Dobro jutro poštovane zastupnice i poštovani zastupnici, prije nego pređemo na prvu točku današnjeg rasporeda Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku na temelju Članka 247. Poslovnika Hrvatskog sabora predlažu provođenje objedinjene rasprave o točkama od 2 do 8 iz plana redoslijeda rasprava za danas, to je onaj paket zakona vezan za socijalnu skrb. Jeste li suglasni oko toga? Da, da, da, mislio sam to kazati ako smo suglasni da 15 minuta imamo ovaj kao klubovi. To u redu? Još nije u redu? Dobro, onda idemo kolegice Benčić, izvolite.
Ja sam vas htjela zamoliti da prije nego što počnemo danas minutom šutnje kao sabor RH obilježimo Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. Želim također istaknuti da ćemo danas ukazati i na jednu pogubnu činjenicu, a to je da je 15 minuta u Hrvatskoj jedna žena fizički zlostavljana i to [[Upadica: Kolegice Benčić.]] ćemo obilježiti alarmima svakih 15 minuta koji će zvoniti tokom prijepodneva ovdje u saboru da bi osvijestili koliko zapravo često, stalno su žene žrtve nasilja u ovoj zemlji i da nismo dovoljno napravili za njih. Ja bih vas molila ako možemo minutu šutnje. Hvala.
Kolegice Benčić, vi dobro znadete da smo se dogovorili da se takve, takvi zahtjevi upute predsjedniku Hrvatskog sabora prije zasjedanja da se dogovorimo onda oko toga i ja bih to predložio kao što sam već u nekoliko navrata napravio. Ovo sada kad na ovaj način izvan svake procedure i svega kažete smatram da nije fer prema svima nama, ja ću sada dati minutu šutnje ali smo se mogli dogovoriti tako da pozovemo i druge zastupnice i zastupnike i da takvu stvar napravimo sa dignitetom kakva objektivno toj temi i pripada. Tako da vas molim da u drugi puta napravimo onako kako je dogovoreno jer je to korektno i fer. Da završimo sad samo s ovom točkom oko, oko dnevnog reda. Jeste li svi onda suglasni da objedinimo raspravu? Kolega Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Suglasni smo da objedinimo raspravu, ali uz dvije manje intervencije jer smo taj problem već imali zadnji put kada smo objedinili raspravu. Ovdje se radi o jako puno točaka, o važnim zakonima pa bi molio da napravimo dvije iznimke kod objedinjavanja. Dakle, da produžimo vrijeme izlaganja klubova što ste i sami rekli, da ako ima više predlagatelja odnosno ako će biti više govornika u ime predlagatelja da se omogući mogućnost replike svakom, ok, kažem ako ima. I pod 3, budući kažem da se radi o jako puno točaka da ima umjesto 3, 5 replika dopuštenih prilikom.
Ovo uz 5 replika to ne mogu dopustiti to bi se kosilo sa Poslovnikom, ali ova 2 prijedloga sam suglasan. Kolegice Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Principijelno mislim da objedinjenu rasprave mogu pridonijeti nekim ubrzanijim raspravama, ali riječ je o setu zakona gdje zapravo se spajaju različite teme u objedinjenu raspravu. Da ste se odlučili po 2 ili 3 zakona spojiti zajedno onda bi to imalo smisla. Ovako bojim se da će se ono što je bila suština izgubiti i mislim da ova objedinjena rasprava riječ je o setu zakona koja su vezana uz socijalu koja su izuzetno važna, koja traže zaista dodatno promišljanje neće pridonijeti poboljšici nego samo da ubrzamo neke stvari, a nije stvar nikad, brzina neće donijeti svaki put do kvalitete stoga se ne slažem s tim. Hvala lijepo.
Tražite onda da glasujemo ili što? … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Dakle, dogovorili smo se 15 minuta po klubu, dogovorili smo se doduše samo je jedan predlagatelj tako da neće biti potrebe za ono više puta, ali pet replika to ne mogu dozvolili. Dakle sada dajem na glasovanje prijedlog koji je došao od strane Odbora za zakonodavstvo i Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku da provedemo objedinjenu raspravu o točkama od 2. do 8., sada ću ih pročitati da svi znaju, to je: Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udomiteljstvu, Prijedlog zakona o djelatnosti psihoterapije, Prijedlog zakona o edukacijsko-rehabilitacijskoj djelatnosti, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o psihološkoj djelatnosti, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalno-pedagoškoj djelatnosti. Tko je za da provedemo objedinjenu raspravu? Molim vas ručno ćemo pa kolega Bukarica molim vas da se prebroji. Jeste, dobro. Tko je protiv? I tko je suzdržan? Molim vas rezultate. Evo utvrđujem da je glasovalo 34 zastupnika, 23 bilo je za, 9 je bilo protiv i 2 su bila suzdržana tako da smo usvojili ovaj prijedlog i provest ćemo objedinjenu raspravu o navedenim točkama. A sada ću na prijedlog zastupnice Benčić zamoliti da odamo počast svim ženama koje su bili žrtve nasilja, da učinimo kao Sabor, kao Parlament još jedan dodatni napor da osvijestimo naše građane, naše građanke o tome da međusobno uvažavanje, tolerancija jest vrlo važan čin, vrlo važan dio našeg života, da pozovemo sve institucije u Hrvatskoj državi da pojačaju brigu i nadzor i kažnjavanje onih koji vrše nasilje nad ženama. I još jednom sve vas koji smo ovdje pozivam da svojim osobnim, svojim osobnim djelovanjem jačamo svijest u hrvatskom društvu o potrebi zaštite žena od nasilje. Molim vas minuta šutnje za sve žene stradale od nasilja. - Minuta šutnje. – - Neka im je vječna slava i hvala im. –
Prvo iznošenje stajališta je u ime Centra i Glas-a, poštovana zastupnica Dalija Orešković.
Predsjedavatelju, malobrojne kolegice i kolege. Evo dok smo još pod dojmom zvukova prelijetanja ovih Francuskih aviončića, dat ću ja jedan mali dašak Francuske kao prilog ovoj raspravi i slobodnom govoru. Naime, davnih dana Europska Komisija je imala jedan vrlo neobičan sastav od 95. do 99. famozna Santorova komisija bila je u jednom trenu prisiljena kolektivno odstupiti i to je do dan danas jedan jedini, jedinstveni takav slučaj da je najmoćnije tijelo Europske Komisije bilo dužno podnijeti ostavku zbog čitavog niza korupcijskih afera i slučajeva koji se smatraju težom situacijom, težom povredom iz domene sukoba interesa. Među njima je bila i bivša francuska premijerka, kao članica te komisije, gospođa Cresson, koja je bila optužena za, po našim standardima i slučajevima, razmatranjima jedan vrlo benigni, benigni slučaj sukoba interesa. Naime, ona je bila zadužena za resor koji se odnosio na znanost, istraživanje i razvoj i nekako je malo pogodovala, ne članu obitelji, ne stranačkom kolegi, ne nekoj interesno povezanoj osobi, nego jednom svom znancu koji joj je očito kroz život i u njezinom političkom radu pomagao, koji je bio njezin zubar, dakle malo je nategnula kriterije zapošljavanja u svom vlastitom uredu, pa je zbog tog favoriziranja eto bila procesuirana i od strane nadležnih tijela Europske unije. Svojevremeno je i osuđena, čak dio njezine penzije bio oduzet zbog tog slučaja i taj slučaj bi voljela malo više eksploatirati kada će doći neka od antikorupcijskih tema u ovom Saboru, ali zašto je taj slučaj meni posebno interesantan. Naime, kada su europski sudovi odlučivali gdje je težina njezine povrede, rekli su da je u tome što je izgubila povjerenje, odnosno pronevjerila je povjerenje. Financijski iznos za koji je oštetila proračun Europske unije bio je trivijalan i zanemariv, možda nekakvih tisuću eura, recimo. Međutim, povjerenje koje je izigrala značilo je da osoba koja se nalazi na tako moćnoj funkciji, ako nema povjerenje da tu funkciju obavlja u skladu sa očekivanjima, znači da tu funkciju više ne može obavljati uopće. Ne mogu zamisliti snažniju poruku od te. A ovo govorim u kontekstu onoga što nas čeka sutra, a to je rasprava o izvješću glavne državne odvjetnice, za koju dio oporbe već sada traži njezinu smjenu, između ostalog zbog toga što više ne ulijeva povjerenje da svoj rad obavlja nepristrano u skladu sa svojim zadaćama, ovlastima i očekivanjima hrvatskih građana. Ja postavljam sljedeće pitanje, što bi se dogodilo da Vlada doista posluša glas naroda, pa kaže da će doista pokrenuti i inicirati smjenu aktualne glavne državne odvjetnice, što će posljedično dovesti i do smjene glavne ravnateljice USKOK-a. Možemo li očekivati od HDZ-a da postavi neku drugu osobu koja bi doista to tijelo pretvorila u ono što bi doista trebalo i biti. Ne, naravno da ne. Njima aktualno vodstvo i USKOK-a i DORH-a itekako odgovora i tako će biti svako sljedeće sve dok ga bira HDZ. A što to onda zapravo govori o aktualnoj vlasti, o Vladi, o HDZ-u i HDZ-ovoj parlamentarnoj većini? Pa ne znači li to da i oni zapravo svoju ustavnu dužnost, svoju priliku da obnašaju vlast, koriste na način koji ne ulijeva povjerenje građana. Nisu li i oni to povjerenje u ovom konkretnom slučaju, ali i na čitavom nizu drugih slučajeva davno, davno, davno pronevjerili. Pa tražimo li mi onda kao oporba dovoljno time što ćemo inicirati smjenu glavne državne odvjetnice, a time i čelnih ljudi u sustavu kaznenog progona, ukoliko istovremeno ne tražimo i smjenu aktualne vlasti, počevši od Vlade i njezine parlamentarne većine. Da to samo dodatno argumentiram, naime po Ustavu je Parlament taj koji bi trebao provoditi nadzor, kontrolu rada izvršne vlasti, i sada se nalazimo u začaranom krugu. USKOK ne radi svoj posao, DORH ne radi svoj posao i u njih više nemamo povjerenja, a zato što pogoduju Andreju Plenkoviću i njegovim ministrima koje ne procesuiraju. Andrej Plenković ne poduzima ništa, a niti njegova parlamentarna većina ne vidi da je u tome [[Upadica Ante Sanader: Vrijeme.]] gospodo draga svi supa ste zaslužili smjenu. Hvala.
Sljedeće iznošenje stajališta u ime Kluba socijaldemokrata, poštovana zastupnica Katica Glamuzina.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege. Znate li da će preko jedne trećine žena na svjetskoj razini tijekom svog života doživjeti neki oblik nasilja? Radi se vrlo doslovno o globalnoj krizi, jer rodno uvjetovano nasilje ne poznaje ni fizičke, ni vjerske, ni kulturne, ni jezične barijere. Bitno je naglasiti da je nasilje nad ženama najrašireniji oblik ugrožavanja temeljnih ljudskih prava, najrašireniji je oblik, a vrlo malo prijavljivan, jer najveći broj slučajeva ostaje službeno neregistriran, a samo u Hrvatskoj statistike kažu da je svakih 15 minuta jedna žena fizički zlostavljana. Prošle je godine prijavljeno preko 4 500 slučajeva rodno utemeljenog nasilja, a s obzirom da istraživanja pokazuju da se prijavi tek svaki treći, to znači da je stvarna brojka preko 12 tisuća. Razlozi što se tako malo prijavljuje su nepovjerenje u sustav, strah od stigme i nedostatak podrške. Danas cijeli svijet obilježava Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama. Obilježavanje tog dana inspirirano je brutalnim ubojstvima triju sestara Mirabal, koje su zbog svog političkog djelovanja i otpora diktaturi ubijene 1960. godine. Zvali su ih „Las mariposas“ (Leptirice), a u dalekoj su se Dominikanskoj Republici hrabro borile protiv diktatorskog režima kakvog je uspostavio Trujillos. Bile su hrabre, aktivne, smjele, a ubijene su kukavički i brutalno. Isto kao što i danas žene pate i pogibaju zbog neosviještenih i jadnih kukavica, a to nisu samo oni koji nasilje vrše nego i oni koji to nasilje podupiru, štite, racionaliziraju, opravdavaju ili okreću pogled jer je to najlakše ni ne vidjeti. Svi i žene i muškarci, svi koji su ikada u svom životu čuli, vidjeli, znali da se nad ženom vrši nasilje, a onda to pokušali sami sebi izracionalizirati te su okrenuli pogled i nisu žrtvu zaštitili svi su redom bijedne kukavice koji svojim nečinjenjem direktno doprinose potrebi da se ovaj dan obilježava i 60 godina nakon što su sestre Mirabal ubijene. Iako ga je Latinska Amerika počela obilježavati još '81. ovaj se dan službeno obilježava kao međunarodni od 2000. nakon što je UN donio rezoluciju u prosincu '99. o eliminaciji nasilja nad ženama. Dakle, već minimalno 20 godina se o tome govori, mi volimo govoriti i mi volimo obilježavati razne obljetnice, ali bitno je možda najbitnije što činimo onih 364 dana u godini između dvije obljetnice, što činimo mi u našoj zemlji? Provodimo li nakon ratifikacije Istambulsku konvenciju? Pa i ne baš, a najočitiji pokazatelj je nepostojanje savjetovališta, skloništa, sigurnih kuća, regionalnih kriznih centara za žene žrtve nasilja. I godišnja izvješća pravobraniteljice za ravnopravnost spolova u kojima se i dalje navodi velik broj slučajeva nasilja nad ženama i femicida te neadekvatne mjere borbe protiv istog nas podsjećaju kako malo kao društvo radimo na rješavanju tih problema. Neki dijelovi našeg društva kao npr. udruge civilnog društva sa vrlo ograničenim sredstvima jer nemaju stalno proračunsko financiranje rade sve što mogu, a nekad čini se i više nego što bismo mislili da je moguće. Pa tako primjerice i ove godine u sklopu globalne kampanje o sprečavanju nasilja nad ženama civilni sektor obilježava 16 dana aktivizma. Gdjegod je to moguće znam da će se i oporbene zastupnice pridružiti i dati im podršku kao što to upravo u ovom trenutku čine ispred HS-a. A što se politike tiče u ime svog kluba Socijaldemokrati mogu najaviti da smo pripremili kodeks ponašanja o rodnoj diskriminaciji s pravilnikom o postupanju u slučajevima seksualnog uznemiravanja i nasilja, prvi takav koji je ijedan klub u HS-u ikada imao. Pozivam i druge klubove pa i stranke da naprave isto, pozivam da ovaj Sabor napravi isto po uzoru na neke druge parlamente u svijetu. I završit ću s jednom važnom napomenom, vladin Ured za ravnopravnost spolova već sedam godina kasni s donošenjem temeljnog dokumenta Nacionalne strategije za ravnopravnost spolova. Ravnateljica tog ureda je na Odboru za ravnopravnost spolova prije skoro devet mjeseci obećala da će dokument bit gotovo do kraja lipnja, evo nas u studenom dokumenta nema, a Vlada je nešto što je trebala biti nacionalna strategija koja se raspravlja i izglasava u HS-u pretvorila u nacionalni plan koji se ne mora niti pojaviti u ovom domu. Zašto? Da ne bismo možda primijetili da kasni sedam godina, da sedam godina ova država nema temeljni dokument za ravnopravnost spolova. Ali nema veze, bitno je da jednom godišnje obilježimo ovaj dan, ostalih 364 dana ne moramo ništa.
Sljedeće iznošenje stajališta je u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana zastupnica Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Poštovane kolegice i kolege. Danas 25.11. i u RH obilježavamo Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama koji je najrašireniji oblik ugrožavanja osnovnih ljudskih prava i sloboda te je potpuno neprihvatljiv oblik društvenog ponašanja koji također predstavlja i diskriminaciju žena. Ono što nas posebno zabrinjava i žalosti je da najveći broj nasilja izazvanog od bračnog, izvanbračnog partnera ili srodnika ostaje neprepoznat i neregistriran jer nije prijavljen institucijama. Žene se teško odlučuju prijaviti nasilnika, najčešće zbog straha od ponovnog izazivanja nasilnika i uzrokovanja još težeg zlostavljanja, ekonomske ovisnosti, niske razine samopouzdanja, mišljenje kako im i onako nitko ne može pomoći, nemogućnosti pronalaska dugog smještaja, zaposlenja, brige za djecu i sl. U našem društvu velik broj žena se boji prijaviti nasilje iako su mnoge izložene nasilju kroz duži vremenski period, a ponekad nemaju ni priliku to učiniti ili ne znaju kako i kome zbog čega je važno osvijestiti javnost da je dužnost svakog tko sumnja na obiteljsko nasilje i nasilje nad ženama prijaviti policiji i na taj način potencijalno spriječiti daljnje zlostavljanje i spasiti nečiji život. Nalazimo se u periodu pandemije izazvane korona virusom koja svojim dugim trajanjem, izolacijom, smanjenim društvenim kontaktima, strahom, brigom za egzistenciju pogoduje povećanom nasilju nad ženama i u obitelji. Svima nam treba biti zajednički cilj osvještavanje i senzibiliziranje javnosti o činjenici da se nasilje ne događa nekom drugome već da je prisutno u našoj okolini svakome se može dogoditi i svatko ga je dužan prijaviti. Žena i djeca su najčešće žrtve nasilja u obitelji, stoga je potrebno jačati odlučnost žena da proživljeno nasilje prijave kako bi se spriječilo buduće nasilje, a ono već počinjeno da se sankcionira. Na taj način se omogućava da dijete u obitelji ne uči negativne obrasce ponašanja i sprječava se širenje međugeneracijskog prijenosa nasilničkog ponašanja. Vlada RH zalaže za politiku nulte tolerancije na nasilje nad ženama i poduzima niz aktivnosti od unapređenja zakonodavnog i strateškog okvira do osiguranja regionalne dostupnosti usluga prevencije, savjetovanja i pomoći za žrtve nasilja, dostupnost usluga smještaja u skloništima na području cijele RH sve to u suradnji sa udrugama civilnog društva kojima se osiguravaju financijska sredstva za rad sa žrtvama nasilja. Pokrenuta je nacionalna medijska kampanja sa sloganom „Empatija sada za društvo bez nasilja“ te besplatna 24-satna telefonska linija 116006 kao dio sustava prevencije od nasilja i zaštite žrtve. Iskustva pokazuju da je nužno jačati međuresornu suradnju, te razmjenu iskustava informacija vezanih uz nasilje upravo zbog toga je osnovan nacionalni tim, a na lokalnoj razini značajno je formiranje i djelovanje međuresornih županijskih timova za sprječavanje i borbu protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji. Prekjučer u Gospiću održali smo konstituirajuću sjednicu županijskog tima i okrugli stol na temu „Jačanje kapaciteta županijskog tima za sprječavanje i borbu protiv nasilja nad ženama i nasilja u obitelji“ kojeg sam i sama članica, te pozivam kolegice i kolege zastupnike da se uključe u rad svojih lokalnih županijskih timova kako bi im pomogli u radu. Upravo Ličko-senjska županija nije imala uspostavljen adekvatan sustav prevencije, podrške i zaštite od nasilja nad ženama i nasilja u obitelji. Stoga je u lipnju 2021.g. potpisan Ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava za osiguranje sustava podrške za žene žrtve nasilja i žene žrtve nasilja u obitelji zahvaljujući kojem je u tijeku stavljanje u upotrebu privremenog skloništa za žrtve nasilja i uskoro će djelatnici započeti sa radom kako bi ga stavili u funkciji do trenutka dok se u potpunosti ne uredi sigurna kuća na području županije. U našem društvu važno je ukazivati na nultu toleranciju bilo kakvog nasilja, a pogotovo nasilja nad ženama i zato o doživljenom i uočenom nasilju ne treba šutjeti, nasilja se ne treba sramiti i kriviti sebe. Nasilje treba prijaviti kako bi se zaustavilo i sankcioniralo. Hvala.
Slijedeće iznošenje stajališta je u ime Kluba zastupnika SDSS-a, poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Poštovani potpredsjedniče HS, uvažene kolegice i kolege. Ja ću danas iznijeti stajalište SDSS-a o nasilju nad ženama povodom Međunarodnog dana borbe protiv nasilja nad ženama kojeg obilježavamo. Ovo je zapravo dan mučkog atentata na 3 sestre, 3 političke aktivistice iz Dominikanske Republike pogubljene ne tako davno nego 1960.g., obilježavamo ga radi podizanja svijesti o tome da su žene danas širom svijeta izložene raznim oblicima nasilja, od obiteljskog do bilo kojeg drugog, izložene su silovanju, izložene su ekonomskom nasilju, kao što rekoh raznim drugim oblicima. Nasilje nad ženama je vrlo raširen oblik, čuli smo jedan od najraširenijih i ono što je, što zapravo izaziva najviše pažnje jest što on ostaje neprijavljen. Žene, žene se nerado odlučuju prijaviti nasilnika najčešće od straha od izazivanja i uzrokovanja još težeg oblika, zbog ekonomske ovisnosti, zbog niske razine samopouzdanja i uvriježenog mišljenja da joj nitko zapravo ni ne može pomoći. Često se kaže da je šutnja zlato, no šutiti o nasilju nad ženama nije mudar potez, nećemo učiniti dobro ako okrenemo glavu ili ako ne želimo se petljati u tuđe privatne stvari, ali ako se odvažimo i prijavimo nasilnika sigurno ćemo prekinuti agoniju koja možda traje godinama, možda ćemo izmučenu ženu iščupati iz ralja nasilnika, možda joj pomognemo da jednostavno okrene drugi list, a prije svega možda joj spasimo život, a to je složit ćete se nemjerljiva kategorija. Važno je da javnost zna da u posljednjih mjeseci u nekoliko mjeseci svjedočimo porastu nasilju što potvrđuje i policijska statistika jer broj zabilježenih ubistava i pokušaja ubistava u Hrvatskoj u prvih 9 mjeseci opasno se približio ukupnom broju zabilježenih ubistava i pokušaja ubistava u odnosu na cijelu prošlu godinu. U prvih 9 mjeseci zabilježen je veći broj silovanja i pokušaja silovanja nego u cijeloj prošloj godini. Poseban dio posvetit ću naročito zapostavljenoj grupi žena, a to su žene sa invaliditetom koje također doživljavaju nasilje i sigurno da je na taj oblik nasilja prema ženama sa invaliditetom sigurno da je uticala i pandemija, ona je dovela do toga da smo svi orijentirani u kući jedni na druge, a žene s invaliditetom nisu zapravo u mogućnosti prijavljivati nasilje, vrlo često nisu u mogućnosti prijavljivati ga jer je nasilnik uvijek prisutan. One zapravo prijavljuju nasilje kada nasilnik ode iz kuće i kada uspiju doći do telefona. Nasilje nad ženama s invaliditetom je veliko, zapravo triput veće nego nasilje nad drugim ženama i nasilnici su šireg spektra osoba ne samo članovi porodice. Žene s invaliditetom posebno se ne odlučuju na prijavu nasilja jer ovise o nasilnicima, ako ona ne može sama ustati iz kreveta i sama se kretati i izaći iz kuće tko će joj pomoći nego taj nasilnik zbog čega ona šuti i trpi. Neki od svjetskih statistika pokazuju da je 80% žena sa invaliditetom preživjelo neku vrstu seksualnog nasilja, posebno žene s mentalnim teškoćama, a nipošto ne smijemo zaboraviti da zapravo žene s invaliditetom imaju jednake potrebe kao i ostali s tim što imaju određene prepreke da ih ostvare. Pored prevencije koja treba biti ključna svakako treba voditi računa i o sankcijama za počinitelje pri čemu novčana sankcija nije baš najbolje rješenje već svakako da je bolje zabrana približavanja, uznemiravanja, uhođenja, kao i druge mjere koje štite žrtvu i dozvoljavaju joj da uživa puna prava bez umanjenja dostojanstva. Na Međunarodni dan borbe protiv nasilja nad ženama moramo biti glasni i u toj borbi svaki dan, ne samo danas. Zašto? Zato što [[Upadica: Vrijeme.]] su upravo sestre Mirabal utkale svoje živote u ovu borbu [[Upadica: Vrijeme.]] a nama pripada samo pravo da o njoj govorimo i da joj se suprotstavimo.
Slijedi iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika Mosta, poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić.
Kao predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova osjećam osobitu obavezu i dužnost govoriti o problemu nasilja nad ženama i drago mi je da smo sada mogli čuti značajan broj saborskih zastupnica koje su opravdano upozoravale na ovaj rastući problem. Međutim, prije nego što uopće krenem govoriti o nasilju nad ženama, moram konstatirati poražavajuću činjenicu, a to je da ispada da mi samo govorimo i kao što smo govorili prošle godine, kao što govorimo ove godine, pitanje, zar ćemo tako ponovo za ovom govornicom ritualno na ovaj dan ili Nacionalni dan borbe protiv nasilja nad ženama samo govoriti? Govoriti, a bez da ono što mi govorimo utječe na praksu. Bez da se stvari promijene na način da se nasilje suzbije. Ovo što vam ovdje govorim nije tek floskula. Iznijeti ću najnovije podatke MUP-a o nasilju nad ženama i obiteljskom nasilju koje upozoravaju da ne samo da se tragičan prošlogodišnji trend nije promijenio, dakle da smo samo govorili jer sve ono što smo govorili nije dovelo do promjene u praksi koja je nužna i koja spašava živote u ovom konkretnom problemu, nego je trend nastavio rasti i to je najveći problem i najveća tragedija nasilja nad ženama, što njegovo suzbijanje ostaje tek želja pojedinih govornika prigodno za ovom saborskom govornicom. Prošle godine kazneno djelo nasilja u obitelji, dakle najtežih oblika nasilja u vrijeme pandemije, ne samo da je raslo u cijelome svijetu i Europi, nego je u Hrvatskoj raslo zabrinjavajućih 40%. Čovjek bi očekivao da se nakon takvog podatka uzbune sve institucije, da to postane prvorazredno društvo i političko pitanje i da u praksi ove godine dobijemo barem nešto bolje brojke. Barem stagnaciju ili minimalan pad. Međutim, istina je daleko od naših želja. Ukupnog kaznenog djela na štetu djeci u obitelji u RH u odnosu na prošlu godinu ima 17% više. Ukupno kaznenog djela na štetu djeci i obitelji u Sisačko-moslavačkoj županiji ima gotovo 20% više. Na to sam osobito opetovano upozoravala tokom prošle godine zbog toga što su žene tamo izložene dvostrukom riziku, s jedne strane pandemije koja ih stavlja u nezavidne okolnosti, a onda i potresa koja je obitelji ostavila u mjestu od nekoliko metara kvadratnih, gdje svi oni koji žive s nasilnicima, niti se mogu maknuti od njih, a i uvjeti su takvi da potenciraju nezadovoljstvo, pa nažalost i nasilje. Teško ubojstvo je poraslo za 33%, nametljivo ponašanje za 66%. Silovanje 52%, a spolno uznemiravanje 116%. Kazneno djelo nasilja u obitelji, dakle upravo ono najgore nasilje koje je bilježilo rast od 40% prošle godine, nastavilo je rasti i ove godine za 8,4%. Dakle, ne samo da nismo stagnirali ili ono čemu smo se nadali, pali, nego je rast i dalje zamjetan. Također, kod kaznenog djela nasilja u obitelji 2020. među žrtvama je bilo 5,2 puta više žena, dok u 2021. g. imamo 6,3 puta više žrtava žena nego muškaraca. Brojke su, nažalost neumoljive. Nasilje u obitelji u vrijeme pandemije i dalje raste. I to treba biti alarm za sve nas ovdje jer nije dovoljno samo govoriti nego treba nešto i konkretno učiniti. A što učiniti? Pa je li vrijeme da konačno ekipiramo naš krizni Stožer koji upravlja ovom pandemijom ljudima koji će se upravo baviti prevencijom povećanja obiteljskog nasilja i da alociramo materijalna sredstva za njegov rad. Osim dodatnog ulaganja u medijsku propagandu, možemo li omogućiti alternativne načine dojavljivanja nasilja po uzoru na Francusku i Španjolsku? Možemo li prikupiti podatke i nevladinih organizacija i svih ostalih društvenih aktera koji su uključeni u suzbijanje nasilja da vidimo doista što se događa na terenu i da ovo prestane biti tek priča i vapaj pojedinih zastupnika nego da u praksi konačno nešto promijenimo? Da, za promjenu da nešto promijenimo i suzbijemo nasilje nad ženama.
Slijedi iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, poštovani zastupnik Stephen Nikola Bartulica.
Zahvaljujem kolegice i kolege zastupnici. Htio sam se kratko osvrnuti na neke izjave jučer sa aktualnog sata da do kraja razjasnim. Dakle, premijer Plenković na moje pitanje o Covid potvrdama i o nedavnoj izjavi člana Stožera, dr. Markotić je citirao u odgovoru Papu Franju i to je jedna zanimljiva pojava u ovoj pandemiji da pojedini političari obično sa ljevice, ali zna i premijer to koristiti kao argument, spominju stav Svetog Oca o dobrobiti cijepljenja i sl. i samo bi htio upozoriti da ne bi bilo dobro samo selektivno to raditi. Dakle, ako ćemo uvažiti riječi Svetog Oca, trebali bi biti dosljedni i to češće onda činiti u raspravama o raznim pitanjima. Ja sam spomenuo pobačaj, kao jedan od primjera, ali ima ih još. I to pogotovo vrijedi za političare koji dolaze sa tog demokršćanskog spektra, to bi bilo sasvim očekivano i nešto što bi bilo u skladu sa načelima koji se deklariraju i navodno štite. Međutim, imam potrebu i nešto reći o ovom stanu, dakle, imamo najavljeni referendum, mislim da je jako važno to načelno podržati, to nije stvar samo jedne političke opcije, nego se radi i o načinu kako će se država odnositi prema ovim nepogodama u budućnosti. Koliko razumijem, glavna svrha je da se ipak uredi i u Ustavu i u Zakonu o zaštiti pučanstva protiv zaraznih bolesti da se zapravo mora odlučivati u ovom domu o tim pitanjima. Ne bi bilo onda moguće u budućnosti da jedno tijelo kao Stožera za civilnu zaštitu u slobodi donosi vrlo, rekao bi, teške restrikcije nama svima, bez da se pita Sabor unaprijed. Tako da Domovinski pokret svakako smatra da treba i više pitati naš narod o raznim stvarima, ne manje. Prema tome, bit će zanimljiva rasprava koja će uslijediti, ali ću još jednom upozoriti, vezano za aktualne mjere i svrhe, svrha zapravo ovih Covid propusnice. Iskustva mnogih zemalja, od baltičkih do srednjoeuropskih, dakle Njemačke, Austrije, Slovačke, Češke, Slovenije, ali i Nizozemske i Belgije, u zemljama gdje su na snazi već Covid propusnice pokazuje se iskustvo da nisu učinkovite. Ne suzbijaju širenje zaraze i to je nešto što se treba uporno ponavljati i zato jesam digao glas prošle subote, jer mislim da će u ovoj situaciji koja je već teška, ova mjera još više zapravo otežati stanje. Do sada je Hrvatska relativno imala mekane ili liberalne mjere u odnosu na druge zemlje. Imali smo veliki korist, rekao bih od toga, za sve nas. Međutim, sad je Vlada napravila obrat, ne znam zbog čega, možda se uplašila, vidila što se događa sa pandemijom, međutim, zašto slijedi zapravo zemlje koje nisu uspjele suzbiti, nego su brojke sve nepovoljnije, sve nepovoljnije, to mi je na neki način još nejasno, još nejasno. Dakle, ne trebamo imati nikakav kompleks u odnosu na druge, to što rade Nijemci ili Austrijanci, nužno ne mora biti dobro, imamo svoje stručnjake, svoje znanstvenike, ljude koji su na svjetskoj razini stekli ugled, koji mogu savjetovati Vladi da ide u jednom razboritom, da ustraje u razboritom smjeru, a sad to nije učinila, nego ukorava vlastite građane i to nikako ne može dobro završiti. Hvala.
Iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika hrvatskih suverenista, poštovani zastupnik Marijan Pavliček.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabra, kolegice i kolege. Prošli tjedan smo obilježili 30. godišnjicu stradanja herojskog grada Vukovara, sjetili se svih žrtava Domovinskog rata i sve je uistinu prošlo dostojanstveno, onako kako i doliči kada na prvom mjestu moraju biti žrtve u velikosrpskoj agresiji. Nažalost, dva dana prije toga, 16. studenog, veliki mirotvorac i miroljubac, Miroslav, gospodin Pupovac, zajedno sa potpredsjednikom hrvatske Vlade, baca vijenac u Dunav, gdje se sjeća tzv. srpskih civilnih žrtava rata. Radi se naime, prvenstveno o civilima koji su bili kolovođe velikosrpske pobune u Vukovaru u proljeće i ljeto 91. godine, koji su po svojim podrumima skupljali oružje, prehrambene proizvode za takozvane ugrožene Srbe. I koji su imali već svoje ćelije unutar grada heroja. I onda taj isti Milorad Pupovac, zajedno sa potpredsjednikom hrvatske Vlade, gospodinom Miloševićem, taj isti dan ode se pokloniti i žrtvama te iste velikosrpske agresije kojima je maloprije bacio vijenac u Dunav. Koliko cinizma u jednom danu, koliko cinizma na jednom mjestu. Grad Vukovar, grad heroj, najveća žrtva Domovinskog rata hrvatske države, gdje 2 717 žrtava velikosrpske agresije. I u tom gradu, potpredsjednik hrvatske Vlade baca vijenac za nevino stradale, kako oni kažu, pripadnike srpske nacionalnosti, a u biti kolovođe velikosrpske pobune. To vam je kao da danas Angela Mercel ode sa delegacijom u Auschwitz i položi vijenac za ubijene njemačke vojnike, to vam je istog ranga. Na svetom hrvatskom tlu, gdje je toliko hrvatske krvi proliveno, gospodin Pupovac, veliki mirotvorac, se usudi to napraviti. Još više nas, Vukovarce, boli njegova izjava, gdje kaže, moj je san da ovaj grad ne bude podijeljen ni u sjećanju ni u komemoriranju. Ovo što radim ima cilj da ta podjela prestane. Pa upravo ovim činom, gdje se klanja istovremeno u istom danu i žrtvi i agresoru, i krvniku i žrtvi, je ništa drugo, negoli dodatna podjela i njegov očigledno sveti cilj izjednačavanja žrtve i agresora. Al nas žalosti da je to onako prošlo da nitko od relevantnih čimbenika na državnoj vlasti nije reagirao na to. Na konstantno iskrivljavanje povijesti od strane glavnog koalicijskog partnera SDSS-a. Svakoj žrtvi se uistinu treba pokloniti, svakoj civilnoj žrtvi, ali ne možemo nikad dozvoliti da se klanjamo onima koji su bili kolovođe velikosrpske agresije i koji su već u ljeto 91. godine planirali kako po kratkom postupku riješiti pitanje Vukovara. I da pojedinci nisu završili tako, znate što bi bilo s nama Vukovarcima? Ne bi bilo 2 717 žrtava, bilo bi nas 5 tisuća. Ja vam otvoreno kažem, bili bi u lipnju poklani kao janjad 91. godine, dok nije bila uspostavljena obrana. I to svi mi znamo i dozvoljavamo da takvi pojedinci nama, pobjednicima u Domovinskom ratu iskrivljavaju povijest. Još više boli što ti pojedinci u ime hrvatske Vlade dolaze i polažu vijence. Na što smo mi spali kao društvo i zapitajte se kako je nama Vukovarcima, koji tamo živimo 365 dana. budite nekad u našoj koži, nemojte se sjetiti Vukovara samo 18. 11. Zamislite kako se mi osjećamo, kako se osjećaju ljudi na Trpinjskoj cesti odakle ja dolazim. Gdje je svaka druga kuća nekog izgubila, kada vide likove kao što su veliki mirotvorci koji polažu vijence onima koji su nas htjeli poklat 91. godine i nitko ni a ne kaže. Nemojte se sjetiti Vukovara samo 18. 11. Živite Vukovar 365 dana u godini. Hvala vam lijepa.
Evo s ovim smo završili iznošenje stajališta.
Sada ćemo prijeći na dnevni red: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 213 Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava i čl. 172., 204. i 206. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sukladno čl. 206. Poslovnika prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvaćen je prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Molio bih predstavnika predlagatelja da da dodatno obrazloženje prijedloga zakona. S nama je poštovani državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture Tomislav Mihotić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Ovim izmjenama i dopunama Zakona o cestama nastavlja se provedba aktivnosti reformskih mjera cestovnog sektora. Postojeći se zakonski okvir Zakona o cestama uređuje usklađenjem s odredbama dviju direktiva koje RH kao članica EU-a u obvezi transponirat u svoje zakonodavstvo i to Direktivom 520/2019 kojima se utvrđuju uvjeti koji su potrebni za osiguranje interoperabilnosti elektroničkih sustava za naplatu cestarine i olakšavanje prekogranične razmjene podataka iz registra vozilima s vozilima i vlasnicima ili korisnicima vozila za koje je utvrđeno neplaćanje bilo koje vrste cestarine u Uniji. Direktivom 1936/2019 kojom se nastoji poboljšati sigurnost na cestama kroz izmjene postupka revizije cestovne sigurnosti i proširenja istih na ceste izvan te mreže te se dodatno usklađuju odredbe Zakona sa Direktivom 40/2010 EZ od 7.srpnja 2010. koje su vezane na inteligentne prometne sustave u cestovnom prometu. Osim ovoga usklađenja EU propisa propisuje se i slijedeće. Dijelovi koji čine javnu cestu nadopunjuju se građevinama koje služe za promet bicikli i kretanje pješaka te se na taj način usklađuju definicije sastavnih dijelova javne i nerazvrstane ceste u smislu Zakona o cestama. Propisuje se tko su obveznici plaćanja cestarine. Ovom odredbom određuje se da su obveznici plaćanja cestarine za korištenje autocesta i objekata na državnim cestama pod naplatom cestarine vozač, vlasnik vozila ili osoba koja na temelju ugovora ima pravo na uporabu vozila, korisnik elektroničkog sustava za naplatu cestarine i pružatelj usluge europske elektronske naplate cestarine, oslobađanje od obveze plaćanja cestarine za vozila hitnih službi. Odredbama se precizno propisuju vozila kojih hitnih službi se korištenje autocesta i objekata s naplatom ne naplaćuje što će omogućiti upraviteljima autocesta i objekata s naplatom cestarine ujednačeno postupanje prema korisnicima. Sredstva za PDV za korištenje autocesta i cestovnih objekata pod naplatom od strane vozila hitnih službi osigurana su u državnom proračunu na pozicijama ministarstva nadležnog za promet. Ukidanje izuzeća od obveze plaćanja naknade za pravo građenje i pravo služnosti na javnoj cesti i izjednačavanje uvjeta poslovanja na način da će svi poduzetnici imati obvezu plaćanja naknade za osnivanje prava građenja i prava služnosti na javnoj cesti. Ovom odredbom isključuje se primjena Zakona o uređivanju imovinsko pravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina kod osnivanja prava služnosti i prava građenja na javnoj cesti. Osigurava se usklađenost financijskih izvještaja Hrvatskih autocesta i Hrvatskih cesta s međunarodnim standardima financijskog izvještavanja temeljem kojih veliki poduzetnici sastavljaju financijske izvještaje. Ograničava se iznos naknade za financiranje održavanje i građenje javnih cesta koja se iz državnog proračuna uplaćuje društvima Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste po litri naplaćene trošarine na energente u skladu s propisima o proračunu. Uvode se detaljnije regulacije instituta korištenja cestovnog zemljišta odnosno izrijekom se propisuje da sve fizičke i pravne osobe koje koriste cestovno zemljište su dužne plaćati naknadu i u slučajevima kad nije sklopljen ugovor temeljem kojega se ostvaruje pravo korištenja cestovnog zemljišta. Aktualni Zakon o cestama se usklađuje sa Zakonom o izvlaštenju i određivanju minimalne, i određivanju naknade, a predloženom izmjenom znatno će se olakšati korisnicima izvlaštenja, investitorima prijevremeno stupanje u posjed izvlaštene nekretnine prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju. Dodaje se pojam cestarinski prolaz i omogućuje se postavljanje samoljepljivih folija na cestarinskim prolazima obzirom da u važećem Zakonu o cestama nema definicije ovog pojma, a iz razloga što se ovim izmjenama i dopunama dozvoljava postavljanje reklama na cestarinskim prolazima što do sada nije bio slučaj. Određuje se da se dio troškova za redovno održavanje nerazvrstanih cesta u zimskoj službi u jedinicama lokalne samouprave s brdskoplaninskih područja financira iz naknade za financiranje građenja i održavanja javnih cesta, trošarina koje se uplaćuju iz državnog proračuna na račun društva Hrvatske ceste. Ovom odredbom zakona omogućuje se smanjenje proračunskih rashoda jedinica lokalne samouprave s brdskoplaninskih područja koja se koriste za redovno održavanje nerazvrstanih cesta u zimskoj službi. Dopunjuju se prekršajne odredbe kako bi se novčanom kaznom kaznio vozač koji je upravljao vozilom koje je sudjelovalo u prometu autocestom ili cestovnim objektom pod naplatom, a nije plati cestarinu te kazne za sve fizičke i pravne osobe koje koriste cestovno zemljište bez sklopljenog ugovora s upraviteljem javne ceste. Kroz rasprave na saborskim odborima zaprimljena su 2 amandmana Odbora za zakonodavstvo koja prihvaćamo. Ovaj zakon o izmjenama i dopunama Zakona o cestama jedan je od indikatora iz Nacionalnog plana oporavka i otpornosti, a njegovo stupanje na snagu je i preduvjet za povlačenje dodijeljenih sredstava te predlažemo njegovo usvajanje.
Možete ostati tu jer imamo replike. Prvi je na redu poštovani kolega Hajdaš Dončić. Izvolite.
Hvala. …/nerazumljivo/… poštovani gospodine Mihotić jedno pitanjce. Autocesta Zagreb – Macelj, interoperabilnost za čiji račun i kada, govorim o uvođenju ENC-a.
Izvolite odgovor.
Pa dobro mi ovdje govorimo o interoperabilnosti cijelog sustava tako da i autocesta Zagreb – Macelj će biti uvođenjem konačnog implementiranja ovog sustava, a to je objektivni rok od neke 2 godine.
Kolega Dretar, izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Poštovani gospodine državni tajniče, iako smo vrlo kvalitetno raspravljali jučer na odboru, molim još jednom da za hrvatsku javnost pojasnite nešto što bi potencijalno moglo biti problem. Dakle, izmjenama ovoga zakona kaže da će se olakšati investitorima prijevremeno stupanje u posjed izvlaštene nekretnine prije pravomoćnosti rješenja o izvlaštenju. Dajte da još jednom hrvatskim građanima što to znači u njihovom slučaju. Razumijemo investitore, razumijemo jedinice lokalne samouprave da hrvatskim građanima pojasnimo što to znači ako potencijalna biciklistička ili pješačka staza, cesta ili neka druga prometnica ili objekte javne namjene prolaze kroz njihovo dvorište ili vrt. Što to točno za njih znači? Hvala vam lijepa.
Izvolite odgovor.
U svakom slučaju odredbe Zakona o izvlaštenju i određivanju naknade implementiraju se i uvode u Zakon o cestama. i uvode u Zakon o cestama.
Državni tajniče, samo malo. Ja vas molim da isključite mobitel, nekome je jako dugo zvonio pa nije baš ugodno. Izvolite.
Znači Zakon o izvlaštenju i određivanju naknade implementira se u Zakon o cestama i efikasnije se provode njegove odredbe. U principu to znači da prije pravomoćnosti rješenje o izvlaštenju investitor koji realizira javnu cestu može ući u posjed zemljišta. Postoje instrumenti, obavijesti i načina ulaženja i deponiranja novca za nadoknadu štete u budućem sporu, znači toj stranci nitko ne spori da ona može tražiti, ali ne može onemogućiti gradnju ceste.
Idemo dalje. Kolegice Benčić, izvolite.
Zahvaljujem se. Molim vas, možete nam reći, dakle mijenjate čl. 37 izmjena i dopuna čl. 86 st. 2 i propisujete da se za korištenje javnih cesta temeljem prava služnosti, prava građenja, prava puta ili drugog sličnog prava za komunalne, vodne, energetske, kao i, između ostalog elektroničke komunikacije, vrlo bitno u ovoj slučaju, može plaćati, odnosno naplaćivati isključivo naknada koja je zapravo naknada za služnost, isključivo ta i to prema visinu koju isključivo odredi Vlada odlukom. Kada se radi o cestama koje su županijske ceste ili ceste u vlasništvu lokalne samouprave, na taj način se zapravo ograničava autonomija i mogućnost lokalne samouprave da upravlja i naplaćuje svoju infrastrukturu po onoj cijeni koju ona odredi da bi trebala biti i da bira model naplate. Da li je to služnost, da li je to komunalni porez [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] da li je to nešto treće, vi ovime to [[Upadica: Hvala lijepa.]] centralizirate. Izdajete samo [[Upadica: Hvala vam lijepa.]] Vladi i državi tu mogućnost.
Izvolite odgovor.
Pa dobro, glavna intenca ove odredbe u Zakonu je bila ta da se svi investitori infrastrukture i javni i privatni stave u istu poziciju. Ovo o čemu ste vi dalje govorili je pitanje određivanja naknade, tu bi trebalo uključiti HAKOM i vidit na kakav način se onda sama visina naknade regulira. Ali, govorim, ova stavka Zakona je bila isključivo i to nam je došlo na primjedbu EU komisije jer smo dosad jedino privatne tvrtke teretili s tom naknadom, a nismo javne. Rečeno je da tu ne smije biti diskriminacije, i govorim, to je osnovna stvar radi čega je ovo uvedeno u Zakon, a pitanje naknade je onda pitanje reguliranje cijene, govorim, u koju treba uključiti i HAKOM i druge sudionike.
Kolegice Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče. Jedan od razloga zašto idete u hitnu proceduru je i državni proračun jer, ovim Zakonom zapravo prebacujete, odnosno omogućuje se prebacivanje sredstva za održavanje nerazvrstanih cesta u jedinicama lokalne samouprave gdje više neće biti sredstva njima delegirana nego će ići putem Hrvatskih cesta koje će, ide na stavku Hrvatskih cesta i onda će se oni, govorim o brdsko-planinskim područjima, govorim o čišćenju tih cesta za vrijeme snijega, odnosno problema koji imaju. Koji je motiv bio? Koji je razlog bio? Dakle, imali smo praksu i to se pokazalo da su te jedinice financijski slabe, mi imamo onaj fond za izravnavanje i oni su dogovarali čišćenje tih cesta i davalo im se iz fonda za izravnavanje određena sredstva jer nisu bila moguća iz svojih proračuna. Vi ste se sad odlučili da to sve ide putem Hrvatskih cesta. Koji je bio razlog, koji je bio motiv, zašto to radite? Hvala.
Izvolite odgovor.
Ovaj sustav funkcionira već nekoliko godina. Ne mogu ulaziti u Zakon o brdsko-planinskim područjima jer to nije bio zakon u ingerenciji moga ministarstva, ali mi već nekoliko godina kroz sredstva trošarine, a preko Hrvatskih cesta jer je to iz onog dijela 0,8 kuna od trošarine koji dobivaju Hrvatske ceste izdvajamo jedan dio koji ide za zimsku službu na ovim područjima koja ste naveli. Znači mi to samo reguliramo zakonom, a kriteriji kako će se dijeliti bit će definirani pravilnikom kojega će donijeti Ministarstvo.
Kolega Begonja, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovani državni tajniče, molio bih 2 pojašnjenja, prvo, vezano za institut korištenja cestovnog zemljišta. Mi u naravi imamo takvu situaciju da korisnici nemaju ugovor nikakav, a koriste cestovno zemljište. Da li će se sada za njih raspisivati natječaj, davanje koncesije da bi se moglo to regulirati pravno ili će se nastaviti samo izdavati računi sukladno poreznim propisima. I prvo, to je prvo. Drugo, za ove nerazvrstane ceste u jedinicama lokalne samouprave koje pripadaju brdsko-planinskim područjima, mnogi od njih nemaju Registar nerazvrstanih cesta. De facto nemaju ni novaca dovoljno da bi mogli krenuti u takvu priču. Je li to znači da će se sve nerazvrstane ceste neovisno o tom registru održavati zimi ili ne? Hvala.
Izvolite odgovor.
Pa što se tiče održavanja nerazvrstanih cesta, kroz pravilnik će biti definirani uvjeti i koje ceste i na kaki način i do kojeg nivoa će se održavati, a što se tiče prvoga dijela, tu ste postavili pitanje, ponovite mi samo točno pitanje da ne bi širio [[Upadica: Da li će…]]
To, samo malo [[Upadica: Ispričavam se.]] Mislim, to je mimo Poslovnika, ne mogu to dozvoljavati, odgovorite što ste čuli i gotovo. Sada je na redu kolega Ćosić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče. Ovim Zakonom, kao što ste i sami rekli, ukida se izuzeće od obveze plaćanja naknade za pravo građenja i pravo služnosti na javnim cestama, čime se izjednačuju uvjeti poslovanja svih investitora, znači do sada je bilo da određene tvrtke koje su u vlasništvu ili jedinice lokalne samouprave ili države nisu plaćale ovu naknadu, pa evo, Zakon se donosi koncem godine pa me zanima većina tih komunalnih tvrtki, pa i stale tvrtke, donijela svoj plan poslovanja i gdje nisu predvidjeli ukalkulirali ovu naknadu u cijenu svojih usluga, a zakon odnosno zakon stupa na snagu sada, a ugovori su šest mjeseci, znači da li će tvrtke u … šest mjeseci uspjet promijeniti svoje planove poslovanja i naravno znate kakva je stvar sa katastrima da li će se moći za tih šest mjeseci utvrditi pravi iznos koji je potreban za sklapanje takvih ugovora?
Hvala. Izvolite odgovor.
Pa dobro to je složeno pitanje, komunalne tvrtke su morale imati registar svojih instalacija. Svjesni smo da dobar dio njih nema. Šest mjeseci je rok prilagodbe, pripreme i temeljem toga roka i početka provođenja oni će moć predvidit u svojim financijskim planovima kroz rebalanse i kroz planove idućih godina sredstva koja su tu neophodna, tako da mislim da će se taj sustav uspostavit bez velikih potresa.
Kolegica Opačak Bilić, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani državni tajniče. Evo u dosta članaka u izmjeni se spominje ovaj sustav ENC-a naravno u obliku da se prilagođava sa ostalim zemljama EU vezano za dostavu podataka. No mene zanima s obzirom da je sustav ENC-a u Hrvatsku došao prije 15 možda čak i više godina da li se razmišlja možda o nekakvom modernizaciji tog, s obzirom da tehnologija danas jako brzo ide i ono što je 15 godina staro vjerovatno nije baš više toliko atraktivno koliko brzo tehnologija ide. Imamo primjere u drugim zemljama očitavanja registracijskih oznaka kojekakve aplikacije, pa evo dal će se kod nas zadržat ovaj sustav ENC-a koji danas imamo ili ćemo ići u nekakvu modernizaciju. Hvala.
Izvolite odgovor.
Pa to je osnovna stvar donošenja ovog zakona, znači uvođenje interoperabilnosti. U principu ENC-ova u konačnosti neće bit tj. neće biti naplatnih kućica na autocesti. Znači cilj donošenja i ovog zakona je usklađenje s direktivom gdje će bit slobodan prolaz po svim mjestima gdje su danas naplatne kućice, a to znači da će se registrirat na drugi način vozila. Registrirat će se snimanjem kamare registracija vozila i onda će se skidat sa ENC-a novac automatski, znači neće bit zastoja, neće biti dodatnog zagađenja koje je nastajalo na tim lokacijama. I u konačnosti cilj je da se cijela Hrvatska, a i EU uveže u takav sustav.
Kolega Zekanović, izvolite.
Poštovani državni tajniče. Evo nekoliko pitanja. Koliko će koštati državni proračun odnosno Hrvatske ceste ovo što se sada prebacuje financiranje održavanja nerazvrstanih cesta na Hrvatske ceste? Drugo pitanje, imate li strategiju u ministarstvu izgradnje punionica za električne automobile? I još jedno pitanje evo zazvučalo mi je da će se sada već postojati institut kažnjavanja onih koji ne plate cestarinu. Kako je moguće da neko ne plati cestarinu? Evo čisto ta ljudi čuju, kad postoji rampa evo to mi nije jasno.
Izvolite odgovor.
Pa dobro ovaj iznos u proračunima za '21., '22. i '23. je 10 milijuna kuna što se tiče nerazvrstanih cesta i brdsko-planinskih područja u zimskim uvjetima. A što se tiče punionica to ide poseban zakon o infrastrukturi koji će biti isto na Saboru pa ćemo onda raspravljat o tom načinu, tako da, a plaćanje znači ukinit će se zaustavljanje na rampama i onda postoji mogućnost zloupotrebe tj. prolaženja bez da imate novac na ENC-u ili na drugi način mogućnost plaćanja usluge u tom slučaju onda nastupaju ove kaznene odredbe.
Kolegice Posavec Krivec izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče HS-a. Državni tajniče. Već više od 10 godina zagovaram ideju da Zagrebačka županija kao prsten oko grada Zagreba bude oslobođena naplate autocesta, naplate cestarine. Nemam ovdje vremena obrazlagati koje bi to sve prednosti bile prvenstveno za gospodarstvo koje prsten daje gradu Zagrebu. Pisala sam u nekoliko navrata inicijative jedinice lokalne samouprave, bili smo na razgovoru kod ministra, zadnji odgovor je bio čeka se upravo ovo, interoperabilnost, slobodan prostor na svim mjestima. Zanima me, da li sada kada smo to dočekali i kada donosimo zakon to znači da će građani Zagrebačke županije, oni koji plaćaju najskuplju autocestu od Jastrebarskog pa do Križa sa istočne strane biti oslobođeni naplate i ona im bit regulirana na drugi način? I druga stvar koja mi nije jasna vaše pojašnjenje, rekli ste da ovim zakonom će biti omogućeno da se na cestovnim tim naplatnim kućicama omogući reklamiranje i postavljanje reklama. Pa dakle kada se svakodnevno mi koji se vozimo po autocesti već više od šest mjeseci vidimo da takve reklame jesu oblijepljene po upravo naplatnim kućicama.
Hvala vam lijepo. Izvolite odgovor.
Dobro što se tiče naplate cestarine, to je živo tkivo prema tome uvijek se može korigirat, bez obzira postoji li ovaj ili onaj sustav naplate. Mi ćemo sasvim sigurno razmotrit što je to opravdano da bude unutar sustava naplate što nije, pa onda postoji mogućnosti korekcije o kojoj ste govorili. A što se tiče naplatnih kućica, točno postoji ali nisu regulirane ne postoje mogućnost zakonske prema tome onaj ko to radi je sada u ovom momentu nelegalan. Dok kućice budu postojale ta mogućnost će se kroz ovi zakon dati jer su upravitelji cesta procijenili da takav način reklamiranja ne ugrožava sigurnost prometa i ne ometa prometovanje kroz te naplatne kućice.
Kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi državni tajniče. Evo čisto da ne bude zabune kod ovih izmjena i dopuna Zakona o cestama da pojasnimo građanima što nas čeka 2024., pete godine kod te naplate. Znači da li ukidamo u potpunosti naplatu u gotovini, karticama i na bilo koji drugi način? Da li ostaje samo ENC kao takav koji će bilježiti moguće prolaze kroz sadašnje prolaze koje imamo na autocestama ili se implementira potpuno novi sustav kojeg ćemo tek nešto čuti i učiti? I drugo, što se tiče održavanja nerazvrstanih cesta u zimskom periodu na brdsko-planinskim područjima, da li je iskustvo pokazalo da ovih 10 milijuna kuna pokriva najveći dio troškova koje te lokalne samouprave imaju ili je to samo djelomično pokrivanje koje one imaju s obzirom da ja vjerujem da su ti troškovi puno i veći s obzirom na broj lokalnih samouprava koje obuhvaća taj zakon i da se to odnosi samo na njih ili moguće i na neke druge lokalne samouprave koje nisu u zakonu, a ipak se nalaze tu blizu ili su na samom području brdsko-planinskom?
Hvala. Izvolite odgovor.
Pa dobro sasvim sigurno to nisu apsolutno svi troškovi koji nastaju od zimske služe na tim prostorima, ovo je pomoć koja je došla iz trošarine na način kako sam rekao preko Hrvatskih cesta i temeljem kriterija koje će pravilnikom definirat ministarstvo.
Hvala vam. Kolegice i kolege, dakle ja bih vas molio da ne činimo ovo, iskazali smo poštovanje i respekt prema žrtvama nasilja, a koliko shvaćam ovo je svakih 15 minuta. Ne znam kolegice Urša Raukar vi to radite jel. Sjednite, dozvolite, dakle ovdje je u saborskim klupama imamo 14 klubova i svaki klub ima neku temu nešto što ga zanima što bi htio posebno naglasiti. Mi smo danas dali minutu šutnje, iskazali poštovanje prema žrtvama obiteljskog nasilja, prema ženama koje su stradale od nasilja, međutim sada ako ćemo svakih pet minuta ili 15 minuta to naglašavati kao vaš specifični dio programa mogu sutra očekivati recimo da će kolega Zekanović htjeti nešto, kolege iz Mosta, kolege iz Liberala iz HDZ-a, dakle ovo je institucija koja ima svoja pravila i dovodite mene osobno u vrlo neugodnu situaciju da sada ja moram arbitrirati oko toga. Dakle, molim vas i pozivam vas iskazali smo poštovanje, to je bila dužnost, prihvatio sam inicijativu kolegice Benčić, ali sada vas molim vis a vis svih ostalih da to ne činimo. Kolegice Raukar, izvolite.
… ja bih vas lijepo zamolila da dozvolite još dva zvona budući da mislim da pet da ta činjenica da svakih 15 minuta u Hrvatskoj, u Hrvatskoj ne u svijetu, u Hrvatskoj jedna žena strada nije dovoljno prezentno u hrvatskom javnom prostoru i u hrvatskom društvu jer da je onda je ne bi bilo. Ja vas lijepo molim da dozvolite još dva zvona i onda ćemo prestat. To je inicijativa zastupnica, nije jedna ili dvije nego sve, lijepo bih vas molila. Zahvaljujem.
To ne znam, mogli ste me i o tome informirati.
Oprostite što vam upadam u riječ, kolegica Benčić je to rekla, ali možda ju niste čuli. Hvala vam lijepa.
Ne, ne, to je ona rekla, samo malo ja ovo doživljavam kao sad dio vaše političke igre, dakle mi smo se to mogli dogovoriti prije zasjedanja i bilo bi puno korektnije prema svima nama. Dakle, vi dobro znadete jer je već bilo sličnih situacija da sam uvijek izlazio u susret kada su bile ovakve teme u pitanju i bio sam spreman potaknut inicijativama pojedinih političkih skupina napraviti ono što smo i danas napravili na početku zasjedanja. Ali sada ovako ponavljajući meni se čini da vi želite istaknuti više sebe nego problem o kojem govorimo. I ja ću sada dozvoliti naravno da se to dogodi još dva puta, ali se moramo oko toga dogovoriti onda na predsjedništvu HS-a, pa kada ćemo imati slične inicijative da se one najave predsjedniku ili predsjedavajućem i da onda po tome postupimo svi zajedno. Nismo ne civilizirani ovdje, želimo zaista i jesmo iskazati suosjećanje i respekt prema žrtvama, ali molim vas da sada razumijemo i da je ovo institucija koja ima svoja pravila i da budemo onda ravnopravni u tome. Hvala vam lijepa na razumijevanju.
Zahvaljujem vam.
Kolegice Puljak što izvolite.
Evo samo sam htjela potvrditi kolegice Urše izjavu, dakle ovo nije inicijativa ne znam zeleno-lijevog kluba, ovo je inicijativa svih zastupnica i ja se evo ispričavam u redu kazali ste da se ovo moglo i najavit, prihvaćamo. Sljedeći put neke slične inicijative najavit ćemo ih ranije pa se mogu svi pridružiti. Evo hvala.
Ja vas molim da se to napravi kako bismo mogli to onda napraviti kako spada. Sada je kolega Zekanović zatražio stanku. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a. Tražim stanku ispred kluba Hrvatskih suverenista da bi se dodatno konzultirali o ovom zakonu, a ovdje moramo osim ovog zakona istaknuti da ću se ja rado pridružiti kolegicama oko ovo njihove inicijative, navit ću ja i svoj mobitel nije problem, ali ja njih pozivam da osim što ćemo upozoriti na žrtve nasilja, što stvarno trebamo da se ta zvonjava mobitela neka obilježi i svako nerođeno dijete kome je uskraćeno pravo na život, pa da imamo dvije svari, da se prisjetimo onih koji su ubijeni u majčinoj utrobi kao i oni koje je neko zlostavljao u obitelji neke čak i do smrti. Evo ja ću se rado pridružiti, ali evo kad moj mobitel bude zvonio, a nadam se i vaš da ćemo se prisjetiti i ubijene nerođene dječice. Evo dvije stvari, pozivam vas da pojačate mobitele sljedeći put.
Dobro, molim vas sad se vraćamo na raspravu. Kolega Zekanović stanku odobravam, ali ćemo sukladno čl. 293.b nastaviti s radom i molim vas da napravimo onako kako smo dogovorili, a za ovo ćemo onda i ovakve i slične situacije napraviti na predsjedništvu dogovor kako ćemo se postaviti. Sada će replicirati kolega Pavić. Izvolite.
Poštovani tajniče. Evo još jedno pitanje vezano za ENC, naravno da pozdravljamo uvođenje ENC-a na teritoriju cijele RH, međutim imam nekoliko pitanja. Prvo pitanje je vezano za hardver koji će se staviti na raspolaganje korisnicima tog ENC-a znači vozačima vlasnicima automobila koji mogu to staviti u svoje vozilo i taj se hardver zapravo sa opremom koja je u automobilu zajedno radi, to je napisano u zakonu da će to biti stavljeno na raspolaganje, pitanje je tko će to platiti, dal će to platiti vozač odnosno vlasnik vozila ili će to dati ministarstvo ili država ili vlasnik ili ENC bilo ko na raspolaganju, znači tko to plaća? Drugo pitanje je, s obzirom da imamo više upravitelja autocesta, pitanje je tko će platiti uvođenje ENC uređaja na ulazu u autocestu i treće pitanje je vezano za cleaning house. Netko mora raspoređivati ta sredstva svim vlasnicima odnosno upraviteljima autocesta. Koja će to kuća biti, na koji način će to raditi i tko će te troškove platiti?
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Pa dobro, sva ta pitanja koja ste postavili razrađivat će detaljno pravilnici koji će biti donošenjem. Znači ENC će biti uveden na cijelo područje RH, a u konačnici s intencom da bude jedinstven i za cijelo područje EU. Raspodjela sredstava će biti također, temeljem registracije vozila koja prolaze određenom dionicom autoceste i u postotku koliko prolazi kojom dionicom, taj upravitelj autoceste na tom području dobit će svoj dio. Normalno da će biti centralizirano upravljanje s jedne točke. Sredstva za uvođenje ENC-a su u Nacionalnom planu oporavka i otpornosti i dobit će se kroz ono što donošenje ovog Zakona očekujemo od EU. To je konkretno 500 milijuna kuna u ovom slučaju.
Zahvaljujem državnom tajniku, više nema replika pa se možete vratiti na mjesto. Državni tajniče, hvala vam lijepa, gotovo je s replikama. Sada ćemo vidjeti žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub zastupnika Hrvatskih suverenista i poštovani kolega Zekanović, izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, neću ja biti previše dug. Evo, dobio sam zapravo odgovor na ovo pitanje, a to je bio iznos koliko će koštati državni proračun, odnosno Hrvatske ceste prebacivanje obaveze održavanja u brdsko-planinskim općinama sa lokalnih samouprava na Hrvatske ceste, to je 10 milijuna kuna. Nekako evo, volio bih da se malo preispita je li taj trošak uvijek opravdan jer bojim se da danas postoje u mnogim jedinicama lokalne samouprave komunalne tvrtke koje jednostavno nemaju dovoljno prihoda pa se onda po nekakvoj inerciji, nekakvi novci izdvajaju za njih samo da bi se održavali golemi pogoni. Te komunalne tvrtke cestarske često imaju i stotine radnika i danas su isključivo direktno ili indirektno teret proračuna ili lokalnog ili državnog proračuna i to je nešto o čemu bi morali povesti računa. Možda bi bilo dobro da u nekoj perspektivi se razmišlja o tome da se taj prostor skroz otvori tržištu i da jedinice lokalne samouprave uopće više ne budu ni vlasnici ni osnivači lokalnih cestovnih tvrtka koja održavaju prometnice. Ovo ste mi također odgovorili za kaznu na autocesti, nisam razumio kako danas kad su rampe netko može ući na autocestu i ne platiti cestarinu, dakle evo, ja bih možda pojasnio svima onima koji prate ovu sjednicu, mi ćemo uskoro, nećemo više imati ove uređaje koje danas imamo nego će se cestarina naplaćivati, kao npr. u Sloveniji putem kamera koje će snimati registraciju, je li tako i onda zapravo onaj tko uđe na autocestu, a nije, nema novaca na računu, on će platiti kaznu i to je u redu. Drago mi je da je u pripremi zakon koji će se definirati mreža punionica za električne automobile. To je golemi problem, ja vas evo, pozivam, čak ću reći, apeliram da se taj zakon što prije stavi u proceduri, postoji veliki interes za električna vozila u Hrvatskoj, nažalost danas imamo golemi deficit punionica i evo, čisto jedna napomena, nadam se da vodite računa, postoji puno vrsta punionica, ima one superbrze, brze i iznimno spore, dakle da tu idemo odmah zakonskom regulativom da idemo na one najbrže jer tu se tehnologija jako mijenja, a štedeći vrijeme zapravo štedimo i novac. I možda evo samo, evo, za kraj, još nešto sam htio i pitati kroz repliku, a kasnije možete odgovoriti. Nije vezano uz temu, ali evo, ako imate priliku, odgovorite, a to je što je sa nastavkom gradnje autoceste prema Dubrovniku? Pelješki most je pri kraju, Dubrovčani željno iščekuju taj dio autoceste pa možda kasnije ako budete imali priliku da odgovorite. Hvala lijepo.
Idemo na drugu raspravu u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a poštovana kolegica Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je u hitnoj proceduri izmjene i dopuna Zakona o cestama. Hitna procedure imaju svog smisla, samo trebamo razmisliti kad i što. Ova hitna procedura je iz jednostavnog razloga što ćemo imati proračun, pretpostavljam idući tjedan i onda se trebaju određena sredstva prebaciti na stavku Hrvatskih cesta. Da bi to bilo moguće i da bi proračun kao takav mogao ići, Ministarstvo se odlučilo za hitne procedure. Ja principijelno, a kad ona ima smisla, nemam protiv hitne procedure ništa, ali evo, Ministarstvo se odlučilo za 3 zakona. 2 smo imali jučer, a jedan imamo danas i uvijek se to opravdava određenim situacijama vezano uz direktive EU, u ovom slučaju o tome nije riječ. Ja ću raspravljati i naglasiti nekoliko važnih stvari iz ovog Zakona. Jedna od važnijih stvari je zaista omogućenost uvođenja tog europskog ENC-a, odnosno način naplate cestarine, što je dobro. Pritom morate znati da će to biti dosta veliki problem jer imamo Njemačku bez naplate cestarine, imamo Nizozemsku bez naplate cestarine, dakle pitanje kako će to biti na razini svih zemalja EU, ali naravno, svaka poboljšica, svaka mogućnost da budete brži, propulzivniji, da jednostavnije to definirate je dobrodošlo. Druga tema o kojoj želim nekoliko tema reći je, ovim Zakonom definirana je i naglašena odnosno važnost sigurnosti infrastruktura. Ono što želim rasvijetliti i mislim da je dobro za reći, u RH u ovoj godini, dakle od 1.1.2021. g. do 31. listopada, dakle vrlo recentna brojka na našim cestama je poginulo 259 sudionika. Ja sam sigurna da u svakom od tih koji je poginuo je barem u lokalnim nekim novinama bio podataka da je poginuo, a da ne kažem da uvijek imate na portalima kad vidite na ovoj cesti je poginulo ovoliko, na ovoj onoliko, u tom dakle kad to usporedite sa korona virusom otprilike je toliko umrlih od korona virusa u 5 dana. Dakle, samo da probamo staviti usporedbu. 259 ljudi je poginulo na hrvatskim cestama u punih 10 mjeseci, toliko je 5 dana umrlo od korone, pa da rasvijetlimo i da vidimo o čemu govorimo i to sam imala potrebu reći. Inače, zaista ministarstvo vodi računa i cijelo vrijeme se vode računa o standardima da se poboljša sigurnost na cestama. Što na autocestama, što županijskim što nerazvrstanim lokalnim bez obzira kako je i ono što uvijek ja moram priznati mene veseli kad vidite da su naši tuneli il pojedini dijelovi ceste proglašeni sa razine EU o nekim od najsigurnijih, sigurni, u korištenju sigurni u signalizaciji i dobro je da se to i ovim zakonom naglašava i da o tome vodimo računa. Pri tom ja najavljujem jedan amandman koji će biti od strane našeg kluba, a bit će na odredbu Članka 3. Dakle, već jedno vrijeme mi imamo u korištenju romobile odnosno mala električna vozila kako su jesu to definirano. MUP je išlo i sa izmjenom Zakona o sigurnosti prometa na cestama koja je u ja ću sad ovih 30 sekundi neće se ništa desiti ja ću zašutiti i dati još jedanput zaista naglasiti žene kojih u Hrvatskoj svakih 15 minuta je jedna žena zlostavljana, pa želim to naglasiti i sad ću zašutiti. Sad ću, moj još zvoni, ali će odzvonit nema veze, sad ću nastaviti dalje sa ovom temom koja je ovdje bitna i važna, a to je ono što sam govorila o sigurnosti infrastrukture i sigurnosti infrastrukture koja mora biti definirana i definirana je i u ovom zakonu. I ono što je važno, važno je da ona bude od faze projektiranja preko faze izvođenja. Slijedeće teme još dvije koje želim naglasiti je korištenje cestovnog zemljišta. Uvijek je problem i taj problem nije od jučer. Taj problem je dugo godina o načinu na koji se koristi cestovno zemljište, o načinu na koji se tamo gradi, načinu na koji se plaćaju određene naknade koje jesu za korištenje cestovnog zemljišta i ono što je državni tajnik i odgovorio dakle da će svi bez obzira jel dosad oni koji su upravljali infrastrukturom nisu koristili, nisu plaćali naknade sad će plaćat svi. No, ovaj zakon ima jednu interesantnu odredbu. Mene živo zanima kako će se ona provoditi. Nisam primijetila da smo u replikama na to naglasili, a ja ću naglasiti sada. To vam je u Članku 36. stavak 5. i rečeno je da imamo problem na autocesti A3, a to je da će svi korisnici i posjednici pratećih uslužnih objekata koji su izgrađeni na cestovnom zemljištu temeljem valjanih pravnih osnova do 1. siječnja 1997. mogu steći pravo korištenja cestovnog zemljišta ukoliko u roku od 12 mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona pravnoj osobi koja upravlja javnom cestom odnosno koncesionaru postave zahtjev za sklapanje ugovora. Navedena je posebno autocesta A3 mene zanima ono što će biti pravni osnov. Dakle, svi oni koji imaju prateće uslužne objekte, a to da vas podsjetim na autocesti od Zagreba prema dakle prema istoku naše zemlje imate one prateće uslužne objekte. Tamo imate i motele, imate i restorane, imate, imate različite stvari koje su ostale pravno neregulirane jer su to bili napravljeni na toj autocesti još za vrijeme one bivše države i sad se ovdje uvodi ta odredba kojom kaže da je temeljem odgovarajuće odnosno valjanog pravnog osnova, bit će zanimljivo vidjeti koji je odgovarajući pravni osnov. Ja moram priznat da ne mogu reći da taj napor koji ste odlučili napraviti nije dobar napor, ali nekad je put i postoji uzrečica da je put do pakla popločen dobrim namjerama. Ima sigurno razloga za to jer ono što vam nije dobro, nije dobro da ti prateći uslužni objekti ostanu izvan funkcije, nije dobro da ti prateći uslužni objekti ostaju dakle u stanju koje nije uporabljivo, ali na ovaj način nemojte jedan nered rješavati drugim neredom. Pri tom ja još ovdje moram naglasiti, ja moram priznati da sam bila i vrlo oprezna kad je u Zakonu o cestama bila ona odredba vezano uz nerazvrstane ceste i način na koji će se njih zapravo na određeni način legalizirati jer je to problem koji smo imali kad smo, kad ste htjeli i kad su bili projekti vezani uz projekte EU i onda ste imali problem nerazvrstanih cesta i nisu se mogli osigurati određena sredstva jer su te nerazvrstane ceste glavninom bile nelegalne. One su glavninom bile nelegalne i u Zakon o cestama se je uvela pred jedno 7-8 godina i jedna odredba način na koji će se to rješavat. Na tu odredbu je bila i bila je i tužba i Ustavnom sudu i Ustavni sud je proglasio da je odredba u skladu s Ustavom, dakle taj napor koji je tada napravljen je dobar. Šta će se ovdje desiti? Kako ćete ovdje definirati? Koji će biti valjani pravni osnov? Ono što bi trebao biti bi trebao biti pravni osnov koji je bio na snazi i zakon koji je bio na snazi kad se je gradilo ili kad se je davalo na korištenje. Bojim se da će to izazvati dosta prijepora. I još jedanput moram naglasiti, dakle nema nikakvih tajni, jedan od razloga zašto se išlo u hitnu proceduru je i to ste i naveli da je tema financiranje za održavanje odnosno financiranje nerazvrstanih cesta i tu ste i u obrazloženju naveli da je riječ o 10 miliona, da se ovim zakonom dakle troškovi zimske službe za nerazvrstane ceste na području jedinica lokalne samouprave koje imaju status brdskoplaninski prebacuju na sredstva izvanproračunskog korisnika odnosno društvo Hrvatskih cesta ono što, i ta će sredstva se koristiti za dijela troškova zimske službe na ti, za te nerazvrstane ceste. Dakle, nedvojbeno je da je riječ o brdskoplaninskim područjima, nedvojbeno je da je za zimsku službu i nedvojbeno je za nerazvrstane ceste i nedvojbeno je da je riječ o 10 miliona kuna koje sad na stavci Hrvatskih cesta. Dakle, prebacivanje na stavku Hrvatskih cesta vi ste mi rekli da je to iz razloga da bi bilo ne znam brže, operativnije i sve ostalo, ok, o tome ćemo nešto malo kad će biti i tema proračuna, ali pretpostavljam da ste napravili analizu i da su ta sredstva koja su, koja će biti dostatna za taj problem koji imamo. Hvala.
Hvala vam. Idemo sad na treći klub, u ime Kluba zastupnika HDZ-a govorit će poštovani kolega Ćosić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče sabora. Poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege pred nama su šeste izmjene i dopune Zakona o cestama čime se nastavlja provedba aktivnosti reformskih mjera cestovnog sektora te daljnje usklađivanje sa propisima EU. U njegovoj desetogodišnjoj primjeni uočena je potreba još boljeg uređenja niza pitanja koje je potrebno kvalitetnije riješiti. Istaknuo bih samo neka, prvo je da moramo važeći zakon uskladiti sa odredbama Direktive 2019/520 kojom se utvrđuju potrebni uvjeti za osiguranje interoperabilnosti elektroničkih uređaja za naplatu cestarine. Također, prekogranično izvršenje naplate cestarine u EU veliki je problem kod svih vrsta sustava za naplatu cestarine te će se u predloženi zakon unijeti odredbe o prekograničnoj razmjeni informacija vezanih za provedbu postupaka naplate cestarine. Drugo je da se važeći zakon usklađuje sa Direktivom 2019/1936 kojom se nastoji poboljšati sigurnost na cestama kroz izmjene postupka revizije cestovne sigurnosti i proširenja istih na ceste izvan područja transeuropske prometne mreže. Znači obuhvaćene su i autoceste i primarne ceste izvan teme mreže te sve ceste izvan gradskih područja koje su u cijelosti ili djelomično građene sredstvima EU. Predloženim zakonom se kao sastavni dijelovi javne ceste dodaju građevine koje služe za promet biciklima i kretanje pješaka. Posebno bih istaknuo da se uvodi obveza donošenja akta strateškog planiranja iz područja razvoja biciklističkih staza, a također i praćenje i izvješćavanje o njihovoj provedbi sve sukladno Zakonu o sustavu, strateškom planiranju upravljanja razvoja RH. Budući da se ovim zakonom nije predvidjelo povećanje sredstava za ove sadržaje zato aktom o strateškom planiranju treba predvidjeti izvore financiranja njihove izgradnje i održavanja. Znači upravo ćemo, uskoro ćemo imati ovaj nacionalni plan razvoja biciklističkih prometa što je zasigurno će povećati sigurnost prometa na cestama, povezati bicikliranje i javni prijevoz te unaprijediti mrežu biciklističkih ruta. Također će se povećati podrška vožnje biciklom koja pridonosi zelenoj tranziciji, smanjenju prometnih gužvi te naravno omogućava i rekreaciju. Moram naglasiti da cikloturizam intenzivno raste kako u svijetu tako i u Hrvatskoj te ga održiva prometna infrastruktura mora pratiti. Nadalje, predložene su odredbe koje precizno propisuju vozila kojih hitnih službi se oslobađaju od obveze plaćanja cestarine što će evo omogućiti upraviteljima cesta i naplatnima onima koji na naplati cestarine ujednačeno postupanje prema svim korisnicima. Istaknuo bi da se ovim zakonom predlaže ukidanje izuzeća …/nerazumljivo/… plaćanja naknade za pravo gradnje i pravo služnosti na javnoj cesti i izjednačavanje uvjeta poslovanja, stoga će svi poduzetnici i komunalne tvrtke imati obvezu plaćanja naknade za osiguranje prava građenja i prava služnosti na javnoj cesti. Ovom odredbom isključuje se i primjena Zakona o utvrđivanju imovinsko pravnih odnosa u svrhu izgradnje infrastrukturnih građevina kod osnivanja prava služnosti i prava građenja na javnoj cesti. Uvode se detaljnije regulacije instituta korištenja cestovnog zemljišta odnosno izrijekom se propisuje da sve fizičke i pravne osobe koje koriste cestovno zemljište dužne su plaćati naknadu pa i u slučajevima kada nije sklopljen ugovor na temelju kojeg se ostvaruje pravo korištenja cestovnog zemljišta. Isto tako, važeći zakon se usklađuje sa Zakonom o izvlaštenju i određivanju naknada, a predloženim izmjenama znatno će se olakšati korisnicima izvlaštenja znači investitorima prijevremeno stupanje u posjed izvlaštene nekretnine prije pravomoćnosti rješenja o izvršenju, evo stoga smatramo da će se predloženo rješenja, da će predložena rješenja na puno bolji način regulirati institut korištenja cestovnog zemljišta nego što je to bilo do sada. Prijedlogom zakona također se ograničava iznos naknade za financiranje, održavanje gradnje javnih cesta koji iz državnog proračuna se u uplaćuju društvima Hrvatske ceste i HAC po litri naplaćene trošarine za energente u skladu sa propisima o proračunu. Evo, obzirom na to da se dio troškova za redovno održavanje nerazvrstanih cesta u zimskoj službi financira iz naknade za financiranje, građenje, održavanje javnih cesta to je iz ove trošarine koja se uplaćuje društvu Hrvatske ceste. Jedinice lokalne samouprave na, sa statusom planinskog područja imat će bitno rasterećenje svojih proračunskih rashoda. Sredstva su osigurana u financijskom planu Hrvatskih cesta za slijedeće trogodišnje razdoblje u iznosu od 10 milijuna kuna godišnje. Posebno bih se osvrnuo na problem nedovoljnog financiranja najveće mreže javnih cesta, županijskih i lokalnih cesta koje čine 70% ukupne mreže javnih cesta u RH koje u sadašnjem zakonu nisu obuhvaćene. Više smo puta i evo na matičnom odboru tražili da se iznađe rješenje njihovog održivog financiranja, a sve u cilju poboljšanja ukupne razine kvalitete održavanja najveće mreže javnih cesta što od nas očekuju naravno i lokalne zajednice i svi građani. U cilju podizanja kvalitete i sigurnosti na županijskim i lokalnim cestama potrebno je kroz buduće izmjene zakona osigurati izvor financiranja najveće mreže cesta kao što je to riješeno i za upravljače Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste i time bi se trenutni standard njihova održavanja povećao jer isti trenutno iznosi oko 50% prosječno potrebnog ulaganja. Istaknuo bi da su upravljači ovih cesta, ŽUC koji evo kroz svojih 20-ak godina postojanja dokazali su svojim rezultatima da su mali i racionalni upravljači na cesta sa najmanjim rashodom upravljanja i najmanjim brojem zaposlenih po kilometru ceste. Napominjem da je godišnja naknada za uporabu javnih cesta zadnji put povećana 2003.g. da bi se evo 2011. i '15. ona bila i smanjena u kategoriji teških vozila. Nadalje, sredstva naplaćene trošarine energente koja su prvobitno iznosila 240 milijuna odnosno 10 lipa po naplaćenoj trošarini za energente koji je bio prihod ŽUC-eva 2012. bila su smanjena na 120 milijuna kuna, 2016. na 18 pa opet 2017. su se digla ne nekih 178 milijuna kuna. Znači ta sredstva se dodjeljuju putem sada Ministarstva mora ili Hrvatskih cesta, sada je taj iznos negdje otprilike se planira koliko sam čuo oko 100 milijuna kuna. Zaključno, dosadašnje vatrogasne mjere zasigurno nisu dovoljne za održavanje ove najveće mreže cesta u našoj zemlji. Napominjem kako sustav i njihovo financiranje ne utječe samo na cestovni sektor i građenje već i na cjelokupno gospodarstvo za čiji razvoj je preduvjet razvijena, sigurna i optimalno održavana cestovna mreža. U RH važan nam je i ravnomjeran razvoj svih njenih područja odnosno podizanje razine kvalitete mreže javnih cesta i postizanje većeg stupnja sigurnosti na istima. Stoga molimo evo da se razmotri i riješi ova problematika prilikom izrade novog Zakona o cestama nakon donošenja naravno ovih izmjena i dopuna. I na kraju bi istaknuo da je donošenje predloženog zakona jedan od preduvjeta za povlačenje dodijeljenih sredstava iz NPOO-a stoga klub HDZ-a predlaže donošenje ovoga konačnog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Sada će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovani kolega Hajdaš Dončić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, državni tajniče, kolegice i kolege. Od 2014. ako me sjećanje dobro pamti se zapravo govori o jednoj potpunoj interoperatibilnosti na razini EU to je sada korisnik primjerice iz Karlovca, vi ste iz Karlovca jel tako, da korisnik iz Karlovca ako putuje recimo do Münchena ili Stuttgarta zapravo može prolaziti kroz jedan popularno nazvano ENC-a u konačnici kasnije on dobiva račun, dakle 2014. A što nam to govori? To nam govori da je zapravo sav sustav koji pokriva, ajde reći ću nekakva zajednička politika iako to baš nije ni zajednička politika zapravo vrlo tromo, vrlo sporo na razini EU. I sad vi imate izmjenu i dopunu zakona koja potiče interoperatibilnost, a imate jedan krucijalan problem u Hrvatskoj, vi imate da je to golem zapravo „tri koncesionara“ imate autocestu … imate Binu-Istru, imate HAC da kog volimo. Sad pazite ima Binu-Istru i HAC koje su harmonizirali sustav, dakle možete s jednim napravom, nazovimo to napravom, prolaziti, voziti se, dobiti jedan račun, ali imate trećeg koncesionara, to su vam ovi Austrijanci štrabagovci koji zapravo to ne žele, zapravo žele možda, ali da im država plati to. Znači oni žele da država plati uvođenje sustava i to je nekakvih 100-njak milijuna kuna, sad možda malo više, možda malo manje, ali to je tu negdje bilo. I sad se nadam da će Ministarstvo pomorstva zapravo i gospodin koji to operativno vodi vjerovatno razgovorima … koncesije zapravo uvjetovati da uvedu sustav koji postoji na području cijele RH, a isto tako da se malo bave i o nečemu što je važno, što nije tema ovog zakona ali je opet vrlo važno, a to vam je zaštita okoliša i zaštita od buke jedan veliki dio i tog područja, a i drugih područja uz državne ceste, uz autoceste nije adekvativno zaštićen membranama protiv buke. E sad, nekoliko rečenicama o samim izmjenama i dopunama zakona, dakle podržavam ovo poticanje na razvoj biciklističke infrastrukture osobito na županijskim cestama to je ok, no međutim da razgovaramo o jednoj cjelovitoj pravoj reformi zakona onda bi ja prvi ovdje digao ruku da ukinemo ŽUC i to vam govorim kao i bivši župan. Ja bih htio da ono u Hrvatskoj postoji sustav državnih cesta prve, druge i treće kategorije koje se financiraju iz goriva i da je zapravo resorno ministarstvo, tj. resorno poduzeće Hrvatske ceste odgovorne i za državne ceste i za županijske ceste koje postaju državne ceste druge kategorije. I onda vam se u ovim napomenama koje sam pažljivo pročitao, a svodi vam se na copy-paste od svih ŽUC-eva, budimo realni, jedan ŽUC je napisao svi su ponovili. Dakle, koje se pitanje otvara? Otvaranje se pitanje sufinanciranje ŽUC-a sa 10 lipa ili s nečim jer osim područja koja imaju veliki broj registriranih vozila ostale ŽUC vam godišnje, evo znam sa sjeverozapada dio Hrvatske možda mogu tri kilometra cesta novih napraviti, ne više od tri kilometra. Nemaju novaca, naknade se nisu mijenjale. Dakle, time se ne to ne rješava ovim zakonom što je loše. Evo o tome treba razmišljati ili kažem ukinuti ŽUC za što se ja toplo zalažem jer je to nepotrebno ili kažem naći nekakav izvor sufinanciranja ili financiranja jer se većina lokalnog prometa zapravo odvija po županijskim lokalnim i nerazvrstanim cestama i ono što ja ovdje još zapravo ne razumijem, ne razumijem, podnijet ću amandman za to, dakle ne razumijem zašto zapravo vi dodajete u čl. 39 3. st. koji kaže da naknada, a to vam je 0,20 na račun Hrvatskih autocesta i 0,80 kuna, dakle 80 lipa i 20 lipa na račun HAC-a, zašto se one ograničavaju najviše do iznosa koji je za te namjene osiguran u državnom proračunu, kad vam čl. 50 Zakona o proračunu kaže da uplaćene i prenesene, a manje ... [[Govornik se ne razumije.]] pomoći i dodaci i prihodi od posebne namjene, mogu se izvršavati iznad iznosa utvrđenih u državnom proračunu uz suglasnost Ministarstva financija. Mislim da je to nepotrebno da ih ograničavate za Hrvatske autoceste i ceste, a govorim vam iz tog razloga što su vam vjerojatno ukupan akumulirani dug, dakle i AC Rijeka-Zagreb, koje se prebacuje iz HAC-a i Hrvatskim cestama približno blizu 5 milijardi eura. Ja to ne bi radio. Ja bi pustio pa bi rađe, recimo, refinancirao dug ili bi nešto drugo radio. No, nevezano uz to, pošto se o ovom Zakonu zapravo najviše govori o dvije direktive interoperatibilnosti što je zapravo ok, mi ćemo kao Klub SDP-a podržati ovaj Zakon, a sad, da li će vi prihvatiti amandman ili nećete, to je sad u konačnici nebitno, ali to za vaše dobro govorim. Hvala lijepo.
Sada će govoriti u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta poštovani kolega Dretar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani g. predsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Za početak, evo da naglasimo nekoliko stvari koje smo svi ovdje čuli i s kojima smo i svi suglasni, za početak, samo nekoliko dodatnih podataka odnosno brojki koje će nam malo preciznije pokazati problem sa županijskim upravama za ceste. Pogledao sam malo statistiku. U ovome trenutku upravljaju sa 17 801 kilometrom županijskih i lokalnih cesta i financiraju iz svojih sredstava još 2 801 kilometar bivših županijskih i lokalnih cesta koje su predane gradovima na upravljanje. Raspoloživa sredstva za održavanje, rekonstrukciju i građenje, ovih preko 21 tisuće kilometara županijskih i lokalnih cesta, vjerovali ili ne, prosječno iznose 40 kuna po metru dužnom jedne županijske ili jedne lokalne ceste. Svatko tko je ikad u svom dvorištu pokušao promijeniti opločnike ili napraviti neku stazicu zna i sam da to sasvim sigurno ne može napraviti za 40 kuna po dužnom metru, pa je svima ovdje jasno kada kažemo da sadašnji sustav financiranja županijskih i lokalnih cesta ne proizvodi financijske učinke koji bi bili dovoljni za građenje i održavanje mreža javnih cesta. Potrebno je, naravno, pronaći i donijeti novi održivi način financiranja takvih cesta kroz Zakon o cestama. Dalje, izmjenom čl. 3 kojim se u sustavu cestovnog zemljišta uključuju građevine koje služe za promet bicikala i kretanje pješaka, tzv. pješačke i biciklističke staze, županijske uprave za ceste postale bi nadležne za građenje i održavanje istih. To je trenutno uređeno Zakonom o komunalnom gospodarstvu, prema kojem je građenje i održavanje pješačkih i biciklističkih staza u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Ukoliko bi, kao što ovdje vidimo, pješačke i biciklističke staze postale dio javne ceste, svakako je odmah u startu jasno da će se povećati obujam rashoda koje mogu očekivati županijske uprave za ceste, te, naravno, bez dodatnih izvora financiranja pa ćemo dakle od onih 40 kuna po dužnom metru, morati tih 40 kuna rasporediti i na biciklističke, odnosno pješačke staze. Problem koji je ovdje naglašen iz više aspekata naglasit ćemo i mi. Znamo i sami, trenutno na hrvatskim cestama, čuli smo i ovdje u raspravi, sudjeluje više koncesionara, odnosno distributera pružanja usluga naplate cestarina, osim jednog jedinog, dakle tvrtka AC Zagreb-Macelj. Čuli smo ovdje i od poštovanog državnog tajnika i od kolegice i kolega, da je to naravno, problem. Za početak, problem je to za stanovnike Krapinsko-zagorske županije koji nisu stavljeni u jednakopravni položaj prema ostalim stanovnicima Hrvatske jer svakodnevno putujući, najčešće prema Zagrebu, ili naravno u bilo kojem drugom smjeru, jednostavno ne mogu koristiti već postojeću ENC uređaje, nego naravno, moraju plaćati. Postoji i neki sustav naplate cestarine koji je imao Strabag, ali to ne funkcionira već jako, jako, jako dugo. Čuli smo da će rok za uvođenje ENC-a na tome području odnosno na toj autocesti biti 2 godine, pa razmislimo malo, kada smo već na odboru jučer dobro raspravljali o činjenici da su nam autoceste izvan turističke sezone prazne, eventualno ako ćemo optimistično reći poluprazne, razmislimo, kada već imamo te sustav ENC-a koji možemo jako dobro raspolagati i kojim možemo donositi i određene popuste, razmislimo možda da u ovim mjesecima, kada je bitno smanjen opseg prometa na hrvatskim autocestama, pokušamo velikim popustima motivirati, prvenstveno naravno, autoprijevoznike odnosno sudionike teretnog cestovnog prometa, da ih skrenemo, da ih motiviramo da dođu na hrvatske autoceste. Time ćemo naravno, polučiti i nekoliko benefita, osigurat ćemo bolju prohodnost županijskih, odnosno lokalnih cesta, povećat ćemo i samu sigurnost jer znamo da je ipak autocesta najsigurniji oblik prometovanja, smanjit ćemo naravno i zagađenje, a popustima ćemo motivirati i autoprijevoznike da naravno, krenu na autoceste jer one im osiguravaju bitno brži transport koji je u njihovom autoprijevozničkom poslu izuzetno bitna stavka. Još jednom, moramo svakako naglasiti da nikak one možemo kao oporba biti suglasni sa činjenicom da evo, i ovdje donosimo Zakon o cestama, u hitnom smo postupku, jer se eto, tvrdi da se implementiraju određene direktive EU, no kada pogledate opseg zakona i sve ono što se ovim izmjenama donosi, sasvim sigurno ne radi se isključivo i jedino o implementacijama, odnosno uvođenju direktiva EU u hrvatsku zakonodavnu praksu. Svima nam je jasno da to nije u redu i ne možemo i nikako i nikada nećemo biti suglasni sa ovom hitnom procedurom jer smatramo da se ne radi samo o implementaciji direktive nego o puno širim zakonskim izmjenama koje se dotiču naravno i nekih ozbiljnih stvari što smo eto spomenuli i jučer na odboru i danas ovdje poštovanom državnom tajniku u replici. Stavimo se još jednom u poziciju običnog hrvatskog građanina kojem cesta, biciklistička ili pješačka staza treba proći kroz vrt, kroz oranicu, kroz polje, kroz njivu, kroz dvorište. Jasno je nama da smo do sada ovdje imali ponekad mogućnost opstrukcije pa se zato evo ovdje donosi ovo rješenje o brzom izvlaštenju odnosno o mogućnosti investitora da krene u radove bez da ima pravomoćno rješenje o izvlaštenju. Čuli smo od poštovanog državnog tajnika da će postojati i neka sredstva koja će biti ovdje predviđena za eventualne naknadne sudske sporove. No, ja vas pitam u ime hrvatskog građana, može li on na bilo koji način regulirati svoje pravo, to je njegov vrt, njegovo dvorište, njegova njiva. Da, znamo i sami da su to ponekad ljudi zlorabili ne bi li napumpali cijenu pa onda svi prodali ostao je jedan jedini koji se naravno znamo svi malo pomalo pravio i lud i čekao da cijena poraste. Znamo da trebamo ubrzati izvršenje ovakvih radova no ozbiljno postavljamo pitanje hoćemo li u stvari na građane prebaciti problem i reći, ok Ivane mi idemo kroz tvoje dvorište, cesta će proći ovdje, ako imaš nekih problema sa iznosom koji smo za tebe predvidjeli izvoli tuži nas. Dakle, radeći odnosno gradeći bilo što na privatnom vlasništvu tjeramo privatne građane, tretiramo ih da kao privatni podižu tužbe pred sudovima sa naravno neizvjesnim završetkom odnosno neizvjesnim početkom jer ljudi naravno najčešće niti nemaju novaca, a kamoli pravne ili bili kakve pismenosti da znaju na bilo koji način kako i gdje zaštiti svoja prava. Dakle, u svakome slučaju smatrao i hitnu proceduru u potpunosti nepotrebnom odnosno smatramo da smo to trebali ovdje raspraviti u puno širem dijelu i još jednom ćemo upozoriti na činjenicu, poštovani kolega Pavić je ovdje postavio neka vrlo bitna pitanja. Čuli smo i saznali odgovor da će se to riješiti tzv. podzakonskim aktima i ovdje po 150 put govorimo pa zar nismo mi ovdje da donosimo zakone, mi smo Hrvatski sabor, a ne eto podzakonskim aktima tim raznim tehničkim pravilnicima donosit će se neke stvari za koje bi svakako ovdje trebalo imati pravo donošenja rješenja i naravno raspravljanja o istima. Sukladno svemu ovome što smo rekli Klub zastupnika Domovinskog pokreta ne može podržati ove zakonske izmjene, a još ćemo se naravno dogovoriti pred glasanje kako ćemo se o njima očitovati. Hvala lijepa.
Sada će govoriti poštovani kolega Pavić u ime Kluba zastupnika Socijaldemokrata. Izvolite.
Poštovani predsjedniče sabora, poštovani tajniče, kolegice i kolege nažalost imamo još jedan zakon koji je pred nama, a zapravo ne znamo o čemu ćemo glasati. Zašto ne znamo o čemu ćemo glasati? Zbog toga jer će se opet jedan veliki dio regulirati podzakonskim aktima odnosno pravilnicima koje će propisivati ministar ili neka druga tijela. I to smo već puno puta ovdje naglašavali da je to problem jer bi bilo bolje ili da se ti pravilnici i poslovnici napišu ranije da budu sastavni dio zakona ili da znamo o čemu će pisati unutra i kako će to biti definirano. Neću govoriti o izvlaštenjima s obzirom da je već kolega prije mene govorio o tome, ali ću se referencirati na ono pitanje koje sam vam postavio prije i zamoliti stvarno da mi odgovorite na ta pitanja. Prvo ne znam da li je ova, ovo rješenje koje sada ovdje se prezentira kroz zakon da li je to ono rješenje koje smo prezentirali kod vas u ministarstvu 2015. godine, 2016. godine u 2 ili 3 navrata smo bili kod vas i prezentirali to kao dobro rješenje, znači OCR rješenje čitanje, registracija i prepoznavanje, registracija kao takva u kontekstu sa ENC uređajem i sa mobilnim, sa mobilnim telefonom, znači koji je povezan preko registracije sa vlasnikom i sa ENC uređajem. Ako je to ono rješenje smatram da je to rješenje dobro, ali bilo bi dobro kad bismo znali da li je to to i da li će to rješenje biti sveobuhvatno ili neće biti sveobuhvatno. Naime, vi ste između ostaloga predvidjeli u zakonu i kazne ukoliko čovjek prođe odnosno vlasnik vozila prođe kroz po autocesti, a nema dovoljno novaca na ENC uređaju. Mi smo bili u svojoj prezentaciji predlagali da u onom momentu kad on uđe na autocestu bude automatski SMS-om obaviješten na svoj mobilni telefon koliko još ima novaca na računu da se ne bi desilo da zapravo izađe odnosno pokušava izaći sa autoceste, a ne može izaći i da još ima vremena da to doplati preko mobilnog telefona. Znači ima tu puno, puno ovoga modela koja su bili predlagali pa bi bilo dobro kad bismo to malo više ovoga raspravljali možda u nekom drugom krugu bilo bi nam lakše i o tome glasati. Nadalje, problem je i sa uvođenjem ENC uređaja na autocestama gdje ih trenutno nema, evo konkretno recimo autocesta Zagreb – Macelj trenutno još uvijek nema ENC uređaja i tamo je onemogućeno plaćanje sa tim uređajima. Ne znam koje još imaju autoceste trenutno u Hrvatskoj koje nemaju ENC uređaja ali znamo da smo imali problem kad smo imali samo 2 dionice koje su trebale se plaćati sa jednim uređajem, a nisu bili isti upravitelji tih dionica. Konkretno radilo se o tunelu Učka i o autocesti Zagreb – Split odnosno Zagreb – Rijeka. I tu su već bili problemi. Zato smo vam predložili u našim prezentacijama i našim prijedlozima da se uvede cleaning house znači cleaning kuća koja će voditi računa o tome kako se sredstva raspoređuju, na koji način se raspoređuju, ali moramo znati isto tako tko snosi te troškove. Znači cleaning house je ozbiljna priča i dobra priča jer ukoliko ćemo imati više izdavatelja ENC uređaja imat ćemo veliki problem. Treba to sve uskladiti sa podacima, međusobno razmjena podataka će biti problem unutar Hrvatske kao da evo sad stavljamo to sve skupa u kontekst Europe, a i sami ste rekli da to treba ići ovoga zapravo na nivou Europe, cilj nam je zapravo da čitava Europa funkcionira sa jednim ENC uređajem ili sa bilo kojim ENC uređajem. Ukoliko ćemo ići u tom smjeru mislim da moramo to pametno osmisliti, mislim da trebamo te pravilnike koje ste spominjali ranije dobro definirati, sjesti, više nas, više stručnjaka koji to mogu napraviti. Ja ne kažem da vi nemate tih stručnjaka daleko od toga i poštivam i vašu inicijativu i mislim da ljudi koji to rade stvarno rade svoj posao profesionalno, ali možda da se saslušaju i naši prijedlozi ili da se barem pogledaju one stvari koje smo predali kod vas jer one su bili praktički kompletni dokumenti za projektnu dokumentaciju odnosno čak je bilo spremno i za blizu raspisivanje natječaja za javnu nabavu. Tako da mislim da toga već puno, tih dokumenata puno postoji i ja bi vas molio da to iskoristite pa ukoliko treba još bilo što napraviti, nešto dopuniti sa našim dodatnim podacima ili informacijama evo tu smo, na raspolaganju smo i spremni smo zapravo pomoći da se to što prije uvede, da se to napravi što je moguće kvalitetnije. I ono što sam već spomenuo, to je ovaj treći dio vezan za mobilne uređaje gdje smo spomenuli da bi bilo dobro nakon očitanja OCR-om na autocestama da se odmah i vlasnik vozila odnosno vlasnik ENC uređaja upozori na to koliko ima novaca na samom računu i da može preko mobilnog uređaja doplatiti još taj novac na računu ukoliko nema dovoljno za onu relaciju na kojoj misli putovati. S obzirom na sve ono što sam do sad izložio, s obzirom na probleme na koje smo upozoravali već i ranije na te pravilnike koji se pišu naknadno, za koje ne znamo što će pisati, ne znamo kakav će biti natječaj, ne znam tko će taj natječaj dobiti, ne znamo kako će izgledati u krajnjem slučaju i kompletno taj sustav za naplatu, ne znam što da kažem kako glasati za taj zakon. Zato ćemo o tome još danas tokom dana raspraviti pa ćemo naknadno donijeti odluku. Hvala.
Došli smo do kraja rasprave klubova pa ćemo sada krenuti na pojedinačne rasprave, prva je na redu poštovana kolegica Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državi tajniče ja ću se u pojedinačnoj raspravi referirati samo na neke teme. Prva tema je ono što smo tu naglašavali da je dobro da imamo taj europski ENC i da je dobro da to uvodimo i dobro je da to imamo u zakonu. Ali znate što bi bilo dobro? Bilo bi dobro da to prvo primijenimo na području RH, za početak. Jer za početak vi na području RH s ENC-om koji imate ne možete koristiti i ne možete i biti na ako se ja ne varam dakle prometnice koje su na području Istre i tema je ova autocesta Zagreb – Macelj koja isto tako je bio problem. Prema tome, ajdemo prvo probati taj ENC složiti na području RH pa da imamo jedan sustav za sve autoceste za naplate, a lako ćemo mi onda s Europom vidjeti što i kako. Druga stvar je na koju želim naglasiti, a to je ono što sam stala kad sam govorila u ime kluba, a sad ću reći i ponoviti i onda mi je misao otišla negdje dalje. Mi imamo jedan amandman to je na odredbu Članak 3. Dakle, paralelno s ovim zakonom mi u saborskoj proceduri imamo i zakone iz nadležnosti MUP-a vezanoj o sigurnosti prometa na cestama i tamo su definirani po prvi put električni romobili odnosno mala električna vozila. Ja moram priznati da negdje od 2018. godine sam išla s tim prijedlogom zakona u saborsku proceduru, ali kao što znate kad ide s nečim ovaj neko od oporbe onda to ne prođe nikad pa ni onda. I vi sad mijenjate kroz Članak 3., Članak 4. u kojem kažete za potrebe kretanja bicikla i pješaka. Dakle iza pješaka treba dodati i mala električna vozila odnosno romobile zato jer ja pretpostavljam da će ovaj zakon iz nadležnosti MUP-a koji definira sigurnost prometa na cestama biti prihvaćen i biti će vam međusobno neusklađen. Ono što hoću u ovoj svojoj pojedinačnoj raspravi naglasit je slijedeće. Bilo bi dobro da su nam propisi međusobno usklađeni, to bi bila nekakva minimalna higijena koju trebamo imati. Dakle, mi sad brdo zakona idemo i u hitnu proceduru i sve ostalo i uvijek se pravdamo jednim te istim, a to je idemo usklađenje sa direktivama EU. Ali dajmo, mi imamo i poseban ured za zakonodavstvo, ajdemo da nama propisi budu međusobno usuglašeni. Poštovani državni tajniče, dakle imat ćemo propis iz nadležnosti MUP-a koji će definirati mala električna vozila, to su vam romobili, a vi mijenjate ovdje odredbu gdje govorite za kretanje pješaka i bicikala i trebali ste i vi dodati romobile da bi propisi mogli biti međusobno usaglašeni jer će opet bit, bit problem. Ja znam da vi i ovaj zakon šaljete na, prođe koordinacije, šalje se na mišljenje drugim ministarstvima, ali ajde barem to međusobno se uskladi pa da to međusobno bude u redu. Jednako tako ono što naglašavamo cijelu stvar, ono što mislim o hitnosti postupka sam rekla u ime kluba, ali to je da kad ne znamo riješiti problem, problem prebacimo na pravilnik. Pravilnik je onda, ali imamo sad mi i još korak dalje, prebacujemo na odluku ministra. Dakle, odluka ministra je akt, pravilnik će se barem objaviti odnosno donosi ministarstvo pa će se objaviti u službenom glasilu RH, uredbu će donijeti vlada, ali sve češće mi imamo zakone gdje ne znamo kako da problem riješimo onda taj problem prebacimo korak dalje i prebacimo na pravilnik. Mi s ove govornice u nekoliko navrata dosta jasno i artikulirano govorimo o tome, ali naravno govorimo vjerojatno ovim zidovima, lusterima i svemu ostalom. I još jedna stvar koja je kad je čim je Zakon o cestama i čim je tako nekakav konkretna stvar onda se moramo referirati i vidjeti i razmisliti o stanju u našem pravosuđu. Tu su kolege govorili nešto o izvlaštenjima, ja moram priznati ja sam sudjelovala u izdavanju dozvola i kroz procjenu utjecaja na okoliš za autoceste koje idu prema jugu naše zemlje i bez pojedinih izvlaštenja tih autocesta ne bi bilo i to jasno moramo reći. Vi morate ući u sve to zajedno, ali onda imate problem nesređen katastar, nesređenu gruntovnicu, nesređeno sve stanje, ali znate šta onda iza toga imate rezultat, da država je i za uporabne dozvole koje je izdala nije se upisala u gruntovnicu, nije definirala sve što treba definirat pa onda na autocesti još uvijek imate koju koristimo i hvala Bogu da je koristimo [[Upadica Reiner: Hvala.]] i još uvijek imate neke privatne vlasnike. Hvala.
Sljedeći će govoriti poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Uvaženi potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cesti ja osobno podržavam i doživljavam ga kao jedan završetak neke priče s kojim mislim nikad neće bit do kraja riješeno, ali mislim da je jedan vid konačnog načina upravljanja tj. načina naplate koji će se trebat desiti u dogledno vrijeme, a koji će bit ponešto drugačiji od onoga što imamo sada. S obzirom na ono što se događalo kažem u proteklih 20 godina kada je RH krenula u izgradnju gotovo preko 1100km autocesta u RH, na nekoliko dionica važnih koridora i danas možemo reći da su ti deseci milijardi kuna uloženih sredstava itekako važni tj. da su oni nekakva kičma razvoja našeg gospodarstva, a zasigurno su doprinijeli sigurnosti prometa svih građana, a posebice u ljeti i sezoni svih onih koji dolaze do nas i do mora. Mislim da je ta priča dobra bez obzira na moguća i brojna osporavanja pa i propitkivanja koja su se događala tijekom izgradnji koja još uvijek nije do kraja završena. Znači još uvijek imamo dionice koje nisu završene, imamo koridor VC, jedan dio koji se gradi sada do Belog Manastira ostat će nekoliko kilometara do mađarske granice, Most Svilaj je pušten u promet i dalje je obveza druge države. Imamo dionicu do Siska za koju smo jučer čuli da je u prioritetima i da se treba riješiti u sljedeće dvije godine i da je to doprinos ne samo i obnovi potresa nego i pomoći znači da se taj dio RH još bolje ili može bolje razviti. Imamo investicije i na istarskom ipsilonu, tako da i druga cijev tunela također je u toku i mislim da kad govorimo o cestogradnji da je to pomalo sustav koji dolazi svome kraju i koji će sigurno koristiti svima. Iako je on nekada kažem bio i propitkivan, bilo je i onih koji su govorili da to trebamo monetizirati, da trebamo dati nekim strancima, da se to njima da, da oni s njima upravljaju da ta mreža autocesta nije isplativa, da ona ne može servisirati svoje obveze. Ova Vlada pokazala je da je to moguće i danas taj sustav funkcionira, a autoceste itekako mogu otplaćivati svoje obveze koje su reprogramirane i ima svoj godišnji trošak. Oni govore da autoceste su prazne, mislim da ne govore istinu, pokazuju i ovi zimski mjeseci da je promet pomalo prešao na autoceste i da one imaju svoju svrhu i da se one ne zaobilaze kao što to neki govore. Bilo je i onih koji su osporavali i Pelješki most svojedobno, on je danas naša stvarnost, on će reintegrirati teritorij RH, imat ćemo čvrsti spoj između dva teritorija i napuštena je ona nečija želja da se radi autocesta preko Neuma itd., mislim da pokazujemo da možemo odgovoriti na svaki zahtjev. A ovaj zakon treba dodati ili unijeti još određene novosti kako bi kroz te ceste mogli sigurnije se voziti, sigurnije obavljati svoje aktivnosti, a onda sama naplata da se rješava na novi način. Nije to više ovo što imamo sada znači beskontaktno plaćanje priča koja se razvija i koja će svoje imati određeno finale u sljedećih dvije ili tri godine kako smo čuli od strane ministarstva i nadam se da ćemo i na taj način cijelu tu priču zaokružiti uz ove primjedbe koje se i ovdje daju, znači da reintegriramo cjelokupni sustav i istarski dio autocesta i autocestu Zagreb-Macelj u jedinstveni sustav. Što se tiče onog dijela koje je sada oslobođeno od autocesta, sada je to precizirano točnije, znači hitna pomoć, policija, vojska, GSS, znači Gorska služba spašavanja, carina i vatrogasci to je do sada bilo nešto šire. I ono što želim još reći, mogućnost ovih brdsko-planinskih područja ovih 10 milijuna kuna nisu beznačajna sredstva iako lokalnih samouprava po zadnjim izmjenama Zakona o brdsko-planinskim područjima i odluci Vlade tih lokalnih samouprava ima 87 i mislim da taj iznos vjerojatno u jednoj težoj zimi bi sigurno mogao biti i veći u odnosu na ovih 10 milijuna koje imamo sada, ali nadam se da i ova praksa koja je započela dolskom ove Vlade i pomoći tim lokalnim samoupravama i kroz ovaj zakon sada i formalno pomaže tu aktivnost i vidim da te lokalne samouprave to cijene kao i građani na tim područjima.
Sada će govoriti poštovana zastupnica Urša RAukar Gamulin. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedavajući. Dakle, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama još je jedan od zakonskih prijedloga koji nam je stigao u saborske klupe s prijedlogom za provođenje hitne procedure, a radi usklađivanja s dokumentima EU. Iako smo u vremenima kada za putovanja postoje značajna ograničenja izazvana pandemijom, javnost će svejedno zanimati da se ovaj Prijedlog zakona ponajprije bavi interoperabilnosti elektroničkih sustava, cestarine, olakšavanju prekogranične razmjene informacija o neplaćanju cestarine u Uniji. Također, dobro je da ovaj Zakona zaziva neka bolja vremena kada ćemo s jednom karticom koja nije samo ENC nego je dobila prefiks „europska“ pa postat će EENC, moći će se putovati europskim autocestama bez zastoja na naplatnim rampama, ali tek kada će se naplatni sustavi automatizirati i uskladiti u našoj i u drugim zemljama EU, što je očita namjera primjena Direktive 2019/520 EU Parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2019. g. radi koje i mi moramo uskladiti naš Zakon o cestama, makar sa zakašnjenjem. Naime, rok za to bio je najkasnije 19. listopada 2021., znači kasnimo već mjesec dana u odnosu na obavezu. Dobro je da prijedlog ovog Zakona se bolje, da se ovim Prijedlogom zakona bolje uređuje propuštanje policijskih i vatrogasnih vozila, vozila hitne pomoći, saniteta, spasilačkih službi bez naplate cestarine koja do sada nije bilo jasno utemeljeno u propisima. Također, kako doista redovito održavanje nerazvrstanih cesta u zimskom razdoblju predstavlja dodatni trošak za proračun jedinica lokalne samouprave, sa statusom brdsko-planinskog područja dobro je da se predloženim izmjenama i dopunama Zakona omogućuje rasterećenje dijela proračunskih rashoda tih jedinica lokalne samouprave, doduše, radi se samo o 10 milijuna kuna, ali izdvajanje tog iznosa iz državnog proračuna umjesto jačanje fiskalnog kapaciteta lokalne samouprave, još je samo jedna potvrda koncepta centralizacije koje su sve vlade do sada kontinuirano provodile na štetu lokalnog razvoja. A kad smo već na toj temi, istaknuli bismo najproblematičniji dio ovog Prijedloga zakona koji je skriven u čl. 37 koji kaže da se u čl. 86 st. 2 mijenja i glasi, za korištenje javnih cesta temeljem prava služnosti, prava građenja, prava puta ili nekog drugog sličnog prava za komunalne, vodne, energetske građevine, kao i građevine elektroničkih komunikacija i povezane opreme, plaća se isključivo naknada iz st. 1. toč. 12 ovog članka u visini određenoj prema čl. 87 st. 6 ovog Zakona, što u prijevodu znači da jedinice lokalne i regionalne samouprave koje su do sada imale mogućnost naplaćivati telekomunikacijskim korporacijama u korištenje cesta koje su u vlasništvu tih istih jedinica, sada to više neće moći. Dakle županije, kao ni gradovi i općine neće moći naplaćivati komunalni porez ili pravo puta telekomunikacijskim korporacijama koje koriste njihove ceste nego tek naknadu za služnost, pri čemu će im pravo Vlada odrediti koliko služnosti smiju naplatiti. A kako će to izgledati, baš smo nedavno imali priliku vidjeti kada je Vlada na lobiranje HT-a smanjila naknadu sa 7 kuna na 2 kune po metru kvadratnom i time jasno dala do znanja kome misli ići na ruku, a to očito nisu jedinice lokalne i regionalne samouprave i njihovi građani i građanke, nego korporacije. Klub zeleno-lijevog bloka oštro se protivi najavljenoj izmjeni jer se ona evidentno, direktno suprotstavlja javnom interesu. Hvala.
Sljedeći će govoriti ... [[Govornik se ne razumije.]] poštovani zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. U svom izlaganju kad spominjem RH, onda mislim na stranu u postupku, bilo sudskom, bilo poslovnom, ona koja nešto prodaje ili ona koja se tuži, da me ne optužite za manjak državotvornosti. Dakle RH je donijela zakon kojom je, bit ću pojednostavljen, govorit ću pojednostavljeno, javne ceste stavila u vlasništvo ili omogućila lokalnoj samoupravi da postane vlasnik bez obzira tko je na njih uknjižen. Tako se dogodila su se dva slučaja sa dvije različite strane Bračkog kanala. Jedna je na Braču, dakle RH je prodala u privatizaciji cestu hotelskom poduzeću, onda je donijela zakon prema kojem će ta cesta biti u vlasništvu grada, grad je napravio elaborat, uknjižio se na sudu i sada RH koja je prodala privatniku cestu i za to dobila novce traži od grada nagodbu za arbitražu sa privatnikom jer je grad postupao po zakonu, a sud to potvrdio. Dakle to je prvi apsurd, proveli su, provedena je jedna nacionalizacija, možemo to tako reći. Društveno korisna malverzacija se to nekad govorilo u bivšem sustavu. U drugom slučaju koji je još apsurdniji, a događa se u Omišu u naselju Ruskamen, grad je donio odluku, Gradsko vijeće o tome da jedan put postane cesta, na to je privatna osoba uložila u, podnijela tužbu Upravnom sudu nekoliko godina nakon toga, da bi u listopadu 2021. Ministarstvo državne imovine zatražilo od ODO-a u Splitu i ŽDO-a u Splitu da se uključi u spor, ali ne na strani grada, nego na strani privatne osobe da bi zaštitila imovinu RH. Dakle, ponovit ću, privatna osoba je tužila grad da je cestu proglasila cestom, a onda je Ministarstvo zatražilo od Državnog odvjetništva da se u tom sporu uključi na strani privatne osobe kako bi zaštitila imovinu RH. Tu ja vidim samo jednu mogućnost, odnosno dvije. Prvo, da se čovjeku koji je podnio, ovoga, zahtjev Upravnom sudu, dao orden. Jer je pored 200 i nešto tisuća državnih službenika jedini on primijetio da je ugrožena imovina RH. Možda mu se može dati status branitelja, obranio je hrvatsku zemlju od grada. A druga je mogućnost da se u nadležnim državnim tijelima nekoga privede barem na obavijesni razgovor zašto je to propustio. To su dvije mogućnosti. Naime, ako je gradsko vijeće donijelo neku odluku, onda po zakonima postoji nadzor zakonitosti rada predstavničkih tijela i nadzor zakonitosti akata. Ako je grad postupio po zakonu, onda se RH treba uključiti na stranu grada, ako grad nije postupio po zakonu, nego je gradsko vijeće donijelo nezakonitu odluku, onda ga treba tu odluku staviti van snage po nadzoru zakonitosti akata. Nema treće mogućnosti. Ali da se RH uključuje na stranu privatne osobe protiv grada je toliko apsurdno da ja, ovoga, obzirom da spor traje pa da mi se ne bi prigovorilo da, ovoga, ulazim u neovisnost pravosuđa, ću se suzdržati od ciničnih i apsurdnih komentara. Ono što je interesantno, pazite sad. Na tu cestu za koju RH tvrdi da nije cesta nego da je njena imovina, jer da je cesta, bila bi gradska po zakonu, ovom koji regulira nerazvrstane ceste, privatna osoba je stavila rampu, a RH koja tvrdi da bi ona trebala biti vlasnica na to nije reagirala. Prema tome, ovoga, ja ću o tome postaviti pitanje ministru Horvatu, ali evo da, da malo opišemo sa čime se sve susrećemo. Dakle jest, dobro je da što više cesta bude u vlasništvu samouprave, da ove autoceste ne budu uknjižene na privatnika, ali onda RH mora i naći način da se tih zakoni normalno provode ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Hvala, sada će završno u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče HS-a, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon iznošenja klubova i pojedinačnih rasprava, gdje smo čuli, naravno, dobrih prijedloga i sugestija, ja ću pokušati završno još jednom ponoviti što sve se predmetnim zakonom mijenja i donosi. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o cestama nastavlja se provedba reformskih mjera u cestovnom sektoru. Važeći zakon se usklađuje s odredbama Direktive 2019/520 kojim se utvrđuju potrebni uvjeti za osiguranje interoprabilnosti električnih sustava za naplatu cestarine. Direktive 2019/1936 kojim se nastoji poboljšati sigurnost prometa na cestama te se dodatno usklađuju odredbe Zakona s Direktivom 210/40, a vezana su za inteligentne i prometne sustave. Donošenje Zakona olakšat će se prekogranična razmjena podataka u vozilima vlasnicima korisnicima vozila koji ne plaćaju cestarinu u EU. Nadalje, propisuje se tko su obveznici plaćanja cestarine te koje su sve službe oslobođene plaćanja iste. Predlaže se ukidanje izuzeća od obveze plaćanja naknade za pravo građenja i pravo služnosti na javnoj cesti, izjednačavaju se uvjeti poslovanja te će svi imati obvezu plaćanja naknade za pravo služnosti i pravo građenja na javnoj cesti. Izjednačava se poslovanje svih pod istim uvjetima. Navedenim prijedlogom zakona usklađuju se financijska izvješća Hrvatskih cesta i HAC-a, ograničava se iznos naknade za financiranje, održavanje i građenje javnih cesta iz državnog proračuna. Investitorima će se olakšavati privremeno stupanje u posjed izvlaštene nekretnine i prije pravomoćnosti rješenja za ovlaštenje te će se time ubrzati realizacija brojnih projekata. Jedinicama lokalne samouprave s brdsko-planinskim područjima, u zimskim uvjetima omogućit će se smanjenje proračunskih rashoda. Zbog sveg gore navedenog, ali i zbog toga što je donošenje ovoga Zakona preduvjet za povlačenje dodijeljenih nam sredstava kroz Nacionalni plan oporavka i otpornosti, još jednom ponavljam da će Klub HDZ-a podržati ovaj Prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Sad će završno u ime predlagatelja govoriti poštovani državni tajnik Tomislav Mihotić, izvolite.
Zahvaljujem. Najprije bi naglasio još jedanput da jedini razlog hitnog donošenja je što je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o cestama jedan od indikatora iz Nacionalnog plana oporavka i otpornosti, a njegovim stupanjem na snagu to je preduvjet povlačenja dodijeljenih sredstava. Znači to je jedini razlog zašto idemo jednim čitanjem i skraćenim postupkom jer nam je obveza ove izmjene, a odnose se na direktive interoperabilnosti i sigurnosti, moramo donijeti do Nove godine. Inače, otvorio se čitav niz pitanja i mi smo svjesni da iduće godine treba ići u izradu novog Zakona o cestama. Kroz taj novi Zakon o cestama između ostalog treba riješiti ovo pitanje financiranja s jedne strane županijskih uprava za ceste koje opravdano stavljaju primjedbu na nedostatak sredstava za održavanje mreže županijskih cesta jer dobili smo podatke da je preko 20.000 cesta kilometara cesta u njihovoj ingerenciji, ali s druge strane otvara se i novo pitanje uvođenjem električnih vozila ova naknada koja je sada osigurana za razvoj cestovne mreže s jedne strane za razvoj Hrvatskih cesta tj. njihovo održavanje i građenje mreže s druge HAC-a koji također jednim dijelom dobiva ta sredstava, upotrebom električnih vozila taj prihod će sasvim sigurno drastično padat. Prema tome to je sve što bi trebao novi zakon sagledati i naći rješenja. E sad, nekoliko stvari koje su bile u raspravi dodirnute između ostalog najviše se doticalo elektroničkog sustava naplate cestarine. Pretpostavlja se korištenje znači jednog ENC uređaja za plaćanje cestarine u svim državama u konačnosti EU. Temeljem ugovora kojega pružatelj usluge europske elektroničke cestarine sklapa s upraviteljima autocesta i onaj tko dobije tu mogućnost taj će imati rok od 24 mjeseca nakon zaključenja prvog ugovora da u toj državi pokriva svojim uređajem kompletnu mrežu cesta. Znači i ono šta smo spominjali s čim upravlja s jedne strane u Istri Bina Istra, s čim u Zagorju uprava AZM Autocesta Zagreb – Macelj. A u roku od 36 mjeseci od njegove registracije trebat će pokrit 4 članice EU. Znači s tim sasvim sigurno protočnost, brzina, razmjena podataka, a razmjena podataka ću reć na kakav način će provodit će se značajno ubrzat. Prekogranična razmjena podataka jednom dijelom postoji i sada, MUP je vodi preko svog EUCARIS sustava i tu se evidentiraju i prometni prekršaji između zemalja EU izmjenjuju ti podaci. Znači MUP je nadležno tijelo i nacionalna kontaktna točka, a on je ove godine u 10. mjesecu pustio u produkciju i to u server preko kojega će se provodit razmjena podataka o vozilima i vlasnicima odnosno korisnicima vozila kako bi se omogućila identifikacija vozila i vlasnika vozila za koje se utvrdi da nisu plaćali cestarinu. To je taj dio sigurnosti sustava da bi se sustav u konačnosti mogao implementirati. Zatim, što se tiče usklađivanja direktiva vezano za sigurnost prometa, tu se značajne poboljšice i razmjenom podataka i čitavim sustavom procjene stanja cesta, uključivanje revizora cestovne sigurnosti uvodi u implementaciju. I u RH direktiva koja je postojala od 2008. sada se značajno poboljšava i glavne novine su da se uvodi procjena cesta na razini cijele mreže. Prije su samo TM ceste mogle biti i bile obuhvaćene revizijom tj. kontrolom cestovne sigurnosti. Danas se to proširuje na sve autoceste, na sve ceste prvoga reda. To su u principu sve državne ceste, a gdje se procijeni to se može i na niži nivo cesta primjenjivat. Zakonski se zatim, pitanje je bilo na početku samo ja nisam točno patio što je bit pitanja ali u svakom slučaju odnosila se na korištenje cestovnog zemljišta i obavljanje pratećih djelatnosti i ovlasti upravitelja za izdavanje računa za obračun naknade i u slučajevima kad nije sklopljen ugovor. To je taj 1.1.'97. di su postojali prije toga korisnici zemljišta navodila je gospođa Mrak Taritaš koji su to, oni su napravili objekte i cijeli ovaj period nisu plaćali naknadu. E sada su oni obveznici plaćanja naknade, a dovodit će ih se do toga da u konačnosti dobiju i koncesiju koja je ograničena na 40 godina jer se smatra da je to period amortizacije tih objekata koji su izgrađeni na tim područjima. Eto, to mislim da je najosnovnije, još je bilo pitanje ovo romobila, Zakon o cestama i Zakon o sigurnosti su usklađeni tako da će romobili moći prometovat obzirom na izgrađenoj ili po biciklističkoj traci ili po stazi ili po nogostupu. To su stvari koje će se još uskladit, ali su predviđene i moguće. A nacionalni plan biciklističkog prometa za razvoj biciklističkih staza će definirati i ovo tko će sve biti investitor izgradnje tih biciklističkih staza. Znači mi smo sad kroz zakon dali mogućnosti i tehničke elemente da oni mogu postojati uz postojeće ceste što ne znači da će kako je netko naveo županijska uprava za ceste bit npr. obveznik izgradnje, to će proizić iz nacionalnog plana i tu će se definirat tko će u konačnosti biti onaj koji će ih financirat. Eto, mislim da je najveći dio pitanja obuhvaćen.
Hvala, imamo 3 replike, ostanite molim vas ovdje. Prva je poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče, vratit ću se još jedanput na ovu temu koju ste i naveli u svom obrazloženju, a to su odnosno korisnici ili posjednici pratećih uslužnih objekata koji su izgrađeni do 1. siječnja, na cestovnom zemljištu do 1. siječnja 1997., to svi znamo da je glavnina njih na autocesti A3, ja ne znam da li ih ima izvan autoceste A3 jer su sve ove autoceste građene iza toga pa me zanima vi imate vjerojatno podatak kolko ih ima jer oni su ovo što govorite o 40.g. davno su oni amortizirani, ali nema veze oni će ući, dakle vi ćete morati s njima sklopiti ugovor. Ima i onih koji su i izvan cestovnog zemljišta, a imaju pristup na autocestu odnosno žica je postavljena tako da je moguće da bude pristup s njim. Mene zanima dal ste napravili analizu kolko njih ima i dal ste ih postavili u neke kategorije? Hvala lijepo.
Poštovani državni tajnik.
Pa dobro upravitelj autoceste ima detaljnu analizu normalno i godinama pokušava riješit taj problem, tako da mi s ovim samo mu stvaramo i olakšavamo postupanje u takvim slučajevima. Točan broj mi je teško reć, al govorim različite su i situacije kao što ste sami rekli.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Željka Pavića.
Poštovani tajniče, sad su neke stvari malo jasnije s obzirom da ste još pojasnili ove stvari koje pišu u direktivi, ja to nisam stigao pročitati i nisam to ovoga s obzirom da smo dobili materijale tek u petak do danas nisam stigao sve proučiti, a sad je nešto malo jasnije. Ovaj dio oko razmjene podataka od strane MUP-a to mi je poznato od ranije jer sam platio kaznu zbog prebrze vožnje u Bad Kleinkirchheimu prije puno godina, pa mi je bilo jasno da su oni zapravo dostavili podatke o mom vozilu i mojoj registraciji i na taj način sam zapravo gore bio onda optužen kod njih sa i kažem sa … [[Govornik se ne razumije]] kaznom zbog prebrze vožnje. Ono što mene muči i dalje ovoga to je ovaj dio što ste meni tamo objasnili kad smo maloprije razgovarali, to je ovaj dio oko pružatelja usluga ENC-a i njihovih obveza koje moraju ispuniti u roku od N mjeseci najprije u Hrvatskoj, a nakon toga i za 4 zemlje u okruženju. Možda ne bi bilo loše da se to malo pojasni i ostalima da bude to svima jasno koje su njihove obveze, u kojem to roku moraju napraviti i kako treba funkcionirati. Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Dobro, to je ovo što sam prethodno obrazložio, u roku od 24 mjeseca od zaključenja prvoga ugovora oni moraju na državi članici, a to je u ovom slučaju RH pokrit sa ENC uređajem kompletno sve autoceste. Znači mi imamo 3 upravljača autocestama sada, jedan je HAC, drugi je Bina-istra, treći je AZM Zagreb-Macelj i u roku od 24 mjeseca taj koji je dobio tu mogućnost mora jednim uređajem pokrit sve te upravljače autocestama, a u roku od 36 mjeseci to proširit na još 4 zemlje EU u okruženju. To su njegove obveze.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, ovim izmjenama i dopunama zakona brišu se odredbe kojim su oslobođene plaćanja naknade za pravo služnosti ili pravo građenja pravne osobe koje su u vlasništvu između ostalog i JLS. Konkretno primjer, prilikom izgradnje kanalizacijskog sustava ili sustava odvodnje na području grada Vodica formalno investitor je Vodovod i odvodnja Šibenik, grad Vodice je suvlasnik te firme, ali svega manje od nekih 20%. Kakav će tu biti odnos da li će se ipak morati plaćati pravo služnosti ili ne? Hvala.
Poštovani državni tajnik.
Znači svi korisnici cestovnog zemljišta bit će obveznici plaćanja. Plaćat će upraviteljima cesta tj. onima čije su to ceste. U slučaju lokalne samouprave to su nerazvrstane ceste u vlasništvu JLS. … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] E, pa sad to je ono drugo pitanje visine te naknade. Mi smo dosad samo imali privatne tvrtke kojima se naplaćivalo to pravo služnosti i ta cijena se dizala. Sada je sasvim sigurno mogućnost da se sagleda je li bila opravdana tako visoka cijena i da JLS u konačnosti same donesu odluku kolika je ta cijena opravdana da ne tereti s jedne strane njihova komunalna društva, a s druge strane onaj cilj je da ta cesta koja je tu izgrađena bude u funkciji održavana kako treba da nije devastirana ni uništena korištenjem te infrastrukture [[Upadica: Hvala]] koja se nalazi u njezinom trupu.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, o njoj ćemo glasovat kad se steknu uvjeti. Sada poštovane zastupnice i zastupnici kao što smo jutros odlučili prelazimo na objedinjenu raspravu o točkama od 2 do 8 iz plana redoslijeda rasprava za danas, to su: - Prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi, prvo čitanje, P.Z.E. br. 218. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udomiteljstvu, prvo čitanje, P.Z. br. 219. - Prijedlog Zakona o djelatnosti psihoterapije, prvo čitanje, P.Z. br. 220. - Prijedlog Zakona o edukacijsko-rehabilitacijskoj djelatnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 221. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o psihološkoj djelatnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 222. - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada, prvo čitanje, P.Z. br. 223. i - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o socijalnopedagoškoj djelatnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 224. Predlagatelj je Vlada RH temeljem čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika HS-a. Prigodom rasprave o ovim točkama dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, te Odbor za obitelj, mlade i sport. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Poštovana zastupnica Glasovac i potpredsjednica ovoga doma javlja se za stanku ako sam dobro shvatio.
Je dobro ste shvatili. Klub zastupnika SDP-a traži da nam odobrite stanku kako bismo se još jednom konzultirali o cijelom ovom paketu zakona koji je zapravo skandalozan, ali posebno je skandalozan prijedlog Zakona o udomiteljstvu. Naime, predlagatelj ovom HS ponovno pokušava progurati jedan zakon koji je suprotan Ustavu RH, ali je i u suprotnosti sa 3 važeća zakona. Naime, o čemu se radi? Ustavni sud RH na traženje zastupnika u HS molio je da se propita usklađenost postojećeg zakona sa Ustavom RH u smislu da je važeći zakon diskriminirao jednu cijelu društvenu skupinu pri tom mislim na životne partnere i neformalne životne partnere koji žive u istospolnoj zajednici na način da im je potpuno onemogućio pristup socijalnoj usluzi udomiteljstva. Ustavni sud se o tome vrlo jasno očitovao i kazao je da je ministarstvo odnosno Vlada izostavljajući odnosno prešućujući određenu društvenu skupinu proizvela generalne diskriminatorne učinke prema istospolno orijentiranim osobama koji žive u životnim i neformalnim životnim partnerstvima. Ustavni sud jednako tako 2020.g. rekao je da istospolnim zajednicama obiteljskog života ravnopravno je zajamčeno sudjelovanje u svim aspektima društvenog života što uključuje i pristup javnoj usluzi udomiteljstva, to im jamči Ustav i zakonodavni antidiskriminacijski okvir kojim se razrađuje ustavna vrednota ravnopravnosti spolova iz čl. 3. Ustava odnosno jamstvo društvene jednakost iz čl. 14. st. 1. Ustava. Nakon ovakvog vrlo jasno očitovanja Ustavnog suda vi nama dolazite u HS s prijedlogom zakona koji to potpuno ignorira. Odakle vam pravo na to?
Naravno da ću odobriti stanku sukladno čl. 293.b mi ćemo nastaviti sa radom pa će u ime, imamo još zahtjeva za stanku? Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovane kolegice i kolege. Molim stanku u ime kluba Centra i GLAS-a u trajanju od 10 minuta. Riječ je o jednom setu zakona iz oblasti socijalne skrbi koji nam je došao u prvom čitanju i evidentno na zahtjev ministarstva je tražena objedinjena rasprava koja je većinom glasova u ovoj sabornici i prihvaćena. Ja moram priznati da se čudim ministarstvu da je tražilo objedinjenju raspravu iz jednostavnog razloga jer je riječ ipak o nekoliko tema i mislim da je bilo važno da se naglasi i važnost tih tema i da ih je bilo potrebno odvojiti. Dakle, nešto se moglo posložiti i ja se uvijek slažem da zakoni koji imaju zajedničku problematiku se poslože zajedno, ali ovdje ste vi sami zapravo opalili da tako kažem pljusku sebi jer smo u objedinjenoj raspravi imamo da se nekako znate ono kad imate i kruške i jabuke, a ovdje su još i svinjske polovice, ali to je što je. Ono što je važno, važno je naglasiti važnost ovih zakona, važno je naglasiti da ovdje govorimo o formi, a ne govorimo o sadržaju. Još jedanput ajdemo ponoviti, to što vi formalno kroz ovaj zakon preslagujete pa stvarate različite institucije koje će se baviti neće ubrzat problem. Suštinski problem koji mi imamo je sljedeći da poštujemo niti vlastite propise čak koje smo i donijeli i vi imate pravilnik gdje na jednog socijalnog radnika može doći do 50 problema koje imamo, a mi znamo da na jednog socijalnog radnika imate po 200 slučajeva kojim se oni bave, prema tome barem da smo poštivali osobne pravilnike i preporuke EU. Riječ je o važnim zakonima, iza ovog nisu krumpiri, iza ovog su ljudi, ljudske sudbine i imali smo prilike zaista u posljednje vrijeme i vidjeti o čemu zapravo naglašavamo i govorimo [[Upadica Reiner: Hvala.]]
Hvala lijepa. Naravno stanka će biti odobrena, iza svakog zakona su ljudi, iza svakoga. Sada će stanku obrazlagati poštovana zastupnica Nada Murganić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a. U ime klub HDZ-a tražim stanku u trajanju od 10 minuta kako bi još jedanput naglasili značaj seta ovih zakona koji možemo i zbog toga i jesu u objedinjenoj raspravi nazvati reformskim zakonom. Ministarstvo socijalne politike godinama prati i analizira učinkovitost postojećih propisa, ali isto tako i stanje na terenu potrebe građana i potrebe izvršitelja svih usluga i provođenja javnih ovlasti, dakle centara za socijalnu skrb i naših ustanova i institucija. I zbog toga na mogu reći vapaje svih zajedno dolazi do reforme socijalne skrbi koja je dugo očekivana. Krunski zakon je svakako Zakon o socijalnoj skrbi koji je prije svega upućen i usmjeren na rasterećenje zaposlenika u sustavu socijalne skrbi smanjenjem javnih ovlasti i rasterećenje u smjeru preuzimanja tih ovlasti drugih sustava. Sa povećanjem i uvođenjem novih naknada i socijalnih usluga usmjeren je na smanjenje rizika od siromaštva. Novom organizacijom dovodi do bolje kvalitete usluga i omogućavanja centara za socijalnu skrb da se isključivo i najviše bave stručnim radom i korisnicima. Također uvodi se i financijske potpore i nove naknade i usluge i naravno ono što je u javnosti vrlo često komunicirano naročito u medijima kroz senzacionalističke natpise i jedno tijelo novo tijelo kao povjerenstvo [[Upadica Reiner: Hvala.]] za građanski nadzor. Mislim da zakon treba tako i gledati.
Hvala lijepa. Stanka će biti odobrena i želi li još neki klub stanku možda da nekog ne preskočim? Ne onda ćemo sukladno čl. 293.b. nastaviti sa radom pa će sada uvodno u ime predlagatelja govoriti poštovani ministar rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike Josip Aladrović. Izvolite. Odlično, prije nego što je i počeo govoriti gotovo svi su digli repliku. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovane i uvažene zastupnice i zastupnici. Dopustite mi da uvodno naglasim kako je cjelovita reforma sustava socijalne skrbi nešto što smo svi zajedno dugo čekali, a posebno korisnici usluga ovog sustava koji čine najranjivije skupine našeg društva. U posljednje gotovo dvije godine svjedočimo jednoj od najvećih zdravstvenih i ekonomskih kriza u posljednjih stotinu godina, a vlada je učinila sve kako bi osigurala potrebnu zdravstvenu zaštitu i nastavak gospodarskih aktivnosti nužnih za funkcioniranje cijelog društva i neophodnih socijalnih usluga. Usprkos tome krize negativno utječu na društvene odnose i ostavljaju svoje posljedice koje najčešće osjete najranjivije skupine društva, naši stariji sugrađani, socijalno ugroženi, siromašni, žene i djeca u konfliktnim obiteljskim odnosima. Naša je odgovornost kreirat bolje javne politike za pravednije društvo, solidarniju Hrvatsku te uvoditi promjene tamo gdje su nužne, a sustav socijalne sigurnosti svakako je jedan od prioritetnih područja. Upravo zato smo krenuli sa cjelovitom reformom sustava socijalne skrbi koja predstavlja paket od 7 zakona koji se nalaze danas pred vama, a čiji je zajednički cilj transparentniji sustav, učinkovitiji i pravedniji sustav socijalne skrbi koji prije svega fokus na korisnike jer u konačnici ne možemo smetnuti s uma da cijeli sustav tu i je zbog korisnika. Paket uključuje 7 zakona to su, Zakon o socijalnoj skrbi, izmjene i dopune Zakona o udomiteljstvu i 5 zakona koji reguliraju područje reguliranih profesija u sustavima socijalne skrbi. Ovaj reformski paket dio je akcijskog plana koji se intenzivno pripremao posljednjih nekoliko mjeseci, a rezultat je suradnje Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike s Nacionalnim vijećem za razvoj socijalnih politika, a u kojem su relevantni, zapravo u kojem su predstavnici svi relevantni sudionici ovog sustava, također predstavnici drugih ministarstava i ureda, predstavnici općina, gradova, županija, akademske zajednice, predstavnici svih 5 stručnih komora, predstavnici sindikata u socijalnoj skrbi, predstavnici udruga osoba s invaliditetom, udruga koja se bave područjem zaštite i promicanja prava djeteta, udruga udomitelja i predstavnika umirovljenika i starijih osoba. Dakle, evidentno je da je bio uključen i najširi moguć spektar stručnjaka iz sustava i svatko iz svoje perspektive je imao pravo ukazati na nužne promjene u sustavu. Što se tiče samog Zakona o socijalnoj skrbi, sustav socijalne skrbi već sam naglasio je jedan od najsloženijih u RH. Trenutno imamo 82 centra za socijalnu skrb koji imaju 56 podružnica, centar za posebno skrbništvo, 68 domova i centara za pružanje usluga u zajednici koji također imaju 18 podružnica, 45 decentraliziranih domova za starije i teško bolesne osobe, 1261 pružatelja različitih vrsta socijalnih usluga od kojih 406 ima direktnu suradnju s ministarstvom te 2890 udomiteljskih obitelji. Dakle, danas u Hrvatskoj imamo više od 4340 pravnih i fizičkih osoba koji se bave domenom sustava socijalne skrbi. Česte prethodne izmjene zakona u kojima su ponekad mijenjani prioriteti dovele su do fragmentiranosti sustava, velikog broja javnih ovlasti centara za socijalnu skrb, nedostatka stručnog kadra i stručne podrške, neujednačenog postupanja, neadekvatnosti naknada u sustavu i visokog rizika od siromaštva osobito djece i starijih osoba i osoba s invaliditetom te regionalne neravnomjernosti i pristupačnosti usluga, socijalnih usluga. Ministarstvo rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike kroz kontinuirano praćenje i analizu učinaka pojedinih odredbi Zakona o socijalnoj skrbi svjesno potrebe za cjelovitim unapređenjem pokrenulo je upravo izradu ovog zakona. Na njemu je radila radna skupina od svih stručnjaka koje sam ranije spomenuo, svih predstavnika stručnjaka koje sam ranije spomenuo, a rezultat rada skupine je prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi koji se nalazi pred vama i koji očekujemo da ćemo postić unapređenje i kvalitetno, kvalitetniju koordinaciju i organizaciju rada sustava socijalne skrbi kroz osnivanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad, Akademije socijalne skrbi i Obiteljskog centra. Zatim organizacijske i strukturne promjene te rasterećenje i smanjenje javnih ovlasti kao i jačanje stručnog rada u centrima za socijalnu skrb, razvijanje i odvajanje obiteljskih centara kao samostalnih ustanova sa ciljem provođenja aktivnosti i programa usmjerenih na preventivne, tretmanske i razvojne aktivnosti za djecu i mlade. Zatim širenje i dostupnost usluga na razini lokalne zajednice kroz razvoj centara za pružanje usluga u zajednici, kontinuirano cjeloživotno osiguranje kroz akademiju iz sustava socijalne skrbi, poboljšanje obuhvata adekvatnosti i korištenje prava u svrhu smanjenja rizika od siromaštva i socijalne isključenosti, bolju zaštitu prava korisnika kroz građanski nadzor odnosno povjerenstvo već ranije spomenuto te jačanje kapaciteta obiteljskih centara i drugih pružatelja socijalnih usluga koristeći između ostalog i sredstva EU fondova. Hrvatski zavod za socijalan rad, za socijalni rad kao javna ustanova obavljat će poslove u središnjoj i područnim ustrojstvenim jedinicama umjesto sadašnjih centara za socijalnu skrb. Zavod kao zavod se osniva radi jačanja i unapređenja stručnog rada, standardizacije i ujednačavanja stručnog postupanja, unapređenja mjera obiteljsko pravne i socijalne zaštite, praćenja i evaluacije mjera i aktivnosti s ciljem ujednačavanja prakse te praćenje učinaka svih intervencija u sustavu socijalne skrbi koje zavod kao takav provodi. Također obavljanje stručno analitičkih, administrativnih, pravnih i drugih poslova će biti obavljeno u jedinstvenoj i stručnoj službi što očekujemo da će dovesti do veće razine transparentnosti samog sustava. Akademija socijalne skrbi se osniva kao javna ustanova u svrhu organizacije i provođenja trajnog stručnog usavršavanja stručnih radnika u sustavu socijalne skrbi. Stručno usavršavanje odnosi se na usavršavanje vježbenika, početno i kontinuirano ravnatelja stručnih radnika zavoda centara za posebno skrbništvo, obiteljskog centra kod drugih pružatelja usluga i jednako će biti na raspolaganju i onim privatnim pružateljima usluga kao i onim javnim. Osnivanjem akademije želi se postići standardizacija obveznih i specijaliziranih programa stručnog usavršavanja, zatim organiziranje i provođenje kontinuiranog stručnog usavršavanja stručnih djelatnika u djelatnosti socijalne skrbi, organizacija i provedba stručnih ispita u sustavu socijalne skrbi. Nadalje, prijedlogom zakona predviđeno je i osnivanje obiteljskog centra kao samostalne ustanove s ciljem razdvajanja kontrolne i preventivne tretmanske uloge centra za socijalnu skrb i jačanja usluga za obitelj na razini lokalne zajednice. Rad obiteljskog centra će se organizirati kroz središnju službu i 21 područnu službu u sjedištima županije. Jačanje kapaciteta obiteljskog centra pretpostavlja provođenje preventivnih programa, individualnog i grupnog savjetovanja za razne korisničke skupine ili korisnike s različitim problemima, obiteljsku medijaciju, savjetodavni rad s udomiteljima i posvojiteljima, različite programe podrške roditeljstvu, psihosocijalni tretman radi prevencije nasilja i druge strukturirane tretmane. Prijedlogom zakona predviđeno je i smanjenje javnih ovlasti današnjih centara za socijalnu skrb i rasterećenje od poslova koji nisu u najužoj vezi sa sustavom socijalne skrbi poput socijalnih anketa, izrade mišljenja prilikom odlučivanja o pogodnosti izlaska zatvorenika i uvjetnog otpusta. Navedeni poslovi će se sukladno posebnom propisu kojim se uređuje izvršavanje kazne zatvora prijeći u nadležnost probacijskog sustava uz osiguravanje informatičke razmjene podataka između sustava. Naknada za troškove prijevoza učeniku s teškoćama u razvoju također je jedna od javnih ovlasti koje izlazi iz samog sustava socijalne skrbi. Uz sve navedeno jedinica lokalne i područne samouprave će samostalno kapacitetima svojih stručnih službi prikupljati podatke, izvršavati terenske izvide i procjenjivati osnovanost zahtjeva za ostvarivanje prava iz njihove nadležnosti uz osiguravanje razmjene podataka putem SocSkrb aplikacije poput preporuka za vrtić, školsku prehranu, dnevni boravak, stambeno zbrinjavanje i druga prava na lokalnoj razini. Naknada za zaposlenja također prestaje biti pravo u sustavu socijalne skrbi, a korisnici će ostvarivati priznatu naknadu sve dok HZZ ne utvrdi ispunjavaju li uvjete za priznavanje prava prema propisu o zapošljavanju. Ojačavanjem uloge obiteljskog centra kroz preventivne savjetodavne i tretmanske uloge jačat će se roditeljske kompetencije, umanjivati rizici u obitelji i smanjivat potreba za intervencijom centra za socijalnu skrb. Centri za pružanje usluga u zajednici razvojem i dostupnošću socijalnih usluga na razini lokalne zajednice preuzet će dio poslova centara za socijalnu skrb, npr. usluge psihosocijalne podrške, mjera intenzivne stručne pomoći i nadzora, posebne obveze i slično. Za izvan institucijske usluge uvodi se socijalna uputnica umjesto provođenja upravnog postupka i donošenja rješenja o ostvarivanju prava na izvan institucijsku uslugu što omogućava brže osiguravanje usluge za korisnike, smanjenje čekanja na početak pružanja usluga, jačanje stručnog rada i administrativnog rasterećenja za stručne radnike. Također predviđeno je da će u idućem periodu od 2.g. centri odnosno zavod rasteretiti javne ovlasti vezano uz poslove dadilja s obzirom da ta djelatnost nije djelatnost sustava socijalne skrbi. Kada govorimo o novčanim naknadama radi prevencije rizika od siromaštva i socijalne isključenosti najznačajnija naknada u tom sustavu je zajamčena minimalna naknada. Visina zajamčene minimalne naknade određuje se u postotku od osnovice koju odlukom određuje Vlada RH, a osnovica se nije mijenjala od 2013.g. i iznosi 800 kuna. Radi smanjenja rizika od siromaštva predviđa se usklađivanje zajamčene minimalne naknade s potrebama najosjetljivijih skupina društva kroz promjenu ekvivalentne ljestvice odnosno povećanje osobnih faktora. Stupanjem na snagu zakona predviđeno je također da Vlada RH donese odluku o visini zajamčene minimalne naknade u iznosu od 1.000 kuna. Prijedlogom zakona je povećan minimalni iznos zajamčene minimalne naknade za kućanstvo sa 100 na 150% bruto iznosa minimalne plaće u RH. Također beskućniku koji koristi uslugu prihvatilišta, žrtvi nasilja u obitelji i žrtvi trgovanja ljudima kojima je priznata usluga privremenog smještaja u kriznim situacijama prijedlogom zakona priznaje se 50% iznosa zajamčene minimalne naknade. Ako se korisnik prava na zajamčenu minimalnu naknadu zaposli u neprekidnom trajanju od najmanje 6 mjeseci pravo ne prestaje već u prvih 6 mjeseci rada ta naknada se umanjuje za 50%. Također vlasništvo osobnog vozila više nije zapreka za priznavanje prava na zajamčenu minimalnu naknadu ako vrijednost vozila ne prelazi iznos od 40 osnovica odnosno 20.000 kuna. Druga naknada je naknada za troškove stanovanja. Ona se redefinira na način da se spaja s naknadom za troškove ogrjeva u jednu naknadu. Priznaje se u iznosu od 30% iznosa zajamčene minimalne naknade priznate samcu odnosno kućanstvu. Naknada za osobne potrebe korisnika odnosno džeparac se također korigira odnosno povećava se iznos naknade za osobne potrebe korisnika, prava na uslugu smještaja ili organiziranog stanovanja prema potrebama pojedinačnih korisničkih skupina za razliku od dosadašnjeg dugogodišnjeg jedinstvenog iznosa naknade za sve korisnike u iznosu od 100 kuna. Planira se povećanje za djecu osnovnoškolske dobi i odrasle osobe u iznosu od 250 kuna, a za srednjoškolce i mlađu punoljetnu osobu u iznosu od 350 kuna. Naknade za osobe s invaliditetom ujednačavaju se uvjeti za priznavanje prava na osobnu invalidninu vezanu uz prihode što doprinosi sprječavanju diskriminacije osoba s invaliditetom. Proširuje se krug osoba kojima se može priznati pravo na status njegovatelja čime se potiče ostanak djeteta s teškoćama u razvoju i osobi s invaliditetom u vlastitom domu i sprječava se njihova institucionalizacija. Roditelji koji samostalno njeguje dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju ili osoba s invaliditetom naknada se dodatno uvećava za 400% osnovice i iznosi ukupno 6.000 kuna. Prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi propisuje se i obveza socijalnog planiranja kao temelja za mrežu socijalnih usluga. Osim navedenih strukturnih promjena i institucionalnih promjena i promjena u smislu osnovica također se radi bolje prevencije zaštita prava korisnika u sustavu socijalne skrbi predlaže osnivanje Povjerenstva za odlučivanje o osnovanosti pritužbe podnositelja koji nije zadovoljan odgovorom ministarstva, a vezano za postupak ili propuštanje postupanja osoba koje obavljaju djelatnost socijalne skrbi. Povjerenstvo se sastoji od 5 predstavnika građana koji su na javni poziv predložili organizacije civilnog društva ili su se osobno javili na javni poziv, a imaju znanja i iskustvo osobito u području zaštite od nasilja nad ženama i nasilja u obitelji ili socijalne skrbi. Članove Povjerenstva imenuje i razrješuje Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku HS-a. Prilično smo sigurni da će rad Povjerenstva dodatno otvoriti sustav prema građanima, jer kao što sam uvodno i naglasio, jedan od reformskih ciljeva je staviti fokus na korisnike sustava. Dodatna sredstva koja su predviđena u proračunu RH za 2020. g., 2022. g. iznose više od 400 milijuna kuna, a za 2023. g. više od 708 milijuna kuna. Ona su potrebna zbog povećanja korisnika, zbog povećanja naknade korisnicima, ali isto tako i zbog preustroja sustava socijalne skrbi. Što se tiče Zakona o udomiteljstvu, početkom 2019. g. stupio je na snagu novi Zakon o udomiteljstvu, kojem je bio cilj poboljšati kvalitetu usluge skrbi kod udomitelja, neovisno o vrsti korisnika te povećati broj udomitelja s višim stupnjem obrazovanja, osigurati regionalnu ravnomjernost i pristupačnost udomiteljstva, te uvesti institut udomiteljstva kao zanimanja za nezaposlene udomitelje te ojačati kapacitete i osigurati bolje uvjete za obavljanje specijaliziranog udomiteljstva. Unatoč zakonskim promjenama, određeni broj udomitelja za djecu vidimo u posljednje vrijeme da je u padu, naprosto dolazi do različitih promjena u našem društvu i određeni stupanj deinstitucionalizacije, na taj način nije bio omogućen na najkvalitetniji način. Svrha udomiteljstva je osigurati skrb i potporu korisnicima u poticajnom i pozitivnom obiteljskom okruženju u skladu s individualnim planom promjene. S obzirom na sve to, na godišnjoj razini odlučili smo se osigurati više od 86 milijuna kuna za povećanje naknada za udomitelje i naknada, odnosno opskrbnina. Opskrbnine za djecu nisu značajno podizane od 2007. g., a sada će se povećati između 20 i 42%, a za odrasle osobe se povećavaju u prosjeku 25%. Naknada za rad tradicionalnog udomitelja, povećat će se za 60%, dok će naknade za udomitelje koji obavljaju udomiteljstvo kao zanimanje povećat se između 15 i 60%. Ukupna sredstva koja će na ovaj način biti uložena na godišnjoj razini, već sam spomenuo, su sredstva viša od 86 milijuna kuna. Također, jedan od ciljeva Zakona o udomiteljstvu je dodatno relaksirati uvjete za obavljanje udomiteljstva jer na taj način želimo vrlo jasno istaknuti kako jačamo izvaninstitucijsku skrb i snažimo proces deinstitucionalizacije. Što se tiče Zakona o reguliranim profesijama u području socijalne skrbi, regulirane profesije u području socijalne skrbi čine socijalni radnik, psiholog, socijalni pedagog, edukacijski rehabilitator, psihoterapeut i savjetodavni terapeut, a zakoni kojima se reguliraju profesije u području socijalne skrbi koji se danas nalaze pred vama čine i Zakon o edukacijsko-rehabilitacijskoj djelatnosti, Zakon o djelatnosti psihoterapije, Izmjene i dopune Zakona o djelatnosti socijalnog rada, Izmjene i dopune Zakona o psihološkoj djelatnosti i Izmjene i dopune Zakona o socijalno-pedagoškoj djelatnosti. Donošenjem ovog paketa zakona navedeni zakoni će se uskladiti sa Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznanju inozemnih stručnih kvalifikacija i s drugim propisima kojima su uređene regulirane profesije te dodatno jezično i nomotehnički urediti. Cilj je ujednačiti odredbe u svih 5 zakona svih profesija i pojednostaviti pristup profesiji i spriječiti uvođenje neopravdanih, ograničavajućih uvjeta u radu reguliranim profesijama. Ono što će se dodatno urediti su određene tehničke, nomotehničke sitnice iz samih zakona prema kojima ćemo, znači, prema kojima će se godišnji plan rada komora, financijski plan, godišnje izvješće i financijska izvješća će biti podvrgnuta strožoj kontroli od strane samih predlagatelja zakona jer smatramo da svi oni koji su članovi komora imaju pravo na jasan i transparentan rad, uvid u rad i naravno, sudjelovanje u radu vlastitih komora, odnosno komora čiji su članovi. S obzirom da smo pri isteku vremena, dopustite mi još da zaključim da je cjelovita reforma sustava socijalne skrbi započinje zapravo sa donošenjem ovih 7 zakona i smatramo da je to prvi korak prema zaštiti onih više od 320 tisuća najnezaštićenijih u našem društvu. Siguran sam da će i rasprava u HS-u, kako u prvom čitanju, tako i u drugom čitanju u budućnosti doprinijeti još kvalitetnijim rješenjima koja možemo očekivati u ovom trenutku i siguran sam da ćemo nakon toga, da će sustav socijalne skrbi izgledati značajno drugačije nego što je do sada izgledao. Hvala vam.
Hvala vam lijepa poštovani ministre. Ostanite ovdje jer kao što sam rekao, gotovo svi su se javili za repliku pa idemo redom. Prvo će biti poštovani zastupnik Daus.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče, uvaženi ministre. Ovdje je paket zakona, teško se dotaknuti svega, ja ću samo Prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi. Ima elemenata za pozdraviti, ne sumnjam u dobru namjeru, ali ono što me jako brine je da se struka sama dosta jako izričito protivila, imali smo prilike to čitati zadnje vrijeme i u medijima i kod samog savjetovanja. Slažemo se da je reforma sustava potrebna, ali ovako ispada kao malo da je nametnuta od politike. Tu bi volio da mi se malo pojasni. I drugo što ono što nas brine, što se više u ovoj zemlji priča o decentralizaciji, stječe se dojam da se više sustav centralizira. Nakon 60 godina postojanja, ukida se pravna osobnost 82 centra za socijalnu skrb i sve ide u jedan zavod, a znamo da je socijala sama po sebi jako osjetljiva i da mora biti čim bliže na terenu samim korisnicima. Hvala lijepa.
Poštovani ministar Aladrović.
Hvala. Što se tiče prvog dijela pitanja, dakle i uključenosti struke same u donošenju ovog zakona, moram naglasiti da smo mi u 4. mj. ove godine osnovali Nacionalno vijeće za razvoj socijalnih politika. To je jedno Vladino savjetodavno tijelo koje se sastoji od predstavnika akademske zajednice, predstavnika svih komora u sustavu socijalne skrbi, predstavnika općina, gradova, županija, apsolutno svih dionika koji su dakle bitni samom sustavu socijalne skrbi. Na tom vijeću je donesen i usvojen bez iti jednog glasa protiv Akcijski plan unapređenja sustava socijalne skrbi u njemu su zapravo sve konture ovoga što danas vidimo već napomenute odnosno razrađene i tada nije bilo niti jednog glasa od 26 ako se ne varam nije bilo niti jednog glasa protiv. Stoga smatramo da je ovo dobar put, da je ovo put za koji se struka odlučila. A zašto neki imaju parcijalne interese nakon nekog vremena zaista ne mogu zaključit. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Bedeković.
Hvala vam lijepa poštovani ministre. Prijedlogom novog Zakona o socijalnoj skrbi predviđeno je osnivanje Zavoda za socijalnu skrb kao javne ustanove koja će poslove iz svoje djelatnosti obavljati u središnjoj i područnim službama umjesto dosadašnjih centara za socijalnu skrb, između ostalog to je bila replika mog prethodnika. I da, prateći javnu i stručnu raspravu evidentno je da je osnivanje zavoda među strukom, dakle unutar struke, a i kod samih socijalnih radnika izazvala najviše polemike i između ostaloga strah od svojevrsne centralizacije. I stoga vas ljubazno molim da još jednom objasnite razloge prijedloga ovakve reorganizacije i da pokušamo odagnati strahove od moguće centralizacije.
Poštovani ministar Aladrović.
Hvala vam na pitanju. Što se tiče samog procesa odnosno u javnosti spominjanog procesa centralizacije, ovdje se ne radi o centralizaciji dakle same usluge iz sustava socijalne skrbi će biti apsolutno dostupne na svim onim mjestima teritorijalno raspoređene još kvalitetnije nego danas kroz same područne urede i službe zavoda. Ono što će se dogoditi to je procesna centralizacija određenih procesa u zavodu kako bi imali srednjoročno i dugoročno ujednačena postupanja, kako bi bila kvalitetnija postupanja i kako bi postupanja u svim dijelovima RH bila jedinstvena. Što se tiče same, to je zapravo dio vašeg pitanja i kolege Dausa, same pravne osobnosti, ja sam poprilično siguran da prosječnom korisniku usluga centara za socijalnu skrb ili budućeg zavoda pravna osobnost nije nešto što je ključno. Hvala.
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Ministre. U jednom ću se složiti s vama danas, a to je činjenica da će nakon ove reforme koju će izglasati HDZ sa svojim partnerima ovdje u hrvatskom Parlamentu sustav socijalne skrbi izgledati sasvim drugačije. Ali to ne znači da će biti dobar, bit će daleko od toga. Hrvatska je po Ustavu određena kao socijalna država, po Ustavu smo se odredili da ćemo brinuti o onima koji su slabiji, da ćemo onima koji su slabiji stvarati uvjete da ih izjednačavamo u društvu, da imamo kohezijsku politiku prema njima, da im stvaramo jednake uvjete, da ćemo u njih investirati. Ministre, vi danas ovdje imate preko 40 replika, tih 40 replika neodoljivo podsjeća na one 2400 primjedbi koje ste imali u javnoj raspravi. Zanima me koliko ste od tih primjedbi usvojili? Zanima me jeste li čuli stručnu javnost koja je bila s druge strane i koja je upozoravala? I u konačnici me zanima jel ovo vaš zakon, zakon bivše ministrice Murganić [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] ili bivše ministrice Bedeković.
Hvala lijepa. Jedna ispravka ima 26 replika ne 40. Izvolite ministre Aladrović.
Evo drago mi je da se bar u nečemu možemo složiti iako je to zaista rijetkost i sa vaše i sa moje strane. To je predlagatelja zakona Vlade RH. Vlada RH predlaže Saboru, Vlada RH provodi javno savjetovanje na kojem neke prijedloge uvaži, a neke copy-paste-ne iz razloga zapravo higijene postupanja ne uvaži jer bi bilo podcjenjivanje za pojedine predlagatelj da se tako nešto uvaži, a s druge strane ja ću se složiti sa dijelom vašeg odgovora, da, zaista će biti drugačiji sustav, ali sve ovo što ste nabrojali i što bi sustav trebao imati on će se ovom reformom dobiti i to mi je drago da ste prepoznali, bez obzira na određenu početnu kritiku ovog zakona. Hvala vam.
Poštovani zastupnik Bačić ima repliku.
… [[Govornik naknadno uključen.]] rekao bih nekoliko riječi o ocjeni ustavnosti zakona o udomiteljstvu i ovih izmjena i dopuna Zakona o udomiteljstvu. Naime, Ustavni sud RH u ocjeni ustavnosti Zakona o udomiteljstvu nije rekao da je zakon neustavan, niti da je odredba prema kojoj heteroseksualne zajednice mogu udomljavati neustavna, ali ono što je važno rekao i dopunio da ta činjenica i ta norma u zakonu ne može diskriminirati osobe homoseksualne orijentacije ili homoseksualne parove u udomiteljstvu. I poput drugih ustavnih sudova u Europi je rekao da ta činjenica da je zakonodavac HS ovakav zakon donio s takvom normom koja daje zapravo heteroseksualnim zajednicama da mogu udomljavati da on respektira takav pravni i politički stav zakonodavca [[Upadica Reiner: Hvala.]] prema tome i ovaj zakon i njegove izmjene i dopune nisu [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] neustavne ni …/Govornici govore u isto vrijeme./…
Poštovani ministar Aladrović. Imamo povredu poslovnika poštovana zastupnica Glasovac. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Poštovani potpredsjedniče HS-a. U čl. 7 Poslovnika svaki od nas zastupnika prisegnuo je kada smo došli u HS na sljedeći način „Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno, da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni predak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak RH.“ Ustav RH je za saborske zastupnike Sveto Pismo, Ustavni sud je sve što je imao reći o onom zakonu na tragu prijedloga ovog zakona rekao na nama je da postupamo ustavno.
Znam, ali vi kao potpredsjednica Sabora bi morali znati da je to replika, a ne povreda Poslovnika i dobivate opomenu. Izvolite odgovor poštovanog ministra Aladrovića. Pardon.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegica Glasovac povrijedila je Članak 238., omalovažava nas zastupnike koji smo pročitali odluku Ustavnog suda. Da je Ustavni sud u svojoj odluci naložio promjenu zakona i odredbe na koju se Klub SDP-a poziva, Klub HDZ-a bi poštivao odluku Ustavnog suda i to bi bilo uvršteno i vlada bi to poštivala i bilo bi uvršteno u izmjene i dopune ovog zakona. Kako to Ustavni sud nije naložio kolegice Glasovac, ovdje se ne radi o nepoštivanju Ustavnog suda.
Ajmo se sad dogovoriti. To je isto bila replika i dobijate opomenu. Ja vas molim prekinimo sa tim glupostima da umjesto replika imamo dovoljno mogućnosti replicirati jedni drugima i previše po meni po Poslovniku jer ćemo ostati vjerojatno do kasnih sati danas. Prema tome molim vas nemojte zlorabiti instituciju povrede Poslovnika, sve vas molim to lijepo. Izvolite, želite nešto sa mnom polemizirati, recite, recite, samo recite, ako želite opomenu samo recite … [[Upadica: Ne razumije se.]] ne ja vam dao da govorite, ja vam … [[Upadica: Ne razumije se.]] da, da, ali ne možete s mjesta sigurno tako govoriti. Ja sam to ironično rekao naravno jer postoji Poslovnik koji svaki saborski zastupnik treba pročitati i postupat po Poslovniku. Poštovana zastupnica Glasovac vi ste imali opet povredu Poslovnika, izvolite.
Mene je kolega Bačić omalovažio temeljem Članka 238., jer ja znam čitati i vidjela sam u odluci Ustavnog suda da je Ustavni sud rekao da je Vlada RH diskriminirala određenu društvenu skupinu koju nije smjela. Drugo nije suspendirala 3 članka odnosno odredbe 3 članka zakona, t 3., 11. i … [[Govornici govore istovremeno ne razumije se.]]
Dobro, temeljem 240. stavak 1. izričem vam opomenu s oduzimanjem riječi. Kolega Bačić ja se nadam da vi nećete inzistirati na svojoj drugoj. Izvolite, poštovana zastupnica Raukar Gamulin, ima.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Članak 238., omalovažavanje saborskih zastupnika, vi ste meni rekli da kažem ja sam se digla i zahvalila na toj mogućnosti i onda ste me onemogućili u govorenju, smatram da to nije u redu. Zahvaljujem.
Naravno da vas nisam uvrijedio nego sam i sam rekao da sam rekao ironično jer takva mogućnost da se svatko javi kad mu puhne u glavu i da priča o čemu god ne postoji u Poslovniku. I savjetujem svima koji nisu pročitali Poslovnik da ga pročitaju, pa da ga se drže. Imamo odgovor poštovanog ministra Aladrovića, napokon.
Hvala. Nastavno na evo već davno pitanje zastupnika Bačića, dakle vezano za Ustavni sud i definiciju u Zakonu o udomiteljstvu dakle sukladno odluci i tumačenju Ustavnog suda, ali i trenutnim postupanjima u praksi životni partneri imaju mogućnost biti udomitelji u RH i to pravo se unutar samog sustava socijalne skrbi trenutno konzumira. Hvala.
Repliku ima poštovana zastupnica Šimunić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani ministre prilikom donošenja ovog nacrta zakona jeste li vodili računa što znači tzv. transformacija obiteljskih domova korisnicima i cijeloj RH. Postavlja se pitanje kakve posljedice će donijeti takav potez, zasigurno socijalnu katastrofu. Onaj tko potpiše ovaj zakon bit će grobar socijalnih usluga i dugotrajne skrbi za starije. Ovakav prijedlog ne smije proći. Donesen je napamet, bez razgovora, bez prethodnih analiza i procjena što se može i u kojim rokovima, s kojim novcima i ono najvažnije s kojim posljedicama po korisnika, korisnike dugotrajne skrbi. Što se dogodi kad se ne razmatra mišljenje i stavovi ostalih dionika uključenih u djelatnosti možemo vidjeti i transformacijom udomitelja za djecu u profesionalne udomitelje budući danas u RH nemamo niti jednog takvog. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se na pitanju, dakle što se tiče samih obiteljskih domova ono što smo propisali u zakonu je transformacija, njihova transformacija u 5 godina, u slijedećih 5 godina razdoblja. Dakle, to je nešto što je bitno napomenuti, a niste u pitanju napomenuli tako da takav oblik skrbi može preći u skrb odnosno u viši standard oblika skrbi za starije osobe ili udomiteljsku obitelj. Smatramo da ih je potrebno transformirati zbog čitavog niza razloga koje smo na kraju krajeva i u obrazloženju zakona naveli. Ja sam siguran da takav period transformacije je nešto što ide na kraju krajeva in favorem i onim vlasnicima obiteljskih domova. Međutim, isto tako sam siguran da i u saborskoj raspravi ćemo dijagnosticirati određenu mogućnost više za iste te vlasnike. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Nada Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre mislim da bi trebalo dodatno u ovim raspravama pojasniti ulogu povjerenstva za odlučivanje o osnovanosti pritužbi. Dosta struka, socijalni radnici i svi koji rade na našim na pravima naših korisnika to doživjela kao degradaciju, kao nepovjerenje u stručni rad. Pogotovo što i u javnosti vrlo često su i prozivani kada su nezadovoljni pojedini korisnici sa donošenjem rješenja. I onda se pojedini korisnici obraćaju medijima, postoje senzacionalistički natpisi. Socijalni radnici i ostali stručni radnici zbog svoje profesionalne etike i odgovornosti ne mogu iznositi podatke u javnosti, a oni su bili poneki puta ključni kod donošenja nekih odluka. Ja doživljavam da bi povjerenstvo ovdje bio jedan arbitar koji bi upravo struci koristio. Da li je to bila namjera?
Odgovor.
Hvala vam zastupnice Murganić na ovom pitanju. Prije svega, najkraći mogući odgovor bi bio da. Povjerenstvo kao takvo je pomoć struci, Povjerenstvo kao takvo ima smisao određene razine civilnog nadzora, odnosno nadzora izvan sustava. Mi smatramo jednostavno da je potrebno sve sustave, pa tako i sustav socijalne skrbi otvoriti građanima RH, otvoriti mogućnosti uvida u pojedine slučajeve kada građani možda smatraju da ih institucije nisu dovoljno ili ih nisu adekvatno zaštitile. Ono što je jako bitno napomenuti, samo Povjerenstvo će biti imenovano od strane Odbora za socijalnu politiku i zdravstvo HS-a, ali još bitnije za napomenuti, da su to stručnjaci koji imaju iskustva iz obiteljsko-pravne zaštite ili iskustva u sustavu socijalne skrbi i jako je bitno napomenuti da bez obzira što će to biti takav svojevrsni civilni nadzor, on će biti temeljen na struci. Hvala vam.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Katarina Nemet. poštovani zastupnik Katarina Nemet.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, u ovo uvodnom obrazloženju paketa zakona, rekli ste da ste, među ostalim se vodili i odgovornošću prema starijim osobama. Međutim, na veliku temu organizacije i financiranja skrbi o starijim osobama, novi zakon ne daje nikakve odgovore nego se socijalni rizik stvarno prepušta slučaju i sreći. Zanima me zašto je tome tako?
Dakle što se tiče Zakona o socijalnoj skrbi, on definira nekakve opće uvjete funkcioniranja, što obiteljskih domova, što drugih socijalnih usluga koje su vezane za starije osobe. Ono što je još dio reforme sustava socijalne skrbi, a danas nije jednostavno po planu saborske rasprave, to su i tri nacionalna plana. Kroz nacionalne planove smo izdefinirali upravo pojedine ciljeve koje želimo ostvariti u sustavu zaštite, što djece, što starijih osoba, što drugih nezaštićenih skupina, odnosno ranjivih skupina našeg društva, tako da s te strane zaista želimo unaprijediti cijeli taj sustav. Na kraju krajeva, ako se gledaju i strateški dokumenti Vlade poput Nacionalnog plana za oporavak i otpornost, vidi se i investicije koje planiramo učiniti u sljedećem periodu upravo u kontekstu zaštite starijih osoba. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Romana Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre. Prema Izvještaju pučke pravobraniteljice, svega 7% naših sugrađana koji se nalaze u riziku od siromaštva zahvaćeni su ZMN-om. Ova izmjena Zakona omogućit će povećanje naknade za svega 200 kuna, znači plastično rečeno, do sada je 4-člana obitelj imala pravo na 1600 kuna, a sada bi imala 2800 kuna. Da li zaista smatrate da je to dostatno za kvalitetan i dostojan život naših najugroženijih skupina društva? Također, želim se osvrnuti na radnu skupinu koja je formirana samo radi ispunjavanja forme, a istinitost tih navoda i činjenica da je odbijeni su svi prijedlozi udruge stručne javnosti, kao i činjenica kako nisu dobili na uvid zadnju verziju nacrta zakona, dok isti nije bio objavljen u javnoj raspravi. Znači tu je rečeno, tu zapravo se radi o tome da nema, nema, ne radi se o zajedničkome radu. U Nacionalnome planu navodite pažljivo planiranje mjera javnih politika osnovni je preduvjet za razvoj socijalnih usluga. Gdje je u tome svemu pažljivo planiranje?
Zahvaljujem se na pitanju. Što se tiče sudjelovanja struke, dakle struka je sudjelovala u radnoj skupini, kad kažem struka, mislim na predstavnike komora, centara, različitih udruga, svih onih koji su sudjelovali u radu radne skupine za Zakon o socijalnoj skrbi, za zakone koji su, definiraju regulirane profesije i Zakon o udomiteljstvu. Još jednom ću napomenuti da prije usvajanja, odnosno prije puštanja zakona u javno savjetovanje su isti zakoni sa praktički vrlo sličnim odredbama predstavljeni kroz Akcijski plan unaprjeđenja sustava socijalne skrbi za koji svi akteri odnosno niti jedan akter nije glasovao protiv tog Akcijskog plana koji je prihvaćen na Nacionalnom vijeću za razvoj socijalnih politika, a ako idemo tim smjerom, ja pretpostavljam da bi ti isti ljudi koje vi spominjete odnosno apostrofirate, nešto rekli na tim sastancima, odnosno izrazili svoje protivljenje. Što se tiče zajamčene minimalne naknade, mi smo obećali podići ju za gotovo 100% u mandatu ove Vlade, siguran sam da ćemo to uspjeti. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Majda Burić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre Aladroviću. Dakle, socijalna sigurnost i društvena solidarnost sigurno su preduvjet za ostvarivanje zdravog temelja razvoja svakog suvremenog društva, pa tako i hrvatskog i zato pozdravljam što je ova cjelovita reforma sustava socijalne skrbi utemeljena upravo na ovome. Samo kroz Zakon o socijalnoj skrbi za iduću godinu osigurano je dodatnih 400 milijuna kuna, a za 2023. osigurano je dodatnih 700 milijuna kuna, što će, kao što ste i sami rekli, dovesti do značajnog i znatnog rasta zajamčene minimalne naknade kroz podizanje visine osnovice, pa će tako, recimo, tročlano kućanstvo koje danas prima 1700 kuna, ubuduće primati 3 tisuće kuna, što je povećanje za 1300 kuna i mislim da to nije nikako za podcijeniti nego štoviše, za pohvaliti. Budući da ste kroz NPOO, nacionalni program reformi osigurali znatna sredstva za podizanje socijalne sigurnosti, ja vas molim [[Upadica: Vrijeme.]] da nas o tome dodatno obavijestite, hvala vam.
Odgovor.
Poštovana zastupnice Burić, zahvaljujem se na pitanju. Dakle iz ovog prvog dijela vezano za zajamčenu minimalnu naknadu, prvo povećanje jest te osnovice sa 800 na 1000 kuna, ali kao što sam napomenuo i u ranijem odgovoru, cilj je doći na tisuću i pol kuna i na taj način podići razinu socijalne sigurnosti u RH. Nije zanemarivo to što 8 godina nismo bili nekakvoj fazi podizanja tih naknada, međutim, s druge strane i sustav socijalne sigurnosti mora biti usklađen dakle između mirovinskog sustava, sustava socijalnih naknada, drugih naknada koje smo u međuvremenu implementirali u ovaj sustav, tako da tu očekujemo jedan balans između svih naknada, kako bi naravno, imali krajnji cilj, a to je sprječavanje ulaska u rizik odnosno sprječavanje broja ljudi koji se nalaze, smanjivanje broja ljudi koji se nalaze u riziku od siromaštva. A što se tiče Nacionalnog plana oporavka i otpornosti, više od 2 milijarde kuna se nalazi u poglavlju sustava socijalne sigurnosti, ja sam siguran da će to pozitivno utjecati i na gospodarske prilike, ali isto tako i na sustave, sustav socijalne skrbi u RH.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Andreja Marić.
Hvala lijepa poštovani ministre. Udomitelji koji obavljaju udomiteljstvo kao zanimanje imaju pravo za naknadu za rad udomitelja za troje djece koji borave u toj udomiteljskoj obitelji. Međutim, praksa pokazuje da neki centri su jednostavno primorani u kriznim, u hitnim situacijama smjestiti i petero ili šestero odnosno 5 ili 6 dijete u takvu udomiteljsku obitelj vjerojatno zbog hitne situacije, zbog nedostatka smještajnih kapaciteta odnosno nedostatka udomitelja. Kako ćete riješiti naknadu za rad takvim udomiteljima u takvim kriznim situacijama što po zakonu do sada nije predviđeno. Dakle, ovo je pitanje koje su postavile udruge udomitelja u javnom savjetovanju. Ja sam pitala jučer na odboru, ali nisam dobila odgovor rečeno je da će se provjeriti pa vas molim odgovor. Hvala.
Odgovor.
Ovo pitanje dakle kada imamo hitni smještaj djece se neće urediti kroz ovaj zakon, neće se urediti kroz izmjene i dopune Zakona o udomiteljstvu, ono što je intencija Zakona o udomiteljstvu je dakle da se povećaju naknade, da povećamo naknade korisnicima odnosno naknade udomiteljima, opskrbnine za korisnike i da relaksiramo uvjete i na taj način populariziramo udomiteljstvo. U trenutku kada budemo imali veći broj udomitelja, a mi smo sigurni da je ovo prvi korak prema tome uz naravno druge aktivnosti koje ćemo poduzeti u tom smjeru, tada će ovakvih situacija koje ste sada opisali zasigurno biti manje. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Poštovani gospodine ministre, centralizacija je okosnica ovog zakonskog prijedloga dakle Zakona o socijalnoj skrbi. Zbog čega je smatrate opravdanom imajući u vidu da je upravo centralizacija jedna od glavnih zamjerki stručnog dijela javnosti koja je učestvovala u javnoj raspravi.
Zahvaljujem se, ovdje očito se ne slažemo oko pojmova, ja se ovdje ne mogu i neću složiti oko pojma centralizacija, ovdje govorimo kao procesnom uređenju Hrvatskog zavoda za socijalni rad koji će svoje usluge pružati na istim onim lokacijama na kojima pruža. Da li će se procesno centralizirati pojedini procesi u tome, da to hoće, ali smatramo da ćemo na taj način ujednačiti procese, ujednačiti procedure, ujednačiti postupanja u cijeloj RH i na taj način dobiti kvalitetniju skrb u samom radu centara za socijalnu skrb prije svih. Uz sve navedeno ne mogu se složiti ni po pitanju stručne javnosti jer mi smo osim sa radnim skupinama se konzultirali sa čitavim nizom aktera i apsolutno ne stoje svi kod onih copy paste primjedbi na zakon. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Uvaženi ministre pozdravljam reformu sustava socijalne skrbi. Pred nama je danas paket od 7 zakona, ali osvrnut ću se samo na jedan. Već ste u uvodu dosta toga rekli, a to je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udomiteljstvu. Naravno da podržavam sva poboljšanja koja se donose ovim predmetnim zakonom, ali posebno povećanje naknade i opskrbnine udomiteljima. Vjerujem da će ovom mjerom se doprinijeti većem brojem specijaliziranih udomitelja za djecu jer upravo izdvajanjem djece iz obitelji udomiteljstvo je najprihvatljiviji smještaj i moram pohvaliti primjer dobre prakse kada je udomiteljstvo u pitanju naše Brodsko-posavske županije koja sustavno radi na tome i zaista bi bio jedan dobar primjer za sve druge. Hvala.
Zahvaljujem se na pitanju, dakle što se tiče samog udomiteljstva i što se tiče udomiteljstva na području županije iz koje vi dolazite apsolutno se mogu složiti s vama i naravno slažem se s tim da na ovaj način ustrojen sustav će definitivno polučiti bolje rezultate i prema krajnjim korisnicima, djeci i svim ostalima znači u sustavu udomiteljstva, ali i prema cjelovitom rješenju sustava.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Poštovani ministre protiv ovih prijedloga reformi s centralnim prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi diglo se svi 5 komora iz sustava socijalne skrbi. Dakle, Hrvatska komora socijalnih radnika, Hrvatska komora socijalnih pedagoga, Hrvatska psihološka komora, Hrvatska komora edukacijskih rehabilitatora i Hrvatska komora psihoterapeuta. Svoj glas protiv javno su digli i profesori s Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Pridružili su im se i brojne organizacije korisnika u e-savjetovanju. Dakle i struka i akademska zajednica i korisnici svi jednoglasno misle da je ova reforma promašena i da proces treba vratiti na početak. Možete li molim vas javnosti objasniti zašto ste potpuno ignorirali mišljenje svih zainteresiranih strana u izradi ovog zakona? Zatim, imate li nakanu da za drugo čitanje okupite sve zainteresirane strane i aktivno ih uključite u izradu završnog prijedloga ovih zakona? U suprotnom, kako mislite provoditi ovu reformu ako svi oni koji tu reformu trebaju provoditi u nju ne vjeruju i smatraju ju lošom [[Upadica: Vrijeme.]] čak i opasnom po ovaj izuzetno osjetljivi sektor.
Odgovor.
Da, zanimljivo pitanje pogotovo kad iz segmenta socijalne politike dolazi s vaše strane. Kada govorimo o tome, kada govorimo o tome da su svi protiv, ja sam napomenuo već, a još jednom ću napomenuti da smo imali sve, cijeli akcijski plan unapređenja sustava socijalne skrbi predstavljen na Nacionalnom vijeću za razvoj socijalnih politika. Svi ovi predstavnici koje ste sada nabrojali, apsolutno svi sjede na tom vijeću, članovi su tog vijeća i nisu podigli svoj glas protiv. Da li su podigli svoj glas protiv određenih odredbi to se mogu složiti s vama i na kraju krajeva sa nekima od njih smo već sjeli i spremni smo prihvatiti sugestije koje budu dobre i u saborskoj raspravi i od strane drugih aktera, ali definitivno ne mogu prihvatiti tu tezu da je struka protiv jer ja vjerujem da smo mi u ministarstvu puno više komunicirali sa strukom nego vi. Hvala.
Imamo povredu Poslovnika, poštovana Urša Raukar Gamulin.
Članak 238., omalovažavanje saborskih zastupnica. Gospodin ministar je rekao da se začuđuje da to dolazi od moje strane pa bih vas lijepo molila gospodine predsjedavajući da gospodina ministra malo priupitate zbog čega je to rekao, ja znam i da na taj način ne može razgovarati sa saborskim zastupnicima. Hvala lijepo.
Vi ste dobili opomenu. Ministar ima svoje mišljenje, pa ne možemo mu zabraniti da on misli. Sljedeća replika, poštovana Ban, Boška Ban Vlahek.
Zahvaljujem poštovani ministre. Prije svega, osvrnula bih se ovdje na Zakon o udomiteljstvu, posebice na problem mladih koji izlaze iz sustava. Dat ću vam primjer iz mog kraja, iz Međimurja, u jednoj krasnoj udomiteljskoj obitelji koja udomljuje nekoliko štićenika, trenutno živi dvoje mladih Roma koji su izašli iz sustava. Obojica su zaposleni i jedan je uspješan sportaš. Zaposleni su, nemaju dovoljno financijskih sredstava za samostalan život, pa me zanima na koji način se može taj problem riješiti jer je u ovom slučaju jedina moguća varijanta da se ti dečki vrate u romsko naselje, vrate se u obitelji iz koje su oni i oduzeti i sav taj, tim postupkom, sav trud udomitelja koji su uložile godine napora u njihovo školovanje i obrazovanje i nekako, vraćanje na pravi put, pao bi u vodu. Hvala vam lijepa.
Odgovor.
Hvala vam. Pa možda ne dovoljno i ne direktno kroz ovaj Zakon koji sada predstavljamo je uređeno to pitanje izlaska iz udomiteljskih obitelji, odnosno tog perioda završetka, odnosno navršenja određene dobne granice. Ono gdje to planiramo riješiti odnosno gdje činimo sve da to riješimo, to je kroz Nacionalni plan oporavka i otpornosti i kroz određene strateški dokumente, nacionalne planove koji su vezani za to područje, kako bi smo omogućili stanovanje, poticanje poslodavaca da zaposle takvu djecu koja izlaze iz udomiteljskih obitelji i na taj način kreiranjem nekih drugih alternativnih socijalnih politika, smatramo da ćemo to riješiti. Ovo nije samo pitanje koje je vezano za zakone iz domene sustava socijalne skrbi, nego je pitanje koje je vezano i za zaposlene, odnosno za sustav zapošljavanja, za sustav rada u RH i tu ćemo tražiti rješenje za ovakve izazove. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Opet se riječ reforma dosta često upotrijebila i upotrebljava. Mene zanima, kroz ovaj sustav zakona, kako ćete riješiti ono što je osnovni problem? Mi imamo 600 tisuća u Hrvatskoj ljudi koji su na ovaj ili onaj način obuhvaćeni kao korisnici socijalne skrbi. Imamo oko 1000 socijalnih radnika. Preporuka EU je da otprilike jedan socijalni radnik ima 50 slučajeva. Sukladno nekim našim propisima kaže da bi trebalo biti najviše 65 u odjelu za djecu, mlade i obitelj, a do 130 u odjelu za odrasle. A ono što vi dobro znate, a i znamo da ima jedan socijalni radnik više od 200 slučajeva. Dakle mi možemo pisati zakone, možemo raditi reforme odozgo prema dozgo pa horizontalno, ali pitanje je koliko socijalnih radnika imamo i kako, koju reformu ćete vi poboljšati taj odnos, da jedan socijalni radnik zaista ima onoliko slučajeva koliko može baratati. Hvala.
Vrijeme. Odgovor.
Hvala vam na pitanju poštovana zastupnice. Dakle, po tom pitanju smo nešto učinili, učinit ćemo još više. Upravo se vraćam opet na Akcijski plan koji je također, strateški dokument od strane Ministarstva kojim definiramo što ćemo učiniti u sljedećem razdoblju. Do sada smo od 4. mj. zaposlili 201 ili 202 osobe u centrima za socijalnu skrb. Oko 140 osoba u drugim pružateljima usluga koji su u vlasništvu države, dakle povećali smo taj broj zaposlenika na 340. jednostavno, ta prekapacitiranost ili podkapacitiranost određenih socijalnih radnika u određenim sredinama se može rješavati ili povećanjem broja zaposlenih ili rasterećivanjem javnih ovlasti. Mi kroz zakone rasterećujemo određenih javnih ovlasti sustav socijalne skrbi, s druge strane, povećavamo broj zaposlenih, obvezali smo se zaposliti još 326 ljudi kroz akcijski plan i vjerujemo da će tada potrebe sustava biti zadovoljene. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Dalija Orešković.
Hvala uvaženi ministre. Danas raspravljamo o 7, sveukupno 7 zakona koje vi nazivate reformom sustava socijalne sigurnosti. Smatram krajnje sramotnim i neprihvatljivim da se ovako objedinjeno o tome govori i da su predsjednici HS-a, odnosno predsjednik i njegovi pomagači vodili računa o dignitetu i ulozi HS-a, to ne bi dopustili. No, time je HDZ-ova vlast pokazala aroganciju i prema ovom tijelu i prema saborskim zastupnicima, a veći problem je što ste vi osobno pokazali aroganciju prema hrvatskih građanima. Kažete da će predložene izmjene poboljšati zaštitu 320 najnezaštićenijih. Pritom niti jednom jedinom riječju niste napravili analizu postojećih propisa i pojasnili na koji se to način bilo koje pravo ili usluga koju se pruža socijalno ugroženima unaprjeđuje predloženim izmjenama zakona. Niti jednim od njih 7.
Pa što se tiče toga, mislim, sve je sažeto u obrazloženju zakona. Govorim o tome na koje korisnike se odnose i onda dio odgovora vam je u smanjenju ovlasti centara za socijalnu skrb, drugi dio odgovora vam je u povećanju usluga koje će činiti budući centri odnosno povećanju samih usluga socijalnih usluga, proširenju socijalnih usluga koje se definiraju kroz zakon, a 3. odgovor vam je povećanje zajamčene minimalne naknade u odnosu svih naknada u sustavu socijalne skrbi, tako da, apsolutno ne mogu prihvatiti ovu tezu. Pretpostavljam da možda niste dovoljno slušali ili uvod ili niste vidjeli sve zakone, ali u zakonima je jako detaljno raspisano što će se učiniti po pitanju zaštite upravo tih 322 tisuće, kako je navedeno u uvodu, hrvatskih građana.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Sandra Benčić.
Zahvaljujem se. Vidite, oduvijek je ideja reforma sustav socijalne skrbi, ne samo u Hrvatskoj nego i u dokumentima na kojima radi EU komisija bila njihova decentralizacija i to sa razlogom. Sa razlogom da bi se zapravo usluge koje postoje na određenom području odgovarale upravo na specifične potrebe tog područja, a vi govorite da idete unificirati usluge tamo gdje se one ne mogu unificirat jer su problemi i potrebe različiti, dakle idete u potpuno suprotnom smjeru. Kažete da pravna osobnost nije bitna za centar za socijalnu skrb. Dajete nam objasnite ovako, evo recimo Centar za socijalnu skrb Zabok se želi sa gradom Zabokom javiti na natječaj iz Europskog socijalnog fonda za razvoj socijalne inovativne usluge na svom području zajedno sa udrugama sa svog područja. Tko se javlja, tko je prijavitelj, tko je prijavitelj? Nemaju pravnu osobnost, ne mogu se javit, onemogućit ćete ih u povlačenju sredstava iz Europskog socijalnog fond i iz centraliziranih natječaja iz Brisela jer neće imat pravnu osobnost.
Odgovor.
Apsolutno se ne mogu složit oko ovih vaših teza, ali u prvom dijelu samo da raščistimo tu centralizaciju. Dakle, mi ovdje govorimo o unaprjeđenju rada, o ujednačavanju rada osnivanjem Hrvatskog zavoda za socijalni rad koji će imati soje podružnice, pa tako i u gradu u kojem ste rekli da, da je potrebno. Centralizira se ako gledamo centralizaciju kao pojam koji ste vi naveli isključivo je dio centara za socijalnu skrb. Ostale socijalne usluge domovi za različite korisničke usluge se decentraliziraju. Pa tako i jedan primjer za koji vas, koji vas možda možda i zanima s obzirom da su vlasnici, da je vlasnik nekretnina gdje su domovi za starije i nemoćne u Zagrebu RH, HZMO pokušava već 6 mjeseci Gradu Zagrebu dati na upravljanje te domove, prenijeti vlasništvo, kao što je učinio u nizu županija, u Gradu Zagrebu nažalost ste se oglušili na to, pa nadam se da ćemo na ovaj način barem taj problem riješiti.
Povreda Poslovnika poštovana Sandra Benčić.
Povreda čl. 238. osim što nas omalovažavate jer ne odgovorite na pitanje vrlo konkretno tko će biti prijavitelji u ime centara za socijalnu skrb na Europski socijalni fond i na cijelu i druge programe iz buduće financijske perspektive? Pored toga govorite to da ćete decentralizirati odnosno staviti na lokalni budžet ono što košta, a ono šta je institucionalna osnova za provedbu lokalne i socijalne politike ćete centralizirat. To je vaša decentralizacija, lokalnim jedinicama trošak, a vama ono što [[Upadica: Vrijeme]] što pripada institucijama [[Upadica: Vrijeme]] da bi imali kontrolu i moć, to je vaša …
Vi ste ovo iskoristili za repliku, pa i vi dobivate opomenu. Slijedeća povreda Poslovnika poštovana zastupnica Majda Burić.
Hvala vam puno. Povreda Poslovnika, čl. 238., omalovažavanje saborskih zastupnika od gđe. Benčić, dakle ministar Aladrović donio je dobro za podizanje razine socijalne skrbi i sigurnosti u RH, a sramotu i ponižavanje hrvatskih građana, a prije svega stanovnika Grada Zagreba donijela je upravo stranka gđe. Benčić koja je ukinula odnosno pred ukidanjem je mjere roditelja odgajatelja i to je sramota i to je nešto što sam morala reć. Hvala.
I vi ste iskoristili ovu povredu za repliku, pa dobivate opomenu. Slijedeća replika poštovana zastupnica Branka Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, dolazim iz Šibensko-kninske županije gdje je nažalost mali broj udomiteljskih obitelji. Vjerujem da aktivnosti koje provodi Centar za socijalnu skrb Šibenik zajedno sa centrima u Kninu i Drnišu, a cilj je promocija udomiteljstva i izmjene i dopune zakona koji su nam sada na stolu će doprinjeti većem broju i većem interesu za udomiteljstvo. Kad govorimo o Centru za socijalnu skrb Šibenik rekla bi da je upravo sada u tijeku početna konferencija projekta proces deinstitucionalizacije na području nadležnosti tog centra za koji je osigurano 2 milijuna i 352 tisuće kuna bespovratnih sredstava, od toga 85% iz Europskog socijalnog fonda, 15% iz proračuna i u naredna 24 mjeseca taj projekt će se provoditi na području gradova Šibenika, Vodica i Skradina i 7 općina. Pa evo samo jedan primjer iz moje županije. Hvala.
Hvala vam zastupnice na ovom pitanju. Dakle osim zakonske izmjene u dijelu Zakona o udomiteljstvu odnosno izmjene, izmjene i dopune zakona ovdje je bitno naglasiti da je potrebno i popularizirati. Upravo iz tog razloga ministarstvo između ostalog radi određene radionice po terenu zajedno sa drugim zainteresiranim udrugama koje se bave ovom temom, pa između ostalog eto igrom slučaja znam da je bila i na ovom području Šibensko-kninske županije koju spominjete, tako da vjerujem da će svi ti pomaci što u zakonskoj odnosno nomotehničkom dotjerivanju zakona izazvati tako i kroz ove projekte koji su sufinancirani od strane Europskog socijalnog fonda sigurno će pomoći ka popularizaciji udomiteljstva. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Grozdana Perić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, kao dugogodišnja pročelnica u gradu Zadru puno toga smo financirali upravo i određivali i zapravo radili određeni nadstandard upravo u okviru socijalne skrbi. Ono što valja napomenuti u ovom zakonu i treba posebno istaknuti da je jako dobro upravo ovo razdvajanje i specijalizacija određenih centara kao što je to obiteljski centri, kao što su to, kao što je to ovaj Zavod za socijalni rad. Dakle, jako je važno upravo ujednačavanje tamo gdje se može ujednačavati standard, ali isto tako ove posebne specijalne potrebe koje imaju posebno obiteljski centri je nužno da se upravo tako organiziraju i dodatno kvantificiraju i uređuju kako treba.
Zahvaljujem se na pitanju. Dakle, ideja je razdvajanja centara za socijalnu skrb i obiteljskih centara upravo iz, iz tog razloga kako bi obiteljski centri mogli pružiti tu savjetodavnu preventivnu ulogu u razvoju same obitelji, dakle odnosno dati dodatnu skrb onima koji takvu, potrebu za takvom uslugom imaju i naravno destigmatizacije svih onih koji se nalaze u tretmanima obiteljskog centra. Smatramo da na taj način jačamo institucije, da jačamo upravo taj najbitniji preventivni i savjetodavni segment sustava socijalne skrbi i siguran sam da će to u nekom srednjem i dugom roku polučit rezultate i drago mi je da je tako bilo i u gradu Zadru. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Martina Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani ministre. Dobro da ste danas ovdje jer jučer na dva saborska odbora na kojem smo raspravljali o ovom vrlo važnom paketu od sedam zakona Odbor za djecu, obitelj i sport i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku niste bili nego ste evo vaše obrazloženje prepustili vašim suradnicima i time ste zapravo pokazali i vašu zainteresiranost za svih tih 600.000 korisnika koji se nalaze u sustavu socijalne skrbi. U zemlji u kojoj je čak 800.000 umirovljenika živi ispod službene granice siromaštva te prema podacima Eurostata smo među zemljama sa najvećim rizikom od socijalne isključenosti, sada još imate i najavu ukidanja od 7000 kapaciteta smještajnih u obiteljskim domovima što znači da gurate i dalje starije osobe, osobe s invaliditetom u daljnju neizvjesnost, a ono što nudite ovom reformom je ušminkavanje i štetnu centralizaciju. Kako to komentirate?
Odgovor.
Hvala vam pitanju. Dakle, što se tiče samih Eurostatovih pokazatelja svi ih gledamo jednako, ja sam siguran i taj dio postotka ljudi koji se nalaze u riziku od siromaštva i socijalne isključenosti gdje sigurno nešto na čemu svi moramo raditi. Jedan od načina je upravo podizanje naknada, ali ne samo podizanje naknada nego podizanje plaće i svih onih ostalih elemenata socijalne sigurnosti. Na tom tragu je i ovaj zakon da to podizanje treba biti značajnije to smo na kraju krajeva napomenuli i u našem stranačkom odnosno vladinom programu nakon izbora i definitivno je element socijalne sigurnosti je jedan od prioriteta hrvatske Vlade. Ono što sada činimo kroz zakon to je prvi korak, to je prvi korak u podizanju te zajamčene minimalne naknade odnosno temeljne naknade u sustavu socijalne skrbi. Ja sam siguran da će se to događati i dalje podižu se i naknade i opskrbnine za udomitelje odnosno korisnike udomiteljstva, nije korak koji će riješiti sve probleme, ali je prvi korak ka umanjenju problema.
Sljedeća replika poštovana potpredsjednica Sabina Glasovac.
Hvala. Poštovani ministre. Očito je da ovim novim preustrojem kopirate organizacijske oblike dvaju sustava u vašem resoru, a to su HZMO i HZZ. Pa tako prijedlogom ovih zakona predlažete osnivanje hrvatskog zavoda za socijalni rad koji bi imao svoje područne službe i ispostave. Ja ću vas podsjetiti da HZMO isto tako ima predviđeno 20 područnih službi s tim da Krapinu još uvijek niste uspostavili valjda iz političkih razloga. Isto tako vas podsjećam i da ovih 80 ispostava planirate gasiti i kako se naveliko šuška njihov posao prebaciti poštanskim uredima. Moje pitanje vama glasi, ako nam je u centru korisnik zašto kopirate loše organizacijske oblike iz svog resora, zašto ignorirate županijske ustroje HZMO-a, hoće li tako funkcionirati i sustav socijalne skrbi i je li ova reorganizacija ustvari prijelazno razdoblje za ukidanje socijalne službe u manjim sredinama?
Odgovor.
Najjednostavniji odgovor bi bio odgovor ne, ali ću još malo rastumačiti taj odgovor. Dakle, što se tiče HZMO-a on je u osnivanju ako se ne varam u ovom trenutku iako moramo priznati da nisam siguran da li je osnovan Područni ured Zabok odnosno Krapina, tako da njegov županijski ustroj postoji. Postoji čitav niz zavoda koji imaju županijske ustroje, a mi smatramo da i hrvatski zavod za socijalni rad sa županijskim ustrojem će dati dovoljno kvalitetnu razinu pružanja usluga odnosno ne dovoljno kvalitetnu nego još kvalitetniju upravo iz tog razloga što će ujednačiti pružanje tih usluga i cijeloj RH i smatramo da je to kvalitetno rješenje i da će i napomenuli smo i u obrazloženju zakona i u javnoj komunikaciji i u samim propisima koji su temelj zakona zašto smatramo da će to dovest do kvalitetnije skrbi prema korisnicima. Hvala.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Ljubica Lukačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani ministre. Osobe s invaliditetom nisu u potpunosti zadovoljen odredbama Zakona o socijalne skrbi koje se odnose na njih. Recite molim vas ima li do drugog čitanja mogućnosti da se ove odredbe poboljšaju za nijansu kako bismo osobama s invaliditetom omogućili ipak bolji položaj nego onaj u kojem su sada? Hvala vam lijepa.
Hvala vam. Ja sam siguran da će saborska rasprava kroz prvo čitanja doprinijeti daljnjem unapređenju zakonskih elemenata. Ono što s druge strane želim napomenuti je da smo određene naknade koje su vezene za osobe s invaliditetom korigirali, korigirali na više, ali isto tako da smo se obvezali donijeti Zakon o inkluzivnom dodatku i Zakon o osobnoj asistenciji i siguran sam da ćemo u mandatu Vlade značajno na bolje korigirati položaj, pogotovo financijski položaj osoba s invaliditetom. Hvala vam.
Sljedeća replika poštovana zastupnica Mirela Ahmetović.
Hvala lijepa. Poštovani ministre. Milijun i 600 tisuća građana živi u siromaštvu ili na granici siromaštva i to je jasno. Međutim nejasno je koji je zakon nadležan u pogledu određivanja energetskog siromaštva odnosno statusa ugroženog kupca energenata. U ovom zakonu u čl. 44. pozivate se na stjecanje statusa ugroženog kupca koji se utvrđuje temeljem mišljenja energetskog sektora, a pak energetski sektor izdaje uredbu koja kaže da ćete eto vi iz sustava socijalne skrbi ukazati na to ko je to ugroženi kupac. Svi smo svjesni zbog rasta cijene energenata da ugroženi kupac nije samo onaj ko prima zajamčenu minimalnu naknadu ili koji ima u članstvu svog kućanstva korisnika osobne invalidnine. Hoćete li sugerirati izmjenu takvog statusa odnosno kriterija za stjecanje statusa da se konačno definira i energetsko siromaštvo kao ono koje je mjerodavno? Hvala lijepo.
Odgovor.
Hvala vam na pitanju. Što se tiče energetskog siromaštva odnosno njegove definicije definira se kroz uredbu Vlade, ali ono što je još bitnije u ovom trenutku sa Ministarstvom graditeljstva i prostornog uređenja upravo razrađujemo model po kojem bi sprječavali energetsko siromaštvo na način da ona namjenska sredstva utrošimo, namjenska sredstva koja se stječu za tu svrhu da ih utrošimo na kvalitetnije projekte iz domene energetskog siromaštva. Svjesni smo ovog izazova da se razumijemo i kroz, kod svakog rasta cijena energenata sigurno da taj rast najviše osjete oni sa najnižim primanjima. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Marina Opačak Bilić.
Ministre, uloga i obveza institucija tj. centara za socijalnu skrb je zaštita prava djece. No, ja vas pitam što kad ta uloga izostane? Ja vas pitam provodite li vi kao ministarstvo adekvatan sustav nadzora rada centara za socijalnu skrb i jeste li njime zadovoljni? Jer često smo svjedoci da upravo rad centara zakaže. Konkretno znamo i čitamo dosta primjera gdje je upravo postupanje i uloga centra izostala. Nadalje, pitam vas koliko i kako ste ojačali sustav po pitanju otuđenja djeteta od strane drugog roditelja koji je naprosto protuprirodno, a radi se o psihološkom rascjepu i traumi djeteta, a kojem nažalost često pridonosi i rad centara koji ne pridonose rješavanju ovakvih slučajeva i dosta su inertni. I ne pitam vas samo o uređuju kontakta djece i roditelja nego o njegovom provođenju i o zaštiti djece čega zasigurno manjka. Jasno je da su ovdje direktno ugrožena i prava djeteta i prava drugog roditelja, a centri jako često ne čine ništa kako bi se situacija popravila [[Upadica: Vrijeme.]] Dobro.
Odgovor.
Hvala vam na pitanju. Ako gledamo zakonsko uređenje ovog pitanja upravo zato odnosno jedan od razloga za uvođenje instituta povjerenstva je i ovaj. Svjesni smo da postoje određene, određeni problemi u poslovanju centara, da postoje određene zapravo nepodopštine koje se događaju. S jedne strane planiramo to ustrojem Hrvatskog zavoda za socijalni rad smanjiti na najmanji mogući minimum. S druge strane kroz uvođenje povjerenstva koje ima za smisao upravo da provodi ovakve odnosno da revidira ovakve odluke u kojima očito postoji razina nezadovoljstva te na taj način planiramo ustrojiti upravo odnosno dati odgovor na pitanja koja ste vi u ovom trenutku postavili. Svjesni smo s druge da postoje određene psihološke odnosno da postoje određene, određena odstupanja od strane psihološkog pravca koji ste spomenuli ali smatramo da tu struka treba dati svoj odgovor.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Davorko Vidović.
E gospodine moj ministre možemo se mi sada ovdje uvjeravat koliko god hoćemo, a ja se pitam jel vjerujem vama ili svojim očima. 2400 prijedloga na okruglom stolu je Klub Socijaldemokrata organizira, dođu predstavnici svih komora, dođu predstavnici civilnog društva, dođu sveučilišni profesori, europski stručnjaci, autoriteti i nitko nije za, a vi kažete 26 ih je bilo tamo, nitko nije bio protiv. Dakle, zašto vam to treba ne znam, možda danas sutra da bude alibi zašto stvar nije uspjela. Dakle, to je, to je to. I ja vam želim nešto drugo skrenuti pozornost, možda vam to nije nitko rekao. U Članku 129a. Ustava RH izrijekom piše da su jedinice lokalne samouprave obavljaju poslove lokalnog djelokruga, a osobito briga o djeci i socijalna skrb. Ovakvim sustavom uvođenja socijalnog zavoda kao, kao FINE ne kao što je rekla kolegica zavod za mirovinsko, nego kao FINE mi isključujemo lokalnu [[Upadica: Vrijeme.]] samoupravu i jedinice lokalne zapravo iz cijelog sustava.
Odgovor.
Pa ustavnost kao takva po našem mišljenju uopće nije diskutabilna, zahvaljujem zapravo na pitanju, ustavnost samog zakona kao takva i pozivanje na Ustavni sud čak i u nekim primjedbama na javnom savjetovanju zapravo stvarno ne smatramo spornom odredbom. Da li su organizirani okrugli stolovi na kojima su se pojavili i stručnjaci u čiju zapravo struku ne dvojim ali koji po određenim pitanjima iz sustava socijalne skrbi imaju drugačiji pogled, moguće. I respektiram da se razumijemo i različita i drugačija mišljenja, međutim mi smo apsolutno stojimo odnosno apsolutno stojimo iza toga da će ovakav način uređenja sustava socijalne skrbi biti bolji i kvalitetniji za krajnje korisnike. Hvala.
Slijedeća replika poštovana zastupnica Marijana Puljak.
Poštovani ministre evo jedno konkretno pitanje o ovom dijelu psihologije i psihoterapije. Dakle, postojećim zakonom ograničen je pristup djelatnosti psihoterapije samo na određene sveučilišne studije medicina, psihologija, socijalni rad, edukacijska rehabilitacija, pedagogija i logopedija, a u ovom novom zakonu pojavljuje se novi studij koji se zove propedeutika psihoterapije, u prijevodu uvod u temelje psihoterapije koji je nešto što može dakle upisati bilo tko bez obzira je li na prethodni studij koji je završio. Tako možemo imati ne znam arhitekte, građevinske inženjere koji nakon toga upišu ovaj studij i budu ovlašteni psihoterapeuti. Međutim, s druge strane diplomirani psiholog sa Filozofskim fakultetom koji završi svoj studij i ima dijelove kolegija ovog studija na svom studiju dakle ne može vršiti psihoterapiju. Možete li to evo malo komentirati. Hvala.
Odgovor.
Hvala vam na ovom pitanju. Što se tiče samog zakona, samih zapravo svih 5 zakona koji definiraju regulirane profesije, a koje smo stavili u ove prijedloge na njima su radile radne skupine, radne skupine stručnjaka koji su zapravo iz tih područja, pojedinih područja koja su definirana. Sve ono što definira prijedlog zakona pretpostavlja se da ide in favorem struke same jer struka je te zakone na kraju krajeva i definirala. Ukoliko postoje određene nesuglasice ili na kraju krajeva razmimoilaženja u mišljenjima po pitanju pojedinih od tih reguliranih profesija, pojedinih zakona iz reguliranih profesija, ja vjerujem da će saborska rasprava tu dati dodatan benefit za sam zakon i da ćemo nakon saborske rasprave i nakon drugog čitanja imati kvalitetnije definirano ukoliko postoje ovakve pojave u definiranju.
Hvala ministre. Završili smo replike sad ćemo napraviti prelazak na iznošenje stajališta u ime klubova zastupnika. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ o točci? Nitko se ne javlja. Onda otvaram raspravu, prva za raspravu se prijavila uvažena zastupnica Vesna Vučemilović u ime Kluba zastupnika hrvatskih suverenista.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, trenutno bez suradnica, kolegice i kolege zastupnici. Najprije uistinu moram iskazati jedno negodovanje zašto smo objedinili sve ove točke dnevnog reda. Shvaćam da je to dio te reforme socijalnog sustava, ali mislim da malo brkamo kruške i jabuke i Zakon o socijalnoj skrbi, izmjene i dopune zakona o udomiteljstvu, onda ovaj paket pet zakona koje smo mi ovako kolokvijalno nazvali komorski zakoni, a odnose se na Komore i djelovanje komora, djelatnika u ovom sustavu su ipak zaslužili odvojenu raspravu. Možda smo mogli ove komorske objediniti, ali baš sve zajedno, svašta smo mi tu sad stavili i napravili jedan, što bi mi u Slavoniji rekli, čušpajz svega toga. Moram reći da ova reforma je očekivana, već dugo ju priželjkujemo i jako dugo nismo imali u javnosti konsenzus o tome da je reforma potrebna. I to konsenzus uistinu svih dionika, kako korisnika, tako zaposlenih, stručnih kadrova, a sad kad imamo prijedlog reforme, uistinu jako puno negodovanja i nikad manje konsenzusa vezano za ovo što je na stolu i vezano za prijedlog reforme. Sad moramo se zapitati kako smo od tog suglasja došli do ovog? Očigledno nešto u prijedlogu je potaknuto tu jednu dosta živahnu raspravu, koja se vodila u stručnim krugovima, i koja je nekako prošla ispod radara šire javnosti, vjerojatno zbog svih ovih vijesti vezanih za zdravstvenu situaciju u kojoj se nalazimo, ali moramo biti svjesni da mi danas raspravljamo o uistinu važnom paketu zakona. Jednom sam pročitala u jednoj knjizi, i to mi se nekako dopalo, to često i ponavljam, da se humanost društva odlikuje u tome koliko smo mi humani prema najranjivijih skupinama u našem društvu. I to je ono što se mi moramo zapitati, hoćemo li mi ovom reformom uistinu to i postići, hoćemo li prema najranjivijim skupinama na koje se dobrim dijelom ovaj paket zakona odnosi upravo to i postići. Ako je suditi po kritikama koje su došle uglavnom iz stručne javnosti, uglavnom se u tim kritikama dosta javljala struka, koliko sam uspjela popratiti, danas je ovako dosta naporan dan, dosta odbora zasjeda pa smo svi na nekoliko mjesta, vidim da i u replikama kolege su uglavnom se nekako najviše osvrtale na te komentare koji su došli iz znanstvenih i stručnih krugova i koji su bili najaktivniji u ovoj domeni dok je trajalo javno savjetovanje. Nekako ću rezimirati to u nekoliko stavaka. Znači, ono što je vezano za sam novi taj model, za reorganizaciju sustava socijalne skrbi, najviše se odnosi na tu centralizaciju koja je neupitana. Znači osnivanjem jednog zavoda i ukidanjem pravnih osobnosti tu, evo bilo je i jučer na jednom Odboru vrlo eksplicitno pitanje, ukida li se pravna osobnost centara za socijalnu skrb na terenu i vrlo jasno je odgovoreno da. I ja moram na neki način to pozdraviti u jednom segmentu ukoliko se to odnosi na smanjenje troškova. Znači ako će to rezultirati sa tim da ćemo mi kroz objedinjenu nabavu, kroz objedinjene knjigovodstvene ili neke druge te prateće funkcije ostvariti uštede u cijelom sustavu, to ćemo naravno pohvaliti i pozdraviti. Ali, ja ne znam jesu li rađene možda nekakve projekcije hoće li se tu ostvariti određene uštede. S druge strane, upravo je to bio jedan od, bila jedna od glavnih zamjerki ljudi iz sustava, ali i akademske zajednice da se ukidanjem pravne osobnosti ustvari čak radi protivno Ustavu RH. Nisam ustavnopravni stručnjak, neću ulaziti u tu domenu, ali ovaj, ovo što je ponudilo Ministarstvo, a to je da u principu se to radi kako bi se ujednačilo postupanje, nekako mi ne drži vodu. Po meni, ako se to radi da bi se ostvarile uštede, pa ćemo imati manje upravnih vijeća, pa ćemo imati manje ravnatelja, pa ćemo kroz objedinjenu centraliziranu nabavu, knjigovodstvene usluge, itd., ostvariti neke uštede, to ima smisla. Ujednačeni sustav, mi možemo i postupanja u praksi možemo postići i na druge načine. Ne samo kroz ukidanjem pravne osobnosti i naravno, tu nam se javlja taj element uključivanja lokalne zajednice jer ne smijemo zaboraviti da je Hrvatska država koja je različita. Nije ista situacija u Zagrebu, kod mene u Slavoniji i Baranji, na otocima, u Dalmatinskoj zagori, u većim gradovima, nisu iste potrebe, nisu isti problemi i naravno da onda i ovaj sustav o kojem danas razgovaramo, mora sukladno tome što imamo i što se događa na terenu, djelovati. Navodio se i primjer Zagreba koji ima 12 ispostava jednog jedinstvenog centra i kao nekakav primjer te centralizacije u Zagrebu, koji je ipak glavni grad, ovdje živi veliki broj ljudi pa se pokazalo da u tom ustroju ima popriličan broj nedostataka i naravno da su se onda iskazale dvojbe i bojazni da će se upravo ti nedostaci koje mi trenutno ovdje imamo u Zagrebu, pretočiti i na državu kada se stvori taj jedan, ja bih rekla centralizirani, a ne, .../nerazumljivo/... bilo je i tih izjava, hipercentralizirani, itd., to je jedan centralizirani sustav koji se ovim zakonom predlaže. I naravno, kakav će biti utjecaj jedinica lokalne samouprave, kakav je bio do sada? Koliko su ga one koristile, koliko su bile aktivne i kakav će viti u budućnosti? Iskreno, mislim da, mi smo, ako gledamo broj centara za socijalnu skrb, znači sad podružnica, ureda, itd., ništa se tu spektakularno ne mijenja, on ostaje isti i nadam se da mi nećemo doći u situaciju da će uključenost jedinica lokalne samouprave ovisiti o tome da li se ljudi u centru za socijalnu skrb i u jedinici lokalne samouprave, ne znam, slažu, jesu si oni dobri ili nisu, nije dobro kada sustav počiva na tome kakao će neki pojedinac se postaviti u tom sustavu. E sad, je li ovo objedinjavanje dobar put, vjerojatno će budućnost pokazati, struka kaže da nije, ali činjenica je da mi često mijenjamo neke stvari i onda nam ustvari o pojedincima u sustavu ovisi kako će taj sustav funkcionirati, a to nije dobro. Je li tu možda nekakav mehanizam kontrole ili nešto što je potrebno, o tome bi možda trebalo uistinu razmisliti jer, činjenica je da u ovom sustavu kakav je sada, također, imamo problema i on ne funkcionira onako kako bi trebao. Naravno, još jednom samo ću se osvrnuti na specifične potrebe građana u jedinicama lokalne samouprave, u lokalnim zajednicama koje su različite od određenih dijelova Hrvatske do drugih. Ono što pozdravljam, to je, vidim da su predviđena značajna sredstva i ove godine i iduće godine, nova zapošljavanja, to je sve dobro, akademija koja bi se trebala evo, mislim da je ta akademija čak daleko važnija za ujednačavanje i za edukaciju ljudi u sustavu socijalne skrbi nego što je možda to, ta centralizacija i ukidanje pravne osobnosti. Dosta je bilo pitanja i razgovora vezano i za to Povjerenstvo za odlučivanje o osnovanosti pritužbe, kako će se birati članovi tog Povjerenstva, tko će, kako tih 5 predstavnika građana će moći suditi o radu brojnih ljudi koji su u tom sustavu? Šta kad oni odluče da su pritužbe građane osnovane, a Ministarstvo ostane pri svome i kaže ne jer u Ministarstvu u principu rade stručni ljudi pa nekako nam je više vjerovati da oni daleko više poznaju sustav i mogu mjerodavnije donijeti odluke. Čini mi se da je taj dio ostao nedorečen, a i tih, tu, evo, koliko smo čuli, jučer na Odboru, velik je broj pritužbi tijekom godine, kako će tih 5 ljudi odgovoriti na sve to skupa, hoće oni zasjedati cijelo vrijeme, neće, ne znam. To mi se čini poprilično nekako najupitniji dio cijele ove priče i nisam uvjerena da je to najbolje rješenje. Naravno, ukidanje obiteljskih domova u državu koja nema dovoljno domova za umirovljenike, ne možemo podržati, mislimo da tu ipak treba ići na ujednačavanje poslovanja i praksi. Mislim da ćemo si samo stvoriti dodatni problem, teško da ćemo mi sad u tako kratkom vremenu, pa i u Nacionalnom planu za oporavak i otpornost imamo svega 8 novih domova umirovljenika. Evo, ja dolazim iz Osječko-baranjske županije, u Našicama gdje ja živim, nema, imaju privatni, ali nema državni i vjerojatno ako i dobije naša Županija taj jedan iz Nacionalnog plana za oporavak i otpornost on će otić u Đakovo, jer ni Đakovo ga nema i već ga godinama traži i treba i ipak je drugo po veličini gradsko središte u Županiji, logično je da ode u Đakovo a ne u Našice i opet ćemo mi ostat, a vapimo već godinama za jednim državnim domom za umirovljenike, tako da taj dio ćete vjerojatno do dugog čitanja, sukladno stanju na terenu morat korigirati. I na kraju moram se, podržavam i pozdravljam ovo što je vezano za Izmjene zakona o udomiteljstvu, lijepo je nešto napraviti pa priznati pogrešku i vidjeti da se nešto spektakularno nije pomaklo sa mrtve točke, pa to pokušati promijeniti i evo sve pohvale za taj dio. I još ću na kraju samo reći vezano za ovaj paket komorskih zakona koji mi je pomalo nejasan i iskreno stvarno mi nije jasno, evo ja sebi zamišljam situaciju da odvjetničkoj komori, da Odvjetnička komora dođe u takvu situaciju prema Ministarstvu uprave i pravosuđa. Ja mislim da bi bila revolucija, evo najiskrenije, ne znam čemu tolika skepsa prema ljudima u komorama, čemu sve ovo i zašto ići na to, oni čini mi se, opravdano govore da ih se na ovaj način marginalizira, da neće moći samostalno odlučivati i taj dio vezano za izmjene Zakona o komorama, stručnjaka koji rade u ovom sustavu, mislim da je nekako napravljen, pomalo čudno, evo najiskrenije i taj dio ne možemo podržati. Nadam se da će se uvažiti određeni, određena razmišljanja, određene sugestije jer ipak ide ovo u dva čitanja. Radi se o vrlo kompleksnoj tematici, radi se o tematici koja je značajna, ne samo kod nas, nego i u cijeloj Europskoj uniji, i treba voditi računa, mislim Hrvatska je ipak država u kojoj velik broj naših stanovnika živi na rubu siromaštva, tu je velik broj umirovljenika, velik broj ljudi koji žive upravo u ruralnim dijelovima, odakle i ja dolazim i nažalost mi ne možemo govoriti da će se potreba za ovim uslugama smanjivati, mislim da će se morati tu povećavati. Dobro je što se naknade povećavaju, ministar je dosta o tome govorimo u svom izlaganju, nažalost to još uvijek nije dostatno za nekakav život koji će biti dostojanstven, na razini nekakvog dostojanstva, znamo da su uvijek tu ograničenja financijske prirode, ali ja se nadam da ćemo u godinama ipak uspjeti te granice i te naknade podići na razinu koja će ljudima omogućiti dostojanstven život. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika HSLS-a i Reformista, poštovani zastupnik Darko Klasić.
Uvažani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Vrijednost svakog društva ocjenjuje se po brizi, po njegovim najranjivijih članovima i to je svakako nešto što nam mora biti na pravom mjestu, stoga su izmjene ovog cijelog paketa zakona od izuzetnog značaja za hrvatsko društvo u cjelini što je vidljivo iz brojnih reakcija zainteresiranih javnosti, ali iz brojnih komentara i primjedbi tijekom javnog savjetovanja. Svima nama je jasno kako je sustav socijalne skrbi, čije usluge koristi više od 300 tisuća naših građana potrebno temeljito i sveobuhvatno, sveobuhvatna reforma koje nije bilo godinama. I ovo je korak u pravom smjeru, nažalost socijalne skrb je svih ovih godina bila nekako gurnuta u zapećak i o njoj se uglavnom govorilo samo kada su se dogodili neki teški incidenti koji bi je gurnuo opet natrag u centar pažnje javnosti medija. Zbog toga je važno da konačni rezultat ove reforme bude jednako dobro organiziran sustav socijalne skrbi, koji će djelovati preventivno, ali i brzo reagirati u slučaju potrebe te da naknade koje su u nekim slučajevima, nisu mijenjane godinama konačno budu adekvatne današnjem stanju i današnjim troškovima života. Zato pozdravljam činjenicu da je Vlada osigurala značajno povećanje sredstava u Proračunu za provođenje ovog paketa zakona, što će osigurati povećanje naknade korisnicima. Isto tako, od velike je važnosti je i to što dobar dio tih sredstava biti utrošen i na zapošljavanje 326 novih stručnjaka u sljedeće 3 godine, čime bi se pomoglo 30% više zaposlenih u sustavu socijalne skrbi, koja očigledno za time vapi. I koji je do sada bio kronično kadrovski potkapacitiran, pa su stručni djelatnici u, do sada bili iznimno preopterećeni i čime je kvaliteta usluge koju su dobivali krajnji korisnici bila značajno umanjena. Ono što mislim da nije dobro definirano i na šta bih u svojem se osvrtu ukazao je nedovoljno dobro definiran prijedlog zakona odnosa na neprimjerenost u kontekstu onog što strukovne komore kao neovisne organizacije reguliranih profesionalaca trebaju predstavljati. Ovakav prijedlog zakona ide protiv onoga što je Republika Hrvatska još 90-tih godina preuzela, a to je srednjeeuropski model strukovnih, neovisnih komora za regulirane profesije koji definira da su strukovne komore neovisne komore koje obavljaju dodijeljene im javne ovlasti, a ovim predloženim zakonskim rješenjem, na ovakav način de facto se dokida neovisnost komora. Jer predloženim alatima omogućava se resornom Ministarstvu da ako to želi može zlorabiti odredbe Zakona, može de facto i blokirati rad neke komore na neodređeno vrijeme i to sve skupa može voditi tome da komore iščitavaju takve mogućnosti u zakonu, budu de facto podčinjene Ministarstvu a može se i na to gledati i na način da se ukida neovisnost komora ili dokidanje komora kao takvih. Jer, ako Ministarstvo treba dati suglasnost na svaki opći akt komore i svaku financijsku odluku, onda ne možemo govoriti o bilo kakvoj neovisnosti komore u smislu bilo kakve politike komore i smislu financijskog poslovanja komora. S druge strane, ako se svake godine mora iznova tražiti financijska suglasnost, onda se ne mogu donositi ni višegodišnji planovi rada komora koji imaju određenu financijsku težinu jer se ne zna šta se sljedeće godine donijeti u smislu suglasnosti i nesuglasnosti resornog ministarstva. Zaključno, ono što nije sporno i što je prihvatljivo jesu suglasnosti nadzora i davanja prethodne suglasnosti na akte koji se tiču javnih ovlasti komora koje su dodijeljene od države. To nije sporno i to je u redu jer država dodjeljuje ovlasti komori i da ih onda komora vodi i tu država može davati suglasnost na sve te pravilnike i akte koji se tiču toga. Sporna je hipernaglašena potreba suglasnosti na sve opće akte komore koje nemaju veze sa javnim ovlastima i pogotovo na financijske odluke, kao što su financijsko izvješće i financijski planovi i planovi rada. Skupština komore kao demokratski izabrano najviše tijelo komore donosi odluku za koje mislim da je najbolje za njegovo članstvo jer je, s druge ispada da je Ministarstvo brižnije i bolje štiti interese članova od same komore, što je samo po sebi nonsens, pogotovo u slučaju ove dvije komore koje rade zapravo, donose odluke na temelju svih članova Skupštine, a to su svi članovi zapravo strukovnih komora. Definitivno je do sada bilo problema i dvojbenih postupanja pojedinih komora, pogotovo, evo, i u zdravstvu, otkuda dolazim, kao i zlouporabe komorskog sustava na koje država nije mogla utjecati ili istu spriječiti zbog svojih nedostatnih ovlasti, ali ovo nije dobro rješenje i može dovesti do političkog nadzora i poremetiti neovisnost komora. Država bi trebala stvoriti zakonske mogućnosti da komore, koje su nakon inspekcijskog nadzora nađu u zakonskom prekršaju, budu kažnjeni, ali ne na ovakav način te se nadam da će se to uzeti u obzir i u drugom čitanju zakona. Evo ga, toliko kratko od mene, hvala lijepo.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Mosta, poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić.
Znači, imamo puno važnijih zakona o kojima danas trebamo ovdje raspravljati i doista je teško sve ove zakone koje ovdje imamo sažeti u jednu saborsku raspravu. Dapače, smatram da je to na neki način i sramotno. Ne znam govori li nam to sve zapravo o načinu na koji se uopće odnosimo prema socijali i o tome da nismo ništa naučili iz tragičnih slučajeva kojima smo svi kroz medije svjedočili u protekloj godini. Onda nam je svima deklarativno bilo važno unaprijediti taj sustav dok ponovo u praksi, osim što ostaje kao jedan manji dodatak preopterećenog ministarstva i kada govorimo o zakonima koji bi trebali definirati status onih koji koriste usluge socijalne skrbi, jednako kao i udomitelja i svih ostalih, mi ćemo ovdje objedinjeno raspravljati. Ne samo da miješamo kruške, jabuke i šljive, nego na neki način ponižavamo svaki od tih sustava koji su zasebno preopterećeni i previše važni da bismo ih ovdje sve podveli pod isti nazivnik, pogotovo imajući u vidu specifičnosti problema s kojima se svi oni bave. Nažalost nemam druge nego pokušati reći nešto barem o dijelu njih kako bih ukazala na probleme i učiniti to u ovoj objedinjenoj raspravi. U prvom redu osvrnut ću se u tom smislu na Zakon o socijalnoj skrbi. O tome zakonu mi je možda sada i suvišno govoriti o ovom zakonskom prijedlogu s obzirom da same definicije koje taj zakon nudi su diskriminatorne na način da je prosto nevjerojatno da je itko tako nešto odlučio uvrstiti u ozbiljan zakonski prijedlog, zbog čega se postavlja i opravdano pitanje tko uopće zakone piše. Jer, ako možemo imati primjerice, definiciju st. 12, osobe potpuno nesposobne za rad, potpuno nesposobne za rad, kao osobe koja je starija od 65 godina, kako možemo dalje razgovarati o ikakvom, a kamoli demokratskom tretmanu osoba starije životne dobi u RH? Što to znači da je netko nesposoban za rad, a stariji od 65 godina? Na temelju čega? Ne samo da je naš Zakon o radu i to je u potpunoj suprotnosti s njime, prepoznaje osobe starije od 65 godina kao one koje su itekako radno sposobne, nego možemo iz ovoga dosta i naučiti o tome kako općenito tretiramo starije osobe i jesmo li u stanju zaštiti njihova prava. Mnogi su znanstveni radovi napisani upravo o starijim osobama koje su naravno, i dalje funkcionalne, sada moram, zbog upravo ovakve diskriminacijske odredbe govoriti ono očito, očuvana im je funkcionalna sposobnost i u tom smislu je pitanje da li će se uopće i trebali se dob mirovine poistovjećivati s pojmom starije osobe i kada govorimo o tome, s obzirom da je i Konvencija UN-a o pravima starijih osoba koju bi trebalo razraditi, trebala bi slijediti pristup koji je primijenila UN-ova konvencija o pravima osoba s invaliditetom, jer se tu događa jedan zaokret iskoristi medicinskog pristupa osobama s invaliditetom u pristup temeljen na poštivanju njihovih ljudskih prava. Budući da Republika Hrvatska, kao i Europska unija bi trebale poduprijeti i aktivno doprinijeti izradi Konvencije UN-a o pravima starijih osoba, jer su koristi koje nam ta Konvencija može donijeti doista značajne u tom smislu vidimo i značaj na koji ovdje definiramo one koji su starije osobe, kao potpuno nesposobne za rad da je ovo pitanje za nas od osobite važnosti. Drugo pitanje, opet definicija, dakle teško je uopće razgovarati o sadržaju i ovog iznimno važnog Zakona o socijalnoj skrbi kada je možda i dosad, iz moje perspektive, nekoga tko godinu dana tek radi u Saboru, najviše zabrljano već u uvodnim definicijama, ali zabrljano s jednim dalekosežnim društvenim posljedicama, jer nije svejedno jedno kada se pogriješi o Zakonu o bankomatima, a drugo je kada se pogriješi o Zakonu koji nam nešto govori o načinu na koji tretiramo određenu društvenu skupinu i to osjetljivu društvenu skupinu u ovom slučaju, diskriminiramo starije osobe, iznad 65 godina i potpuno arbitrarno u neskladu s ostalim našim zakonskim odredbama ih proglašavamo nesposobnima za rad. Drugi problem, ponovno definicije, u članku 15. točke 11. ovo je bila točka 12., su osobe s invaliditetom koje se definiraju kao osobe koje imaju dugotrajna tjelesna, mentalna, intelektualna ili osjetilna oštećenja, koja u međudjelovanju s različitim preprekama mogu sprječavati njezino puno i učinkovito sudjelovanje u društvu, na ravnopravnoj osnovi s osobama s invaliditeta. Od kuda je ta definicija došla? Kako mi, jeli netko kreativan pa tako izmišlja definicija i onda ih stavlja u određene zakone. Je li ta definicija u skladu s Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom? Što je sa Zakonom o zaštiti osoba s duševnim smetnjama? Zatim, imamo problem s člankom 10. koji obrađuje načelo sudjelovanja u donošenju odluka, odnosno pristanak. Pogledajmo za što se on traži. Znači, on se odnosi na korisnika u sustavu socijalne skrbi koji ima pravo sudjelovati u procjeni stanja, potreba i odlučivanja u korištenju usluga, te pravodobno dobiti informacije i podršku za donošenje odluka. Za ostvarivanje naknade i usluga u sustavu socijalne skrbi potreban je pristanak korisnika, odnosno njegovog zakonskog zastupnika i tako dalje, a posebice ću naglasak staviti, da ne čitam sve, na osobe lišene poslovne sposobnosti koje imaju pravo sudjelovati i dati mišljenje u postupcima u kojima se odlučuje o njezinim pravima i interesima u skladu sa svojim mogućnostima. Tko je taj koji će odlučiti je li osoba u mogućnosti odlučivati, odnosno davati mišljenje? Jesmo li uopće svjesni koliko je osoba s duševnim smetnjama i dalje u psihijatrijskim ustanovama, ne zato jer tamo trebaju biti, nego zato jer nema adekvatne socijalne skrbi za njih. Rješava li to ovaj Zakon? Što je uopće s kontrolom u domovima i centrima? Imamo situacije u kojima se ljude veže za krevet, psihogerijatrija nemaju dovoljno njegovatelja i osoba koje bi ih redovito pratile. Kako ćemo to riješiti? Kada govorimo o Zakonu o psihoterapiji i različitim podjelama, primjerice na one, uvjetno rečeno, medicinske i nemedicinske, postavlja se pitanje imaju li korisnici pravo znati koji je osnovi studij osoba završila prije daljnjeg obrazovanja. S druge strane, tamo se navodi da te osobe ne mogu počiniti niti jedno kazneno djelo jer su automatski diskvalificirane ako su dobile pravomoćnu presudu. No pitanje koje se ovdje nameće, kada govorimo o zakonima je je li tako za sve regulirane profesije? Ili ovdje radimo jednu iznimku. Dakle, sažet ću, kada ovdje govorimo o Zakonu o socijalnoj skrbi, riječ je o jednom prijedlogu koji je ozbiljno i s dalekosežnim društvenim posljedicama zabrljao već u uvodnom definirajućem dijelu, da prije nego što se tako nešto ne izmijeni na način koji će osim odgovarati stvarnosti, dostojanstveno tretirati i osobe s invaliditetom i osobe s duševnim smetnjama i osobe starije životne dobi, mi ne možemo prijeći na meritum, odnosno sadržaj samog zakona. Još bi nešto htjela reći o Zakonu o udomiteljstvu. Naravno, ovdje se radi o tome da se povećaju naknade za udomitelje. Pa, na neki način, možda se nekome i čini da je izlišno razgovarati o drugim problemima, jer nam se uvijek može odgovoriti da su osigurana dodatna sredstva i to bi možda svakome trebalo začepiti usta. No, mišljenja sam da se ovdje ne odgovara na ključne probleme s kojima se susreću udomitelji i stoga ovaj Zakon koji realno rijetko dolazi na dnevni red ne radi ono što bi mu trebao biti temeljni cilj, a to je da poboljša status udomitelja. Kada kažem status udomitelja, to nisu samo financijska sredstva u smislu materijalnih prava, to je cjelokupan njihov status koji ima više dimenzija od koji su jedni od ključnih, na koje udomitelji godinama upozoravaju, ovdje potpuno zaobiđeni. Jedna od njih je ona koja se tiče porodiljnog, odnosno rodiljnog dopusta. O tome ste sigurno svi već više puta čuli. Znači, što se događa? Iz perspektive jednog udomitelja. Jedna mi je gospođa pisala o tome kako je udomila bebu iz rodilišta u ponedjeljak saznala za tu situaciju, a u istu subotu je dijete došlo kući. Dijete je imalo, naravno dodatne poteškoće, koje nemaju biološki roditelji, plus naravno imalo je sa sobom Centar, sud i sve ostale stvari, a osoba koja ga je udomila nije imala pravo na porodiljni dopust. Oni su djelomično rješavali taj problem, i ovdje se rodiljni dopust tretira isključivo na način da se uređuje onaj dio koji se odnosi na pravo naknade, međutim ne prepoznaje se situacija u kojoj se te osobe nalaze u još većoj poteškoći neko standardni roditelji, jer imaju specifično dijete koje često treba dodatnu prilagodbu, od djeteta koje je odraslo unutar standardnog obiteljskog okruženja. To naravno, za udomitelje koji su mi se obratili s tim problemom nije samo stvar novaca. Znači, stvar je i radnih prava jer se te osobe boje da ne izgube svoj posao jer mnogima i poslodavci prijete u takvoj situaciji jer nitko nema razumijevanja za to da vama treba rodiljni dopust ako ste udomili dijete. Dakle govorim o onima koji su udomili dijete, a bave se i dalje drugim zanimanjem. Važno je da ljudi koji udomljavaju dijete imaju pravo otići, npr. u periodu od 6 mjeseci s posla i dobivati punu plaću i prilagoditi se tako teškoj situaciji. Oni dobivaju, kolegice i kolege, zlostavljanu djecu, nesigurnu djecu i jedino što im, naravno, mogu dati je strpljenje i odgoj uz nekakvu toplinu doma, a to se ne može kada vas koče ovakav tip zakonskih odredbi. Razumijevanje je naravno puno manje kada se radi o udomiteljskim obiteljima, pogotovo od poslodavaca, nego kada se radi o klasičnim obiteljima, baš zato zakon ih treba još snažnije poduprijeti, pa ne im čak samo možda omogućiti taj klasični dopust nego i ići korak iznad toga jer je njihova situacija u velikoj većini slučajeva daleko teža. Ono na što udomitelji također, upozoravaju, a što opet ove zakonske izmjene ne dotiču je mijenjanje odredbi vezanih uz nužan potpis bioloških roditelja, koji i dalje imaju pravo na donošenje cijeli niz odluka koje utječu uvelike na život djeteta. Znači, od vrtića, izleta pa do naravno, operativnih zahvata. Ako netko jest udomitelj, a udomi dijete koje dolazi iz problematične obitelji, može li on sebi uopće priuštiti da ganja potpise za najosnovnije stvari i da time to dijete koje je u posebno ranjivoj situaciji, unutar svog novog doma, kao posljedicu ima to da bude uskraćeno za sve one uobičajene stvari koje pripadaju svakom drugom djetetu u klasičnom domu. Nećemo ići u one drastičnije primjere kojima smo također, mogli čitati, da su nekim udomiteljima čak prijetili oduzimanjem licence jer dijete su odbili voditi zlostavljačkom roditelju. Doista ima svakakvih priča i ozbiljnih problema s kojima se udomitelji susreću u praksi. Teško je o ovako važnoj temi raspravljati u ovolikom vremenu. Ne mogu vjerovati da smo odlučili i s time ću stati, pristati razgovarati o ovako kompleksnim zakonima u jednoj objedinjenoj raspravi gdje se simbolički naše vrijeme produžilo za 5 minuta. I što da ja sad ovdje kažem? 5 rečenica o udomiteljima, 5 rečenica o sustavu socijalne skrbi, usput se očešem o Zakon o psihoterapiji i tome slično. Je li to ozbiljna saborska rasprava? Jesmo li se zato ovdje našli danas? Ovim tretmanom, osim što ćemo izazvati zbrku kod svih onih kojima je ovaj važan zakon i koji slušaju ovo trenutno o čemu govorimo, samo ćemo produžiti trenutnu dominantnu paradigmu, a to je da je sustav socijalne skrbi tek privjesak jednog i onako preopterećenog ministarstva. Stoga se bojim da svaka rasprava o ovim zakonima, pa čak evo i ovo moje uvodno upozorenje da su uvodne definicije toliko diskriminirajuće da sadržaj pada u drugu plan prije nego što i o njima posebno razmislimo, postaje možda larpurlartistička. Hvala vam puno.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a koju će podijeliti poštovane zastupnice Orešković i Mrak-Taritaš.
Kolegice i kolege. Prvi čl. Ustava RH definira nas kao demokratsku i socijalnu državu. Koliko smo demokratski i koliko smo socijalni može se vidjeti i na primjeru ove objedinjene rasprave o čak 7 zakona. Demokratska i socijalna država smo očito samo u formi, a do stvarnog sadržaja i suštine ovoj vlasati nije stalo. Objedinjena rasprava znači da ćemo o svih 7 zakona raspravljati 7 puta manje nego što bi raspravljali da svaki zakon bio zasebna točka dnevnog reda i to pokazuje pravu narav i pravi karakter HDZ-ove vlasti. Poruka koju Andrej Plenković time šalje s jedne strane, HS-u kojega po Ustavu bira, a trebao bi ga i nadzirati je to da on može što god hoće, a to je s druge strane, i poruka koju šalje svim hrvatskim građanima. Pa kakva smo mi to demokracija kad je zakonodavna nadležnost HS-a i njegova uloga svedena na puku glasačku mašineriju u koju se zakoni upućuju na raspravljanje tek reda radi, pri tome drsko i vrlo pretenciozno HDZ-ova većina ovaj paket zakona naziva reformom. Dakle o reformi sustava socijalne sigurnosti raspravljamo tamo da se o svakom bitnom institutu, kao što je to rekla moja prethodnica, možemo samo očešati. Očešati. Tamo smo očešali i naše građane u onim situacijama u koji su oni ugroženi, ranjivi, tamo gdje je njima bitno da netko pokaže da o njima doista skrbi. Socijalna sigurnost jedna je od bitnih ustavnih obilježja koje bi naša država trebala imati. No, ova vlast, vlast Andreja Plenkovića smatra da takva tema i prava koja iz toga proizlaze ne zaslužuju suvislu, argumentiranu, sveobuhvatnu raspravu koja bi bila strukturirana po svakom od elemenata koji se kroz ovaj paket zakona mijenja. Mi smo svedeni na jednu ubrzanu raspravu kao na traci koja se provodi tek reda i forme radi, ali ništa više od toga i posljedica je to stava koji se vidi, manje-više iz svakog političkog poteza koji vi provodite. Vi, HDZ-ovci, ona čuvena izjava, država-to sam ja, to je odlika načina na koji Andrej Plenković sam sebe vidi pa će se i ova reorganizacija sustava socijalne sigurnosti provesti onako kako je on naumio pri tome građani na koje se taj sustav ponajviše odnosi, dakle to su oni u socijalno nepovoljnim okolnostima i životnim okolnostima kada im je potrebna zaštita, skrb i pomoć u situaciji su da mogu biti uopće zahvalni što im nešto država i daje. Dakle, oni su kao kmetovi. Vlasti očito nisu bitni i nema se o tome što ni previše raspravljati. Dakle, to nisu politike Hrvatskog sabora, to nisu politike hrvatske države, to su milodari koje Andrej Plenković dijeli iz one omotnice koja se spominje u Nacionalnom planu oporavka i otpornosti, dakle kroz sve ovo skupa u svim tim zakonima između redova piše a kaj bi vi svi uopće šteli. I prije nego što se upustimo u to da kažemo dvije, tri riječi o samom sadržaju, odnosno o tome koje nove institucije, koja nova tijela i podjelu njihovih nadležnosti i ovaj paket zakona donosi, a više od toga niti neće biti prilike treba stalno naglašavati i uporno ponavljati koliko god to puta trebalo, da su sveukupno politike HDZ-a, koje HDZ provodi već 30 godina sva korupcija sa kojom su natopili čitav sustav od portira i čistačice, pa do samog premijera stvorili državu socijalnih slučajeva, državu osiromašenih i obespravljenih građana i nikakve promjene zakona iz područja socijalne skrbi tu činjenicu neće promijeniti. Tu činjenicu može promijeniti jedino smjena vlasti i prestanak prakse kako je ta korumpirana HDZ-ova vlast osmislila mimo i izvan svih drugih zakona. Ako bi se trebao definirati jedan specifični i prepoznatljivi karakter koji se stalno provodi u režiji HDZ-a to bi bila nejednakost i sustav u kojem se jedno te isto pravilo različito primjenjuje i različito tumači ovisno o tome na koga se odnosi – naši i vaši, mi i oni. I to će tako biti kroz svih 7 zakona koji su danas u paketu na raspravi. Država je jaka u onoj mjeri u kojoj je sposobna osigurati dostojnu zaštitu najslabijih. Ali država koja generira slabost, država koja generira slabe i osiromašene građane ima nešto trulo u svojoj vladajućoj strukturi. I gledajući u politici dugovječne HDZ-ove dužnosnike može se primijetiti da su iz mandata u mandat sve bogatiji. Nekima je dovoljno da se tek dočepaju prve prilike, pa će preko noći postati bogataši. Za to vrijeme Hrvatska je svedena na začelje EU po svim parametrima u kojima jedna četvrtina građana živi u riziku od siromaštva. I velika većina onih koji nisu u toj kategoriji ne mogu si priuštiti mnoge stvari koje bi trebale biti dio nekakvog pristojnog građanskog standarda. To su dnevne novine, štrudla ili bolji komad mesa makar vikendom, u kino i kazališta, na koncerte mogu ići tek rijetki. I vratimo se natrag onda na pitanje koja bi bila krajnja svrha ovako objedinjene rasprave o čak 7 zakona iz sustava socijalne skrbi. Prije svega da se pokaže koliko je degradirana uloga Hrvatskog sabora, te koliko je vlast Andreja Plenkovića u odnosu na Hrvatski sabor moćna, te da se sa što manje javne rasprave HDZ-ova ideja i vizija novog institucionalnog ustroja provede onako kako je to ova Vlada i naumila. A drugi razlog jedne pragmatične naravi, a ta je da ovih 7 zakona mijenja samo definicije o tome tko što daje kome i koliko. Sama kvaliteta bilo kojeg prava, bilo kojeg od korisnika ovim zakonom se zapravo u suštini ne mijenja. Dakle, sada ćemo umjesto centara za socijalnu skrb imati Zavod za socijalnu skrb pod kojeg će potpasti svi postojeći centri, a pritom će se osnovati i neka nova tijela, prije svega Akademija socijalne skrbi za koju smatram da je svoje zadaće mogla obavljati i unutar ustroja i pod kapom nekog od postojećih tijela i razni obiteljski centri kako jedan nacionalni, tako i područni. Također nešto što se moglo obavljati pod jednom jedinstvenom kapom. Pri tome u međusobnim odnosima između tih tijela kao i u njihovom odnosu prema ministarstvu napravljena je zbrka iz koje proizlazi da će se sustav više baviti sam sobom, a manje sa onima sa kojima bi se i trebao baviti. Sam zakon, svih 7 zakona puni su nomotehničkih pogreški, neujednačeni. Očito su pisani površno i na brzinu. Hvala.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre i državna tajnica. Prije nego što nekoliko riječi o Zakonu o socijalnoj skrbi, dakle imamo i onaj set zakona koji se mijenjanju, pa tako imamo i zakon koji smo donijeli 2018. godine i sad ponovo se odlučilo da to bude novi zakon. Recimo mene zanima zašto ste se na to odlučili, jer postoje oni nekakvi dobri običaji gdje se zakoni idu u izmjene i dopune a onda kad određeni postotak bude ide novi zakon, tako da je interesantno da ste se odlučili. Ali dobro, što je tu je, to će se moći pitati i u pojedinačnoj raspravi, pa možda i dobiti konkretniji odgovor. Ali ono što želim reći vezano uz Zakon o socijalnoj skrbi, na žalost taj zakon me podsjeća na onu staru, izlizanu izreku da kad nešto ne želiš riješiti onda osnuješ povjerenstvo. Ovdje se doduše u ovom zakonu osniva jedno povjerenstvo, ono za odlučivanje o osnovanosti pritužbi. Neću navoditi taj cijeli naziv do kraja. To povjerenstvo je vrlo interesantno njeno osnivanje, interesantni su članci koji o tome govore, osniva ga Sabor, način na koji on djeluje. Ja ću pojedinačnu svoju raspravu malo vezano baš uz to povjerenstvo, jer me zanimaju odluke tog povjerenstva, odnos između odluka i između ministarstva, tema kad će se protiv tih odluka dalje provoditi nešto. Ili kaže ako je triput netko iz centra imao, bilo pritužba na njega da onda ima mogućnost povjerenstvo tražiti od ministra, odnosno čelnika neka postupanja. Bit će zanimljivo vidjeti kako je i to zamišljeno, ali o tom, po tom. Ono što hoću ovdje reći, je da se ovim zakonom uvijek volim o zakonima govoriti u formi i sadržaju. Ja moram stvarno reći da ne vidim smisla u tome da sad mi idemo nekakvu novu formu, dakle osnivamo Hrvatski zavod za socijalni rad, obiteljski centar, akademiju socijalne skrbi. Odnosno da budem posve precizna, pa nije to važno. Ja mislim da je to sve skupa ne bi bilo ni toliko loše ni beskorisno i ne bi se toliko osvrtali na to da se zakon bavi pravim i ključnim problemima sustava socijalne skrbi. Ovako se meni čini da se pretače iz šupljeg u prazno, mijenjanju se iznosi, prebacuju se ovlasti s jednih na drugih, ali to bez nekakvog bitnog smisla. Godinama Vlada obećava reformu socijalne skrbi. Ovaj zakon nije reforma, nije to ni blizu, a ministar za sve to vrijeme kad god se dogodi neki propust ili tragedija, uvijek kad je riječ o tragediji naravno da nam je puno srce svega toga govori se da je odgovornost na svima nama. E gospodine ministre nije to baš tako. Sad ste već dovoljno dugo na vlasti u kontinuitetu, da je odgovornost isključivo na vama, stoga je treba i preuzeti, a ne uvijek kada je nešto dobro, onda je to zasluga mudre politike Vlade na čelu sa bezgrešnim premijerom, a kad je loše onda smo svi odgovorni. Da uopće ne spominjem da skoro svaki put kad je neki skandal ili slučaj u socijalnoj skrbi upleten je neki lokalni HDZ-ovac uhljebljen u uredu. Za ozbiljnu reformu nije dovoljna kozmetika na jednom ili čak više zakona. Nama treba promjena osnovne ideje kad se radi o zaštiti djece. Na primjer promjena osnovne ideje bi bilo da biološka obitelj ne može uvijek imati prednost pred pravima djeteta u odnosu na pravo na roditeljstvo. Treba nam pojednostavljenje niz postupaka, tako i postupaka posvajanja. I tako nekoliko suštinskih zahvata. Mi imamo zakon o 250 članaka, gdje se nekako cijelo vrijeme govorimo o tome da nam je važan čovjek, ali ovdje ispadne da su nam važne akademije, odjeli, povjerenstva i sve to bez nekakvog sadržaja. Cijelo vrijeme spominjem i spominjat ću, a to je važnost ljudi koji se bave socijalnom skrbi. Dakle mi u Hrvatskim centrima za socijalnu skrb imamo negdje oko 1000 zaposlenih socijalnih radnika, a različitim mjerama na ovaj način je obuhvaćeno 600 000 korisnika. Samo te dvije brojke i pametnom je dosta. Konsenzus na razini svjetskih stručnjaka za socijalnu skrb je da bi idealno bilo da jedan socijalni radnik nema više od 15 slučajeva. To je za nas misaona imenica. Preporuka EU je da ne bude 50. A kako je to u Hrvatskoj? Socijalni radnik ima i do 200 slučajeva odjednom, iako smo mi u svojim propisima rekli da ne bi trebalo više bit od 65 u onom odjelu za djecu, mlade i obitelj, te 130 u odjelu za odrasle. Dakle, mi sami vidimo da je to neodrživo. Podijelite da jedan socijalni radnik ima 200 slučajeva i broj radnih dana i dođemo do svega, sve nam je jasno. A stručnjaci za sustav socijalne skrbi stalno nas upozoravaju da se previše vremena bavimo papirologijom, a malo vremena ljudima i to je ono što je rezultat i ovog zakona i ja ga ne mogu ove zakone nazvati reforma, a to je da zamislite kad se netko treba baviti, a nema čak ni odvojenu sobu za razgovor sa pojedincima i obiteljima. Dakle, što se mene tiče ovaj Zakon o socijalnoj skrbi je razočarenje, ali pritom malo o Zakonu o udomiteljstvu i Ustavnom sudu. Ustavni sud ove zemlje doneso je odluku u kojoj je izrečeno da je izostavljanje istospolnih partnera iz prava na udomiteljstvo neustavno. Ministarstvo se tu izvlači da Ustavni sud nije naložio izmjenu zakona i nije naložio, nego da se odlukama to mora poštovati, iako je izravno sud rekao da je odredba zakona takova da proizvodi protuustavne učinke. I još vele iz ministarstva da se u stvarnosti odluka suda poštuje. Dajte najte kako se ono kaže. Pa već godinama se javno i nejavno i po sudovima natežemo oko toga, a Vlada kad njoj paše trubi odlukama Ustavnog suda, o njima nema rasprave čak i kad ih se pogrešno interpretira, a kad im ne odgovara, odnosno kad nemaju hrabrosti neće i ne žele. Ja moram priznati bilo bi mi u najmanju ruku neugodno da sam resorna ministrica sa ovakvim sustavom udomljavanja i posvajanja koji se raspao ne ispunjava ni osnovnu svrhu, a istovremeno je isključena jedna cijela skupina iz tog posla zbog primitivnih svjetonazorskih razloga usprkos odluci Ustavnog suda i usprkos tome da su to od vas ministre zatražili pravobraniteljica za djecu, pravobraniteljica za ravnopravnost spolova i cijeli niz građana i udruga. Pa poslušajte pravobraniteljice, poslušajte građane, poslušajte udruge. Jer mene bi da sam na mjestu vas gospodine ministre bilo sram. Hvala lijepo.
Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina, poštovani zastupnik Veljko Kajtazi.
… [[Govornik naknadno uključen.]] poštovana državna tajnice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Na samom početku želim reći da podržavam Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi, te nakon četiri godine odgađanja njegovog donošenja. Isto tako posebno pozdravljam izmjenu odredbi vezanih za vlasništvo, odnosno čak i korištenje osobnog vozila u tuđem vlasništvu od strane članova kućanstva obitelji koji koriste zajamčenu minimalnu naknadu. Također drago mi je da će i iz zakona sad bitno, jasno određeno da vlasništvo ili upravljanje osobnim vozilom niže vrijednosti do 20 000 kuna više neće biti zapreka kao do sad za priznavanje prava na zajamčenu minimalnu naknadu. Složit ćete se također sa mnom da je dosta bilo diskriminatorno posebno prema osobama koji stanuju u prometno izoliranim mjestima što je bila zapreka i za njihovo potencijalno zapošljavanje i naravno i uključivanje u društvo. U više navrata je takva odredba zakona odnosno njezino tumačenje dovelo u nezavidan položaj mnogočlane obitelji ukoliko je netko od članova kućanstva bio uhvaćen u korištenju vozila za životne potrebe, pa čak i u onim slučajevima kada vozilo nije bilo u njihovom vlasništvu. Najgore u tome što se u tim slučajevima te obitelji ponovno morale pokrenuti višemjesečne postupke za ponovno odobravanje prava korištenja zajamčene minimalne naknade, iako korištenje vozila u tim slučajevima nije značajno mijenjalo naročito njihov socijalni status. Ja se ovdje isključivo referiram na obitelj u prometno izoliranim mjestima koji koriste osobna vozila za osnovne životne potrebe, a naglašavam da se tu u najvećem broju slučajeva radi o vozilima starijim više od 20 godina i gotovo nikakve tržišne vrijednosti. Ipak takva vozila ukoliko živite u jednom romskom naselju udaljenom pet ili više kilometara od središta grada bez lokalnih dostupnih javnih usluga složit ćete se da više nisu luksuz već naravno potreba. Naravno da su ranije ove izmjene reaktivno ubačene u zakon zbog pojedinačnih slučajeva kada su korisnici zajamčene minimalne naknade istovremeno koristila luksuzna osobna vozila i sa time manipulirali prebacujući vlasništvo na treće osobe. Takva praksa pojedinaca utjecala je na to da u postojećem zakonu na žalost imamo tu diskriminatornu odredbu da članovi kućanstva, obitelji koje koriste zajamčenu minimalnu naknadu ne mogu imati vlasništvo nad bilo kakvim vozilom neovisno o njegovoj vrijednosti. Ali čak ne mogu upravljati tuđim ili posuđenim vozilom što je mnoge dovelo u nezavidan položaj. Došli smo u situaciju da Zakon o socijalnoj skrbi de facto poništava nečiju vozačku dozvolu. Drago mi je da to spada i da sad mijenjamo limit od 20000 kuna za vrijednost vozila, vjerujem rješava problem koji sam malo prije navodio. Isto tako slažem se u potpunosti da je osobno vozilo u pravilu luksuz zbog relativno visoke cijene i njegovog održavanja. I kad se radi o jeftinom vozilu, ali svakako da smo morali pronaći model, da one isključene dodatno ne isključujemo iz društva. Pri svakom posjetu romskom naselju možete vidjeti čak i žene u visokom stupnju trudnoće da bicikliraju kako bi obavili nabavku ili slično ili osobe koje pješače i desetak kilometara da bi došli do samog grada. Vjerujem i nadam se da će ovakve izmjene zakona upravo njima olakšati svakodnevne aktivnosti i da će uz solidarnost oni koji budu mogli priuštiti i najjeftinija vozila sve rezultirati većom uključenošću a posebno zapošljavanju. Nadalje zakon donosi i niz drugih izmjena koje pozdravljam, a posebno one koji se tiču povećavanjem minimalnih naknada za kućanstvo na 150% bruto iznosa minimalne plaće. Koliko se ovaj zakon svih nas tiče potvrđuje i statistika Državnog zavoda za statistiku koji navodi da je stopa rizika od siromaštva 2019. godine u Hrvatskoj iznosila 18,3% odnosno 23,3% osoba je bilo u riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti. Dakle, gotovo svaka peta osoba u RH posebno osobe strije životne dobi i osobe sa invaliditetom. Kao posebno dobru izmjenu pozdravljam i izmjenu koja navodi ako se korisnik zajamčene minimalne naknade zaposli u neprekidnom trajanju od najmanje 6 mjeseci pravo ne prestaje već se prava tri mjeseca rada naknadno umanjuje za 50% iznosa što će također djelovati motivirajuće za ulazak na tržište rada s obzirom da je u situaciji u kojoj nedostaje radne snage porazno da zajamčena minimalnu naknadu koriste i radno sposobne osobe, a to moramo na sve moguće načine prevenirati i demotivirati sa ovakvim izmjenama. Deinstitucionalizacija osoba sa teškoćama u razvoju i osobama sa invaliditetom je problem sa kojim sam također upoznat, pa pozdravljam i izmjenu prema kojoj se pravo na status njegovatelja proširuje na veći krug osoba sa ciljem da se potiče ostatak djeteta ili osobe u krugu obitelji u vlastitom domu i time se sprječava njihova institucionalizacija koja je u praksu daljnja dehumanizacija, život u vlastitoj obitelji pa i u udomiteljskoj obitelji svakako je bolji život nego u institucijama kako god kvaliteta usluge tamo pružili. Pored Zakona o socijalnoj skrbi moramo istaknuti činjenicu da smo putem Hrvatskog zavoda za zapošljavanje nastavili kontinuirano zapošljavati pripadnike romske nacionalne manjine u javnim radovima koji mnogima predstavljaju primarni izvor prihoda, te privremeno pruža i mogućnosti rada uz doprinos cijeloj zajednici. Stava sam kao i većina da se svi radno sposobni pojedinci u sustavu trebaju radno uključiti što je također način da ih se motivira da se uključe na tržište rada na bolje plaćene poslove. Svi ste upoznati sa specifičnostima položaja romske zajednice koja je na žalost višestruko diskriminirana ne samo na osnovu socijalnog položaja, spola ili invalidnosti već i zbog same pripadnosti romske zajednice, a sve to u kombinaciji sa iznimno lošim životnim uvjetima u pojedinim romskim naseljima malo nas je i da razmišljamo o dodatnim modelima pomoći romskoj zajednici. Koristim ovu priliku da se zahvalim na dodatnim naporima i angažmanu ravnateljice u upravi pri ministarstvu gospođe Marije Varelić i državne tajnice Marije Pletikosa koji su uključeni i u rad Povjerenstva za praćenje provedbe Nacionalnog plana za uključivanje Roma 2021.-2027. pri Uredu za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. U tom međuresornom tijelu koji se dominantno bavi obrazovanjem i suradnjom sa jedinicama lokalne samouprave na projektima javnoj infrastrukturi primijetili smo da imamo sve više slučajeva i zahtjeva za pomoć pojedincima u izvanrednim zdravstvenim slučajevima i u slučajevima požara i vremenskih nepogoda, ali i raznim socijalnim pitanjima na koje do sada nismo imali odgovor. Zbog toga smo osigurali ne samo dodatna sredstva za rad Povjerenstva već i zasebnu stavku u proračunu ministarstva i to za uvećane jednokratne naknade za pojedince i obitelji koji nisu u mogućnosti putem drugih modela pomoći riješiti hitne egzistencijalne situacije. Volio bih da se u budućnosti bavimo sve više drugim pitanjima, a moram reći kako je ocjena većini ipak da smo ne samo unaprijedili životne i infrastrukturne uvjete romske zajednice u RH već i da bilježimo sve veći broj radno angažiranih unutar zajednice, te da se oni uz kreditno zaduživanje vrlo brzo snalaze i žive sve bolje. Ono što želim naglasiti a što putem povjerenstva radimo jeste da stvaramo jedan međuresorni pristup problemima, jer pitanje romske zajednice nije isključivo socijalni problem, a ipak do sada je takav stav prevladao. U posljednje vrijeme dodatni fokus je stavljen na Ministarstvo unutarnjih poslova, ali sve dok se tako bude pristupilo nagomilanim problemima iz isključivo socijalnog i sigurnosnog aspekta nismo dovoljno učinili. Drago mi je da to sve više shvaćamo, pa i u operativnim programima Vlade RH putem kojih i ostali resori preuzimaju dio odgovornosti za nagomilanih problema. Pored toga pouzdan partner je i sama romska zajednica, odnosno predstavnici Roma na razini općine, gradova i županija, primarnim putem Savez Roma u RH Kali Sara koji svim resorima na neki način služi kao komunikacijski kanal između zajednice i tijela javne uprave. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Vlašić Iljkić Martina.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice, poštovani kolege. Na prijedlog ovog Zakona o socijalnoj skrbi kao što smo imali priliku za čuti došlo je čak 1809 komentara na javnom savjetovanju. Od toga je samo 191 prihvaćenih, 1036 čak neprihvaćenih, 116 djelomično prihvaćenih i 474 komentara primljenih na znanje. Što zapravo to pokazuje? Kako ministar uvažava struku i poručuje cjelokupnoj javnosti i struci ja znam što je najbolje za vas. Vrlo hrabro od ministra, pa onda i očekujemo takvu odvažnost u preuzimanju odgovornosti kada budemo imali i direktne posljedice urušavanja sustava. Na samom početku izvješća o javnom savjetovanju je navedena neistina i to moramo koliko puta tu ponoviti, da u postupku donošenja ovog nacrta nije sudjelovala radna skupina. Ono što je vrlo jasno rečeno članovi radne skupine su to jasno rekli u medijskim istupima i na nedavnom okruglom stolu održanom kod pučke pravobraniteljice. Protiv ovog nacrta je Pravni fakultet, studentski centar socijalnog rada, Komora socijalnih radnika i sva ujedinjena struka jer organizacija kakva je najavljena putem ukidanja centara za socijalnu skrb i osnivanje Hrvatskog zavoda za socijalni rad sa 21 podružnicom i ispostavama neće doprinijeti nikakve bolje usluge za korisnike. Ministre vi govorite o visokom konsenzusu pri donošenju ovog zakona, a nitko vam nije za zakon ni struka, ni znanost. Imate priopćenje Pravnog fakulteta koji se jasno i oštro protivi prijedlogu. Uz vas su jedino djelatnici ministarstva i poneki ravnatelji, možda i svi vaši ravnatelji koji su uostalom izabrani na način da ste izbor na imenovanje vi dali suglasnost. Korisnici moraju biti fokus ove reforme, ali na žalost oni to nisu nego ministarstvo se bavi ušminkavanjem sustava po modelu koji sigurno ne može bit model organiziranja sustava socijalne skrbi, a to je znači po modelu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje jer sigurno da centraliziranjem sustava udaljavate sustav socijalne skrbi od lokalne zajednice. Evo jedan primjer, Centrom za socijalnu skrb upravlja upravno vijeće. Uz ravnatelja znači tri predstavnika, upravno viječe čini tri predstavnika ministarstva koji su iz redova lokalne zajednice, jedan predstavnik radnika i jedan predstavnik regionalne ili područne samouprave. Dakle, svih 5 osoba u Upravnom vijeću je sa područja lokalne zajednice koji zajedno sa ravnateljem kreiraju socijalnu skrb na svom području, donosi se program rada za sljedeću godinu. Ravnatelj podnosi izvješća svaka tri mjeseca tom istom upravnom vijeću, donosi se financijski plan s obzirom na potrebe korisnika opreme za rad, edukaciju djelatnika, specifične potrebe. To je sve nešto što se vrlo aktivno upravno vijeće bavi i zaista je aktivni sudionik ravnateljima barem je to tako bilo kad sam ja bila ravnateljica u svom mandatu i imala sam u članovima upravnog vijeća zaista suradnike. Sada se govori i o ukidanju i osniva se Hrvatski zavod za socijalni rad, umjesto da ste izdvojili osobne invalidnine i doplatke za pomoć i njegu iz centara i rasteretili na taj način. Centar za socijalnu skrb i rasteretili socijalne radnike, administrativnih poslova oko prava koja više ne pripadaju sustavu socijalne skrbi. Jer njihovo priznavanje ovisi uvelike odnosno gotovo u potpunosti o zdravstvenom stanju korisnika. Vi ste izdvojili naknadu za zaposlenja koje je pravo marginalno, svega 1800 korisnika na razini cijele Hrvatske naspram 130 000 korisnika osobne invalidnine i doplatka za pomoć i njegu. Socijalno mentorstvo je dobra usluga u ovom zakonu no neprimjenjiva, jer ju sada neće imati tko provoditi. Vjerujte socijalna radnica koja ima 300 svojih korisnika i radi na području zajamčene minimalne naknade neće moći provoditi i socijalno mentorirati osobe nezaposlene dok se kako kažete ne zaposle novi radnici, obavi edukacija i sve ostalo jer ona u svojem vremenu se nema čim baviti osim upravnim postupcima. A nezaposlenima u sustavu socijalne skrbi treba svakako socijalna integracija i to je resurs od kojeg se društvo ne smije odreći. Govorite kontinuirano o neujednačenim postupanjima iza kojih ne nudite nikakvu analizu postupanja centra. Kojim alatom mislite ujednačiti postupanja osim ukazivanje na poštivanje zakonskih propisa i pravila struke? Ujednačavanje prvo postupanja se direktno kosi sa individualnim pristupom i svaka obitelj i ratio je specifična. Nikakve okružnice kakve imamo prilike vidjeti u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje ili zdravstvenom osiguranju neće odrediti smjer razvoja rada sa obitelji na terenu. Socijalni rad je vrlo dinamičan, nepredvidljiv i nikada ne možete se dovoljno pripremiti za dan u kojem vas može dočekati ili hitni smještaj za dijete ili stariju osobu za koju nemate kapaciteta i morate isključivo trošiti svoje vrijeme stručno na to da ćete provesti pet ili deset dana tražeći adekvatan smještaj, moljakati kolege iz drugih centara, kolege ravnatelja ustanova ili na posljetku Ministarstvo da mu se osigura mjesto, a zapravo to je nešto što se mora podrazumijevati da u takvim potrebama imamo slobodno mjesto za svaku potrebitu osobu. Sustav nikako nije posložen za takav individualni pristup nego se radi o samo održanju i razvoju sustava. Predlažete povjerenstvo, osnivanje povjerenstva za pritužbe. Govorite o otvorenosti sustava prema civilnom sektoru kao da do sada nije bila nikakva mogućnost podnošenja pritužbi na rad radnika. Dapače po Zakonu o socijalnoj skrbi i Zakonu o općem upravnom postupku stranke su imale cijelo vrijeme mogućnost podnošenja pritužbi ili centru ili ministarstvu. Svaki stručni radnik je u svom radu dostavljao očitovanja ili ravnatelju ili ministarstvu i to nije ništa novo. Sada se marginalizira rad ne samo Centara za socijalnu skrb nego i ministarstva. Kada se osniva povjerenstvo što je zapravo pokazatelj da ministarstvo ne može uopće odgovoriti na zahtjeve korisnika, a što je poražavajuće uz sve stručnjake koje ima na raspolaganju. Kako mislite da će neovisni stručnjaci procjenjivati stručni rad ako mi to u centrima i u ministarstvima nismo bili u mogućnosti odraditi kako oni to vide da bi trebalo biti. Jučer smo čuli na odborima da se to povjerenstvo neće baviti sadržajem nego formom što je isto evo zaista još jedan poražavajući uopće smjer kud to povjerenstvo i čime će se baviti zaista nije jasno, a i činjenica sad kako smo čuli od ministarstva da postoji 13000 pritužbi u ministarstvu. S koliko će se to povjerenstvo pritužbi na kraju baviti i kako će oni odrediti sudbinu i stručni rad radnika. I što ćemo onda kad javnost ne bude bila eventualno zadovoljna radom i tog povjerenstva. Hoćemo onda nadpovjerenstvo osnovati? Ovo o čemu sada svjedočimo je urušavanje svakako rada i dostojanstva pomažućih zanimanja, izmišljanje radnih mjesta čiji posao je daleko od suštine koja nam treba, a to je rad sa obitelji, rad na terenu, rad u obitelji u potrebi, u lokalnoj zajednici. Govorite o novom zapošljavanju što sustavu svakako treba, ali uz to novo zapošljavanje treba rasterećenje stručnih radnika od poslova koji ne pripadaju sustavu socijalne skrbi. Broj korisnika posebnih zdravstvenih stanja se rapidno povećava. Doprinosite birokratizaciji djelatnosti socijalne skrbi i demotivirate svaku mladu osobu koja dolazi u sustav socijalne skrbi kojima je uz mnoge poziv, a ne samo zanimanje. Ono što možemo ocijeniti dobrim u ovom zakonu je povećanje zajamčene minimalne naknade čija će osnovica sada iznositi 1000 kuna umjesto 800 kuna, a povećanje naknade za osobne potrebe smještenih korisnika će sada umjesto sto kuna biti 250 odnosno 350, no to sve drugo osim toga je neizvjesnost i opterećenje sustava. Planirate osnovati akademiju socijalne skrbi, izdvojiti obiteljske centre, uvoditi uputnice sve ono što smo imali prilike vidjeti 2011. godine kada je to bilo pokušano uvesti nekoliko mjeseci kao pokazao se model kao neprimjenjiv. I sada nakon 10 mjeseci vi pokušavate ponovno neinovativne, loše kopije uvesti pod nekakvim nazivom nove reforme koja će riješiti sve probleme. Postojeće izvan institucijske usluge potrebno je povećati, osigurati adekvatne smještajne kapacitete u centrima za pružanje usluga u zajednici, a obiteljske domove ne ukidati, nego im pružiti podršku u radu, redovan nadzor i povećati kvalitetu smještaja. Apsurd je što ukidate centre za socijalnu skrb kao javne ustanove radi kako kažete povećanja operativnosti, a s druge strane očekujete osnivanje javnih ustanova za sve obiteljske domove. Prema podacima u prosincu 2020. godine 2277 djece je bilo smješteno u udomiteljsku obitelj, a 4263 odrasle osobe. 80% djece je u udomiteljstvo smješteno bez roditelja ili odgovarajuće roditeljske skrbi i činjenica je da broj udomitelja je u opadanju, da je broj djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi u stalnom porastu bilo u domovima, u udomiteljstvu trenutno imamo čak dvije tisuće djece više u odnosu na 2015. godinu na smještaju. Ono što je zaista problem je da stručni radnici provode danima iznalazeći mjesto za djecu i odrasle osobe i to je ono što je gorući problem s čime se ova reforma uopće ne bavi. Ministarstvo treba se voditi istraživanjem, a slijediti trendove o skrbi za djecu i odrasle, a tim za udomiteljstvo pri centrima trebaju biti dostupan za rad udomiteljeva, a to ćemo postići jedino ako rasteretimo stručne radnike i osiguramo da se bave obilascima korisnika i radom sa udomiteljima. Ova reforma nije ambiciozna s obzirom na sva planirana sredstva, niti je usuglašena ni s jednim akterom provedbe. Zahvaljujem.
Hvala lijepa poštovana državna tajnice, uvažene kolegice i kolege. Evo ja ću se kratko osvrnuti na set komorskih zakona koji se naslanjaju na ovaj osnovni Zakon o socijalnoj skrbi. Dakle, regulirane profesije o kojima govorimo u području socijalne skrbi su osim profesije socijalni radnik i profesije psiholog, edukacijski rehabilitator, socijalni pedagog, psihoterapeut i savjetodavni terapeut. I sad se donošenjem ovog zakona kako kaže očekuje sprječavanje uvođenja neopravdanih ograničavajućih uvjeta za rad u reguliranoj profesiji i jasnije uređenje rada i ovlasti komore. Međutim, koji su problemi? Skupština komore je najviše tijelo odlučivanja i čine je svi ovlašteni psihoterapeuti, ovlašteni savjetodavni terapeuti ako je o toj komori riječ odnosno druge profesije ovisno o kojoj se komori radi. I sad ta skupština komore donosi statut, godišnji program rada, financijski plan, odluku o godišnjem izvješću o radu, odluku o financijskom izvješću, o visini članarine, druge opće akte, etički kodeks itd., a sada po ovom što se predlaže sve uz prethodnu suglasnost ministarstva. Prema mišljenju struke odnosno komorama na koje se odnose ove zakonske izmjene ovdje se radi o udaru na neovisnost komora reguliranih profesija, ograničava im se samostalnost, od financijske neovisnosti na dalje gubi se autonomija komore, ministarstvo komori može blokirati rad recimo ako se komora na nekoj temi zakači s ministrom on joj može svako malo uskraćivati suglasnosti ili pak razriješiti predsjednika komore čiji se broj mandata ograničava. Pitanje je kako će se sve odraziti npr. kada se želi pružiti pomoć članstvu itd., pa recimo ako je komora donijela odluku npr. u visini članarine čemu još prije toga suglasnost ministarstva. I što sad kaže struka? Primjerice u javnom savjetovanju Hrvatska komora socijalnih radnika kaže prva komplikacija koja se javlja sadržana je u odredbama tko može biti psihoterapeut, a tko savjetodavni terapeut i tu naravno pozdravljaju ideju da se u novom zakonu postave jasni uvjeti, ali se ističe potreba dodatne edukacije kroz propedeutiku psihoterapije za sve one kadrove koji su tijekom svog obrazovanja se nisu sreli s poteškoćama mentalnog zdravlja, niti su imali dostatnu edukaciju iz psihologije i psihijatrije. Drugo na što upozoravaju to je svojevrsna diskriminacija pacijenata u RH jer se izostavlja mogućnost provođenja Zakona o djelatnosti psihoterapije u zdravstvenom sustavu jer proizlazi da pacijenti koji su u sustavu zdravstva tretirani psihoterapijski mogu biti tretirani od strane osobe koje nemaju uvjete da budu psihoterapeuti, dakle prema postojećim i predloženim uvjetima tko može biti psihoterapeut mnoge osobe koje će obavljati psihoterapiju nisu kvalificirane za psihoterapijski postupak. E sad, u tumačenjima zakon odnosno predlagatelj kaže da zakon ne sprječava zdravstvenim djelatnicima da pod uvjetima propisanim zakonom obavljaju djelatnost psihoterapije, ali je to sve skupa nedorečeno jer se u ovom prijedlogu zakona kaže da se djelatnost psihoterapije podrazumijeva kao gospodarska djelatnost izvan zdravstvenoga sustava. I upravo zato što ima toliko puno nedorečenosti u svim ovim komorskim zakonima odnosno o zakonima koje je i kolegica spominjala obzirom da se ne uvažava struka iako ima i nekih dobrih momenata, ali puno je bilo ovaj primjedaba koje se nisu uvažile. Mi kao Klub SDP-a nećemo podržati sve ove zakone. Hvala lijepa.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika SDSS-a, poštovana zastupnica Dragana Jeckov.
Zahvaljujem. Uvažena državna tajnice, potpredsjedniče sabora. Pred nama je danas paket zakona iz područja socijalne skrbi koji je u medijima dakle izazvao lavinu komentara, što pozitivnih što negativnih, pa smo tako dobili više od 2.000 stranica materijala, to je za one koji čitaju zakonske prijedloge koje dobijamo. Dakle, trenutno važeći zakon iz 2014. do danas mijenjan je i dopunjavan čak 8 puta iz čega se jasno zaključuje da se on baš nije pokazao najbolji u praksi, pa posljedice osjete i korisnici usluga socijalne skrbi, ali i zaposleni u socijalnom, u sustavu socijalne skrbi, jesmo nažalost svi svjedočili tragedijama koje su dovele do gubitka ljudskih života. Socijalne usluge se trenutno pružaju kroz 82 centra za socijalnu skrb, te jedan dio stručne javnosti smatra da je taj sustav fragmentiran i da je pokazao manjkavosti zbog čega se predlaže centralizacija s namjerom da korisnici imaju ujednačeniju uslugu u svim dijelovima Hrvatske. Dakle, predlaže se ukidanje pravne osobnosti centara za socijalnu skrb, a centri se zamjenjuju središnjim zavodom za socijalnu skrb 21 podružnicom zavoda i ispostavama. Hrvatski zavod za socijalni rad će se sastojati od središnje službe, područnih službi odnosno 21 centar za socijalnu skrb u sjedištu županije, županija i 75 centara za socijalnu skrb i uspostavu odnosno 22 podružnice centara za socijalnu skrb. Navedenim ustrojem smanjuje se broj ravnatelja i upravih vijeća sa dosadašnjih 82 na samo jednog ravnatelja i jedno upravno vijeće zavoda. Zavod će preuzeti javne ovlasti kao i druge stručne poslove centara za socijalnu skrb stoji u ovom zakonskom prijedlogu. Upravo ova centralizacija je stručnom dijelu javnosti sporna s obzirom da se centralizacija u pravilu pokazuje kao problematična jer nema dovoljno imputa s terena te uvijek nastojimo težiti i primijeniti načelo supsidijarnosti. Nije sporno kako sustav socijalne skrbi mora imati određenu razinu standardiziranosti na cijelom području zemlje, ali centri za socijalnu skrb trebaju odgovoriti i specifičnim potrebama građana lokalnih zajednica u kojima djeluju. Možda je bolji put revidiranje sadašnje mreže centara i podružnica nakon čega bi se vidjelo koje bi to promjene trebalo napraviti ovisno o uočenim nedostacima i čime bi ih se unaprijedilo poput transformiranja manjih centara u podružnice te mrežu ojačati zapošljavanjima i obrazovanjem djelatnika i ulaganjem u infrastrukturu. Međutim budimo realni, potpuno je nebitno hoće li do centralizacije doći ili ne, jedino je bitno da korisnici osjete poboljšanje svoje situacije. Novim zakonskim prijedlogom trebalo bi značajno rasteretiti zaposlene u centrima za socijalnu skrb i smanjiti broj javnih ovlasti za koje su odgovorni, posebno one koji nisu u najužoj vezi sa sustavom socijalne skrbi, a to se sada učinilo samo s naknadom do zaposlenja. Trenutačno centri imaju oko 145 ovlasti što dovodi do nedovoljne usmjerenosti na potrebe korisnika i neispunjavanje svrhe sustava. Rasterećenje bi osiguralo pravodobnu i kvalitetnu zaštitu korisnika odnosno prevenciju tragedije kakvoj smo nažalost svjedočili. Svakako treba pohvaliti osnivanje akademije socijalne skrbi kao javne ustanove koja će imati svrhu organiziranja i provođenja stručnog usavršavanja, stručnih i drugih radnika u sustavu te standardizacije obveznih i specijaliziranih programa stručnog usavršavanja čime bi se osiguralo kontinuirano stručno usavršavanje stručnih i drugih radnika. Cilj reformi je smanjenje siromaštva, rizik od siromaštva posebno je visok za djecu, osobe starije životne dobi i osobe s invaliditetom. Pohvalan je i minimalan, ali važan iskorak kojim se želi smanjiti rizik od siromaštva pa će se ići na povećanje osnovice za izračun zajamčene minimalne naknade sa 800 na 1.000 kuna u 2022. Predloženim zakonskim prijedlogom se proširuje krug osoba kojima se može priznati pravo na status njegovatelja čime se potiče ostanak djeteta s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom u vlastitom domu. Također, roditelj-njegovatelj i njegovatelj imaju pravo na veći iznos naknade ako dijete s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom zbog zdravstvenog stanja ne mogu se uključiti u programe i usluge u zajednici, a roditelji koji samostalno njeguju dvoje ili više djece s teškoćama u razvoju ili osoba s invaliditetom naknada se dodatno uvećava. Radi zaštite djece s teškoćama u razvoju odnosno osoba s invaliditetom propisani su uvjeti za roditelja-njegovatelja odnosno njegovatelja. Potrebno je razmisliti je li moguće omogućiti status njegovatelja barem još i potomcima, bračnom ili izvanbračnom drugu starih osoba koje se ne mogu više brinuti sami o sebi. Što se tiče Zakona o udomiteljstvu valja istaći da smo zadnji put o njemu govorili prije tri godine i u ovom kratkom periodu pokazao je određene nedostatke, s tim da je važno istaći da je udomiteljstvo iznimno plemenita i hvale vrijedna odluka s jedne strane, ali isto tako i odgovorna odluka jer nesporno mijenja i dotiče mnoge živote. I dalje nismo dosegnuli omjer od 80% djece u udomiteljskim obiteljima, prema 20% u ustanovama što je već godinama dio različitih planova de institucionalizacije. Prije tri godine smo kao najvažniju novinu uveli omogućavanje obavljanja specijaliziranog udomiteljstva za djecu kada smo propisali i posebne uvjete koji podrazumijevaju visok stepen stručne spreme, najmanje tri godine radnog staža u radu s djecom i mlađim punoljetnim osobama i s tim u vezi dogodilo se da od kako je ovaj zakon stupio na snagu 2019. koji je omogućio profesionalno bavljenje udomiteljstvom u Hrvatskoj nije registriran nijedan specijalizirani udomitelj kojem je to zanimanje. Kao razlog može se navesti sigurno iznos iako to naravno ne bi trebalo biti presudno, međutim u ovom zakonskom prijedlogu došlo je do izvjesnih izmjena i uvođenjem profesionalnog udomiteljstva odnosno obavljanja udomisteljstva kao zanimanja uz plaću i prava iz radnog odnosa svakako smo tada pozdravili, ali smo napomenuli da nikako to ne bi smio biti jedini osnov zbog čega netko želi biti udomitelj. Zbog svih pokazanih nedostataka dosadašnjeg uređenja predloženim zakonskom prijedlogom proširuje se krug zanimanja osoba koje su do sada mogle obavljati specijalizirano udomiteljstvo za djecu, uvjeti u pogledu godina staža smanjeni su sa tri na godinu dana, a navedeni staž moguće je ostvariti u radu s djecom i mlađim punoljetnim osobama, a ne isključivo sa osobama kojima je potreban najveći stupanj podrške kao što je to bilo do sada. Nadalje, s obzirom na dosadašnja iskustva u skrbi za djecu i mlađe punoljetne osobe u području udomiteljstva, posebno u pogledu djece sa teškoćama u razvoju i kronično bolesne djece omogućava se obavljanje specijaliziranog udomiteljstva za djecu dosadašnjim udomiteljima srednjoškolskog, višeg i visokog obrazovanja neovisno o vrsti. Redefiniranjem uvjeta za obavljanje specijaliziranog udomiteljstva omogućit će se razvoj navedenog udomiteljstva kao i kvalitetnija skrb za djecu i mlađe punoljetne osobe kojima je potreban najveći stupanj podrške. Redefiniranjem načina izračuna i načina određivanja visine naknade za rad udomitelja i opskrbnine omogućit će se kvalitetnija zaštita prava korisnika kao i poboljšanje prava udomitelja. Zbog svih navedenih nedostataka potrebno je ustrajati kod svoje odluke da se uvede profesionalno udomiteljstvo kao oblik skrbi, međutim potrebno je nastojati da se ono oživi i potakne udomiteljstvo jer su podaci poražavajući. Pored svega navedeni cilj treba biti i kroz edukaciju stručnjaka iz sustava socijalne skrbi koji će pomoći premostiti nedostatke i izazove u osiguranju kvalitetne udomiteljske skrbi. S obzirom na uvjete i zahtjeve o skrbi djece sa specifičnim potrebama koje su postavljene pred udomitelje proteklo razdoblje pokazalo je da takva vrsta udomiteljstva nije dovoljno stimulirajuća, pa se nadamo kako će ove izmjene i dopune pridonijeti tome da se ljudi počnu baviti udomiteljstvom i u kategoriju udomiteljstva kvalitetu treba, treba dati prednost, kvaliteti treba dati prednost u odnosu na kvantitet, međutim nemojmo zaboraviti da kvantitet je ovaj put jednako tako nesporno bitan i utječe na brojne živote. Ove izmjene su tek prvi korak jer njima poboljšavamo status postojećih udomitelja, te se nadamo da će oni privući nove udomitelje. Zahvaljujem.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Nada Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Sustav socijalne skrbi u RH je jedan od najsloženijih sustava i sigurno je jedan od onih u kojima su uperene brojne oči naših sugrađana. U sustavu obuhvaćeno je gotovo više od nekoliko stotina tisuća korisnika naših građana bilo da osiguravaju kroz sustav socijalne naknade i usluge, bilo da su korisnici obiteljsko pravne zaštite ili nekih drugih oblika skrbi odnosno pomoći. Organizirano ovako kako je kroz ustanove za djecu, za odrasle, za starije, za mladež, organiziran je naravno kroz centar za socijalnu skrb koji je nositelj aktivnosti. Isto tako imamo i brojne ustanove i institucije privatnog karaktera i imamo preko 4.000 fizičkih i pravnih osoba koji na neki način skrbe o našim građanima u sustavu ili pružatelji su različitih usluga. Reformu socijalnog sustava godinama zazivamo. Postoje naznake da su nekada počeli neki počeci zaustavljeni ili nisu nikada završeni. Da, istina je da su se često mijenjali i propisi odnosno bilo je brojnih kraćih interventnih zahvata kroz izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi i sve to skupa u stvari dovelo je do toga da je ministarstvo kroz praćenje i analizu učinka svih tih propisa se odlučilo za donošenje novog cjelovitog zakona sa dodatnim paketom reformskih zakona, isto tako i u budućnosti sa dodatnim strategijama. Reformu socijalnog sustava zazivali smo svi, struka, stručni radnici, nosioci aktivnosti, korisnici, zainteresirana stručna javnost, akademska javnost i sada smo na pragu da donesemo paket reformskih zakona i da naravno svi zajedno potrudimo se da ta reforma saživi. Nijedan propis neće dati učinak ako se neće provoditi, a to je sada na nama svima. Ovaj, ovi zakoni, ovi zakon će donijeti strukturne i kvalitetne promjene centara za socijalnu skrb kao temeljne ustanove u sustavu socijalne skrbi kroz organizaciju Hrvatskog zavoda za socijalni rad. Rasteretit će se i smanjiti se javne ovlasti i na taj način će se omogućiti jačanje stručnog rada centra. Također razvoj i odvajanje obiteljskih centara kao samostalnih ustanova sa ciljem provođenja aktivnosti programa usmjerenih na preventivu naročito za djecu, mlade i obitelji s ciljem prevencije i pomaganje odgovornog roditeljstva, dakle odvajanje od djelatnosti u centru za socijalnu skrb koji ima tretmanski karakter sigurno će dovesti do rasterećenja i rada u samom centru. I naravno ono što je svima nama cilj širenje i dostupnost usluga na razini lokalne zajednice s ciljem ravnomjerne dostupnosti usluga socijalne skrbi u svim dijelovima naše države i kontinuirano cjeloživotno obrazovanje. Mi dobro znamo da vrlo često su zaposlenici u sustavu socijalne skrbi isticali opravdano preopterećenost i administriranje, također i da imaju previše ovlasti, također da ih je premalo. Ovdje se je isto danas govorilo o broju socijalnih radnika na broj korisnika koje oni imaju na svojoj skrbi i to nam je sigurno jedan od cilj. Ovaj zakon uz rasterećenje javnih ovlasti centrima donosi i mogućnost novog zapošljavanja, već unazad nekoliko mjeseci je zaposleno možda već početkom rane jeseni 200 stručnih radnika koji su u sustavu, slažem se, još nije dovoljno, međutim u pravu u tom pravcu se ide. Rasterećenje nije sigurno onako kako bi trebalo biti ili kako žele socijalni radnici u centrima, ali ono je sad na pragu toga. Rasteretilo ih se obaveza socijalnih anketa prilikom izlazaka zatvorenika i uvjetnog otpusta i to prelazi u nadležnost probacijskog sustava. Troškove plaćanja smještaja u đačkom domu direktno plaća ministarstvo, troškove prijevoza učenika s teškoćama u razvoju na međugradskom prijevozu plaća Ministarstvo mora. Također jedinice lokalne i područne samouprave kada trebaju ostvariti prema svojim građanima neka prava iz socijalnih programa, socijalni radnici u centrima više neće pisati potvrde i kojekakve dopusnice već će razmjenjivati podatke putem aplikacije SocSkrb. Naknada za zaposlenje prelazi u nadležnost HZZ-a. Razdvajanjem već spomenutog obiteljskog centra svakako će se i smanjiti potreba za intervencijom centara za socijalnu skrb. Centri za pružanje usluga u zajednici sa svojim razvojem moći će uz dostupnost svojih usluga svakako i preuzeti dio nekih poslova i obaveza centara, recimo psihosocijalne podrške odnosno tretmana. Uvode se uputnice koje su veliko rasterećenje budući se oslobađa od upravnog postupka i donošenje rješenja za neke usluge koje su vezane za van institucijske usluge osim za usluge smještavanja organiziranog stanovanja. Trebamo još posebno naglasiti da ono što socijalne radnike najviše opterećuje i bilo je u ovoj raspravi to su administriranje i prikupljanje podataka vezano za doplatak, za njegu i pomoć, osobne invalidnine to je sigurno u razmatranju, a postupci vezani za dadilje također ministar je već najavio bit će izuzeti iz te obaveze. Osnivanje Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb također ide u pravcu smanjivanja nekih obaveza koje imaju centri, a administrativnog pravnog su karaktera recimo izrada nekih analiza. I ovdje je bilo spominjano javljanje na natječaj i korištenje i povlačenje sredstava iz eu fondova. Dakle, to isto sigurno ide u tome. Sve je ovo u pravcu oslobađanja i vremena i kapaciteta ljudskih resursa u rad sa korisnicima i to je onaj dio koji ne oduzima se socijalnim radnicima, to je ovlast za koju su oni od države dobili, oni ju jedinu trebaju znaju i mogu provoditi. Svoje stručne tretmane, protokole, svoje procjene koje imaju u odnosu na potrebe i prava korisnika je nešto sigurno njima ostaje, a sve ovo drugo je u funkciji oslobađanja dodatnih poslova. Zakon ima i ulogu smanjenja rizika od siromaštva povećanjem socijalnih naknada. Zajamčena minimalna naknada nije mijenjana od 2013.g. Puno socijalnih nagrada je mijenjano u proteklom razdoblju u pet godina, više su bile usmjerene na povećanje različitih prava vezano je za osobe s invaliditetom, 800 kuna sada osnovica ići će na 1.000 kuna s tendencijom povećanja na 1.500. Ministar će svake godine donositi svojom odnosno Vlada svojom odlukom visinu i iznos osnovice i ono što je novina da je ovim zakonom povećan maksimalni iznos zajamčene minimalne naknade za kućanstvo na 150% bruto iznosa minimalne plaće u RH. Novost prema korisnicima je da će 50% iznosa minimalne naknade koristiti beskućnici koji žive u organiziranom stanovanju, osobe koje su u skloništu žrtve nasilja, isto tako povećan je džeparac i za djecu i za mlade. I ono što je važno da će zajamčena minimalna naknada za osobe koje se zapošljavaju neće se u prvih šest mjeseci zaposlenja ukidati, na taj način se stimulira sve veće učešće na tržištu rada. Moramo naglasiti da imamo više od 50% korisnika zajamčene minimalne naknade kojih ima 34.000 koji su radno sposobni, cilj ovog zakona je da što se ranije i vrate u svijet rada tako da će socijalno mentorstvo uz aktivno uključivanje Zavoda za zapošljavanje biti na neki način u međuresornoj suradnji s ciljem da se osobe koje mogu i trebaju raditi, radno aktivne izuzmu iz sustava socijalne skrbi, barem kroz zajamčenu minimalnu naknadu. Ono što isto govorimo osoba sa invaliditetom, treba reći da se povećava krug osoba koje koriste status njegovatelja i povećane su naknade za status roditelja i njegovatelja 4.000 imaju sada, 5.000 ako ne može dijete biti uključeno u bilo kakve programe pružanja usluga zajednici i ako roditeljima dvoje djece onda je to 6.000. Svakako da se i dalje treba inzistirati na razvoju socijalnih usluga one su najbolji tretman u lokalnoj zajednici i na taj način su najviše i dostupne. Ono što je ovdje spominjano to je da li je centralizacija i osnivanje Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb, centralizirani su samo neki postupci standardizacija postupaka i važna ujednačenost. Vrlo često je ministarstvo moralo intervenirati upravo na neujednačenost postupka i mislim da je to kao i akademija, kao i obiteljski centar pomoć ljudima i u radu na terenu. Obiteljski centri će biti organizirani u 21 županiji imat će preventivnu ulogu, obitelji nam imaju zaista velike probleme naročito imamo probleme u odgoju djece, u odgoju djeci, u pružanju roditeljstva, mislim za sve te 3 javne ustanove su itekako značajne. Ono što je jedan od prijepora, a govorilo se o ovom povjerenstvu za odlučivanje o osnovanosti pritužbi ja sam ga već u replici rekla da nažalost vrlo često javnost puno toga u nekakvom prostoru medijskom pa i u svakodnevnom žargonu i govoru komentira rad socijalnih radnika, to je svima stručnim radnicima zaista teško pada. Mislim da ovo povjerenstvo može biti na neki način dobar arbitar i u tom smislu ga treba i doživljavati. U zakonu se spominje i obiteljski domovi, mislim da o tome treba zaista poraditi. Obiteljski domovi smještavaju veliki broj oko 6000 naših starijih građana i imat ćemo problema sa smještavanjem istih kao i sa zapošljavanjem ljudi koji će ostati bez posla. Udomiteljstvo je nešto što smo htjeli i silno željeli razvijati. Problem udomiteljstva je i u drugim sredinama. Išlo se je sada ponovo na povećanje naknade i udomiteljima i opskrbnine za korisnike koji su smješteni u udomiteljskim obiteljima i mislim da bi možda sa opet jednom dobrom kampanjom, sa stimuliranje dodatno rada timova za udomiteljstvo na terenu trebali to promovirati međutim problem sa kadrovima je, brojni naši građani su se okrenuli možda nekakvim drugim djelatnostima. Za ovo treba jako puno i ljubavi i strpljenja. Trebamo im svima davati suport, pogotovo stručni suport na terenu to im je neophodno. Što se tiče ovih ja bi rekla komorskih zakona to su zakoni o reguliranim profesijama. Velika većina tu je radi usklađivanja i nomotehničkog, ali i radi ujednačavanja prava članova komore, lakše ostvarivanje i učlanjivanje u komoru i kao bolja suradnja sa ministarstvom jer to su sve regulirane profesije koje djeluju u ovoj djelatnosti. Što se tiče uvjeta za djelatnost, za psihoterapeuta, ja sam sklona i to sam već komunicirala da uvjeti budu kao što su u ovom sada postojećem zakonu. Mislim da nekakve bazične edukacije, studiji društvenih, humanitarnih, medicinskih, socijalnih, psiholoških znanosti su dobar preduvjet i dobra podloga za specijalizaciju za psihoterapiju. Psihoterapija je važna s njom se može puno pomoći [[Upadica: Vrijeme.]] ali isto tako i naštetiti.
Slijedeća rasprava je u ime Kluba zastupnika zeleno-lijevog bloka, poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Ovaj prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi bolje rečeno ova reforma sustava socijalne skrbi što uključuje ovaj set o kojem ćemo danas raspravljati ukratko digla je na nove i struku i pravne stručnjake iz akademske zajednice i organizacije korisnika. Svi se unisono slažu da je ova reforma dakle i ovaj konkretni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi loš, dapače štetan za vrlo osjetljiv sustav socijalne skrbi u RH. Prof.dr.sc. Nino Žganec redoviti profesor na Katedri za teoriju i metode socijalnog rada Pravnog fakulteta Zagreb studijskog centra socijalnog rada vrlo je jasno i precizno naveo 8 razloga zašto je ova reforma sustava socijalne skrbi promašena. Pa da krećemo, proces izrade reforme sustava socijalne skrbi nije bio ni inkluzivan, ni transparentan, proizvod je to vidimo resornog ministarstva i to jasno pokazuje činjenica da su i struka i akademska zajednica i udruge korisnika digle glas protiv ovako birokratski zamišljene reforme. Drugo, proces izrade reforme nije usklađen s kriterijima izrade javnih politika koje dakle, ti kriteriji mogu biti temeljita analiza stanja, procjena potreba svih dionika sustava, razrada reformskih scenarija i procjena učinka svake pojedine mjere, dakle ti kriteriji nisu uopće ili nisu većinski ispunjeni. Tri, ciljevi reforme ne odgovaraju temeljnim problemima u sustavu socijalne skrbi, ti ciljevi su previše deklaratorni, općeniti i time pokazuju jasno da nije napravljena ozbiljna i duboka analiza stanja i problema. Četvrto, reforma se zasniva na pogrešnoj pretpostavci o tome da je postojeći sustav socijalnih službi dobar. Dakle, potpuno je jasno da bez temeljitog reformiranja modela postojećeg ustroja socijalnih službi bilo kakva ozbiljna reforma sustava socijalne skrbi nije moguća. Postojeću strukturu potrebno je transformirati, decentralizirati i pustiti da preuzme odgovornost za kreiranje i pružanje usluga na terenu. Potreban je potpuno drugačiji model službe socijalne skrbi, socijalnih usluga, a osobito je važna povezanost sa civilnim sektorom. Umreženost i suradnja svih subjekata u sustavu i uronjenost u lokalnu zajednicu mogu dati garanciju efikasnijeg i djelotvornijeg rada i bolje rezultate čime naravno i dobit za, dobrobit za krajnje korisnike. Reforma, dakle peta točka, reforma ne daje odgovor na pitanje kroničnog i velikog nedostatka socijalnih usluga za različite skupine korisnika. Uvođenje samo 15 vrsta usluga u sustav u kojem je potrebno višestruko veća dapače ogromna, dakle tu su starije osobe, siromašni građani, osobe s invaliditetom, djeca s poremećajima u ponašanju bez odgovarajuće roditeljske skrbi i mnogi drugi korisnici, sigurno svakodnevno trebaju socijalne usluge izvan ovog zadanog broja i naziva i takvo mehaničko propisivanje ili bolje rečeno hiper i mikro normiranje pokazatelj je temeljnog nepoznavanja logike funkcioniranja sustava socijalne skrbi i očito je da se zakonodavac želi osigurati u smislu financijske kontrole ili financijskog ograničenja, što je zaista neprihvatljivo. Na najosjetljivijim skupinama našeg društva naprosto se ne smije štedjeti. Šest točka, reforma umjesto decentralizacije uvodi hiper centralizaciju sustava socijalne skrbi. Dakle, umjesto da se pristupi reorganizaciji sustava socijalnih službi na lokalnoj razini uključujući uvođenje novih pružatelja socijalnih usluga, te boljoj učinkovitosti poslovnih procesa u postojećim službama predviđa se de facto ukidanje svake autonomije u poslovanju centara za socijalnu skrb, nema novih socijalnih službi, te se time uvodi novi stupanj hiper centralizacije sustava čime se definitivno iskorjenjuje socijalni rad iz lokalne zajednice, dodatno birokratizira sustav i postupanje stručnjaka, te koči profesionalni razvoj socijalnog rada. Centri za socijalnu skrb i nadalje ostaju upravna mjesta opterećena ogromnim administriranjem koje korisnike socijalnih usluga ispituju, kontroliraju, nadziru, a ne pružaju im socijalnu uslugu u skladu s pravilima struke. Upravljanje ovim službama treba biti na nižim razinama vlasti, a nacionalna razina treba donositi pravila po kojima se postupa i provoditi istinski nadzor u njihovom provođenju. Ovakva će rješenja nanijeti dugoročnu štetu sustavu socijalne skrbi koji će se morati ponovno ubrzo reformirati i zaustaviti vlastitu devastaciju. Sedmo, socijalne naknade korisnicima socijalne skrbi i nadalje su uglavnom neprimjerene. Prijedlogom reforme u području socijalnih naknada zapravo se ne čini nikakav bitan napredak. Usprkos istaknutoj namjeri da se osnovica za izračun iznosa zajamčene novčane naknade poveća za 25% ipak će prema izračunima nekih stručnjaka određene skupine korisnika zbog tzv. ljestvice ekvivalencije u konačnici primiti niži iznos. Uz to, metoda određivanja osnovice i dalje ostaje arbitrarnost bez vezivanja iznosa uz neku mjerljivu veličinu kao što je to npr. linija siromaštva, minimalna plaća ili nešto slično. I osma točka, nije osigurana dovoljna razina podrške stručne javnosti reformi, te je za očekivati daljnji otpor i nezadovoljstvo. U e-savjetovanju stiglo je više od 2.000 primjedaba. Da, tu ima primjedba koje su copy pastane, ali što nam to govori, govori nam da je enormno veliki broj članova svih 5 komora htjelo time dati do znanja koliko se protive ovakvom tekstu zakona i ovakvoj vrsti reforme. Nažalost, resorno ministarstvo ne pokazuje interes za poruke i kritike i stručne javnosti već se čini se pouzdaje u mišljenja određenog broja ravnatelja ustanova socijalne skrbi koji na organiziranim aktivima iznose pohvale vjerojatno čuvajući time vlastite mandate. Kako se može očekivati uspjeh u provođenju zakona koji je potpuno neprihvatljiv onima koji ga trebaju primjenjivati? Mogu li nezadovoljni djelatnici u već prilično zapuštenom sustavu s ovim dodatnim frustracijama uspješno raditi? Tko će biti odgovoran za dugotrajno i dugoročno urušavanje sustava socijalne skrbi koje je neminovno ako se ovakav zakon prihvati? Prof. Žganec je ovu dijagnozu od 8 točaka postavio vrlo jasno i konkretno s detaljnim objašnjenjima svake od ovih 8 točaka. Poštovani ministre, taj tekst možete naći na stranicama univerzitasportal.hr, on je dostupan cijeloj hrvatskoj javnosti. Važna napomena je da je prof. Žganec bio dio radne skupine, ali je izašao 2020. zbog neaktivnosti i nerada te grupe. Također je poznato da se javnosti obratilo i troje uvaženih profesora, predstojnica studijskog centra socijalnog rada izvanredna prof. Gordana Berc, prvi čovjek katedre za radno i socijalno pravo prof. Željko Potočnjak, te predstojnica katedre za upravnu znanost prof. Gordana Marčetić i jasno su se opredijelili protiv ovako zamišljene reforme sustava socijalne skrbi, znači i protiv ovog prijedloga zakona. U javnom e-savjetovanju dali su svoje primjedbe sve stručne organizacije i organizacije korisnika, pa se logično postavlja pitanje kako ste dopustili da prijedlog ovog zakona nije baš nikome po volji, ni struci, ni korisnicima, ni akademskoj zajednici. Zašto niste doista uključili široku lepezu predstavnika zainteresiranih strana u izradu? Zašto niste doista omogućili pravu javnu raspravu? Zašto niste htjeli prihvatiti argumente i struke i korisnika i pravnih stručnjaka? Zašto niste proučili, citiram prof. Žganeca, usporedne metode sustava socijalne skrbi u svijetu koji se oslanjaju na provjerena rješenja koja proizlaze iz ogromnog akumuliranog znanja u sferi znanosti, iskustva praktičara, interesa i potreba građana i naravno, ali uvijek značajno manje političkih preferencija dominantne političke opcije na vlasti? Zašto je kod nas uvijek i zauvijek najvažnija politička volja opcije na vlasti, u ovom slučaju HDZ-a, u čemu je problem? Nije li ako baš želite politički cilj svake vlade da reforme uspiju? U Hrvatskoj još uvijek bez obzira na dramatičan odlazak najobrazovanijih kadrova ima pametnih ljudi i ima vrsnih stručnjaka treba ih samo okupiti i poslušati. Da vas podsjetim, decentralizacija, deetatizacija i deintitucionalizacija tzv. 3D formula bili su zadani ciljevi u pristupnim pregovorima za ulazak u EU, a ovo je evidentno odustajanje od svega toga, može se reći da se svelo na samo jedno D, destrukciju socijalne skrbi. Kako ste nam objedinjavanjem rasprave oduzeli mogućnost komentiranja pojedinačnih zakona, oduzeli ste nam 6 puta 10 minuta nadoknađujući to sa pet minuta produženja rasprave u ime kluba što je evidentno oduzimanje mogućnosti demokratske rasprave, osvrnut ću se samo malo na jedan dio Zakona o udomiteljstvu. Moram u ime Kluba zeleno-lijevog bloka izraziti veliko razočarenje manjku odlučnosti Vlade da u Zakonu o udomiteljstvu gradi jednu tako očitu činjenicu da eksplicitno u tekst zakona uvrsti da su i istospolni tj. formalni i neformalni životni partneri isto tako sposobni biti udomitelji. Naše društvo u zadnjih 20-ak godina prošlo je nekoliko važnih rasprava u prepoznavanju prava LGBTQ osoba bivše vlade bilo tzv. lijeve, bile tzv. desne unaprijedile su zakonodavstvo RH kojima se štite prava seksualnih i rodnih manjina. S velikim razočarenjem konstatiramo da ova Vlada unatoč i jasnoj odluci Ustavnog suda koja govori o tome da istospolni partneri ne smiju biti diskriminirani u odnosu na pristup udomiteljstvu nije imala hrabrosti uvrstiti eksplicitno u zakon i životne partnere kao legitimne udomitelje, to je nažalost korak unazad i apeliramo na vas da do drugog čitanja unesete i te promjene u ovaj zakon, prvenstveno zbog interesa brojne djece koja čekaju na udomljavanje, ali i zbog smanjenja stigme LGBTQ osoba u našem društvu. Hvala.
Slijedi rasprava u ime Kluba zastupnika socijaldemokrata poštovane zastupnice Posavec Krivec i Nikolić Šimunić.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Uvaženi ministre. Izuzetno mi je drago da ste danas u prilici ovdje biti sa nama, isto tako kao što mi je izuzetno drago da ste danas ovdje tako sam izuzetno nesretna i tužna što niste bili sa nama 8. studenog isto ovdje u hrvatskom Parlamentu na okruglom stolu sa naslovom „Što donosi najavljena reforma sustava socijalne skrbi“ na koji smo vas kao najbrojniji oporbeni klub zastupnika u hrvatskom Parlamentu pozvali. Pozvali smo vas kao Klub socijaldemokrati s razlogom što smatramo da je set zakona koji predlažete izuzetno važan za budućnost naše zemlje, za budućnost naše Hrvatske u kojoj želimo da svi stanovnici i stanovnice imaju jednake mogućnosti i jednaka prava. Žao nam je što se niste odazvali vi, ali niti kolege iz vladajućih redova jer pozvali smo sve predstavnike klubova, žao nam je što danas neki ovdje čitaju stvari koje skidaju sa Facebooka ili sa portala, a sve to mogli su čuti od uvaženih stručnjaka upravo ovdje u HS-u na tom otvorenom stolu. Upravo na tom otvorenom okruglom stolu otvoreno smo razgovarali i to je ono što je naša glavna zamjerka pri donošenju ove reforma. Glavna zamjerka je što nema ovdje uključivosti, nema toleriranja drugog i drugačijeg promišljanja, stoga ću na samome početku u ovih pet minuta u ime Kluba socijaldemokrati reći da se mi oštro protivimo ovome što vi nazivate reforma socijalne skrbi u RH. Mi štoviše smatramo da Hrvatskoj treba reforma socijalne skrbi, ali smatramo da joj treba reforma na novoj paradigmi, na paradigmi koja će uvažavati i očekivati ulaganja i investiranja u ljude, upravo jezgru socijalnog razvoja čine programi i mjere socijalne politike. Prema Ustavu RH, to znamo svi za razvoj socijalne zaštite odgovorna je središnja vlast, ali odgovorne su i jedinice područne i regionalne i lokalne samouprave. Ekonomski i socijalni razvoj međusobno su povezani pa je često slučaj da ekonomske nejednakosti prate socijalne nejednakosti, to znači nejednak pristup socijalnim pravima, to znači da u svim dijelovima RH ljudi nemaju niti iste potrebe niti iste mogućnosti. Nas u Klubu socijaldemokrati zanimaju odgovori na pitanja, kako su sredstva socijalne zaštite po vašoj viziji raspoređena na terenu? Postoji li povezanost između razlike izdataka za socijalnu zaštitu i pokazatelja socio-ekonomskog razvoja? Zanima nas, što nam stvarno donosi radikalna promjena ustroja koji dokida pravnu osobnost centara za socijalnu skrb? Mi ministre da ne bi bili u zabludi pozdravljamo nešto u ovom zakonu. Pozdravljamo planirane izmjene koje donose dodatni novac za poboljšanje sustava, povećanje nekih socijalnih naknada, ali pitamo se hoće li taj novac sa novom reformom i novom nedostupnošću uistinu doći tamo gdje treba doći tamo gdje mu je mjesto? I ministre da ne bi bilo da mi samo prigovaramo, a ne predlažemo, jako dobro znamo svi skupa da sustav socijalne skrbi nije sustav koji možemo mjeriti kao gospodarski sustav kao ekonomski sustav, ovo je sustav koji zahtjeva velika ulaganja, ovo je sustav koji ne stvara dodatnu novčanu vrijednost, ali je ovo sustav koji proizvodi društvo, koji proizvodi bolje društvo, bolje društvo, društvo jednakih mogućnosti i to je ono zašto ćemo se mi kao socijaldemokrati uvijek zalagati. I znamo da nije u resoru kojim upravljate tamo negdje na kraju velikog tog megaresora koji je vama stavljen na teret, ali sada ćete vidjeti i na odgovornost u sljedećim naraštajima uvijek su ograničena sredstva. I kolikogod tih sredstava bilo iz kojegod izvora vlastitog ili europskog nikada nije dosta za sve potrebe. Ne možemo reći daje ovo cjelovita reforma, ne možemo to reći jer ona još uvijek ne uključuje Zakon o inkluzivnom dodatku. Do kada ćemo čekati u Hrvatskoj zakon o inkluzivnom dodatku? Ne možemo se složiti sa ovom reformom jer se sa njom ne slaže struka. To su mi pomogli kolege prije mene, ne moram to ponavljati. Ne možemo se složiti sa ovom reformom jer tko će ju provesti onako kako ste ju zamislili. Slijedećih 5 godina bavit ćemo se samo time kako novu reformu spustiti na teren. Uništit ćemo sve ono što su generacije dobro gradile. Dakle, krenuli ste u reformu sasvim iz krivih pobuda. Krenuli ste u reformu da ugasite vatru, onu vatru koja se dogodila zbog nemilih događaja u Hrvatskoj. Dakle, odustanite ministre još nije kasno. Odustanite od ove reforme, sjednimo svi za stol, okrenimo paradigmu, omogućimo Hrvatskoj ono što joj uistinu treba, a to je izgradnja boljega društva.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Iako smo godinama zazivali novi Zakon o socijalnoj skrbi s obzirom na zatečeno stanje u našem društvu, području socijalnih prava i politika i s obzirom na količinu problema kojeg smo svi skupa duboko svjesni o kojima danas raspravljamo, moram naglasiti da ovakav prijedlog zakona nije nikakva reforma socijalnih politika koju smo dugo čekali i godinama zazivali. Svaki put kad se dogodi neka tragedija vladajući upute parolu u kojoj najavljuju rješenje svih problema s novim Zakonom o socijalnoj skrbi. Nažalost zakon je tu, ali rješenje problema i dalje nemamo. Kada se struka, pružatelji usluga i sami korisnici najranjiviji članovi našega društva slože u jednom, a to da je prijedlog zakona više nego loš. Moramo se zapitati gdje je tu ta najavljena reforma socijalne skrbi i na koji način ovo društvo i ova država misle brinuti o ljudskim dušama koje trebaju našu sustavnu skrb i sustavnu pomoć. Država je dužna i obvezna osigurati pravo na pomoć za podmirenje osnovnih životnih potreba svima kojima je to potrebno što je jedna i od ustavnih odredbi RH. Kako bismo što bolje pristupili rješavanju problema onima kojima je pomoć potrebna od velike je važnosti najprije identificirati skupine društva koje država treba pomoći. Prema Eurostatu stopa siromaštva u Hrvatskoj porasla je za nevjerojatnih 33,8% i čak 66% od oko milijun i 200 tisuća umirovljenika ima manje prihode od mizernih 2.927 kuna mjesečno. I sve to zvuči još gore kad znamo podatak o udjelu mirovine u prosječnoj hrvatskoj plaći, a on danas iznosi tek 36%. Nacrt zakona ne predviđa ni uvođenje statusa njegovatelja za starije osobe u obitelji koje je država obećala uvesti i čak stavila u svoju važeću strategiju. Ono što nacrt predviđa ukidanje je obiteljskih domova na žalost brojnih korisnika, njih obitelji te vlasnika istih. Vladajući nisu učinili ništa da sve brojnijoj starijoj populaciji osigura primjerene uvjete za život kada više ne mogu brinuti sami o sebi. Odluka o ukidanju gotovo 500 obiteljskih domova u Hrvatskoj neće nimalo pomoći, već i pogoršati postojeću situaciju u kojoj samo 2,6% starijih od 65 godina može jednoga dana računati s mjestom u domu. Ukidanje obiteljskih domova zabrinulo je preko 10.000 obitelji čiji su stariji članovi smješteni u njima. Zabrinulo je 2.000 ljudi koji u njima rade i zabrinulo je preko 500 vlasnika koje se kroz 20 godina motiviralo od strane ministarstva da otvaraju upravo ove obiteljske domove. Ako neki od tih 500 domova ne zadovoljavaju razinu koja ionako nije standardizirana zar je jedino rješenje ukidanje domova, a ne postavljanje određenih standarda. Rješenje nije i ne može biti ukidanje jer kapaciteta za smještaj starijih i nemoćnih naprosto nema niti ga je realno nadomjestiti do 2027. godine. Ne kažnjavajte korisnike domova kao ni ljude koji se skrbe za njih. Čak 800.000 umirovljenika u Hrvatskoj živi ispod granice siromaštva. Svjedočimo poskupljenju cijelog niza osnovnih proizvoda i energenata, a najavljuje se i poskupljenje komunalnih usluga. Generalno gledajući u Hrvatskoj umirovljenici bez dodatnih prihoda i kontinuirane financijske pomoći njihove djece mogu skapavati od gladi. I to ne svi, ali njih čak 800.000 raspolaže prihodima ispod službene granice siromaštva, a po izvještaju pučke pravobraniteljice svega 7% naših sugrađana koji se nalaze u riziku od siromaštva zahvaćeni su ZMN-om. Nažalost ovakav prijedlog zakona neće riješiti ili umanjiti ovaj problem, a trebao bi. I zato Hrvatska po Eurostatu ima pravu vojsku od 800.000 siromaha. Socijalnu bombu koja otkucava u svakom trenutku. Ljude koji cijeli život radili su, a na kraju će ostati bez ikakve skrbi. I na kraju podsjetila bih na prvu rečenicu prvog članka našeg Ustava koja glasi, RH je jedinstvena i nedjeljiva demokratska i socijalna država. Nažalost ovakav prijedlog zakona ne samo da nas neće približiti zajedničkom cilju socijalne države nego nas upravo suprotno od njega udaljava. I to ne smijemo dopustiti.
Sada će nastaviti poštovana zastupnica Šimunić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege, zbog manjkavosti prošlog Zakona o udomiteljstvu koji je na snazi od 1. siječnja 2019. zacrtani ciljevi unapređenja udomiteljstva nisu ostvareni. Broj novih udomitelja kao i broj udomitelja za djecu koji su obavljali udomiteljstvo je u konstantnom padu. Također unatoč zakonskoj novini koja je omogućila obavljanje specijaliziranog udomiteljstva za djecu danas u RH ne postoji niti jedan takav udomitelj. Ali postavlja se pitanje hoće li i ove promjene zakona promijeniti trenutno stanje u društvu i doprinijeti kvalitetnom udomiteljstvu kao i povećanju broja udomitelja? Smatram da neće. Alarmantna je brojka da je u zadnjih godinu iz udomiteljstva otišlo 500 udomitelja, a samo oko 130 je novih. Statistika dakle govori da se izgubilo 350 udomiteljskih obitelji, a s obzirom na to da u RH ima oko 1500 ukupno ova brojka je onda i više nego alarmantna. Niti u jednom trenutku ne smijemo zaboraviti činjenicu da danas u domovima imamo oko 700 djeca i da sva ta djeca ne mogu biti smještena u udomiteljske obitelji, duboko svjesni da je za rast i zdravi razvoj svakog djeteta iznimno važno odrastanje u toplini doma. Unatoč brizi stručnog osoblja u dječjim domovima nijedna institucija ne može zamijeniti obitelj. Prilikom iznošenja nacrta novog Zakona o udomiteljstvu cijela težina problema svedena je na pozitivne promjene u pogledu izračuna naknada za rad udomitelja i opskrbnina smatrajući da će se time povećati kvaliteta skrbi za korisnike. Uzevši u obzir inflaciju cijena zapravo udomiteljima će naknade ostati na istoj razini. Hoće li to riješiti sve probleme sustava, udomitelja je iz dana u dan sve manje, novih nema, zašto, taj problem ne može se i neće se riješiti samo novcem. Potrebno je predočiti i senzibilizirati javnost što jedna udomiteljska obitelj znači za dijete , kolika je važnost otvaranja svog srca i svog doma djeci koja ga nemaju. Neophodno je potrebno motivirati naše građane, mlade obitelji na udomljavanje uz prilagođene medijske kampanje i dostupnost informacija na području cijele države, izgraditi kapacitete udruga za udomitelje, kao i revidirati kriterije za specijalizirano udomiteljstvo za djecu, posebice za djecu s teškoćama u razvoju i djecu s problemima u ponašanju. Udomiteljstvo djece je dokazano najbolji način alternativne skrbi za one koji istu ne mogu ostvariti u biološkoj obitelji. Međutim, udomiteljstvo je i socijalna usluga kojom će se omogućiti proces deinstitucionalizacije i kao takva mora biti produkt kvalitetno osmišljene socijalne politike, a ne samo empatije i dobre volje pojedinaca odnosno obitelji. Kvalitetno udomiteljstvo djece ponajprije počiva na mogućnostima potencionalnih i postojećih udomitelja da prihvate dijete na smještaj. Te mogućnosti su za specijalizirano udomiteljstvo tj. za udomiteljstvo djece s teškoćama u razvoju i problemima u ponašanju prošlim zakonom bile znatno smanjene, stoga su zakonske izmjene o visini obrazovanja u ovom slučaju itekako potrebne. Kvalitetno udomiteljstvo počiva na podršci, pomoći, uslugama i resursima koji su potrebni svim članovima udomiteljskih obitelji. Stručnjaci su udomiteljstvu potrebni kako bi provodili onu nadzornu ulogu, ali i onu podržavajuću, zato podržavamo veću uključenost sustava i stručnjaka koji ga čine. Dostupnost supervizije, grupnog i individualnog rada s udomiteljima i djecom iz udomiteljskih obitelji trenutno ovisi o angažmanu pojedinaca i nije jednako zastupljeno u svim područjima RH, a itekako je bitno i potrebno svima koji udomiteljstvo žive svaki dan cijeli dan. Također populacija na koju društvo često zaboravlja, a jedna je od najranjivijih su mladi koji izlaze iz sustava socijalne skrbi. U današnje vrijeme kada je nezaposlenost mladih na vrhuncu vrlo teško je za očekivati da će mladi iz udomiteljskih obitelji nakon navršene punoljetnosti ili završetka školovanja biti u potpunosti spremni na kvalitetan samostalan život. Dodatna podrška je u ovom procesu iznimno važna, te također treba biti jedna od ključnih tema kada pričamo o udomiteljstvu djece. Nadalje, predloženim izmjenama propušta se uključiti neformalne životne partnere u definiciju udomiteljske obitelji sadržane u čl. 9. st. 3. postojećeg Zakona o udomiteljstva. Nisu uvažene primjedbe zato što ustavni sud nije naložio promjenu zakona, ali je neosporna činjenica da istospolni parovi udomljuju djecu i to ne samo jedan par u čiju je obranu stao ustavni sud nego je riječ već o nekoliko parova. Stoga nema niti jednog razloga zašto ova odredba ne bi ušla u zakon. Na kraju važno je reći kako bi udomiteljstvo digli na puno višu razinu i tako pružili djeci najbolju skrb između ostalog mora se krenuti u reformu i promjenu Obiteljskog zakona, te konkretnije regulirati prava udomitelja što bi dodatno doprinjelo rješavanju postojećih problema u udomiteljstvu. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HSS-a i RF-a, a govorit će poštovana zastupnica Katarina Peović.
Dobar dan svima. Ne bi nama baš trebalo tolko govoriti o socijalnoj skrbi da mi nismo socijalni slučaj. …/Smijeh/… … [[Pljesak]] Jučer mi je premijer rekao da se uozbiljim jer ne možemo govorit o tome da on vodi utrku prema dnu. Zašto? Pa upravo zato što smo kaže on povećali plaće, povećali zaposlenost, povećali mirovine, BDP, izvoz, investicije. No problem je u tome, sigurno će tu uvrstiti, pazite vidjeli smo da HDZ-ovci imaju šalabahter, to, to smo otkrili nažalost, nemojte se ljutiti jel, nije loše imat šalabahter, al sad ćete u šalabahter unijet i da ste povećali socijalne naknade i to će opet bit problematično jednako kako je problematično kad govorite da ste povećali plaće, zaposlenost, mirovine itd., znači HDZ manipulira brojkama i mi se moramo počet obraćat na te njihove statističke manipulacije i odgovarat. Znači kad kažu da su povećali broj zaposlenih onda u taj broj ubrajaju i sve osiguranike, manipuliraju s desecima tisuća ljudi koji nisu zaposleni, ali su osiguranici. Kada kažu da je to jedna bolja situacija što se tiče znači povećanja zaposlenosti onda u potpunosti negiraju stopu zaposlenosti koja je jedna od najnižih u Europi, znači mi imamo jednu od najnižih stopa zaposlenosti u Europi. Skoro milijun ljudi, znači sjedi kod kuće, nije zaposleno, ali je radno sposobno i to premijer neće reći, a i to nije realna situacija kolegice i kolege jer u taj broj ne ubraja sve koji su iselili, znači 17,6% radno sposobnog stanovništva i tako smo došli do brojke dobre zaposlenosti i to je vrlo slično onom što ćemo mi ovdje danas vidjeti i sa socijalnim naknadama. Kad govorimo o potrebi socijalnih transfera onda mi zapravo više ni ne govorimo samo o onima koji nisu zaposleni i koji nemaju nikakva materijalna primanja nego mi sve češće moramo govoriti o zaposlenima koji su siromašni, znači rad u siromaštvu. Zašto? Zato što Hrvatska ima neke od najnižih plaća u EU, najnižih minimalnih plaća, najviših prosječnih plaća i onda kada premijer kaže da je uspio u tome da minimalna plaća dođe do 60% prosječne plaće onda je to kao da je rekao da je nula od nula nula jel, mislim udio od ničeg je ništa, udio nečega u nečemu što je ništa je ništa jel Mislim tu su stvari prilično jasne, znači naša minimalna plaća koja doseže 60% prosječne plaće, prosječne plaće koja je jedna od najnižih u Europi, znači mi smo u skupini zemalja sa najnižom prosječnom plaćom i ta prosječna plaća je najslabije rasla u odnosu na druge zemlje u Europi. Zato kada govorimo o povećanju plaća minimalne plaće od 60% stvarno govorimo o nečemu što nije povećanje nikakvo. Kad govorimo o umirovljenicima oni su praktički u najvećem svojem dijelu znači 52% umirovljenika socijalni slučajevi, znači mi sad ovdje govorimo o populaciji socijalnih slučajeva, oni koji su umirovljeni, oni koji ne rade, ali i oni koji rade znači skoro cijela populacija, ne ostaje niko. Ti koji su ostali mogu samo iselit. Mirovine godinama stagniraju, neznatno su rasle posljednjim usklađivanjem 2,46%, ali kada gledamo na inflaciju od 3,8% oni su zapravo umirovljenici nisu niti osjetili taj porast mirovina. Prosječna mirovina inače u prosincu 2020.g. iznosila 2.566 kuna, udio mirovine je tada bio neko je ovdje već spomenuo, udio mirovine od 2020.g. bio 39%, ali dakle sad je 37% znači i to pada. Inače udio stope mirovine u EU 52% znači udio prosječne neto mirovine u prosječnoj neto plaći. Znači mi ovdje stvarno govorimo o sve većem siromaštvu umirovljenika. I konačno onda nam ostaje ona cijela kategorija siromašnih, a tih je skoro milijun ljudi, znači milijun ljudi u Hrvatskoj živi u riziku od siromaštva. Hrvatska je 8. najgora zemlja u Europi po riziku od siromaštva i socijalne isključenosti. Jučer je premijer spominjao da će se posebno posvetiti siromaštvu i socijalnoj isključenosti, pa nadam se da hoće jer smo 8. najgori u Europi. Stopa rizika od siromaštva iznosi 18,3% osoba u riziku od siromaštva ili socijalne isključenosti 23,3%, osoba u teškoj materijalnoj deprivaciji 7,3%, 6,6% si ne može priuštiti adekvatno grijanje u zimskim mjesecima, 48,6% ne mogu si priuštiti tjedan dana godišnjeg odmora izvan kuće. Usput rečeno u mračnom socijalizmu je bilo desetak posto manje. 7,9% si ne može svaki drugi dan priuštiti obrok koji sadržava meso, piletinu, ribu ili vegetarijanski ekvivalent, 51,7% ne može si podmiriti neočekivani izdatak znači kad vam perilica rublja se pokvari većina ljudi u Hrvatskoj nema za taj izdatak. 15,7% kasni s plaćanjem obveza stambenog kredita, najamnine, računa za režije ili potrošačkog kredita. Hrvatska je kao što znate 3. najsiromašnija zemlja u EU. Kada dakle govorimo o tome da je HDZ digao osnovicu za zajamčenu minimalnu naknadu osobama koje su potpuno nesposobne za rad, zapamtite HDZ će taj iznos socijalnih transfera sigurno unijeti u svoj šalabahter koji će njihovi dužnosnici ponavljati kao papige, bez usporedbe s drugim EU zemljama jer kad govorimo koliko se diglo nešto, znači koliko se digla zaposlenost, koliko se digla plaća, koliko su se digle mirovine moramo imati usporedbu znači u odnosu na šta i to moramo početi mislim da to i opoziciji govorim, mislim da moramo počet odgovarat na njihove statističke podatke zato šta ne možemo ignorirati činjenicu da HDZ jako dobro stoji, rejting mu je zbilja dobar, čestitam kolegicama i kolegama iz HDZ-a, ali velikim dijelom zato što nitko ne odgovara na njihove statističke manipulacije. Uglavnom kad premijer počne o tim brojkama isključi se valjda zvuk ili ne znam šta, ali uglavnom slabo mu tko odgovara. Ovaj zakon je na tragu toga svega, to je ono baš nekakav recimo moto uz ovaj zakon bi ono Winstona Churchilla ako želiš ne riješit problem onda osnuj povjerenstvo. Ovdje ako ne želiš problem pa osnuj novu instituciju ili nekoliko novih institucija koje će navodno rješavati probleme koji su nagomilani. U zakonu se vidi upravo ta tendencija i to je tendencija i u postojećim institucijama i u postojećim zakonima koji priznaju onu neku općeprihvaćenu misao, dakle općeprihvaćenu tendenciju da nema povjerenja u institucije, ali onda to ide tako rješavat da i sam zapravo u potpunosti pokapa bilo koje povjerenje u institucije. Znači umjesto da ojača te institucije koje su slabe on ih jednostavno ukida i šalje poruku da se slaže s narodom da su te institucije loše, time dobivaju bodove na izborima, glasove, ali u principu niti ne misle riješiti problem, bitan je samo rejting naravno. Znači problem je kao što su svi naveli, to neću ponavljati, centralizacija sistema prvi problem, drugi problem je ne rješavanje najvećeg problema to je preopterećenost radnika u socijalnoj zaštiti, posebno administrativnim obavezama, znači upravo bi trebalo suprotno od ovoga što se radi, dati povjerenje tim radnicima i ojačati njihovu poziciju, a ne potkapati novim nepovjerenjem. Znači umjesto sadašnjih centara za socijalnu skrb osnovat će se hrvatski zavod za socijalni rad. Zavod je vjerojatno odabran zbog toga jer se misli zavoditi ad acta probleme, a ne rješavati, zavod je sastavljen od središnje službe i 21 područne raspoređene po županijama dosadašnji centri za socijalnu skrb postat će područni uredi ove mega institucije, a podružnice sadašnjih centara pretvorit će se u njezine ispostave. Isto je ključno da se lijepom regresivnog rječicom to nazove ispostavom, asocijacija je odmah da će se nekoga privoditi, a ne da će se nešto rješavati. Inače Ana Slonjšak pravobraniteljica za osobe s invaliditetom lijepo je primijetila da ova centralizacija uistinu ima prizvuk birokratske distance i postupanja prema administrativnim pravilima. To bi ja rekla da je možda najbolji opis ove reforme jel, preuzimanje kontrole, centralni sustav koji će sad sve probleme riješiti ali ne zna se na koji način ako nema povjerenje u svoje službenike. Zavod će preuzeti ovlasti znači i stručne poslove sadašnjih centara, drugim riječima centri su od ministarstva dobili neprolaznu ocjenu za svoj dosadašnji rad. Centralizacija je kako su mnogi napomenuli i protuustavna jer propisuje da su jedinice lokalne samouprave te koje obavljaju poslove iz lokalnog djelokruga. Socijalni radnici su upozorili i pozivali su se također na Zakon o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi koji razrađuje ovu ustavnu odredbu. Struka napominje znači da bi pravi put reforme bio omogućiti centrima, znači koji su naravno puni dobrih, kvalitetnih stručnih ljudi, strukturalni su problemi, znači problemi u ljudima koji ne mogu provesti neke stvari, nego je problem stvarno strukturalni, nedostatak materijalnih kapaciteta, preopterećenost administrativnim poslovima itd., znači struka ipak vjeruje u sebe i kažu da bi put reforme bio omogućiti centrima da utječu na kreiranje socijalnih programa na lokalnoj razini s obzirom na potrebe lokalnih sredina. S druge strane, što pokazuje da ovo nije namjera HDZ-a i da stvarno sumnja u svoje radnike znači u socijalnim centrima, a to osnivanje povjerenstva za odlučivanje o osnovanosti pritužbi. Znači već je rečeno, radi se o novom tijelu koje bi trebalo rješavati osnovanost pritužaba stranaka koje nisu bile zadovoljne prethodnim odgovorima ministarstva u vezi pruženih usluga, postupaka ili propusta od strane radnika u području socijalne zaštite itd., znači zakon predviđa da se povjerenstvo sastoji od predstavnika samog ministarstva i građana bilo da su ih to dijelom predložile organizacije civilnog društva ili su se sami odazvali na javni poziv. Drugim riječima uvođenje instituta povjerenstva daje povjerenje kome, nestručnim osobama. Znači osobama koje nisu u samoj struci. Umjesto da dakle damo ovlasti centrima, stručnim osobama da jedni druge možda kontroliraju. Mislim da reagiraju na neke nepravilnosti, mi, mislim ovdje ministarstvo stvarno šalje poruku da ne vjeruje samim socijalnim radnicima. I tu se u institutu povjerenstva stavljaju nestručnjaci koji će procjenjivati rad i stvarno s pravom mislim da tu struka kaže da je to degradacija sustava i struke i isto tako upozorava da takovo tijelo nigdje ne postoji, niti u jednom području javne uprave. I da se ovakvim zakonskim rješenjem zapravo potiče ono što jest problem, stvarno jest problem, a to je nepovjerenje građana u stručnjake u sustavu socijalne skrbi i u krovnom ministarstvu. Treća mega institucija koja se ovdje osniva i opet je zanimljiv naziv je Akademija socijalne skrbi. Čim čujem, moram reći iz znanstvenog sustava kad mi čujemo riječ akademija odmah se mašim za, za revolver kako se to kaže, znači odmah imaš reakciju negativnu zato što se izraz akademije toliko ofucao, toliko je postao udaljen od svojeg prvotnog značenja akademije su što je manja institucija, što je ne bitnija to se češće naziva akademijom. Znači ovdje je još jedna znači osim ovih lijepih izraza zavoda, za voditi imamo i akademiju. Ovdje se znači akademija sad pojavila jel kao opet alternativna institucija i opet se postavlja pitanje što nedostaje postojećim institucijama. Znači akademija je neka institucija za naobrazbu, za novu edukaciju itd. Što nedostaje postojećim institucijama? Pazite do sada su edukacije provodili studij socijalnog rada, resorno ministarstvo, organizacije civilnog društva, pa i same ustanove socijalne zaštite, Hrvatska udruga i Hrvatska komora socijalnih radnika, mislim tko je, ono dobio ovlasti da njih razvlasti i postavlja neku novu instituciju koja se sad zove tako megalomanski akademija. Znači svi oni socijalni radnici koji su dosada stekli dodatna znanja, vještine u ovoj zahtjevnoj djelatnosti su na neki način dobili pljusku. Nove institucije, ispostave i zavodi će sad sve odjednom riješiti, ali mimo njih i njihove stručnosti. I na kraju znači imamo ukidanje obiteljskih domova, o tome nemam vremena sada više govoriti, ali mislim da su i kolegice i kolege dovoljno rekli pretapanje iz šuplje u prazno ukratko.
Hvala lijepa. Sada idemo na pojedinačnu raspravu i prva će govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Dakle, ja ću se u ovoj pojedinačnoj raspravi osvrnuti na onaj dio koji smatram osnovom Zakona o socijalnoj skrbi i koji smatram najproblematičnijim u temeljima izrade ovog zakonskog prijedloga stoga i otvaram pitanje tko uopće piše zakone i kako nam nešto ovako diskriminatorno može doći na raspravu u Hrvatski sabor. Dakle, stvar koju je svakako potrebno redefinirati je točka 11. stavak 12. pojam osobe nesposobne za rad. Dakle, osoba potpuno nesposobna za rad prema ovom zakonskom prijedlogu je osoba starija od 65 godina, dijete do navršene 15 godine života ili osoba koja privremeno ili trajno nije moguće uključiti u radne procese prema propisima o vještačenju i metodologijama vještačenja. Kako su se osobe starije životne dobi, starije od 65.g. koje čak prepoznaje i naš Zakon o radu našle ovdje kvalificiranima kao potpuno nesposobnima za rad, tko je to pisao? Kako je moguće da jedan zakonski prijedlog sadrži ovakvu diskriminirajuću odredbu i tko će za to odgovarati? Ja se doista nadam, ovo je prvo čitanje zakona, da će prijedlog biti malo ozbiljniji u drugom čitanju, ali i dalje ne mogu shvatiti kako se uopće ovakva, ovakva sintagma tako paušalno i nepromišljeno našla u, ne bilo kojem zakonskom prijedlogu koji možda nije promišljao određene kategorije jer se bavio ne znam autima na cesti ili nečem trećem nego baš zakonskom prijedlogu koji se odnosi na sustav socijalne skrbi koji bi prvi trebao biti pisan od onih koji su svjesni različitih kategorija stanovništva koje koriste sustav socijalne skrbi i trebao bi ih tretirati s osobitim poštovanjem, a jasni su onda i svi ostali problemi koji proizlaze iz ovog zakonskog prijedloga jer ako nekome nije jasno što su uopće osobe starije životne dobi, pa onda kako možemo očekivati da je išta dalje u zakonu mogao razraditi na pravno i društveno zadovoljavajući način. Druga definicija koja je jednako tako sporna je definicija osoba s invaliditetom koja navodi da je to osoba koja ima dugotrajna tjelesna, mentalna, intelektualna i osjetilna oštećenja kao međudjelovanju s različitim preprekama mogu sprječavati njezino puno i učinkovito sudjelovanje u društvu na ravnopravnoj osnovi s osobama bez invaliditeta. Otkuda je pak ta definicija došla, je li ona u skladu s Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom i što je sa Zakonom o zaštiti osoba s duševnim smetnjama? Isto tako posebnu pozornost treba obratiti na čl. 10. st. 4. koji se odnosi na osobe lišene poslovne sposobnosti za koje se kaže da imaju pravo sudjelovati i dati mišljenje u postupcima u kojima se odlučuje o njezinim pravima i interesima u skladu sa svojim mogućnostima. Tko će odlučiti je li osoba u mogućnosti odlučivati odnosno davati mišljenja? To je izuzetno važno pitanje preko kojeg se u ovakvom obliku zakonskih prijedloga ne može olako prijeći jer ono će zapravo reći sve o pravima osoba koje su lišene poslovne sposobnosti. Dakle, i taj dio u ovom zakonskom prijedlogu st. 4. čl. 10. treba ponovo propitati. Naravno načelna pitanja toga jesmo li uopće svjesni da osobe koje su s duševnim smetnjama i dalje se nalaze u psihijatrijskih ustanovama ne zato što trebaju tamo biti nego nemaju adekvatne socijalne skrbi i činjenica je da to ovaj zakon ne rješava i uopće kontrole domova i centara gdje imamo i situacije da se ljude veže krevet jer nemaju dovoljno njegovatelja i osoba koje bi ih redovito pratile, ovaj zakonski prijedlog to ne rješava u ovom zakonu. I unutar Zakona o psihoterapiji navodi se da osobe ne mogu počiniti niti jedno kazneno djelo jer su automatski diskvalificirane ako su dobile pravomoćnu presudu i sad kolko god to intuitivno zvučalo logično pravno je otvoreno pitanje je li tako doista i za sve regulirane profesije ili ovdje radimo određenu iznimku. Dakle zaključit ću, Zakon o udomiteljstvu, to sam rekla i u raspravi u ime kluba uopće osim ove podizanja materijalnog statusa ne rješava osnovna pitanja i probleme s kojima se udomitelji susreću i stoga je zapravo propuštena prilika da se njihov status generalno gledano poboljša. Zaključno mogu samo reći da je ovdje previše osnovnih problema da bismo mogli kvalitetno razgovarati o sadržaju ovih zakonskih prijedloga. Hvala vam.
Hvala. Slijedeća će govoriti poštovana zastupnica Dalija Orešković, izvolite.
Kolegice i kolege, dobro posložene institucije jedan su od preduvjeta za uspješno i učinkovito obavljanje djelatnosti socijalne skrbi. Drugi uvjet su dobro obučeni djelatnici koji svoj posao obavljaju u primjerenim radnim uvjetima i za primjerenu naknadu, toga naravno nema, a treći uvjet je taj da su naknade i drugi oblici pomoći korisnicima primjerenog iznosa i sadržaja. Ovaj paket od 7 zakona ne bavi se niti djelatnicima, a niti toliko o samim pravim i socijalnim uslugama, njih se tek dotiče, a dominantno se bavi načinom na koji je sustav socijalne sigurnosti ustrojen. I načelno ne bi imala ništa protiv da se kao prvi korak u pravcu reforme sustava socijalne sigurnosti krenulo od ustroja institucija, ali u tom slučaju izmjene institucionalnog okvira trebale su biti provedene na kvalitetniji i na pregledniji način. Kroz ovaj paket zakona, a pogotovo iz Zakona o socijalnoj skrbi, potom iz onih ostalih zakona u onom dijelu koji se odnosi na rad različitih komora nije sasvim jasno, niti je do kraja točno razrađeno što su ovlasti i zadaće samog ministarstva, a šta su to ovlasti i zadaće drugih tijela iz sustava. Najveći opseg poslova dodijeljen je novom tijelu koje će se tek osnovati, to je Hrvatski zavod za socijalnu skrb pri čemu će preventivne zadaće obavljati obiteljski centri, a edukativne Akademija socijalne skrbi. Obiteljski centri i akademija nepotrebni su kao izdvojene samostalne cjeline. Formiranjem jednog krovnog tijela umjesto 80-tak samostalnih centara za socijalnu skrb načelno bi se mogli postići određeni pozitivni učinci, ako ništa drugo jedno tijelo sa jednim ravnateljem i jednim upravnim vijećem smanjio bi značajno korupcijske rizike. No takav cilj i takva korist može biti višestruko poništena ukoliko se sustav birokratizira i postane manje dostupan krajnjim korisnicima, a upravo će se to izgleda dogoditi. Dakle, niti u tom dijelu koji je tek kostur vidi se da ministarstvo nije bilo ujednačeno. Nova tijela koja se osnivaju po pravnom obliku ustrojstva su ustanove. Sa svim tim ustanovama upravlja upravno vijeće i ta upravna vijeća bira vlast bila ona državna ili lokalna, što znači politika, pa se već tu vidi naznaka da će njihove odluke i postupanja biti u većoj mjeri produžena ruka nekakvih političkih interesa, a manjim dijelom provedba socijalnih mjera i socijalnih politika. Takva upravna vijeća trebala bi u javnim natječajima birati ravnatelje. Pri tome se samo za ravnatelje domova socijalne skrbi uvodi odredba da ukoliko se na tu funkciju javljaju kad su već članovi upravnog vijeća trebali bi se izuzeti iz daljnjeg postupka svog vlastitog izbora ili imenovanja. No istovremeno takvo istovjetno pravilo ne postoji primjerice u odnosu na zavod, a niti u odnosu na bilo koju drugu ustanovu iako je samo po sebi to jedna dobra antikorupcijska mjera. Dakle, druge antikorupcijske mehanizme možemo vidjeti u onom dijelu kada se propisuju zabrane obavljanja konkurentske djelatnosti u vlastitim privatnim tvrtkama ili ustanovama. Ponovno to imamo predviđeno kao odredbu samo kod jednog tijela, a namjerno ili nepažnjom izostavljeno je kod svih ostalih. Mišljenja sam kako bi sve upravljačke strukture svih tijela koje osniva bilo država ili jedinice lokalne i područne samouprave trebali biti dužnosnici u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa, no po svemu sudeći nikome niti ne pada na pamet da se to tako i propiše, očito će se to odnositi samo na ravnatelja novog Hrvatskog zavoda za socijalnu skrb, no to je nedostatno i pogrešno jer svaka upravljačka funkcija po prirodi stvari nosi sa sobom i snažan korupcijski rizik. Poseban problem je ustroj i uloga komora u odnosu na sve komore koje postoje unutar našeg pravnog sustava smatram da bi trebali značajno promijeniti pristup i redefinirati njihov, redefinirati njihov status, no to doista nije niti lak niti jednostavan zadatak, ali minimum koji se ipak mogao postići je taj da makar one komore koje spadaju pod djelokrug jednog resornog ministarstva imaju ujednačen tretman, a ne da svaka ima neku svoju specifičnost. No evo kada gledamo kako su tretirane komore unutar sustava socijalne sigurnosti vidimo da resorni ministar niti čak za to nije imao znanja i potrebnu širinu. Nadam se da će se do drugog čitanja uvažiti barem dio pristiglih primjedbi i prijedloga, no sudeći po tome kako ste ih ignorantski odbili do sada mislim da je tamo nada uzaludna. Hvala.
Imamo nekoliko replika, nemojte odlaziti, prva je poštovane zastupnice Marije Selak Raspudić.
Kolegice Orešković, evo kako i vi komentirate da mi tretiramo socijalnu skrb i sve ostale ustanove koje se bave od udomiteljstva, pa psihoterapije i nadalje na takav način da smo napravili ovdje jedan kaos od rasprave jer smo objedinili baš kao i ovo ministarstvo sve ono što je trebalo dobiti zasebno vrijeme za razgovor u HS da bismo to doslovce odvalili u jedno popodne, pa da nastavimo dalje i kako onda ministar uopće može ovdje braniti te zakone ili nas uvjeriti da mu je doista stalo do sustava koji se bave osjetljivim društvenim skupinama.
Poštovana zastupnica Orešković.
Hvala kolegice Raspudić. Dva puta sam to danas već ovdje rekla, pa ću evo za vas specijalno ponoviti i treći put. Smatram da je to sramota prije svega predsjednika HS koji je dopustio da se na ovakav način degradira zakonodavna uloga parlamenta, ali istovremeno je to grubo vrijeđanje i hrvatskih građana jer nam je zapravo 7 puta onemogućeno da ukažemo na sve nedostatke i na sve manjkavosti svakog od pojedinih zakona koji su trebali zasebno biti na dnevnom redu. Rekla sam i to da ovo pokazuje samo kako Andrej Plenković sam sebe vidi, a to je da on apsolutno može sve, pa bi građani u konačnici trebali biti zahvalni na tome što im on nešto dodjeljuje i kao milodare daje, međutim sustav socijalne sigurnosti koji bi trebao biti jedan od glavnih ustavnih obilježja ni na koji način u suštini nije unaprijeđen.
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Pa evo nakon vaše rasprave bi se samo nadovezala na još jedan problem i to u potpuno neuređenome i nekontroliranome području Ugovora o dosmrtnom uzdržavanju, što je danas bilo jako malo govora o tome zbog čega su u praksi česte zlouporabe i to na račun starijih koji ostanu i bez nekretnine i bez neophodne pomoći. A taj bi se mogao problem recimo riješiti da se status njegovatelja za starije proširi recimo na susjede i na neke druge osobe jer to je jedan od načina da se prevenira zlouporaba instituta dosmrtnog uzdržavanja. Da se to stavi pod nadzor socijalne skrbi sustav bi imao kontrolu nad tom sivom zonom. Ono što je prijeko i također potrebno je uvođenje registra tih ugovora da se napravi provjera tih ugovora unazad recimo 15-tak godina. Mnogo je nezaposlenih žena koje već danas rade na, na crno takve poslove bez ikakve kontrole i legalizacijom usluga skrbi o starijima profitirali bi i korisnici i društvo zar ne?
Poštovana zastupnica Orešković.
Hvala kolegice. Evo i kao bivša odvjetnica mogu iz nekog svog profesionalnog iskustva reći da su i Ugovori o dosmrtnom uzdržavanju i Ugovori o doživotnom uzdržavanju jedan dobar institut koji onima koji nemaju vlastitu obiteljsku skrb omogućava da se na neki način zbrinu i osiguraju za, za stare dane i da uvođenjem bilo kakvih restrikcija ponekad zapravo više štete nanosimo korisnicima nego što im doista pomažemo i nego što ih štitimo jer su zapravo nekretnine jedina stvar s kojima oni mogu sebi osigurati da će se netko o njima brinuti. A sasvim je drugo pitanje, dakle ja sam za to da se što manje radi restrikcija tko takav ugovor može sklopiti, a sasvim je drugo pitanje na koji način će država osigurati učinkovitu kontrolu, dobivaju li korisnici vrijednost za novac odnosno vrijednost za nekretninu i je li netko sklopio takav ugovor s iskrenom namjerom da se pobrine o, o korisniku ili da ga na neki način iskoristi u situaciji kad je on zapravo nemoćan.
Poštovana zastupnica Peović.
Kolegice Orešković, kako komentirate osnivanje ovog Povjerenstva za odlučivanje o osnovanosti pritužbi za kojeg se kaže da nigdje znači ne postoji neko slično tijelo u nekom drugom području javne uprave. Naime, riječ je o tome da se osniva povjerenstvo odnosno tijelo koje je sastavljeno od članova koji nisu stručnjaci, znači u njemu bi sjedile nekakve institucije, neki građani znači iz civilnih udruga što nije loše naravno samo po sebi i predstavnici ministarstva, ali nema nijednog, nijedne stručne osobe koja može zapravo realno sagledati da li je pritužba osnovana jer ipak pretpostavljamo da će te pritužbe biti vezane uz samu materiju, znači sadržaj onog s čim se bave sami socijalni radnici, pa me zanima da li je to točno jer to kaže povjerenica za osobe s invaliditetom Ana Slonjšak da takvo tijelo ne postoji niti u jednom području javne uprave ili možda poznajete negdje takvu, takav institut?
Poštovana zastupnica Orešković.
Hvala. Evo moj prijedlog će biti da se i amandman, da se sve odredbe o tom povjerenstvu naprosto brišu iz zakona i da se od tog instituta odustane. To je jedan teški, teški nonsens, dakle čemu to povjerenstvo uopće služi, ničem, osim da se eto neki ljudi imenuju na neke funkcije, pa će sami sebi izmišljati svrhu. Vrlo je jednostavna stvar, korisnici imaju određena prava, a ta prava trebaju biti jasno definirana u samom zakonu. Tijela koja o tim pravima odlučuju pa bio to zavod ili, ili druge ustanove provode upravni postupak. Upravni postupak ima svoj tijek, postaju prvostupanjsko upravno tijelo, ministarstvo kao drugostupanjsko upravno tijelo, nakon toga ako prava nisu osigurana ide se po meni ili bi se trebalo ić u upravni spor, pa će u konačnici o tome odlučiti sud. Kakva povjerenstva i kakvi bakrači, na kraju krajeva sabor je tu da kontrolira ministre i ministarstva ukoliko svoj posao ne, ne obavljaju u skladu sa zakonom, a neke parafiksirane i izmišljene formacije.
Hvala. Slijedeća će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, poštovani ministre, državni tajnici, kolegice i kolege. Mi danas raspravljamo o nečem što je nazvano reforma i to reforma socijalne skrbi. Bojim se da smo riječ reforma počeli koristiti apsolutno neprihvatljivo jer ono što je već i pticama na grani posve jasno kad je riječ o sustavu socijalne skrbi da je sustav bolestan i da treba početi raditi na njegovom ozdravljenju, ali ozdravljenju tog sustava nećete napraviti na način da evo imate gangrenu, pa ćete onda odrezat mali prst nego ćete to napravit na način na koji treba napraviti. Zanimljivo je raspravljati o tome u trenutku kad evo u sabornici sjede dvije bivše ministrice, sadašnji ministar i dvije državne tajnice koje su tajnice u kontinuitetu. Ono što jasno treba reći što mi zapravo hoćemo, što mi zapravo želimo, koji sadržaj želimo jer ako idemo u formu, a idemo u formu nećemo doć do sadržaja jer ono što mi ovdje raspravljamo i ono što ovim zakonom govorimo Zakonom o socijalnoj skrbi je predviđeno zapravo nekakva drugačija forma, a tu zaboravljamo korisnike, interes korisnika i zaboravljamo ono što je suština socijalne radnike, socijalne radnike koji moraju raditi i koji tu moraju u svemu tome plivati i kad vidimo primjedbe koji su bili imamo nezadovoljstvo svih. Imamo nezadovoljstvo ljudi koji rade u sustavu, imamo nezadovoljstvo pravnih stručnjaka, imamo nezadovoljstvo znanosti i jedini koji izgleda je zadovoljan s ovim svim je HDZ. Izgleda da je to, jedino su oni zadovoljni i tu će stvari nekako funkcionirati, to ćemo vidjeti kako. Ja sam negdje početkom ove godine predložila da se predloži i da dođe u saborsku proceduru nešto što sam tada nazvala da, da ministar govori o reformi sustava socijalne skrbi, dobila sam naravno odgovor vlade da se to sve zajedno ne treba ići i da se odbija i u odgovoru vlade sam između ostalog piše da se planira uložit 5,5 milijardi kuna, što uključuju sredstva iz državnog proračuna RH, te sredstva iz europskih fondova, daj Bože. Vi koji ste duboko u tom sustavu možemo reći samo daj Bože i da vidimo rezultate sveg tog, sveg toga, ali rezultate bojim se da nećemo. Ako imamo nered i ako u tom neredu moramo funkcionirat, pa ne možemo nered rješavati novim neredom, dakle ovo povjerenstvo koje je neovisno tijelo koji će odlučivati o pritužbama građana nakon što su iscrpljene sve zakonom predviđene mogućnosti. U životu nekad imate osjećaj da ste sve vidjeli, ali onda kad ste sve vidjeli nema toga što se ne može domislit. Kako mislite da to funkcionira, kako mislite da će se jedan socijalni radnik osjećati dakle ja o tome nekako uvijek govorim sa specijalnim osjećajem, moja sestra je socijalni radnik, ja od doba njenog studiranja, pa sve do sad slušam što je u sustavu, kako je u sustavu, bavila se niz, niz stvari, imamo posebnu stvarno empatiju prema svemu tome, taj posao, svako misli da je njegov posao radit najteže, ali taj posao nije lagano raditi. Dakle, u tom poslu smisao je socijalnog radnika nije da ispisuje brdo papira i brdo rješenja, smisao socijalnog radnika je da bude sa svojim korisnicima, da zna o svom korisniku, jer na kraju imamo dve stvari koje izazivaju uvijek, ja se uvijek malo naježim, mi imamo ljude koji su ubijeni, koje su korisnici ubili, ljudi moji nemojmo to zaboravit, a imamo i zapravo javnosti i svih nas koji prvo vidi kad je greška negdje vidi tog socijalnog radnika. On vidi socijalnog radnika koji je tamo bio i pita se zašto nije bio i kad ovaj kaže al ja imam 300 korisnika, pa nisam stigao bit, to nije opravdanje za nikog od tog. I sad mi umjesto da vidimo i da vidimo kako da potrošimo sredstva, kako da ih odteretimo sve one administrativne procedure mi uvodimo neko povjerenstvo. To povjerenstvo će imenovat sabor, pa će to povjerenstvo za svoj rad odgovarat svom, ovom saboru, pa će to povjerenstvo nešto ocjenjivat. Ljudi moji, molim vas, nemojte nered rješavat neredom. Nemojte uvoditi nekakva paratijela za koja nitko ne znamo što će biti. Nemojte dovoditi te socijalne radnike prema kojima ja stvarno imam posebnu empatiju i mislim da je izuzetno teško u situaciju da zapravo cijelo vrijeme netko propituje, treba propitivat njih, al nemojte to činiti i to je nekako poruka do drugog čitanja, ali vidjet ćemo šta će u drugom čitanju biti, a udomitelji su … [[Govornik se ne razumije]] ispod radara.
Imamo više replika, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Složit ću se s vama da je to jedan od najosjetljivijih poslova uopće biti socijalni radnik i često nismo niti svjesni težine posla s kojim se ti ljudi susreću svaki dan. Međutim, mi imamo ministra koji je u jednom osjetljivom trenutku kada su socijalni radnici bili direktno napadani i nije stao u njihovu obranu, dakle imamo ministra koji se nije pobrinuo za svoj resor i u kritičnom trenutku nije ukazao na osjetljivost i specifičnost njihovog posla nego je štoviše one koji su ih napadali u prvi plan, a zanemario svu difamaciju koja je išla prema socijalnim radnicima. I kako onda uopće očekivati da on čuje primjedbe tih istih socijalnih radnika koje su vrlo opsežno dane unutar ovog zakonskog prijedloga i sve ovo što vi upozoravate u vašoj raspravi.
Odgovor poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, ministar je u jednom trenutku kad je bio upitan od novinara da li na njemu leži određena odgovornost odgovorio, ja ću citirati, leži na svima nama. To vam je ono kad je dobro onda je tu zaslužna vlada na čelu sa premijerom Plenkovićem, a kad je loše odgovornost je na svima nama. Dakle, sustav i to ponavljam i ponovit ću, socijalne skrbi je vrlo osjetljiv sustav. Reforma bez obzira što je mi zvali reformom nije reforma da ministar jedan dan ima ne znam danas ima nekakvu crvenkastu kravatu, otišao je pa ne znam, a sutra će imat plavu kravatu. Mi često takve stvari nazivamo reformom znate, nešto što je izvanjsko, nešto što nije suštinski, reforme idu suštinski. Mi moramo znati što hoćemo, dakle moramo si postaviti nekakve ciljeve i onda kako doći do tih ciljeva. Ministar te stvari očito shvaća olako, ali tu postoji kontinuitet. Postoje dvije državne tajnice koje su u kontinuitetu državne tajnice i koje bi trebale bit lijeva i desna ruka ministru.
Poštovana zastupnica Ban Vlahek.
Poštovana kolegice, u potpunosti se slažem sa vama jer umjesto željenog i traženog rasterećenja novim prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi pojavljuju se nova dodatno skroz nepotrebna administrativna opterećenja za djelatnike, a za korisnike komplicirani i konfuzni protokol u ostvarivanju prava i usluga. Predložene usluge odnosno njihov sadržaj, način ostvarivanja, kao i kriteriji njihova priznavanja su nedovoljno razrađeni, konfuzni u pojedinim segmentima, a samim time teško provedivi odnosno neprovedivi, primarno zbog nedostatka licenciranih stručnjaka odnosno drugih pružatelja usluga. Hvala.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle, u javnom prostoru kad je riječ o setu zakona su se javili ljudi za koje ne možete reći ni da su politikanti, niti da tu sad dolaze do svoje 3-4 ili 5 minute slave jel će nešto pompozno reći nego ljudi koji su duboko u tom sustavu i koji o tome nešto znaju i ukazuju na probleme koje imaju. Ja uvijek mislim da ih treba saslušat i treba donijeti neke odluke koje su razumne. Ako ljudi koji su u sustavu cijelo vrijeme ukazuju na činjenicu da su se pretvorili u administratore, da previše vremena koriste na niz stvari koje treba biti, a s druge strane nema nijednog zakona o kojem nemamo digitalizaciju, pa e ovo, pa e ono, onda je pitanje da u sustavu nešto ne štima i svi znamo da ne štima i nema nikog u ovoj sabornici koji ne bi htio da bude brži, propulzivniji i sve ostalo, ali ajde onda malo poslušati i malo vidjeti, tvrdoglavost nikad nije nikog dovela do nečeg, nečeg korisnog i nečeg dobrog.
Hvala. Poštovana zastupnica Peović.
Evo nisam stigla u svom izlaganju, pa ću vam Anka otkrit jedan šokantan podatak kako ćemo, po ovom zakonu se to ne da iščitati jer nije u ovom zakonu, riješiti ukidanje obiteljskih domova. Naime, postoji jedan drugi zakon koji sad ova vlada piše, to je Zakon o radu, a tamo vam je cijelo novo poglavlje koje se zove rad na izdvojenom mjestu rada i lijepo su smislili kako ćemo to riješiti. Uglavnom radnice jel će biti, bit će im ponuđeno usklađivanje radnih i obiteljskih obaveza na način da mogu raditi doma na izdvojenom mjestu i to u slučaju roditeljskih obaveza prema djeci do navršene 8.g. života ili pružanje osobne skrbi osobi koja je iz ozbiljnog zdravstvenog razloga potrebna članu uže obitelji itd., dakle svojim mamama i očevima ćemo pružat skrb potrebnu koju obiteljski centri više neće pružat, a to ćemo se jel nekako dogovorit s poslodavcem. Ovaj netko je tu komentirao evo isti je resor, znači isto je Ministarstvo rada i socijalne skrbi samo ćemo mi sad rad i socijalnu skrb spojit kao jednu stvar.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo na vašem pitanju iz jednostavnog razloga što naravno u tih 5 minuta ne uspijete sve ono što vam, što su vam teme reći, pa ja nisam uspjela ni reći nekoliko tema kad je riječ o starim ljudima, dakle pitanje je uopće što danas više znači star čovjek. Pokazat će nam ovaj popis stanovništva zapravo koliko smo stari, pokazat će koliko imamo starog stanovništva i briga o njima je apsolutno i treba biti drugačija nego što je. Dakle, ja bih voljela iz ovog zakona ili pripreme ovog vidjeti što mi zapravo hoćemo. Smisao starijih, dakle smisao je da ljudi žive tamo gdje su živjeli sve dok mogu, dakle tu imamo pomoć u kući, imamo različite vidove. Ja sam jednom pre 10-tak godina, možda i više, bila nije nikakva tajna u Izraelu, oni imaju uopće da jedanput tjedno vi pomažete, nosite namirnice i sve ostalo, čak razgovarate s ljudima koji su sposobni živjet tamo gdje jesu. Mi o tome uopće ne razmatramo, ne razgovaramo, a tema uopće doma za stare odnosno i nemoćne je posebna tema koja, koja traži još jednu dodatnu raspravu.
Poštovana zastupnica Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS. Poštovana kolegice zastupnice, evo vi ste ovdje puno puta spomenuli reformu i naravno na jedan evo provokativan da ne kažem podcjenjivački način prozvali i ministra i državne tajnice, ministar reformu radi po boju kravate. Ja vas pitam kako je vaša vlada radila reforme, kako je ministrica socijalne skrbi u vrijeme vaše vlade radila reformu, što je ona ostavila? Ovdje su se pobrojale točke prof. Žganeca. Bio je dužnosnik u vladi SDP-ovoj. Ja kao dugogodišnja socijalna radnica pratila sam rad jednog i drugoga, koju je on to točku ovdje ostavio nama u sustavu socijalne skrbi? Svi ste puni suosjećanja za socijalne radnike. Da li je itko od vas digao glas, pa onda ih požalio kada su ih čeretili mediji tri mjeseca, prozivali ih da su pristrane, da su potkupljene, bila je grupa mrzitelji socijalnih radnika, nitko od vas nije digao glas. Da li je tko suzu spustio za kolegama koje smo pokapali u Đakovu? [[Upadica: Hvala]] A mi ne znamo šta je socijalna skrb, godinama smo radili.
Hvala. Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Kolegice Murganić, ne trebate se žestiti … [[Upadica iz klupe se ne razumije]] ne trebate se žestiti. Dakle, [[Upadica: Mir, mir, mir molim vas]] od vlade, u vladi u kojoj sam ja bila do sad ovo je treća vlada i kad nemate niti jedan argument ili bilo šta onda se uvijek prozivate što ste vi napravili i što ste vi ostavili i mi sad iza toga moramo rješavati nešto drugo. Ovdje je riječ o kontinuitetu koji je neko vrijeme. Ja sam, državne tajnice su bile i vama državne tajnice, dakle ono što smo mi očekivali očekivali smo jedan sustav koji ide korak naprijed. Vi sustav nećete nered rješavati neredom. A tome, o tome tko je suzu spustio ili nije spustio, svaki put kad s ove govornice govorim, a nije problem reć ni u medijima, govorili smo o socijalnim radnicima i ako ste me dobro slušali ja sam rekla da njima nije jednostavno, da s jedne strane se, svaki put su oni krivi, a s druge strane imamo ubijene socijalne radnike. Prema tome, trebamo se pažljivo slušat.
Poštovana zastupnica Posavec Krivec.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, dotaknuli ste u svojoj raspravi upravo ono što je bit ove nazovimo ju reforme. Bit ove reforme je izmjena Zakona o socijalnoj skrbi s jedne strane i s druge strane Zakona o udomiteljstvu plus ovih 5 komorskih zakona. No potvrdili ste i u svojoj raspravi da taj proces donošenja nije nimalo inkluzivan i nije nimalo transparentan i nije čudo što se onda bivša ministrica Murganić ovdje sada žesti jer je potpuno jasno da danas raspravljamo o izmjenama Zakona socijalne skrbi koju je započela ona 2018.g., jel vi pričate o tom kontinuitetu, pa je to zaustavljeno, pa se povjerenstvo nije sastajalo, pa su nam dolazili novi izbori, pa su nam najavljivani, pa je stigla ministrica Bedeković, pa ni ona zbog izbora to nije smjela napravit i onda je došla tragedija jedna, druga, treća i onda je ministar Aladrović na brzinu morao donijeti reformu.
Hvala. Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo na pitanju. Dakle, ajdemo svi zajedno malo razmisliti. Sustav socijalne skrbi je osjetljivi sustav i ptice na grani znaju da u tome nešto ne štima, ali ljudi moji, pa mi govorimo o nekakvom kontinuitetu vlade, pa nemojte mi reć da kolko treba godina 10, 12, 15 da se nešto napravi. Dakle, sad mi već govorimo o kontinuitetu od 6.g., pa moglo je već nešto napravljeno, pa moglo se ić s nečim, pa se moglo mijenjat i dopunjavat, ali ne. Dakle, ono što cijelo vrijeme naglašavam i naglašavat ću, vi nered ne možete rješavat neredom. Ali šta je suština? Vi imate 1000 socijalnih radnika na 600.000 korisnika i tu je početak i kraj svega. Možete izmišljati da se tijelo zove ovako ili onako, ali dok mi nemamo više zaposlenih, dok im ne olakšamo administrativni dio neće biti pomaka jer ih ima koliko ih ima.
Hvala. Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Martine Vlašić Iljkić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Evo zadnja rasprava me je potakla na razmišljanje da li da se osvrnem na sustav iz konteksta socijalne radnice ili iz sustav, iz sustava ovog u kojem se danas nalazim kao saborska zastupnica. No činjenica da evo zaista ću se morat vratit u ulogu nekadašnje socijalne radnice i zapravo opisati što jedan socijalni radnik u odjelu za odrasle osobe sada čini i kako se nosi sa svim onim gorućim problemima i izazovima trenutno u sustavu. Sve je veći broj starijeg stanovništva što dovodi naravno i do veće potrebe na terenu, učestalije podnošenje zahtjeva za pomoći u kući od strane starijih osoba, osoba s invaliditetom, posebno onih koji su u prostorno izoliranim područjima, sve više je broj zahtjeva za osobnu invalidninu, za doplatak za pomoć i njegu. U svim tim postupcima neophodno je i saslušanje obveznika uzdržavanja djece koje su nerijetko u inozemstvu i stoga se i njihova izjava o mogućnosti uzdržavanja također dugo čeka. U posljednjih nekoliko godina broj svih tih prava je veći za nekoliko puta u razdoblju od prije 5.g. i više. Broj socijalnih radnika koji provode navedene postupke je jednak ili zaposlen jedan ili dva više po ne znam kojoj, ne znam u kojem broju. No, broj socijalnih radnika ako ih zaposlite i jednog ili dva stručnog radnika po centru za socijalnu skrb sutra već to neće doprinjet apsolutno nikakvoj kvaliteti usluge, znači bez obzira ovih najavljenih vaših 200 ili 300 zaposlenih, to neće dovesti do kvalitete usluge ako ne smanjite znači javne ovlasti i preopterećenost sustava socijalne skrbi. Znači, dolazimo do manjka vremena kada bi socijalni radnici trebali biti podrška starijim osobama, osobama s invaliditetom, korisnicima tih prava s obzirom da je ogromna količina predmeta u rješavanju. Gubi se smisao zaista socijalnog radnika za ono što se mladi ljudi danas educiraju, a to je osnaživanju korisnika koji se najčešće provodi kroz razgovor i podršku i socijalni radnik je usmjeren na, na primanje zahtjeva, zaprimanja potrebnih dokaza prikupljanje svih mogućih iskaza od svjedoka, obveznika uzdržavanja, znači rješavanje i donošenje upravnog postupka svakako te poslove može obavit upravni pravnik ili pravnik. Znači socijalni radnik se danas suočava i sa preispitivanjem postojećih prava i priznavanjem novih prava, tako da svake godine upravni postupci su sve veći okupiran je pisanjem rješenja dok sve manje ima prostora i vremena za neposredan rad sa korisnicima, a posebno s obzirom koji su prostorno udaljeniji zahtijevaju rad na terenu, što je sve manje moguće u centrima za socijalnu skrb, a sve zapravo je češće i potrebnije. Kao što komora socijalnih radnika i udruga socijalnih radnika smatraju mišljenja smo da bi izdvajanje doplataka i osobnih invalidnina trebali biti izdvojeni tim više što zakonom se očekuju dodatna preispitivanja i otvaranja novih upravnih postupaka s obzirom da se u slučaju osobne invalidnine i doplataka mijenja cenzus koji će iznositi 4.000 kuna. Da zaključimo, osim provođenja novih postupaka i postupaka preispitivanja postojećih prava zbog potrebe kontrolnog vještačenja socijalne radnike još čeka i preispitivanje zbog ovog novog zakona. Svo to administriranje može obavljati se izvan sustava socijalne skrbe, a sustav socijalne skrbi se treba baviti osnaživanjem korisnika, uključivanjem u zajednicu i jačanjem podrške kroz izvan institucijske usluge i osiguranjem smještaja. Ministre, stalno govorite da nemate paralelni sustav koji bi sad mogao zaprimiti sve te zahtjeve i administriranje svih tih prava. To je netočno. Napravite kadrovske analize u vašem sad resoru gdje vam je i mirovinski sustav koji sigurno ima prostora administrirati određene poslove, a socijalni rad zaista ostavite socijalnim radnicima i stručnjacima u centrima. Veliki izazov je i rad sa nedobrovoljnim korisnicima koji zahtijevaju veći angažman, a posebno se odnosi sa osobama s psihičkim poteškoćama ili demencijom. U situaciji smještaja starijih osoba, a posebno osoba s demencijom socijalni radnik je u potrebi pronalaska adekvatnog smještaja, domovi su prekapacitirani, prostorno i kadrovski adekvatni nisu za osobe koje boluju od demencije, a s druge strane domovi za psihičke bolesne ne primaju takve osobe s demencijom i psiho organskim sindromom.
Hvala. Imamo više replika, prva je poštovane zastupnice Selak Raspudić.
Uvažena kolegice, vi imate iskustva u praksi tako da vjerujem da se možete kvalitetno osvrnuti na ovu problematiku. I sama sam upozoravala na ovaj dio da sustav socijalne skrbi ne može prihvatiti osobe s duševnim poteškoćama, pa one zapravo ostaju u institucijama i kada ne bi trebale biti. Međutim, zanima me nešto drugo, kako vi komentirate činjenicu da unutar ovog zakonskog prijedloga predlagatelj zakona je na jedan diskriminirajući i problematičan način uopće definirao osobe starije životne dobi, možemo reći limitirao s obzirom na njihovu radnu sposobnost, a nejasno je i definirao osobe s invaliditetom u odnosu na njihova prava i mogućnosti i kako onda očekivati da startajući već od toga možemo imati kvalitetno uređenje njihovih prava odnosno piše li zakone koji se odnose na socijalni rad oni koji doista znaju tko su korisnici tog sutava?
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem. Pa evo dobili smo zaista svi danas dojam tko zapravo piše ovaj Zakon o socijalnoj skrbi i ovu reformu tko je pripremio, sigurno ne oni ljudi koji su se javili u komentarima njih 2400 nego je to bilo isključivo nacrt ministarstva odnosno određenih suradnika koji je jedino dobio podršku u ravnateljima koje je on izabrao odnosno koji su zahvaljujući njemu ravnatelji. Svi drugi zapravo nisu sudjelovali u kreiranju tog zakonskog prijedloga. A ono što se također slažem sa vama, primjerice u Zakonu o udomiteljstvu gdje je propisano da osoba starija od 65.g. više ne može bit udomitelj. Znači, to mislim da je svakako loše jer osoba ukoliko ima 65.g., a po procijeni stručnih radnika i dalje može obavljat te poslove mislim da ne treba ograničavat u takvim situacijama dob.
Poštovana zastupnica Peović.
Evo kolegice Vlašić Iljkić, kako vi komentirate formiranje i postoji li potreba i opravdanje za formiranjem i osnivanjem akademije tako velebno nazvane institucije uzmemo li u obzir da smo do sada edukaciju primali znači ili od fakulteta, socijalnog rada ili od resornog ministarstva ili od samih socijalnih radnika ili od komore socijalnih radnika, jesu li te institucije izumrle, jel trebamo njih zatvoriti, na koji način opravdavamo sad nove institucije, zato sam pitala i kolegicu Orešković za povjerenstvo jer je ona stručna u toj dimenziji znači pravu, a vas pošto ste stručni upravo u socijalnom radu, kako stručnjaci komentiraju ove nove institucije i jesu li one potrebne?
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem. Mislim da je zapravo osnivanje akademije isto dodatna centralizacija, pokušaj zapravo utjecanja i na edukacije stručnih radnika s jednog krovnog pristupa. Mi znamo šta je najbolje na terenu svakog od centra za socijalnu skrb i svakog stručnjaka koji radi jednako u sustavu socijalne skrbi, što je zapravo apsolutno krivo. Znači do sad je ravnatelj mogao u koordinaciji naravno sa ministarstvom, sa studijskim centrom socijalnog rada osigurat svojim stručnim radnicima edukacije za koje misli da su mu najpotrebnije. Znači čemu unificirat edukacije na razini Hrvatske ako nam, nama na terenu u pojedinom centru za socijalnu skrb te edukacije nisu potrebne nego su nam potrebne neke druge. Znači akademija je ta centralizacija usluga zapravo što je sasvim krivi pristup u sustavu socijalne skrbi.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolegice, sad ću vas pitati nešto da se vratite u cipele socijalnog radnika odnosno u cipele ravnateljice što ste i bile, bili i ovim zakonom se predviđa povjerenstvo, vrlo neobičnog naziva, vrlo neobičnog načina funkcioniranja i to nismo imali prilike do sad vidjeti niti u jednom drugom zakonu. Ja ne vidim razloga onda u nekom drugom zakonu nakon što se sva druga sredstva iskoriste nemamo nekakvo povjerenstvo koje će onda još jedanput ocjenjivat da li su ovi svi prije toga radili ili ne. Vas su sigurno kontaktirali socijalni radnici, ako ništa drugo vaši bivši kolege. Kakav oni imaju, kakav imaju osjećaj kad to pročitaju u zakonu, što oni o tome govore i što oni o tome misle. Pa bilo bi ih dobro poslušati oni koji svaki dan rade, koji rade taj posao. Ja stvarno naglašavam da je riječ o jednom vrlo zahtjevnom i teškom poslu. Kako oni doživljavaju kad se mi odlučimo u jednom zakonu uvesti takvo jedno paratijelo?
Hvala. Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Pa to paratijelo kako kažete ne samo da je zapravo uteg i šteta za socijalnog radnika koji se osjeća demotivirano na terenu, nego je zapravo pljuska i ministarstvu, jer on zapravo priznaje da nije sposoban riješiti problem na nižoj razini, na svojoj razini nego mu treba netko tko će mu reći da li njegov odabir rada ili rad, stručni rad ide u dobrom smjeru. To je poražavajuće apsolutno. Znači netko tko će, mi sad imamo u sustavu socijalne skrbi, znači pritužbe ili ravnatelju ili ministarstvu na koje socijalni radnik je dužan odgovoriti ili mi kao Centar za socijalnu skrb smo dužni se očitovati povodom određenih predmeta ministarstvu. I sad to postoji i ministarstvo je to ko9je može primijeniti određene alate i upute prema i ravnatelju i ravnatelj prema stručnom radniku ukoliko ne radi dobro svoj posao. Znači, a ovo povjerenstvo je šminkanje, udovoljavanje određenoj javnosti koje zapravo nema nikakvu svrhu [[Upadica Reiner: Hvala.]] jer zapravo neće odlučivati o sadržaju pritužbe nego o formi.
Hvala vam lijepo. Hvala. Poštovana zastupnica Ban Vlahek.
Uvažena kolegice spominjete rad socijalnih radnika, pa ću se na njih osvrnuti kroz Zakon o udomiteljstvu. Sigurna sam da ćete se složiti sa mnom da udomiteljima treba veća stručna podrška, kako njima tako i udomljenoj djeci, razno razne supervizije i edukacije. Prečesto nam sami udomitelji sagorijevaju jer troše previše energije i onda odustaju od udomiteljstva. Trenutni broj socijalnih radnika koji su im i savjetodavno i nadzorno tijelo koliko god žele i trude, jednostavno ne stignu raditi sa njima. Da li imate neki model koji bi bio lakši i za udomitelje i za socijalne radnike. Hvala.
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Ma ono svakako što je ministarstvo propustilo učiniti, a štetno je za promociju udomiteljstva nakon onog slučaja što smo imali posljednjeg gdje je znači udomitelj bio taj koji je vodio brigu o djevojčici dok se ponovno nije vratila biološkoj obitelji, znači u tom slučaju smo mi kao ministarstvo je propustilo priliku zapravo javnosti objasniti koja je uloga udomitelja, koje su njihove obveze, koja je njihova zapravo u cjelokupnoj skrbi i sustavu što udomitelj može i koja je njegova podrška. Jer svi nakon tog slučaja normalno da imamo još manji motiv u javnosti, jer je osjećaj da su ljudi nemaju svoju ulogu i da nemaju podršku u sustavu kakvu bi trebali imati. Ono što svakako da bi udomitelji imali dovoljnu podršku potrebno je da ponovno govorimo o rasterećenosti socijalnih radnika, da se bavi udomiteljima, korisnicima koje trebaju obilaziti svakih šest mjeseci, a ne stignu i jednostavno ponovno se bave administracijom.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Iljkić Vlašić u vašim obraćanjima i tijekom rasprava na odborima i ovdje na plenarnoj sjednici nazirem ideju da se borite za prava socijalnih radnika što apsolutno pozdravljam, međutim čini mi se da ste ipak previše kritični da ste u tom nekom balansu između političarke i socijalne radnice, nekako dominira taj odnos i nastup političarke. Ja mislim da je odvajanje i stvaranje obiteljskog centra itekako Centar za socijalnu skrb olakšava određenih obveza, smanjenje nadležnosti, rasterećenje javnih ovlasti, pitanje socijalne uputnice umjesto provođenja upravnog postupka sve su to stvari koje su u ovome novome zakonu navedene. I samo na kraju, dakle što vi govorite jedan, dva. U proteklih par mjeseci 200 novih stručnih radnika u centrima i 145 u ustanovama socijalne skrbi.
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Da, ali tih 200 stručnih radnika vam je na cijelu Hrvatsku zapravo jedan stručni radnik u Centru za socijalnu skrb i još eventualno jedan stručni radnik zaposlen u rizičnom periodu, a u istovremeno nerasterećenje sustava. Znači, nismo napravili ništa. Socijalni radnik u Odjelu za odrasle će imati 20 predmeta manje, preraspodijelit će njih pet na novog. Znači šta imamo rasterećenje jednog socijalnog radnika koji će imati 20 predmeta manje. Što se tiče Obiteljskog centra bio on nekada kao javna ustanova prije desetak godina, pa pripojena Centru za socijalnu skrb kao podružnica i sad ponovno se izdvaja. Znači ono neće imati svoju ulogu dok god mi taj obiteljski centar ne povežemo sa znači obrazovnim i zdravstvenim sektorom u smislu jačanja međuresorne suradnje. Neće nama pasti s nema dobrovoljni korisnici ako nešto ne uvedemo u propise vezano za međuresornu suradnju.
Sljedeće će govoriti poštovana zastupnica Marijana Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući, drage kolegice i kolege. Već je puno stvari rečeno o ovom setu zakona i nezgodno je ovako zapravo komentirati 7, 8 zakona odjedanput. Evo ja ću se zadržati samo na dvije teme. Jedna je Zakon o udomiteljstvu. Dakle, već je komentirano ovdje bilo to da ovaj Prijedlog izmjena Zakona o udomiteljstvu ne predviđa, dakle uvođenje životnih partnera i neformalnih životnih partnera u zakon iako je Ustavni sud u svojoj odluci naložio da se isti ne smiju diskriminirati. Također da, točno je nije naložio da se, izričito naložio da se mijenja Zakon o udomiteljstvu dakle već je utvrdio da nadležna tijela su dužna tumačiti, primjenjivati odredbe na način koji će svim osobama pod jednakim uvjetima omogućiti sudjelovanje u javnoj usluzi udomljavanja, dakle neovisno o tome živi li potencijalni udomitelj u životnom ili u neformalnom životnom partnerstvu. Međutim, ono što će se vjerojatno događati na terenu, dakle smisao njihove odluke je da nema diskriminacije, a sve je sada ostavljeno na uputu ministarstva koja je poslana Centrima za socijalnu skrb. Dakle, ta uputa na neki način može biti promjenjiva, a životnih partnera nema u zakonu. Uputu ovu mogu na različite načine tumačiti, mijenjati ovisno i o političkoj strukturi u ministarstvu, a da je uvedena u zakon to bi bilo nedvosmisleno, imala bi i parlamentarni legitimitet i ne može se arbitrarno mijenjati. Dakle, na kraju je sudbina i životnih partnera, ali prije svega djece u takvim udomljenim obiteljima, dakle ovisi o dobroj volji nekoga u ministarstvu sve dok životni partneri nisu izrijekom navedeni u zakonu. Dakle, to je jedan problem sa Zakonom o udomiteljstvu. Druga dva zakona koja ću komentirati to su Zakon o psihološkoj djelatnosti i djelatnosti psihoterapije. Kao što sam rekla i u replici pitala ministra ovdje ću na početku iskoristiti tu temu psihologije i psihoterapije. Da spomenem danas evo glavnu temu, a to je mentalno zdravlje, kaže se, priča se o mentalnom zdravlju nacije prije svega mentalnom zdravlju djece pogotovo evo nakon ove pandemije koja dokazano djeluje na djecu i adolescente i njihovo mentalno zdravlje. Ponovo ću upozoriti još jedanput na činjenicu da od Dubrovnika ili od Prevlake do Zagreba nemate kreveta u bolnici gdje mogu ležati djeca adolescenti sa psihičkim problemima. Dakle, dijete koje ima bilo kakve psihičke probleme osuđeno je da leži u sobi sa odraslima, dakle nema niti psihijatra, dakle nije tema je, dakle vezana uz medicinu, ali evo iskoristit ću ovu priliku da još jedanput ukažem na tu strašnu činjenicu da su ta djeca ili osuđena ili evo ležati u sobama uz odrasle ili njihovi roditelji ovisno o njihovim financijskim mogućnostima trče do Osijeka, trče do Zagreba koji su isto tako opterećeni i nemaju dovoljno kapaciteta i zbrinjavaju tu djecu. Da se vratimo na ovaj zakon, dakle postojećim zakonom ograničen je kao što sam rekla pristup djelatnosti psihoterapije samo na određene sveučilišne studije. To su medicina, psihologija, socijalni rad, edukacijska rehabilitacija, socijalna pedagogija, pedagogija logopedija. I dakle ovim zakonom se pojavljuje novi studij propedeutika psihoterapije, u prijevodu ova riječ bi značila nekakav uvod u temelje psihoterapije. I taj studij može upisati dakle bilo tko sa završenim bilo kojim fakultetom prije toga. Dakle ili medicinska sestra, novinar, glumica, arhitekt, građevinski inženjer, računalni inženjer. Dakle, ovim studijem može postati psihoterapeut. S druge strane imate diplomiranog psihologa sa Filozofskog fakulteta koji na svojim kolegijima tijekom fakulteta ima predmete, ima kolegije koji daju osnovna, temeljna znanja iz psihoterapije. Ali on dakle s takvim znanjima isto tako mora završiti ovaj studij psihoterapije kako bi dobio dozvolu komore i kako bi bio psihoterapeut, a u osnovi je već psiholog i ima znanja iz tog područja.
Imamo repliku poštovane zastupnice Glasovac i potpredsjednice ovog Doma.
Hvala. Kolegice Puljak, rekli ste da o tome hoće li neko dijete ostati u domu ili će dobiti topao obiteljski dom čak i u zajednici životnih partnera ili neformalnih životnih partnera ovisi o dobroj volji ministarstva. Nema dobre volje ministarstva, nema. Zašto? Kada su presudu Kožić i Šegota dobili na Upravnom sudu šta je ministarstvo radilo? Opstruiralo, pisalo je žalbu da ih onemoguće i nakon presude. Kada je Ustavni sud svoje rekao što ministarstvo sada radi ponovno radi istu stvar predlaže u Saboru zakon koji je potpuno protivan odluci Ustavnog suda. Nema dobre volje u tome je problem. Ali to nije stvar dobre volje, to je poštivanja Ustava i drugih zakona koji su između ostalog lex specialis u ovom dijelu, a to je Zakon o životnom partnerstvu da ne govorim da se ovime krše još dva zakona, Zakon o zabrani diskriminacije i Zakon o ravnopravnosti spolova. Tragično da to sebi dozvoljava najviše zakonodavno tijelo koje je Hrvatski sabor.
Zastupnica Puljak, izvolite.
Evo apsolutno se slažem. Zato sam i rekla, iako smo ovdje čuli opravdanja da u odluci Ustavnog suda nema izrijekom navedeno da se mora mijenjati Zakon o udomiteljstvu. Jasan je bio smisao njihove odluke, odluka je dakle nema diskriminacije. Kako osigurati da nema diskriminacije? Upravo tako, da onda to ne ovisi o tome koja je politička opcija na vlasti, koja je politička opcija u ministarstvu, tko je ministar, kako je taj dan ustao na koju nogu lijevu ili desnu. Već da u zakonu izričito piše, dakle tko može i kako pod kojim uvjetima biti udomitelj da mu se ne stvaraju problemi od kojih na kraju opet dakle opet nitko ne misli na kraju o djeci. Na kraju opet najviše pate djeca, a danas situacija sa udomiteljskim obiteljima je da nema dovoljno udomiteljskih obitelji. Ono govorimo o problemima usvajanja, ima puno usvajatelja, malo djece ili procesi traju i drugo, ovo, ono ali ne gledamo na udomiteljstvo. Nema dovoljno udomiteljskih obitelji i sada ograničavamo jednu koja je ili koliko ih hoće biti.
Hvala. A sada će govoriti poštovani zastupnik Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni ministre, kolegice sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle mi živimo 30 godina u kontinuiranom socijalnom raslojavanju u starenju stanovništva i depopulaciji stanovništva. I sve kategorije koje su zaposlene i angažirane oko sustava socijalne skrbi fale, jednostavno nedostaju za povećanu kvalitetu a kvaliteta se povećava. Mi danas u vrijeme današnje bi trebali razmišljati o sustavu socijalne zaštite, jer socijalna skrb je pomogni onoliko koliko možeš. Socijalna zaštita je nešto gdje postavimo kao granicu i do te granice štitimo sve ljude, granica je uvijek vezana uz naše proračunske mogućnosti. Dakle, sustav traži reformu, treba reformu, sustav je zapušten i netransparentan i preopterećen kao što sam odmah rekao i treba reformu. Da li će ova reforma biti dobra, uspješna o tome ćemo vidjeti. Ali imamo u ovom našem društvu, ovih naših 30 godina kontinuitet neprovođenja reformi u socijalnom sustavu. 2002. Za vrijeme gospodina Davorka Vidovića je bila spremna reforma, nije prošla. 2009. je bila spremna reforma, nije puštena uopće u provedbu. I sada ni kriv ni dužan ministar Aladrović ima provesti ovu reformu što je jedan teški, teški zalogaj i za mladog ministra ne sumnjajući u njegove sposobnosti, ali i za 30 godina kasnije postaviti sustav na prave noge bez reforme. Znam i rekao sam da će raspravu o sustavu socijalne skrbi, jer ovdje ima strašno dobrih primjera o profesijama i svatko od njih ima pravo boriti se za sebe. Ali ja ću biti fokusiran na krajnje korisnike. I jedan dio rasprave je pojela situacija, odnosno najava ukidanja obiteljskih domova. Mislim da je to priča bez presedana i da nije bilo nikakvog razloga da se ide sa takvom pričom. Smatram osobno da je trebalo prvo prosijati i odvojiti žito od kukolja jer ima siguran sam sjajnih obiteljskih domova, ima onih koji bi se uz male korekcije mogli postaviti u standarde i ima onih koji su loši, kojima treba zabraniti rad i uzeti licencu da se razumijemo. Naravno da jednostavno je ovo konstatirati. Treba naći rješenja. Ovo je jedno od rješenja. Možda rješenje o pretvaranju njih u ustanove i na neke druge načine treba o tome razmisliti, ali u svakom slučaju treba voditi računa o krajnjoj cijeni za korisnika. U obiteljske domove su smješteni ljudi po cijeni od tri i pol do četiri i pol najviše pet tisuća kuna. U privatne domove su smješteni od 7 do 10 000 kako tko može po toj cijeni, a u privilegirane domove decentralizirane je dovoljna i njihova mirovina. Jer država daje dvije i pol ili koliko daje decentraliziranih sredstava. Dakle, tu imamo jedan oblik netransparentnosti. Dakle, treba biti ovdje otvoren za sve opcije, ali ne suditi jednoj instituciji u kojoj su i Centri za socijalnu skrb molili da se primi štićenike jer nisu imali kuda s njima, jer naši kapaciteti decentraliziranih domova i privatnih domova ili su skupi ili su nedostatni. Dalo bi se ovdje jako puno pričati. Ja ću samo reći o jednoj pojavi koja je nedopustiva. Radi se o ilegali. Mi imamo ove godine 54 izvida na temelju dojava o ilegalnim smještajima, ilegalnim domovima gdje dođe nadzor, napiše svoj dakle izvid, zabrani im se rad i oni rade dalje. Nađu dobrog odvjetnika i rade dalje. Zamislite da se to dogodi u jednoj Njemačkoj. Da li bi ikad taj vlasnik takvog doma ilegalnog koji ne bi smio postojati ili onog koji postoji pa radi krivo usudio se zatražiti nanovo licencu da se bavi istim poslom. Ne bi. Kod nas i dalje rade.
Sada imamo replike. Prva je poštovanog zastupnice Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega. Rekli ste da ministar nije ni kriv, ni dužan provesti reformu. Naravno da je dužan jer obećava to već tri godine najmanje, njegove prethodnice i ranije reformu sustava socijalne skrbi i zaista je to nešto što očekuju i korisnici i puno više se očekivalo sa najavljivanom reformom. I zaista ovo što sad vidimo nije napisano, a samo je trebalo slušati struku, trebao je znači ono kako smo rekli struke, radna skupina, ono kako je radna skupina razmišljala tri godine na kraju nije usvojeno. Dobili su nacrt prije objave same i apsolutno nije to ono što je struka ponudila. Kako to komentirate?
Poštovani zastupnik Hrelja.
Pa gledajte, ja sam rekao ni kriv ni dužan jer znam kao i vi da to nije njegova struka. O.k. Jedno je što se daju obećanja i što je u programu Vlade i to ministar mora svaki raditi, tu dileme nema. Ako mene osobno pitate što bih ja napravio da sam na njegovom mjestu ja bih sada stao na loptu i rekao gospođo iz struke izvolite glave skupa, nađite najbolje rješenje. Imamo taj okvir, imamo toliko novaca, nema muljanja, ima se, nađe se pravična, transparentna rješenja. Ne može u jednoj županiji biti veća potpora za smještaj u domu, u drugoj manja, ne može biti netransparentnosti po teritorijalnom principu i različitih postupanja. Ali trebali bi sjest skupa i pogledati svi sudionici u toj socijalnoj skrbi svoje prednosti, ali i svoje nedostatke. E onda bi možda ispao dobar sustav van. Ali to treba puno, puno, puno vremena.
Hvala. Zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa. Uvaženi kolega složit ću se sa vama. Kada ste govorili o obiteljskim domovima s vašim mišljenjem da ne treba generalizirati slažem se sa vama i zaista se slažem s time da treba kad su u pitanju obiteljski domovi odvojiti žito od kukolja. Dakle, tu imamo zaista sjajnih primjera. Imamo primjera domova kod kojih postoji prostor i želja za poboljšanje. Na žalost imamo obiteljskih domova koje bi istog trena trebalo zatvoriti. I vi ste govorili o inspekcijskim nadzorima kod ilegalnih pružatelja usluga. Ove godine 54, 2020. godine 57 gdje smo imali slučajeve da ilegalni pružatelji ne dozvoljavaju čak ni ulaz u obiteljski dom, ne dozvoljavaju. Dakle, tri ilegalna pružatelja uopće nisu dozvolila ulaz u dom. Zamislite da se to desilo u jednoj Njemačkoj? I zato upravo transformaciju obiteljskih domova za koje je predviđeno pet godina i o tom roku se može promisliti. Treba dati vremena da se [[Upadica Reiner: Hvala.]] obiteljski domovi, dakle transformiraju u primjerene domove za naše korisnike.
Hvala. Poštovani zastupnik Hrelja.
Gledajte hvala vam na razumijevanju, ali ja imam jedan poseban svoj stav. Uvijek sam za varijantu i, i. Ono što je zdravo ostaje, ono što ne valja makni, ali isto tako im daj šansu da se bave s nečim drugim, odnosno da se bave tim istim poslom na drugi način. Ili da su pod većom kontrolom ili da idu u investiciju za ustanovu jer su loši smještajni kapaciteti i sam standard usluge itd. Ali nisam nikako ovo bez osnove reći ne valja zato što se dogodio, dogodio se jedan ili dva stvarno nesretna slučaja, stvarno prekoračenja broja korisnika, stvarno jer je odgovornost i samog ministarstva ne samo jer nema kontrole. Dakle, ne bih sudio na temelju dva, tri slučaja i rekao to ne valja, nego bih ostavio ono što valja, a ono što ne valja bih tjerao u promjene.
Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani zastupniče Hrelja, mislim da bi svakako i dio socijalne reforme bilo i ono što ste vi uspjeli, dakle povećanje cenzusa za dopunsko zdravstveno osiguranje koje obuhvaća 120 000 ljudi. Osobe starije životne dobi su vunerabilna skupina i stoga razumijem vaše obraćanje vezano za obiteljske domove. Kolegica Bedeković je rekla, dakle povećan je broj inspektora u sustavu socijalne skrbi za sto posto. 2020. je bilo 119 nadzora u obiteljskim domovima, a do sada u 2021. 443. 2020. čak 50% je dobilo neko rješenje i neku mjeru, a sada je taj broj ipak manji. I slažem se sa vama da ne možemo na osnovu nekih tragičnih slučajeva koji su se dogodili generalno gledati prema obiteljskim domovima. Ne znam koliko bi to koštala, a svakako bi koštala ta transformacija puno, pa se nadam da će između prvog i drugog čitanja doći do određenih korekcija.
Poštovani zastupnik Hrelja.
Hvala vam upravo na da smo suglasni oko stvari, da ne treba sve suditi na temelju jednog ili dva slučaja. A drugo, rekao bih za ono što sam na početku vaše replike rekli da povećanje cenzusa je socijalna skrb. Ja bih rekao da je to više socijalna zaštita i da je to borba protiv siromaštva u Republici Hrvatskoj i da je to nešto što je definirano i u Strategiji borbe protiv siromaštva 2014. i dvadesete i da smo to tek sada proveli. I to nije kraj. Vi znate da bi u ponedjeljak ili utorak trebalo biti i usklađivanje tih cenzusa i ti cenzusi bi trebali biti još pedesetak kuna veći. I zato sam osobno jako ponosan na to što smo konačno napravili, jer bilo je davno vrijeme, ali bolje ikad nego nikad.
Poštovani zastupnik Deur.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani zastupniče, evo sami ste rekli da je još od 2000. godine pokušava se napraviti zakon. Da li se nije imalo hrabrosti, znanja ali je puno godina. To je malo čak i strašno za pogledati iza sebe koliko je godina trebalo proći da netko dobije hrabrost da to napravi. Slušajući kolege iz SDP-a jedan i dva, oni su sjeli za govornicu, došli da bi ukazali nešto što i sami možda ne razumiju zašto se to nekad nije napravilo. Iz MOŽEMO kad su izišli, oni su, obitelji su doveli roditelja u socijalu o kojoj kažu da ne valja ništa. I sad me zanima na koji način ta jedna ideja postoji koju oni imaju, da bi se uistinu kroz ova dva čitanja moglo što kvalitetnije, bolje, jer nikad ne znamo gdje će doći i eskalirati jedno takvo osjetljivo područje. Hvala vam lijepo.
Prije nego što odgovorite kolega Hajduković je digao povredu Poslovnika. Što je povrijeđeno?
Hvala vam potpredsjedniče. Povrijeđen je članak 238. Kolega Deur stalno priča kao njegov predsjednik o SDP-u jedan i dva. Možda bi trebao pričati o HDZ-u jedan, o kriminalnoj organizaciji koja je osuđena.
Dobro. To nema veze.
…/Upadica Hajduković: I sa tim smiješkom, da sa tim smiješkom kolega vi ste član kriminalne organizacije. Šta da sjednem?/…
I vi vrlo dobro znate da to nema nikakve veze, pa vam temeljem članka 239. izričem vam opomenu.
…/Upadica Hajduković: Šta da sjednem? Sjedite vi. Sramite se vi kolega! Vi ste član kriminalne organizacije nisam ja. Hvala vam lijepa./…
Temeljem članka 240. stavak 1. izričem vam opomenu sa oduzimanjem riječi. Temeljem članka 240. stavak 2. izričem vam opomenu sa oduzimanjem riječi do kraja rasprave o ovoj temi.
Ma dajte! Zašto? Potpredsjedniče zašto?
Zato jer ste nastavljali govoriti iako sam vas opomenuo.
Niste me opomenuli. Oprostite.
Jesam, dva puta sam vas opomenuo.
Zašto niste opomenuli kolegu koji maše rukom dolje. Zašto?
Dva puta sam vas opomenuo.
Ja želim nešto reći o LGBT pravima poslije. To ćete mi uskratiti kolega? To ćete mi uskratiti?
Hoćete da vam …
To ćete mi uskratiti? Dobro, uskratite. Ali onda pred hrvatskom javnosti budite vi odgovorni za to, budite vi odgovorni.
Vi ne možete tako govoriti.
Ja ću reći da mi je HDZ priječio reći što ja mislim, jer vi dovodite u pitanje da je HDZ presuđen. Presuđen je!
Temeljem članka 241. stavak 1. Izričem vam mjeru udaljenja sa sjednice za današnji dan. Nećete dobiti ništa nećete dobiti sa deranjem u Saboru.
Presuđen je! Član ste kriminalne organizacije. Kolega Reiner meni ćete oduzimati riječ, meni ćete oduzimati riječ kad kažem što su hrvatski sudovi presudili. Pa sram vas bilo!
Hoću. Hoću jer se ne derite u Saboru!
Sram vas bilo! Hajde izbacite me sad. Evo nek' dođe straža, nek' me izbaci. Sram vas bilo!
Pa pogledajte se! Rađe se pogledajte, a gleda vas i hrvatski narod i sve misli o vama.
Gleda i vas kolega koji ste članovi kriminalne organizacije. I tu ćemo stat!
Ja vas molim da izađete, zamolio sam vas to. Pa ja sam svoje rekao.
… [[Upadica Hajduković, ne razumije se.]]
Izvolite, vi ste isto povreda Poslovnika.
Poštovani potpredsjedniče, ovdje je grubo povrijeđen Poslovnik članak 237. i članak 238. Povrijedili ste ga na žalost i vi ovaj puta. Riječ je o tome da je kolega, saborski zastupnik u povredi Poslovnika mogao reći što je nakanio reći, a potom ste mu vi trebali oduzeti riječ ili ga opomenuti. Vi ste ga prekinuli i pritom ste vi povrijedili Poslovnik. Dakle, ja vas molim članak 238. kaže da moramo voditi …
…/Upadica Reiner: Kolegice Posavec-Krivec …/…
… da moramo voditi. Evo isto činite i meni sada. Isto činite i meni.
Isteklo vam je vrijeme. O čem pričate? Ništa vama ne činim. Prvo vam je isteklo vrijeme. Drugo, to nije povreda Poslovnika i ja vam izričem opomenu temeljem članka 239. I sad idemo napokon na odgovor na [[Upadica: Ne, povreda Poslovnika još.]]
Ja ću se isto žaliti Odboru za Ustav, tako da čisto znate, to moram najaviti.
Samo izvolite i napustite dvoranu.
Hoću. Kojem vi predsjedate, koji ćete odlučiti što hoćete. Da, to je HDZ-ova demokracija. Hvala vam lijepo! Doviđenja!
Doviđenja!
[[Upadica Hajduković: Sramite se!]] [[Upadica: Srami se ti!]] [[Upadica Hajduković: Ja da se sramim? Čega? Čega?]]
Tišina! Molim vas nemojte dovikivati iz klupe. … [[Upadica Hajduković, ne razumije se.]] Molim vas nemojte dovikivati iz klupe! Molim vas! Molim vas nemojte dovikivati iz klupe! Kolegice Bedeković.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Odustajem od povrede Poslovnika s obzirom da ste kolege udaljili sa sjednice zbog vrijeđanja nas saborskih zastupnika.
Dobro. Hvala lijepo. Idemo nastaviti napokon sa radom bez ovih nepotrebnih ometanja rada. Imamo odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Poštovani kolega Deur, ja nisam taj koji bi trebao suditi šta tko radi i kakvu politiku vodi, ni MOŽEMO, ni SDP, ni Socijaldemokrati, ni dok je bio Živi zid niti vama nisam sudio. Nastojim biti fer zastupnik i baviti se rješavanjem problema preuzimajući čak i neke rizike koji nisu uobičajeni u Hrvatskom saboru. A ako želite doznati više zašto nije 2002. Učinjena reforma a bila je papirnato spremna imate kolegu Vidovića pa možete poslije popiti kavu koji je tada bio ministar, ja tada nisam bio u Hrvatskom saboru zastupnik. A za 2009. znam zašto je bila, jer smo uletili u recesiju i nije se moglo apsolutno ništa tako reformski planirati ni provesti.
Sljedeća je replika poštovane zastupnice Dreven Budinski.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, ministre, državne tajnice. Kolega Hrelja meni je vas uvijek lijepo slušati, jer vi se stvarno sa srcem u svaku temu unosite i mislim da evo ga sami ste rekli kako dugo čekamo ovu reformu. Ja mislim da je to reforma, ako nije, bar je nekakav početak reforme. I kad bi se osvrnula i na navedena financijska sredstva koja su osigurana, znači samo za ovu godinu, hoću reći za 2022. je osigurano 400 milijuna, a za 2023. je preko 700 milijuna osigurano. Znači itekako se vodi briga u proračunu RH baš za te kategorije naših socijalno najugroženijih. Ja stvarno mislim da je ovo početak nekakve reforme. A ono što bih vas pitala danas smo čuli da se ukidaju ti domovi obiteljski. Ja koliko sam proučavala vidim da se ne ukidaju, nego se oni, jednostavno im se daje rok od pet godina da stvarno, da uklone sve nedostatke da bi imali adekvatnu skrb za svoje udomitelje.
Hvala. Poštovani zastupnik Hrelja.
To se iščitava iz završnih odredbi zakona da se daje prijelazni rok. Samim time oni se moraju preoblikovati, prema tome čita se namjera iz prijedloga zakona. Nego bi ja, drago mi je da ste postavili, odnosno da ste ovo replicirali. Ja bih rekao nešto sljedeće. Socijalna skrb nije pitanje ili ono što bih ja želio, socijalna zaštita nije pitanje jednostranačja, pitanje onoga tko ima dominantnu ulogu u Parlamentu. To je pitanje svih nas. I ja sam rekao da ću biti na inauguraciji ministru, rekao sam da ću mu biti najveći kritičar, ali u istovremeno najveći suradnik bez obzira u kojoj poziciji u ovom Parlamentu budem. I ja bi mu sugerirao da na neki način učini napore na što većem prihvaćanju primjedbi i na ugrađivanju u ovaj zakon, da bude na neki način konsenzusom prihvaćen od Hrvatskog sabora jer bi to bilo dobro za naše hrvatske građane i za nas kao društvo.
Hvala. Sljedeća replika poštovana zastupnica Udović.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Hrelja, evidentno je da smo mi država koja stari iz dana u dan i zato i vi kao saborski zastupnik koji vodi posebnu brigu o umirovljenicima, ali je ovdje prisutan i ministar imaju veliku odgovornost po meni i puno posla kako bi se umirovljenici koji su evo sada smješteni u obiteljskim domovima adekvatno smjestili s obzirom da mi se čini da ne sagledavamo ovu reformu jednako i ne iščitavamo prijedloge zakona jednako u ovih sljedećih 5 godina negdje smjestili. Preko 4000 osoba starije životne dobi se negdje moraju smjestiti. Da će se odraditi ova usklađivanja, znači da će se oni prilagoditi to je nemoguće, to se dogoditi neće. Neki od njih će to uspjeti, ali velika većina neće jer vam se tu redovno radi o obiteljskim kućama koje ne mogu ispuniti minimalne tehničke uvjete da bi se prekategorizirali u ustanove. I molim vas da li je vama razvidno [[Upadica Reiner: Hvala.]] iz ove reforme …
Hvala. Poštovani zastupnik Hrelja.
…/Upadica Udović: Koliko ćemo mi novih domova imati, koliko ćemo imati novih dnevnih boravaka za starije osobe.
Hvala vam. Hvala. Hajmo se držati vremena, molim vas svi skupa. Poštovani zastupnik Hrelja. Izvolite.
Hvala vam na replici. Da, imamo problem. Mi ovdje imamo problem ne zato što možda neki iz obiteljskih domova ne bi se željeli u roku dva, tri pet godina uz neki support ministarstva, koji je support i obećan preoblikovati. Međutim, problem je nečeg drugog. Te novce treba vraćati, tu investiciju treba vraćati. To utječe na finalnu cijenu smještaja u dom. Obiteljski domovi su najekonomičniji smještaj, treba im postaviti standarde i oni kao takvi trebaju našem društvu, jer smo mi siromašno društvo. Ili možemo tražiti da nešto preoblikujemo u javnu ustanovu, ali onda moramo participirati iz proračuna. Dakle, ne može se ništa dogoditi za ništa, nego sve košta i o tome treba voditi računa i treba ići u taj proces planski. Hvala.
Poštovana zastupnica Marić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega, također moram reagirati na ono što ste rekli da ministar nije ni kriv ni dužan. Čim je prihvatio ovu funkciju i kriv je i dužan, a na žalost programi i zakoni stoje u ladicama ne sad u ovom samo sastavu, nego i u prijašnjim vladama tako da je bilo vremena da se zakoni donesu. Spomenuli ste o nedostatku kapaciteta u domovima za starije, to smo svjesni problema. Naravno da je problem i sa nedostatkom udomitelja. Ja ću nešto kasnije i o udomiteljstvu govoriti. Ne samo da nedostaje udomitelja, nego nedostaje i kampanja koja bi potakla ljude da se prihvate udomiteljstva. Ilegala je svakako nedopustiva i ministarstvo i sve druge institucije moraju imati instrumente da se ne dogodi ono što je kolegica spomenula, da vas netko ne pušta unutra da se napravi inspekcija. Zatim ono što sam spomenula u replici ministru, pa mi nije odgovorio. Problem hitnog smještaja i plaćanja za nešto što nije zakonom predviđeno. Dakle, to postoji na terenu ili ministar ne zna što je na terenu ili zatvara oči. To se neće riješiti ovim zakonom. Zato vas molim da vi kao dio većine utječete da se ovaj zakon popravi, da se svi zakoni poprave. Hvala.
Ja kao dio vladajuće većine, a i od uvijek sam se borio sa nelogičnostima i nepravdama sustava niti, kažem rekao sam ono za ministra jer mislim da tako je. Ali niti ga branim, niti ga glorificiram. Ali jednu stvar je bitno za reći na temelju vaše replike, a to je da mi imamo poprilično veliki broj udomitelja. Mi kalkuliramo da ih imamo oko 1400 a mi ne znamo koliko imamo udomitelja, jer ilegalno udomiteljstvo je veliko. A ilegalno udomiteljstvo se bazira na dvije vrste ugovora o dosmrtnom uzdržavanju i doživotnom uzdržavanju. I tu imamo svojevrsni nekretninski biznis. Zato ću se uvijek zalagati za legalne oblike smještaja, ilegal van. To je za mene kazneno djelo.
Hvala lijepa. Sada će govoriti poštovana zastupnica i potpredsjednica Doma Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Jednom smo samo imali više materijala, izvješća o savjetovanju provedenom sa zainteresiranom javnošću, a to je bio Zakon o autorskom i srodnim pravima koji je isto tako bio u dva čitanja i doživio je poprilične izmjene između ta dva kruga. Stoga se nadam da ćete naučiti nešto iz njihovog primjera. Ovo je samo dio javnog savjetovanja o dva zakona – Prijedlogu zakona o socijalnoj skrbi i Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o udomiteljstvu. I da ne bi sad bilo sa ove strane upućeno nama da vi sad opozicija samo pričate nešto kako to ne valja, što ste vi napravili. Ja ću se zadržati na onome što ovdje piše, a to ne govorim ja. Ja ću sad biti glasnogovornica struke. O ovom zakonu u javnom savjetovanju defektolozi, pedagozi, psiholozi, socijalni radnici, strukovne udruge, akademska zajednica, svi su mu rekli ne. Ministarstvo na njemu inzistira. Ministarstvo je na njihove primjedbe reklo ne i onda kaže ovo smo radili u suradnji sa strukom. Kojom strukom? Ovdje vam je mišljenje struke koja je zgrožena na žalost. Ono što je zapravo veliki problem ovog zakona što se ne vidi smjer u kome ministarstvo i Vlada žele ići. Zašto? Pogledamo li Nacionalnu razvojnu strategiju, pogledamo li Ustav RH onda ćemo vidjeti da bismo trebali ići putem decentralizacije, uključivanja lokalne samouprave. Ovaj zakon radi upravo suprotno. Ignorira i potpuno isključuje i struku, ignorira i potpuno isključuje lokalnu zajednicu jer se opredijelio za centralizaciju sustava. To nije dobro. To nije dobro zato jer ovo nisu, ovo čak nije mišljenje struke. Ovo su dokumenti koje ste vi donijeli Nacionalna strategija, razvojna strategija. Ono što također nije jasno je na koji način ovaj zakon kani se približiti potrebama korisnika, odnosno detektirati ispravno potrebe korisnika sustava socijalne skrbi, adekvatno odgovoriti na iste, unaprijediti sustav socijalne skrbi u smislu da zadovolji korisnike i zaposlenike s druge strane. To se iz ovog zakona ne vidi. Je, svjetla točka zakona a složit će se mnogi kolege reći će povećava se osnovica za zajamčenu minimalnu naknadu i to je točno tako. Ali povećavaju se zapravo samo one stavke i one naknade čiji se broj korisnika smanjuje, a to je zajamčena minimalna naknada i to su udomiteljske naknade. Znači vi tu ništa ne dajete novo, vi tu zapravo ostajete na istom ili štedite, a smanjujete upravo one koje su danas najpotrebnije, a to je sufinanciranje, odnosno subvencioniranje troškova stanovanja. Nama sljedeća godina bit će iznimno teška. Nadalje, ono što potpuno nije također jasno iz ovoga zakona zbog čega se imenuju ad hoc povjerenstva za pritužbe. Ako znamo da da ministarstvo vrši upravni nadzor, da komore vrše stručni nadzor što će ministarstvu kao kontroloru upravnog tijela i komorama kao kontrolnog strukovnog dijela zapravo što će njima nekakvo supervizijsko pomalo nestručno tijelo, jer mi ne znamo što bi ono trebalo raditi i u kom pravcu bi ono trebalo zapravo ići. Ukidanje centara za socijalnu skrb, … [[Govornica se ne razumije.]] pravne osobnosti, ukidanje obiteljskih domova također to su već kolege spomenuli, ne bih se na tome posebno zadržavala. Jedino ponovno izrazila jednu ogradu koju sam rekla i u replici. Ako će vam model biti reorganizacija po uzoru na sustav Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje onda od toga odustanite, jer tu niste bili u stanju osigurati u ovom trenutku to da svaka županija ima svoj područni ured, a ispostave želite gasiti i njihov posao prebaciti na poštanske urede. Znači, ako je to model onda nemojte primjenjivati jedan model koji se pokazao neuspješnim od kojeg sada odustajete, naprosto ga forsirati u ovome dijelu. Bilo bi tu još puno toga za reći pa i o Zakonu o udomiteljstvu, ali na žalost neću imati toliko vremena. Ali ja se nadam iskreno da ćete saslušati zaista ove brojne rasprave koje su bile i kvalitetne i stručno utemeljene i zaista većinski nisu vođene onako površnim jednim samo političkim pristupom i da će ovaj prijedlog zakona, odnosno paketa od ovih sedam zakona i tri strategije koje još nisu ugledale svjetlo dana one trebaju biti sastavni dio socijalne reforme mi dan danas ne znamo kako će izgledati strategija. Nadam se da će se izmijeniti.
Poštovana zastupnica Mrak Taritaš ima repliku.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Zakon o udomiteljstvu, dakle Ustavni sud je donesao odluku, ministarstvo ima svoju priču mimo svega toga, a bilo bi zgodno da se možda posluša i djecu. Dakle, puno djece koja se nalaze zaista pred pragom udomiteljstva rekla su sljedeće, da žele imati da netko za njih pere odjeću, da one žele živjeti da im je svejedno da im tata može biti ne znam lav, a mama bilo tko ili nevažno, ali da žele imati osjećaj obitelji. I mi mrtvi hladni uopće nemamo nikakav problem, ne mi, nego ovo ministarstvo kaže to što je Ustavni sud rekao nema veze. To sve što stvarnost govori nema veze, mi smo iznad toga. Pa dokle više?
Hvala lijepa.
Dok god se politički stavovi i o tome kako bi definicija obitelji trebala izgledati budu implementirali, primjenjivali čak u one zakone koji apsolutno nikakve veze sa tim nemaju. Ovdje nije pitanje definicije obitelji, nego je ovdje u pitanju definicija udomiteljske obitelji koja pruža socijalnu uslugu, a socijalna usluga mora biti dostupna svima neovisno o njegovoj nacionalnosti, rasi, boji kože ili spolnoj orijentaciji. Međutim, ovdje se to ne razumije. Ali vidite recimo kad treba platiti poreze, nedavno smo imali ovdje izmjene Zakona o upravnom postupku. Onda nije problem ubaciti unutra životne partnere i neformalne životne partnere, onda to nije nikakav problem. Ali ovdje zbog podilaženja jednom dijelu biračkog tijela da se ovako krše ustavne odrednice i jednom dijelu stanovništva onemogućava pristup pružanja socijalne usluge to je apsolutno nedopustivo. Ja se nadam da će se netko urazumiti do drugog čitanja i ovo promijeniti.
Hvala. Gospodin Hrelja.
Uvažena kolegice, potpredsjednice Glasovac vi ste rekli da je struka protiv i da se radi o centralizaciji. Ja bih usporedio dva sustava. Zamislite mirovinski sustav u kojem regionalni ured drugačije obračunava mirovine u jednoj županiji u odnosu na drugu. Da li je potrebna transparentnost i subordinacija i koordinacija. To u mirovinskom nije moguće. Da li je u socijali moguće? Pitam vas. Drugo, kad ste rekli da su svi se pobunili u struci. 30 godina je sustav zapušten i ustajao i sad se nekoga dira sa novim obavezama, sa novim moguće ulogama unutra. A gdje je tu krajnji korisnik? Jel' rasprava išla u smjeru zaštite krajnjeg korisnika? To vas ja pitam ili je svatko gledao sa oproštenjem svoju „g“.
Hvala. Vrijeme. Izvolite odgovor.
Pa to ja Vladu pitam. Znači ovdje uopće se izgubio iz vidokruga i korisnik ali i zaposlenik. Kroz ovu kvazi reformu ne dobivamo rješenje na to kako će se rasteretiti socijalni radnici koji su preopterećeni? Na to odgovora nema, o tome nisu razmišljali. Nisu razmišljali ni o tome kako revidirati sustav ovih naknada i socijalnih i svakih drugih, o tome nisu razmišljali. Jedino što je izvjesno nakon ove reforme da će se u cijeloj Hrvatskoj potrošiti nemam pojma koliko stotina milijuna kuna, da se mijenjaju tablice i pločice, da više to ne budu centri za socijalnu skrb nego da se stavljaju novi zavodi, ispostave, područni uredi. To je jedino izvjesno nakon ovoga i kaos. A kažem to što vi kažete jel' moguće ujednačiti to nema veze sa ovim. Znači postoji pravni okvir, zakonodavni okvir i normativ i postoji organizacijsko ustrojstvo. To kako ćete vi biti organizacijski ustrojeni apsolutno vas ne lišava obveze da poštujete propisane zakone.
Gospođa Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice, spomenuli ste Povjerenstvo za pritužbe građana i uopće kako smo imali na odboru za priliku čuti da će se oni baviti zapravo formom, na ne sadržajem. Oni će se baviti nečim da se vidi da li se nešto propustilo u cjelokupnom postupku poduzeti kako, kojim alatima ako neće ulaziti u sadržaj. A s druge strane svi zaboravljamo da imamo već institucije koje se bave sadržajem i pritužbama uz ministarstvo, Centra za socijalnu skrb, a to su pučka pravobraniteljica, pravobraniteljica za djecu, pravobraniteljica za ravnopravnost spolova koja je uključena u sve pritužbe i koja zaista ali suradno surađuje sa institucijama i s obzirom na stručne okvire daje svoje upute vezano za određene slučajeve. Kako to komentirate?
Hvala. Izvolite odgovor.
Uopće ne znam što bi to trebalo značiti da će se baviti formom, a ne sadržajem. Ja to naprosto ne razumijem, nisam to čula, bila sam na odboru ali to zvuči pomalo suludo. E sad, jedino ako je intencija osnivanje ovog nadsupervizorskog tijela da se na neki način odobrovolji nove partnere u reformi socijalne skrbi, a to su udruge koje su između ostalog pokretale određene prosvjede u Hrvatskoj s pravom upozoravajući na probleme u sustavu socijalne skrbi. I ja poštujem sve javne osobe koje koriste svoje ime, svoj ugled, svoju poznatost da bi ukazali na neke društvene probleme. Međutim, ministarstvo tu nikako ako je to intencija da se ide na taj partnerski odnos sa udrugama koje bi bile kao neko neovisno tijelo koje će to nadzirati. Pritom nije, apsolutno je nedopustivo da se u tome zanemaruje da su glavni partneri ministarstva i oni koji nose sustav zapravo ljudi koji rade u sustavu socijalne skrbi. To se može miriti, ali nikako stavljati jedne nadređene drugima.
Hvala. Gospođa Marić.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Evo iznijeli ste niz bitnih stvari između ostaloga i broj primjedaba što građana, što udruga, što struke. Samo za Zakon o socijalnoj skrbi preko 1800. Za druge komorske na par desetina, skoro sto stranica. Na Zakon o udomiteljstvu 90-tak stranica. Veliki broj toga nije prihvaćen. Puno toga se kvalitetnoga predlagalo, vladajući će opet mahati sa tim da su eto povećali naknade. Evo nešto se želim vezati i kasnije u raspravi u Zakonu o udomiteljstvu. Podizanje svote novaca je u tom datom trenutku nekome tko je korisnik svaka kuna dobro znači, međutim samo podizanje svote novaca bez suštinskih promjena, bez kvalitetnih rješenja koje ovaj zakon, odnosno zakonski paket nije ponudio bojim se da je ovo sve srljanje, odnosno kako je netko rekao pretakanje iz šupljeg u prazno. Dakle, nedostaje kvalitetna medijska kampanja, programi i sve ono što je struka predlagala. Evo vaš komentar završni. Hvala.
Hvala. Odgovor.
I ne samo to, nedostaje i jasna strategija koju bismo u ovom trenutku morali vidjeti nakon javnog savjetovanja o borbi protiv siromaštva i socijalne isključenosti, jednake mogućnosti za osobe sa invaliditetom i treća o kvaliteti socijalnih usluga. Nje nema. Mi raspravljamo o ovome ovako na ćoravo. A da demistificiramo i ovu priču naknada. Zajamčena minimalna naknada, je u redu, ona se diže. Ona je posljednji put bila povišena 2014. godine. Od 2014. godine do danas se nije dirala. I ovo povećanje zapravo neće pratiti povećanje cijena koje se dogodilo u ovih 9 godina, razina je ista, udio u plaći one iz 2014. je bio 9%, a mi ćemo ovim na žalost pasti na jednak takav udio. Znači mi hoćemo nominalno izdvajati više novca, ali bi bilo možda logičnije da se osnovice mijenjaju češće u skladu sa cijenom, odnosno troškovima života, a ne svakih osam, devet godina.
Hvala. Nemate više replika. Hvala lijepa. Sada je na redu gospođa Andreja Marić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Evo kako sam i najavila, malo ću se osvrnuti na udomiteljstvo i to tradicionalno udomiteljstvo djece o kojem imam nekakvog evo doticaja odnosno životnog iskustva. Prema godišnjem statističkom izvješću na dan 31.12.2020. godine 2277 djece je bilo smješteno u udomiteljsku obitelj i 4263 odraslih osoba, odnosno ukupno 6534 osobe. Prema meni dostupnim podacima bez roditeljske skrbi sad je 4200 djece. Udomiteljskih obitelji nedostaje. U Hrvatskoj ih je sada nekih 1320 što je manje nego prethodnih godina i stoga se velika pažnja mora usmjeriti u promociju i poticanje udomiteljstva jer je to najzdraviji i najhumaniji oblik skrbi za djecu bez adekvatne roditeljske skrbi dok se ne razriješi njihova situacija, a razlozi i sudbine su različiti. Jedan roditelj koji ne može financijski sam skrbiti o svojoj djeci, primjerice otac je umro, a majka i djeca žive u siromaštvu. Izdvoje se djeca, smjeste se u dom ili u udomiteljsku obitelj, majka zove jednom mjesečno kako bi zadržala kontakt i kako ne bi izgubila roditeljsko pravo. Djecu se ne posvaja zbog toga, postaju prestara a žude za zagrljajem i roditeljima. Ali kako se plaćaju udomitelji? Zar se ne bi mogla onda izdašnije platiti takva obitelj, pa da djeca ostanu u krugu obitelji. Tru ima i napuštene djece, alkoholizma, prostitucije itd. Društvo bi trebalo prihvatiti činjenicu da postoje zajednice ljudi koje nazivamo obiteljima, ali su one disfunkcionalne i ne bi ih trebalo glorificirati. Djeca zaslužuju ljude s kojima će biti bliski, s kojima će biti okruženi, imati ljubav i pažnju, a ne samo materijalnu sigurnost. Zato je potrebno hitno pojednostaviti maksimalno ubrzati postupke udomljavanja i posvajanja, a kao preduvjet za to provesti obuku djelatnika centara i nadležnih sudova. U zakonu i postupke vezane za djecu uvesti stroga vremenska ograničenja da djeca ne bi godinama odrastala u domovima ili još gore u nasilnim obiteljima. Za djecu koja su ranjiva naravno oformiti stručne nadzorne timove koji će se sastojati od psihologa, medicinskog djelatnika, socijalnog radnika. Djecu iz domova ili udomiteljskih obitelji treba učiti da nastoje da ne budu kao roditelji. Kad sam malo pripremala se za ovu raspravu naišla sam naravno na sve tehničke uvjete za obavljanje udomiteljstva što se može evo i na webu vidjeti koji su opći uvjeti, pa koji su stambeni uvjeti koje treba pružiti korisnicima, što im je potrebno osigurati, posebni uvjeti za djecu, posebni uvjeti za djecu žrtve obiteljskog nasilja itd. i to je dobro naravno da piše i da se ljude informira kada evo pokažu nekakav interes za udomiteljstvo. Međutim, broj udomiteljskih obitelji za djecu se smanjuje godinama, iako je bilo nekakvih kampanja za promociju ali očito nedovoljnih iako se govori o potrebi deinstitucionalizacije što bi išlo prema tome da se smanjuje broj domova za djecu i da se prebacuje njihova skrb na smještaj obiteljskog tipa. Problem je i što se značajno povećala dobna granica udomitelja, pa je samo u tri godine došlo do porasta prosječne dobi udomitelja s 55 na 60 godina što evo i struka kaže da je problematično jer udomitelju s navršenih 65 godina prestaje pravo na udomljavanje djece. Starije udomiteljske obitelji odlaze iz sustava, mladih nema i udomiteljstvo u Hrvatskoj umire. Kako sam rekla, sad će nešto malo porasti naknade, ali nije smisao samo porasta naknada, potrebno je mijenjati stvari u samom sustavu kad govorimo i o udomiteljstvu. Evo sad bih čisto iz nekakve osobne zapravo priče malo rekla nekakva iskustva zapravo mojih roditelja koji su od 1999.-2008.g. udomili 15-ak djece, dvoje je bilo vrlo kratko ostali su bili duže. Evo naša Kika sada policajka je bila osam godina. Zašto su se odlučili na to? Velika kuća, brat i ja smo otišli svaki svojim putem pa je evo bilo mjesta i moji roditelji su ipak pružili zaista i ljubav i empatiju i puno razumijevanja toj djeci. Baš evo jučer malo s mamom razgovarala da joj evociramo malo uspomene u tome i stvarno nam je drago kad su ta djeca koja su bila udomljena u našoj obitelji javno, što u medijima itd. se zahvaljivala na pažnji i ljubavi koji su doživjeli. A to ne doživite zapravo u svakoj obitelji jer su i neki od njih rekli da im je bilo u domu „koma“ citiram, u drugim obiteljima katastrofa, ali evo imali su sreće pa su naišli na jednu obitelj koja si je ipak dala truda. Mama je puno s njima radila što se tiče škole, evo jedna cura je na kraju i sama davala instrukcije iz matematike iako je i ponavljala razred i djeci nije bilo lako, ali nije bilo i mojima odnosno nama se priviknuti i zapravo prilagoditi. Znači potrebna je pažnja, ljubav, razumijevanje i prilagođavanje na te uvjete. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Ćelić, replika.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Marić. Cilj je zakona unapređenje udomiteljstva, imamo definitivno problem sa specijaliziranim udomiteljstvom, najčešće je tradicionalno udomiteljstvo i ja također kao psihijatar imam iskustvo sa udomiteljskim obiteljima koje udomljavaju osobe sa teškim duševnim smetnjama. Ovdje bih naglasio da su u tijeku radionice za centre za socijalnu skrb, nužno i provođenje lokalne kampanje kako bi se angažirali novi udomitelji, osobito mlađe životne dobi i osobito u gradovima jer imate problem recimo evo konkretno ova jedna skupina osoba s teškim duševnim smetnjama čitav život živi u Zagrebu i onda mora ići u Dubravu Vrbovečku i to je za njih svakako problem i to su sve neki izazovi koji su pred nama. Ali vrlo je važno da se značajno povećavaju recimo za tradicionalno udomiteljstvo za 60% naknade, ipak je ta novčana naknada vrlo bitna tako da ja vjerujem da će ove izmjene biti korak naprijed.
Hvala. Odgovor.
Hvala lijepa. Da, sad jesu nešto novčane naknade malo više, nisam stigla reći dakle u ono vrijeme kad su se moji s tim bavili novčane naknade su bile puno manje. I ako idete u nešto tog tipa u pružanje udomiteljstva zbog novaca, a kažem tih godina je to stvarno bilo malo onda bolje da ne idete u to. Dakle, nije samo pitanje novaca, pitanje je da taj koji pruža udomiteljstvo to tradicionalno za samo djecu koja ili odrasle odnosno djecu koja nemaju roditeljsku skrb ili za one s poteškoćama u razvoju ima ih nekih 3% što imaju poremećaj u ponašanju, dakle bitno je da taj koji se odluči na udomiteljstvo pruži svu svoju moguću pažnju, ljubav bez da ide u nekakva razgraničenja kako si ko može priuštiti o kome se radi. Moji nisu radili razliku jer romsko dijete ili nije romsko dijete tako da u svakom slučaju jača medijska kampanja i jače informiranje ljudi što oni mogu dobiti odnosno što mogu pružiti udomiteljstvom.
Hvala. Nemate više replika. Sada je g. Damir Bakić na redu. Izvolite.
Hvala vam g. potpredsjedniče. Poštovane kolegice, poštovani kolege, uvaženi ministre. Ja ne bih sada o sadržaju o tome je puno već rečeno, a slažem se sa mnogočime što je danas bilo rečeno uostalom iza mene će još govoriti kolegice RAuhar Gamulin i Benčić. Ja bih zapravo o nečem drugom, ja bih o ovim komorskim zakonima i skrenuo bih pažnju na nešto što danas do sad nije tematizirano, a ja sam malo zbunjen i volio bih zapravo postaviti neka pitanja. Temeljno moje pitanje glasi, kad govorimo o ovim profesijama u ovim komorskim zakonima je što je zapravo kvalifikacijski obrazovni uvjet kojim se stječe pravo na obavljanje tih djelatnosti ili bolje rečeno što je razina, što je kvalifikacijska razina koja je nužna. Počet ću od ovog posljednje zakona a to je ovaj br. 224, Zakon o izmjenama i dopunama o socijalno-pedagoškoj djelatnosti i on u čl. 2. taj zakon u čl. 2. intervenira u čl. 7. osnovnog zakona i govori o tome koja kvalifikacija tj. koja diploma je potrebna kao uvjet za pravo na obavljanje socijalno-pedagoške djelatnosti i kaže evo sad ću citirati, kaže izrijekom: „Završen preddiplomski sveučilišni studij socijalne pedagogije ili završen preddiplomski i diplomski sveučilišni studij socijalne pedagogije ili završen integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij socijalne pedagogije ili priznata inozemna kvalifikacija“. Uočite molim vas što su alternative, što su opcije, prva alternativa završava na 6. razini i ona kaže da je dovoljan uvjet završen preddiplomski studij, sve ostale alternative navode neku kombinaciju bilo preddiplomskog i diplomskog, bilo integriranog studija dakle traže razinu 7. Ovo nema mnogo smisla jer ako je intencija i ako je namjera bila da se kaže da je dovoljna 6. obrazovna razina onda se ta stvar može puno jednostavnije reći i stvar može završiti puno jednostavnijom rečenicom. A bojim se da nije tako jer još je više zbunjujuće ono što piše u obrazloženju a u obrazloženju piše da se ovime kako sam citirao, ovaj zakon usklađuje sa odredbama Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru temeljem kojeg Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru se izjednačuju stručni i sveučilišni studiji na 6 i 7 razini kvalifikacije. Ovdje zapravo nema govora o tome da su izjednačeni kao što bi trebalo biti i kao što jesu stručni i sveučilišni studiji jer se stručni studiji ovdje uopće niti ne spominju, ovdje su izjednačene 6 i 7 razina, mislim da je time zbrka kompletna. Da stvar bude ono još više zbunjujuća, ta se figura, ista ta figura ponavlja i u ostalim zakonima, ovim komorskima, ne svima nego 4 od njih. Npr. prijedlog zakona 223, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o djelatnosti socijalnog rada ista star, ista stvar. Dakle, nekoliko alternativa se nudi kao, kao moguća kvalifikacija i prva alternativa je preddiplomska, sve ostale su diplomske. Još nešto, vraćam se na zakon ovaj prvo spomenuti o izmjenama i dopunama Zakona o socijalno pedagoškoj djelatnosti. U čl. 2. spominju se i nepostojeće točke 8. do 16. čl. 7. st. 1. osnovnog zakona, al to je već prepoznao Odbor za zakonodavstvo, pa je to matirano. I još ću reći da čl. 6. on intervenira u čl. 22. osnovnog zakona dodajući neke stavke u taj čl. 22., ali propušta se uvidjeti da se u st. 1. čl. 22. referiramo na čl. 7. st. 1. temeljnog zakona koji smo upravo maloprije promijenili, neke smo točke izbacili, druge su prenumerirane. To se zapravo propustilo ovdje registrirati, tako dakle potrebna je dopuna čl. 6. i ponavljam još jedanput, ista ta figura, ista ta usuđujem se reći pogreška, pojavljuje se i u ostalim ovim komorskim zakonima. Molim vas lijepo ministre sa suradnicima da obratite na to pažnju i učinite potrebne izmjene. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Nemate replike. Gospodin Ivan Ćelić je sad na redu, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče, poštovani ministre, poštovana državna tajnice. Ja ću također govoriti o komorskim zakonima kojih ih je 5, 4 bih stavio u jednu kategoriju jer oni reguliraju točno određenu profesiju dok je Hrvatska komora psihoterapeuta na neki način hibridna jer okuplja različite stručne profile koji su stekli naziv psihoterapeuta i ona jedina nije obligatorna. Stigle su određene primjedbe, naglašavam da je ovo prvo čitanje od strane određenih komora i ono što je već bilo govora, o čemu je najviše govorio kolega Hrelja, dakle tu je teško postići ponekad balans između interesa struke i između interesa profesije, što je najvećim dijelom regulirano putem komora i korisnika zbog kojih te profesije i ta tzv. pomagačka zvanja jesu to što jesu. Ovdje bih kratko ono što sam dobio od Hrvatske psihološke komore znači pitanje članarina i pitanje proračuna koje se faktički svaku godinu treba tražiti prethodna suglasnost. Isto tako problem sa velikim komorama, komora socijalnih radnika i psihološka komora koje imaju par tisuća članova da skupštinu komore čine svi članovi, oni predlažu delegatski model, mislim u periodu između izbora koji se u pravilu događaju svake 4.g. delegatski model je recimo i u Hrvatskoj liječničkoj komori i u većini tih zdravstvenih komora. Također u slučaju neprihvaćanja godišnjeg izvješća o radu ili financijskog izvješća komore to bi bio uvjet za razrješenje predsjednika. To na neki način ipak opet remeti te regularne izborne cikluse svake 4.g. i stvara potencijalne turbulencije, a mislim da se predsjednika može razriješiti ako se krše propisi i opći akti komore, tako da bih molio da se to još jednom razmotri između prvog i drugog čitanja, kao i ovo pitanje maksimalno dva mandata samo u komori socijalnih radnika. Ako se to uvodi onda bi to trebalo uvesti u sve komore premda nisam siguran da je to najbolje. Ja ću se najviše osvrnuti na nacrt prijedloga Zakona o djelatnosti psihoterapije. Kada je donesen taj zakon 2018.g. bilo je više različitih mišljenja o tome tko može nositi naslov psihoterapeuta i o tome je govorila kolegica Puljak, dakle naravno da su liječnici htjeli da to budu samo liječnici. Većina zemalja EU ima kada govorimo o naslovu psihoterapeuta liječnike i psihologe. Mi smo to proširili i našli neku zlatnu sredinu, dakle tzv. pomagačka zvanja. Sve one struke koje imaju iskustvo svakodnevnog rada s osobama koje su u potrebi i koje imaju određene psihičke probleme koji ne zahtijevaju medicinsku intervenciju mogu nakon određene edukacije steći naslov psihoterapeuta, a ostale poput recimo diplomiranog inženjera rudarstva, građevine, arhitekture, oni neće nositi naslov psihoterapeuta nego savjetodavnog terapeuta. To ih ne priječi ni na koji način da oni mogu završit određenu psihoterapijsku školu, da mogu otvorit obrt, dakle ne remeti ih u nekakvim gospodarskim aktivnostima, ali tu smo napravili tu po meni finu i ispravnu distinkciju između psihoterapeuta i savjetodavnog terapeuta i mislim da to treba ostati. Određene promjene, ostale promjene, većina ostalih promjena mislim da ide u dobrom pravcu i da se na neki način sa tom liberalizacijom ne mijenja smisao i duh zakona u bitnome. Jedino bih isto tako molio da se promisli o ovom ukidanju obveze prethodnog prikupljanja liječničke dijagnostičke dokumentacije i postavljene indikacije za provođenje tretmana za mlađe od 18.g.. Mislim da je tu vrlo važno da postoji određena medicinska dokumentacija unatoč tome što objektivno postoji problem nedostatka dječjih i adolescentnih psihijatara koji se najviše vidi na području od Dubrovnika do Rijeke. Recimo Osijek je postigao određene nadstandarde i ono što je u KBC Osijek to bi trebao biti nekakav ogledni primjerak kako bi to trebalo biti i u ostalim regionalnim centrima. Dakle, sve ove promjene vezane za komorske zakone idu u korist struke. Ove određene probleme koji se tiču prigovora od strane komore socijalnih radnika vjerujem da će nadležno ministarstvo još jednom razmotrit i napravit optimalno da komore kao autonomne institucije imaju svoje mjesto u sustavu socijalne skrbi. Hvala.
Hvala. Imate replike, gospođa Benčić. Ne, pardon, gospođa Grba Bujević prva, ispričavam se.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Ćelić ja se apsolutno slažem s vama zato što ste vi dobar poznavatelj tog područja s obzirom na struku kojom se bavite i svojom suradnjom sa socijalnom radu, ali bih vas htjela nešto drugo pitati. Je li vi smatrate iskorakom Povjerenstva za odlučivanje o osnovanosti pritužbe koja će po meni najbolje zaštiti prava korisnika u sustavu socijalne skrbi s obzirom da će se raditi o ljudima koji nisu iz sustava socijale i koji će zapravo iz sustava ministarstva socijale, koji će zapravo biti jedno transparentno tijelo koje će zaštiti te djelatnike, ali se ovdje stalno proteže ideja o tome da će to biti neki laici koji su potpuno bez izobrazbe i bilo čega drugoga. Pa evo ja molim vaše mišljenje vi to sigurno bolje znate od mene.
Hvala, isprika još jednom. Izvolite odgovoriti.
Hvala vam poštovana kolegice Grba Bujević ja nemam osobno ništa protiv tog povjerenstva, to je na neki način građanski nadzor, to je određeni nadstandard. Neke su se negativne konotacije uz inicijativu Spasi me i određene pojedince koji predstavljaju tu inicijativu htjele na neki način pripojit vezano uz tumačenje povjerenstva. Dakle, članove povjerenstva se bira javnim pozivom to mogu biti predstavnici nevladinih organizacija ili sami pojedinci i njih bira i razrješuje Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku Hrvatskog sabora. Mislim da ćemo na taj način napraviti korak naprijed u zaštiti prava osoba koje konzumiraju usluge socijalne skrbi. Tako nešto već postoji i unutar zdravstvenog sustava. Mislim da se ne trebamo bojati građanskog nadzora i recimo Povjerenstvo za zaštitu prava pacijenata je nešto što bi se moglo staviti korelat sa [[Upadica: Hvala.]] ovim povjerenstvom.
Hvala lijepa, sada gospođa Benčić.
Zahvaljujem se. Kolega Ćeliću sad vas pitam zapravo pitanje na koje možete čak i odgovoriti sa svoje stručne pozicije. Status roditelja djece sa teškoćama i to teškim teškoćama, dakle oni koji dobiju status njegovatelja jer djeca trebaju 24-satnu brigu i njegu. Oni su u pregovorima sa ministarstvom tražili, a i dobili veliku podršku javnosti da im se omogući da u slučaju smrti djeteta, njihov status se na prekida odmah nego traje još 6 mjeseci jer nisu u poziciji da se odmah zaposle i odmah snađu. Međutim, to je odbijeno ponovno im se status ukida odmah dakle smrću djeteta, a da ne kažem i to da već nakon 2 mjeseca privremene nesposobnosti njihove dakle u slučaju bolesti roditelja da se ne može brinuti za to dijete također im se prekida status i djeca se smještaju čim je roditelj nesposoban smještaju se u institucije umjesto da se omogući njega u kući. Zašto? Zašto?
Hvala, hvala. Odgovor.
Poštovana kolegice Benčić, reći ću vam vrlo kratko ono što mislim. Slažem se s inicijativom roditelja i apsolutno podupirem deinstitucionalizaciju načelno. Naravno da su nužne institucije u osobito teškim slučajevima, ali to je isto pitanje udomiteljstva i sa osobama sa teškim duševnim smetnjama. Ako je ikako moguće to naravno više košta, ako je ikako moguće da ta osoba da to dijete s teškoćama u razvoju da ta osoba s teškim duševnim smetnjama ostane kod kuće, ostane u svome okruženju, a da se onda ponudi takva pomoć koja će najvjerojatnije biti 24-satni nadzor i to imaju određene zemlje recimo Austrija, Njemačka su to dobro regulirale tako da evo ja podržavam tu inicijativu roditelja.
I gospođa Murganić na kraju.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega uzeli ste u svojoj raspravi evo ove kako mi zovemo 5 zakona vezanih za komoru, za rad komore odnosno o reguliranim profesijama i to je dobro. Jučer na odboru je bilo oko tome tema, čak jedan član odbora koji je inače i predsjednik jedne komore ističe da su u ovim propisima ograničena samostalnost komore, međutim koliko ja iščitavam ministarstvo na neki način traži suglasnosti, daje suglasnost komorama na visinu članarine, na neke odluke koje su vezane za financiranje, rada same komore, odluke i način kako se visinu rada i troškova stručnog nadzora. Dakle, na neki način financijski štiti članove komore. Da li je to zašita članova ili je to [[Upadica: Hvala.]] kršenje samostalnosti komore.
Izvolite odgovor.
Poštovana kolegice Murganić ni na koji način se ne ograničava sloboda udruživanja jer se ne utječe na slobodu udruživanja. Što je komora aktivnija, što više brine o svojim članovima to su ljudi više zainteresirani za rad te komore jel. Pitanje visine članarina treba biti regulirano, mislim da to pitanje koje treba generalno riješiti za svih 5 komora, da tu ne treba biti nikakvih iznimki. Isto tako i pitanje proračuna. Ja mislim da donošenje visine članarina je nešto što se ne mijenja svaku godinu i da se može napraviti određena klauzula ukoliko skupština komore mijenja visinu članarine da se traži određena prethodna suglasnost, a da to ne bude ono svaku godinu jer bojim se da će to biti hiperadministriranje, a isto tko komora neće moći planirati na određeno razdoblje, 3, 4 godine, pitanje recimo pomoći mi kao članovi Liječničke komore imamo besplatno dopunsko zdravstveno osiguranje koje nam plaća komora. Bez dugoročnog planiranja [[Upadica Radin: Hvala.]] proračuna to baš nije moguće.
Hvala. Nemate više replika. Hvala. Sada je na redu gospođa Romana Nikolić. Izvolite.
Starenje stanovništva prije svega aktivno starenje te intenzivna emigracija mladih i radno sposobnog stanovništva rapidno mijenja tradicionalnu skrb za starije na kakvu smo navikli. Sve više starijih ljudi ostaje doma samo bez podrške skrbi unutar kruga obitelji, te pojave su sve izraženije u ruralnim i slabije razvijenim područjima. Kao posljedice raste broj osoba starijih od 65 koji trebaju neki oblik dugotrajne pomoći, znači broj osoba koje imaju jednu ili više težih bolesti i poteškoća radi kojih ne mogu same obavljati ni osnovne životne potrebe. Od 2014.-2019. bilježimo rast od 8,3% sa 29,7% na 38,5%, realne su prognoze da će kroz narednih 10 godina pomoć trebati 30.000 više starijih dok bi do 2050. pomoć trebali osiguravati za čak preko 60.000 starijih više. Kolika ta brojka raste možda najbolje svjedoči rast sive zone odnosno ilegalnih pružatelja smještaja za stare i nemoćne koja trenutno skrbi za oko 2.000 starijih te porast neformalne i često neadekvatne i nekvalitetne skrbi koju oni s malo više primanja pronalaze na crnome tržištu. Stoga svakako pozdravljamo najave uvođenja i razvoja novih usluga za starije van institucijskih i pomoći u kući tj. korak naprijed. Također podržavamo sve prijedloge pučke pravobraniteljice, posebice one koje idu u smjeru bolje kontrole iskorjenjivanja ilegale i boljeg informiranja javnosti. Zalažemo se i sami za javno objavljivanje pružatelja kojima je zabranjen rad te kaznenom, a ne samo prekršajnom odgovornošću za ilegalne pružatelje i zlostavljanja korisnika, no budući da je već sada potražnja za pristupačnom skrbi za smještajem premašuje ponudu, posebno u javnim ustanovama i obiteljskim domovima, smatramo da je novim zakonom ugrožen dio populacije koji koristi ili treba dugotrajnu skrb sa smještajem te nas iskreno brine dio zakona koji se odnose na prijedlog transformacije obiteljskih domova. Predlaže se transformacija u kategoriji udomiteljstva, to nije prihvatljivo za same korisnike jer ostaju bez prijeko potrebne zdravstvene skrbi i još manjom kvalitetom. Nije prihvatljiva ni za više od polovice sadašnjih obiteljskih domova jer ne osigurava financijsku održivost bavljenja djelatnošću. Ta transformacija po društvo znači i značajno smanjenje kapaciteta, prelijevanje troškova na ionako opterećen bolnički sustav i zdravstvo. Druga predložena transformacija obiteljskih domova je ona u ustanovu socijalne skrbi. Za većinu domova ona nije provediva zbog nemogućnosti izvođenja uporabne dozvole za javnu namjenu, no sve da je to i moguće nije ostvarivo u predloženom roku od pet godina, a i financijska ulaganja u tu vrstu transformacije nose vrlo visok rizik, upitana popunjenost, upitno pronalaženje radne snage u manjim sredinama i sl. Naime, prelazak u ustanovu definitivno znači povećanje cijene usluga za starije korisnike, a potražnja u privatnom sektoru jest osjetljiva na cijenu. Tome u prilog govori razlika u iskorištenosti kapaciteta obiteljskih domova i ustanova privatnih osnivača u potonjima kojih mjesta ima. Izdvajanja za dugotrajnu skrb su na među najnižim u EU, samo 0,4 GDP-a znatno niže od prosjeka zemalja članica od 1,7%, također među zemljama članicama imamo najniži očekivani porast izdvajanja tek na 0,5% BDP-a tako da ne može previše se ni osloniti na proračunska sredstva. Stoga imamo osnovano sumnje da je prijedlog transformacije tempirana bomba kako za same korisnike tako i za čitavo društvo. Predložene transformacije znače gubitak više tisuća kreveta smještajnog kapaciteta, znači smanjenje priuštivosti dugotrajnog praćenja za mnoge starije osobe i obitelji koje već danas pokrivaju znatan dio troškova i u konačnici znače gubitak jedne uhodane, a društvu tako potrebne infrastrukture. Obiteljski domovi pružaju usluge za gotovo četvrtinu starijih osoba, javni domovi su popunjeni tako da kao jedini prihvatljivi supstitut ostaje crno tržište. Budući da svjedočimo i sve većoj stopi siromaštva među starijom populacijom držimo da faktor krajnje tržišne cijene nikako ne smije biti zanemaren kod donošenja zakona kao ni nejednaka gospodarska razvijenost RH i lokacijska raspršenost korisnika. Zagovaramo potrebu povećanja kvalitete usluga, no vjerujemo da postoji i da se moraju iznaći prihvatljivija rješenja od predloženih transformacija u suprotnome novi zakon će biti samo korak unazad.
Nemate replika. Gospođa Ivana Posavec Krivec je sada na redu, da. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Danas se nalazim u jednoj posebnoj situaciji, danas ću za ovom govornicom govoriti u ime svog dragog kolege, prijatelja i druga Domagoja Hajdukovića predsjednika našeg kluba, osobe koja je maloprije ovdje ostala u sabornici bez prava govora, osobe koja se je javno bez srama i straha deklarirala o svojim opredjeljenjima. I možda upravo zbog toga danas ovdje bezrazložno izgubila pravo govoriti o iznimno važnoj temi za njega i za zajednicu kojoj pripada. I zato kolegice i kolege, možda neću biti autentična kao što bi bio Domagoj, možda neću biti dovoljno jasna, ali vjerujete biti ću dovoljno glasna. Otvara se osnovno pitanje Zakona o udomiteljstvu, zakona koji definira da životni partneri moraju biti uključeni u sve zakone, a ne samo u one zakone koji njima stvaraju obvezu. Unatoč presudama Upravnog suda i Ustavnog suda RH kojima je potvrđeno da životni partneri mogu postati udomitelji Vlada RH i dalje ne želi ih eksplicitno uvrstiti u Zakon o udomiteljstvu iako to čini u drugim zakonima i propisima. Podsjetimo, nakon strašnog slučaja smrti djevojčice ovdje nenazočni ministar, ali njegove ovdje 2 državne tajnice prenijet će mu jer će se sjetiti, u travnju ove godine najavio izmjenu Zakona o udomiteljstvu kako bi pojednostavi proces udomljavanja i osnažio mogućnost udomiteljstva. Upita tada što će biti sa statusom životnih partnera izmjenama zakona ministar je odgovorio da je to citiram, pitanje o kojem će se provesti šira javna rasprava i u kojem će se i svjetonazorski modeli i društvena klima određivati koji će biti smjer razvoja našeg društva te da će interes djeteta biti na prvom mjestu. U međuvremenu sudske odluke potvrdile su kako životni partneri ne smiju biti diskriminirani i mora im se omogućiti jednako postupanje kao i bračnim drugovima po pitanju udomiteljstva i posvojenja. Struka je više puta jasno i glasno izrazila stav kako je udomiteljska obitelj bolja opcija za dijete nego u dom za nezbrinutu djecu pri čemu seksualna orijentacija udomitelja nije važna. To je potpisalo pismo i priopćenje preko 200 hrvatskih znanstvenika, većinom psihologa, sociologa, pedagoga. Najvažnije broj djece u sustavu ne smanjuje se, raste, udvostručio se. Kada bi se udvostručio broj domova svih vrsta popunio bi se u tjedan dana. Preko 3000 djece čeka udomiteljstvo. Danas ovdje svjedočimo da unatoč svemu HDZ-ova vlada i dalje ne želi unaprijediti Zakon o udomiteljstvu kako bi on uistinu proširio broj potencijalnih udomitelja i omogućio veći broj osoba koje bi mogle pružati siguran dom djeci koja svoje noći provode u nekim hladnim domovima. Čak štoviše tijekom izrade izmjena Zakona o udomiteljstvu ministarstvo se žalilo na presudu Upravnog suda kojom se životnim partnerima onemogućuje da postaju posvojitelji. Životne partnere vlada navodi u ostalim zakonima kada se radi o plaćanju poreza ili nekim drugim sferama života. Primjerice početkom ovog mjeseca ovdje smo izmijenili Zakon o upravnom postupku i tamo su životni partneri izričito navode uz bračne drugove. Pitam vas, zbog čega je HDZ-ovoj vladi toliko problem navesti životne partnere i u Zakonu o udomiteljstvu. Pitam ministra koji je razloga da u Europi njegove članice i članovi obitelji jesu spremni omogućiti udomiteljstvo za istospolne partnere, a vi to u Hrvatskoj niste. Zove li se to licemjerstvo? Kako se to zove pitamo se. Iako imamo presudu, dakle dva važna suda upravnog i ustavnog i dalje se može dogoditi da će netko ignorirati Zakon o životnom partnerstvu i ponuditi svoju interpretaciju. Vidjeli smo to prije 5 godina kada su 3 istospolna para bila odbijena od tadašnjeg ministarstva da postanu posvojitelji i udomitelji. Vidjeli smo to i nakon nedavne presude Ustavnog suda kada je ravnateljica nadležnog centra odlučila ne prihvatiti presudu prema kojoj Kožić i Šegota mogu udomiti. I sada samo na kraju, pitamo se da li ćete ovim oduzimanjem riječi ušutkati LGBT zajednicu? Nećete, ali ćete im pokušati oduzeti prava, a mi [[Upadica: To nije pravo, ali…]] to nećemo dozvoliti jer smo progresivno društvo i moramo poštivati razlike.
… ja vama moram oduzeti riječ radi vremena, ali ostanite jer imate, ostanite, ostanite, gospođa Krivić jer imate ovaj gospođi Glamuzina koja će vam postavit pitanje. Krivec oprostite, ispričavam se, ispričavam se, ajd šta hoćete mislim, ne, ne, može.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Ivana, ne morate se uopće brinuti toliko zaista nije potrebno jer ono što naša vlada danas odbija samostalno napraviti uskoro će kao što je i slučaj sa većinom drugih zakona napraviti kad na to naredi EU. A dolazi nam uskoro na raspravu, barem se tako najavljuje i Obiteljski zakon možda već tu vidimo nekakve ključne promjene. Ne brinite naredit će nam netko drugi kad ne znamo sami.
Hvala. Odgovor.
Poštovana kolegice Glamuzina, društvo koje će uvijek odgovarati na nečiju uputu, koje neće znati svoj put u kojem treba ići nikada neće biti progresivno društvo, nikada nećemo uloviti naše kolegice i kolege iz EU. Što nam vrijede ova silna sredstva iz kohezijskih fondova kada mi ne znamo razvijati društvo, mi ne znamo učiti s izvan otvorenih vrata, mi ne znamo razumijevati da smo, da svi nismo isti i da se moramo poštivati u toj našoj različitosti. Mi ne znamo naučiti našu djecu da nije bitno koga voliš nego da je bitno voljeti. I to su one ključne razlike između ove lijeve, lijevog djela sabornice i nažalost ovog desnog djela sabornice, ali ovo o čemu danas pričamo je politika. Nažalost ovo je politika koja predugo traje u RH i ako ovako nastavimo, a pokazuje se da ovako nastavljamo mi imamo jednu politiku u Hrvatskoj, a drugu politiku koju ista ta vlada prikazuje EU. To nikako nije dobro.
Hvala, hvala. Gospođa Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče, poštovana kolegice, osvrnuli ste se na nemogućnost da životni partneri imaju mogućnost udomljavanja. I sami ste spomenuli slučaj Kožić Šegota, znači ako u ovom zakonu nije izrijekom navedeno da netko može ostvariti pravo ne znači da nije nemoguće da ga ostvari jer upravo Ustavni sud RH nije naložio izmjene Zakona o udomiteljstvu u tom slučaju već je utvrdio da su nadležna tijela dužna tumačiti i primjenjivati odredbe Zakona o udomiteljstvu na način koji će se svim osobama pod jednakim uvjetima omogućiti sudjelovanje u javnoj usluzi udomljavanja. Dakle, neovisno o tome živi li i potencijalni udomitelj u životnom ili neformalnom partnerstvu. Sukladno odluci i rješenju Ustavnog suda RH ali i trenutnim postupanjima centara za socijalnu skrb u zahtjevima za obavljanje udomiteljstva životni partneri imaju mogućnost baviti se udomiteljstvom.
Gospođa Posavec Krivec, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice vi mene svaki puta sve više iznenađujete u ovim raspravama. Ja zapravo mislim da je možda najbolje za javnost i kako je rekao danas ministar higijenu javnosti najbolje da kao što je ministarstvo zanemarilo nekakve prijedloge u javnoj raspravi da ja zanemarim ovu, ovu vašu repliku jer stvarno je sramotno, sramotno, sramotno da mi u hrvatskom parlamentu u zakone ne možemo ugraditi ono što nam je rekao ustavni sud da ne možemo prihvatiti činjenicu da nismo svi jednaki, ali da imamo jednaka prava i da ne možemo prihvatiti činjenicu da u Hrvatskoj preko 3000 čeka topli dom i da nije bitno da li će mu taj topli dom dati dvije majke i dva oca, bitno je da oni taj topli dom dobe na vrijeme, odmah, a ne sa zakašnjenjem.
Nemate više replika. I sada je na redu gđa. Urša Raukar Gamulin, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedavajući. Dakle, stručnjaci sa Zagrebačkog pravnog fakulteta, predstojnica Studentskog centra socijalnog rada Gordana Berc, predstojnik katedre za radno i socijalno pravo Željko Potočnjak i predstojnica katedre za upravnu znanost Gordana Marčetić kritiziraju jedno od ključnih promjena u sustavu socijale ukidanje pravne osobnosti centara za socijalnu skrb jer smatraju kako prijedlog kojim se također protive i stručne udruge kao što smo već rekli, kao i udruge korisnika, neće pridonijeti učinkovitijem ustroju i radu sustava. Profesori i stručnjaci upozoravaju da je dokidanjem pravne osobnosti centara dovedeno u pitanje demokratsko načelo supsidijarnosti i pozicija centara kao ključnih institucija ne samo socijalne skrbi već i socijalne države i podastiru više argumenata. Upozoravaju da ukidanje pravne osobnosti nisu predložili predstavnici djelatnika odnosno stručnjaka koji rade u centrima i drugim ustanovama, niti su predloženi od radne skupine koja je radina na prijedlogu novog Zakona o socijalnoj skrbi već ga je ministarstvo nametnulo, a o prijedlogu se nije niti raspravljalo na sjednicama radnih skupina. Dakle ponavljamo i podcrtavamo centralizacija sustava nije predložena od struke već je nametnuta od ministarstva. Pravni stručnjaci ističu kako se time sustav socijalne skrbi hiper centralizira, što smo već govorili iako već postojeći sustav spada među visoko centralizirane. Njima se lokalnim vlastima oduzima mogućnost utjecaja na sustav iako imaju zakonske obveze financiranja određenih prava poput pomoći za stanovanje, pučke kuhinje, smještaja beskućnika i dijela troškova za socijalnu skrb. Novim prijedlogom Zavod za socijalnu skrb nema nikakvih obaveza o podnošenju izvješća JLS, niti su lokalne vlasti zastupljene u upravnom vijeću novog zavoda. Evidentno se radi o promjeni ustroja po uzoru na HZMO koji također ima područne urede, službe, ispostave. No sustavi socijalne skrbi i mirovinskog osiguranja djeluju na različitim načelima i nisu usporedivi, tako da se niti ne može kopirati rješenja iz mirovinskog sustava u sustav socijalne skrbi jer sustav socijalne skrbi mora imati određenu razinu standardiziranosti na cijelom području zemlje, ali centri za socijalnu skrb trebaju odgovoriti i specifičnim potrebama građana lokalnih zajednica u kojima djeluju. Promjena ustroja i ukidanje pravne osobnosti obrazlaže se neučinkovitim upravljanjem i neujednačenim postupanjima, ali nigdje nije jasno navedeno o kakvim se konkretno postupanjima radi. Profesori ističu kako je u dosadašnjem ustroju ministarstvo imalo dovoljno ovlasti da ujednači postupanja. U sadašnjoj mreži centara i podružnica trebalo bi napraviti promjene ovisno o uočenim nedostacima poput transformiranja manjih centara u podružnice, te mrežu ojačati zapošljavanjima i obrazovanjem djelatnika, ulaganjem u infrastrukturu između ostalog i sredstvima EU fondova. Ukidanje pravne osobnosti centara socijalne skrbi samo će se dodatno pogoršati javna percepcija socijalne skrbi, rast će nepovjerenje građana i usporit će se procesi unaprjeđenja djelatnosti. To upozoravaju profesori s pravnog fakulteta Berc, Potočnjak i Marčetić. Slažu se da je reforma sustava potrebna, ali ne smiju biti ishitrena i nametnuta, te protivna mišljenjima djelatnika, stručnjaka i istraživača, da. Kritici ovog zakona uz stručnu i zainteresiranu javnost pridružili su se i autoriteti Pravnog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu. Upitna je i usklađenost ovog prijedloga s Ustavom RH gdje je jasno propisano da se poslovima socijalne skrbi bave upravo jedinice lokalne i područne samouprave, to je čl. 129.b. i još imaju 129.c. i 130. I sad moje pitanje je nije li to dovoljan argument da se povuče ovaj prijedlog i da se krene u izradu novog prijedloga Zakona o socijalnoj skrbi koji će uključiti i znanja i iskustva i struke i pravnih stručnjaka i udruga korisnika. Zahvaljujem.
I vama. Gđa. Mirela Ahmetović, Ahmetović je sad na redu, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS, kolegice i kolege. Čini se da je ministar ozbiljno shvatio opasku kolege Hrelje da nije ni kriv ni dužan donosit danas ovakvu reformu, ali jeste i kriv i dužan jer nije pripremio dobru reformu, a dužan je zapravo zbog toga što je naprosto nadležan. To što nije te struke Bože moj nije morao prihvatiti tako odgovornu dužnost. Naime, ja ću se u silini ovih zakonskih prijedloga zapravo osvrnuti na jedan jedini članak jednog jedinog zakona. Radi se o čl. 44. Zakona o socijalnoj skrbi koji govori o ugroženom kupcu energenata. Naime, radna skupina EU za ugrožene potrošače ili ugrožene kupce energenata definirala je pokazatelje energetskog siromaštva kao prvo nemogućnost održavanja kućanstva adekvatno toplim, a takvih je 7% u Hrvatskoj, zaostaci po komunalnim računima, a takvih je 16% u Hrvatskoj i prisutnost krova koji prokišnjava, vlažnih zidova, podova ili temelja ili truljenja stolarije ili poda. A tko zna koliko je takvih u Hrvatskoj? Revizijom učinkovitosti mjera koje je učinio Državni ured za reviziju i aktivnosti poduzetih za ublažavanje siromaštva za prethodno četverogodišnje razdoblje koje se promatralo, a to je ono između 2014.-2018., razmatrana je učinkovitost mjera iz četiri strateška područja, između ostalog iz područja stanovanja i dostupnosti energije. Naravno o dostupnosti energije niti jednog jedinog slova. Mjere koje bi omogućile suzbijanje energetskog siromaštva ne postoje pa naravno ne mogu se onda niti revidirati. Nitko u Hrvatskoj ne prati ciljano je li djeci i starijima hladno ili nije, je li oni kasne sa plaćanjem računa za potrošnju energije ili ne kasne, ako kasne zašto kasne, da li im krov prokišnjava ili spavaju u vlazi, naprosto nitko ne prati energetski siromašne niti im pokušava pomoći. U Zakonu o tržištu električne energije koji je stupio na snagu prošli mjesec koristi se pojam energetskog siromaštva, a da mi na razini čitavog energetskog i socijalnog sustava uopće nemamo definiciju što bi to značilo. Istim se zakonom spominje ugroženi kupac, ali se ne precizira tko se ima smatrati ugroženim kupcem, već se u tu svrhu upućuje na ministarstvo nadležno za socijalnu skrb. Odlično, tada sam jedva čekala dakle prije mjesec dana da konačno dođe na stol i izmjena ovog zakona odnosno Zakona o socijalnoj skrbi, pa da kaže ministarstvo nadležno za socijalnu skrb što je to energetsko siromaštvo i temeljem čega ćemo definirati ugroženog kupca. Zato je Zakon o socijalnoj skrbi upravo u tom članku 44. na koji se osvrćem uputio da pravo na naknadu za ugroženog kupca energenata imaju oni koji ispunjavaju uvjete za stjecanje statusa ugroženog kupca propisane propisima kojima se uređuje energetski sektor. Znači energetski sektor kaže o tome će reći socijalna skrb, a socijalna skrb kaže o tome će reći energetski sektor i zaista je tome tako, u pravu je socijalna skrb jer se status ugroženog kupca definira uredbom utemeljenoj na Zakonu o energiji, a ovdje koristim priliku samo ukazati na nelogičnost odredbi Zakona o električnoj energiji koji je prošli mjesec stupio na snagu pa neka se ne poziva na Ministarstvo socijalne skrbi ako zapravo oni definiraju ko je to ugroženi kupac. Međutim, taj isti ugroženi kupac uopće nema veze sa energetskim siromaštvom, ima pak veze sa Zakonom o socijalnoj skrbi i nekim drugim kriterijima. Naime, kriteriji koji definiraju status ugroženog kupca energenata nemaju veze sa energetskim siromaštvom jer ne obuhvaćaju zaista sve ugrožene kupce energenata. Ti se kriteriji odnose isključivo na korisnike zajamčene minimalne naknade i na korisnike osobne invalidnine. U 2020.g. 57.628 građana primalo je zajamčenu minimalnu naknadu ne zato što se ovdje fenomenalno živi nego su kriteriji koje treba ispuniti zapravo prerigorozni. Brojevi otkrivaju gotovo simboličan postotak ljudi u nevolji koji se mogu uzdati u pomoć države, manje od 1,4% stanovnika. U isto vrijeme milijun i 600 tisuća ljudi živi u siromaštvu ili na granici siromaštva. Dakle, ovih milijun i pol koji nisu obuhvaćeni ovim dvama kriterijima o ugroženosti kupca dakle nisu energetski siromašni, zato prepoznavanje energetskog siromaštva, a s tim u svezi i ugroženog kupca energenata treba temeljiti na kriterijima visokih troškova za energetske usluge i niskoj razini energetske učinkovitosti kućanstva. Dakle, potrudite se i uvedite i u ovaj zakon [[Upadica Radin: Hvala.]] definiciju energetski siromašnog kućanstva ako zaista želite takvim ljudima [[Upadica Radin: Hvala gospođo Ahmetović.]] i pomoći.
Hvala. Nemate replike. Gospođa Udović sada, nemate replike, izvolite gospođo Udović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, drage kolegice i kolege, predstavnici ministarstva. Ovdje zapravo ako ćemo pričati o reformi ne možemo u pet minuta ući u prijedloge zakona. Znači radi se o paketu od sedam zakona, ali možemo krenuti od razmišljanja kako je ova reforma trebala krenuti. Naime, svaka reforma treba krenuti od strateškog promišljanja, tako je i ova reforma trebala krenuti sa izradom strateških dokumenata. Tri strateška dokumenta se puštaju istovremeno u proceduru sa sedam zakona. A zašto je to tako? Pa to je tako jer naš ministar odnosno ministarstvo zapravo nije napravilo temeljitu analizu, nije predvidjelo put kojim treba ići niti je jasno definiralo ciljeve. Ja sam išla danas na stranice Vlade provjeriti da nisu možda ti nacionalni dokumenti usvojeni pa ih mi nismo vidjeli jer mi samo o njima pričamo, ali ih nitko nije vidio, to su jetii. Mi ne znamo kakva je državna strategija, kakvi su nacionalni planovi, mi onda ne možemo govoriti niti o zakonima jer mi ne znamo gdje idemo, gdje će nas to dovesti, kakvi su nam ciljevi. Da li će ova sredstva koja smo povukli biti dostatna da se zapravo napravi temeljita reforma? 2000 primjedbi u javnom savjetovanju su zapravo garancija da se ova reforma neće nažalost kvalitetno provesti. Zašto? Zato što nije napravljena uz podršku struke, uz podršku zainteresirane javnosti, a kada nešto želite napraviti mimo interesa hrvatskih državljana, e onda ćete naići na mnoštvo zapreka. Danas smo na Odboru za lokalnu i regionalnu samoupravu razgovarali o prijedlogu proračuna za 2022.g. i neke od ovih mjera već su i predviđene u prijedlogu proračuna i na to sam postavila pitanje vezano uz Zakon za izvršavanje proračuna da li se zadire u visinu proračunske osnovice. Planirana proračunska osnovica za '22. ista je ovoj koju imamo u '21. i ona iznosi 3.326 kuna. Kada sam pitala predstavnika Ministarstva financija da li se oni sjećaju kada je zadnji put izdana ta ista osnovica rekli su da se ne sjećaju. Evo dok sam čekala svoju raspravu išla sam malo unatrag. Zadnja godina do koje sam ja došla je 2001., znači 20.g. proračunska osnovica nije dizana. A zašto je ona bitna? Pa ona je bitna da bi se povećao doplatak za djecu, da bi se povećale rodiljne i roditeljske potpore, da bi se povećala naknada plaće za vrijeme privremene nesposobnosti za rad, da bi se digla osobna invalidnina osjetljive skupine znači prve skupine invalida, invalida hrvatskih branitelja. Znači 20.g. ju nismo dizali, a mi niti nemamo najavu da ćemo ju dizati. Znači ovdje se radi o kozmetičkoj reformi i s pravom su mediji ovu reformu nazvali bleformom. Blefirali smo reformu Zakona o lokalnoj odnosno područnoj samoupravi, blefiramo i ovaj zakon, ovaj paket zakona. Zašto? Zato što mi Europskoj komisiji moramo pokazati da ćemo raditi reforme. Mi samo pokazujemo da ćemo raditi reforme, a da li će doći zaista do reforme to zapravo ne znamo, a niti možemo pretpostaviti s obzirom da nismo usvojili strateške dokumente, strateške dokumente koji su nam bitni da bi uopće povukli sredstva kojima bismo ovu reformu pokrenuli i došli zapravo do kvalitetnog i sustava socijalne skrbi i sprječavanja siromaštva naših građana i svih drugih inicijativa koje bi trebale doprinjeti do jednog dostojanstvenog života građana RH. Evo zahvaljujem.
Imate jednu repliku, gđa. Glamurina, Glamuzina, pardon.
Ne ide vas večeras nikako a? …/Smijeh/…
Takav dan, takav dan. Izvolite.
Hvala. Kolegice Udović, kad govorite o naknadama koje se sad spominju u ovim izmjenama zakona nedavno ste i sama imali prijedlog izmjena Zakona o rodiljnim naknadama i roditeljskim potporama, znam da direktno nije pod istim ministarstvom, ali možete li to dovesti u nekakvu spregu sa ovim navedenim izmjenama ovog seta zakona?
Zahvaljujem kolegice. Naravno da možemo. Dakle, ono što je žalosno da roditelji koji koriste zapravo dopust kako bi skrbili o djeci sa težim smetnjama u razvoju imaju za sada pravo na 70% iste ove proračunske osnovice koja se nije mijenjala 20.g.. To vam iznosi nešto više od 2.000 kuna. Dakle, mi s jedne strane donosimo strategije kako ćemo spriječiti siromaštvo, a s druge strane ova vlada i ministarstva koja su nadležna za provođenje svih politika kako bi spriječila siromaštvo sami prouzrokuju svojim postupcima osiromašivanje građana.
E hvala, nemate više replika. Sad je na redu gđa. Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče HS, uvažene državne tajnice, poštovane kolegice i kolege. Evo ga cijeli dan danas gotovo raspravljamo o sustavu, zakonima je li, u području sustava socijalne skrbi i ja vjerujem da nam je svima jasno i da smo svjesni toga da je zapravo sustav socijalne skrbi jedan od najsloženijih dakle sustava i da je to jedan sustav koji je vrlo vrlo fragmentiran i sustav koji obuhvaća gotovo 600.000 korisnika i doista velik broj ustanova koje prije svega skrbe o sustavu, a onda pružaju i čitav niz usluga. I ako promatramo dakle ove zakone općenito u sustavu socijalne skrbi ne samo Zakon o socijalnoj skrbi nego sve ove o kojima danas raspravljamo doista oni su u zadnjih 10, 10-tak godina čitav niz puta mijenjani i novelirani i evo sada pred sobom imamo paket reformskih zakona, dakle osim temeljnog glavnog Zakona o socijalnoj skrbi tu je Zakon o udomiteljstvu i 5 komorskih zakona koji se odnose na regulirane profesije. Ako promatramo Zakon o socijalnoj skrbi ono što bi se dakle trebalo prije svega i željelo i želi se njime postići borba protiv siromaštva, unaprjeđenje položaja socijalnih radnika u smislu rasterećenja javnih ovlasti, u smislu promjena u pogledu različitih vrsta naknada kad je u pitanju borba protiv siromaštva i jačanje pozicije ugroženih skupina gdje vidimo povećanje određenog broja naknada i to povećanje značajno u odnosu na postojeće stanje, vidimo u zakonu predviđene neke nove usluge u sustavu socijalne skrbi. Kad govorimo o rasterećenju socijalnih radnika i rasterećenju javnih ovlasti koliko mi vrijeme dozvoljava kratko ću samo dakle navesti koje su to, imamo 145 javnih ovlasti, to je jako puno i doista su nam socijalni radnici opterećeni administracijom, ali nismo ih zaista pobrojili, ja ću samo neke koliko vrijeme dozvoljava. Dakle, što se, što se uklanja iz sustava socijalne skrbi i što ćemo, što se predviđa maknuti i rasteretiti socijalne radnike. Prije svega socijalne ankete, uvjetni otpust, pogodnosti, izlaz aprobacija uz osiguranje razmjene podataka putem SocSkrb aplikacije preporuke za vrtić, školsku prehranu, dnevni boravak, stambeno zbrinjavanje i druga prava na lokalnoj razini, naknada do zaposlenja koja ide u nadležnost HZZ-a, naknada vezana za troškove smještaja u đačkom domu koja ide u ministarstvo i u, dakle ugovara se direktno sa đačkim domom, naknada za troškove prijevoza učenika s teškoćama u razvoju ili osoba s invaliditetom ili djece smještene u udomiteljsku obitelj koji pohađaju dakle nastavu izvan mjesta stanovanja. Ono što je upitno i što je netko ovdje spomenuo ja imam potrebu posebno naglasiti, pitanja doplatka za tuđu pomoć i njegu, osobnu invalidninu i status roditelja njegovatelja gdje doista smatram da ovo bi itekako trebalo u budućnosti radi, dakle na tome da se ova, ova javna ovlast smanji centrima za socijalnu skrb i doista u narednom razdoblju postoji nakana intenziviranja, suradnja s drugim tijelima, dakle radi osiguravanja pretpostavki za preuzimanje navedenih prava i njihovog konačnog preuzimanja. To su dugotrajni i iscrpni pregovori i ja vjerujem da će službe ministarstva uspjeti u tome i doista želim da se ove 3 javne ovlasti dakle odmaknu od socijalnih radnika kako bi se smanjilo njihovo administrativno opterećenje, a kako bi se socijalni radnici mogli baviti onim čime se trebaju baviti, a to je struka i njihovi korisnici. Puno je riječi bilo o transformaciji obiteljskih domova, rekla sam par riječi o tome u svojim replikama i smatram da je transformacija zaista bitna, ali da je potrebno dakle promisliti o odgovarajućem vremenu. I na kraju Akademija socijalne skrbi kao jedna od 3 predviđene javne ustanove, smatram ne slažem se s kolegicama ili kolegama koji su kritizirali ovo zato što smatram da je akademija kako god se ona zvala zaista potrebna zato što su se socijalni radnici u sustavu socijalne skrbi i do sada usavršavali, međutim njihovo usavršavanje je potrebno standardizirati, potrebno je standardizirati obvezne specijalizirane programe stručnog usavršavanja, vidjeti što je sa stručnim usavršavanjem vježbenika, što je sa kontinuiranim stručnim usavršavanjem ravnatelja, stručnih [[Upadica: Vrijeme, hvala.]] i drugih radnika itd., itd., smatram ovo vrlo korisnim. Hvala, ispričavam se, hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa Benčić, prva replika.
Evo ja imam pitanje konkretno i dalje oko roditelja djece s teškoćama. U slučaju da se roditelj razboli i ne može se u to vrijeme baviti brigom za dijete, a ima status roditelja njegovatelja, u tom slučaju zakon predviđa smo mogućnost da se dijete stavi u instituciju, a ne predviđa mogućnost pomoći u kući. Dakle, i jeftinije je, jeftinije je jer dan institucije košta više nego dan pomoći i njege u kući, dakle osobe koja je za to osposobljena. Zašto zakon ne predviđa i tu mogućnost kako djeca ne bi morala biti institucionalizirana dok im se roditelji liječe i isto tako da bi ostala u svom poznatom okruženju jer je za to, to je svakako za njih veliki stres. Posebno za onu djecu koja i nisu nikad bila u instituciji. Dakle, radi se o nekim kratkotrajnim periodima do 2 mjeseca kada roditelji zbog bolesti se ne mogu brinuti za dijete. Hvala.
Hvala, odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana kolegice na tom pitanju. Ja ću vam reći koji je konkretan postupak dakle u slučaju da se to zaista desi jer smo imali pa i na kraju krajeva za vrijeme mog mandata kratkog koji je trajao godinu dana u ministarstvu kada je korona nastupila je li, takvih situacija. Dakle, konkretna postupak u praksi, dakle bilo je puno pitanja i puno ljutnje zaista, ja razumijem i ljutnju, razumijem i bijes, ali ću reći konkretan postupak. Dakle, u tim situacijama kada se desi da se roditelj njegovatelj razboli i da ne može brinuti o dakle djetetu kojemu je potrebna 24-satna njega on se upućuje na centar za socijalnu skrbi, nadležni centar za socijalnu skrb koji onda u takvim situacijama dakle mora iznaći određeno rješenje. Slažem se da rješenje nikako ne bi trebalo biti smještanje djeteta u ustanovu, dakle institucionalizacija, ali u nekim situacijama o tome je i kolega Ćelić govorio, vi nemate drugog izbora. Vi nemate obučene, vi nemate obučene njegovatelje koji bi mogli adekvatno odgovoriti svim potrebama djeteta sa teškoćama u razvoju pogotovo kad je u pitanju visok stupanj teškoća.
Gospođa Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice Bedeković upravo ste na kraju vaše rasprave spomenuli ste da se u prijedlogu Zakona o socijalnoj skrbi predlaže osnivanje Akademije socijalne skrbi kao javne ustanove koja bi provodila stručna usavršavanja za sve dionike koji sudjeluju u sustavu socijalne skrbi. Znači i za djelatnike centra za socijalni rad, skrbi, centara za posebno skrbništvo, obiteljskih centara, svi onih znači koji, koji skrbe o korisnicima i pružateljima usluga. Upravo je osnivanje akademije važno u kontekstu cjeloživotnog obrazovanja i učenja naročito u vremenu u kojem živimo i u kojem su promjene se zaista jako brzo događaju na svim poljima, a upravo je područje socijalne skrbi jedno osjetljivo područje djelovanje koje traži kontinuirano usavršavanje i stjecanje novih znanja i vještina kako bi se korisnicima pružila što kvalitetnija [[Upadica: Vrijeme.]] skrbi. Hvala.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam lijepa poštovana kolegice na ovom pitanju. Da, posao socijalnih radnika je izuzetno složen, izuzetno odgovoran i to je posao koji doista zahtjeva kontinuiranu potporu, kontinuirano stručno usavršavanje i kontinuiran profesionalni razvoj. Kako god se ova javna ustanova zvala, netko je rekao to je pompozni naziv, akademija, kako god se ona zvala, apsolutno podupirem i podržavam osnivanje ove javne ustanove. Zbog čega? Moje iskustvo u tih godinu dana, socijalni radnici i to je netko rekao i do sada su se stručno usavršavali, međutim i to su provodile različite dakle u različitim formama. Dakle, od udruga civilnog društva do različitih instituta itd., međutim ono što je potrebno stručno usavršavanje i profesionalni razvoj socijalnih radnika je potrebno standardizirati i specijalizirati, usustaviti, a ne prepustiti [[Upadica Radin: Vrijeme.]] stihiji i prepustiti sporadičnosti. Samo uz sustavno stručno usavršavanje socijalni radnik može dobiti kontinuiranu potporu i kontinuirani profesionalni razvoj.
Hvala gospođo Bedeković. Hvala. Gospođa Irena Šimunić.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Zbog manjkavosti prošlog Zakona o udomiteljstvu koji je na snazi od 1. siječnja 2019. zacrtani ciljevi unapređenja udomiteljstva nisu ostvareni. Prilikom iznošenja ovog nacrta novog Zakona o udomiteljstvu dobiva se osjećaj da je glavna težina problema svedena na pozitivne promjene u pogledu izračuna naknada za rad udomitelja i opskrbnina, smatraju da se time povećati kvaliteta skrbi za korisnike. Uzevši u obzir inflaciju cijena zapravo udomiteljima će naknade ostati na istoj razini, hoće li to riješiti sve probleme sustava? Udomitelja je iz dana u dan sve manje, novih udomitelja nema, poštovana kolegice molim vas kako to komentirate i prema vašem mišljenju gdje vidite rješenje ovog velikog problema našeg društva iz vašeg bogatog iskustva? Hvala.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepo. Poštovana kolegice doista vam zahvaljujem na ovom problemu, ovo je zaista veliki problem i to nije problem s kojim se suočava samo Hrvatska. Problem pada i interesa i motivacije za udomiteljstvo i za udomljavanje je problem s kojim se susreće većina zemalja EU. Živimo u svijetu koji je takav kakav je, živimo u svijetu kada se sve veći broj ljudi zatvara u sebe i sve manji broj ljudi se odlučuje, možda će zvučat apsurdno, ali zaista je, odlučuje pružiti ljubav i toplinu. Udomiteljstvo nije samo naknada. Slušala sam kolegicu Marić koja ima iskustva u svojo obitelji, naravno da je udomiteljstvo naknada, udomitelj mora dobiti adekvatnu naknadu koje su by the way i ovim zakonom ipak podignute, ali udomiteljstvo nije samo naknada, udomiteljstvo je ljubav i plemenitost. Puno vremena sam provela s udomiteljima slušajući njihove priče i sa udomljenom djecom nešto starije dobi [[Upadica Radin: Vrijeme.]] 15, 16, 17 godina koja imaju divna iskustva, a bome imaju i ružna iskustva. Udomiteljstvo je prije svega ljubav [[Upadica Radin: Hvala.]] Kako motivirati različitim kampanjama.
Hvala. Moram, moram [[Upadica Bedeković: Oprostite.]] Moram. Iskoriste u neki drugi odgovor da se nadopunite. Gospođa Maja Grba Bujević.
Hvala g. potpredsjedniče. Uvaženi ministre, državna tajnice, draga kolegice. Obiteljski centri predstavljaju zapravo korak naprijed u ovom obliku u kojem su predloženi zato što će se baviti i usmjereni će biti na preventivu, pa na liječenje, pa na jačanje zapravo usluga koje će pružati. U zdravstvu je preventiva jedna od najvažnijih stvari, da li to vrijedi i za socijalnu skrb.
Hvala. Odgovor.
Hvala vam lijepo poštovana kolegice. Naravno ono što je iznad svega po mom sudu najveća vrijednost obiteljskih centara je zapravo njihova preventivna tretmanska i razvojna aktivnost usmjerena prema djeci i prema obitelji. I zato zaista pozdravljam odvajanje obiteljskih centara od centara socijalne skrbi zbog toga što ćemo time, ja vjerujem, naravno da je to proces, ali ja vjerujem da ćemo time osnažiti i smanjiti različite rizike u obitelji, provoditi različite oblike preventivnih programa, a vi kao liječnica i kao medicinski radnik ste itekako svjesni važnosti preventive, a to vrijedi i u ovom slučaju.
Hvala. Gospođa Jelkovac.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Od strane opozicije čuli smo da ovi prijedlozi nisu niti reformski, da nisu dobri, da će dovest do kaosa u sustavu, međutim ja vas pitam koliko su takve ocjene opravdane, budući su u cijelom sustavu socijale koji je sam po sebi složen dva najvažnija elementa korisnici i oni koji im pružaju uslugu. Ako je ovim zakonom predloženo prije svega da se oni koji pružaju uslugu rasterete brojnih administrativnih poslova upravo kako bi većinu svog radnog vremena posvetili u neposrednom kontaktu i radu sa korisnicima, ako se radi na njihovom što boljem stručnom usavršavanju koje bi trebalo biti standardizirano, ako se samim korisnicima poboljšava situacija i povećanjem nekih prava, onda smatram da ovo je reformski zakon i smatram da je on dobar za sustav te pitam vas što vi o tome mislite budući ste u tom sustavu radili? Hvala.
Hvala. Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa. Poštovana kolegice hvala vam naravno i na ovom vašem pitanju. Pa naravno ono što bi nam svima trebalo biti u fokusu, a posebno ministru i službama koje su i naravno radnoj skupini koji su ovaj zakon pripremali, u fokusu trebaju biti korisnici i poboljšanje dakle prije svega poboljšanje i kvaliteta usluge za korisnika. A da bismo poboljšali kvalitetu usluge i proširili čitavu lepezu usluga za korisnika naravno da moramo rasteretiti socijalnog radnika različitih ovlasti, između ostalih ovih koje sam vam nabrojila, rasteretiti ih administrativnih poslova da bi se mogli baviti strukom. Oni se mogu i trebaju baviti strukom. I u tom smislu ovaj zakon smatram reformskim u odnosu na postojeće stanje. Ja sam rekla ovo je sustav koji je vrlo kompleksan, jedan od najkompleksnijih, vrlo fragmentiran [[Upadica Radin: Vrijeme, vrijeme.]] a promjene ne nastaju preko noći. To je proces čije [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] ćemo rezultate tek vidjeti.
Hvala lijepa, hvala, hvala, hvala. Gospođa Branka Juričev Martinčev.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Pa kolegice Bedeković u svojoj raspravi ste rekli između ostalog da su opterećeni socijalni radnici, rekli bi preopterećeni, a između ostalog i zato što su nam i centri potkapacitirani. Zato mislim da je hvale vrijedan projekt poput ovog koji je danas započeo u gradu Šibeniku za koji je osigurano 2 milijuna i 350 tisuća kuna i kojim će biti zaposlene 4 nove osobe koje će u dva mobilna tima posjećivati i dovoditi socijalnu uslugu do praga tim korisnicima, time će biti obuhvaćeno 95 osoba i kako stoji kaže dobit će čak 9 različitih socijalnih usluga. Sva sredstva su bespovratna, 85% iz Europskog socijalnog fonda, a ostalih 15% je osiguralo ministarstvo. Vjerujem da ne samo u gradu Šibeniku i ovim projektom kojim je obuhvaćen rad i u Vodicama, Skradinu i 7 novih općina, da će i ostali centri za socijalnu skrb dobiti takve mogućnosti i to iskoristiti.
Izvolite odgovor.
Hvala vam lijepa kolegice evo na ovom ja bih rekla komentaru, pa ću ga i ja evo iskomentirati. Ono što je činjenica da nam jesu centri za socijalnu skrb potkapacitirali u smislu struke i na tom je ovo ministarstvo na čelu s ministrom Aladrovićem, pa onda i u vrijeme kad sam dužnost ministrice vršila ja i u ono vrijeme kad je dužnost ministrice vršila kolegica Murganić upravo da bi tu potkapacitiranost smanjili otvarali smo nova radna mjesta, podizali koeficijente za plaće socijalnih radnika, dakle i nastojali struku jačati. Ono što je važno govorili ste kad ste opisivali ovaj projekt Centra za socijalnu skrb u Šibeniku zapravo ste govorili o procesu deinstitucionalizacije. Dakle, proces deinstitucionalizacije je proces koji traje i koji ide polagano, a cilj je dakle našim korisnicima pružiti onakvu kvalitetu usluge kakvu zaslužuju i to u njihovim domovima upravo da bi se spriječila institucionalizacija [[Upadica: Hvala lijepa, hvala]] i smještanje u domove, domove, kolegice Benčić evo ovo o čemu ste i vi govorili.
Hvala. Gospodin Hrelja je sada, ima repliku.
Poštovana kolegice, kao bivša ministrica siguran sam da razumijete sve što se događa u sustavu, al meni je oprostite ali razumljivo ako se 30.g. ne mijenja da je to ustajala voda i što god se predloži mijenjat nekome je krivo i neko će se, neko će se buniti. Zato treba, treba uvijek dati široku lepezu rješenja ne samo jednu mogućnost i kad opet se vraćam na ono što smo se složili na obiteljske domove. Dakle, ja nemam ništa protiv da se ponude i drugi oblici smještaja, smještaja korisnika sa većom podrškom resornog ministarstva, ali da se sačuva ono što se pokazalo ekonomski prihvatljivo za naše građane i kvalitetno. Ne treba tu zabranjivat, dovoljno je ako nisi u redu ne dati licencu, pa se ti preoblikuj u nešto drugo što, što možeš ili u udomiteljstvo ili u ustanovu. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor.
Slažem se kolega s vama. Naravno opet vam kažem, to je vrlo jedan kompleksan i složen sustav. Priča o obiteljskim domovima je zapravo po mom mišljenju jedna priča koja se je pretvorila u nešto što nije u početku tako bilo zamišljeno. Obiteljski domovi su zamišljeni kao domovi u kojima će se smještati korisnici, a u domovima će im se pružati obiteljsko okruženje. Tijekom godina ta sjajna i divna ideja o pružanju obiteljskog okružja korisnicima se pretvorila u devijaciju. Pa vi imate situaciju gdje imate obiteljskih domova sa ne 20 korisnika koliko je maksimum dozvoljeno nego sa dakle pričom prekomjernog broja koja se onda pretvara u ono što zovemo ilegala. Apsolutno ono što smo rekli odvojiti žito od kukolja, imamo sjajnih primjera, sjajnim primjerima dati da prežive i da pružaju [[Upadica: Hvala lijepa]] usluge, a ovo što ne ide ovo odstraniti. To je moje mišljenje.
Hvala, hvala lijepa, nemate više replika, hvala. I sad je na redu gđa. Sandra Benčić, izvolite.
Iskoristit ću pojedinačnu da nekoliko naglasaka dam iz ovog paketa zakona sa kojima se zaista ne možemo složiti i za koje mislimo da pokazuju manjkavost u odnosu na korisnike. Moji kolege su govorili o manjkavostima cijele reforme u odnosu na sam sustav. Međutim evo kolegice Pocrnić vi ste rekli upravo u pogledu pitanja izjednačavanja istospolnih partnera, dakle onih koji žive u životnom partneru ili istospolnoj zajednici i heteroseksualnih parova u odnosu na udomiteljstvo i pristup zapravo davanju usluge udomiteljstva da ustavni sud nije rekao da se to mora regulirati zakonom. To je inače obrazloženje koje je dala i vlada odnosno ministarstvo u odnosu na sve kritike koje su na to dobili kroz javno savjetovanje. Međutim, šta je tu zapravo istina, šta je ustavni sud zbilja u svojoj odluci rekao? Ustavni sud je naglasio, citiram, kako je a priori isključivanjem, prešućivanjem, dakle i prešućivanjem, pristupa određene društvene skupine usluzi udomiteljstva i to bez objektivnih i argumentiranih razloga umanjen potencijal udomiteljstva kao javne usluge s obzirom na to da je sužen krug osoba koje bi mogle zadovoljiti potrebe njezinih korisnika. Dakle, ustavni sud jasno potiče zakonodavca da životne partnere explicite uvrsti u zakon i ne samo to, na kraju krajeva isti ovaj tu zakonodavac, isti taj predlagač vlada u svim drugim zakonima, u svim drugim zakonima gdje se spominje bračna zajednica i izvanbračna zajednica heteroseksualna, je počeo izjednačavati i to upravo zbog odluke ustavnog suda, ali i zbog AKI-a odnosno prava EU, pravne stečevine svugdje stavnja i istospolne partere odnosno životno partnerstvo ili njihovu neformalnu zajednicu, pa zašto ne i ovdje? Zato što nema hrabrosti, samo zato što nema hrabrosti. Ovo što ste vi rekli da je to uputa institucijama kako oni trebaju postupati kad donose odluku vas, na vama kao zakonodavcu i predlagaču je, nama zakonodavcu vama predlagaču je to da mi kažemo koji su kriteriji. Kriteriji jednakog pristupa, a na institucijama je da ocijene tko zadovoljava ove stručne kriterije da može biti udomitelj. Međutim, načelo jednakosti pristupa usluzi ste trebali regulirati vi, a niste i to ste namjerno propustili. Osim ovog pitanja u samom Zakonu o socijalnoj skrbi s aspekta korisnika želim naglasiti da žrtve nasilja o obitelji o kojima danas posebno govorimo jer je danas Međunarodni dan borbe protiv nasilja u obitelji u odnosu na zajamčenu minimalnu naknadu imaju pravo samo na 50% zajamčene minimalne naknade. To je najniži, najniži postotak koji se odobrava određenoj skupini. Isto tako, što se tiče žrtava nasilja u obitelji ako su smještene u organizirano stanovanje tada im se ne može priznati naknada za troškove stanovanja što je logično u tom trenutku. Međutim, ono što bi trebao biti cilj svake socijalne politike je da žene samo urgentno na dan, dva, tri budu smještene u organiziranom stanovanju, a da im se odmah osiguraju dakle iz državnih nekretnina ili na drugi način pogodni stanovi za njih i djecu u koje prelaze živjeti i dobivaju ako su socijalni slučajevi, ako im je to potrebno, znači ako su ispod određenog praga pomoć u smislu naknade za stanovanje. Dakle, nije cilj da su žene godinu dana u skloništima za žene žrtve nasilja, to nije cilj jer to je opet institucionalizacija. I rekla sam već i ponovit ću ono što me posebno brine, dakle roditelji djece sa teškoćama, dakle ono čija djeca traže punu pažnju, 24 sata jer ne mogu biti niti u vrtiću, niti u školi. Dakle, oni su molili i mole već dugo da im se omogući da im status njegovatelja ne prestaje sa danom smrti djeteta. To zaista nije ni humano ni u redu. Drugo, molili su da im se osigura i propiše zakonom da dijete ne mora u instituciju kad su bolesni nego da dobivaju pomoć u kući i to ste propustili. Isto tako traže vas punu i aktivnu participaciju da se osigura njihove djece i u obrazovnom i u rehabilitacijskim programima ni to se ovim zakonom neće nažalost [[Upadica: Vrijeme.]] osigurati. Hvala.
Hvala, hvala. Replika gospodin Ante Deur.
Evo hvala potpredsjedniče. Poštovana kolegice vidim da silno se brinete za pitanje slabijih i da je to jako bitno u vašem i nastupu i programu pa me zanima evo vaš stav o roditeljima odgojiteljima, obiteljima koje ulaze u ovu socijalnu skrb koju kažete da nije najbolja. Ako se složimo ulaze u još težu situaciju onda nego što su bili, pa bi htio čuti znači u toj borbi protiv siromaštava i u 6000 obitelji koje ulaze u ovu socijalu koja je po vašem jako loša, evo što nam imate reći o tome vjerujem da je ta vaša borba za slabijeg će imati rješenje da te obitelji ipak dobiju adekvatnu pomoć. Evo, hvala vam lijepa.
Hvala, odgovor.
Hvala, gospodine Deur došli ste ko kec na desetku, šta da vam kažem. Dakle, prvo evidentno je da ne razlikujete kategorije socijalnih mjera koji su usmjereni na one koji su ispod određenog socijalnog cenzusa i nešto o čemu vi govorite što je demografska mjera koja nema veze sa socijalnim kriterijima. Dakle, njoj imaju pristup svi bez obzira na to, bez obzira na to kolike prihode imaju. Da se razumijemo. Dakle, mjera o kojoj ste vi govorili je mjera koja nije usmjerena na rješavanje socijalnih pitanja nego na poticanje rađanja trećeg plus djeteta. Ali ću reći i ovo, među njima svakako postoje i one obitelji koje jesu, koje jesu moguće ispod praga siromaštva ako dakle nemaju određene naknade, međutim te naknade trebaju ići preko socijalne politike. A ja ću vam vrlo rado reći da jedva čekam da vam se stavi amandman [[Upadica: Hvala lijepa.]] sad na proračun da vi to kao HDZ uvedete za cijelu državu. 4.700 kuna do 15 godine života djeteta, nema problema.
Gospođo Benčić, možete, možete otići na mjesto. Možete otići, gospođa Bančić možete otići na mjesto nemate replika. Gospodin Deur, izvolite povreda Poslovnika.
Poslovnika 238., evo kolegica je povrijedila Poslovnik 238., žao mi je što sam vam ušao kao kec kako ste rekli na desetku što ne promišljate o tim obiteljima koje ste stavili u jednu vrlo tešku životnu situaciju i baš zbog toga što ne razlikujete što obitelj znači za hrvatsku domovinu i što ste te sve obitelji i majke stavili u takvu jednu socijalnu situaciju da sigurno ministar nažalost ono što vi dajete … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Hvala lijepa, vrijeme, vrijeme i opomena gospodin Deur.
Žao mi je što tako razmišljate.
Bila je replika, nemojte, samo jednu opomenu da vam dajem gospodin Deur. Imate opomenu jer je bila replika. Gospođa Anita Pocrnić Radošević, tko vi? Gospođa Benčić izvolite.
Povreda Poslovnika 238., vrijeđanje zastupnika, zastupnice. Ja ću vam reći ovako gospodine, dakle ja vas pitam zašto vi uskraćujete kao HDZ-ova vlada koja tako zna šta to znači sve ostale, sve ostale u ovoj zemlji za istu tu naknadu. Zašto? Obećali ste 2016. da ćete to uvesti, niste. Vi očekujete od jedinice lokalne samouprave koju ste vi pokrali zajedno sa Bandićem, napravili 8 milijardi kuna duga, vi očekujete da ta jedinica plaća nadstandard [[Upadica: Opomena, opomena.]] za ono što vi 2016. obećali da ćete uvesti, a niste.
Prva opomena gospođa Benčić, prva opomena, dobro. To će biti druga opomena vi znate, jel da. Imate 2 opomene gospođo Benčić, a sad će i gospodin Deur imati jer nema …/Govornici govore istovremeno ne razumije se.
238., ovo je prestrašno, povreda, vrijeđanje, evo. Poštovana kolegice, ja znam da ste vi dobili nešto što ne možete i što ne znate, ne vi nego svi zajedno, da više nije bacanje po asfaltu do Bandića nego sad ste u jednoj poziciji da uništavate obitelji, da uništavate hrvatski narod. Ušli ste u ideologiju zla, znate, vi i vaša ekipa. Bandića više nema, a ovo što radite je uništavanje obitelji.
Opomena g. Deur, vrijeme, vrijeme, vrijeme, vrijeme, g. Deur vrijeme.
6.000 obitelji stavljate na prosjački štap. Sram vas bilo.
Opomena. Ja sada, od sad na dalje da ne bi bilo odgovor na opomenu itd. ja čim čujem, čim čujem da je to replika ja ću vas prekinuti jer imam, jer imam tu mogućnost. Zapravo, nalaže Poslovnik tako, ali ja sam tolerantan, pa ne primjenjujem to često. Sad hoću jer nema razloga. Gđa. Anita Pocrnić Radošević.
Hvala potpredsjedniče, poštovani ministre i kolegice, poštovani kolege i kolege zastupnici. Danas govorimo o setu zakona koji u cjelini predstavljaju početak reforme sustava socijalne skrbi u RH. Posebno ću se osvrnuti na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o udomiteljstvu i naglasiti neke osnovne stvari o udomiteljstvu. Zakon o udomiteljstvu stupio je na snagu 1. siječnja 2019.g. i imao je namjeru unaprijediti udomiteljstvo u RH, međutim broj novih udomitelja kao i broj udomitelja za djecu koji su obavljali udomiteljstvo je u padu, a potrebe za udomiteljstvom se ne smanjuju. Stoga očekujemo da će se predloženim izmjenama i dopunama Zakona o udomiteljstvu taj negativni trend zaustaviti i preokrenuti na korist sve djece kojima je takav oblik smještaja potreban. Trenutno su u RH u udomiteljskim obiteljima smještene 6074 osobe od čega djece ukupno 2222, a odraslih osoba je u udomiteljskim obiteljima 3852. Za sveukupno 3112 djece je osiguran smještaj kod nekog od pružatelja socijalnih usluga bilo da je to dječji dom, udomiteljstvo, centri za pružanje usluga u zajednici. Udomiteljska obitelj osigurava stanovanje, prehranu, čuvanje i odgoj, skrb o zdravlju, brigu o obrazovanju, organiziranje slobodnog vremena i zadovoljavanje drugih potreba. Djeca bez odgovarajuće roditeljske skrbi moraju imati mogućnost oblikovati svoju budućnost kako bi izrasli u cjelovitu zdravu osobu sposobnu za samostalan život i upravo je briga o djeci koja ne mogu odrastati u biološkoj obitelji jedan veliki test humanosti i empatije u društvu u kojem živimo. U RH udomiteljstvo nije zaživjelo ravnomjerno na čitavom području, velike su razlike u pojedinim regijama. Osvrnuti ću se na svoju Ličko-senjsku županiju u kojoj trenutno imamo svega 2 udomiteljske obitelji za djecu i to srodničke, što znači da su djecu udomili članovi obitelji, bake, djedovi ili drugi srodnici i 5 udomiteljskih obitelji za odrasle osobe. Zbog navedenog djeci se pronalaze smještaji izvan županije i to se događa u županiji koji je ionako demografski opustošena i rijetko naseljena. Nakon smještaja izvan županije djeca tada već odrasle osobe nastavljaju živjeti u sredinama u kojima su se školovali i često se ne vraćaju u rodni kraj. Smatram također da je udomiteljstvo pomalo i zanemarena tema i da bi ove promjene zakona koje idu u smjeru relaksacije uvjeta za obavljanje udomiteljstva i povećanja naknada za rad udomitelja, kao i prava iz mirovinskog i zdravstvenog osiguranja trebali biti osnova za pojačanu kampanju približavanja pojma udomiteljstva potencijalnim udomiteljima. Smatram da je potrebno aktivnije provoditi upravo navedene aktivnosti na promoviranju udomiteljstva za djecu kao što su javne tribine, okrugli stolovi, radionice, dijeljenje informativnih materijala kako bi se taj vid socijalne usluge približio građanima. Prije svega bavljenje udomiteljstvom je iskazivanje humanosti, požrtvovnosti i iskrene želje i potrebe da se djeci omogući kvalitetno i ugodno odrastanje kakvo zaslužuju. Vjerujem da svi imamo takve potrebe u sebi, ali ponekad treba neki okidač ili poticaj da se upustimo u nešto novo i da preuzmemo odgovornost za djecu koja su često doživjela teške situacije i traume i uključimo se u stvaranje zdravih i cjelovitih osoba kojima možemo usaditi pozitivne stavove o životu, radu i međuljudskim odnosima. Istovremeno uz uvažavanje svega navedenog bavljenje udomiteljstvom prilika je i za nezaposlene osobe i obitelji koji na ovaj način mogu osigurati egzistencije, što je ovim zakonskim promjenama omogućeno kroz povećanje opskrbnina za korisnike i naknada za udomitelje. Udomiteljska obitelj može osigurati potrebnu podršku u odrastanju koju zaslužuje svako dijete, a posebno djeca izdvojena iz vlastitih obitelji. Puno vremena, strpljenja, ljubavi i brige će pomoći takvoj djeci da vrate povjerenje u ljude i u pravedan svijet jer svako dijete treba i zaslužuje obitelj. Stoga je potrebno razvijati upravo socijalnu mrežu usluga ravnomjerno na čitavom području RH. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije, imate dvije replika, gđa. Dreven Budinski.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice, evo slažem se s vama da bi se trebalo stvarno ravnomjerno u cijeloj Hrvatskoj i sigurno da kao što smo čuli iz prijašnjih rasprava da za udomiteljstvo je najbitnije ljubav i stvarno je problem pronaći udomiteljske obitelji. Evo ja dolazim sa sjevera Hrvatske gdje je stvarno i gusto naseljeno, ali mislim da smo dosta razvijeni i da vjerojatno takvih problema nemamo velikih jer imamo puno tih domova, imamo puno, svaki grad ima svoju socijalnu skrb i imamo, evo ga sad upravo smo imali i obljetnicu proslave udruge Sunce koja je u svim gradovima, znači u Ivancu, Varaždinu i Ludbregu koja se stvarno bavi sa djecom sa posebnim potrebnima sa puno puno ljubavi i mislim da evo ga bila sam baš i na toj obljetnici i mogu vam reći da ta djeca dobivaju i ljubav i skrb i pravu ovoga obiteljski nekakav ugođaj, a da bi se stvarno trebalo raditi na [[Upadica: Vrijeme, vrijeme.]] edukaciji da se ti udomitelji što više jave da djeca stvarno osjete obiteljsku ljubav.
Vrijeme gospođo Dreven Budinski. Izvolite odgovor.
Hvala vam kolegice Budinski. Da, dobro ste rekli naravno da je osnova, a to sam i ja napomenula, da je osnova kod udomiteljstva upravo ta jedna želja i potreba da se pomogne i djeci i nemoćnim osobama koje se mogu udomiti, ali za to je naravno potrebno, potrebno imati i neke informacije da se to može napraviti. Dosta ljudi je i neupućeno o mogućnostima za udomiteljstvo, a kako da u sjevernom djelu Hrvatske i Slavoniji udomiteljstvo je nešto raširenije od ovog južnog djela Hrvatske ili ličkog kraja i Dalmacije jer kod nas je to upravo možda i lošija demografska struktura stanovništva pa i naši ljudi imaju više svojih starijih o kojima se treba brinut pa nisu spremni, ali i u samoj recimo Lici ne postoji ta tradicija udomiteljstva tako da ljudi nemaju priliku vidjeti jedni od drugih koliko je to u biti dobro, humano i da se, zato smatram da je potrebna ta malo jača [[Upadica: Vrijeme.]] i medijska kampanja za pokretanje …/nerazumljivo/…
Gospodin Silvano Hrelja.
Poštovana kolegice, ma meni nije upitno udomiteljstvo djece i udomiteljstvo odraslih osoba i znam da u okružju Zagreba, dakle u istočnom dijelu Zagrebačke županije je to veoma rašireno i da to sve skupan dobro funkcionira. Ja ću podržat sve što ide prema povećanju opskrbnine, prema davanju stručne pomoći. Meni je problematično drugi vid udomiteljstva. Udomiteljstva starijih osoba koji su napušeni od svojih obitelji gdje imamo dosta toga u ilegali što je za ovu državu nedopustivo. Dakle, mi ne znamo ni broj. Procjenjuje se da ima oko 1300 udomitelja starijih ali svakog dana dolaze prijave novih i novih, i u kakvim uvjetima ti ljudi žive, koliko ih ima po jednom udomitelju. Dakle, relevantnih podataka o tome nemamo, a znamo da je taj institut u porastu.
Hvala, odgovor.
Svakako da je udomiteljstvo odraslih odnosno starijih i nemoćnih osoba bitno i da se vjerujem u sustavu postoji mogućnost udomiteljstva i za takve osobe i one se i koriste. Evo podaci koje ja imam da je trenutno u udomiteljskim obiteljima smješteno 3852 osobe, to su podaci iz ministarstva jel tako, koji se bave tradicionalnim udomiteljstvom, to je 3164 osobe, u specijalizirano udomiteljstvo 48 osoba, srodničko udomiteljstvo 76 osoba i standardno udomiteljstvo 564 osobe. To su podaci kojima raspolaže naše Ministarstvo rada i tako da je, i to ukazuje da je, na povećanu potrebu i za, također za povećanjem kapaciteta udomiteljske obitelji za stare i nemoćne.
Hvala, nemate više replika, hvala lijepa. I sad prelazimo na završne riječi klubova. Prva ispred kluba HDZ-a je gospođa Nada Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovani ministre, državne tajnice, cjenjene kolegice i kolege, evo pri kraju smo ove rasprave, što reći nakon ovoliko izrečenih i pohvala i kritika na predloženi paket ovih zakona. Htjela bih ipak za kraj reći da ovaj zakon ipak nudi neka rješenja, dobra rješenja vezana i za smanjenja poslova i opterećenosti socijalnim radnicima, zapošljavanje, nudi reorganizaciju, veće naknade korisnicima i svakako kao i svaki zakon moći će se nakon nekog vremena i perioda primjene i valorizirati i naravno ako je potrebno kroz procjene učinka propisa i mijenjati. Ja bi možda samo ako mi dozvolite prisjetila se jedne konferencije socijalnih radnika u Puli 2018. godine kada je bilo gotovo 1000 stručnih radnika, konferencija je bila pod nazivom „socijalni rad između politike i prakse“ i tada smo na toj konferenciji bili svi. Bili su predstavnici sa Fakulteta studija za socijalni rad ovdje spominjana imena, bili su predstavnici komore, sindikata, udruge socijalnih radnika i politike, tada kao ministrica bila sam ja. Naravno da je konferencija izradila vrlo dobre rasprave i zaključke koji su primjenjivi i primjenjuju se i ostaju obaveza i nadalje svima nama međutim u jednom razgovoru koji je bio evo na neki način i slobodniji često smo razgovarali o tome što se događa u sustavu i svi smo tada rekli jednoglasno da sustav treba mijenjati, ali teško smo se dogovarali koje su to promjene i tko se to treba mijenjati, a sustav smo tada bili svi mi koje sam sada pobrojala. Međutim, tada smo bili ipak svi zajedno kasnije kad su počeli problemi, kada su se dogodile strašne tragedije, kada je javnost tražila odgovornost za propuste, umjesto da smo tada bili kao struka svi zajedno počeli smo se dijeliti upravo prebacujući odgovornost jedni drugima. Političke smjene nisu problem, kada bi smjene ministara riješili probleme mogli bi davati ostavke i smjenjivati se svaki dan, problemi ostaju. Zato s ovakvim propisima svi zajedno ih moramo sprječavati i rješavati. Ono što bih možda naglasila, to je da smo, imam dojam da je baš upravo struka socijalnih radnika i naš rad predmet proizvoljnih interpretacija gotovo svih građana, svi smo mi na neki način pozvani da komentiramo, a nemamo pravi uvid u problematiku, u razloge zašto su neka rješenja donesena. Socijalni radnici su često na žrvnju, na žrvnju između medija i politike, nažalost i sredstva političkih obračuna, a nažalost u ovoj raspravi se vidjelo da o istoj temi iako samo radili svi iste poslove zbog političke pripadnosti vjerojatno imamo i različite i interpretacije. Često su pod pritiscima da svoje profesionalno djelovanje prilagode interesu korisnika, a to je vrlo često u koliziji sa načelima, kodeksom profesionalnog socijalnog rada. Ja često u svojim raspravama ističem medijske natpise, mogu reći čak i hajke u kojima se je radi jednostranih gledanja i pristupa pojedinih naših građana korisnika sustava socijalne skrbi kritiziralo i donosile su se teške optužbe na socijalne radnike vrlo često upravo onih u centrima za socijalnu skrb. Te hajke krenu, dogode se neke smjene, imali smo sada nedavno ovo ljeto tako i onda zatihnu, kao da su se problemi riješili, kao da se je netko zadovoljio na neki način prozivajući, blateći, stavljaju ljagu na ovakvu jednu zaista cijenjenu, tešku humanu profesiju i ako ovako nastavimo zaista će biti sve manje onih koji će željeti upisati taj studij i raditi taj posao. I sad ću doći do tog povjerenstva, eto da smo tada svi ustali i rekli mi vjerujemo struci, mi vjerujemo da su socijalni radnici donijeli prava rješenja jer oni imaju podatke koje ne smiju otkriti ne bi možda trebalo ovog povjerenstva. Ali nemamo povjerenja jedni u druge pa neka netko drugi presudi.
Gospodin Davorko Vidović Klub zastupnika socijaldemokrata, završno. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Neću govoriti ovdje kao frustrirani ministar koji 17 godina čeka da se provede jedna reforma koja je bila pripremljena i nažalost nikada provedena nego ću danas zapravo iskoristiti ovih pet minuta da budem izvjestitelj sa jedne rasprave koja je 8. studenog održana ovdje kod nas u Saboru i u kojoj su u organizaciji Kluba zastupnika socijaldemokrata na kojoj su osim zastupnika sudjelovali kao uvodničari i dvojica profesora, ja bih rekao najcjenjenija i ne samo u Hrvatskoj nego i šire, prof.dr. Nino Žganec i prof.dr. Zoran Šućur uz sudjelovanje predstavnika strukovnih komora edukacija rehabilitatora, članica Vijeća strukovnog … za djelatnost radne terapije, Hrvatske komore zdravstvenih radnika, Hrvatske psihološke komore, predsjednik Udruge Dugine obitelji, predsjednica Foruma za kvalitetno udomiteljstvo djece, udomitelji za djecu onda dopredsjednica Udruge obitelji s teškoćama u razvoju, osoba s invaliditetom, Udruga za informiranje, širenje i razvoj socijalnih usluga itd. Dakle, u epidemiološki ograničenim uvjetima okupili smo dosta jedan reprezentativan skup ljudi koji mogu suvislo artikulirano i stručno govoriti o ovom prijedlogu zakona koji su nam ponuđeni. Osim što se zaključilo da su napravljeni ozbiljni propusti u samom postupku izrade novog zakona, dakle od same analize stanja, od neuvažavanja procjena potreba svih dionika sustava, razgovaralo se i o ciljevima koji su postavljeni da li su postavljeni na dobar način, govorilo se o procesu oblikovanja reforme, o transparentnosti, o inkluzivnosti dionika o čemu je danas bilo punu riječi, o usklađenosti reformskih mjera sa specifičnostima sustava koji se reformira, usklađenosti sa razvojnom strategijom s međunarodnim dokumentima itd. Posebno se raspravljalo pitanje područja financiranja i upravljanja sustavom i uvođenju te doista potpuno meni nerazumljive nove centralizacije, tako da je rasprava pokazala da zapravo imamo ozbiljan problem i kada su se donosili zaključci i suma toga izišao je jedan set prijedloga kojega s obzirom da nitko iz ministarstva nije bio sada ukratko vama predstavljam. Dakle, sudionici okruglog stola su predložili da se izradi paket novih zakona koji će doista na cjelovit način regulirat sustav socijalne skrbi, definiranje sustava socijalnih usluga koje su potrebne različitim skupinama korisnika te kriterija njihovog financiranja, znači šta ide na državu, šta ide na županiju, lokalnu samoupravu, odrađivanje sustava u novi socijalnih službi na lokalnoj i regionalnoj razini, jačanje uloge organizacije civilnog društva u pružanju socijalnih usluga. Svojevremeno smo stvarno govorili o toj kombiniranoj socijalnoj politici, o nevjerojatnoj važnosti upravo civilnoga društva, države, lokalne zajednice kao nekakvih ključnih dionika cijeloga procesa i naravno jačanja decentralizacije. Ako igdje načelo supsidijarnosti ima smisla to je ovdje. Bojim se da će centri za socijalnu skrb da možda malo i karikiram, se pretvorit oni se organiziraju po načelu FINA-e, a ne ni Zavodu za mirovinsko osiguranje, samo još trebaju … šaltere, činovnike koji će štambiljat ljudi više nema do toga može dovesti ovakav, dakle ubrzanje unapređenja cjelovitog procesa deinstitucionalizacije uz prethodno naravno osmišljavanje socijalnih usluga u zajednici, modernizacija poslovnih procesa o kojima se govori unutar samoga sustava, objedinjavanje i usmjeravanje sredstava za socijalnu skrb na programe. I sad imamo novac i sredstva su osigurana, ali su ona raspršena kroz različite sustave i razine. Omogućavanje stručnjacima u socijalnim službama da pružaju usluge u skladu sa profesionalnim standardima, osmišljavanje najpogodnije sheme socijalnih naknada koje odgovara posebnosti hrvatskih građana, naglašavanje važnosti cjeloživotnog obrazovanja stručnjaka, a ne kroz akademiju nego organskim putem i osnivanje Nacionalne agencije za socijalnu zaštitu kao potpornog dijela, odgovornost ministre, nije na struci, nije na ljudima koji su [[Upadica: Hvala.]] iznjedrili tisuće ovaj ovih primjedbi [[Upadica: Hvala g. Vidović.]] odgovornost je na vama i želim da to ostane zapisano.
G. Silvano Hrelja, Kluba zastupnika HNS-a i nezavisnih zastupnika, naravno također, završno. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani ministre sa suradnicama. Nastavit ću tamo di sam stao. Udomiteljstvo starijih osoba, zašto je ono problematičnije od udomiteljstva djece i odraslih osoba sa poteškoćama? Zato što djeca nemaju nikakvu imovinu, odrasle osobe sa poteškoćama nemaju nikakvu imovinu. Starije osobe imaju imovinu i baza udomiteljstva se bazira prečesto na ugovorima o dosmrtnom odnosno doživotnom uzdržavanju. Prema tome, to je ta razlika koju moramo uvijek imati pred očima da to nije jednoznačno udomiteljstvo nego da ima svoju svjetlu stranu, koju ja podržavam, a nema, a ima i ovu drugu, tamniju stranu o kojoj moramo voditi računa i koju moramo kontrolirati. Da, sustav je zapušten, ali nemamo razloga da ne glasamo za reformske zakone da se voda ne uzburka. Iz tog uzburkavanja moramo doći do neke nove kvalitete, ako smo zadovoljni sa postojećim, neće se ništa dogoditi. Imat ćemo samo revolt zaposlenih na ono što se predlaže, a i u zapuštenom sustavu ne znači da je oslobođen raznih interesa zaposlenih unutar sustava. Dakle drago mi je da iz procedure, dakle ih procesa savjetovanja u kojem je bio famozni čl. 248 izbačen gdje se govorilo o dosmrtnom, odnosno ugovoru o dosmrtnom odnosno doživotnom uzdržavanju gdje je bilo moguće sklapanje tri takva ugovora, što otprilike otvara prostor za svojevrsni nekretninski biznis. Drago mi je, velim, da ste to izbacili iz zakona i da toga jednostavno nema, da nitko nema pravo sumnjati da se, da ovdje postoje ozbiljne namjere da se sustav reformira. Ono što bih predložio je da, osim ovog zakona, paralelno radimo i na kaznenom progonu ilegale i zlostavljača starijih osoba i većim novčanim kaznama jer je to zločin protiv čovjeka. Ne može nešto biti zbog toga što je netko star, što ima 80, 90 godina, što je nemoćan, da protiv njega je moguće bez kazne provoditi takve postupke koji su nečovječni. Dakle, tretiranje starijih osoba na jedan nečovječan način, maltretiranje ili ilegalno zbrinjavanje uz, u smislu stvaranja materijalne koristi, za mene je kazneno djelo, a isto tako, ono što bih volio imati, ako smo mogli objavljivati one koji nisu platili porez, porezne dužnike, ja bih javno objavljivao sve one kojima je zabranjen rad na osnovu toga što su pronađeni da se ilegalno bave određenom djelatnošću. I to je što se tiče ovih zakona, imat ćemo još to puno razgovora, puno priče, mislim da će biti puno dobrih prijedloga, da je ovo dobra diskusija, nek ima kritika, nek ima pohvala, nek ima pokuda, ali može se iz toga iznjedriti nešto što bi bilo dosta bolje nego što imamo danas. Ono šta me interesira u ovim drugim, ovom paketu od 5 zakona, dakle to je iz onog Vidovićeveg vremena, samo je jedan zakon prošao, to je prošao Zakon o psihološkoj djelatnosti koji je u ovom Visokom domu pokojna Biga Friganović predložila i on je kao takav usvojen. Na temelju tog zakona se sada rade svi zakoni o svim djelatnosti i imat ćemo sve komore. Ok, nemam ništa protiv komora, imam protiv obaveznog članstva u komorama. Bez obzira na djelatnost. Ti ako si član imaš nižu cijenu, ako nisi član, plaćaj punu cijenu neke usluge koju ti daje komora, ali ovaj, obaveznost članstva ja ne bi ni u jednu komoru, ni u gospodarsku ni u obrtničku ni u psihološku ni u Komoru socijalnih radnika ni medicinskih sestara, jednostavno mi je to nepojmljiva obaveza. I ono što bih htio da se previše ne normira, a tu imamo i predsjednicu Odbora za zakonodavstvo, da se da okvir u tim zakonima u kojima komore moraju raditi i da im se da sadržaj statuta koji moraju donijeti, da nemamo zakone [[Upadica: Hvala.]] koji liče na statute. Uglavnom, Kluba HNS-a i HSU-a će podržati [[Upadica: Hvala lijepa.]] ove prijedloge zakona u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Gđa. Martina Vlašić Iljkić govorit će ispred Kluba zastupnika SDP-a. Evo izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, poštovani kolegice .../nerazumljivo/... Molim? [[Upadica: Radi mikrofon?]] Da. ... [[Upadica se ne čuje.]] Dok malo krenem, pustite me. Poštovani kolege zastupnici, evo pred nama je cijeli dan razgovor vezano za reformu sustava socijalne skrbi. Unatoč, evo, svemu što smo čuli, mislim da smjer i komunikacija daljnja još uvijek je moguća i da smjer ovaj kojim je krenula reforma da se može promijeniti i da razgovora o stvarima koje smo danas iznijeli, trebaju se nastaviti do idućeg čitanja i da, molim vas, ministre, onda uvažite ovo što su vam rekle danas kolege, stručnjaci, znači tu su se citirali stručnjaci, govorili su se stavovi profesora, stavovi političara, stavovi nekadašnjih stručnjaka. Zaista mislim da trebate dobro razmislit i nešto od prijedloga barem uvažiti. Još treba ponoviti da unatoč Nacionalnoj razvojnoj strategiji RH do 2030.g. u kojoj stoji da će ojačati uloga centara za socijalnu skrb kao ključnih aktera u socijalnoj politici planirana reforma vam ide u suprotnost gdje se ukidaju centri za socijalnu skrb, a ovo je dokument koji smo mi zaista nedavno ovdje čitali u Saboru i usvojili ga. Znači terminološki vam da nije problem samo termini nego su i problem zaista i pravne osobnosti svih tih ustanova i buduća organizacija sustava socijalne skrbi. Znači ono što smo tada imali kao smjer razvoja je u suštoj suprotnosti s ovim što imamo sada. Ono svakako što treba reći vezano za Zakon o udomiteljstvu znači smatramo da povećanje naknada i opskrbnina je svakako dobro za korisnike i udomitelje, no samo to nuditi kao mjeru za populariziranje udomoteljstva nije dovoljno. Imali smo u nedavnoj prošlosti tragične slučajeve kada smo vidjeli s čim se sve suočavaju udomitelji i tada je ministarstvo trebalo i propustilo je priliku u komuniciranju apsolutno što udomiteljstvo je i koja je njegova uloga u sustavu socijalne skrbi. Mislim da nedostaje zaista informacija u javnosti i to je ono ključno zašto se ne odlučuju na bavljenje udomiteljstvom. Svjesni smo svih poteškoća odrastanja u današnjem okruženju i izazova kojim se susreću roditelji, a možemo pretpostaviti samo potrebe djece bez roditelja ili djece bez odgovarajuće roditeljske skrbi. Udomitelji su ti koji se susreću sa velikim izazovima kroz koje upoznavanju djecu i njihove potrebe, a osim brige za dijete oni su dužni i surađivati sa roditeljima te iste smještene djece što često i nije lagan zadatak te u većini slučajeva i ne možemo govoriti o suradnim roditeljima. Nismo imali vremena budući je objedinjena rasprava z a detaljno prolaženje određenih odredaba zakona, no mislim da u ovom kontekstu Zakona o udomiteljstvu svakako ne treba smanjivati rok za preispitivanje dozvola za udomiteljstvo, treba i dalje ostati pet godina jer zapravo to je isto dodatno administriranje od strane socijalnih radnika, a svakako socijalni radnici su u kontaktu sa udomiteljima i prate korisnika zasigurno i minimalno jednom u šest mjeseci, tako da praćenje udomitelja nije sporno od strane socijalnih radnika i podrška onoliko koliko sustav sad trenutno dopušta, a i mislim da svakako produžavanje još na pet godina odnosno smanjivanje na tri godine da će dodatno opteretiti sustav. Ono što je također sporno meni je ova mjera nadzora nad izvršavanjem roditeljske skrbi što je propisana bila kao zapreka da bi se uopće neko bavi udomiteljstvom, sad je ona ograničena ukoliko je izrečena u periodu ranijem od tri godine da nije više zapreka. Mislim da to treba još dodatno raspraviti jer ukoliko je osobi nekada bila izrečena mjera nadzora nad izvršavanjem roditeljske skrbi koliko je ona zapravo sposobna se brinuti o drugoj osobi i djetetu. Posebno moram spomenuti djecu koja izlazi iz sustava nakon 18. godine odnosno završetka školovanja, mislim da sustav treba dodatno pomoći takvoj mladoj osobi i ovdje apeliram na ministra budući [[Upadica Radin: Hvala.]] da je sad pod njim i resor HZZ [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] da možete pomoći tim mladim ljudima koji izlaze iz udomiteljstva. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa Sandra Benčić Klub zastupnika zeleno-lijevog bloka završno. Izvolite.
Zahvaljujem se. Pa evo završno krenut ću od tamo gdje smo kao klub i počeli danas, a to je zapravo ocjena nekakve sveukupne ponuđene reforme i ponovit ćemo još jednom da ne možemo podržati ove prijedloge zakona niti u prvom čitanju, a iz istih onih razloga koje su navele strukovne organizacije svih pet, dakle svih pet komora, pet komora stručnih. Akademska zajednica koja se bavi pitanjima vezanim uz socijalni rad i reformu, ali isto tako i određen grupe korisnika. Kada smo danas ovdje govorili o tome da ova reforma predstavlja centralizaciju, to je ono što bi se reklo understatement, dakle sustav je već bio centraliziran. I dapače ocjena je mnogih znanstvenika koji se bave ovim područjem da je to jedan od najcentraliziranijih sustava u EU, sustava socijalne skrbi. Ono što se sada događa je hipercentralizacija, hipercentralizacija dakle ono prema čemu mi sada idemo je da centri za socijalnu skrb nakon 60 godina gube pravnu osobnost. Vi st rekli danas da to nije važno, da centrima za socijalnu skrb njihova pravna osobnost na lokalu gdje djeluju nije bitno. Ja sam vam postavila jedno banalno pitanje, dakle to je jedan od manjih problema, ali postoji puno veći, kako će primjerice, kako će ti lokalni centri za socijalnu skrb koji djeluju npr. na području određenih gradova zajedno sa tim gradovima, udrugama provoditi onu socijalnu politiku koja je potrebna za to područje jer odgovara na te probleme i potrebe? Kako će se zajedno javljati na Europski socijalni fond ili na druge natječaje unutar EU, primjerice centralizirane briselske pa gdje primjerice tri centra za socijalnu skrb iz Hrvatske žele surađivati sa nekakvim centrima za socijalnu skrb iz neke druge zemlje? Na sve će se prijavljivati zavod, jedna pravna osoba? Dakle, mislim to je ozbiljan operativni problem kako će oni povlačiti sredstva iz Europskog socijalnog fonda. Kako ćemo doći do toga da centri imaju proaktivnu ulogu u provedbi lokalizirane socijalne politike, ako ih uniformiramo u metodologiju, u vrstama djelatnosti usluga koje pruže, ako im se to propiše, kao što se propisalo ovih 6, kao da je to jedinih 6. Umjesto da se ide prema agilnosti, prema mogućnost i da centri za socijalnu skrb sami razvijaju nove aktivnosti, inovativne usluge, zajedno sa drugim partnerima u zajednici, mi ćemo ih zakopati unutar jednog monolitnog sustava i time ćemo još više socijalne radnici staviti zaista u položaj birokrata. Jer ono što će oni jedino radit je ono uniformiramo i birokratizirano što im se kaže, jednako na području cijele Hrvatske, a upravo je reforma trebala iznjedriti to da se socijalni radnici mogu vratiti svom pozivu, a to je rad sa korisnicima, to je rad na kreiranju novih usluga, to je rad na, s proaktivni rad sa drugim dionicima u zajednici, to se neće dogoditi sada, to je tako jasno. Ali, čak i da vi imate drugačiji pogled, recimo, drugačiji teoretski pogled, mada ja ne znam od koga jer svi, evo, stručnjaci koji su pisali o potrebama reforme socijalne skrbi u Hrvatskoj, baš svi, sa bilo koje strane su uvijek govorili, potrebna nam je decentralizacija, potrebno nam je fleksibilnost u radu, potrebno nam je da socijalni radnici se mogu baviti svojim poslom, a ne ispunjavati papire i ne biti bankomat, doslovno, za isplate jer u to su se pretvorili. Imam ih i u obitelji pa znam. Dakle, čak i da vi imate neke drugi teoretski pogled od negdje, ne znam gdje, kako ste mislili osigurati provedbu ove reforme kad baš svi oni koji ju trebaju provoditi su protiv nje? Mislim, to vam je, to vam je inače u ciklusu, u policy ciklusu osnova, ako nemaš pristanak onih koji će ti provoditi reformu, reforma se neće dogoditi, to je ono, osnova, početak svakog policy ciklusa. Dakle, napomenuli smo i ove stvari koje su problematične u odnosu na korisnike, istaknut ću još samo da je vrlo problematično i zajamčena minimalna naknada za samca, koja se zapravo smanjila, [[Upadica: Hvala.]] treba ju povećati na minimalno 150% osnovice. Hvala. Ispričavam se.
Hvala lijepa, ... [[Govornik se ne razumije.]] hvala, gotovi smo sa završnim razmatranjima i sada predlagatelj ministar Josip Aladrović imat će završnu riječ, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovane zastupnice, zastupnici, dakle zaista neću duljini na kraju nakon ove višesatne rasprave, vidjeli smo vrlo različite stavove po pitanju reforme, vrlo različite stavove po pitanju, prije svega, ja bih rekao, ustroja sustava, više nego status korisnika u samom sustavu, ali dakle, čuli smo ono što svatko od vas ili vaši klubovi misle. Definitivno kroz ovu raspravu se iznjedrilo i nekoliko konkretnih i korektnih prijedloga koji će sigurno biti uvaženi u drugom čitanju, odnosno bit će uvaženi u samoj provedbi ovih zakona, međutim, naravno, neke postavke koje smo stavili kao temelje ove reforme, isto tako, ne djeluju kao nešto što je prihvatljivo nama kao predlagatelju zakona. Ono što je činjenica, da je puno više rasprave sam sustav, izazvao sam sustav, odnosno buduće ustrojstvo sustava, nego što je to učinilo, nego što se učinilo i po pitanju korisnika i po pitanju određenih naknada. Ja moram još jednom istaknuti da je nama kao predlagateljima u fokusu na početku i na kraju ove reforme bio korisnik, povećanje naknade, bolja skrb, kvalitetnija skrb, adekvatnija skrb. Snaženje sustava kroz razvoj dodatnih i odvajanje određenih funkcija u sustavu, također, smatramo da će biti nešto što će izazvati vrlo pozitivne efekte. Naravno da ćemo između ova 2 čitanja još razgovarati sa zainteresiranom javnošću, da se tako izrazim odnosno sa svim onim dionicima ovog sustava, kao i sa vama, naravno, kroz saborsku raspravu te očekujem da ćemo u drugom čitanju imati još kvalitetnije dokumente iako smo sigurni da su oni i sada takvi. Hvala vam.
Hvala i vama, ostanite, imate nekoliko replika. Gđa. Marija Jelkovac.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Evo, poštovani ministre, na kraju svega, budući da ja smatram također, da glavni cilj ove reforme bi trebao biti što bolji položaj korisnika, a smatram da je za to najvažnije da oni koji pružaju uslugu korisnicima, imaju adekvatne uvjete za rad, da nisu preopterećeni i da imaju isto tako, stručnu podršku koja se može dobiti kroz usavršavanje, a i na druge načine, pa ponekad i psihološka pomoć u određenim kriznim situacijama, što mislim da o tome također, treba voditi računa. Zanima me sad na kraju, da li ćemo u ovom sustavu postojećem, imati dovoljno ljudi koji će moći funkcionirati u novo zamišljenom ustroju ili će nam nedostajati stručnjaka te ćemo morati raditi još zapošljavanje stručnih kadrova, kako bi u ustroj profunkcionirao? Hvala.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se na pitanju. Dakle što se tiče same adekvatnosti brojem zaposlenih u sustavu socijalne skrbi, mi smo tu i kroz prethodne mandate prethodnim ministrica koja je danas s nama dijele ovu raspravu u Saboru, konstantno i kontinuirano povećavali broj zaposlenih, povećavali, na kraju krajeva i materijalni status zaposlenika u sustavu socijalne skrbi i mislim da to nitko, čak ni na ovoj strani koje nažalost sada nema da sluša ovu raspravu, ne može negirati. Ono što je pred nama svima, činjenica je, također, je činjenica dakle da imamo određenih nedostataka u smislu stručnog rada, taj nedostatak ćemo pokriti na otvorenom tržištu rada, zaposliti potrebne i adekvatne stručnjake i kao Vlada zapravo pokazati skrb za ovaj sustav. Da li postoji negdje prostor i mogućnost za uštede i u kadrovskom smislu zbog samog procesne centralizacije određenih procesa, vjerojatno da, ali u ovom trenutku, korisnici su u fokusu, a sve ono ostalo dolazi nakon toga. Hvala.
Gđa. Grba-Bujević, izvolite.
Hvala. G. ministre, državne tajnice, molim vas, bacite malo pogled na lijevu stranu. Žalosno je da nikoga i oporbe ovde nema kad imaju priliku s vama još jedanput razgovarati nakon cjelodnevnog dana kojeg smo proveli ovdje. Meni je to tužno, no, želim reći nešto drugo. Da je problem sustava socijalne skrbi, kako ga ja vidim, kao teškog sustava i kompleksnog sustava je fragmentiranost tog sustava. Zato jako podržavam ideju o hrvatskom zavodu za socijalni rad. Zašto? Zato što će on jačati stručni rad, zato što će ujednačiti postupanje, a sad se morate složiti sa mnom da je vrlo različito po centrima za socijalnu skrb stručni nadzor, ali ono što mi je jako mi nije jasno, zašto netko misli da će nestati centri za socijalnu skrb po jedinice lokalne uprave i samouprave, pa nitko ih neće nigde odnesti, samo će biti usustavljeni, što mislim da je svakako dobar iskorak prema jednom onako temeljitom radu.
Hvala. Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem se dakle na pitanju i apostrofiranju ove dodatne teme jer vjerojatno nekima iz saborske rasprave ne može do kraja biti jasno što je intencija odnosno što će se događati na jedinicama lokalne i regionalne samouprave po pitanju samih centara ili podružnica zavoda. Dakle ono što je jako bitno istaknuti je da teritorijalno neće postojati niti jedno mjesto gdje će se same usluge iz sustava socijalne skrbi ukidati nego baš dapače, razvojem dodatnih socijalnih usluga i širenjem te mreže očekujemo da će prava iz sustava socijalne skrbi biti dostupniji. Oni će, osim što će biti dostupniji, biti ujednačeniji, upravo taj, to osnivanje i obiteljskog centra i akademije i hrvatskog zavoda za socijalni rad će učiniti dostupnijim, kvalitetnijim i ujednačenijim sve usluge iz sustava socijalne skrbi i to je ono što je najključnije u pitanju same reforme i konteksta reorganizacije.
Hvala Gđa. Pocrnić-Radošević.
Hvala potpredsjedniče, poštovani ministre, evo nastavno što je i kolegica Grba-Bujević počela govoriti, čuli smo danas dosta primjedbi na teritorijalni ustroj hrvatskog zavoda za socijalni rad, međutim, hrvatski zavod za socijalni rad kao javna ustanova obavljat će poslove u onim poslovnima kojega je dosad i obavljao, od kojih su mi, prostorima u kojima su ih i dosad obavljali centri za socijalnu skrb. Znači tu se radi o 21 područnoj službi, 75 područnih ureda i 22 ispostave, što znači da teritorijalna dostupnost ostaje ista, a upravo smanjenje novih javnih ovlasti gdje se hrvatski zavod za socijalni rad rasterećuje i dijela financijskih transfera, izdavanja raznih potvrda i administracije, ima još više prostora za rad s korisnicima zbog kojih će se, zbog kojih ustvari i postoje. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem se na pitanju, djelomičan odgovor sam dao već kolegici prije, ali nije loše naznačiti upravo ta dva trenda koja će biti pozitivna, sigurni smo iz konteksta korisnika, jedan je povećanje broja zaposlenih, povećanje broja stručnih radnika u samim centrima, odnosno zavodu za socijalni rad, a s druge strane, imamo smanjenje javnih ovlasti koje se obavljaju u tim istim prostorima. Upravo to oslobađa dodatni rad, dodatnu količinu rada, dodatne ljude koji će raditi upravo sa korisnicima i s te strane sigurno veća količina zaposlenika na isti broj korisnika ili manji broj korisnika će dovesti do toga da će rad biti kvalitetniji, ažurniji, adekvatniji, a s druge strane, s obzirom na organizacijske promjene i ujednačeniji.
Hvala. Gđa. Dreven Budinski, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre, evo danas smo čuli, stari zakon, mladi ministar, da ste ipak imali, ovaj, hrabrosti da napravite i ovu reformu koju, evo ga, navodno se čeka 30 godina pa vas ja, mislim da su oni bili jako iznenađeni sa svim tim i upravo me zanimalo i danas kad sam slušala njihove rasprave, oni su sproveli savjetovanje, pa me interesira, naveli su da su imali 2000 primjedaba i ne znam čeg. Pa me zanima, ministre, s kim ste se vi savjetovali da ste donesli ovako dobar zakon?
Hvala. Odgovor.
Pa ja se neću, hvala na pitanju, ja sam već u uvodnom govoru i u replikama odgovorio djelomično na vaše pitanje, ali još jednom ću napomenuti, dakle Nacionalno vijeće za razvoj socijalnih politika je neko prvo tijelo s kojim smo se savjetovali po pitanju akcijskog plana unaprjeđenja sustava socijalne skrbi, dakle jedno tijelo koje u sebi sadrži akademsku zajednicu, predstavnike udruga, komora, udruga civilnog društva, predstavnike gradova, županija, općina, zaista jedan jako šarolik, ali jako potpun sastav svih onih koji su dionici sustava socijalne skrbi. Svaki od ovih zakonskih prijedloga, 7 zakonskih prijedloga koje smo predložili, odnosno stavili u raspravu u Saboru je imao svoju radnu skupinu, u toj radnoj skupini su također bili stručnjaci iz pojedinih područja, vrlo, vrlo široka grupa osoba je radila na ovim zakonskim prijedlozima i zato smatramo da su oni adekvatni. Hvala.
Hvala. I na kraju gđa. Vesna Bedeković, ispričavam se.
Hvala vam lijepa. Prvo ću reći da mi se, zanimljiva mi je ova sintagma kolegičina, stari zakon, mladi ministar, a evo, slažem se zaista, zaista s njom i podupire ... [[Upadica se ne čuje.]] da, da, podupirem, zaista evo, donošenje svih ovih, cijelog ovog paketa reformskim zakona, zašto? Sama sam se uvjerila u to da je sustav socijalne skrbi, vrlo, vrlo, vrlo složen, vrlo fragmentiran sa velikim brojem korisnika koji trebaju biti u fokusu i to smo se svi složili. Na prvom mjeru korisnici, poboljšavanje njihovog, kvalitete usluga, smanjenje praga siromaštva, itd., itd. Druga stvar, reforma je dugotrajan i sveobuhvatan proces, ona ne ide preko noći i podloga su joj zakoni, ali nešto o čemu nismo raspravljali, žao mi je da je ova strana sabornice prazna, nismo raspravljali o podlozi, o ovim reformskim zakonima, a to je materijalno stanje naših centara za socijalnu skrb [[Upadica: Hvala.]] u ovom prošlom mandatu Vlade ih [[Upadica: Hvala gđo. Bedeković.]] izgrađeno 13, podignute plaće, podignuti koeficijenti [[Upadica: Hvala.]] i pojačano zapošljavanje [[Upadica: Hvala.]] radnika u sustavu.
Izvolite odgovor.
Da, mogu se složiti definitivno s vama. Ono što danas zapravo se nismo uopće doticali to je što je dosad učinjeno u proteklih nekoliko godina u samom sustavu, a to je materijalno rješavanje pojedinih prostora, vi ste napomenuli, 13, još milijardu kuna trenutno je kroz IRDF ulaganja, dakle milijardu kuna u infrastrukturu samih ustanova socijalne skrbi, ishođene status službene osobe za djelatnike u sustavu socijalne skrbi, povećane su, značajno su povećane materijalna prava i plaće u djelatnosti sustava socijalne skrbi, povećan je broj djelatnika u samom sustavu, ako gledate financijske pokazatelje odnosno pokazatelje prema korisnicima, konstantno i kontinuirano se smanjuje stopa osoba koje se nalaze u teškoj materijalnoj deprivaciji i u riziku od siromaštva. Dakle, to je sve politika ove Vlade, Vlade Andreja Plenkovića kroz 2 mandata, reforma je samo jedan logičan slijed i tim slijedom i tim smjerom ćemo nastaviti dalje. Hvala.
Hvala. Hvala lijepa. Nemate više replika. Hvala lijepa g. ministre. [[Pljesak.]] Zaključujem raspravu po ovim točkama, 7 točaka je bilo i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti i čekajte da vidite što će biti sutra ujutro. Sutra ujutro će biti Konačni prijedlog ... [[Upadica se ne čuje.]] molim vas. Trenutak, još jednu sekundu strpljenja. Sutra ujutro u 9,30 imamo Konačni prijedlog Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga HS-a, a onda imamo Izvješće glavnog državnog odvjetnika. Hvala lijepa. Ugodno se odmorite i udobno. SJEDNICA PREKINUTA U 20,01 SATI.