Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, lep, dober dan vam želim! Pričenjam nadaljevanje 30. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Richard Beuermann, Geza Džuban, Ljubo Germič, Feri Horvat, Zmago Jelinčič Plemeniti, Milan Kopušar, Ivan Mamić, Alojz Peterle, Valentin Pohorec, Miran Potrč od 13.30 ure dalje, Ciril Pucko, Igor Štemberger, Davorin Terčon, Vili Trofenik, Janko Veber in Cveta Zalokar Oražem. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. V zvezi s tem zakonom odbor za notranjo politiko predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Pooblaščenega predstavnika predlagatelja ta trenutek ni med nami, zato bomo prešli na predstavitev stališč poslanskih skupin do tega zakona. Najprej vabim k besedi za predstavitev stališč poslanske skupine Nove Slovenije gospo Majdo Zupan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Ne glede na to, da ta trenutek nimam papirjev, lahko povem, da naša poslanska [[...]]
Gospa Zupan, kar v miru najdite svoje papirje. Verjamem, da vas je presenetilo, ker predlagatelja ni med nami. Izvolite.
Naša poslanska skupina podpira to spremembo zakona o volitvah v državni zbor, ker menimo, da prihaja v tem primeru, ko lahko poslanci opravljajo tudi funkcijo župana in obratno, do konflikta interesov, in da bi tudi zaradi boljšega dela tako v državnem zboru kot tudi na občini bilo pametno, da se te funkcije ločijo. Gre za vprašanje, ki je staro že nekaj let in o tem med poslanci teče beseda že vrsto mandatov in najbrž bo še tekla. Glede tega, ali se ta sprememba prilega zakonu o volitvah v državni zbor ali drugemu zakonu, kot nas opozarja zakonodajno-pravna služba, pa je vprašanje, vendar mislimo, da mora biti rešeno tako, da ne prihaja do težav in da bo jasno določeno s spremembami v pravem zakonu, tako da stvari ne bodo dvoumne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Ivan Kebrič. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi. Ne bom komentiral, zakaj ni predlagatelja tega zakona, da bi uvodoma še kaj povedal, zakaj meni, da je prav, da je vložil ta zakon. V naši poslanski skupini se ne strinjamo z mnenjem tako odbora kot mnenjem zakonodajno-pravne službe, da ta zakon ni primeren v tem predlogu, kakršen je pred nami. Menimo namreč, da ni združljiva funkcija župana s poslancem, saj zakon fizike, smo se učili, pravi, da istočasno na enem mestu je lahko samo eno telo. Kako je potem mogoče, da župan opravlja istočasno kar dve funkciji? Ali pa dela res tako, da si podreja svoje delo kot župan drugače, kot bi ga opravljal, če bi bili samo župan. Ne bom govoril o konfliktu interesov, ne bom govoril o tem, da nekdo, ki je župan mora gledati najprej na svoje občane, mora zastopati ozko gledano, pa mi oprostite ta izraz, njihove interese, na drugi strani pa je čisto jasno, da sta zadaj dve stvari. Ali postavimo na prvo mesto njihovo materialno stimulacijo, ki jo imajo s tem, ali pa postavimo na prvo mesto to, katere interese bodo prvenstvene zastopali, če so župani pod pritiskom svojih občanov. Končujem s tem, da je bistveno, da ne more biti na eni strani, istočasno tam, na drugi strani v državnem zboru. Najbolj eklatanten primer, ki govori proti temu, je naslednji. Kako je mogoče, da v četrtem ali tretjem, ni važno, največjem mestu Slovenije, ker je župan istočasno bil poslanec, je bil župan neprofesionalen? Čim pa je izgubil mandat poslanca, je pa v tem mestu takoj potreba po profesionalnem županu. Ali gre to skupaj? Kakšna je to logika? Če je nekje župan neprofesionalen, ker ima še druge funkcije ali obveznosti, zadovolji v svoji občini, če pa nima več drugih funkcij je pa 100% potreben. Pa ne gre samo za četrto ali tretje največjo mesto, poglejmo karmanjše občine, ki imajo neprofesionalne župane tako dolgo, dokler ne prevzamejo druge funkcije. Ko pa niso več v drugi funkciji, so pa naenkrat profesionalci. Ta logika mora vsakemu od nas, ki sedimo tukaj in bomo odločali, nekaj povedati, če jo upoštevamo. Spoštujem vse župane. Če pa pogledamo tu, ali delajo res toliko ur več, kot pa zahteva delo poslanca, potem škodujejo svojemu zdravju in bodo tudi v breme zavoda za zdravstveno zavarovanje v večji meri, kot bi bili drugače, če bi pazili na svoje zdravje in delali toliko, kot je potrebno. Hvala za poslušanje.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanske in poslanci! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predloga zakona o spremembi in dopolnitvi zakona volitev v državni zbor ne bomo podprli. Predvsem ugotavljamo, da je predlagani predlog zakona pravno-sistemsko neustrezen iz dveh razlogov. Prvi, ker je tako oblikovana določba vsebinsko nejasna, saj pomeni urejanje pasivne volilne pravice in nezdružljivosti upravljanja funkcije, ki vsaka zase predstavljata posebej institut in sta tudi urejena v dveh različnih zakonih. Drugi, ker gre dejansko v tem primeru za nezdružljivost, ki pa ni predmet urejanja tega zakona o volitvah v državni zbor. Pri tem pa naj dejansko poudarim še naslednji: V poslanski skupini ugotavljamo, da je prišlo pri vprašanju do zelo neustreznega pogleda tako dela sedanje aktualne oblasti na to problematiko, kakor tudi nekaterih poslanskih skupin. Dejstvo je, da nezdružljivost teh dveh funkcij, poslanca in župana, v Evropski uniji poznata izključno samo dve državi, Grčija in Irska in nobena druga država. Slovenija je mala država in kot mala država potrebuje neposreden stik tako na državni ravni do lokalne usmeritve. Mnoge rešitve, ki smo jih sprejemali tu v državnem zboru, bi bile sprejete še veliko slabše za uresničevanje lokalne samouprave in tudi pogleda pri reševanju vprašanj malega človeka, če ne bi sedeli tukaj v državnem zboru tudi župani in tudi občinski svetniki. Poudarjam, da v poslanski skupini ostro nasprotujemo razmišljanjem, tudi v ministrstvu za notranje zadeve, da bi tudi pri zakonu o lokalni samoupravi dodali določbo, da so vse funkcije na občinski ravni nezdružljive s funkcijami na državni ravni oziroma državnega zbora. Če bi pač razmišljali po tej logiki, potem bi dejansko državni zbor lahko postal popolnoma odvojen institut države, ki ne bi imel dejanskega pogleda na problematiko in vprašanja, ki se dogajajo na terenu na lokalni ravni. Zato v poslanski skupini takim poskusom ostro nasprotujemo. Dodajamo še to, da so to poskusi k dodatni centralizaciji naše države k centralizaciji odločanja, predvsem pa odtujitvi od realnih problemov, ki jih ta država ima. Pričakujemo, da bo državni zbor zavrnil ta predlog, in da bo tudi v drugih predlogih sledil okoliščinam, ki verjetno za našo državo niso primerne, da bi odtujili možnost sodelovanja tistih, ki želijo in ki zmorejo opravljati tudi ti dve funkciji. Na ta način vsi te poslanci, ki so hkrati tudi župani, bogatijo ta državni zbor, obenem pa v poslanski skupini ugotavljamo, da imajo zelo težavno in zahtevno delo. Toda to je lahko samo dopolnitev k odločitvam tega državnega zbora h kvalitetnejšim odločitvam, da bo ta državni zbor dejansko bolj upošteval tudi voljo ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Peter Levič. Izvolite.
Hvala lepa gospa predsedujoča. V Stranki mladih Slovenije odločno podpiramo predlog zakona, ki določa nezdružljivost funkcije župana in podžupana občine s funkcijo poslanca državnega zbora Slovenije, brez fig v žepu, takoj in ne nekalkulativno šele čez štiri, pet let ali kasneje, predvsem v želji, da končno naredimo jasno mejo med izvršilno in zakonodajno vejo oblasti. Poleg tega tudi po ustavi je poslanec predstavnik vsega ljudstva in ne le z mejami lastne občine omejenih prebivalcev. Te očitne neustavnosti parlamentarne stranke dopuščate že od osamosvojitve dalje, seveda strogo preračunljivo in v skladu z ozkimi strankarskimi potrebami, tako da lokalne paradne konje v [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]kandidatov za poslance v državni zbor. To v praksi pomeni, da župani poleg predvolilnega trošenja lokalnih proračunov za županske volilne kampanje to pridno počno še v okviru državnozborskih. Seveda to, da bo ob obilici dela, ki ga imajo v dveh službah in se zaradi tega posvetijo delu občin še tedaj, ko se bližajo volitve, ne bi bilo nič narobe, če bi to pomenilo, da bi bili ti projekti, na katerih potem tik pred volitvami režejo trakove, odraz dejanskih potreb občine. Ne, temu v večini primerov ni tako. Tudi zato občine zapadejo v velike likvidnostne težave vsake dve leti, najprej pred lokalnimi, nato čez dve leti še pred državnozbornskimi volitvami. V Stranki mladih Slovenije bomo predlog zakona podprli, zavedajoč se, da se v vseh parlamentarnih strankah, razen te, ki zakon predlaga, že zdavnaj trdno fiksirali župane vaših strank kot prioritetne kandidate za poslance v državni zbor in da boste zaradi tega temu predlogu nasprotovali in se zagovarjali, da boste to storili čez ne vem koliko let. Tako očitno tudi naši glasovi ne bodo bistveno zmanjšali velike razlike, ki zeva do v potrebne dvotretjinske večine za sprejetje tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Dovolite, da vas seznanim, da se spoštovani poslanec iskreno opravičuje na zamudo na začetku, ker je po pooblastilu gospoda Jelinčiča kot predlagatelja, imel pooblastilo, da bi predstavil predlog zakona. Izvolite gospod Barovič. Mislim, da v okviru vašega nastopa lahko opravite tudi to dejanje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Opravičilo, še enkrat, tudi v mojem imenu za mojega spoštovanega kolega, gospoda Saša Pečeta, ki je bil pooblaščen za predstavitev zakona. Skušal bom biti zelo jasen, kratek in jedrnat. Najprej. Leta 1999 je bila predlagana sprememba tega zakona po skrajšanem postopku, pa ni bil vreden tega postopka in je bil dan v redno obravnavo. In štiri leta traja, kar o njem govorimo. Ne morem mimo zakona o izbrisanih, ki je bil kar na hitro dan tudi po skrajšanem postopku in seveda obravnavan in seveda sprejet. Ni pošteno. Ni pošteno do državljanov Republike Slovenije in do vseh nas. Ampak pustimo to. Zdaj je zakon po dolgih štirih letih končno prišel v obravnavo. V zagovor temu zakonu bom citiral svojega spoštovanega kolega, gospoda Mogeta, in bom uporabil dva "p-ja" - bodimo vsaj "pragmatično pošteni" - čeprav bi lahko uporabil šest "p-jev". Že v sami ustavi, pa tudi v drugih zakonskih in podzakonskih aktih, je natančno določeno, kako se veje oblasti delijo. Logično je, da je funkcija, naloga poslanca predstavljati zakonodajno vejo oblasti, naloga župana, poklicnega ali nepoklicnega, pa izvršna veja oblasti. To pomeni, nobeden od ministrov, ki smo jih izvolili, ne more biti hkrati tudi poslanec. To drži, to je dejstvo. Drugič, lokalni interesi - tu spoštovanega kolega iz Slovenske ljudske stranke prosim, da se nekoliko poduči, kdo in kje naj predstavlja lokalne interese v državni ureditvi - ti interesi so predstavljeni v državnem svetu. In problematika državnega sveta tako v procesu vključevanja v Evropsko unijo, pa tudi v tem državnem zboru se zdaj na ta način jasno kaže, da je državni svet popolnoma neurejen v tej obliki, kakršni je. Dajmo se dogovoriti pa ga uredimo, naj ima funkcijo, tako kot imajo državni sveti, kot drugi dom, ali pa prvi dom, v vseh evropskih državah, tudi v tej državi, ali ga pa dejansko ne potrebujemo. Vendar, da me ne bo kdo držal za besedo, da sem rekel, da državnega sveta ne potrebujemo - potrebujemo ga zaradi interesov, ki jih zastopa, toda dajmo mu tisto veljavo, ki naj jo ima. In to ni res, spoštovani kolega Rokavec, kar ste rekli - ni res! - da se centralizira oblast na eni in drugi strani. Ni res! Jaz, spoštovani gospodje, povem nekaj. Lahko mi boste očitali, ne vem kaj že, da sem sam tudi župan. Ja, osnovna organizacija Slovenske nacionalne stranke v občini Trbovlje, v lokalni skupnosti, kjer živim, je zahtevala to od mene, zakon je to dovoljeval, šel sem na volitve. Žal ali pa v veseljemi je, da so me ljudje tudi izvolili. In po desetih mesecih - tudi tri minute sem zamudil zaradi tega - sem spoznal, in zdaj uporabljam ta dva "p-ja", da ti dve funkciji, če človek želi in hoče zelo kvalitetno delati, ne gresta skupaj. Vsi se trudimo. Samspoštujem vseh 17 kolegov, ki so župani, vem, da se trudijo. Zamislite si, da je dosti lažje v skupini politične stranke, ki ima, ne vem, 34 ali pa 20 ali pa 18 poslancev, opravljati dve funkciji kot v eni. Vendar to ni izgovor, je pa dejstvo - osemkrat lažje. In recimo bobu bob. V Evropski uniji, kjer sem ponosen, da kot podpredsednik komisije za evropske zadeve sodelujem, so me mnogi vprašali - bom povedal v tujem jeziku, ko sem rekel, da sem hkrati tudi župan "Well, is it posible." Ali je to mogoče? Kerse mnogim državam Evropske unije zdi to zelo čudno. Ker mnogi ti dve funkciji ne dovoljujejo. Koncem koncev odločili boste, kakor boste odločili. Mislim pa, da je vsaj z moje strani, jaz bom priznal, trudim se maksimalno, pa vendarle, ocenjujem vsega, karbi lahko storil, na dveh koncih, pač pošteno povem, ne morem narediti tako dobro, kot bi lahko, če bi delal na eni in drugi strani. Mi ne želimo ničesar drugega, kot samo to, da v dogleden času, pa recimo, da je to leta 2006, nalijemo sebi in ljudem čistega vina. Sami se bomo morali odločiti, tudi jaz, seveda pa predvsem ljudstvo: ali me želi za poslanca, kjer bom zastopal interese vseh Slovencev, ali me želijo imeti za župana, kjer bom zastopal lokalne interese. Mi želimo samo razčistiti, da bomo leta 2006 vedeli. Jaz se bom moral sam odločiti, kaj bom počel, spoštovani kolegi tudi. V vsakem primeru sem pa prepričan, da bodo največ dobili Slovenci, ljudje, v lokalni skupnosti, ali pa država od poslancev, ki bomo zakonodajno funkcijo opravljali še posebej v razmerah Evropske unije še toliko bolj kvalitetno in odgovorno in se bomo borili za svojo nacionalno zavest. Prosim vas, ne politizirajo okoli teh stvari. Povejte, vsak ima pravico povedati svoje mnenje. Ampak na koncu, če se vsak zamisli, mora priznati, da je resnica v tem. Nihče ne bo zaradi tega prikrajšan, ogromno ljudi pa bo dobilo ogromno. Se zahvaljujem in se opravičujem, ker nisem slišal, da sem prekoračil čas. Zahvaljujem se za pozornost.
Hvala lepa. Kot predlagatelju sem vam dovolila, ker pet minut na začetku ni bilo izkoriščenih za predstavitev, ste pa pooblaščeni, da bi lahko tudi kot predlagatelj govorili. In še stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenija, ki ga bo predstavil gospod Maksimiljan Lavrinc. Izvolite.
Hvala lepa gospa podpredsednica. Kolegi in kolegi, za našo poslansko skupino so diskusije o tem zaključene, več ali manj. Ne morem reči, da imamo enovito mnenje, ampak glede tega predloga sklepa pa enovito. Zakaj? Zato, ker to, kar želi predlagatelj zakona urediti v tem zakonu, pravnosistemsko sem ne sodi. To je jasno, sodi v, denimo, zakon o poslancih, ki si ga ne upa odpreti nihče, sodi v zakon o lokalni samoupravi, ki pa ga bomo popravljali. To je prvi razlog. Drugače pa moram reči, da glede združljivosti in nezdružljivosti so možne takšne in drugačne diskusije. Če bomo spreminjali volilni sistem, potem seveda bodo župani na nek načintujek tu notri, če bomo šli v tisto smer, ki se na nek način nakazuje. Če bo sistem volilni ostal tak, kot je, niso tujek, ker navsezadnje tudi drugi poslanci, ki prihajamo iz nekih lokalnih okolij, vemo, da smo pod pritiskom tega okolja in da lobiramo zata okolja. To bi bilo grdo lagati. Pri nas je večinsko mnenje zato, da se ta nezdružljivost potrdi, da se uvede, vendar seveda ob pogoju, da bomo spreminjali volilni sistem.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa matičnega delovnega telesa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 14.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Čez pet minut, ob 10.30 uri, bomo prešli na obravnavo 16. točke dnevnega reda, to je drugo obravnavo predloga zakona o zasebnem varovanju. Hvala lepa.
Spoštovani, spoštovane! Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZASEBNEM VAROVANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predstavnikov vlade ta trenutek med nami ne vidim. Če so v bližini, jih prosim, da se nam pridružijo. K besedi bi povabila predstavnico odbora za notranjo politiko, ki je kot matično delovno telo obravnavalo predlog tega zakona. Cveta Zalokar Oražem naj bi predstavila poročilo odbora. [[Oglašanje iz ozadja.]] Vsi so bili seznanjeni s potekom. Zato bomo torej slišali stališča poslanskih skupin do predloga tega zakona. Gospa Majda Zupan bo predstavila stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani zbor! Zasebno varovanje, ki obsega fizično in tehnično varovanje, kot ga ureja veljavni zakon, je tudi v evropskem prostoru še zelo mlada dejavnost, pri nas pa je svoj vrhunec razvoja doživela šele po osamosvojitvi Slovenije. Spremenjene družbene razmere so lastnino definirale popolnoma drugače. Zasebnost in nedotakljivost lastnine sta pogojevali potrebo po njenem učinkovitem varovanju. Po letu 1990 se je registriralo veliko število služb za zasebno varovanje, ki so imele ob ustanovitvi različna izhodišča in namen poslovanja. V grobem jih lahko strnemo v tri skupine: družbe, ki so nastale iz nekdanje Varnosti Ljubljana, družbe, ki so nastale na pobudo več podjetij, ki so tako reševala presežek delovne sile, ter družbe, ki so jih ustanovili nekdanji zaposleni na ministrstvu za notranje zadeve in ki so področje varovanja poznali najbolje. Največje spremembe v strukturi varnostnih služb, kot jih nekateri radi poimenujejo, so se začele v letih 2002 in 2003. Nekatera podjetja za zasebno varovanje so propadla ali pa samo životarijo, druga so prodali ali pa so se odločila za pripojitev, šlo pa je tudi za primere sovražnih prevzemov. Zato je pričakovati, da bo v prihodnje manjše število večjih družb, ki naj bi bile sposobne nuditi enako dobre storitve kot družbe v tujini, s pomočjo sodobnega tehnološkega razvoja in zanesljivostjo. Trenutno je v Sloveniji registriranih 173 podjetij, ki se ukvarjajo z zasebnim varovanjem, v katerih je zaposlenih od 4.000 do 5.000 ljudi in velika večina nima ustrezne strokovne izobrazbe. Številni delajo na črno ali pa le po pogodbi. Zaposlenih za nedoločen čas je malo. Položaj varnostnikov je slab, zlasti zaradi neizprosnega konkurenčnega boja številnih in slabo organiziranih varnostnih agencij in manjših podjetij. Problem je, kako zagotoviti spoštovanje panožne kolektivne pogodbe, ki je bila podpisana šele leta 2000, zato v marsikaterem podjetju varnostnike plačujejo še kar po splošni kolektivni pogodbi. Nizke plače in neizplačevanje dodatkov je kar prevečkrat stalnica v marsikaterem podjetju in družbi. Na drugi strani pa so primeri, ko predčasno upokojeni policisti, kriminalisti ali uslužbenci nekdanje službe državne varnosti opravljajo dejavnost zasebnega varovanja kot lastniki zasebne družbe z omejeno odgovornostjo. Ker pri d.o.o. niso v delovnem razmerju, pa tudi niso samostojni podjetniki posamezniki, se pogosto izmaknejo in niso vključeni v obvezno zdravstveno, invalidsko in pokojninsko zavarovanje. V primerjavi s kolegi so v privilegiranem položaju, saj ne plačujejo prispevkov za socialno vernost, ker prejemajo pokojnino in dodatke iz te dejavnosti. Novi zakon naj bi prinesel precej novosti, povečal naj bi tudi strokovni nadzor nad strokovnim delom in s tem onemogočil črni trg. Ministrstvo za notranje zadeve naj bi izdajalo licence, zbornica, ki je v tem času še nekakšen hibrid, čeprav že deluje deset let, pa naj bi izvajala strokovno podporo pri usposabljanju, ki bo predpisano. Brez strokovne kvalifikacije namreč ne bo mogoče dobiti licence, brez nje pa ne bo mogoče opravljati varovanja. Tudi oblikovanje posebne inšpekcijske službe, ki ne bo več delovala v okviru ministrstva, temveč bo samostojna, naj bi zagotovila nepristranskost njihovega dela. Vendar se sprašujemo, ali bo zakon, takšen, kot je, resnično odpravil nepravilnosti in nejasnosti na tem področju in prispeval k uskladitvi slovenske zakonodaje s predpisi Evropske unije. Zbornica za zasebno varovanje je pripravila vrsto amandmajev, ki jih je državni svet v večini podprl, ministrstvo za notranje zadeve pa ni dalo zelene luči. Tudi ena izmed družb za zasebno varovanje, Tit varovanje Ljubljana, je podala pripombe in amandmaje k predlogu. Celo več, trdi, da je predlagatelj izhajal iz nepravilnih oziroma zmotnih predpostavk in neenake obravnave. Očitno je, da vsi, ki se na to področje spoznajo, si niso edini, kako naj bi bila urejena zakonodaja. Na terenu se pogosto srečujemo z ravnanji gospodarskih družb samostojnih podjetnikov in samostojnih obrtnikov, na kar opozarja tudi varuh človekovih pravic, ki imajo licenco za opravljanje zasebnega varovanja, katere najemajo upniki, ki si jemljejo pravico v svoje roke in si pomagajo z nezakonitim ravnanjem samopomoči prav z osebami, ki opravljajo to dejavnost. Gre za nekakšno sivo področje, na katerem je z najetjem službe zasebnega varovanja mogoče pridobiti odločilno prednost posesti. Na tak način naj bi bilo moč z denarjem kupiti pravico, ki pa je pravica zgolj za tistega, ki si jo tako pridobi. Pravica ne sme biti odvisna od denarja. To pa je potrebno upoštevati tudi pri določanju vsebine zakona. Ugotavljamo, da v predlogu, ki določa dejavnost, nezdružljivo z osebnim varovanjem, ne odstopa veliko od besedil sedanjega zakona. Bistvenih novosti predlog zakona ne prinaša. Ohlapne formulacije velikokrat prepričujejo učinkovit nadzor in ukrepe pri primeru prekoračitve pristojnosti. In če končam. V naši stranki Novi Sloveniji se zavzemamo za takšno zakonsko ureditev zasebnega varovanja, ki bo jasno razmejila pristojnosti zasebnega varovanja v razmerju do nalog, ki so zaupane državi in njenim organom. Pravice in ukrepi varnostnikov morajo biti natančno in jasno določeni, da bočim manj nejasnosti pri izvajanju zakona. Zato menimo, da takšen predlog ni ustrezen in ga tudi ne podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Materija, ki ureja obravnavani zakon, je občutljiva vsaj iz dveh vidikov. Na eni strani gre seveda za odgovornost za človekove pravice, na drugi strani pa odnos med posameznikom, tistimi, ki zasebno varovanje opravljajo in državo. Varnost je dobrina, h kateri strmimo bolj ali manj vsi ljudje. Ljudje si želimo zavarovati lastno integriteto, druge ljudi, lastnino in druge dobrine. Tako naj ne bi prišlo do morebitne potencialne škode, katero seveda želimo s takim delovanjem preprečiti. Čeprav je posameznik tisti, ki mora v končni sekvenci poskrbeti zase, včasih lastno varovanje ni dovolj. Vendar morajo tisti, ki varnost ponujajo, ob samem izvrševanju paziti, da oni sami ne posežejo v pretirano integriteto posameznika, saj to lahko vodi v naraščanje konfliktov med posamezniki z zasebno varstveno dejavnostjo. Raziskave so pokazale, da je število kršitev in zlorab pravic pri izvajanju zasebne varnostne dejavnosti precejšnje. Verjetno vsaj deloma nosi krivdo tudi sedaj veljavni zakon, saj dopušča precej diskrecije varnostnikom, ker je v nekaterih delih premalo dorečen. V poslanski skupini DeSUS ugotavljamo, da predlog zakona določneje opredeljuje pooblastila, ki jih zasebne varnostne službe izvršujejo, opredeljuje pa obvezno izobraževanje za tiste, ki želijo delovati na tem področju, pa tudi podrobneje opredeljuje nadzor. Upamo, da bo to prispevalo k boljšemu stanju v okviru zasebne varstvene dejavnosti. V poslanski skupini DeSUS se nam zastavlja vprašanje, koliko določbe predlaganega zakona veljajo za pravne in fizične osebe, na katere se sicer določbe obveznega organiziranja službe varovanja ne nanašajo, ali pa ima po sedaj veljavnem zakonu o zasebnem varovanju svojo lastno službo zavarovanja. Kar se obveznega organiziranja službe varovanja tiče, nas zanima, kaj ima predlagatelj v mislim, ko govori o predvidljivih možnostih nepričakovane nevarnosti, ob pojavu katere je podan poseben varnostni razlog, ki pomeni dolžnost organizirati službo varovanja. Vsekakor morajo biti subjekti na področju varstvene dejavnosti odgovorni za človekove pravice, kdorkoli že v njih posega. Poseg mora biti sorazmeren zadanemu cilju, ob nujnosti upoštevanja človekovega dostojanstva. Pojem človekovih pravic je raztegljiv in prilagodljiv, je lahko vsaka dopustna kršitev prejudicirano dejanje. Ob vseh preventivnih dejavnostih morajo nosilci pravic do posega v človekovo svobodo ravnati obzirno. Ker menimo, da predlagani zakon vzpostavlja določeno ravnovesje med vsemi udeleženimi, bomo predlog zakona tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Okoliščine, v katerih policija ni več edina, ki neposredno skrbi za zagotavljanje varnosti ljudi in njihovega premoženja, so narekovale pripravo ustrezne zakonske podlage za uvajanje zasebne iniciative na tem področju. Doslej so gospodarske družbe in samostojni podjetniki posamezniki, ki so za plačilo varovali ljudi ter njihovo premično in nepremično premoženje pred tatvino, poškodovanjem, uničenjem in drugimi oblikami škodljivega delovanja, to dejavnost opravljali po zakonu o zasebnem varovanju in o obveznem organiziranju službe varovanja, sprejetem leta 1994. Vendar ta zakon ni predvidel posebnih omejitev oziroma pogojev za opravljanje te hitro razvijajoče se gospodarske dejavnosti. Zato poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira sprejetje posebnega zakona, ki opravljanje zasebne varnostne dejavnosti podrobneje določa, saj naraščajočemu interesu posameznikov po dodatnem varovanju lastnine, njenem ohranjanju in varovanju dobička, ki ga daje, ni mogoče nasprotovati. Hkrati pa se zavedamo, da je to področje treba ustrezno regulirati in uskladiti s pravom Evropske unije. Temeljni cilj je zato nova opredelitev oblik zasebnega varovanja, kerso obseg in načini opravljanja varnostne dejavnosti presegli dosedanjo ureditev. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira tudi druge cilje zakona, torej uskladitev z evropskim pravnim redom, določitev učinkovitega licenčnega režima za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja, vzpostavitev nacionalne poklicne kvalifikacije in stalno strokovno usposabljanje varnostnikov, predvsem pa vzpostavitev ustreznega inšpekcijskega nadzora nad zakonitostjo dela podjetij za zasebno varovanje in sistema za regulacijo zasebnega varovanja, česar pa ne bo mogoče doseči brez preglednih ukrepov in dolžnosti varnostnikov, kar je tudi eden izmed ciljev zakona. Pomembno se nam zdi, da so pripravljavce zakona vodila tri temeljna načela, ki našim državljankam in državljanom zagotavljajo nediskriminatornost in enakost pri pridobivanju licence in opravljanju dejavnosti zasebnega varovanja v drugih državah članicah Evropske unije. Drugo načelo, sorazmernost pri pogojevanju tako imenovanih posebnih pogojev za opravljanje dejavnosti. Gre namreč za dopusten poseg v ustavno načelo svobodne gospodarske pobude, saj gre za varstvo javnega interesa, to je profesionalnega zagotavljanja varnosti tretjim osebam. In tretje načelo, načelo varstva javnega interesa, s katerim je razrešena kolizija med posameznikovim in javnim interesom, kar pomeni odpravo kolizije med zagotavljanjem varnosti drugim za plačilo in urejenim objektivnim in resnim izvajanjem dejavnosti zasebnega varovanja za druge. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo torej dopolnjeni predlog zakona, ki upošteva pripombe zakonodajno-pravne službe, odbora za notranjo politiko, je pa deloma usklajen tudi z Zbornico Republike Slovenije za zasebno varovanje, podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Zakon, ki je pred nami, je odraz stanja interesov na področju zasebnega varovanja, ki pa jih je več, kot pa izgleda na prvi pogled. Dogajanje pri pripravi zakona pa kaže na stanje, ki vlada na tem področju, ki pa je tudi vse prej, kot urejeno. Pri pripravi zakona je prišlo do razhajanj pri osnovnem konceptu delovanja. Namreč, ali ta dejavnost potrebuje zbornico, ki bi naj bila obvezna, ali pa je ne potrebuje. Glede na to, da smo se v Sloveniji kot osnovni pristop opredelili in dogovorili, da so zborniceobvezne in opravljanje določene dejavnosti pomeni tudi avtomatsko obvezno vključitev v zbornico, potem tudi na tem področju ne moremo tolerirati drugačnega pristopa, ker bi to pomenilo rušenje koncepta in odstopanje od nekih dogovorjenih principov. Potrebno je priznati, da je za področje zasebnega varovanja pripravljen nek kompromis, ki uzakonja sicer zbornico, najpomembnejše funkcije pa obdrži, opravlja ministrstvo za notranje zadeve. Če naštejem nekatere od teh: podeljuje in odvzema licence, podeljuje inodvzema službene izkaznice, vodi register evidenc, v katerih pa ima zbornica dostop samo na izrecno zahtevo, drugače pa tega dostopa nima. Ta posebnost je malce vprašljiva, ne glede na zakonodajo o varovanju osebnih podatkov. Mislim, da je ena redkih zbornic, ki tako gleda na varovanje osebnih podatkov. Pa vendar, zbornica kot pravna oseba javnega prava naj bi opravljala pa administrativno tehnične zadeve. Pomembnejše naloge so: določanje višine obveznega članstva, strokovni nadzor, organizacija strokovnihin izobraževalnih tečajev. S to rešitvijo, ki je pred nami, bi dobili neko dvoživko, ki sicer ne ruši splošnega koncepta obvezne zbornice, po drugi strani pa daje izredno moč ministrstvu za notranje zadeve, kar do neke mere pomeni podružabljanje stroke, ki naj bi bila zajeta v zbornici. In to kaže na močan politični interes, ki vlada na tem področju. Na odboru za notranjo politiko je pač bil dosežen politični kompromis z najmanjšim ali z najnujnejšim skupnim imenovalcem. Pri tem je potrebno opozoriti na večanje števila odškodninskih zahtev, verjetno tudi po višini, ne samo po številu. Zato se tudi pojavlja vprašanje, ali je področje nošenja orožja zadostno rešeno. Ravno na tem področju bi zaradi neustreznih rešitev lahko prišlo do situacij, ki bi lahko povečali odškodninske zahtevke. Upamo, da so utemeljitve posameznih rešitev imele dovolj strokovne podlage, in da se je pripravil predlog, ki je pred nami, ki bo področje uredil na ustreznem, tudi strokovnem nivoju. Pri tem bi želel omeniti, da je Slovenska demokratska stranka skušala s številnimi amandmaji popraviti prvotni predlog. Lahko povem, da nekaj teh amandmajev je bilo upoštevanih, toda nekaj pa ne. V Slovenski demokratski stranki menimo, da rešitve, ki so bile sprejete na odboru in so pred nami, so lahko takšne, ki bi pospešile urejanje razmer na tem področju, čeprav na tem področju še veliko političnih interesov, ki se tudi zrcalijo v zakonu. Pa vendar, lahko se pospeši urejanje, zato v naši stranki ne bomo nasprotovali sprejemanju tega zakona. Odločili se bomo tudi, mogoče bo tudi kdo od poslancev to podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Lep pozdrav kolegom poslancem in poslankam in pa predstavnikom vlade! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla predlog zakona o zasebnem varovanju. Menimo, da je zakon potreben, glede na prilagoditev evropskemu pravnemu redu in tudi glede na več kot 12-letne izkušnje na tem področju. Zakon tako opredeljuje naslednje oblike varovanja: varovanje oseb, varovanje premoženja, prevoz in varovanje denarja ter drugih vrednostnih pošilk, varovanje javnih zbiranje, opravljanjez varnostnonadzornim centrom, načrtovanjem in izvajanje varnostnih sistemov. Kot je bilo že danes povedano, je med obravnavo zakona prišlo tudi do minimalnega konsenza na tem področju glede dejavnosti, tudi zbornice, ki je bila dejansko ves ta čas hibrid. Tudi po tem dogovoru so stvari bistveno bolj jasno opredeljene, glede na pristojnosti ministrstva, pristojnosti zbornice in pa seveda tudi pristojnosti inšpekcijskega nadzora. Tako menimo, da je primerno, da ministrstvo, pristojno za notranje zadeve, opravlja tiste naloge, ki so dejansko potrebne, pomembne na tem področju: podeljuje, spreminja, odvzema licence za opravljanje zasebnega varovanja, podeljuje in odvzema službene izkaznice iz prvega odstavka 49. člena tega zakona, na predlog zbornice določa vsebine in potek strokovnega izobraževanja iz 29. čelna, daje soglasje tujim pravnim, fizičnim osebam za opravljanje posebnih storitev zasebnega [[...]] [[Nerazumljivo.]] na območju Republike Slovenije in tako naprej. Zbornica pa na drugi strani predvsem izvaja nalogo izobraževanja. Tako izvaja program strokovnega izobraževanja iz 29. člena, zagotavlja kadrovske, materialne, prostorske pogoje ter opremo za izvajanje programov strokovnega izobraževanja, vodi evidenco strokovnega izobraževanja, pripravi predloge katalogov, standardov in predlaga člane komisije za preverjanje in potrjevanje nacionalnih poklicnih kvalifikacij in opravlja tudi druge naloge, določene s tem zakonov. Menimo, da je tak dogovor primerna osnova za določitev tudi nalog na tem področju, področju zasebnega varovanja, ki je zelo pomembno področje, zato bomo v poslanski skupini, kot sem povedal že uvodoma, predlog zakona, dopolnjen s pripombami zakonodajno-pravne službe kot tudi z usklajenimi pripombami zbornice za zasebno varovanje, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakon o zasebnem varovanju podprli, čeprav imamo, tako kot vsi, verjetno svoja videnja in kar nekaj pripomb. Najprej naj posežemo v preteklost, in sicer, kolikor se spomnim, smo ta zakon obravnavali, mislim, da v mesecu maju in takrat smo na matičnem odboru sprejeli sklep, da se zakon umakne iz nadaljnje obravnave, naj ga vlada ponovno prouči, predvsem zaradi statusa gledanja na delitev izvajanja javnih pooblastil med državnimi organi in zbornico. Po naši presoji je bil ta razlog takrat upravičen. Ocenjujemo pa, da kljub temu, da je bil to razlog za umik, da vseeno te pristojnosti še niso natančno ali dovolj natančno ali v pravi meri razporejene. Kolikor razumemo predlog tega zakona, še vedno obstaja vprašanje pristojnosti. Ministrstvo za notranje zadeve jih ima zelo veliko, skorajda vse. Zbornica Republike Slovenije za zasebno varovanje pa predvsem ali pa samo izvaja programe strokovnega izobraževanja varnostnikov, pristojna pa naj bi bila še za neposredno izvajanje ugotavljanj in potrjevanj posameznih nacionalnih poklicnih kvalifikacij, kar je po naši oceni, oceni Slovenske nacionalne stranke, še vedno mogoče premalo pristojnosti, ki naj bi jih zbornica imela. Predvsem pa v Slovenski nacionalni stranki opozarjamo na še vedno obstoječe nejasnosti v zakonu. Te nejasnosti so posledica neusklajenosti med vlado in zakonodajno-pravno službo in prav bi bilo, da bi se te neusklajenosti končno že uredile. Konkretno gre za 43. člen, gre za vprašanje uporabe sile oziroma omejitev svobode gibanja s strani varnostnikov. Gre za to, da pri varovanju nekaterih izredno pomembnih objektov, kot so, recimo, ne vem, prometna infrastruktura, pomembni industrijski objekti ali pa še kaj podobnega, in pa pri izvajanju ukrepov, ki jih imajo določene v tem predlogu zakona varnostniki, je v določenih primerih neizogibno potrebno za izvršitev nalog uporabiti določene ukrepe. V zakonu je uporabljen, se mi zdi pojem "ukrepi zasebnih varnostnikov" oziroma "ukrepi varnostnikov" ne pa da so to pooblastila in tudi ne kakšna pooblastila so to oziroma bi lahko bila. Po našem mnenju bi se morala postaviti jasna ločnica med zasebno varnostjo in zasebnimi varnostniki na eni strani, in med državnimi organi, na drugi strani. Opozarjamo tudi na uporabo sredstev o zavezanju oziroma vklepanje. Vemo, da je ocena vlade, da je to prisilno sredstvo, ki ga je nujno uvesti, in da je to še vseeno najbolj humano sredstvo. Ocenjujemo pa, da natančnih določitev o sredstvih oziroma pooblastilih še vedno v tem zakonu ni, na kar mislim, da opozarja tudi zakonodajno-pravna služba. Seveda pa je bilo na matičnem delovnem telesu uporabljeno oziroma izpostavljeno še eno zelo pomembno vprašanje, in sicer vprašanje nošenja orožja. Mislim, da o tem govori 45. člen. To naj bi bilo urejeno v skladu z zakonom o javnih zbiranjih na javnih shodih in prireditvah. Vseeno pa ocenjujemo, da natančnih določitev ni in da bi te morale biti bolj jasne. Še enkrat pa pravim, da v Slovenski nacionalni stranki zakon o zasebnem varovanju podpiramo in ga bomo tudi podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Dušan Vučko. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi, predstavniki vlade! V uvodu ne nameravam navesti vseh razlogov za sprejetje predlaganega zakona, ker sem pričakoval, da jih bo predstavil predstavnik predlagatelja. Izpostavil pa bi dva razloga, ki se nam zdita v poslanski skupini Liberalne demokracije temeljna. Prvič, da obstoječi zakon ni usklajen z zakonodajo oziroma pravnim redom v Evropski uniji. Drugi razlog je ta, da smo ocenili, da je položaj Zbornice za zasebno varovanje po obstoječem zakonu preveč monopolen in da zakon kot tak ne omogoča učinkovitega nadzora. To pa je v preteklosti porodilo kar nekaj konfliktov, ki so se že odražali na učinkovitosti nadzora in pa same te dejavnosti. V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije predlog zakona podpiramo predvsem zato, ker opredeljuje temeljne oblike zasebnega varovanja, ker predlog zakona pomeni, kot sem že omenil, uskladitev zakonodaje na področju zasebnega varovanja s predpisi Evropske unije, ker zagotavlja preglednost podjetij za zasebno varovanje z določitvijo učinkovitega licenčnega režima za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja,ker na primeren način vzpostavlja nacionalne poklicne kvalifikacije in stalno strokovno usposabljanje varnostnikov, ker zakon vzpostavlja in na primeren način določa učinkovit inšpekcijski nadzor nad zakonitostjo dela podjetij za zasebno varovanje, ker vzpostavlja na nek način sistem za regulacijo zasebnega varovanja in, ne nazadnje, ker določa pregledne ukrepe in dolžnosti varnostnikov. V nadaljevanju mi dovolite, da izpostavim rešitve, za katere smo se v poslanski skupini LDS še posebej zavzemali, čeprav smo pri teh stališčih naleteli na nasprotovanje ali drugačno dojemanje vprašanj, kot jih zagovarja in jih je zagovarjala zbornica za zasebno varovanje. Prvo tako vprašanje je bilo, ali lahko podjetje zasebnega varovanja opravlja tudi naloge na področju druge dejavnosti. V skladu z ustavnim načelom svobodne gospodarske iniciative smo v poslanski skupini podpirali rešitev, po kateri lahko poleg nalog zasebnega varovanja podjetja opravljajo tudi druge dejavnosti, seveda pod pogojem, da to podjetje za opravljanje nalog zasebnega varovanja izpolnjuje pogoje, ki jih določa zakon, in da je nad tem podjetjem vzpostavljen učinkovit nadzor. Druga rešitev, ki smo jo še posebej zagovarjali v poslanski skupini LDS, je ta, da licence za opravljanje nalog zasebnega varovanja podeljuje država - v tem primeru govorim o ministrstvu - in ne zbornica. Ocenjujemo, da gre za pomembno področje, saj zakonodajalec določeni skupini ljudi, določenim pravnim osebam, podeljuje pooblastilo za poseganje tudi v človekove pravice in temeljne svoboščine. Zato smo se vedno zavzemali, da mora ministrstvo skrbeti, komu, kdaj in na kakšen način podeli licenco in ali ta oseba, to podjetje tudi izpolnjuje vse zahtevane pogoje. Rešitev, ki smo jo še posebej zagovarjali, je tudi ta, da zbornica za zasebno varovanje ohrani izvajanje določenega dela javnih pooblastil, zlasti na področju izobraževanja in usposabljanja oseb, ki opravljajo naloge varovanja; da zakon določa učinkovit nadzor ter jasno določena pooblastila varnostnikom. Ker zakon vsebuje vse te rešitve, ga bomo v poslanski skupini LDS tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Zdaj prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 29.10.2003. V razpravo dajem 11. člen. K temu členu je poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije vložil amandma. O členu in amandmaju odpiram razpravo. Želi kdo besedo? Izvolite, gospod Drobnič.
Na tem mestu bi bilo verjetno za razpravljati v zvezi z obveznim združevanjem v zbornice. Seveda za izvajanje strokovnih nalog je to pomembno, da so člani zbornice. Vendar pa je nenavadno obnašanje v naši Republiki Sloveniji, ko vsa področja, vsak svoj ceh oblikuje obvezno združevanje. Na nas se obračajo v poslanskih pisarnah podjetniki, ki tarnajo, da so zaradi te zakonodaje, nepremišljene, neskladne, ko se ne upošteva celovitost pravnega sistema, delovanje zborničnega sistema, obvezni se združevati. Tako postanejo, glede na svoje naloge, ki jih imajo zapisane, obvezni člani petih zbornic, kjer plačujejo petim obvezno pristojbino in vse tiste obveznosti nadaljnje. Vprašanje pa je seveda, kakšne koristi imajo od vsega tega. To je bila, kot pravim, samo priložnost, da se oglasimo, pa da tudi naredimo tehten premislek ob vsem tem obveznem vključevanju, obveznem financiranju in kakšni so ti zneski. Drugo, kar velja še v zvezi s tem zakonom povedati, pa je združljivost in nezdružljivost pravne osebnosti. Samostojni podjetniki, posamezniki glede tega, kdo vse opravlja in kdo je lastnik tega varovanja, tako kot smo se že srečali pri zakonu o gospodarskih družbah odnosno pri zakonu o delovnih razmerjih glede opravljanja določenih nalog kot pravna oseba v primeru direktorjev - težave pri davčnem sistemu. To je pa drugo vprašanje. To se pa nanaša na 2. člen, ampak ob spremljanju tega zakona nam mora biti to v mislih. Verjetno bo treba zakon čez določen čas spreminjati, ravno zaradi teh razlogov, zaradi podvajanja netransparentnosti, da nekdo, ki je opravljal v prejšnji zaposlitvi naloge varovanja s posebnimi pooblastili, ustanavlja agencijo odnosno družbo za izvajanje varovanja, je uživalec pokojnine in potem opravlja še to dejavnost. Red bo treba v tej naši državi narediti, veste. Nekateri deset stvari, drugi pa ne. In tudi obvezno združevanje lahko pomeni tudi izločanje nekoga skozi kriterije na neprimeren način. Verjetno bomo morali to opraviti enkrat drugič, ker je čas za to odnosno priložnost skozi amandmaje v tem zakonu pač prešla. Zakon pa seveda ne bo izpolnil vseh pričakovanj, ki jih imajo ljudje, tisti uporabniki kot tudi izvajalci, da bi se v Sloveniji vzpostavil res dober, transparenten sistem, ne pa podaljševanje prejšnjih manir prejšnjega sistema v novi sistem, v nove okoliščine vstopanja v Evropsko unijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Molan, izvolite. Izvolite, gospod Molan.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Najprej bi se opredelil okrog amandmaja k 11. členu, in sicer vlada Republike Slovenije podpira amandma k 11. členu, saj ocenjujemo oziroma smatramo, da se s tem amandmajem določneje opredeli obvezni članski prispevek, kar bi lahko bil eden izmed razlogov za morebitno ustavno pobudo oziroma pobudo za oceno ustavnosti in zakonitosti in bi glede na dosedanje odločbe, kakor navaja tudi predlagatelj, ustavno sodišče verjetno tej pobudi ugodilo. Glede na to, da smo mi prejeli časovnico, po kateri je čas začetka obravnave te točke nekoliko kasnejši, se opravičujem za zamudo pri začetku obravnave, pa bi mogoče še lahko izkoristil to priložnost. Povedal bi to, da s tem zakonom rešujemo, in smo prepričani, da rešujemo vsa odprta vprašanja, ki so bila osnovni razlog za pripravo zakona. Torej, usklajujemo ga z določbami evropskega pravnega reda oziroma odpravljamo diskriminacijo na področju možnosti opravljanja [[...]]
Gospod Molan, jaz se iskreno opravičujem, vendarle bi bilo dobro za poslanke in poslance, da se to, kar smemo sedaj početi, opredelite do amandmaja. Ker le o tem sedaj, in ta trenutek razpravljamo.
Se opravičujem, sem se do amandmaja opredelil. Torej, vlada podpira amandma k 11. členu.
Na pomisleke gospoda Drobniča, mogoče, da ta čas za to izkoristite.
Glede obveznega članstva v zbornici, na kar je gospod poslanec opozoril. Torej, prvotni predlog, ki je bil dan v proceduro, je predvideval, da zbornica ne bi imela javnega pooblastila in s tem tudi ne bi bilo obveznega članstva. Že v razpravi oziroma v predstavitvi nekaterih drugih poslancev je bilo jasno povedano, kako je potekala nadaljnja procedura glede sprejema zakona. Po zavrnitvi smo dejansko zakon ponovno preučili in opredelili pristojnosti, ki so sedaj povsem jasne glede razdelitve pristojnosti državnih organov na področju zasebnega varstva in zbornice za zasebno varstvo. Naše mnenje je, da pristojnosti zbornice na področju zasebnega varstva nikakor niso nepomembne in da so izredno pomembne zlasti z vidika strokovnega usposabljanja in podeljevanja oziroma sprejemanja programov za pridobitev poklica varnostnika, kar vsekakor prispeva k odpravi vzrokov, zaradi katerih je v preteklosti prihajalo do večjih težav pri uporabi pooblastil varnostnikom, na kar je opozarjal tudi varuh človekovih pravic v svojem poročilu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Drobnič, izvolite.
Torej, saj se nanaša na to. To je torej okrog obveznega članstva in prispevkov. Tako da nisva čisto zgrešila razprave. Nekoliko, ampak to mislim, da je dopuščeno. Glejte, glede prenosa javnih pooblastil - za to ni potrebno obvezno vzdrževanje. Lahko je zbornica pač ustanovljena, lahko pridobi izvajanje javni pooblastil, koncesijo, pri čemer res ni nujno, da so to obvezni člani. Ker zbornica kot takšna, ona kot pravni subjekt pridobi določena pooblastila. Drugo pa je seveda prenos pooblastil javnih na izvajalca. S tem, če ste vi na zbornico prenesli en del javnih pooblastil, še ne pomeni, da vse tisto, kar je vsebina koncesijske pogodbe odnosno prenosa, da velja vse tudi za posamezne izvajalce. V nekaterih primerih je potrebno javna pooblastila direktno prenesti na [[...]]Ampak, kakorkoli že, gre predvsem za ta razmislek ki ga bo potrebno v bodočih spremembah, naslednjih spremembah, opredeliti ne samo pri tem zakonu, tudi pri drugih - tako da tukaj pa nimamo kaj. Skratka, stvar je že zacementirana in gre naprej, ob neki drugi priložnosti pa, seveda, te spremembe bodo nujne.
Hvala lepa. Gospod Molan izvolite.
Hvala lepa. Torej mi, da bi mogoče samo podkrepil to obvezno članstvo v zbornici. Obstaja nekaj odločb ustavnega sodišča, ki govorijo o tem, da takrat, ko je podeljeno javno pooblastilo, je pač združevanje z zbornico obvezno. To je tudi eno od ustavnih določb. Glede zakona o kmetijsko-gozdarski zbornici Slovenije, za katero je bila vložena pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti, kjer jasno to pove ustavno sodišče, in temu smo pač mi sledili pri pripravi tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim. Zaključujem torej razpravo o 11. členu in amandmaju k temu členu in s tem tudi razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 14.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikoma vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Mi pa bomo ob 11.35 uri prešli na obravnavo 17. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo predloga zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu. Hvala lepa.
Spoštovani, spoštovane! Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREVOZNIH POGODBAH V CESTNEM PROMETU. Predstavnico in predstavnika vlade med nami prav lepo pozdravljam. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod Boris Živec, državni sekretar v ministrstvu za promet, izvolite.
Predsedujoča, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Predlog novega zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu je bil pripravljen predvsem zaradi nujnosti uskladitve pravnem ureditve na tem področju z mednarodnimi konvencijami, ki so obvezujoče za Republiko Slovenijo in so predvsem konvencija CMR, ki ureja prevozne pogodbe v mednarodnem cestnem in tovornem prometu, in mednarodni tovorni list, ter konvencija CVR, ki ureja prevozne pogodbe v mednarodnem potniškem prometu. Uskladitev je bila nujno potrebna predvsem pri višini zneskov, do katerih lahko prevoznik omeji višino odškodnine pri izgubi ali poškodbi tovora oziroma prtljage ali pri poškodbah potnikov. Z veljavnim zakonom o prevoznih pogodbah je bila ta odškodnina namreč veliko nižja kot pa je določena z navedenimi mednarodnimi pogodbami. Trenutno veljavi zakon o prevoznih pogodbah v cestnem prometu se je sicer dobro obnesel v praksi, vendar pa so nekatere njegove določbe, žal, že postale zastarele in ne ustrezajo več današnjim razmeram v cestnem prevozu. Predvsem je potrebno na novo urediti odgovornost cestnega prevoznika, ki bo strožja, kot je sedaj. Skratka, poleg omenjene uskladitve višine odškodnine je nujno potrebna tudi uskladitev terminologije med konvencijami in domačimi zakoni in seveda vgraditev rešitev, ki jih je nakazala sodna praksa, ter uporaba zakona v praksi. V zakonodajnem postopki smo predstavniki predlagatelja predloga zakona tudi do danes sodelovali s predstavniki največjega dela strokovne javnosti, ki se je ta predlog zakona dotika. To pomeni, da smo tako predlog zakona v vladni proceduri kot tudi v nadaljnjem zakonodajnem postopku usklajevali s tako imenovano koordinacijo slovenskih cestnih prevoznikov, v kateri sodelujeta gospodarska in obrtna zbornica in dve gospodarskointeresni združenji Intertransport in Transport. Tako smo večino spornih vprašanj in različnih mnenj uspeli uskladiti tako, da je v tej fazi postopka ostalo različno mnenje samo glede nekaj členov oziroma glede nekaj vsebin. Predstavniki prevoznikov so v postopku usklajevanja predvsem zahtevali dodatno zaščito prevoznikov pri plačevanju njihovih storitev oziroma večjo finančno disciplino, nadalje opredelitev tako imenovanih posrednikov prevoznih storitev in pa določitev elementov najnižje lastne cene oziroma drugače povedano, najnižjo ceno, s katero sme prevoznik opraviti prevoz. V nasprotnem primeru bi se tak prevoz štel za nelojalno konkurenco in se tudi kaznoval z odvzemom licence za opravljanje prevozov. Predlagatelji smo sledili predlogom po uvedbi večje finančne discipline in podprli amandma, s katerim se je prevoznikova zastavna pravica na blago, ki ga prevaža, razširila tudi na terjatve za prevoze, ki jih je opravil že pred tem. Ne moremo pa podpreti amandmajev, ki določajo najnižjo lastno ceno, sajse tudi po mnenju urada za varstvo konkurence s tem s strani države posega v svobodno konkurenco, kar pa je nedopustno, nezakonito in tudi v nasprotju z ustavo Republike Slovenije. Odprta vprašanja so razvidna tudi iz vloženih amandmajev k dopolnjenemu predlogu zakona, o katerih pa bi spregovorili šele v nadaljnji razpravi, saj dopolnitev obrazložitve predlagatelja temu ni namenjeno. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Branka Janca, da predstavi poročila odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Odbor za infrastrukturo je na svoji 45. seji 8.10.2003 opravil drugo obravnavo predloga zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije predložila vlada Republike Slovenije dne 4.7.2003. Na seji so poleg predlagateljev zakona sodelovali tudi predstavniki zakonodajno-pravne službe ter gospodarske zbornice Slovenije in gospodarskega interesnega združenja Intertransport. K predloženemu zakonu je pisno mnenje posredovala zakonodajno-pravna služba, prav tako pa je svoje mnenje posredovala tudi komisija državnega sveta Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je opozorila na vrsto podpornih rešitev v posameznih členih, tako da je odbor na podlagi pripomb zakonodajno-pravne službe oblikoval 25 svojih amandmajev k predlogu zakona. Prav tako pa je tudi odbor sprejel amandmaje, ki jih je predlagal poslanec Jože Avšič k 3., 5., 38., 86. in 92. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Temu sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Mamič naj bi predstavil [[...]]Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Ker gospoda Mamiča ni, se zahvaljujem, da ste mi dovolila, da na kratko predstavim stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Zakon o prevoznih pogodbah v cestnem prometu normativno ureja prevoz potnikov in pa prevoz prtljage. Predvsem ta zakon ureja obveznosti in pa odgovornosti na tem področju in seveda zelo občutljivo vprašanje, to je vprašanje odškodnin. Zakon je po mnenju Nove Slovenije pripravljen v skladu z mednarodnimi standardi, zato bomo podprli zakon v celoti, predvsem zato, ker ureja - tako kot je tudi predlagatelj s strani vlade povedal - večjo finančno disciplino na tem področju in pa istočasno zmanjšuje vlogo posrednikov pri prevozih v cestnem prometu. Podprli bomo tudi vložene amandmaje, ker so bolj ali manj redakcijske narave, ne moremo pa podpreti amandmaja, ki določa najnižjo ceno v cestnih prevozih, kajti s tem posega v področje proste gospodarske pobude. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala lepa za besedo. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da je pravno urejanje cestnega prevoza potrebno urediti po domačih predpisih s tega področja. Na to opozarja tako dejstvo, da je v pravnem urejanju cestnega prevoza še vedno uporabljamo zastarele določbe sedaj veljavnega zakona o prevozni pogodbi iz leta 1974, in dejstvo, da je prisotna potreba po čim višji stopnji enotne ureditve prevoza. Če sledimo oceni stanja in razlogom za sprejem zakona, lahko ugotovimo, da so nekateri mnenja glede na to, da je cestno pravo razmeroma dobro pokrito z mednarodnimi konvencijami, da ni potrebna posebna ureditev na nacionalni ravni, kot drži tudi ugotovitev, da se precejšnje število prevozov opravi znotraj države in bo zaradi tega v takih primerih potrebno uporabljati nacionalno oziroma slovensko pravo. Dejstvo je tudi, da mednarodna ureditev cestnega prevoza zaostaja za potrebami tako uporabnikov prevoza kot gospodarskih subjektov, ki se s prevozom ukvarjajo, in nenazadnje je pomembno, da so domači uporabniki večkrat postavljeni v situacije, v katerih se veljavne konvencije o pravnem urejanju cestnega prevoza neposredno ne uporabljajo. Vrste določb skoraj 30 let starega zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu ne ustrezajo več današnjim razmeram v cestnem prevozu. Tako je potrebno na novo opredelite odgovornost cestnega prevoznika, prisotna je pravna praznina še v nekaterih drugih segmentih, uskladiti terminologije med konvencijami in domačimi cestnimi zakoni in podobno. Skratka, iz vrste različnih navedenih razlogov je tako konvencijska kot vzporedna nacionalna pravna ureditev cestnega prevoza nujno potrebna. Predlagani zakon v svojih določbah vsebuje le dopolnila h konvenciji o mednarodnem prevozu blaga in h konvenciji o mednarodnem prevozu potnikov in tudi ne ureja vseh kolizij zakonov. Določbe tega zakona urejajo le tista vprašanja, ki nastanejo s pogodbo o prevozu potnikov, in to v notranjem, to je domačem cestnem prometu. Predsednik matičnega delovnega teles je že omenil, da so na seji odbora sodelovali še predstavniki tako Gospodarske zbornice Slovenije in gospodarskega interesnega združenja Intertransporta. Njihova stališča, ki so bila izražena na odboru, potrjujejo nujnost sprejetja novega zakona, v katerem je vključeno slovensko pravo in tako ne bo domnev kot na primer - nekatere so bile danes že omenjene, kot je tovorni list - katero pravo se v konkretnem primeru, zlasti pri odškodninskih in drugih sporih, uporablja. Zato je tudi odbor za infrastrukturo in okolje sprejel te svoje amandmaje, ki so vsebovani v dopolnjenem predlogu zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu. K temu dopolnjenemu predlogu zakona je zakonodajno-pravna služba državnega zbora dala pripombe in predloge za dopolnitev nekaterih členov, ki so vsebinsko zajete v vloženih amandmajih koalicijskih strank. Poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov bomo dopolnjeni predlog zakona z amandmaji odbora za infrastrukturo in okolje skupaj s koalicijskimi amandmaji podprli ter zanj tudi glasovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo predlagani zakon, saj do sedaj veljavni zakon, ki je urejal to področje, na več mestih ni več aktualen in ne ustreza dejanskim razmeram v cestnem prometu. Predlog usklajuje našo ureditev z mednarodnimi konvencijami, kar je še posebej pomembno ob našem vstopanju v Evropsko unijo. Lahko pričakujemo izboljšanje razmer na tem področju, še posebej ob upoštevanju določb o strožji odgovornosti cestnega prevoznika, vendar če se bodo istočasno bolj natančno in dosledno uveljavile ter spoštovale določbe zakona o varnosti v cestnem prometu. Tu gre predvsem izpostaviti prevoze šolskih otrok, kajti v preteklosti je bilo kar nekaj nesreč, ki so se končale tragično. S predlogom zakona bo celovito urejeno področje vseh vrst prevozov, kar bo urejeno s pogodbami o prevozu potnikov, prtljage, tovora, o zaporednem prevozu, mešanem prevozu. Skratka, omogočeno bo tudi, da v nekaterih primerih stranki tudi sami določita vsebino pogodbe, kar je na takem področju, kot je prevoz, zelo pomembno. Poslanska skupina bo, kot sem že rekel, predlog podprla, saj menimo, da bo s tem zagotovljena večja varnost, tako potnikov, prevoznikov in tudi ostalih, ki se na cestni promet navezujejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jurij Malovrh. Izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala lepa za besedo. Lep pozdrav tudi predstavnikom ministrstva za promet in zveze! Pri zakonu o prevoznih pogodbah v cestnem prometu bi rekli, glede na to, da področje prevoznih pogodb v cestnem prometu trenutno ureja še zakon iz leta 1974 in se je zaradi tega v teh letih nabralo kar nekaj neusklajenosti z mednarodnimi pogodbami, ki obvezujejo tudi Republiko Slovenijo, je ministrstvo za promet pripravilo predlog novega zakona o prevoznih pogodbah, ki je usklajen z mednarodnimi pogodbami oziroma konvencijami na tem področju. Poleg tega je v skladu s predpisi Evropske unije v zakon vključena tudi obveza prevoznikov, da za potrebe spremljanja trga prevoznih storitev ministrstvu za promet posreduje vse podatke o višini cen prevoznih storitev in druge potrebne podatke. Iz prve na drugo obravnavo je zakon doživel spremembe glede na obravnavo na odboru in pa zainteresiranih v cestnem prometu. Tudi obrazložitev, ki jo je podalo ministrstvo za promet in zveze, je za nas sprejemljiva, zato bo Slovenska ljudska stranka zakon v drugi obravnavi, skupaj z vloženimi amandmaji štirih poslanskih skupin podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani gostje iz ministrstva, kolegice, kolegi! Predvsem se mi zdijo trije stavki v uvodu, če dovolite, zelo pomembni. Prvič, dejansko pravo Evropske unije ne ureja posebej prevoznih pogodb. Drugič, v Slovenski nacionalni stranki se absolutno strinjamo s predlogom zakona že zaradi tega, ker v tem zakonu med vrsticami preberemo, da vse tisto, če pregovorno rečem "ni vse zlato, kar se sveti"; pomeni vse tisti, kar določajo nekatere mednarodne pogodbe na tem področju, seveda je zastarelo, ni dobro in všeč nam je in prav je tako, da se tudi pri nas v Sloveniji lotimo tega zakona, ki bo določal tudi znotraj države, kako in kaj ravnati. Da zakon podpiramo, so nas prepričali tudi trije razlogi: predlog zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu bo posodobil veljavni zakon. Drugič, usklajen bo z vsemi mednarodnimi pogodbami. Tretjič, na novo bo uredil razmere iz pogodb o prevozu. Resda drži, da je cestno pravo dobro pokrito z mednarodnimi konvencijami, vendar pa se precejšnje število prevozov opravlja znotraj države in je zato v praksi ogromno primerov, v katerih se bo dejansko lahko uporabilo slovensko pravo. Nekatere rešitve v mednarodnih konvencijah, tako predlagatelj opozarja in se z njim popolnoma strinjamo, so zastarele. Zlasti to velja za področje odgovornosti prevoznika za škodo, povzročeno potnikom, in škodo, povzročeno na stvareh. Prav tako nekatere mednarodne konvencije, ki urejajo prevoz ne dajejo odgovorov na vprašanja, ki se pojavljajo v praksi. Trenutno veljavni zakon o prevoznih pogodbah v cestnem prometu se je, vsaj tako kaže, zelo dobro obnesel v praksi, vendar pa predlagatelj pravilno ugotavlja - in z njim se strinjamo -, da so nekatere določbe zastarele. Predvsem pa področje, ki ga predlog zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu ureja, in sicer odgovornost cestnega prevoznika, ta je potem v predlogu strožja, kot je bila do sedaj. Prav tako je dobro, da ta predlog zakona ureja tudi pravne praznine na področju zneskov, do katerih sme na podlagi zakona ZPPCP prevoznik omejiti svojo odgovornost. Skratka, predlog zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu, še posebej v državi Republiki Sloveniji, je bil potreben, je posodobljen in predvsem ureja tisti del, ki ga ne ureja - ali pa bolj natančno ureja tisti del, ki ni urejen na mednarodnem nivoju. Še posebej pa je pomembna ugotovitev ob vključitvi Slovenije v Evropsko unijo, da pravo Evropske unije pač ne ureja posebej prevoznih pogodb. Tako upam, da bo ta predlog zakona čim prej zagledal veljavno pravno luč in da ga bodo tudi prevozniki spoštovali. Hvala lepa, ker ste me poslušali.
Hvala lepa. In še zadnje stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, ki ga bo predstavil gospod Jože Avšič. Izvolite.
Hvala gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem navzočim, tudi predstavnikom vlade. Že predlagatelj sam postavlja neko dilemo ali pa navaja dilemo, ki se je pojavljala ob pričetku priprave zakona in je verjetno sledila vse do tega trenutka; in to je dilema, ali tak zakon sploh potrebujemo. Kajti vemo, da mednarodne konvencije, ki se uporabljajo v mednarodnem prometu neposredno, in zakon iz leta 1974 ni niti tako slabo urejal tega področja. Vendar pa se v poslanski skupini Liberalne demokracije pridružujemo mnenju tistim, da je potrebno tudi zakone iz leta 1974 posodobiti in prenoviti, kar je namen tega zakona. In seveda, tudi načela mednarodnih konvencij prenesti na slovenska tla, v zakonodajo, ki bo prvenstveno veljala in bo v uporabi za prevoze v Republiki Sloveniji. V Liberalni demokraciji oziroma v naši poslanski skupini smo, seveda, ta zakon pazljivo obravnavali. Prisluhnili smo tudi mnenjem zainteresiranih skupin, predvsem obrtni zbornici, gospodarski zbornic, združenju šoferjev in avtomehanikov in tudi obem zvezam, kot ste že ugotavljali nekateri, združeni v tako imenovani koordinacijski odbor, in skušali razumeti tudi njihove probleme in opozorila, ki so se potem znašla v amandmajih, ki sem jih sam osebno vložil in so nekateri dobili podporo. Vendar pa smo hkrati prisluhnili opozorilom tako vlade kot tudi službe za zakonodajo, da nekateri od teh amandmajev, ki so bili tudi sprejeti in so vključeni v dopolnjen predlog zakona, povzročajo nekonsistentnost tako znotraj zakona kot tudi s pravnim redom, ki ga imamo v Sloveniji, če ob tem upoštevamo, da nekatera področja, zlasti vlogo špedicij oziroma posrednikov v Sloveniji, ureja tudi in predvsem obligacijski zakonik Republike Slovenije, in da imamo tako ureditev tudi v zakonu o železniških prevozih in tudi v pomorskem zakoniku. Zaradi tega smo pripravili skupno z vsemi ostalimi poslanskimi skupinami koalicije nekatere dopolnitve oziroma amandmaje, ki jih bomo v celoti podprli in ki te nekosistentnosti odpravljajo, hkrati pa odpirajo tiste člene, ki bi jih bilo morda do tretje obravnave potrebno še proučiti in če se le da, tudi dopolniti. Govorim predvsem o problematiki 38. člen. Hkrati s tem želim opozoriti, da amandmaja, ki določa oziroma posega na oblikovanje cen, ni, o tem ne bomo niti glasovali, ni bil sprejet na odboru za infrastrukturo in ni bil vključen v dopolnjen predlog tega zakona, torej o tem ni vredno ta hip niti izgubljati besed. Bil pa je vložen še pred pridobitvijo mnenja urada za varstvo konkurenc in zaradi tega seveda je bil tudi kot tak potem zavrnjen. Če zaključim. Poslanska skupina Liberalne demokracije bo zakon podprla. Podprla ga bo seveda iz teh razlogov, da dobimo zakon, ki bo na domačih tleh uveljavil tako mednarodne konvencije kot posodobitev obstoječega zakona, bom se pa oglasil samo še pri amandmaju, zlasti k 38. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Dovolite komentar. Redko je, da vse poslanske skupine podpirajo zakonski predpis, tako da mislim, da lahko izrazimo zadovoljstvo ob tem zakonu, ko vendarle ga. Prihajamo sedaj na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 29. 10. 2003. Najprej dajem v razpravo 3. člen in amandma poslanskih skupin Liberalne demokracije Slovenije, Združene liste socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in Demokratičnee stranke upokojencev Slovenije k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. In dajem v razpravo 15. člen in amandma istih predlagateljev k temu členu. Tudi tukaj ne želi nihče razpravljati, zato razpravo zaključujem. In dajem v razpravo 22. člen in amandma istih predlagateljev. Želi kdo besedo? Tudi ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 23. člen in amandma istih predlagateljev. Tudi tukaj ni želje po razpravi. V razpravo dajem 38. člen in amandma istih predlagateljev. K razpravi - gospod Avšič. Izvolite.
Hvala lepa. To je ta člen, ki je najbolj posegel v konsistentnost. Je pa dobil, začuda, tudi - ali pa ne začuda - zaradi razumevanja problemov polno podporo odbora za infrastrukturo. Seveda pa hkrati s tem si je nakopal tudi kritiko tako vlade kot službe za zakonodajo iz razlogov, o katerih sem že govoril. Sam sem zastavil seveda svoje ime v predlogu do odbora za infrastrukturo v imenu že obravnavanih ali pa imenovanih zainteresiranih skupin, ki so želele s tem amandmajem urediti področje, ki ga očitno ta zakon ne more urediti. To je plačilo storitev. To ni samo v tem področju, ampak je očitno to problem v Sloveniji in kadarkoli se znajde kakršenkoli zakon, ki ima vsaj nekaj blizu tega, da bi se dalo to urediti, se to vprašanje pojavi. Prevozniki bi namreč želeli, da bi bilo to področje urejeno po vzoru francoske zakonodaje, kjer bi bili posredniki odgovorni za plačilo - oziroma, kjer bi bili vsi vpleteni odgovorni za plačilo storitve: tako naročnik, tako kupec, kateremu je blago namenjeno, kot tudi posredniki. Tako ureditev je Francija uvedla leta 1998 tudi kot rezultat številnih problemov in če se spomnite tudi največjega evropskega "štrajka", stavke avtoprevoznikov, oziroma prevoznikov v Franciji. Vendar pa, seveda, kot že je bilo večkrat povedano, tudi naša ostala zakonodaja, tudi za ostala prometna področja, tega ne predvideva in zaradi tega bi bilo seveda to, ker je cel zakon na nek način koncipiran po nemškem sistemu ali pa po sistemu, ki ga ima večina evropskih držav, potem bi bil to prejudic vsemu ostalemu, o čemer ta zakon govori. Zaradi tega seveda je poslanska skupina LDS, in tudi sam sem se seveda moral s tem sprijazniti, pripravila amandma, ki ponovno uvaja prvotno besedilo v 38. člen, s tem da bi želel, če se le da, da predlagatelj v pripravi zakona za tretjo obravnavo skuša najti še kakšne ustreznejše formulacije, potem ko bodo ti členi odprti, da bi bili interesi tako države kot tudi vseh vpletenih v zakon čim bližji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janc, izvolite.
Hvala. Tudi sam bi se rad oglasil in povedal svoje mnenje k amandmaju k 38. členu. Kolega Avšič je že povedal, da amandma uvaja seveda enako dikcijo, kot je bila dikcija prvega odstavka 38. člena v prvotnem besedilu teksta. Tu, mislim, da gre za vsebinsko vprašanje. Torej, kaj je prevozna pogodba in kakšen status ima tovorni list. Namreč, v praksi se pojavljajo povsem drugi problemi, kot jih predvidevajo rešitve tega zakona, in seveda cestni prevozniki za prevoz tovora niso vedno v situaciji, da sklenejo prevozno pogodbo, ampak so zgolj s tovornim listom seveda dogovorili pravila igre med pošiljateljem, prevoznikom in na koncu tudi prejemnikom tovora. Seveda smo mi že v 3. členu eleminirali, v kolikor bomo sprejeli amandma k 3. členu, smo seveda črtali tudi določbo med posrednikom, tako da v povezavi z 38. členom ostanejo ta vprašanja, po mojem mnenju, odprta. Moje osebno stališče je, da opozorila, o katerih govorijo sami prevozniki in njihove strokovne organizacije, je treba, po moje, vzeti resno in še videti do tretjega branja, ali je možno status dokumenta kot tovornega lista postaviti v kontekst prevozne pogodbe, ki ima seveda tudi svoje posledice za plačilo storitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Peternelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Večino vsebinske obrazložitve je povedal že gospod Avšič, za kar se mu zahvaljujem. V imenu predlagatelja oziroma ministrstva bi pojasnil še nekaj dilem glede vsebine. 38. člen je povezan tudi s 86. členom, ki govori o zastavni pravici prevoznika. Na ministrstvu smo nekako ocenili, da v 86. členu, kjer je zastavna pravica opredeljena strožje, kot je bila v zdaj veljavnem zakonu, in z dopolnjenimi amandmaji to zadevo še dopolnjujemo, da je ta zadeva oziroma tisto, na kar prevozniki opozarjajo, se pravi zagotovitev nekoliko boljše oziroma večje plačilne discipline, že zagotovljena. Lahko pa zagotovim, da bomo do tretjega branja o vsebini tega člena še razpravljali, tako s predstavniki prevoznikov in tudi z drugimi, pa mogoče poskušali še kakšno rešitev najti. Sicer pa ocenjujemo, da je v 86. členu z zastavno pravico zaščita že kar dobra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 38. členu in amandmaju. Odpiram razpravo o 86. členu in amandmaju k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. Še razprava o 96. členu in amandmaju istih poslanskih skupin k temu členu. Ker ne želi nihče besede, razpravo zaključujem. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 14.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in se predstavnici in predstavnikoma vlade lepo zahvaljujem za sodelovanje. Nadaljevali bomo ob 12.45 uri, ko bomo prešli na obravnavo 18. točke dnevnega reda, to je drugo obravnavo predloga zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine. Do takrat prekinjam sejo. Hvala lepa!
Dober dan! Lep pozdrav vsem! Predlagam, da opravimo še zadnjo točko dnevnega reda oktobrskega zasedanja državnega zbora. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VRAČANJU PROTIPRAVNO ODSTRANJENIH PREDMETOV KULTURNE DEDIŠČINE. Za razpravo o tej točki imamo na voljo poldrugo uro, nato bo državni zbor prešel na odločanje o točkah današnjega dne in sklenil zasedanje. Predlog zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine je zboru predložila vlada. Želi državni sekretar besedo? Prosim. Gospod Vojko Stopar bo dopolnilno obrazložil predlog zakona, potem pa bom dal besedo predsedniku odbora.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Evropska gospodarska skupnost je leta 1993, ko so bile ukinjene notranje meje, sprejela direktivo o vračanju protipravno odtujenih predmetov kulturne dediščine. Z njo je naložila članicam, da začnejo s postopki za izterjavo vračila teh predmetov prek nepravdnih sodnih postopkov nazaj v lastno državo. Hkrati naj uvedejo postopke, ki omogočajo drugim članicam storiti enako, ko one zahtevajo vračilo tovrstnih predmetov z našega ozemlja. Gre torej za tehnični zakon, ki dopolnjuje siceršnje sisteme varstva premične kulturne dediščine oziroma vračanja odtujenih. Direktiva je zato dopolnitev obstoječih nacionalnih in mednarodnih sistemov varstva kulturne dediščine v času, ko ni več meja med članicami Evropske unije. Zato jo morajo v svoj pravni red sprejeti tudi nove pristopnice, in to pred majem 2004. Jedro zakona je v tem: pristojni organ, to je ministrstvo za kulturo, sproža postopke pred sodišči drugih držav za vračilo odtujenih predmetov, pri tem pa nosi pravdne stroške. Enako zagotavlja drugim državam. Skladno z direktivo je po teh postopkih mogoče terjati vračilo predmetov, odtujenih po letu 1993. Predlog zakona je bil z amandmaji redakcijsko dopolnjen na seji odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport 7. oktobra, dobil pa je tudi podporo komisije državnega sveta Republike Slovenije za družbene dejavnosti. Zato predlagatelj meni, da je dopolnjeni predlog zakona primeren za sprejem v državnem zboru. Hvala.
Predsednik odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport, kolega Moge, bo predstavil poročilo odbora.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine je namenjen, kot je že pred mano bilo povedano, uskladitvi slovenskega pravnega reda z direktivo Sveta EGS iz leta 1993, in sicer o vračanju predmetov kulturne dediščine, ki so bili nezakonito odstranjeni z ozemlja države članice. Danes problematika vračanja protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine ureja zakon o varstvu kulturne dediščine, vendar ta ureditev ni v skladu z navedeno direktivo EGS. Zato je po mnenju vlade bolj smotrno, da se namesto sprememb zakona o varstvu kulturne dediščine sprejmenov zakon, ki naj bi urejal samo področje vračanja protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine, ki so bili nezakonito odstranjeni z ozemlja države članice Evropske unije od vključno 1.1.1993 dalje. Odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport je predlagani zakon obravnaval na svoji seji in na podlagi uvodne obrazložitve predloga zakona s strani predstavnika ministrstva za kulturo so člani odbora menili, da je takšen zakon potreben ter da ga je treba sprejeti čim prej. Enakega mnenja je bila tudi komisija za družbene dejavnosti Državnega sveta Republike Slovenije, katere predstavnik je bil prisoten na seji odbora. Na podlagi mnenja zakonodajne-pravne službe državnega zbora so bili k posameznim členom vloženi amandmaji poslanskega kluba LDS ter poslanskih skupin Združene liste socialnih demokratov, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a. Vse te amandmaje, deloma vsebinskega, deloma pa redakcijskega značaja, je odbor podprl ter jih vključno s svojimi amandmaji na amandmaje vgradil v dopolnjen predlog zakona. Mislim, da je bilo delo dobro opravljeno, saj je na dopolnjen predlog zakon bil vložen, kot sem videl danes, samo en amandma. Odbor je razpravljal tudi o vloženih amandmajih poslanske kolegice Marije Ane Tisovic ter pri tem ugotovil, da niso usklajene z direktivo sveta s 93/7 EGS z dne 15. marca 1993. Na podlagi takšne ugotovitve je spoštovana kolegica, predlagateljica amandmajev, te na seji odbora umaknila, zato odbor o njih ni glasoval. V imenu odbora državnega zbora vam predlagam, da dopolnjen predlog zakona sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa, predsednik odbora. Zdaj bomo slišali stališča poslanskih skupin. Najprej kolegica Ana Marija Tisovic, ki bo predstavila stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Za njo kolega Čeligoj, najprej pa kolegica Tisovic. Prosim, imate besedo.
Hvala, predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Sprejemamo zakon o vračanju kulturne dediščine. Ker je ena osnovnih načel evropske skupnosti prost pretok blaga, je potrebno, da sprejmemo zakon, ki bo omejeval prost pretok tega našega nacionalnega bogastva z umetniško, zgodovinsko ali arheološko vrednostjo. Ker so meje Evropske skupnosti odprte so možnosti pretoka tudi teh predmetov zelo velike. Zato so v Evropski skupnosti sprejeli direktivo 93/7, ki naj bi poskrbela za sistem vračanja narodnega bogastva, ki je bilo v nasprotju z nacionalno zakonodajo preneseno iz ene članice v EU v drugo. Organ, ki sproži postopek v imenu Republike Slovenije za vračanje določenega predmeta, je ministrstvo za kulturo. Po drugi strani pa ta zakon ureja tudi vračanje predmetov kulturne dediščine iz Republike Slovenije v države Evropske skupnosti, od koder je ta predmet izhajal. O vrnitvi predmetov, ki se nahajajo v Sloveniji, pa na zahtevo države, iz katere izhaja predmet, odloča sodišče v nepravdnem postopku. V poslanski skupini Nove Slovenije se strinjamo s tem, da je zakon potrebno sprejeti, vendar se nam ob tem poraja kup vprašanj, predvsem o učinkovitosti tega zakona. Če malo bolj natančno spremljamo, kaj se dogaja z našo kulturno dediščino, nam podatki kažejo, da se število kraj in poškodovanj kulturne dediščine povečuje. Sprašujemo se, ali imamo urejeno tudi vso ostalo zakonodajo, s katero ščitimo svojo kulturno dediščino. Povpraševanje po starinah in umetninah na črnem trgu je kar veliko. Drugo, na kar bi rada opozorila, je tista naša kulturna dediščina, ki je v privatnih rokah in se pojavi na trgu. Zagotoviti bi morali več finančnih sredstev za odkup teh predmetov, ker drugače lahko te predmete za vedno izgubimo, saj bodo prodana v druge države EU ali pa kam drugam, ker je tudi ta trgovina kar živahna. Finančna sredstva se lahko zagotovijo tudi prek donatorstva, ki bi ga pa seveda bilo treba razbremeniti davčnih obveznosti. Žal, že veliko naše kulturne dediščine je izgubljene, saj vemo, da je geopolitična lega Slovenije takšna, da je šlo preko njenega ozemlja veliko različnih vojska, v eni in drugi smeri. Tako je prišlo do uničenja ali do odtujitve kar precejšnje količine predmetov naše kulturne dediščine. Zato ne samo, da sprejemamo ta zakon zaradi direktive Evropske skupnosti, ampak moramo poskrbeti, da tudi z drugimi zakoni in podzakonskimi akti ter finančnimi sredstvi zaščitimo našo kulturno dediščino. Poslanska skupina Nove Slovenije tudi ne bo nasprotovala amandmajem, ki so bili sprejeti na odboru, saj v bistvu popravljajo tisto, kar je vlada zaradi svoje hitrosti malo slabše pripravila. Tako se je sama izrazila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Čeligoj bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS, za njim kolega Bevk. Kolega Čeligoj, vi imate besedo, prosim.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Pozdravljeni cenjeni gostje, kolegi, kolegice! Predlog zakona, ki je pred nami, omogoča vračanje predmetov premične kulturne dediščine, ki so bili protipravno odstranjeni z ozemlja Republike Slovenije in preneseni na ozemlja katere od držav članic evropske skupnosti - in obratno. Gre torej za zakon, ki ureja samo vračanje predmetov, odtujenih po letu 1993, sam zakon pa ne ureja niti prihodnjih situacij, ki se še utegnejo zgoditi. V tem smislu v poslanski skupiniDeSUS razumemo pojem vračanje. Po vstopu Slovenije v Evropsko unijo bo tudi za Slovenijo dokončno veljalo eno izmed načel, ki veljajo za države članice, to je prost pretok blaga in storitev. V praksi to pomeni, da bodo odstranjene formalne ovire, ki mordadanes še zadržujejo "izvoz" [[v navednicah]] predmetov kulturne dediščine. V poslanski skupini DeSUS menimo, da je potrebno zaščititi tudi novejše tvarine, ki se nemalokrat znajdejo v rokah prekupčevalcev oziroma zasebnih zbiralcev, vključno tujih. Poleg tega smatramo, da je pomembno rešiti odprto vprašanje, ki ga je na odboru zastavila tudi komisija državnega sveta za družbene dejavnosti, kako je s kulturno dediščino, ki je bila z našega ozemlja vzeta pred letom 1993. Vsi vemo, da je veliko kulturne dediščine odšlo na ozemlje tujih držav dosti pred tem letom. Sprašujemo se, kako daleč so postopki za vrnitev mnogoterega gradiva iz naše kulturne preteklosti. V poslanski skupini DeSUS se strinjamo, da moramo zakon sprejeti in z njim zaščititi, kolikor se le da, našo kulturno dediščino, ki je eden izmed utrjevalcev narodne in lokalne identitete. Nenazadnje smo zakon uskladili z direktivo Evropske unije, tudi dolžni sprejeti, če ne želimo takšnih ali drugačnih opozoril s strani Evropske unije. Zato bomo zakon v poslanski skupini DeSUS podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Bevk bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim kolega Tanko. Kolega Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo predlog zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine podprla. Kot je v obrazložitvi zakona zapisano, gre za izrazito tehnični zakon oziroma uskladitev naše zakonodaje s pravnim redom Evropske unije. Da ne bo pomote! V naši državi na tem področju ni pravne praznine, saj zadevo ureja zakon o varstvu kulturne dediščine. V novem zakonu bomo torej le uveljavili evropske norme. Predmete kulturne dediščine hranijo predvsem v muzejih in drugih zbirkah. Zelo veliko je premične kulturne dediščine v naših cerkvah, bogate zbirke pa imajo tudi zasebni zbiralci. Dokaj obsežna pa je na tem področju, žal, tudi nelegalna trgovina s predmeti kulturne dediščine. Glavni argument za sprejem tega zakona je dejstvo, da bodo s 1. majem prihodnjega leta odpadle meje. Meja je sedaj do neke mere ovirala iznos predmetov kulturne dediščine v druge države, predvsem na zahod. Kljub temu, da je bila meja določena varovalka, pa je bilo vseeno veliko pretihotapljenih predmetov kulturne dediščine, umetniških del, etnoloških predmetov, sakralne dediščine in podobno. Ko bo meja odpadla, bo tovrstna nedovoljena trgovina še lažja. Vendar zakon niedini ukrep, ki ga ima na tem področju država. Zakon, ki ga sprejemamo, bo samo gasil tisto, kar se je že zgodilo. Predvsem je treba prepričevati tovrstno trgovino. Za to pa imamo na voljo vrsto ukrepov. Najpomembnejšo vlogo imajo tu slovenski muzeji, katerih osnovno poslanstvo je zbiranje, evidentiranje, inventariziranje, konserviranje in restavriranje predmetov kulturne dediščine. Ko predmet evidentiramo, dobi status dediščine, ko ga vpišemo v inventarno knjigo, pa že status spomenika. Slovenski muzeji hranijo danes preko 3 milijone 630 tisoč enot evidentiranega gradiva, kar je neprecenljivo narodno bogastvo. Zelo učinkovit ukrep, ki ga imajo na razpolago muzeji, pa so odkupi predmetov kulturne dediščine, ki se pojavijo na trgu. Muzejski delavci imajo zelo dober pregled nad tem, kaj se nahaja na takšnem ali drugačnem trgu s predmeti kulturne dediščine. Žal pa ni vedno na razpolago dovolj denarja. Prav zaradi tega je potrebno v državnem proračunu povečati postavko za odkupe muzejskih predmetov. V prvi vrsti je pomembno, da se predmeti zadržijo v domačih zbirkah ter tako čimbolj zmanjša tihotapstvo in ilegalna trgovina s premično kulturno dediščino. V proračunih za leti 2004 in 2005 je za tovrstne interventne nakupe na razpolago 95 oziroma 99 milijonov tolarjev poleg 80-ih milijonov, ki jih dobiva muzej v okviru rednega programa. To pa je še vedno manj, kot je izjemno kvalitetne ponudbe na tem trgu. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov tudi ne bo podprla amandmaja Slovenske nacionalne stranke, saj je argumentacija vlade dovolj prepričljiva. Država ima namreč na razpolago druge mehanizme, da v svojo last pridobi dediščino, ki je bila odtujena pred sprejetjem evropske direktive iz leta 1993. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Tanko bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, za njim kolega Levič. Prosim, kolega Tanko.
Hvala za besedo in vsem lep pozdrav. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine, ki so bili z ozemlja ene države članice protipravno preneseni na ozemlje druge države članice, podprli, saj je le-ta namenjen uskladitvi slovenskega pravnega reda z evropskim. Zakon, ki dosledno povzema direktivo Sveta Evrope, sprejeto leta 1993, se uporablja samo za vračilo predmetov kulturne dediščine, ki so bile protipravno odstranjene z ozemlja Republike Slovenije oziroma držav članic od vključno 1.1.1993 dalje. S tega vidika verjetno večjega števila zahtevkov držav za vračilo predmetov ni pričakovati. Za premično kulturno dediščino, ki je bila odstranjena pred tem datumom, pred 1.1.1993, pa še vedno veljajo določbe zakona o varstvu kulturne dediščine. So pa te določbe zelo skope in je tematika zajeta samo v nekaj členih. Zato bi veljalo razmisliti tudi o dopolnitvah tega zakona, ki bi to problematiko uredil na podoben način, kot bo to urejeno z zakonom, ki ga pravkar obravnavamo. Menim pa, da bi morala ta država oziroma predvsem ministrstvo za kulturo nujno sprožiti tudi ustrezne postopke za vračilo tiste premične dediščine, ki je v letu in po letu 1945 na različne načine prešla v depoje nekaterih zaveznikov v drugi svetovni vojni, in to z obeh straneh železne zavese. Prav tako pa tudi poskrbeti za vračilo tiste dediščine, ki je po razpadu nekdanje skupne države ostala zunaj meja Slovenije. Področje varstva oziroma ohranitve kulturne dediščine je namreč pomembno za vsako državo in nazadnje je za nami tudi leto 2002, ki ga je UNESCO razglasil za leto kulturne dediščine. Kot rečeno bomo v poslanski skupini ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Levič bo predstavil stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Za njim kolega Barovič. Kolega Levič najprej.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mogoče drži, kar trdi predlagatelj zakona, da gre za strogo tehnični zakon, ki ga moramo sprejeti zaradi direktive Evropske unije. Dejstvo je, da bi tak zakon potrebovali že davno tega. Da vemo, kaj je kulturna dediščina, dobro je vedeti tudi nekaj o kulturi. Kultura je skupek procesov, sprememb in stvaritev, ki so posledica materialnega in duhovnega poseganja človeka naravo, družbo in mišljenje in vsa materialna kulturna dediščina. In sedaj, ko bo Slovenija postala polnopravna članica Evropske unije, ko meje med državami postopoma izginjajo, ko se kulture med sabo zlivajo, je še toliko bolj pomembno, da varujemo in ohranjamo našo kulturno dediščino. Prav odpravljanje mej ima poleg dobrih tudi veliko slabih lastnosti. Ena od teh bo prav gotovo slabša možnost nadzora nad prenosom blaga med posameznimi državami Evropske unije. Ne samo boljši, poostren nadzor policije, potrebno je storiti tudi veliko pri ustvarjanju pravnih pogojev za onemogočanje iznosa ukradenih umetniških del. In možnost, ki nam jo bo omogočil ta zakon, da pristojni organ v Sloveniji sproža postopke pred sodišči drugih držav za vračilo odtujenih predmetov iz Slovenije, je pomembno pravno orodje. Veliko umetnin, ki so bile ukradene iz slovenskih cerkva, muzejev in privatnih zbirk, je najbrž že našla kupca v tujini in se zdaj nahaja v privatnih zbirkah. Odkrivanje lokacije takih umetnin je težko, vendar ne nemogoče. Kot za vsako redko dobrino tudi za umetnine obstaja črni trg, kjer so poznavalski zbiratelji za posamezne umetnine pripravljeni odšteti ogromne denarce. Pri izglasovanju zakona, ki ga imamo pred sabo, bomo tako omogočili, da se bodo dela kulturne dediščine lahko vrnila na mesta, kjer so bila odtujena. Žal se bo omenjeni zakon nanašal le na predmete, ki so bili v Sloveniji odtujeni po letu 1993. Največje umetnine pa so bile iz Slovenije odnesene med vojnama in so zdaj v različnih muzejih in zasebnih zbirkah v Italiji, Nemčiji in drugod po svetu. Vseh teh umetnin kljub nekaterim prizadevanjem ministrstva za kulturo in ostalih institucij najbrž nikoli več ne bomo dobili nazaj. Tako je bila Slovenija med italijansko in nemško okupacijo odškodovana za zajeten segment kulturnih umetnin in že vrsto let čaka na ugodno rešitev svojih institucijskih zahtev. Med največja dela, ki so bila v Sloveniji odtujena pod krinko varovanja pred morebitnimi vojnimi škodami, so prav gotovo dela beneških renesančnih mojstrov, ki jih je italijanska država leta 1940 odpeljala iz Kopra, Izole in Pirana. Ta dela so sedaj še vedno v Rimu. Menimo, da bi skupni pritiski slovenske diplomacije, kulturnih delavcev in tudi cerkve, ki so jim bile nekatere teh umetnin odvzete, lahko obnovili pogovore z italijansko stranjo o vrnitvi teh umetnin. Poslanci Stranke mladih bomo zakon podprli.
Hvala lepa. Kolega Barovič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in na koncu še kolegica Majnikova, ki bo sklenila predstavitev s stališči LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi! V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo, da je treba določeno materijo pravno urediti. Med omenjene predmete, naj omenim, sodijo seveda tudi rejniške knjige lipicancev, samo za primer. Vendar je treba področje urediti tudi za predmete,ki so bili iz Slovenije protipravno odstranjeni v času fašistične zasedbe slovenskih ozemelj in v času druge svetovne od strani zasedbenih, okupacijskih ali kolaboracionističnih sil oziroma enot. Zato smo v Slovenski nacionalni stranki k 3. členu predlogazakona, ki govori o predmetih, katerih vračilo se zahteva, podali amandma, kjer predlagamo, da se doda 3. točka, ki to nepravilnost oziroma nedorečenost odpravlja. S tem tako postane 19. člen predloga zakona, ki določa, da se predlog zakona uporablja za vračilo predmetov kulturne dediščine, ki so bili protipravno odstranjeni z ozemlja Republike Slovenije oziroma držav članic od vključno 1.1.1993 dalje, brezpredmeten. Če državni zbor amandmaja ne bo sprejel, to za nas v Slovenski nacionalni stranki pomeni, da samostojna slovenska država in pa tisti poslanci, ki ne bodo podprli amandmaja, žal podpirajo fašizem in krajo kulturne dediščine na slovenskem ozemlju. Zaskrbljujoče je tudi dejstvo, da gospa ministrica za kulturo, ki si je pred časom ogledala slovenske kulturne umetnine, ki so bile odvzete in prenesene v Italijo, od Italije ni zahtevala vračila slovenske kulturne dediščine. Še več, obljubila je, da bo Slovenija plačala restavriranje predmetov. Mnenje Vlade Republike Slovenije glede vloženega amandmaja k 3. členu, ki je seveda negativno in se sklicuje na direktivo Sveta EGS 93/7 z dne 15.3.1993, ki dopušča vračanje predmetov le od leta 1993 naprej. Hkrati pa vlada v obrazložitvi pove, da so naše navedbe o zaseženosti slovenskih umetnin pred letom 1993 pravilne. Torej, zakaj bi se zakon nanašal samo na evropske direktive in ne bi hkrati zaščitili oziroma dopolnili tudi pravne podlage za vračanje slovenske kulturne dediščine že pred tem datumom? Zakaj Vlada Republike Slovenije do danes ni storila še ničesar glede vračila teh umetnin? Predlog zakona je treba sprejeti, vendar je nujno potrebno, še enkrat poudarjam, da se čas od protipravnega odvzema iz leta 1993 prestavi v čas od fašistične zasedbe slovenskih ozemelj, druge svetovne vojne, od strani zasedbenih, okupacijskih ali kolaboracionističnih sil oziroma enot. In še eno opombo, kot predstavniki zakonodajne veje oblasti imamo. Poglejte. Pri oceni finančnih posledic sprejetja zakona piše, pod A glede vračanja predmetov z ozemlja Slovenije na ozemlje držav članic: Zakon bo le malenkostno obremenil sodišča." Malenkostno. Kaj to vendarle pomeni. Mi sprejemamo zakone, ne pa kar malenkostno. Naslednje, glede vračanja predmetov iz držav članic Evropske unije v Slovenijo. "Ti postopki bodo za proračun finančnobolj obremenjujoči." Prepričan sem, da predlagatelj ima kalkulacije, prepričan sem, da ministrstvo pozna število protipravno odvzetih predmetov in prepričan sem, da bi lahko bile številke napisane in zelo konkretne. In še ena opomba: "Dodatna obremenitev sodišč bo zanemarljiva." Ne vem, kaj pomeni zanemarljiva, glede na to, da se postopki pred sodišči že tako vlečejo in so čakalne dobe absolutno nevzdržne. Prosim lepo predlagatelja, da smo, kot predstavniki zakonodajne veje oblasti, o nekaterih stvareh zelo konkretni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Lidija Majnik bo povedala, kakšno je stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Potem bomo šli na razpravo o členih. Prosim.
Gospod predsednik, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Čeprav s terminom kulturna dediščina označujemo dediščino prejšnjih generacij, pomeni njihovo sporočilo tudi sporočilo za sodobnost in izkušnje za prihodnost. Z naravno in kulturno dediščino poleg pomembnosti narodnega bogastva označujemo tudi pokrajino, regijo ali neposredno okolje, saj v svojem bistvu zajemata tako kulturno, znanstveno, zgodovinsko in estetsko vrednost, kar skupno prinaša še določeno gospodarsko korist. Skrb za ohranjanje naravnega bogastva in kulturne dediščine ter ustvarjanje možnosti za skladen civilizacijski in kulturni razvoj Slovenije je ustavna obveznost države, zapisana v 5. členu. Prav tako je varovanje naravne in kulturne dediščine opredeljeno v 73. členu ustave, kjer je zapisano, da je vsakdo dolžan v skladu z zakonom varovati naravne znamenitosti in redkosti ter kulturne spomenike. Država in lokalne skupnosti ter lastniki pa so tisti, ki za to skrbijo. Problematiko vračanja protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine ureja zakon o varstvu kulturne dediščine, sprejet leta 1999. Vendar pa v celoti ne upošteva določbe o vračanju predmetov dediščine, ki so bili nezakonito izvoženi iz države v drugo državo članico, skladno z direktivo Sveta Evropske unije. Zakon, ki je pred nami, je torej namenjen uskladitvi slovenskega pravnega reda z navedeno direktivo. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo podprli dopolnjen predlog zakona. V temeljiti razpravi na seji matičnega delovnega telesa smo s sprejetimi amandmaji uskladili zakon tudi z mnenjem zakonodajno-pravne službe. Takšen dopolnjen predlog zakona bomo tudi podprli. Ne bomo pa podprli amandmaja poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Pritrjujemo mnenju zakonodajno-pravne službe, ki opozarja na neskladnost vloženegaamandmaja z 19. členom dopolnjenega predloga zakona. V poslanskem klubu LDS se zavedamo problematike, navedene v amandmaju, vendar pa moramo poudariti, da vračanje predmetov kulturne dediščine, odstranjenih z ozemlja sedanje Republike Slovenije v času od fašistične zasedbe slovenskih ozemelj in v času II. svetovne vojne od strani zasebenih okupacijskih ali kolaboracionističnih sil oziroma enot sloni na Osimskih sporazumih. Podobne primere, sploh pa tiste, ki so za našo zgodovino najpomembnejši in so biliodneseni z našega ozemlja že pred II. svetovno vojno v skladu z dvostranskimi mednarodnimi pogodbami, katerih podpisnica je Republika Slovenija, koordinira ministrstvo za kulturo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Z vašo predstavitvijo smo sklenili predstavitev stališč poslanskih skupin in zdaj prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Pregled amandmajev ste prejeli 29. oktobra. K 3. členu dajem najprej v razpravo 3., torej amandma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke in seveda 3. člen v celoti. Želi kdo besedo? Kolega Barovič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. K 3. členu, kot sem malo prej povedal in ponavljam, smo v Slovenski nacionalni stranki predlagali amandma, da se na koncu 3. člena doda nova točka 3, ki se glasi: Kot protipravno odstranjen se šteje predmet kulturne dediščine, ki je bil odstranjen z ozemlja sedanje Republike Slovenije v času od fašistične zasedbe slovenskih ozemelj in v času druge svetovne vojne od strani zasedbenih okupacijskih ali kolaboracionističnih sil oziroma enot. Jaz mislim, da so spoštovani kolegi z zanimanjem prebrali obrazložitev, iz katere bi opozoril samo na zadnja dva odstavka, ki govorita o tem, da je iz dokumentacije na ministrstvu za kulturo Republike Slovenije razvidno, da je bil seznam umetnin sestavljen že 86. leta, ki se nahajajo seveda konkretno v Italiji, a se je v okviru jugoslovanske in italijanske državne komisije na diplomatski ravni dogovarjanje o vrnitvi popolnoma ustavilo. Prav tako v zadnjem odstavku lahko preberete, koliko slovenskih umetniških del je bilo razstavljenih tako v Rimu kot v Riminiju. Mislim, da je to dovolj in velik zgovoren dokaz, kakšno kulturno dediščino in bogastvo ima Slovenija, a žal ne doma. Mislim, da ta obrazložitev popolnoma upravičuje amandma, ki smo ga vložili. Še enkrat pa ponavljam tisto, kar sem rekel že prej, če že govorimo o in oblikujemo zakon o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine v Republiki Sloveniji, potem ta zakon sprejmimo takšen in tako, da bo temeljit in da bomo v Slovenijo dobili številna bogastva, ki so odšla, v narekovajih seveda, iz Slovenije že tudi pred letom 93. Jaz upam, da bo mnenje kolegic in kolegov seveda podobno in enako, vsaj upam temu tako. Hvala.
Želi še kdo besedo. Prosim, kolegica Širca.
Hvala lepa. Razumem amandma, ki je bil vložen s strani Slovenske nacionalne stranke, kot poskus, da se opozori na dosti travmatičen problem odtujenih del, ki so bila nekoč del zbirk v koprskih institucijah. In ta poskus in tudi vsako opozorilo o teh nerešenih vprašanjih je koristno. V tem smislu tudi vsako diskusijo na to temo pozdravljam, je pa jasno, da velja opozoriti, da je tukaj na pogojno nepravem mestu, ker pač pravno ne vzdrži. V kontekstu tega vprašanja in še drugih, ki nastanejo, ko se sproži, kaj pa tisto pred letom 1993, ko ne veljajo te zaščitniške oziroma ugodne uzance z uporabo pravnega sistema Evropske unije, dobrodošlega tudi za nas za naprej, pa velja opozoriti, da še vedno veljajo tisti členi v zakonu o kulturni dediščini, za varstvo kulturne dediščine, ki so zajeti v poglavju o posebnih določbah za varstvo premične dediščine in govorijo tudi o protipravnem odtujevanju slovenske kulturne dediščine in obratno, torej dediščine, ki se nahaja v Sloveniji in je pridobljena na protipraven način. In na nek način tudi o pravilih, kdo koordinira procese, sprožene na tem področju. Naj vas opozorim, da ti členi zelo jasno govorijo, da trajni izvozi spomenikov iz Slovenije so prepovedani, da vsak začasen izvoz mora dobiti tako imenovani žegen pristojnega ministrstva, hkrati pa da so tudi sankcije tukaj določene. In v tem kontekstu recimo velja tudi režim za omenjene, na žalost, odtujene predmete iz koprskih arhivov, ki pa imajo povsem drugačno usodo in kateri bo botrovala še naprej, kot je dosedaj volja, ne zgolj pogodbenih določil, naslovljenih v tem primeru na procese na podlagi Osimskih sporazumov, ampak tudi določil, ki gredo na podlagi političnih pogovorov. In verjemite, ne malo pogovorov v tej smeri je bilo storjenih iz vseh institucij slovenske države v vseh diplomatskih izmenjavah. Je pa res, da je ta oreh izjemno izjemno zahteven. Konec koncev ne samo zaradi tega, ker se srečujemo s Carpacciom, Tiepolom in še z drugimi umetninami ampak tudi zaradi, pravzaprav, določenih želja, kako se naj interpretira zgodovina, in to je ta zgodovina, o kateri govorite, pravzaprav, jaz razumem, z simbolnim amandmajem, ki ste ga vložili. Pač ne paše sem. Ne gre pa za protipravno odtujene predmete,samo v tem primeru, takih primerov je še kar nekaj. Nekaj jih je zelo blizu in se dotikajo tistih vprašanj, ki so vezana na, jaz upam še, ugodno rešene dogovore na podlagi sukcesije. In gre za umetniške in ostale predmete, ki sedaj niso več v Sloveniji, so bili pa slovenski in so sedaj v nekdanjih republikah, s katerimi smo nekoč živeli skupaj. Skratka, v tem primeru je pač amandma brezpredmeten, na žalost pa v tem smislu, tudi naj še komentiram, tudi sodniški postopki, upam, da ne bodo tako dragi, kot jih predpostavljate, da bodo, ker predpostavljam, da jih bo čim manj. Ta zakon oziroma uzance in neka kultura Evropske unije v bodoče bo preprečevala tovrstne postopke, zagotovo. Hvala.
Želi še kdo besedo? [[Nihče.]] Potem bom zaključil razpravo. Obveščam vse, da bomo danes z glasovanji ob 14.15 uri zaključili sejo državnega zbora.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, predstavnica in predstavniki vlade. Lep pozdrav vsem. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o dopolnitvi zakona o volitvah v državni zbor. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvi zakona o volitvah v državni zbor, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Dovolite, da vas obvestim o sledečem: za sprejem navedenega sklepa je potrebna navadna večina. Ob tem pa vas želim opozoriti, da je za vsako pozitivno odločitev v zvezi s tem zakonom, na podlagi četrtega odstavka 80. člena ustave, potrebna dvotretjinska večina, to je 60 ali več glasov. Zato bom na podlagi rezultata glasovanja o predlaganem sklepu ugotovila, ali se bo zakonodajni postopek o predlogu zakona nadaljeval. Prehajamo torej na glasovanje o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Se opravičujem, obrazložitev glasu, gospod Kangler, izvolite. Lepo prosim za mir v dvorani! Gospod Kangler ima besedo za obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala za besedo. Navedenega predloga zakona ne morem podpreti iz naslednjih vzrokov. V moji razpravi, ki je bila na odboru za notranjo politiko, je bilo jasno tudi povedano, katera so tista stališča, ki me iz dneva v dan še bolj prepričujejo, da takšnega zakona, kot je ta, ne morem podpreti. Zato bi rad, in želim, da tudi nekatera stališča vsem ostalim poslancem, ki niso člani odbora za notranjo politiko, tudi prenesem. Naša država je pred veliko centralizacijo, ki je na pohodu že vrsto let. Nekatere politične sile si iz dneva v dan, iz meseca v mesec, iz leta v leto, prizadevajo tudi to vejo oblasti, kot je zakonodajna veja oblasti, skoncentrirati, scentralizirati. Prvi tak potek, ki kaže na to, spoštovane poslanke in poslanci, je to, da nekatere politične sile vidijo, da so župani, ki so predstavniki tudi lokalne skupnosti, odveč v tej hiši. Meni je žal, da mi bo časa zmanjkalo, želel bi pa poudariti, da pa politične sile, ki so pred volitvami v državni zbor vehementno iskale župane okrog, jih lepile po "jumbo" plakatih, ob svojih "leaderjih", nabirale glasove, danes pa smo priča, ne samo temu zakonu, tudi nekaterim drugim zakonom, ki prihajajo v proceduro, da je ta struktura ljudi, predvsem župani, ki opravljajo istočasno to funkcijo poslanca, odveč v tej državi. Zato tega, iz političnih razlogov in ker gre za močno vsebinsko politično vprašanje, ne morem podpreti.
Hvala lepa. Gospod Lavrinc, obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala lepa. Ne, da bi podcenjeval kolegice in kolege, ampak zaradi tega, ker je bila predhodna obrazložitev taka, da bi lahko kdo narobe razumel, povem, da bom glasoval za ta sklep, ki pa pravi, da zakon ni primeren. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo trenutek! Kar nekaj rok se je dvignilo - gospod Kremžar, gospod Kebrič. Še kdo želi obrazložiti svoj glas? Po vrstnem redu, kot ste se priglasili k besedi: gospod Kremžar, gospod Kebrič, gospod Brenčič in gospod Sok. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Z veseljem bom podprl ta sklep, da zakon ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, iz različnih razlogov. Ker mislim, da res ni primerna podlaga, kot sem povedal že na odboru, ker ne navaja, vsaj tako kot jaz razumem to snov, nikakršnih resnih, ne bom rekel dokazov, ampak tudi dvomov v to, da bi lahko bilo tako, kot predlaga. Zato mislim, da je čisto upravičeno, da zakon zavrnemo oziroma da ne razpravljamo o njem. In mislim, da je nepotrebno, da danes razpravljamo tudi o vsebini tega zakona, ker [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Lepo prosim, spoštovane poslanke in poslanci, za mir v dvorani. Veliko nas je in poslanec, ki govori, ne more slišati niti lastnih misli. Lepo prosim za mir v dvorani. To smo dolžni po poslovniku zagotoviti vsem. Podaljšujem za 30 sekund vaše izvajanje, gospod Kremžar.
Hvala lepa. Najbrž ne bo potrebno, vseeno hvala lepa, predsedujoča. Torej, ne bom razpravljal o vsebini, zaradi tega, ker sem prepričan, da se bomo s to vsebino srečevali v nekih drugih zakonih, kot je že napovedano, in takrat bo treba opraviti resno razpravo, z resnimi, tehtnimi argumenti. V tem trenutku mislim, da je dovolj ugotoviti, da ta zakon nikakor ni primeren za obravnavo, zato z veseljem podpiram ta sklep in predlog odbora za notranjo politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kebrič, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! V naši poslanski skupini ne bomo glasovali za sklep, ki govori, da ta zakon ni primeren. Zakaj? Zato, ker menimo, da ni združljiva funkcija poslanca z županom. Po zakonu fizike je ob istem času na enem mestu lahko samo eno telo, zato ne more ustrezno opravljati obeh funkcij. Pa se ne spuščam v to, iz katerih razlogov želijo nekateri biti na obeh funkcijah. Nezdružljiva je zakonodajna funkcija z izvršilno oblastjo. To pa pomeni, da bodo župani poskušali z ozirom na to, da so odvisni od svojih volivcev, ki so jih izvolili za župane, predvsem tudi v parlamentu, tudi pod tem pritiskom svojih občanov biti neposredno zainteresirani za določeno lokalno tako ali drugačno sfero, da uveljavljajo tisto, se izkažejo in dobijo tudi na naslednjih volitvah za državni zbor svojo tako rekoč že osnovno večinsko bazo. Primerjava z drugimi državami - imam tri minute - z drugimi državami kaže, da je lokalna skupnost drugače zainteresirana in tudi v parlamentarnih demokracijah, kjer je ta del regionalne samouprave tako rekoč v drugem domu. Mi imamo to možnost v našem državnem svetu, zato ni razloga, da bi se izkazovalo, kakršen je interes,da bodo ti poslanci poleg svojega osnovnega internega zadolževanja za svojo lokalno skupnost tudi enako zainteresirani in uveljavljali vsesplošen interes, kar smo poslanci dolžni, saj smo poslanci brez ozira na politično opcijo, brez ozira v kateri volilni enoti ali okraju smo bili izvoljeni, predvsem predstavniki vseh državljanov naše države. Zato naša poslanska skupina brez ozira, če danes ta predlog zakona ne bo ali pa bo sprejet, bomo potem imeli še priliko in bomo govorili isto in svojega mnenja niti preko takega ali drugačnega lobija ne bomo spremenili. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Jaz namen predlagatelja podpiram. Eno je politični marketing, ki ga uporabljamo vse stranke pred volitvami, uporabimo takrat tiste najbolj markantne ljudi, ki lahko kaj doprinesejo. Drugo je pa realno stanje, tako o obsegu dela kot o posameznih pristojnostih. Jaz bi bil zelo vesel kot predsednik matičnega odbora za zdravstvo, če bi moja podpredsednica po zadnjih lokalnih volitvah bila enkrat na seji, pa jo razumem, da ne more priti. Jo razumem, tako delo, ki ga od nje zahteva tolikšna občina, je tisto, da v tej sredini ta dva segmenta, ti dve službi ne gresta skupaj. Drugo pa je, sem eden od zagovornikov, tistih, ki utemeljujemo, da mora od nas državni svet dobiti drugačne pristojnosti, če hočemo imeti dvodomno demokracijo v tej deželi, in tam se morajo najti župani, lokalni interesi. Zato bom jaz sigurno, če bo ta namen izražen v enem zakonu, ki tudi pravnosistemsko to vzdrži, ta namen tudi podprl. To vam zdaj povem vsem, tudi tistim, ki me ne razumete. Tokrat pa seveda ne morem glasovati, če je izhodišče iz že zakonodajno-pravne službe takšno, da predmetnost zakona, ki ga obravnavamo, ni tista, da bi vsrkala to vsebino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa. Čutim dolžnost, da ob tej priliki povem stališče Nove Slovenije. V Novi Sloveniji se zavzemamo za ločitev funkcije župana in pa poslanca. Prepričani smo, da se bo to vprašanje moralo enkrat razrešiti. Glede na sedanje veliko število županov v tem parlamentu je seveda jasno, da se to da razrešiti tudi z nekim prehodnim obdobjem, bodisi v tem ali v kakšnem drugem zakonu. Seveda je potrebna za to dvotretjinska večina poslancev, zato se bodo seveda morale o tem vprašanju enkrat dogovoriti in odločiti največje stranke v parlamentu. Premalo je, da ena od manjših strank nekaj takega predlaga potem pa seveda večina to zavrne. Vprašanje je izredno aktualno. Mislim, da večina držav v Evropskih uniji ne pozna takšne rešitve, kjer bi bila funkcija župana in pa poslanca združljiva. Naj povem še to, kljub temu, da me kolegi ne poslušajo, da smo tukaj v tej hiši lahko slišali od predstavnikov kongresa za lokalno samoupravo Evropske unije, ko so nam postavili vprašanje, kaj mislimo o tem, da imamo v parlamentu toliko poslancev. Seveda so bili s strani nas poslancev odgovori, toliko županov, s strani .
Prosim za mir v dvorani.
[[...]]odgovori različni. Predstavnik, ki je vodil to delegacijo, pa je zaključil z naslednjim stavkom, povedal je: "Ne trdim, da v vaši državi vlada korupcija, imate pa odlično zakonodajo, ki to omogoča." Jaz vam predlagam, da razmislite in razrešite to vprašanje župana in poslanca v eni in isti osebi. Torej, nekateri kolegi, ki so danes tukaj, so to ravno tako slišali kot jaz in vedo, kdaj je to bilo in kdo nam je to povedal. To vprašanje bomo enkrat morali razrešiti, če ne v tem zakonu, pa pač v drugem, kot nekateri pravite. Mi v Novi Sloveniji se zavzemamo za to, da se ti dve funkciji ločita. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospodu Rokavcu, spoštovani poslanci - vem, da je težak teden za nami -, vendarle med tem, ko poslanec govori in jaz vmes vas mirim, mu vzamem 30 sekund od dragocenih dveh minut, ki jih ima samo na razpolago. Zato vas še enkrat lepo prosim, da v kolikor se pogovarjate med sabo, da to diskretno uredite in ne motite govorca, lepo prosim. Besedo ima gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom glasoval za predlog matičnega delovnega telesa, zato ker, prvič, menim, da kakršna vsebina je predlagana, ni primerna za nadaljnji postopek tega zakona, drugič pa zaradi tudi same vsebine. Prepričan sem, da razmišljanja o tem, da bi župansko funkcijo onemogočali, da opravlja lahko ta oseba tudi funkcijo poslanca, da se dejansko zapletamo v eno zelo nevarno igro, v igro dodatne centralizacije te države. Vem pa, da je interes visokih državnih uradnikov na ministrstvih in vladi, da bi se znebili županov in poslancev, ker imajo na ta način le malo boljši vpliv, in tudi tu, v parlamentu vpliv, da se dejanskotista problematika, ki je aktualna na lokalni ravni, poskuša tudi prek parlamenta umestiti. Mnogo rešitev v tem parlamentu je že bilo, ki so bile koristne, zaradi tega, ker so bili med nami tudi župani ali občinski svetniki in tako naprej. Skratka, vidim,da gre za egoističen pogled, včasih tudi z osebnega stališča - če nisem bil izvoljen na to ali drugo funkcijo, bom pa proti temu, da sta ti dve funkciji združljivi. Drugo vprašanje. Tudi s strani predlagateljev je bilo danes rečeno, da sta ti dve funkciji nezdružljivi. Vsak, ki je župan in hkrati tudi poslanec, ima že po sedanji zakonodaji možnost, če ugotovi, da ne more opravljati obeh funkcij, da odstopi. In menim, da kakršnokoli drugo sprenevedanje na tem področju nas bo prej ločevalo od standardov Evropske unije, kjer smo ena redkih držav, ki bi uzakonila nezdružljivost teh dveh funkcij. Zato bom tudi glasoval za predlog matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Diaci, izvolite.
Hvala za besedo. Sam podpiram namen predlagatelja in v tem smislu bom zakon tudi podprl. Ni pa razlog v tem, da bi bili samo župani predstavniki lokalnih interesov, predstavniki lokalnih interesov smo ne nazadnje vsi. Tisti poslanec, ki ni vložil kakšnega lokalnega amandmaja, naj prvi vrže kamen. Jaz sem jih vložil, pa o tem nisem govoril niti s svojim županom, pa nisem jaz ta župan. In kar je treba še povedati, logično je, da vložiš tudi lokalne amandmaje, saj ne nazadnje to področje najbolje poznaš, ne samo lokalno skupnost, ampak tudi ožje območje, iz katerega izhajaš. Tako da tu ni dilem. Prav tako pa je treba tudi povedati, resnici na ljubo, da ni samo poslanska funkcija tista, ki je nezdružljiva z župansko. Prav tako niso vse občine enake. Imamo občine z manjšim številom prebivalcev in z večjim številom prebivalcev. In v takih primerih je po mojem osebnem prepričanju ta funkcija celo združljiva. Seveda pa je tam, kjer dejansko v enem mandatu oseba, občan ne more priti do svojega župana v štirih letih, tam je pa treba zadeve, po mojem mnenju, korenito spremeniti. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov in lahko preidemo na glasovanje o predlogu sklepa. Dovolite, da ga še enkrat ponovim, da ne bo napak pri glasovanju: "Predlog zakona o dopolnitvi zakona o volitvah v državni zbor ni primeren za nadaljnjo obravnavo." O tem predlogu sklepa odločamo. Glasujemo. Navzočih nas je 68, za je glasovalo 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o zasebnem varovanju. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju k 11. členu, predlagatelj je poslanski klub LDS. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 47, proti 9. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo torej glasovanje o amandmajih in s tem zaključujem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V tej drugi obravnavi je bil sprejet amandma, torej amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona. Ker pa mora v skladu s 138. členom poslovnika do tretje obravnave pretečinajmanj 24 ur, bo zbor tretjo obravnavo opravil na naslednji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - druga obravnava predloga zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej glasujemo o amandmaju štirih poslanskih skupin koalicije k 3. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 66, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju istih predlagateljev k 15. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 63. Za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 22. členu istih predlagateljev. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju k 23. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 64, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 38. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je ta amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju k 86. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. In še o amandmaju k 96. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 50 poslank in poslancev, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Končali smo torej glasovanje o amandmajih. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. V drugi obravnavi so bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov, ker pa mora seveda zbor v skladu 138. členom poslovnika do tretje obravnave preteči najmanj 24 ur, bo zbor tretjo obravnavo opravil na naslednji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18., torej zadnjo točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o vračanju protipravno odstranjenih predmetov kulturne dediščine. Najprej bomo odločali o vloženem amandmaju, in sicer k 3. členu, to je amandma poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Glasujemo. Navzočih nas je 66, za je glasovalo 11, proti 46. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo glasovanje o amandmaju in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da v drugi obravnavi k predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, ker pa mora v skladu s 139. členom poslovnika do tretje obravnave preteči najmanj 24 ur, bo zbor glasovanje o zakonu opravil na naslednji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 30. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Vsem se najlepše zahvaljujem in na svidenje.