izmjena Zakona o kaznenom postupku. Naime, novi sustav pravila kaznenog postupka svojim odredbama već u početnoj fazi primjene značajno je pridonio ciljevima kaznenog postupka, a time i vladavini prava. To je posebno uočljivo u predmetima teškog kriminaliteta koji svojim razmjerima i strukturom napada same temelje demokratskog društva i ustroja RH. Donošenjem novih pravila kaznenog postupka bitno je intenzivirano postupanje u predmetima značajnim za građane, ali i za društvo u cjelini. Zakon sadrži mnoge nove odredbe, njih valja pratiti u praktičnoj primjeni te ih ako na to ukaže praksa valja izmijeniti ili dopuniti u cilju optimalizacije pravila kaznenog postupka. Već prvo razdoblje primjene novih pravila u predmetima iz nadležnosti USKOK-a ukazalo je da određene odredbe valja izmijeniti ili dopuniti. Praksa nadnacionalne europske zaštite ljudskih prava i sloboda upućuje da više nema stalnih i nepromjenjivih odredbi jer se stalno razvija koncept ljudskih prava i aktualizira zaštita građana i društva od opasnih napada na njihova temeljna prava i slobode uz istovremeno vođenje računa o zaštiti temeljnih ljudskih prava od zahvata tijela državne vlasti. Što je novo, a što je drugačije uređeno ovim prijedlogom? U zakonu je valjalo prije svega dodati odredbe od nadležnosti koje zasada nije bilo jer je prema postojećem zakonu to trebalo biti uređeno u propisima o ustrojstvu kaznenih sudova. Vrlo važna izmjena odredaba od nadležnosti i u usporedbi sa Zakonom o kaznenom postupku iz '97. godine je uvođenje Visokog Kaznenog suda RH. Taj sud bi prema prijedlogu trebao započeti sa radom 1. siječnja 2015. godine, a nadležan je u drugom stupnju rješavati o žalbama protiv presuda općinskih, ali i županijskih sudova. Time se bitno pridonosi ujednačavanju sudske prakse, brzini rada, otklanjaju se činjenica da Vrhovni sud RH sudi u drugom stupnju u kaznenim predmetima čime se zapravo, a time se zapravo omogućava da Vrhovni sud RH ispunjava svoju osnovnu zadaću. Sljedeća je zadaća izmjena i dopuna pojedinih odredaba na koje je ukazala dosadašnja praksa u predmetima iz tzv. USKOK-čke nadležnosti. Radi se o ograničenim zahvatima u strukturu zakonskog teksta koje su žurne sa stajališta primjene zakona jer će olakšati i poboljšati primjenu novih ustanova i položaja pojedinih sudionika i učiniti ih jasnijim. Nadalje, ove izmjene i dopune smjeraju i na usvajanje primjedbi i prijedloga stručnjaka Europske komisije. Naime, u više navrata dobili smo određene prijedloge za poboljšanje teksta zakona od strane europskih stručnjaka, a time i kvalitete samog kaznenog postupka. Navedeni prijedlozi su se odnosili uglavnom na produljenje rokova za postupanje policije i Državnog odvjetnika u prethodnom postupku. Također, važno je za naglasiti da usvajanje tih preporuka ujedno znači ispunjavanje mjerila za zatvaranje Poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna prava. Osim navedenog od 1. siječnja ove godine kao što znate stupio je na snagu Zakon o postupku oduzimanja imovinske koriste ostvarene kaznenim djelom i prekršajem. Postupak oduzimanja imovinske koristi ostvarene kaznenim djelom sada uređuje spomenuti zakon te je sukladno tome trebalo i izmijeniti odredbe Zakona o kaznenom postupku. Važne sadržajne izmjene i dopune zakona odnose se na uspostavljanje ravnopravnosti stranaka i u prethodnom postupku. S tim ciljem izmijenjen je članak 184. na način da je pravo razgledanja spisa prošireno i preciznije određeno ovisno naravno o poduzimanju dokazne radnje. Opći uvjet je prethodno ispitivanje okrivljenika. Razgledavanje spisa iznimno je važno pravo koje tvori bitnu komponentu dobre obrane. Predloženim izmjenama je to važno pitanje riješeno u korist okrivljenika. Ravnopravnost stranka u prethodnom postupku bitno je pojačana i dopunom u članku 213. Dopuna je usmjerena jačanju stranačkog položaja osumnjičenika koji ima pravo predložiti državnom odvjetniku da bude ispitan. To je izuzetno značajna izmjena koja jamči osumnjičeniku već u prethodnom postupku da može predložiti njegovo ispitivanje o čemu konačnu odluku donosi sud. Time je značajno unaprijeđena ravnopravnost stranaka u postupanju prije podizanja optužnice i zapravo uspostavljena dužnost državnog odvjetnika da ispita okrivljenika kada ovaj to zahtjeva. Izmjene i dopune u članku 234. stavku 1. također je usmjerena proširenju prava okrivljenika u prethodnom postupku i propisivanju obveze postupanja prema njegovom prijedlogu za poduzimanje dokaznih radnji. O takvim radnjama koje se poduzimaju na prijedlog okrivljenika mora biti obaviješten on ili branitelj u primjerenom roku kako bi mogli prisustvovati dokaznoj radnji. Precizirana su i određena pitanja izuzetno važna za formalnu obranu okrivljenika kao što je dopuna članka 65. izričitom odredbom da okrivljenik može imati branitelja i u postupku o izvanrednim pravnim lijekovima, odnosno izmjenama i dopunama članka 72. kojim se proširuje pravo branitelja na teret proračunskih sredstava. Isto tako ovim izmjenama pojašnjena je i uloga pritvorskog nadzornika pa je jasno naznačeno da on ne sudjeluje u istražnim radnjama. Pojednostavljen je i postupak ukidanja istražnog zatvora kada to predlaže državni odvjetnik. Nadalje, u posebno složenim predmetima sjednica optužnog vijeća ima se održati u roku od 1 mjeseca ako je okrivljenik lišen slobode, odnosno 3 mjeseca ako je okrivljenik na slobodi. Isto tako drugačije je uređeno i pravo na postavljanje tzv. "sugestivnih pitanja" na način da je isto prošireno i na situaciju kada je svjedok već ispitan po prijedlogu suprotne stranke ili kada svjedok ili vještak izbjegavaju odgovore, a dodan je i novi stavak po kojem stranke i branitelj mogu odmah nakon postavljanja pitanja iznijeti prigovor nedopustivosti pitanja, a o tom prigovoru sud odlučuje odmah. Isto tako predložene su izmjene vezane uz obnovu kaznenog postupka. Ovim prijedlogom izmjena osuđenik ima pravo na zahtjev za obnovu postupka u roku od godine dana od dana kada je dostupan hrvatskim vlastima. Ovo stoga jer mnoge države ne poznaju institut suđenja u odsutnosti počiniteljima kaznenih djela pa ih ni ne žele izručiti ako RH ne propiše da će se postupak obvezatno obnoviti na zahtjev osuđenika koji je izručen zbog izdržavanja kazne. I na kraju također članak 502. je izmijenjen na način koji predviđa obvezu obnovu postupka ako Ustavni sud ili Europski sud za ljudska prava utvrde da je presuda utemeljena na povredi ljudskih prava i sloboda propisanih Ustavom ili međunarodnim ugovorom odnosno Konvencijom za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. Evo ovo su u najkraćem izmjene predložene izmjene novog Zakona o kaznenom postupku. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za pravosuđe? Predsjednica odbora gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora razmotrio je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku s Konačnim prijedlogom zakona kao matično radno tijelo. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnice predlagatelja koja je istaknula sve bitne odrednice predloženih izmjena i dopuna tijekom rasprave članovi odbora jednoglasno su podržali predložene izmjene i dopune Zakona o kaznenom postupku. Suglasni su da su predloženim izmjenama poboljšane odredbe vezane za položaj okrivljenika. U prethodnom postupku mišljenja su da bi saslušanje svjedoka osim na predložene okolnosti valjalo proširiti i na druga pitanja. Sugerirano je da bi predloženu odredbu osnivanja visokog kaznenog suda RH trebalo obrazložiti i projekcijom potrebnih sredstava u državnom proračunu. Istaknuto je da zakon o izmjenama i dopunama Zakona o primjeni Statuta međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava valja uskladiti sa odredbama Zakona o kaznenom postupku. Također je mišljenje članova odbora da je odredba koja se predlaže da u postupcima za kaznena djela dugotrajnog zatvora branitelj može biti samo odvjetnik koji ima praksu od najmanje 8 godina ograničavajuća s obzirom na činjenicu da okrivljenik ima pravo na slobodan izbor odvjetnika. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Klub SDP-a ne samo da neće podržati ove izmjene i dopune Zakona o kaznenom postupku nego oštro prosvjeduje zbog ovakvih izmjena. Izmjene su na uštrb efikasnosti postupka jer smo svi jednoglasno ovdje suglasnošću volja i toliko očekivano bio je donesen Zakon o kaznenom postupku kojim smo upravo koncipirali istragu kao državno odvjetničku istragu i kao istragu koja je tajna i koja se provodi bez saznanja, pa čak i potencijalnog okrivljenika. Radi efikasnosti postupka. Jer smo rekli da je sudska istraga kočnica razvoja. Očito se vlast prestrašila efikasnosti postupanja Državnog odvjetništva, jer jedino racionalno objašnjenje je to ili pak se čuju vapaji odbjeglog Sanadera pa bi se mogao i ovaj zakon navesti les sanaderis ili lex sanaderijana. Jer smisao je bio upravo taj da okrivljenik i ne zna za tu istragu ili sazna tek kada bude saslušan, a prije toga se provode sve istražne radnje. bilo saslušanje svjedoka, bilo traganje za materijalnim dokazima itd. E sada se vraćamo u istu onu fazu koju smo imali ranije samo što je istragu provodio sud, da se okrivljenik odmah poziva i to je prva radnja kada se donese i da se ne može donijeti rješenje o istrazi ukoliko ne bude ispitan okrivljenik. On se čak i prije toga pozivao da se vidi dakle da dade svoju obranu i prije formalnog otpočinjanja postupka. Dakle, gospodo prestrašili ste se, prestrašili ste se efikasnosti postupanja. A cilj uopće svakog Zakona o kaznenom postupku od početka koji je imao svoju razvojnu fazu adekvatno i određenim društvenim uvjetima bio je taj i može imati samo jedan cilj da krivi ne pobjegne, a da nevin ne bude osuđen. Nažalost, ne samo da se odustaje od toga da evo sada se smatra da je to velika stečevina i da su to primjedbe stručnjaka. Zavisi koje stručnjake dobijete. Ako dobijete iz Bugarske onda ćete dobiti jedno mišljenje, iz Rumunjske druge iz POljske treće, a iz Italije gospodina ... koji sa još jednim svojim gospodinom što god mu se prohtje predlaže u naše zakone koji se tiču pravosuđa. Ne znam da li je ovo baš i njegova umotvorina. Međutim, ako smo se mi opredijelili za ovakav sustav i ako se on pokazao efikasnim, zbog čega se sada od toga odustaje? To je osnovno pitanje. Ono što smatramo u klubu SDP-a nepriličnim, a to je uvođenje visokog kaznenog suda. Dakle, nešto što je apsolutno nepoznato bilo kod nas po prvi puta u naše pravosuđe uvodimo novu instituciju nešto slično Vrhovnom sudu nešto niže razine, visoki kazneni sud. Pod praznom dvoranom u 19,10 sati jedna ozbiljna država o ovako ozbiljnim i preozbiljnim stvarima ne raspravlja u ovo doba vremena. Ali to je upravo zbog toga što se razgovaralo o tome prije 15 godina, zadnjih 8 godina to više nitko ne spominje. Znamo da je bio pritisak jednog dijela sudaca iz Vrhovnog suda da se uvede visoki kazneni sud jer da je Vrhovni sud preopterećen, on bi se bavio drugim pitanjima, a ne zbog onih koji onih kojih primarno i postoji da odlučuje o žalbama. Sve se ovo moglo učiniti i u okviru Vrhovnog suda da postoji posebni kasacijski odjel u Vrhovnom sudu, a da postoje posebni odjeli koji se bave ujednačavanjem sudske prakse. Sasvim netočno obrazlaže se uvođenje institucije visokog kaznenog suda zbog potrebe ujednačavanja sudske prakse. Vrhovni sud koji odlučuje o žalbama često u pojedinim vijećima zauzima različita stajališta. I umjesto da jednostavno Vrhovni sud poduzme dalje sve moguće mjere ako i različita vijeća drugačije u vrlo sličnim stvarima donose različite odluke, mi uvodimo visoko kazneni sud sa sjedištem u Zagrebu ali neće on, kako će on ujednačavati sudsku praksu ako će biti još nekoliko odjela, a to je jedan u Rijeci, jedan u Splitu, jedan u Osijeku. Kada ćete doći onda do jedinstvenosti tumačenja? Zbog brzine postupanja sada se uvodi čak u nekim slučajevima i tri stupanja, dakle nakon županijskog suda Visoki kazneni sud, a onda ponovo i Vrhovni sud. I kakva je to onda vizija uopće Vlade koja je do jučer ukidala sudove, a sada će četiri nova suda uvesti. Koja su to ogromna sredstva. Gdje će ih smjestiti, jesu osigurani suci, jesu osigurana sredstva. Kaže Vlada da nisu potrebna, za provođenje ovog zakona da nije potrebno osigurati sredstva jer taj Visoki kazneni sud profunkcionirao bi negdje 2015. godine. Dakle ponovo imate onu staru navadu, stare običaje, kao od sredine '90.-tih godina kada ste ispod svakog gotovo stabla ustanovljavali sudove, ali samo zakonom, nisu bila osigurana ni sredstva niti suci. Pa onda 2000. godine kada su se nekim sudovima osigurala ta sredstva pa su počeli raditi onda ste ih počeli vi kad ste došli na vlast ukidat. Dakle apsurdna ponovo situacija, ukidate sudove koji rade, a ustanovljujete sudove koji još neće raditi. Pa kad budemo spremni najprije trebamo provesti jednu široku raspravu, a dobar dio struke Državno odvjetništvo je izričito protiv osnivanja Visokog kaznenog suda i to se zanemaruje nego obnoć i to po hitnom postupku. Pa kakva je to hitnost za nešto što će biti ustanovljeno 2015. godine. I još nešto, zamislite obrazloženja koje je ovako dosta neobično, očito nisu radili ljudi iz ministarstva nego je netko radio to sa strane jer prije svega to se vidi po samoj terminologiji i malo dalje od prakse. Pa se tvrdi da je Visoki kazneni sud trebao biti ustanovljen Zakonom o sudovima, normalno, jer u Zakonu o sudovima je određeno sve koji sudovi sude u Republici Hrvatskoj. A u pojedinom zakonu da li su to oni koji reguliraju građansko pravnu ili kazneno pravnu materiju određuje se onda i detaljno postupanje kaznenog suda i detaljno postupanje u građanskom sudovanju i građanskih sudova. Ali onda se ovdje tvrdi, a to je doduše i točno u ovom segmentu, nije došlo, izmjene nisu provedene u Zakonu o sudovima pa je valjalo odgovarajuće odredbe unijeti u Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Vrlo interesantno. Ili zakon o šećernoj trski, zašto ne. To je materija koja mora biti riješena u Zakonu o sudovima. I to je nešto prestrašno da u Zakonu o sudovima mi ne reagiramo nego evo ovako kao na žuntu što bi mi rekli dodaje se i Visoki kazneni sud, sa ovim izmjenama s kojima se možemo ili ne moramo složiti, zavisno kakav je koncept, sada opet narušavanje onog koncepta o kojima sam uvodno rekla da se odustaje od one prave tajnosti istrage, ali ovdje onako dodaje se usput i jedan sud, Visoki kazneni sud. Dakle gdje su ta sredstva, gdje su ti ljudi, kakav bi ustroj onda bio i Državnog odvjetništva jer državni odvjetnici samo određenog ranga mogu nastupati pred određenim sudovima. Dakle ponovo i novi kadrovi, a prostora nema. U postojećim sudovima nema dovoljno prostora. Gdje bi bili, koje su to zgrade koje bi bile namijenjene Visokom kaznenom sudu u Zagrebu, odnosno odjelima u Splitu, u Rijeci, u Osijeku. Trebalo bi dakle zaposliti najmanje 40-tak ljudi, kako sudaca tako i novih zamjenika, ali to je čak manji problem koliko je problem upravo materijalne naravi gdje trebaju biti osigurane i zgrade. Ovakav ustroj treba biti brižljivo razmotren prije svega od stručne javnosti da oni kažu o tome svoju riječ, ali prije svega nije se to moglo dogoditi bez izmjena Zakona o sudovima u tom formalnom smislu, ali se ne može dogoditi niti bez prethodne izmjene Kaznenog zakona. Kažu županijski sud je preopterećen, točno, ali 50, u nekim županijskim sudovima do 70% predmeta, čime se bave županijski sudovi, to su statistički podaci, bave se jednim jedinim kaznenim djelom i to jednim posebnim njegovim oblikom iz članka 173. stavak 2., zlouporaba droge i to onih lakših oblika, zamislite. A preko 537 odredbi ima Kazneni zakon, a sudovi se ti bave od 50 do 70% samo jednim kaznenim djelom i to jednim njegovim vidom. Dakle pogrešno vođena kaznenopravna politika, nešto što uvijek govorimo da treba maknuti iz kaznenog sudovanja, staviti u prekršajnu nadležnost kako bi se sačuvala oštrica kaznenopravnog djelovanja i onda vidjeti da li mi imamo potrebe za uvođenjem ovakve jedne vrste kasacijskog suda. Ali se postavlja pitanje čime će se onda baviti suci Vrhovnog suda, čime će se onda oni baviti. Zar da budu članovi DIP-a? Predlažem gospodo da zbog poglavlja 23., a ne samo forme nego i interesa građana koji je počeo dobro vrednovati i primjenu ovog zakona ne upropaštavate stvari. Zar imate zaista tako neodoljivu potrebu kad ljudi počnu nešto hvaliti da je dobro da vi sumnjate e možda je u tome keč, možda to nije nešto dobro. Nemojte odustajati od nečega što je dobro. I ovdje pogledajte ova izmjena koja nije racionalna, izaziva niz problema. Naime, imajući u vidu odredbu članka 82. Kaznenog zakona pod kojom nitko ne može zadržati imovinsku korist stečenu kaznenim djelom, dakle izmjenom članka stavak 1. dolazite u izravnu suprotnost sa stavkom 2. istog članka i time dovodite u opasnost primjenu ovog dragocjenog instituta koji je onda još i razrađen sa onim zakonom, kompletno zakonom o oduzimanju koristi stečene kaznenim djelom i o blokadi te imovine koju javnost pozdravlja. Ono s čime se mi u klubu SDP-a slažemo, a to je odredba članka 5., evo kao što je kolegica Lovrin upozorila i s obzirom na stav Odbora za pravosuđe, stvar je povjerenja okrivljenika, svog branitelja prema tome, on može biti i mlad i nešto stariji čim je upisan u imenik Odvjetničke komore njegovo je pravo da upravo s te liste izabere svog branitelja. Ograničavanje za upravo određenu dob odvjetnika, odnosno njegovu odvjetničku praksu na osam godina kada se radi o postupcima u izvanrednim pravnim lijekovima ili gdje je zapriječena kazna od 20 godina odnosno dugotrajnog zatvora da branitelj može biti samo okrivljenik koji ima praksu od najmanje osam godina je dovođenje ponovo odvjetnika prvog i drugo reda, a stvar je prije svega povjerenja, a uzgred se onda postavlja pitanje je li država kad bira odvjetnike koji je zastupaju u milijunskim i milijunskim iznosima traži ovakav uvjet ili onda može biti i netko tko je podoban pa taman tek sada položio pravosudni ispit. Nemojte to raditi. To je jednodušna ocjena i struke, našeg Odbora za pravosuđe. A još jednom mi u klubu SDP-a naglašavamo da ovaj prije svega zakon treba ići u dva čitanja, da jedna takva institucija kao što je visok gotovo istog ranga kao Vrhovni sud nešto niži Visoki kazneni sud je omalovažavanje pravosuđa donositi preko noći ovakav zakon s jedne strane. A s druge strane odustajati od efikasne istrage koju smo uveli i koja je počela davati prve rezultate. Hvala.
Hvala. Klub HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo obzirom da je podmaklo vrijeme vidim da nema previše interesa za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku premda je ovo jedan od najvažnijih zakona u pravnom sustavu Republike Hrvatske, a i drugih država. Naravno on je važan. Ja bih se složila sa kolegicom da je, dakle u primjeni kaznenih zakona važno da kriv ne pobjegne, a još gore da nevini ne bude optužen. U tom smislu čini mi se da idu i ove predložene izmjene i dopune. I u još jednom smjeru, a to je utvrđivanje stvarne nadležnosti. Ja bih se složila da nije najsretnije rješenje da se ovaj zakon, ove izmjene i dopune donose u ubrzanom skraćenom postupku. Dakle, sa konačnim prijedlogom zakona. Ali s obzirom da se Zakon o kaznenom postupku će u punoj primjeni biti od 1.9. ove godine. Dakle, onda je potrebno i tada će prestati važiti djelomična primjena dosadašnjeg Zakona o kaznenom postupku. Dakle, nužno je urediti ovu pravnu prazninu pogotovo u odnosu na stvarnu nadležnost. Ja ne bih rekla da se bilo tko bilo čega prestrašio. Na kraju za vrijeme ove Vlade je i donijet i izrađivan ovaj Zakon o kaznenom postupku. Donijete su 2007. smjernice za izradu Zakona o kaznenom postupku koji je išao prije svega u smjeru efikasnijeg i učinkovitijeg postupanja progona i sankcioniranja za počinitelje kaznenih djela. Ali naravno ono što uvijek naglašavamo pri tome dobro odmjeravajući ravnotežu između zaštite temeljnih prava i počinitelja i žrtve a i zaštite društvenih dobara koje su zaštićene materijalnim kaznenim zakonom. Kao što znamo bilo je niz primjedaba u provedbi u ovom uskočkom, za uskočka kaznena djela kada se djelomično primjenjivao Zakon o kaznenom postupku upravo na neravnotežu i na neravnopravan položaj stranaka odnosno na slabiji položaj, puno slabiji položaj okrivljenika u ovom postupku državno odvjetničke istrage. Stoga je ovaj Zakon i zatraženo ustavno propitivanje ovoga zakona i u tom smislu mislim da je dobro da je uvedeno ovih nekoliko izmjena kojima se uspostavlja ravnopravnost stranaka u prethodnom postupku, a prije svega se to odnosi na pravo razgledavanja spisa i na prethodno ispitivanje okrivljenika ukoliko on to zatraži ali o čemu će odluku, konačnu odluku donosi sud. Također je izmjena u odnosu na pravo na obnovu kaznenog postupka, a sada ja ne znam jesmo mi to dobro shvatili. Dakle, suđenje bilo je prigovora radi suđenja u odsutnosti po našem već tada postojećem zakonu je svatko tko je osuđen u odsutnosti imao pravo na obnovu postupka kada postane dostupan hrvatskom pravosuđu. Međutim, tu je bilo prigovora da se onda odmah takvu osobu, da takva osoba mora odmah biti pritvorena, odnosno zatvorena pa iz zatvora tražit obnovu. Stoga su se odredbe izmijenile u smislu da osoba ima pravo tražiti i obnovu postupka u slučaju prije nego postane dostupna iz određenih naravno razloga pa da to ima pravo tražiti državni odvjetnik. Ali evo sada se ovim izmjenama i dopunama predlaže da bi se, da druge države ne žele izručiti osobu u Republiku Hrvatsku ako ne bude eksplicite određeno da će se obvezatno obnoviti postupak kada je netko, kada je osuđenik izručen radi izdržavanja kazne, pa ne znam je li mu to dva puta se obnavlja postupak. Jedanputa dok nije dostupan, pa onda ponovo kad je dostupan evo to mi osobno nije baš jasno. Što se tiče stvarne nadležnosti nju zaista treba urediti ovim zakonom zato što je došlo do toga ako se prestane vrijediti stari, odnosno postojeći ZKP da zapravo neće biti odredaba o stvarnoj nadležnosti. Zašto to nije učinjeno? Naime, zaista kod donošenja Zakona o kaznenom postupku ovoga ajde uvjetno rečenoga novoga i tada je već bila inicijativa, snažna inicijativa Vrhovnog suda za uvođenjem Visokog kaznenog suda kao suda koji bi jedinstveno rješavao u drugom stupnju, kako bi se otklonila pozicija Vrhovnog suda koji je sada sud koji sudi po žalbama na presude županijskih sudova, ali istovremeno je on i trećestupanjski sud, jer u slučaju revizije također sudi Vrhovni sud, pa bi se ovim prijedlogom to otklonilo, a jednako tako bi se onda za teža kaznena djela povećala efikasnost županijskih sudova, i jedinstveno ujednačenom sudskom praksom bi se u drugom stupnju sudilo na visokom kaznenom sudu. Moram reći da evo kažem i kod prvog prijedloga Zakona o kaznenom postupku je inicijativa od strane Vrhovnog suda bila vrlo snažna, tada su postojale određene dvojbe u stručnim krugovima, pa se reklo to će se odrediti Zakonom o sudovima, međutim u međuvremenu je predlagatelj stao na stanovište da odredbe o stvarnoj nadležnosti nisu materija koju treba rješavati Zakonom o sudovima, već da taj zakon rješava samo organizaciju sudova, i da je mjesto toj materiji u ovom Zakonu o kaznenom postupku, kao što je to i u Zakonu o parničnom postupku i u drugim zakonima, i predlagatelj se priklonio ovome rješenju koje onda i predlaže. Naravno da su moguća različita mišljenja, osobno nisam čula žestoko protivljenje državnog odvjetništva čiji predstavnik je na Odboru za pravosuđe bio, nije u tom smislu raspravljao, a naravno i evo ja se sada već usuđujem reći da i ovi iznijeti podaci o postotcima koje smo čuli, da se sada županijski sudovi bave 50 ili 70% isključivo da sude za kaznena djela iz članka 173. stavka 2., dakle to je zloporaba i preprodaja opojnih droga. Usuđujem se reći da to nije točno, jer se inače tako olako barata podacima, brojkama koje se onda utvrde da nisu točne, pa nikome ništa, tako smo slušali o 200 tisuća radnih sporova pred hrvatskim sudovima, pa je statistika sudska rekla da ih je 14 tisuća, i to je puno, ali je daleko manja od 200 tisuća, pa tako i tvrdim da ovaj broj od 70% sigurno nije točan, i ne treba na tome bazirati i zauzimati stavove i stajališta o prijedlogu nekoga zakona. Evo svakako obzirom da je primjena Zakona o kaznenom postupku vrlo brzo za 2 mjeseca, nepuna 3 mjeseca nužno je donijeti ove izmjene, dobro je da su išle neke izmjene u smjeru zaštite okrivljenika, nije to nikakav strah ničiji, mi smo postigli ono što se željelo postići novim Zakonom o kaznenom postupku, a to je učinkovitost i efikasnost i kvaliteta predistražnih radnji i radnji prije početka postupka na sudu, dakle kvalitetno osiguranje dokaza da bi se onda sud i mogao presuđivati, jer sud ne može suditi drugačije od onoga što je dokazano pred sudom. Ali eto SDP kaže da se odmah netko nečega prestrašio, jer su tu uvijek dvostruka mjerila, dakle netko tko ima ikakve veze sa HDZ-om kriv je čim netko na njega upre prstom, ali zato SDP kaže uvijek ako mi se dokaže pred sudom da sam kriv ja ću nešto odstupiti, ili ako mi se slučajno podnese kaznena prijava ili digne optužnica onda je to politički progon od strane špijunčina itd., zato Hrvatska demokratska zajednica podržava donošenje ovoga zakona.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a. … [[Upadica se ne razumije.]] Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku, bio je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. 832, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandmane. Sukladno članku 166. Poslovnika o ovako podnesenim amandmanima mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanima Vlade? Molim dizanjem ruku. Hvala. Protiv? Znači utvrđujem da smo jednoglasno odlučili provesti raspravu o amandmanima Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži podnesene amandmane. Gospođa Tatijana Vučetić, državna tajnica. Izvolite.
Hvala, gospodine predsjedniče. Amandman 1. Vlade Republike Hrvatske u članku 38. kojim se mijenja članak 420. stavak 10. se mijenja i glasi: "U slučaju iz članka 419. stavka 1. kada Vijeće odlučuje da se izvedu dokazi koji nisu predloženi ili od kojih je predlagatelj odustao, ispitivanje svjedoka ili vještaka provodi najprije sud, zatim tužitelj, oštećenik te optuženik. Obrazloženje za ovaj amandman je: ovim amandmanom ispravlja se zapravo pogreška u pisanju koja je rezultirala pozivanjem na pogrešnu odredbu Zakona o kaznenom postupku.
Hvala. Otvaram raspravu o ovom amandmanu Vlade. Zaključujem raspravu. Molim tko je za ovaj amandman Vlade neka digne ruku. Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno prihvaćen 1.amandman. 2. amandman Vlade.
Na članak 48., članak 48. mijenja se i glasi: "Odredbe članka 49. članka 55. stavka 6., članka 65. stavka 3., članka 70. stavka 1., članka 98. stavka 3., članka 285. stavka 1. točke 1., članka 389. stavka 2., članka 464. stavka 2., članka 552. stavka 1. i članka 555. stavka 1. Zakona o kaznenom postupku, "Narodne novine" br. 152/208 i 76/209 se primjenjuju na članove svih zajednica iz članka 18. ovog zakona kojim se mijenja članak 202. stavak 33." Ovim amandmanom odredbe članka 48. nomotehnički se uređuju.
Hvala. Otvaram raspravu o 2. amandmanu Vlade. Zaključujem raspravu. Dajem ovaj amandman na glasovanje. Tko je za ovaj amandman 2. Vlade? Hvala. Protiv? Suzdržan? Nema. Jednoglasno je prihvaćen. Hvala državnoj tajnici. Amandmane je podnio i Klub zastupnika SDP-a e pa onda ovako, imamo na članak 2., prvi amandman. Izvolite se izjasnit, gospođo.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Ja bih se izjasnila ako nemate ništa protiv i na amandman na članak 2. i na članak 3. budući je materija jedinstvena pa onda je zapravo jedinstveno obrazloženje. Radi se o prijedlogu za brisanje Visokog kaznenog suda.
Da, izvolite.
Hvala lijepo. Dakle, Vlada ne prihvaća amandmane na članak 2. i na članak 3. Visoki kazneni sud Republike Hrvatske počeo bi sa radom 1. siječnja 2015. godine, dakle više je nego dovoljno vremena da se za to tijelo pripreme i uvjeti i kadrovi. Posebice kada se ima u vidu da osnivanje Visokog kaznenog suda Republike Hrvatske ne bi prouzročilo dodatne troškove u državnom proračunu jer bi nastao preraspodjelom trenutno zaposlenih kadrova u županijskim sudovima koji sude u drugom stupnju, kao i preraspodjelom postojećih prostornih kapaciteta. Točnije rečeno, na Visokom kaznenom sudu zaposleni bi bili oni suci koji sada rade kao drugostupanjski suci na županijskim sudovima, a na Visokom kaznenom sudu Republike Hrvatske bili bi bolje iskorišteni tako da bi ovim rješenjem zapravo došlo i do svojevrsne racionalizacije. Također valja ponoviti da bi uvođenjem tog suda značilo prije svega značajno smanjivanje sredstava sada brojnih drugostupanjskih sudskih tijela. Postojanje odjela Visokog kaznenog suda Republike Hrvatske osim u Zagrebu, Osijeku, Rijeci i Splitu ne dovodi u pitanje ujednačavanje pravne prakse, baš naprotiv. Najprije to bi bio jedan sud sa četiri ispostave, ali sa jedinstvenom evidencijom sudske prakse i pravnih shvaćanja, a koja bi bila obvezujuća za sve odjele toga suda što definitivno nije moguće postići sada sa 15 županijskih sudova koji zauzimaju svaki svoje stajalište. Konačno najmanje jednom mjesečno održavali bi se i sastanci svih sudaca Visokog kaznenog suda. Protivno tvrdnji iz amandmana o Visokom kaznenom sudu Republike Hrvatske vođena je dugogodišnja i dugotrajna rasprava stručne i javna rasprava još od 1993. godine. Ne smije se zanemariti niti činjenica da će osnivanje Visokog kaznenog suda Republike Hrvatske imati i antikorupcijsko značenje kada uzmemo u obzir da će se osnivanjem toga suda uspostaviti bolja kontrola i onemogućiti lokalne utjecaje na drugostupanjske postupke koji se vode na županijskim sudovima. Primjera radi, predmet koji se u prvom stupnju je dovršen pred Općinskim sudom u Osijeku bi se mogao signirati u drugom stupnju na odjel Visokog kaznenog suda u Zagrebu.
Hvala. U ime kluba gospodin Josip Leko, u ime kluba SDP-a. Hoćete li se izjasniti i za prvi i za drugi amandman?
Izjasnit ćemo se i za prijedlog prvog i prijedlog drugog amandmana. Valja reći da Vlada deklarira lijepe ciljeve, ali ničim ne potkrepljuje da će se ti ciljevi i ostvariti predloženom reorganizacijom sudstva u Republici Hrvatskoj. Klub SDP-a i dalje ostaje kod toga da stalna reorganizacija sudova ne potiče pravnu sigurnost niti efikasnost sudovanja tim više što Vlada ne nudi argumentaciju da će se ujednačavanje ili sudske prakse postići ovom mjerom. Dakle, klub SDP-a smatra da je u pitanju reorganizacija iz nekih drugih razloga, a deklarirani su razlozi koji su prihvatljivi. Ali se ti razlozi neće postići reorganizacijom, nego boljim ustrojem u Vrhovnom sudu Republike Hrvatske.
Tko je za amandman prvi koji se odnosi na članak dva? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Drugo, tko je za amandman na članak tri, drugi amandman SDP-a? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I molim da se izjasni državna tajnica na treći amandman na članak 5.
Amandman se prihvaća, ali na način da se stavak drugi mijenja i glasi: "U stavku 4. treća rečenica mijenja se i glasi: U postupku za kazneno djelo za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora branitelj po službenoj dužnosti ili na teret proračunskih sredstava može biti samo odvjetnik koji ima praksu od najmanje osam godina kao odvjetnik ili kao dužnosnik u pravosudnom tijelu." Amandman na članak 5. je prihvaćen na način da se u odnosu na branitelje po službenoj dužnosti ili na teret proračunskih sredstava uvjet je praksa. U poredbenom zakonodavstvu, u predmetima za najteža kaznena djela branitelji moraju imati određenu praksu. Branitelj iz povjerenja, okrivljenik može birati sasvim slobodno i bez obzira na praksu. Znači, prihvaćanje ovog amandmana osigurava se da branitelj okrivljenika u kaznenom postupku koji se vodi za kaznena djela za koje je propisana kazna dugotrajnog zatvora kada ga postavlja sud mora biti odvjetnik sa određenim iskustvom. Kada s druge strane okrivljenik sam bira branitelja tada uvjet iskustva ne mora biti ispunjen.
Hvala. Gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Vlada Republike Hrvatske je prihvatila naš prijedlog amandmana i ugradila ga u ovo što predstavnica Vlade kaže, pa mi povlačimo svoje.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Hvala državnoj tajnici, ali u onom obliku kako je već Vlada je li tako stavila u svoj amandman. Hvala lijepa. Dakle, dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kaznenom postupku. Molim uključimo se i glasujmo. Uključimo se i glasujmo molim. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 75 glasova za, 2 suzdržana i 22 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Još ćemo raspraviti – - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije kojom se mijenja Konvencija o identifikacijskim ispravama pomoraca iz 1958. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 822 Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze. Državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Mario Babić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Zaista kratko. Trenutačno po svjetskim morima plovi oko milijun i 500 tisuća pomoraca, u Hrvatskoj ih je evidentirano oko 23 tisuće, svi oni imaju odgovarajuće identifikacijske isprave. Konvencija iz 2003. godine u prvom redu donosi se kao preventivna mjera zbog sve većih terorističkih prijetnji prema brodovima, posadama, i putnicima. Ovom konvencijom uvodi se tzv. biometrijska evidencija pomoraca čime se povećava njihova sigurnost, a ujedno omogućava bolja kontrola ljudi koji borave na brodu. Potvrđivanjem konvencije riješit ćemo još jedno otvoreno pitanje hrvatskih pomoraca. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a, gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Mislim da ćemo nešto morati promijeniti u našem Poslovniku o radu Hrvatskog sabora, jer doista nema smisla raspravljati kada u sabornici ima manje od 10% od ukupnog broja zastupnika, bez obzira, mislim nitko nema pravo omalovažiti. … [[Upadica se ne razumije.]] Manje od 5%, hvala. Nitko nema pravo omalovažiti ovu temu, jer ova tema je od životnog značaja za jedan broj hrvatskih pomoraca. I odmah na početku ću reći da klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će podržati ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije kojom se mijenja Konvencija o identifikacijskim ispravama pomoraca iz 1958. godine, dakle dalekih godina kad sam ja rođen, toliko je trajala. Dakle nema tu spora, mi ćemo to podržati, a raduje nas da je ovako brzo došao ovaj prijedlog zakona u raspravu, jer nedavno smo raspravljali ovdje o pomorskom zakoniku, kada sam u raspravi isto tako u ime kluba Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika skrenuo pažnju na određeni problem naših pomoraca u brazilskim lukama, gdje im je onemogućena zamjena pomoraca, izlazak u luke, praktički ugrožena im je egzistencija jer čak ni u slučaju hitnosti, u slučaju potrebe za liječnikom sve to skupa je bilo vrlo, vrlo rizična situacija. Tada nam je gospodin državni tajnik, gospodin Babić rekao da se radi intenzivno na tome da se bilateralnom suradnjom sa brazilskim vlastima pokušava taj problem riješiti, ali ovo što je danas pred nama to je ono trajno rješenje za hrvatske pomorce koji se pridružuju obitelji od 8, odnosno od 18, odnosno od 19 zemalja koje su ratificirale Konvenciju iz 2003. godine koja je na snazi od 9. veljače 2005. I to ustvari, to je ona prava stvar. Ono što se uvijek može predbaciti je da mi kao pomorska zemlja, kao pomorski orijentirana zemlja, kao jedna od rijetkih zemalja koje grade velike brodove kojima se sigurno hrvatski brodograditelji ponose i koji su sigurno jedni od najkvalitetnijih i najsigurnijih na svjetskim morima, onda je vrlo teško razumjeti kako nam se ovo mora dogoditi da bi išli na potvrđivanje ove konvencije. Mislim da mi kao pomorska zemlja, kao pomorski orijentirana zemlja, zemlja sa pomorskom tradicijom moramo pratiti svjetske trendove i ne može nam se dogoditi da nam ajmo reći neažurnost u radu nadležnih službi plaćaju pomorci svojim problemima u lukama. Sigurno je da ova konvencija se prvenstveno donijela iz sigurnosnih razloga kao što je uvaženi državni tajnik rekao,međutim ta konvencija olakšava i život pomoraca bilo da se radi o olakšicama o putovanju do mjesta ukrcaja, bilo da se radi o povremenim izlascima na obalu, bilo da se radi o boravku u luci iskrcaja. Prema tome, potvrđivanje ove konvencije je za državu jedan trošak jer mora sve identifikacijske isprave promijeniti, ali je veliki doprinos kvaliteti života naših pomoraca i mislim da je to između ostalog i investicija države i dokazivanje pomorske orijentacije Hrvatske. Prema tome, dakle drago nam je da je ovaj zakon došao i dobro je da je po hitnom postupku, da se što prije taj problem riješi jer postoji određeni period od 6 mjeseci polaganja odgovarajuće isprave kod depozitara i dakle tek tada će konvencija obvezivati RH, a to je dovoljno vremena da se sve predradnje učine kako bi se tehnički moglo postići standarde za identifikacijske isprave koje su bitno različite, bitno modernije, biometrijske su. Dakle, ima i elektronička baza podataka. Dakle, masa stvari koja je u ovoj konvenciji koju ovim zakonom potvrđujemo vrlo precizno odrađena, nije potrebno na ono što je struka rekla ništa dodavati, ništa oduzimati, tu je praktički sve predviđeno. I još jednom za kraj klub HNS-HSU-a će sa zadovoljstvom podržati donošenje ovog zakona u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji.
1. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju konvencije kojom se mijenja Konvencija o identifikacijskim ispravama pomoraca iz 1958. godine, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 822 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju konvencije kojom se mijenja Konvencija o identifikacijskim ispravama pomoraca iz 1958. godine Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova 98 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom 23. sjednice i kao što je najavljeno prelazimo na točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju i gradnji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 829. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenje ovog Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Europske integracije, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Ministar zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva gospodin Branko Bačić u ime predlagača izvolite.