Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 5. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Marjana Kotnik Poropat, gospa Klavdija Markež do 14. ure, gospa Andreja Potočnik, gospod Marijan Pojbič, mag. Branko Grims, dr. Vinko Gorenak, mag. Anže Logar, gospod Ivan Prelog, gospod Igor Zorčič, gospod Branislav Rajić in gospod Žan Mahnič do 12.30. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 18. točki dnevnega reda, mag. Ireno Praček, direktorico Agencije za energijo, k 30. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 5. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 20. februarja 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Vse v redu? Lahko glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 5. seje zbora določen. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o prenehanju mandata poslancu Srečku Blažiču. V skladu z drugim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me je poslanec Srečko Blažič 5. februarja 2015 pisno obvestil, da odstopa s funkcije poslanca. Ugotavljam, da gospodu Srečku Blažiču v skladu s šesto alinejo prvega odstavka in drugim odstavkom 9. člena Zakona o poslancih ter tretjim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora preneha mandat poslanca z 2. marcem 2015. O tem bom takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, kateri kandidat oziroma kandidatka bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec oziroma postala poslanka za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotoviti poročala zboru. Dovolite, da se v imenu nas vseh spoštovanemu kolegu najlepše zahvalim za dosedanje delo in mu zaželim uspehov tudi v prihodnosti. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 52 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsaka poslanka oziroma vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko se je za danes opravičil gospod Karl Viktor Erjavec, minister za zunanje zadeve. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovoril predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Prvo vprašanje bo zastavil gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. Lep pozdrav kolegom, predvsem pa vam, predsednik Vlade. Naj takoj na začetku seveda pričnem s to zadnjo temo, ki smo jo obdelovali prejšnji teden, to pa je imenovanje Nadzornega sveta SDH. Vi veste, da smo v prejšnjem mandatnem obdobju spremenili zakon predvsem z enim jasnim in enostavnim ciljem, kako preprečiti imenovanje članov nadzornega sveta, da ne bi bili istočasno vmešani v politiko. S tem bi politiki nekako odškrnili prste, da ne bi več imeli kaj dosti zraven. Prav v ta namen smo v resnici pri spremembi zakona zelo jasno v 39. členu, kjer govorimo o sestavi nadzornega sveta, definirali, kakšni so pogoji in kaj vse mora ta član izpolnjevati, da bi bilo to možno. Ne bom jih našteval, ker jih verjetno zelo dobro sami poznate. Se pa je zgodilo vmes nekaj drugega, kar smo manj pričakovali pri prvem imenovanju oziroma postopku imenovanja članov nadzornega sveta. To pa je, da smo v naslednjem členu tudi zelo jasno določili, kdo pripravlja ta postopek. Se pravi, gre za strokovno komisijo, ki poda predlog. In sedaj se je zgodilo že tisto prvo, prva varovalka je izčrpana, s katero smo želeli preprečiti politična imenovanja. To pa je, da če bo minister spremenil predlog predlaganih kandidatov komisije, potem mora ta obrazložitev biti zelo jasna in več kot jasno je, da bo o tem diskusija v Državnem zboru. Bojim pa se, glede na napovedi vaših koalicijskih strank in partnerjev, da v resnici niso zadovoljni niti s temi imeni, in danes niti ne želim polemizirati o teh imenih, da se bomo razumeli. To ni moje osnovno vprašanje – ker so že skurjeni. Mene bolj zanima naslednje: Kako in na kakšen način boste vi s svojo integriteto in spoštovanjem tega zakona lahko zagotovili, da ne bo prišlo do političnih imenovanj znotraj tega koalicijskega golaža in tekmovanja, še posebej, ko se preveč govori o formuli 3+1+1? Kako in na kakšen način boste to lahko zagotovili, je moje osnovno vprašanje. Hvala lepa.
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa za besedo. Spoštovanemu poslancu hvala za vprašanje. Kako bomo zagotovili, da se bodo zakoniti kriteriji spoštovali? Enostavno tako, da bomo spoštovali zakon, kot ga že spoštujemo. Vse to, o čemer govorite, so navedbe, domneve iz medijev oziroma verjetno tistih, ki medijem sporočajo te domneve. Jaz pa vam zagotavljam, da postopek izbire kandidatov za nadzorni svet SDH poteka popolnoma v skladu z zakonom, in sicer, kot veste, se je na javni razpis prijavilo 47 kandidatov. Pristojna komisija, strokovna komisija, ki ste jo oblikovali v vašem mandatu tudi vi, je ostala ista, nespremenjena, nismo želeli posegati vanjo, je preučila vse te prijave, izločila tiste, ki formalno niso bile ustrezne, in obravnavala formalno ustrezne ter prišla do nekega ožjega nabora kandidatov po različnih kriterijih. To je sporočila ministru za finance, ki je prav tako po zakonu pristojen, da sedaj pravzaprav na podlagi tega dela komisije oblikuje predlog za Vlado. Kot veste, bo dal na koncu k predlogu Vlade soglasje Državni zbor, tako da boste vsi prisotni poslanci, predvsem ta spoštovani zbor, udeleženi v tem procesu. Zato je popolnoma nemogoče, da bi, tudi če bi kdo želel tu kakorkoli manipulirati, zadeva zaobšla vas. Vsekakor pa se nič ne manipulira in lahko vam zagotovim, da bo minister v teh dneh na podlagi temeljite proučitve teh kriterijev kandidatov predlagal Vladi tiste, ki so za to najbolj ustrezni. Bi pa vas opozoril, da je ta postopek izjemno zahteven, kajti ob tem, ko je treba izbrati pet kandidatov, moramo imeti predvsem v mislih, in to je temeljno vodilo Vlade, koalicijskih partnerjev, tudi posebej ministrov naslednje. Prvič, da so to ljudje z integriteto, na kar je bila pozorna že strokovna komisija in posebej je pozoren minister, še toliko bolj pa tudi Vlada in verjetno tudi Državni zbor. In drugič, da gre za kandidate, ki imajo strokovna znanja, izkušnje in kompetence na svojih področjih. Tu bi za javnost želel povedati, da morajo v tem nadzorne svetu SDH med petimi kandidati biti strokovnjak za finance, strokovnjak za korporativno upravljanje, strokovnjak za upravljanje obveznosti in premoženja ter strokovnjak za korporacijsko pravo. Tako da je tu zelo veliko kriterijev, poleg teh dveh splošnih, torej kompetenca, znanje in integriteta na drugi strani, ki jih bo Vlada vsekakor v celotnem upoštevala. Kot rečeno, ta hip pričakujemo, da bo minister za finance Vladi verjetno v teh dneh, danes, jutri, pojutrišnjem, predložil za sejo vlade, ki bo ta teden, dokončni nabor možnih kandidatov. Naj odgovorim še bolj na splošno. Takšen pristop bo imela vlada tudi pri vseh drugih imenovanjih, kot ga je tudi že imela. Namreč, ne neko politično kupčkanje, pač pa enostavno iskanje ljudi, ki so kos nalogam, ki so sposobni, pri katerih ne obstaja nek sum, da bi odločali pristransko kot pripadniki nekih političnih, gospodarskih in drugih lobističnih omrežij. Tega vodila se bo vlada zagotovo držala, kajti to je tisto, za kar se moramo vsi skupaj zavzemati, če želimo to Slovenijo tudi politično, ekonomsko in drugače prenoviti. Z drugačno politično kulturo, kot takšno, enostavno ne bo šlo. Hvala lepa.
Gospod Jani Möderndorfer postavlja zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, predsednik, na vašem prvem delu. Pa vendar naj opozorim samo to, nikakor nisem dvomil v zakonitost postopka. Če bi, bi na to zelo jasno opozoril. O tem se bomo lahko pogovarjali šele, ko bo cel postopek zaključen, če bo to sploh treba. Moj namen je bil predvsem to, ker vi veste, jaz se s tem strinjam z vami, ko trdite, da boste spoštovali zakon in da bo šlo vse po postopku, vendar oba veva, da je skušnjava ena velika nerodna reč, ki se vedno zgodi pred koncem, pred odločanjem. Vi tudi veste, da, res je, kot pravite sami, Državni zbor bo odločal o tem vprašanju. Vendar Državni zbor ne bo mogel odločati o posameznih kandidatih, ampak samo o celem paketu, ali da soglasje ali ga ne da. In tudi veste, da večino ne tvori opozicija, ampak vedno koalicija, kar pomeni, da če se boste dogovorili v koaliciji, potem je popolnoma brezpredmetno, o čem bo pravzaprav odločal Državni zbor. Zato se mi zdi zelo pomemben ta osnovni prvi postopek, ki se pelje, da je izpeljan pravilno. Posebej bi rad opozoril predvsem na tisti del, o katerem vi sami verjetno dosti veste. Bila je narejena raziskava, da v tistih družbah, kjer so ljudje postavljeni s strani politike, je korporativno upravljanje slabo. Tudi Evropska komisija je opozorila našo vlado, če imamo kje problem, nimamo toliko z neravnovesji, ampak imamo največ problemov prav pri korporativnem upravljanju, ki je najslabše. Ali se boste uprli skušnjavam, ko vam bodo koalicijski partnerji predlagali svoja imena, ker kot Vlada imate možnost ta imena spreminjati?
Besedo za dodatni odgovor dajem predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala. Veseli me, da se strinjava, in domnevam, da se vsi strinjamo v tem, da mora postopek pripeljati do takšne izbire, da ne bo sence dvoma oziroma kakršnegakoli dvoma o tem, da so izbrani primerni, kompetentni kandidati. Gre za stvar, ki zadeva slovensko državo, upravljanje z njenim premoženjem in je preveč pomembno vse to, da bi lahko koalicija tukaj na nek način izsilila z glasovanjem izbiro nekih kandidatov ob, ne vem, kakršnemkoli splošnem dvomu v njih. Bodite prepričani, da bo koalicija te kandidate temeljito preverila po zakonitih kriterijih. Glede skušnjave bi rekel tako, jaz osebno nimam tovrstnih skušnjav. Če jih kje vidim, in jih vidim veliko, jih skušam pač odpravljati, kolikor morem, se borim proti njim, si prizadevam, da bi jih zmanjšal, vsekakor pa ne dovolim, da prodrejo v takšne postopke, ki morajo, kot ste pravilno povedali, pripeljati do politično neoporečne, predvsem pa strokovno neoporečne izbire. Odločitev na koncu je politična, vlada, koalicija sprejema politično odgovornost za to, koga bo imenovala, ti posamezniki pa sprejemajo gromozansko odgovornost za to, kako bodo upravljali oziroma nadzorovali upravljanje z državnim premoženjem. Zato ponavljam, tukaj bomo v Vladi ravnali ogovorno. Tudi te razne govorice o nekih formulah 3 +1 +1, to se pojavlja v vseh političnih diskusijah. Normalno, da vsaka politična struja, stranka, koalicija predlaga neke svoje kandidate, tako kot jih predlagajo na volitvah in drugače, potem pa mora Vlada po strokovnih in zakonitih merilih nepristransko izbrati prave kandidate. In jaz vam zagotavljam, da do take izbire bo prišlo, seveda pa, kot sem rekel, bo imel tudi Državni zbor vso možnost vpogleda v izbrane kandidate. Bi pa opozoril, to pa ne gre zanemariti, vsi skupaj smo pa omejeni s številom prijavljenih kandidatov. Prijavili so se samo tisti, ki so se, in nekateri tudi niso izpolnjevali formalnih pogojev. V vsakem primeru sta pa tako Vlada kot tudi Državni zbor soočena z neko omejeno izbiro, ki ni pač odvisna samo od Vlade, ampak tudi od tega, ali se je nekdo, ki je morda kompetenten, želel prijaviti ali ne. Hvala.
Drugi vprašanje predsedniku Vlade zastavlja gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! V 4. členu Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, je zapisana naslednje definicija: "Integriteta je pričakovano delovanje posameznikov in organizacij pri preprečevanju in odpravljanju tveganj, da bi bila oblast, funkcija, pooblastilo ali druga pristojnost za odločanje uporabljena v nasprotju z zakonom, pravno dopustnimi cilji ali etičnimi kodeksi." Določba je zelo jasna in nedvoumna. Lani maja meseca je Računsko sodišče izdalo poročilo o nadzoru štirinajstih proračunskih uporabnikov, pri čemer je revizija pokazala, da je bilo delovanje Klemenčičevega senata Komisije za preprečevanje korupcije z naskokom daleč najslabše med vsemi revidiranci. Računsko sodišče je ugotovilo, da je Klemenčičev senat kršil osem zakonov. Naj jih naštejem: Zakon o sistemu plač v javnem sektorju, Zakon o javnih uslužbencih, Zakon o delovnih razmerjih, Zakon o javnih financah, Zakon o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin, Zakon o izvrševanju proračuna za leto 2011 in 2012, Zakon o javnih naročilih in Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije, to se pravi zakon, na osnovi katerega je ta komisija tudi ustanovljena. Nekaj mesecev po objavi poročila ste Klemenčiča predlagali za ministra za pravosodje, kar pomeni, da ste zavestno poteptali vse predvolilne izjave, povezane s pravno državo, integriteto in spoštovanjem institucij. Računskega sodišča očitno ne spoštujete. V četrtek je tudi Vrhovno sodišče v pritožbenem postopku Janeza Janše zoper zmazek Klemenčičevega senata Komisije za preprečevanje korupcije ugotovilo še nezakonit poseg v človekove ustavne pravice iz 22. člena Ustave in zmazek odpravilo. Sprašujem vas: Ali menite, da ima minister Goran Klemenčič integriteto za ministra vaše vlade? Ali je imel to integriteto sploh, od takrat ko ste ga predlagali za ministra za pravosodje? Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Spoštovanemu poslancu odgovarjam najprej, da seveda je imel gospod Goran Klemenčič v času, ko sem ga predlagal za ministra, po mojem globokem prepričanju vso potrebno integriteto za opravljanje te funkcije, in prav tako menim še danes, tudi po vsem tem, kar ste omenili, da še vedno ima to integriteto, da lahko v polni meri in odgovorno opravlja funkcijo ministra za pravosodje. Na vaš prvi del vprašanja pravzaprav ne bom neposredno odgovarjal, kajti to vprašanje ste mi zastavili že pred časom tukaj v tem prostoru in nanj dobili odgovor. Naj odgovorim samo na splošno. Takrat sem navedel, in to drži, to dokazuje dejstvo, da kršitve zakonodaje, ki jih očitate KPK, torej Komisiji za preprečevanje korupcije pod vodstvom gospoda Klemenčiča, so očitki, ki so bili prepoznani glede delovanja sestave komisije, preden jo je začel voditi gospod Klemenčič in postal njen član. To je bilo že večkrat izkazano tudi z dokumenti, z dokazi, z dejstvi. Pravzaprav je ravno komisija KPK pod vodstvom gospoda Klemenčiča nemudoma, ko je nastopila funkcijo, odreagirala na poročilo Računskega sodišča, to ni bilo nespoštovanje do tega sodišča, tudi z moje strani ga ni, vsi ga spoštujemo, in je takrat pod vodstvom gospoda Klemenčiča KPK podala ustrezne odgovore in se zavzela za odpravo vseh nezakonitih ali škodljivih ali neustreznih praks iz prejšnjega obdobja. Tako da je to samo dokaz, da je gospod Klemenčič še kako privržen načelom in duhu pravne države in načelom integritete, ki jih poosebljal v tej komisiji. Nedavna odločba Vrhovnega sodišča res da odpravlja poročilo KPK v zvezi z delom, ki se nanaša na gospoda Janeza Janšo, poslanca Državnega zbora. Vendar po proučitvi te zadeve menim, da absolutno ne gre za takšno odločitev, ki bi pravzaprav metala kakršnokoli senco dvoma na gospoda Klemenčiča kot nekdanjega predsednika KPK, kajti odločitev KPK takrat je bila izvedena z vso možno skrbnostjo po večmesečnem proučevanju in uporabi vseh možnih metod. Tudi gospod Janša, in to je javno dokumentirajo, je imel vso možnost, da se v tem postopku izjavi o vseh zanj takrat obremenilnih dejstvih. In Vrhovno sodišče je pravzaprav odpravilo to poročilo samo zaradi procesnih napak, kar je vsekakor treba spoštovati, je pa treba povedati, da sama vsebina tega poročila ni bila na nek način izpodbijana niti ni bila izpodbita. Kot rečeno, je Vrhovno sodišče sprejelo samo procesno odločitev. Pred tem je pa kar šest senatov različnih sodišč, višjih sodišč, dveh upravnih sodišč potrdilo pravzaprav tisto, kar je sprejela KPK. Tako da ni šlo samo za napačno uporabo prava s strani KPK v takrat zelo pravno nedorečenem zakonodajnem okviru in z velikim trudom, da bi ta okvir uporabili čim bolj korektno, ampak je enako razmišljalo tudi kar šest senatov upravnega, torej višjega sodišča po rangu. In kot veste, sodnik nižje stopnje ali sodišče nižje stopnje, prav tako uradnik ne odstopi, ni to tudi zahteva, to tudi ni logično, ni v sistem vgrajeno kaj takega, če mu višja instanca razveljavi neko odločitev. To je normalni del, ki se pač dogaja v pravosodju, v upravi. Tako tudi Ustavno sodišče ne odstopi, če mu Evropsko sodišče razveljavi neko odločbo. Tako tudi sodnik na višjem ali nižjem sodišču ne odstopi, če mu Vrhovno sodišče razveljavi neko odločitev. Tu gre za nek pravni proces, ki ga vsi razumemo, in sem prepričan, v to sem zelo poglobil, da gospod Goran Klemenčič je takrat skupaj s senatom, v katerem je sodeloval, po najboljši možni vesti z vso uporabo pravnih okvirov, strokovno uporabo odločil, kot je. Kot rečeno, je bilo to pripoznano tudi kot pravilno s strani več senatov, dokler ni Vrhovno sodišče zdaj sprejelo drugačne odločitve. Zato ne vidim razloga, da bi dvomil v njegovo delo in zmožnost, da še naprej z integriteto opravlja to funkcijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jože Tanko za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, s to argumentacijo ste smešni. Vrhovno sodišče je zmazek KPK odpravilo ravno zaradi tega, ker stranka v postopku ni imela možnosti ugovora na ugotovitev iz poročila. Ravno zaradi kršitve te pravice iz 22. člena Ustave. Vendar kar zadeva gospoda Klemenčiča, pa naj še to povem, da je bilo nad njim izvršen tudi nadzor nad premoženjskim stanjem, in sicer v februarju 2013 se je ta postopek začel. Ugotovljeno je bilo v tem postopku, da ni prijavil firme svoje žene, ugotovljeno je bilo, da ni znal pojasniti, zakaj hiše ni imel v evidenci GURS. Ni znal pojasniti, da je v dokončanje hiše vložil 50 do 60 tisoč evrov in ni dal računov. Ni odgovoril na očitke, da je kredite dobil bistveno cenejše, kot so bili takrat dostopni na trgu. Da je protestno zapuščal seje Mandatno-volilne komisije. Skratka, tu ne gre samo za neke trditve, ki bi jih lahko interpretirali, ampak gre za dejstva. In ta dejstva so preverljiva, so preverljiva v magnetogramih, ki so na razpolago v Državnem zboru, so preverljiva tudi z izjavami. Zato vas sprašujem: Ali so ta ravnanja, ki sem jih prej naštel pri kršenju zakonov in tudi kar zadeva nadzor nad premoženjskim stanjem, v skladu s priporočili GRECA, so etična in odraz integritete funkcionarja? Ali imate, recimo vi, ki ste zavestno predlagali na ministrsko funkcijo osebo, za katero je bilo tik pred imenovanjem ugotovljeno, da je kršila zakone, še integriteto? Ali ima integriteto vlada, če so v njej tako nekredibilne osebe?
Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovani predsednik in zbor! Jaz se opravičujem, da se sploh moram oglašati, ker načeloma mi gredo na živce postopkovni vložki med postavljanjem vprašanj. Ampak to, kar je zdaj izvedel kolega Jože Tanko, je zloraba poslovnika. In zdaj bom povedal zakaj. In vi kot predsednik bi ga morali opozoriti. Zlorabil je podatke, osebne podatke, ki so z zaprte seje MVK, in jih javno objavlja na plenarnem zasedanju. In to se mi zdi najhujša oblika zlorabe, zato prosim, če urgirate. Minister se ne more niti braniti na tej točki, predsednik vlade pa sploh ne ve, da so to podatki z zaprte seje. In tukaj je treba ostro ukrepati. Če bomo to zdaj vsi počeli, potem pa sploh ne zapirajmo več seje. To je šlamastika, če se temu tako reče, če bomo to tako še nadaljevali. To ni korektno, kolega poslanec, res ni korektno, pa sem opozicija. Ampak, to ni korektno, kar ste zdaj naredili!
Najprej moram odgovoriti na postopkovno. Drugi del vprašanja je bil korekten, prvi del vprašanja, ki se nanaša na tisto, če drži, torej če drži, da je bilo to na interni seji, torej na zaprti seji, podatki z zaprte seje, in če so ti prišli v javnost, v tem primeru pogojno izrekam opozorilo gospodu Jožetu Tanku. Pod pogojem, da ta prvi del drži, ker tega prvega dela v tem trenutku nisem mogel preveriti. Zdaj pa dajem za dopolnilni odgovor besedo gospodu predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa. Odgovoril bom na kratko. Na tisto žaljivo opazko, ki ste jo v začetku podali, ne bom odgovarjal, ker mislim, da to ne sodi v parlament, da se na takšnem nizkem nivoju pogovarjamo. Kar se tiče navedbe dejstev. Tista, ki jih poznam v zvezi z gospodom Klemenčičem, ne držijo, tako kot ste jih vi navajali. Jaz mislim, da če želite tu sprožiti neko novo preiskavo, predlagam, da pridete z nekimi materiali, pa bomo to proučili. Kar neko navajanje na pamet, sem in tja, brez nekih otipljivih dokazov, se je že večkrat izkazalo, da je pripeljalo do tega, da so se ti t. i. dokazi, tudi tiste navedbe, ki so z vaše strani prišle, izkazale za neresnične. Jaz zaupam tu gospodu Klemenčiču in tistim dejstvom, ki jih poznam v zvezi s tem, kar ste govorili, in ta nikakor ne postavljajo pod dvom njegovega dela in njegove integritete. Bi pa, če dovolite, še jaz bil nekoliko šaljiv. Naj ugotovim, da me veseli, da kar na enkrat vaša stranka, in to je zelo hvalevredno, priznava vso avtoriteto t. i. po vaših navedbah krivosodju, torej Vrhovnemu sodišču. Mislim, da je prav, da ste končno spoznali, da je treba odločbe sodišč spoštovati in se na njih tudi lahko potem ustrezno sklicujete. Tako da upam, da boste to svojo držo pokazali tudi za nazaj in naprej glede vseh odločb Vrhovnega sodišča in vseh ostalih sodnih odločb. Hvala lepa.
Besedo za postopkovni predlog za razpravo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da s pomanjkljivimi in netočnimi odgovori predsednika Vlade na postavljeno vprašanje oziromadopolnilno vprašanje nisem zadovoljen, zato ker ni odgovoril na nobeno od teh vprašanj, ki sem jih postavil. Prav na nobeno. Drugo, kar je, gospod predsednik, pa tudi neobičajno, da daste opomin na zalogo, torej na avans, ne da bi se prepričali, katera dejstva stojijo. Del zapisnikov in zaslišanj gospoda Klemenčiča pred Mandatno-volilno komisijo, ko se je otepal pri tem nadzoru nad njegovim premoženjskim stanjem, je javen, umaknjena je stopnja zaupnosti. Več ali manj te zadeve, gospod Möderndorfer, ki sem jih citiral, so iz magnetogramov, ki so javno dostopni na spletni strani Državnega zbora. Dejstvo je, da je gospod Klemenčič kršil osem zakonov, da je dobila KPK negativno mnenje Računskega sodišča, to je neizpodbitno dejstvo. Da je zaradi slabega dela eden izmed ministrov bil tudi razrešen, pa je šlo za uredbo in ne zakone, gospod Cerar, je šlo za gospoda Erjavca, ker nekaj s kantami za smeti ni uredil pravočasno, je bil takrat podan tudi predlog za razrešitev s funkcionarskega mesta. In se je to tudi zgodilo. Moram reči, ko ste se tako postavili v bran slabega ravnanja nekega funkcionarja, pravzaprav diskreditirali Vlado tako ali tako, ampak tudi Državni zbor in politiko na sploh. Vi sedaj uvajate v zakonodajo neke etične standarde, priporočila GRECA. Vaš funkcionar, ki pa to forsira, pa dela v nasprotju in je delal v nasprotju s priporočili GRECA in etičnimi standardi. Sam na vrhovni funkciji je delal to. In to je ugotovilo Računsko sodišče in tudi Vrhovno sodišče. Več ali manj se je revizija Računskega sodišča nanašala, gospod Cerar, preberite si še enkrat, na leti 2011 in 2012, ko je bil gospod Klemenčič že nekaj časa vodja tega KPK. On je prevzel funkcijo v času pred tem. Ta revizija se je nanašala in se očitno vidi, da ste se postavili v vlogo nekega razsodnika, očitno ste določili, da je gospod Klemenčič žrtev poročila KPK, ki ga je sam spisal, in mu pripisujete neke svetniške lastnosti. Nima jih. Je kršil zakone in ne spoštuje priporočil GRECA in ne nobenih drugih etičnih standardov in norm. Zahtevam, da o tem odgovoru predsednika Vlade opravimo tudi razpravo.
Postopkovno ima gospod Jani Möderndorfer.
Enostavno moram zanikati trditev, glede na sam postopek, kar je omenil kolega Tanko, da je uporabljal podatke, ki so javno dostopni. Dejstvo je, da postopek ugotavljanja premoženjskega stanja sedanjega ministra Klemenčiča, takrat predsednika KPK, nikoli ni bil zaključen. Delate točno to, kar sedaj očitate drugim. Zato vas, kolega Tanko, prosim, dajmo ohraniti verodostojnost tega poslanskega zbora in dajmo vsaj to, kar nam nalaga vest in naloga, da delamo stvari zakonito. Vi počnete te stvari nezakonito. Kršite poslovnik, postopek. Če želite ugotavljati premoženjsko stanje, ga ponovno začnite preko MVK. Ne vem, kako boste to delali spet za nazaj. Kar je pa še bolj pomembno, podatki, ki ste jih pridobivali na MVK, tega ljudstvo še ne ve, ker postopek ni končan, so bili pridobljeni nezakonito. In vi to dobro veste. Zato, predsednik, nimate nobene slabe vesti, niste nič na zalogo naredili, kar dokončajte posel.
Naprej bom odgovoril na to postopkovno. Šlo je tokrat pa za zlorabo postopkovnega. Žal. Torej moram opozoriti kolega, Jani Möderndorfer, tudi vas tokrat za zlorabo postopkovnega za razpravo, kar ni dopustno. Kar se pa tiče samega predloga za razpravo, gospod Jože Tanko, bo o njem Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Postopkovno, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsednik, meni se zdi neprimerno, da nekdo očita kolegu poslancu kršitev poslovnika, ne da bi navedel eno samo alinejo iz tega poslovnika Državnega zbora. Niti ene alineje ni navedel, in se sklicuje na to, da sem kršil poslovnik. Jaz imam počasi tega obrekovanja in blatenja in tega pristranskega obravnavanja dovolj. Ker se mi ne zdi korektno, ni pošteno ne do mene, ne do drugih poslancev. Če kdo govori o kršitvi poslovnika, naj pove določbo in izreče ukrep ali opomin ali pa na osnovi tega karkoli lahko ugotovite. Res je, da postopek nadzora proti gospodu Klemenčiču ni bil zaključen. Ni bil zaključen zato, ker ga Melita Župevc, tedanja predsednica Mandatno-volilne komisije, ni hotela zaključiti. In tudi tedanja koalicija ne. In tudi gospod Klemenčič je pobegnil nekajkrat s komisije, zaloputnil z vrati in odšel. Treba je biti objektiven. In jaz upam, da bo gospod Horvat, ki je sedaj predsednik Mandatno-volilne komisije, ta postopek zaključil, ki je ostal nedokončan, tako kot letna poročila, ki jih tedanji predsednik KPK ni bil sposoben napisati niti v skladu z Zakonom o integriteti in preprečevanju korupcije. Da mu je služba Državnega zbora za zakonodajo zadevo vrnila v popravek, v dopolnitev. Sanacijsko poročilo je moral delati, da smo sploh lahko obravnavali njegova letna poročila. Tako omalovažujoče govoriti o meni, ko sem postavil to vprašanje, ne da bi povedali vsa dejstva, je neprimerno in nedostojno. Zato predlagam, gospod predsednik, preden kakršenkoli opomin izrečete ali drug ukrep, se najprej prepričajte, kaj je v arhivih Državnega zbora javno in kaj zaprto. In ne tu nasedati na neke finte, ki si jih poslužuje gospod Möderndorfer, ki tako ali tako za tričetrt stvari niti ne ve, ki so v poslovniku napisane. Hvala lepa.
Ostal bom pri teh odločitvah, ki sem jih glede te točke že sprejel. Oba sta dobila opomin, in sicer iz različnih razlogov in na različen način. Nadaljevali bomo sejo. Kot tretji postavlja vprašanje Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Moje vprašanje gospodu premierju je glede gradnje drugega tira. V medijskem prostoru zadnje čase krožijo zelo različne vesti. Po eni strani se, recimo, navaja, da naj bi Vlada poskušala sredstva za gradnjo tega drugega tira pridobiti iz Junckerjevega investicijskega načrta. Po drugi strani se govori o javno-zasebnem partnerstvu. Nazadnje pa smo 23. februarja v zapisniku dopisne seje Vlade brali, da realizacija gradnje drugega tira z javnofinančnimi viri zaradi nujnih drugih investicijskih projektov, ki morajo potekati vzporedno, v obdobju finančne perspektive 2014–2020 z vidika makrofiskalne konsolidacije ni izvedljiva, in nalagate Ministrstvu za finance, da poskuša v najkrajšem času predlagati možne rešitve javno-zasebnega partnerstva za investicijo v drugi tir. Skratka, nekje med opcijami A, B in C. Če bi bila A, da gradnja bo iz javnih sredstev, B, da bo gradnja z javno-zasebnimi sredstvi, in pa C, da gradnje sploh ne bo, smo po nekem splošnem vtisu trenutno med točkami B in C. Torej, ali bomo dobili zasebnega investitorja, pa gradnja bo, če ga ne bomo, pa bo gradnja odpadla. Kolumnisti ob tem opozarjajo, da je to iskanje zasebnega investitorja nekoliko iluzorno, ker naj bi se, tudi če investitorju hkrati z gradnjo drugega tira ponudimo koncesijo za tretji pomol, ta investicija obrestovala šele po nekih stotih letih. Tako je na zadnje izračunal Jože P. Damjan. Da malo razjasnimo trenutno pozicijo Vlade do tega vprašanja, bi bila moja vprašanja naslednja: Ali gradnja drugega tira bo? S katerimi investitorji se pogovarjate? Kako komentirate oziroma kako nameravate zaobiti to dilemo, ki jo izpostavljajo ekonomisti, da je investicija v tako infrastrukturo za zasebnika nerentabilna? Prosil bi vas, če lahko čim bolj konkretno odgovorite, ali gradnja bo, pod kakšnimi pogoji, s katerimi investitorji se pogovarjate in kako naj bi to investicijo za zasebnika napravili rentabilno. Hvala.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Res je, Vlada je na dopisni seji pred desetimi dnevi sprejela več sklepov, povezanih z realizacijo gradnje nove železniške povezave Divača–Koper z javnofinančnimi viri na podlagi stanja ter upoštevajoč, da je treba izvesti tudi druge nujne investicijske projekte, ki morajo potekati vzporedno na prometni, to se pravi cestni in železniški infrastrukturi, in to za obdobje finančne perspektive 2014–2020. Tukaj bi rekel tako. Nesporno dejstvo je, da je vzpostavitev tega evropskega standarda na mediteranskem in baltsko-jadranskem železniškem koridorju v skladu z osnutkom strategije razvoja prometa v Republiki Sloveniji. Zato je Vlada ta navedeni projekt tudi potrdila kot neko izvedbo železniške povezave Divača–Koper, ki pa je seveda pomemben za razvoj prometa in celotne logistične dejavnosti na tem in širšem področju, in poudarjam, to je le del ideje Vlade, da posodobi železniške koridorje, kajti Slovenija potrebuje izgradnjo in prenavljanje teh železniških koridorjev. Gre za strateški interes, gre za okoljevarstvene razloge in gre za gospodarske in druge razloge, ki nam bodo v korist. Vlada je izpostavila, da je eden od ciljev najti zasebnega vlagatelja – partnerja, zato je pristojna ministrstva pooblastila, da to preučijo. Ministrstvo za infrastrukturo sedaj pripravlja prvo fazo postopka javno-zasebnega partnerstva, pri čemer pa oblike izvedbe projekta gradnje drugega tira, torej Divača–Koper, še ni mogoče napovedovati, saj javni poziv promotorjem k podaji vlog o zainteresiranosti za izvedbo javno-zasebnega partnerstva še ni bil podan. V danem trenutku tudi še ni mogoče napovedati, ali se bo pozivu k oddaji vloge odzval en sam ali mogoče celo več zasebnih vlagateljev. Zasebni vlagatelj – partner lahko svoj finančni vložek pogojuje na različne načine ali njihove kombinacije. Te kombinacije so različne, smo jih nekaj proučili. Vsekakor pa država predlaga več različnih modelov, za katere bo še preverila interes pri možnih partnerjih. Naj tu poudarim, vsa ta pisanja v medijih, te domneve, ki se pojavljajo o prodaji Luke Koper, o tem ali onem kupcu itd., to je vse skupaj v veliki meri izmišljeno, pač plod neke domišljije. Kajti dejstvo je, da mi še nimamo niti sprejete, kot veste sami, strategije upravljanja z državnimi naložbami. In ta strategija je ključna. V nekaj tednih bo tudi v javni razpravi in tudi predstavljena opozicijskim, še prej koalicijskim strankam, torej Državnemu zboru. O tem se bomo pogovarjali na splošni politični ravni, tudi upoštevaje stroko, civilno družbo in širše. In ko bomo mi v tej strategiji upravljanja z državnimi naložbami opredelili tudi pomen in status Luke Koper, da ne govorim tudi o Slovenskih železnicah, transportnem prometu itn., bo od tam naprej šele mogoče tudi celovito ovrednotiti možnost tega javno- zasebnega partnerstva in te razne možne oblike, v katerih vi ta partner sodeloval. Zato seveda ni govora o tem, da zdaj razmišljamo kar o neki elementarni prodaji Luke Koper ali kaj podobnega. V ta projekt bomo šli premišljeno. Ko bomo vedeli, da imamo vse strokovne in druge podlage ugotovljene, takrat se ga bomo lotili in nič prej. Seveda pa bi omenil še nekaj. Luka Koper, d. d., je kot gospodarska družba organizirana kot delniška družba, v kateri je večinski delež v lasti Republike Slovenije, toda obenem je že danes več kot 30 % od 14 milijonov kosovnih delnic v lasti zasebnih lastnikov. Ob morebitnem vstopu, to je pač ena od možnosti, o katerih se razmišlja kot o možni opciji, ob morebitnem vstopu zasebnega kapitala v Luko Koper, zato to ne bi nujno pomenilo manjšega vpliva države. V primeru morebitnega vstopa strateškega partnerja je treba namreč vedeti, da ta luka izvaja pristaniške in logistične storitve ter upravlja s pristaniško infrastrukturo na podlagi koncesijske pogodbe iz leta 2008, katere veljavnost izteče 2043.To pa pomeni, da bo luška in tudi železniška infrastruktura v vsakem primeru ostala v lasti Republike Slovenije. Zato ne moremo govoriti, da bo država prodala svojo infrastrukturo, saj niti Luka Koper niti Slovenske železnice, tovorni promet, ki bi bili lahko zanimive za zasebne vlagatelje, že danes nista lastnici pristaniške oziroma železniške infrastrukture. Morda še kaj v nadaljevanju. Hvala.
Besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Če prav razumem, še ni jasno, ali gradnja bo, odvisno pa je od tega, ali se boste uspeli, Vlada, z nekim zasebnim partnerjem dogovoriti o pogojih za investicijo, ki bi bili obema skupni. Omenili ste že, da ste pripravljeni odreči se tudi deležem v Luki Koper in Slovenskih železnicah. Tu me zanima: Kako daleč je pripravljena iti Vlada? Se pravi, o kakšnih deležih se pogovarjamo. Ali je to 50 % ,ali je to 75 % ali je to kaj manj? Zanima me nek manevrski prostor, ki si ga je Vlada pred pogajanji z zasebnimi partnerji zadala. V tej luči me zanima tudi: Kdaj lahko pričakujemo strategijo, ki ste jo omenili, o upravljanju z državnimi naložbami? Kako bosta klasificirani Luka Koper in Slovenske železnice v tej strategiji? Hvala.
Besedo za dopolnitev odgovora ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa. Vse te zadeve v Vladi še proučujemo. Še posebej intenzivno se z njimi ukvarja Ministrstvo za infrastrukturo, vendar tudi v sodelovanju z drugimi ministrstvi. Zelo pomembno je, kot ste pravilno ugotovili, kako bo Luka Koper, pa tudi marsikatero drugo podjetje opredeljeno v strategiji, ki jo pripravljamo. Ta strategija naj bi bila obravnavana, če bo to le možno, mislim, da bo, že ta teden na Vladi, potem naj bi bile tudi politične stranke v parlamentu z njo seznanjene in potem naj bi šla v javno razpravo. Tako bo proces te obravnave stekel že v zelo kratkem času; v osnovi je že pripravljena v osnutku. Tu naj rečem, da že zdaj velja, da če je neko podjetje strateška naložba, to pomeni, da ima 50 % plus en glas v svoji lasti država. Zaenkrat moram reči, da Vlada o tem še ni sprejemala nobenih odločitev glede Luke Koper, glede Slovenskih železnic, ker bi bilo to absolutno preuranjeno. Tu gre najprej za to, da postavimo neke splošne kriterije in merila in potem na podlagi teh kriterijev vse naložbe v državni lasti klasificiramo, potem pa upoštevaje to in upoštevaje številne možne opcije, tudi zainteresiranost subjektov za javno-zasebno partnerstvo, odločimo tudi o projektu posodobitve železnic, vključno z drugim tirom. Bi pa rekel tako. Zelo si želim, da bi ta naša država končno začela spet dihati proaktivno, da bi gradili, kot sem rekel, da bi nekaj ustvarili, da se ne bi samo spraševali, kaj ni mogoče, kje so ovire, česa nočemo. Vprašajmo se, kaj hočemo, kaj je pomembno, da ljudje dobijo delo, da se Slovenija kot strateško umeščena država v osrčju Evrope izkaže s tem svojim položajem, tako da je to produktivno za nas in za sosednje države, da dobimo nek strateški pomen, da lahko to izkoristi tudi naše gospodarstvo, da lahko s tem povečamo zaposlitve, da postanemo neko logistično, ekonomsko in drugače bolj prepoznavno središče v Evropi. In imate prav, tudi Junckerjev paket bomo proučevali, marsikaj, samo da bi našli čim bolj ustrezen model, da končno v tej Sloveniji spet nekaj naredimo, ne pa da stalno samo ugotavljamo, česa ni mogoče narediti. In za to se bom zelo zavzemal, poudarjam pa, ne bomo šli v ta projekt, dokler ne bo popolnoma jasno, da je finančna konstrukcija vzdržna in da je zadeva ekonomsko in tudi širše, torej socialno v posledicah in širše, smiselna. Hvala lepa.
Beseda za postopkovni predlog za razpravo? Ne. Pardon, napačno sem razumel. Prehajamo na četrto vprašanje predsedniku Vlade, ki ga bo zastavil mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo. Predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Po več letih gospodarske krize, ki je vrh dosegla v letu 2013, se zdi, da je Republika Slovenija prebrodila najtežje obdobje krize in je na poti gospodarskega okrevanja. To potrjujejo tudi zadnji ekonomski kazalci domačih in mednarodnih institucij. Evropska komisija je v prejšnjem tednu v okviru poglobljenega pregleda gospodarskega stanja držav članic EU ugotovila, da se Republika Slovenija več ne sooča s prekomernim makroekonomskim neravnovesjem. Mednarodni denarni sklad je za letošnje leto izboljšal že prvotno pozitivno napoved glede rasti bruto domačega proizvoda. Donos nad dospelost slovenskih desetletnih obveznic se vztrajno niža in je trenutno na najnižji ravni od vstopa Republike Slovenije v območje evra. Krepi se izvoz, javne investicije, financirane s strani EU. Morda najpomembnejši kazalec, posebej ker neposredno vpliva na kakovost življenja naših prebivalcev, je podatek o številu brezposelnih oseb, ki na letni ravni pada. Spoštovani predsednik Vlade! Vaša vlada je sprejela vrsto ukrepov, ki so pomembno prispevali k stabilizaciji političnega prostora in gospodarskemu okrevanju. Kljub temu obstaja kar nekaj tveganj za naše gospodarstvo, zato vas sprašujem: Kateri so tisti ukrepi in projekti, s katerimi si bo vlada prizadevala za vzdržno rast bruto domačega proizvoda in nadaljnje gospodarsko okrevanje Republike Slovenije? Hvala za odgovor.
Odgovarja predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Spoštovanemu poslancu se lepo zahvaljujem tudi za to vprašanje. Res je, kot ste pravilno ugotovili, smo deležni kar več spodbudnih rezultatov in trendov v zadnjem času, kar je tudi že posledica aktivnosti te vlade. Rekel bi, da se res lahko veselimo tega, da nas je Evropska komisija prepoznala kot uspešne in da nas je kot edino državo v tem obdobju pravzaprav ocenila kot državo, ki se ne sooča več s prekomernim makroekonomskim neravnovesjem v krogu držav, ki so se s tem soočale. Kot veste, je res gospodarska rast v zadnjem letu bila presenetljivo visoka glede na napovedi. In naj navedem, da so nas tri največje bonitetne agencije uvrstile v tem obdobju v krog držav z nizkim tveganjem in stabilnimi izgledi. Kot ste že sami rekli, zahtevana donosnost slovenskih desetletnih obveznic se vztrajno niža in je v prejšnjem tednu padla celo na 1,16 %, kar je nova najnižja vrednost od vstopa Slovenije v območje evra. Razmere na trgu se tudi izboljšujejo. Število aktivnih prebivalcev je glede na preteklo leto višje za dobre 4 % in še kaj bi lahko dodali. To nas, kot ste sami nekako nakazali, ne sme uspavati. Nasprotno. Še vedno smo v zelo krhkem obdobju, kjer lahko vsak napačen korak, vsako rušenje neke stabilnosti, preusmerjanje trenda pomeni takoj spet padec nazaj v negativne kazalce. Zato naj najprej rečem, da že prizadevanje za oba rebalansa proračuna, predvsem za rebalans proračuna za leto 2015, kar je bil zelo zahteven projekt, kot sami veste, ker ste tudi poslanci v njem aktivno sodelovali, je bil razvojno naravnan. Namreč v tem proračunu za leto 2015 smo večkrat poudarili in predvideli strukturo proračuna tako, da je izrazito investicijska, saj se v primerjavi s porabo iz leta 2014 nakup in gradnja osnovnih sredstev povišuje za 41 %, investicijski transferi pa za 20 %. Se pravi, že država je v tem proračunskem smislu naredila nek prispevek k pospeševanju gospodarske rasti. Med najbolj temeljnimi jamstvi za gospodarsko rast, tisti, ki so nepogrešljivi, so politična stabilnost, potem spoštovanje pravne države, kajti samo spoštovanje pravnega reda omogoča podjetjem neko nemoteno delovanje, v tem okviru pa predvsem tudi to, s čimer se bomo absolutno najmočneje zavzemali v prihodnjem obdobju, da ohranjamo neko stabilno in predvidljivo poslovno okolje in da ga razbremenjujemo vseh teh administrativnih ovir, ki se jih je v Sloveniji nabralo ogromno. In prva dejanja na tem področju se že pripravljajo. Naj dodam še to, da se bomo zavzemali za to, da privabimo v Slovenijo čim več neposrednih tujih investicij, delno s privatizacijo, delno z različnimi drugimi oblikami vlaganj, predvsem pa s tem, da bomo naše poslovno okolje naredili bolj prijazno. Tu so veliki izzivi in se jih intenzivno lotevamo. V medresorskem usklajevanju je program spodbujanja internacionalizacije za obdobje 2015–2020, ki bo usmerjen predvsem v razvoj, izvajanje in prenovo poslovnih modelov, v podporo poslovnim in regionalnim partnerstvom za krepitev sodelovanja v regionalnih in globalnih verigah vrednosti, vzpostavitvi in delovanju sistema "vse na enem mestu" za domače izvoznike in tuje investitorje ter seveda k iskanju novih mednarodnih tržnih priložnosti. Že v tem kratkem obdobju, od kar nova vlada deluje, smo se izrazito tudi usmerili v še nadaljnje izboljšave na področju črpanja evropskih sredstev. Tu veste, da smo v kratkem času izjemno napredovali na lestvici. Vlada si bo absolutno prizadevala izkoristiti vse možnosti, ki jih pač ponuja to črpanje evropskih sredstev, da tudi s tem dosežemo spodbudo za gospodarsko rast. Izkoristili bomo tudi vse možnosti, ki jih ponuja t .i. Junkerjev paket. V tem okviru, kot veste, smo se zavezali k različnim infrastrukturnim projektom, k podjetniškim projektom, pa tudi nekaterim takšnim, ki imajo multiplikativne učinke na drug način, ne nazadnje tudi področju kulture, digitalizacije in tako naprej, kajti vemo, da se te dejavnosti povezujejo širše tudi z gospodarstvom. In še to bi rekel na kratko. Posebna pozornost bo namenjena tudi območjem z visoko brezposelnostjo. Zdaj je čas, da se ta vlada posveti tudi temu, kako bo lahko človek, slovenski državljan,državljanka v kratkem čim bolj občutil te pozitivne trende. In to je zdaj naša temeljna skrb. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 4. seji Državnega zbora. Minister za finance dr. Dušan Mramor bo odgovoril na vprašanje dr. Franca Križaniča v zvezi z višino obveznosti za poplačilo obresti izdanih obveznic in dokapitalizacije Družbe za upravljanje terjatev bank.
Hvala lepa za vprašanje. Spoštovani! Po daljši obrazložitvi je vprašanje zelo konkretno: Koliko bo iz javnih sredstev v letu 2015 namenjenih za poplačilo obresti iz naslova danih obveznic in dokapitalizacije Družbe za upravljanje terjatev bank. Dovolite mi, da tako, kot je bilo želeno, tudi s številkami odgovorim. Družba za upravljanje terjatev bank, se pravi DUTB je v letih 2013 in 2014 samostojno izdala 4 serije obveznic v skupni višini 1,56 milijarde evrov, za katere je dano poroštvo Republike Slovenije. Decembra 2013 je izdala DUT01 v višini 505,8 milijona evrov, glavnica zapade na koncu, in sicer 15. 12. 2015, obresti, ki so zapadle decembra 2014, je DUTB plačala, in sicer v višini 18,7 milijona evra. Prav tako decembra 2013 je izdala obveznico DUT02 v višini 505,8 milijona evrov z nespremenljivo obrestno mero 4,5 %. Obresti, ki so zapadle decembra 2014, je DUTB plačala, in sicer v višini 22,4 milijona evra. Glavnica zapade 15. 12. 2016. Oktobra 2014 je izdala obveznico DUT03 v višini 424,6 milijona evrov, glavnica zapade na koncu, torej 15. 12. 2017. Obresti, ki so zapadle decembra 2014, je DUTB plačala, in sicer v višini en milijon evrov. Zadnja zapade v plačilo 15. 12. 2017, ko zapade tudi glavnica. In decembra 2014 je izdala obveznico DUT04 v višini 127 milijonov evrov, glavnica zapade 15. 12. 2017. Prve obresti iz te serije bodo tako zapadle 15. 6. 2015, zadnje pa ob plačilu glavnice 15. 12. 2017. Toliko informacij o tem, kaj je izdala in koliko je že plačala. V letu 2014 je DUTB iz naslova obresti prvih treh serij obveznic že plačala 42,1 milijona evrov. V letu 2015 bo iz naslova obresti plačala še 49,8 milijona evrov in 505,8 milijonov evrov iz naslova glavnice, saj zapade glavnica iz prve serije obveznice DUT01. Država v proračunu za leto 2015 nima planiranih sredstev za pokrivanje obveznosti DUTB, ima pa načrtovan priliv za 19,3 milijona evrov prejemkov iz naslova provizije za izdana poroštva, ki jo DUTB plačuje v proračun Republike Slovenije. Provizija se zaračunava trimesečno, osnova za obračun provizije pa je stanje skupne nominalne vrednosti izdanih obveznic. Skupaj bo Republika Slovenija iz naslova provizije od DUTB prejela 52,9 milijona evrov sredstev, od tega je v letu 2014, lansko leto dobila 14,1 milijona evrov teh sredstev. Leta 2015 v proračunu ni načrtovana nobena dokapitalizacija DUTB.
Minister za finance dr. Dušan Mramor bo odgovoril še na vprašanje Marijana Pojbiča v zvezi s problematiko delavcev migrantov, ob čemer pa obveščam, da je minister za zunanje zadeve gospod Karl Viktor Erjavec danes upravičeno odsoten.
Hvala lepa. Na takšno vprašanje sem že dvakrat odgovarjal in tudi minister Erjavec. Jaz se bom osredotočil samo na svoj del, to se pravi na del, ki se nanaša neposredno na Ministrstvo za finance. Ministrstvo za finance je v zadnjem letu intenzivno iskalo rešitve problematike čezmejnih delovnih migrantov, ki delajo v Avstriji, zaradi visokih doplačil dohodnine v Sloveniji. Pri tem je bilo treba upoštevati tudi določbo Ustavnega sodišča, ki je v svoji odločbi ugotovilo, da so čezmejni delovni migranti v bistveno enakih položajih kot drugi zavezanci za plačilo dohodnine in da samo dejstvo o opravljanju zaposlitve na lokaciji v drugi državi ne izkazuje razumnih in stvarnih razlogov za privilegiran davčni položaj čezmejnih delovnih migrantov. Ministrstvo za finance je pripravilo Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini. Predlog je vseboval rešitev problematike rezidentov, ki dosegajo dohodke iz delovnega razmerja z opravljanjem zaposlitve izven Slovenije pri tujem delodajalcu. V to kategorijo spadajo tudi čezmejni delovni migranti, in sicer sta bili predlagani dve rešitvi: povečanje priznanega zneska stroškov prehrane med delom kot trajen ukrep in zmanjšanje letne davčne osnove od dohodka iz delovnega razmerja iz tujine kot začasen ukrep za leti 2014 in 2015. Glede na vsebino odločbe Ustavnega sodišča je bila ocena koalicije, da je ključno zagotoviti enako obravnavo zavezancev, ki dosegajo dohodke iz zaposlitev v Sloveniji, in tistih, ki dosegajo v tujini, zato je Ministrstvo za finance odstopilo od nadaljnjega dela na tem področju. Dejstvo je, da so ti zavezanci v enakem davčnem položaju glede na višino doseženega dohodka kot posamezniki, ki dosegajo dohodke iz zaposlitve v Sloveniji. Prav tako je zagotovljena odprava dvojne obdavčitve, saj se davek, plačan v tujini, odšteva od davčne obveznosti v Sloveniji. Ministrstvo za finance trenutno torej ne usmerja svojih aktivnosti iskanja rešitev glede posebne obravnave rezidentov, ki opravljajo zaposlitev v drugih državah, vendar pa spremljamo delo Evropske komisije na tem področju in se bomo ustrezno odzvali na morebitna priporočila. Hvala.
Sedaj bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan odgovoril na vprašanje mag. Branislava Rajića v zvezi z načrtovano obvoznico v Mariboru.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala tudi gospodu poslancu za vprašanje. Rad bi povedal naslednje. Ministrstvo, ki je pristojni nosilec urejanja prostora za kmetijska zemljišča, v postopku priprave DPN obravnava vse prejete vloge in tako bo tudi v bodoče, seveda s stališča varstva kmetijskih zemljišč. Pri konkretnem primeru so bile na ministrstvu označene vloge, ki so s stališča kmetijskih zemljišč sprejemljivejše, medtem ko so bile druge seveda izločene. Pomembno je povedati, da se v postopkih v bistvu ves čas pojavljajo vloge, ne tiste, ki so značilne s stališča zaščite kmetijskih zemljišč, ampak nekaterih drugih interesov. Zadnjo preverbo je ministrstvo delalo leta 2014. Takrat sta bili na mizi dve varianti. Varianta 1, ki je bila modificirana, in sicer takole, da posega na slabih 25 hektarjev kmetijskih zemljišč in hkrati razdvaja kmetijski kompleks, in varianta 2, ki je krajša. Za varianto 2 je pa značilno, da, čeprav ni tako napisano, po našem mnenju se z njo vsaj 10 hektarjev kmetijskih zemljišč varuje, poleg tega pa vsaj del kmetijskega kompleksa ostane kot celota. Je pa res, da je potem varianta 2 zaradi razlogov, ki so pa urbanistični, bila zopet označena kot manj primerna. Ministrstvo bo tudi v bodoče obravnavalo vse vloge. Če ne pride do poenotenja, je pa to značilni primer, kaj je potrebno narediti. Treba je priti do odločanja, kateri javni interes je bolj pomemben, ali javni interes varovanja kmetijskih zemljišč, ki jih primanjkuje, ali javni interes s katerih drugih področij. Mora pa to obravnavati poseben vladni organ. Ministrstvo je že dalo pobudo Vladi in tudi predsedniku, da se takšen vladni organ tudi formira. Hvala.
Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Prvi bo zastavil vprašanje dr. Franc Trček ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, predsedujoči. Mogoče ste malo začudeni, ampak gre za tematiko, ki pokriva vsaj te tri resorje, ki ste jih našteli. V Petišovcih se pripravlja pridobivanje zemeljskega plina s hidravličnim drobljenjem. Gre za tehnologijo, ko se v glinastih skrilavcih ali v peščenjaku uporablja za tako imenovano nekonvencionalno pridobivanje zalog zemeljskega plina. Zelo preprosto povedano, v vrtino se pod visokim pritiskom vbrizga voda, dodane kemikalije in mehanske snovi, kar povzroča drobljenje kamnin, nastajanje razpok, v katerih se ujame plin, ki se potem izčrpa. Posledice so onesnaženje podtalnice in pitne vode s strupenimi snovmi, degradacija okolja in potresni sunki ob samem hidravličnem drobljenju. Zato ne čudi, da so se številne civilnodružbene pobude po svetu uprle tovrstnemu škodljivemu pridobivanju zemeljskega plina. Tako je fraktoriranje na primer prepovedano na Nizozemskem, v Franciji, Luksemburgu, Nemčiji, Bolgariji, regionalno na Irskem, v Španiji, v Švici. Večji protesti so bili na Irskem, Poljskem, v Romuniji, Veliki Britaniji in še bi lahko našteval. Država Slovenija je dala dovoljenje za fraktoriranje v vrtinah Pg-10 in Pg-11, čeprav gre za pridobivanje plina, kot sem že rekel, po nekonvencionalnih metodah ter ob dejstvu, da tako zakonodaja kot tudi inšpekcijske službe niso pripravljene na tovrstne oblike tveganja. Trenutno poteka tudi postopek za izdajo dovoljenja za gradnjo plinske rafinerije na isti lokaciji. Geoenergo, nosilec 20-letne ekskluzivne koncesije za izkoriščanje plina na območju murske depresije, je sklenil pogodbo o skupnih vlaganjih s podjetjem, ki je registrirano na Britanskih Deviških otokih, skratka v davčni oazi. Proces, kolikor je meni znano, poteka kot dogovarjanje gospodarskih družb brez neposredne vloge države. Rafinerija, če do nje pride, bo zgrajena na prvovrstnem kmetijskem zemljišču ter širšem območju, kjer naj bi se razvijal termalni turizem. Lokalno prebivalstvo je seveda upravičeno ogorčeno, saj vse kaže, da gre še za en projekt iz nabora tistih, ko se nekako reče, da je že prepozno, da bi ga ustavili, ne glede na posledice, ki sem jih navedel in ki jih bo imel. Ker gre za področje, ki zadeva vsaj tri že prej omenjene resorje, resorno ministrico ter resorna ministra sprašujem: Kakšno je stališče Slovenije do sporne tehnologije črpanja zemeljskega plina, skratka do hidravličnega drobljena? Kdo bo ustavil to norijo? Hvala.
Besedo za skupni odgovor imajo ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek ter minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec dr. Franc Trček! Jaz bi se rada ogradila ali pa povedala, da ne razlagam stališča Slovenije do sporne tehnologije, ampak razlagam samo, kaj na Ministrstvu za okolje in prostor v postopkih ugotavljamo. Se pa na vsak način ograjujem od pojma norije. Torej na našem ministrstvu sledimo aktivnostim, ki se v podporo usklajeni zakonodaji s področja hidravličnega drobljenja pripravlja na nivoju Evropske unije. V ta namen je izšlo priporočilo komisije, in sicer z dne 22. januarja 2014, o minimalnih načelih za raziskovanje in izkoriščanje ogljikovodikov, pri katerih se uporablja obsežno hidravlično lomljenje. Omenjeno priporočilo pa je namenjeno za pridobivanje plina iz skrilavcev in obsežno hidravlično lomljenje, kjer se vbrizga v vrtino najmanj tisoč kubičnih metrov vode na fazo lomljenja oziroma najmanj deset tisoč kubičnih metrov vode v celotnem postopku lomljenja. Ob tem bi rada povedala, da skrilavcev v Prekmurju ni. V Prekmurju so peščenjaki in v tem je ta temeljna razlika med tema dvema tehnologijama. Namreč plin, ki se pridobiva s hidravličnim lomljenjem iz peščenjakov, le-ti so pa do tisočkrat bolj propustna kamnina kot skrilavci, zato tehnologija drobljenja ni enaka. V vrtini Pg-10 se je do sedaj vbrizgalo skupaj 655 kubičnih metrov vode, v vrtini Pg-11A pa 674 kubičnih metrov vode, približno 265 kubičnih metrov na posamezno fazo lomljenja, kar je precej manj od praga, ki sem ga prej navedla in je priporočilo Evropske komisije. Domača okoljska zakonodaja je skladna z evropskima predpisoma, in sicer z Direktivo 2011/92EU. Gre o presoji vplivov na okolje in pa Direktivo 2012/18EU o obvladovanju nevarnosti večjih nesreč, s katerimi so vključene nevarne snovi, ki spreminja in nato razveljavi direktivo Sveta 96/82ES. Zato vsaj s stališča našega ministrstva ne načrtujemo prepoved uporabe metodologije hidravličnega drobljenja peščenjakov. Res pa je, da na podlagi vloge, ki jo imamo, teče postopek predhodne presoje vplivov na okolje in pridobiti je treba tudi vodno soglasje. Če se bo v tem predhodnem postopku ugotovil pomemben vpliv na okolje, bo treba za te aktivnosti opraviti presojo vplivov na okolje ter posledično pridobiti okoljevarstveno dovoljenje. Rada bi pa povedala še jasno in glasno, da take vloge trenutno, ne da ni na Ministrstvu za okolje in prostor, ampak tudi ne na organu, ki sicer postopka v tem postopku, to je Agenciji Republike Slovenije za okolje in prostor. Hvala.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci, poslanec dr. Trček! Mi smo to vaše vprašanje proučili. Hidravlično drobljenje skrilavca oziroma fracking, s katerim se iz kamnin pridobiva zemeljski plin oziroma nafta, je nekonvencionalna metoda za pridobivanje fosilnih goriv, ki pa jo je treba po našem mnenju še dodobra raziskati, s tem tudi predvsem mislimo vpliv na gospodarstvo, še posebej pa vpliv na okolje. To se sicer izvaja v ZDA že menda dobrih 70 let oziroma takrat so to tam začeli raziskovati. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo smo mnenja, da preden se začne z izkoriščanjem fosilnih govor po tej metodi, morajo biti zagotovljeni oziroma izpolnjeni vsi podnebni in okoljski zaščitni ukrepi in ob največji možni pravni jasnosti in predvidljivosti za odgovorne organe, državljane, nosilce dejavnosti. Vpliv na mala, srednja podjetja pa ugotavljam, da je majhen.
Minister Židan, izvolite.
Sedaj v štirinajstih sekundah [[…]]A ha, dvanajstih [[…]]MKGP ščiti kmetijska zemljišča in če bo prišlo do vloge, ki jo po našem preverjanju ni, bomo vse naredili, da bomo najboljša kmetijska zemljišča [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]v tem kot tudi v vseh ostalih primerih. Hvala.
Besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Z odgovorom seveda nisem zadovoljen, je pa pričakovan. Moram reči, da sem to vprašanje pisal teden dni nazaj in vmes smo izvedeli še več lepih zadev, recimo, o ekološkem kriminalu v Čentibi ob sanaciji vrtin Pt-95 in 39, kjer se je po izjavah delavcev dogajal, kot sem že rekel, ekološki kriminal. Geoterm je zvozil več ton strupenih snovi in jih zrinil dejansko v te vrtine. Gospa ministrica je izjavila: "Ni mi težko povedati, da so se s Petrola res oglasili na našem ministrstvu." Seveda je jasno meni in mojim sodelavcem, da gre v Prekmurju za peščenjake. Lokalno prebivalstvo se spominja tudi nesreče, ki se je zgodila čez mejo, na bližnjem madžarskem plinskem polju leta 1998, ko so za štirinajst dni 5, 6 tisoč prebivalcev morali izseliti. Kolega Göncz, ki ima, se mi zdi, enako ali sorodno vprašanje, je že večkrat postavljal to vprašanje, štirikrat ali petkrat, v preteklih mandatih in je dobival, blago rečeno, cmeravo splošne odgovore. Skratka, gre za neko tematiko, ki zadeva vse nas. In čeprav se verjetno razlikujemo ideološko, vrednostno, vrednotno, kakorkoli hočete, upam, da se ne razlikujemo toliko glede tega, da ne bi ščitili okolja in narave, zlasti v nekih predelih Slovenije, na katere se običajno pozablja, ki so že tako razvojno prikrajšani. Zato bi prosil dopolnitev odgovora, da bo navsezadnje tudi kmetijski minister imel čas za več stavkov. Hvala.
Besedo ima najprej minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Dovolite, da opišem postopek, kako ministrstvo kot soglasodajalec, ki je pomemben, kadar prihaja do želje po spremembi namembnosti, ščiti kmetijska zemljišča. Vi veste, da v Sloveniji kmetijskih zemljišč primanjkuje, zato je ministrstvo sicer pogosto obtoženo, da ima preveč rigorozen, ne pa preveč mehak pristop. Mi dejansko ščitimo, in tudi tam, kjer gre za DPN ali prostorske načrte občin. Mi razumemo, da se morajo nekatere aktivnosti v občinah nadaljevati, vendar iščemo potem zemljišča za zamenjavo. Ko gre za investicije, ki so industrijske ali gospodarske, tudi v tem primeru velja enako – prednost morajo imeti zemljišča, ki so neuporaba za kmetijstvo. V Sloveniji imamo več kot 100 in nekaj obrtnih, podjetniških ali poslovnih con, ki so bile zgrajene, nekatere tudi z evropskim denarjem, in razen pločnikov in svetilk o tovarnah ni ne duha ne sluha. In to je prednostno, kjer se naj nove tovarne gradijo. Pri konkretnem primeru pa bomo tudi odločali, če bo prišla vloga, kot sem rekel, te vloge nismo zasledili na ministrstvu, na ta način, da bo vedno naš interes varovati slovenska kmetijska zemljišča, ki jih primanjkuje. Hvala.
Besedo za postopkovni predlog za razpravo ima dr. Franc Trček.
Ja, po eni strani sem zadovoljen z odgovori gospoda Počivalška in Židana, ne pa z odgovorom najbolj resorne ministrice, in upam, da bo tu nekako prevladal razum in da bomo dosegli moratorij na fracking v Sloveniji. Zato v skladu z drugo alinejo 246. člena poslovnika predlagam, da na naslednji seji Državnega zbora opravimo razpravo o tej temi. In tudi upam, da me boste jutri pri glasovanju o tem podprli. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Naslednji zastavlja vprašanje dr. Mitja Horvat, in sicer ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo. Predsednik Državnega zbora, spoštovane ministrice in ministri, gospe in gospodje in tovariša poslanca! V Državnem zboru smo v zadnjem času obravnavali vrsto dokumentov, ki se nanašajo na ravnanje z nepremičnim premoženjem države. Iz vrste teh dokumentov tudi pogosto izhaja, da je trenutni sistem ravnanja z nepremičninami v Republiki Sloveniji neučinkovit. Predlagani načrti, usmerjeni v razpolaganje, se ne realizirajo. Država ima v lasti vrsto nepremičnin, ki so tudi prazne, na drugi strani pa beležimo visoke najemnine, ki jih plačujejo nekateri državnih subjekti, vodenje evidenc, razpršeno upravljanje odpira vrsto vprašanj. Zato vas spoštovani minister za javno upravo gospod Koprivnikar sprašujem: Glede na to, da je bila lani decembra sprejeta novela Zakona o državni upravi in je predvideno centralno upravljanje nepremičnin države, me zanima: Kakšni so konkretni načrti Ministrstva za javno upravo na tem področju?
Odgovarja minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar.
Spoštovani poslanci, hvala tudi za to vprašanje. Pravilno ugotavljate, da je sedanje upravljanje z nepremičninami države precej razdrobljeno in precej neučinkovito, zato smo si tudi zadali kar konkretne naloge, da bi to upravljanje s premoženjem bistveno izboljšali. Ta trenutek dejansko z državnim premoženjem upravlja več kot 500 različnih upravljavcev, torej je izjemno težko zagotavljati neke enotne postopke, in vsi ti upravljavci sami sklepajo pogodbe, oddajanja in razpolaganja s tem premoženjem, z izjemo Vlade, ki odloča samo o neodplačnih prenosih. Ugotavljamo tudi, da so postopki razpolaganja precej nepregledni, objave dražb so objavljene v Uradnem listu in na spletnih straneh, torej več kot 500 spletnih straneh različnih izvajalcev, hkrati pa upravljamo tudi s počitniškimi kapacitetami, za katere pa ugotavljamo, da so sicer v sezoni polno zasedene, še vedno pa ostaja nekaj možnosti, pa vendar je pozitivno, da v tem delu upravljanja s stanovanjskim fondom in počitniškimi kapacitetami z oddajanjem dejansko pridobimo dovolj sredstev, da v celoti poskrbimo za njihovo vzdrževanje v takšnem stanju, da so lahko uporabne. Stanovanjska komisija razpolaga tudi s 503 službenimi stanovanji, od katerih je 51 nezasedenih, 41 od teh je uvrščenih v odlok za odprodajo, za razpolaganje s stvarnim premoženjem, 9 pa jih bomo v letošnjem letu ponovno oddali v najem. Večji problem pa so nezasedene kapacitete, s katerimi razpolagajo posamezna ministrstva. Ministrstvo za notranje zadeve ima 110 nezasedenih, od katerih je predvidenih 64 za oddajo, 20 za prodajo, 265 jih ima Ministrstvo za obrambo, ki jih načrtuje 127 za odprodajo in 138 za najem, in Ministrstvo za pravosodje. Kaj v tej situaciji dejansko načrtujemo, da bi stanje izboljšali? Najprej ukrep, ki ste ga že omenili, se pravi centralno upravljanje s stvarnim premoženjem. Na tem ukrepu zelo intenzivno in zelo konkretno delamo. Prav danes zjutraj smo potrjevali dokončno gradivo s točnim projektnim načrtom vseh aktivnosti, da bi do konca leta 2017 vpeljali dejansko centralno upravljanje s premoženjem. In kaj so bistveni ukrepi? Da se upravljanje z nepremičnino združi v pristojnosti enega upravljavca. To je bilo v preteklosti že poskušano urediti s posebnim zakonom o stanovanjskem skladu, ki je bil potem razveljavljen. Zelo podobne aktivnosti tudi zdaj pripravljamo, vendar s to razliko, da se ne prenaša lastnina in da se za to ne ustanavlja nek ločen organ, ampak se prenaša to v pristojnost Ministrstva za javno upravo. Zelo pomembno je, da se združujejo finančna sredstva v okviru enega upravljavca postopno, tako kot bodo prehajale tudi nepremičnine, kar pa seveda pomeni, da bomo lahko tudi izvajali zahtevnejše investicije, energetske sanacije, uredili recimo objekte, kot so Beethovnova in Gregorčičeva, ki so potrebni večje investicije, vendar za to ni dovolj sredstev, z združevanjem pa bo to seveda možno. Potem je zelo pomembno, da tako upravljanje prinaša s seboj tudi koordiniran pristop k reševanju prostorske problematike organov državne uprave ali poenostavljeno povedano tako imenovani skupni selitveni načrt, ki ni nek akt, ki se enkrat zgodi, ampak se stalno preverja, kako lahko organom omogočamo z notranjimi premestitvami čim bolj učinkovito razpolaganje s prostori, da lahko kot organi delujejo kompaktno na enem mestu, da v čim manjši meri najemamo prostore in v čim večji meri uporabljamo tiste prostore, katerih lastnik je Republika Slovenija. Vrsto ukrepov pa načrtujemo tudi na intenzivni prodaji nepotrebnih nepremičnin predvsem v obliki javnih dražb pa tudi uporabi elektronskih orodij, ki jih že vpeljujemo na področju javnega naročanja. Tudi ta orodja bomo uporabljali na področju nepremičnin. Pospešeno pa tudi urejamo zemljiškoknjižne vpise, ker je še tukaj vrsto nejasnosti. Samo združevanje pa bo s seboj prineslo tudi združevanje strokovnih kadrov, kar pomeni, da bomo lahko bolje načrtovali investicije, jih spremljali, nadzirali in na tak način izvajali več investicij, bolj učinkovito pa tudi z manjšimi stroški.
Besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala za besedo. V pretežnem delu sem zadovoljen z vašim odgovorom in predvsem sem za to, da ne bi dobil opomina za zlorabo prijave k besedi, kjer vam zaželim seveda vse dobro na poti, ki ste si jo zadali pri načrtih za boljše upravljanje s premoženjem. Bi dodatno postavil vprašanje, ker v vašem odgovoru nisem zaznal vsebine: Kaj se da storiti oziroma ali kaj načrtujete na področju visokih najemnin, ki jih plačujemo za delovanje državnih subjektov? Najlepša hvala.
Besedo ima minister za javno upravo gospod Boris Koprivnikar.
Ko sem prevzel to nalogo, sem mogoče malce začudeno ugotovil, da dejansko nimamo niti enotne evidence niti pregleda dejanskih stroškov, ki bi omogočali oceno, katera najemnina je visoka in katera ni. Zato smo že v preteklih mesecih pripravili popis vseh nepremičnin z oceno: najemnine po kvadratnem metru, najemnine na delovno mesto in tudi stroškov upravljanja po kvadratnem metru in na delovno mesto. To pomeni za vse prostore, ne glede na to, ali so v lasti Republike Slovenije ali so najeti, imamo ta trenutek že pripravljen pregled, kakšen je strošek najemnine na enoto, in to je zelo pomembno za ukrepanje. Ugotavljamo, da so ta razmerja praktično 1:10. Zaradi tega že v prvi fazi selitvenega načrta iščemo nadomestne prostore predvsem za tiste najemnine, ki so izjemno visoke, da se vselijo v prostore, ki so v lasti Republike Slovenije. Paralelno s tem pa tudi odpiramo pogovore z najemodajalci, da se ponovno prouči možnost znižanja teh najemnih pogodb. Tudi s samim projektom, ki dejansko že polno poteka, čeprav šele pripravljamo dokončno potrditev tudi za Vlado, pa že pridobivamo podatke, in bomo po potrditvi na Vladi pozvali ponovno vse organe in vse upravljalce, da poleg evidenčnih podatkov o nepremičninah javijo tudi ekonomske podatke o nepremičninah, kar pomeni, da bomo lahko tekoče spremljali, kakšna je racionalnost teh najemov in tudi tej racionalnosti tekoče prilagajali vse nadaljnje aktivnosti. Pomembno je, da so ekonomski elementi nepremične vedno tudi del, ki spremlja tisto, kar je sicer evidenčni del nepremičnine. Na tak način lahko ugotavljamo, kateri najemi so racionalni, kateri ne, in potem vodimo nadaljnje aktivnosti. Hvala.
Naslednja bo vprašanje zastavila gospa Eva Irgl, in to ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana oba omenjena ministra! V tokratnem poslanskem vprašanju bom kratka, zato bom šla kar in medias res. Invalidne osebe so zlasti pri mobilnosti oziroma ko govorimo o njihovi mobilnosti, odvisne od pomoči spremljevalcev, pomočnikov in drugih oseb, zato moramo seveda v našem družbenem prostoru storiti vse, kar je v naši moči, da jim olajšamo tovrstne težave. V javnosti je velikokrat mogoče zaslediti pripombe, da je sankcioniranje prekrškov v zvezi s parkiranjem na mestih za invalide premalo strogo sankcionirano in da se že tako nizke sankcije v praksi izjemno redko izvajajo. Zakon o pravilih v cestnem prometu namreč določa globo 40 evrov za invalide brez veljavne parkirne karte. Če nekdo, ki parkira na mestu, ki je označeno za invalide, pa nima te karte, ki je potrebna, in plača kazen takoj, potem to pride 20 evrov. Menim, da je kazen prenizka, saj je enaka kazni za parkiranje brez plačane parkirnine na ostalih parkirnih mestih. Spoštovana ministrica, zanima me: Kako se opredeljujete do te problematike oziroma kakšno je vaše mnenje? Ali menite, da je nadzor nad tistimi, ki neupravičeno pakirajo na mestih za invalide, dovoljšen, da je učinkovit ali pa potrebuje dodatne spremembe? Po mojih podatkih, ki sem si jih pridobila in kolikor me obveščajo tudi državljanke in državljani, nadzor ni dober in se bolj poredko opravlja. Ministra za infrastrukturo pa sprašujem: Kaj menite o tem, da bi se razmislilo o višjih kaznih za tiste, ki parkirajo na mestih za invalide? Ali je mogoče Vlada že kaj razmišljala tudi v tej smeri? Najlepša hvala.
Odgovarjata minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič ter ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana poslanka Eva Irgl! V zvezi z vprašanjem o stališču ministrstva do ureditve parkirnih mest za invalide bi podal naslednji odgovor. Z vidika Zakona o pravilih cestnega prometa je zadeva urejena tako, kot ste že tudi sama omenili, da na označenih parkirnih mestih za invalide lahko parkira invalid z veljavno parkirno karto. Nadzor nad tem pa opravljata policija in redarska služba. Samo določitev teh parkirnih mest in označevanje na določenih površinah, na katerih lahko parkirajo invalidi, pa ureja Pravilnik o zahtevah za zagotavljanje neoviranega dostopa, vstopa in uporabe objektov v javni rabi ter večstanovanjskih stavb, ki je v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. Ta pravilnik določa minimalne zahteve, medtem ko lahko posamezni investitorji, na primer trgovski centri lahko določajo strožje zahteve, to je več parkirnih mest, rezerviranih za invalide, kar je možno tudi opaziti v zadnjem času. Teh parkirnih mest je pravzaprav že kar precej pri teh trgovskih centrih. Na koncu pa bi dodal še to, da z veseljem opažamo, da se v zadnjih letih izboljšuje kultura uporabe teh parkirnih mest, saj je neupravičene uporabe vse manj, kljub temu da omenjate, da so te kazni pravzaprav sorazmerno nizke oziroma so izenačene z nepravilnim parkiranjem za ostale udeležence v prometu. Bom pa sprejel to vašo pobudo, da se prouči, da bi morda veljalo tudi za prav ta določen prekršek uvesti kaj višjo kazen, tako da sprejemam to pobudo.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Hvala, poslanki za vprašanje. Na Ministrstvu za delo, ki pokriva tudi področje enakih možnosti, se vsekakor zavzemamo za to, da je treba invalidom omogočiti možnost enakega dostopa do fizičnega okolja. In posebna parkirna mesta so eden izmed teh elementov. To je jasno zapisano že v Konvenciji o pravicah invalidov, tudi povzeto v Zakonu o izenačevanju možnosti. Je pa tako, kot sta oba navedla, to določeno z različnimi zakoni, z različnim pravilniki. Bi pa na tem mestu opozorila predvsem na neko našo splošno družbeno kulturo na tem področju. Jaz sicer ne bi želela, da vedno vsa družbena vprašanja urejamo na način, da dvigujemo kazni, ker potem bomo imeli morda kdaj drugič na tem mestu, v tem spoštovanem državnem zboru razpravo o tem, da imamo previsoke kazni, na primer v primeru prekrškov, prehitevanja in vsem tem, o čemer smo že velikokrat govorili v tem državnem zboru, da je predvsem na vsakem posamezniku, da morda pokaže zelo jasno, da nasprotuje, ko nekdo parkira na mestu, ki nima označeno na avtomobilu, ker mora imeti označeno na avtomobilu, da gre za invalida, na mestu za invalide. Torej gre za neko družbeno kulturo. Jaz bi res bolj apelirala, da mi vsi skupaj, ki, nastopamo v javnem prostoru, jasno izrazimo to nestrinjanje, in da s tem morda vseeno in predvsem s svojim zgledom vplivamo na to. Je pa s pravilniki določeno, da mora biti vsaj eno mesto, kjer je do 50 parkirnih mest, namenjeno za invalide, je pa vprašanje tudi, ali je primerno, ker se sedaj z različno tehniko, ne adaptacijo avtomobilov tudi povečuje potreba po prostoru, in bi bilo treba tudi pogledati skupaj z invalidi, ker je tudi eden izmed zelo pomembnih gesel oziroma konvencija o invalidih pravi, da nič brez invalidov, torej bi bilo treba tudi njih povabiti, če želijo kakršnokoli spremembo oziroma se skupaj z njimi dogovoriti za te nujne spremembe. Ne nasprotujem pa seveda tej vaši pobudi.
Naslednja bo vprašanje zastavila gospa Iva Dimic ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica! Po opravljenih raziskavah se v Sloveniji soočamo z visoko stopnjo nasilja v družini. Če povzamemo izsledke Poročila o nacionalni raziskavi o nasilju v zasebni sferi in v partnerskih odnosih, ki so jo opravili raziskovalci Inštituta za kriminologijo pri Pravni fakulteti v Ljubljani, so v večini primerov preko 90 % žrtev nasilja ženske. Več kot 50 % žensk v starosti nad 15 let je po tej raziskavi že doživelo eno od oblik nasilja v družini. Prepogosto se nasilje v družini konča tragično, z ubojem ali umorom partnerke ali bivše partnerke. Raziskave so pokazale tudi, da zaradi nasilja v družini trpijo zlasti otroci. Prav njim in njihovim pravicam je treba posvetiti posebno pozornost, saj so sami pri razreševanju nasilja v družini nemočni. Ko nasilje v družini preraste v tragedijo in pride do uboja ali umora, otrok dejansko izgubi oba roditelja. Enega zaradi smrti in drugega zaradi prestajanja zaporne kazni. Ukrepom za preprečevanje nasilja v družini je zato treba namenjati bistveno več pozornosti. Posebej se je treba posvetiti zagotavljanju učinkovitih ukrepov za zagotavljanje varnosti žensk in otrok, ki so žrtve nasilja v družini. Eden izmed najpomembnejših ukrepov, ki jih ima na voljo policija, je ukrep prepovedi približevanja določenemu kraju ali osebi. Policija tak ukrep lahko izreče za čas največ 10 dni. Na predlog oškodovanca, ki mora biti podan najmanj tri dni pred njenim iztekom, preiskovalni sodnik ta ukrep lahko podaljša, vendar najdlje za 60 dni. Po našem mnenju je ureditev tega ukrepa neustrezna z vidika časa trajanja, da bi z njim lahko dosegli učinkovito zaščito žrtev nasilja. Vemo namreč, da žrtve nasilja potrebujejo učinkovito zaščito daljši čas, vse dokler nasilje traja oziroma najmanj do zaključka sodnega postopka, ki pa je običajno dolg in traja tudi nekaj let. Gospa ministrica, sprašujem vas: Ali že razmišljate ali morebiti tudi že pripravljate predlog sprememb in dopolnitev Zakona o nalogah in pooblastilih policije, ki se nanašajo na čas trajanja ukrepa prepovedi približevanja določenemu kraju ali osebi? Hvala, spoštovana ministrica, za odgovor.
Besedo ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Gospod predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanki se zahvaljujem za postavljeno vprašanje. Ena izmed najpomembnejših nalog policije nedvomno je preprečevanje nasilja. Policija sledi principu ničelne tolerance, ker tudi vemo, da je nasilje kompleksen družbeni pojav, ki pa po drugi strani zahteva tudi celovit in zelo poglobljen medresorski pristop. Ministrstvo za notranje zadeve nedvomno podpira možnost izreka ukrepa prepovedi približevanja za daljše časovno obdobje. Vendar pa moram tukaj poudariti, da to mora biti v pristojnosti sodišč, ki ugotavljajo vsa dejstva in okoliščine primera. Pravzaprav je že po trenutni ureditvi sodišče tisto, ki ima nekako primat na tem področju. Ukrep prepovedi približevanja je pravzaprav urejen v treh ključnih zakonih, in sicer v Zakonu o kazenskem postopku, ko ga odredi preiskovalni sodnik, potem v Zakonu o preprečevanju nasilja v družini, ko ga odreja sodišče v civilnopravnem postopku, in pa v zakonu, ki ga gospa poslanka omenja, torej v Zakonu o nalogah in pooblastilih policije, ko ga izrekajo policisti, torej tisti, ki prvi pridejo na kraj, ko izvršujejo svoje temeljno poslanstvo kot represivni organ. Policisti lahko odredijo ta ukrep za čas do 48 ur in ga morajo takoj poslati k preiskovalnemu sodniku v presojo. Torej izrek ukrepa s strani policistov glede na ustroj in namen Zakona o nalogah in pooblastilih policije takoj služi cilju takojšnje zaščite žrtve pred nasiljem. Tukaj poudarjam, da gre v tem primeru, torej pri tem zakonu samo za enega izmed ukrepov za pomoč žrtvam. Pravzaprav, kot že ugotavlja spoštovana poslanka, gre za enega zelo pomembnih ukrepov, ker namreč ta ukrep je tisti, ki potem omogoči, da se kasneje tvorno vključijo tudi druge institucije, k imajo pristojnost za reševanje te problematike. Nikakor pa ni namen tega ukrepa, kakor je zasnovan v zakonu, neko kratkoročno reševanje problema, ampak predvsem spodbuditev dolgoročnega procesa, katerega končni izplen vsekakor mora biti tako imenovano opolnomočenje žrtve. Z ukrepom prepovedi približevanja po Zakonu o nalogah in pooblastilih policije policisti dejansko žrtvi omogočijo prvo in nujno potrebno zaščito pred nasiljem, po eni strani da se odstrani povzročitelj, po drugi strani pa da se omogoči vključitev drugim organom, torej tudi nerepresivnim, policija obvešča tudi centre za socialno delo, ker je sodelovanje med temi službami in policijo bistvenega pomena. Kar se tiče dolžine trajanja tega ukrepa, kot sem rekla, ukrepe presoja preiskovalni sodnik, ki lahko potrdi, razveljavi ali podaljša do 10 dni. Kar se tiče podaljšanja trajanja ukrepa, lahko rečem, da bomo ob odpiranju zakona o nalogah in pooblastilih policije vsekakor poskušali sprožiti javno razpravo tudi o kriterijih, ki morajo biti izpolnjeni v primeru, da sodnik potem lahko izreče ukrep za daljše obdobje oziroma da sploh dobi zakonski mandat. Kar se tiče konkretne statistike. Verjamem, da to gospo poslanko tudi verjetno zanima. Delež razveljavljenih ukrepov s strani preiskovalnega sodnika se giblje nekje okoli 3 %, kar pomeni, da policija danes tako zelo efektivno opravlja svojo nalogo v tej fazi problema, medtem ko pa delež podaljšanih ukrepov letno narašča. Kar se tiče leta 2014, je bil delež razveljavljenih ukrepov v tem letu dejansko najnižji v zgodovini izrekanja ukrepa in je znašal 2,9 %. Prvi policijski ukrep prepovedi približevanja je torej mišljen kot prvi nujni ukrep, s ciljem takojšnje zaščite žrtve pred nasiljem. V primeru ukrepa za daljše obdobje pa je smiselno, da upravičenost le-tega presoja sodišče in tudi odloči. Lahko še tudi povem, da je policija zelo aktivna na tem področju, tudi aktivno sodeluje s pristojnimi organi. Če lahko samo v ponazoritev povem, da smo skupaj z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve pristopili k projektu Vesna. To je projekt Živeti življenje brez nasilja, katerega cilj pa je bil poglobiti znanje tistih strok, ki se najbolj dejavno vključujejo v oblike pomoči žrtvam nasilja. Policija pa tudi zelo veliko časa posveča usposabljanju policistov za obravnavo nasilja v družini in tudi organizira strokovne posvete za pristojne institucije in nevladne organizacije.
Besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima gospa Iva Dimic.
Hvala, še enkrat, za besedo. Hvala tudi ministrici za odgovor. Jaz bi želela, glede na zadeve, katerim smo priča v vsakdanjem življenju, vseeno še tole poudari, da v zvezi z izrekanjem ukrepa prepovedi približevanja določenemu kraju ali osebi bi po našem mnenju morali ta ukrep izreči takoj, ko žrtev izjavi, da se počuti ogrožena ona ali otroci ali vsi skupaj. Namreč, vsak primer nasilja v družini je specifičen in drugačen. Razmere v družini najbolje pozna tisti, ki v njej živi. Žrtev zna tudi najbolje oceniti, kdaj je ogroženo življenje, zdravje ali varnost katerega od družinskih članov, saj storilca najbolje pozna in tudi ve, česa je sposoben. Tu opozarjam predvsem na izrek tega ukrepa. Gospa ministrica, zato vas sprašujem: Ali boste v podzakonskem predpisu, Pravilniku o prepovedi približevanja določenemu kraju ali osebi, in sicer v 4. členu, Kriteriji za ugotavljanje okoliščin za izrek ukrepa, predpisali izrek takega ukrepa vedno v primeru, ko bo žrtev izjavila, da se počuti ogroženo? Veliko je bilo namreč primerov, ko so žrtve izjavljale, da so ogrožene, prijavljale pa tega niso, in potem je prišlo do najhujših družinskih tragedij. Zanima me še ta odgovor. Hvala lepa.
Besedo za dopolnitev odgovora ima ministrica za notranje zadeve mag. Vesna Györkös Žnidar.
Kar se tiče ukrepa prepovedi približevanja, policija ta ukrep izvaja že enajsto leto, torej že od leta 2004. Zadnjih nekaj let je policija izrekla približno tisoč ukrepov prepovedi približevanja. Kar se tiče konkretne statistike, samo v letošnjem letu jih je izrekla že 132, v lanskem letu jih je bilo tisoč 046. Če pogledamo statistiko od leta 2010 do 2013, se giblje okoli tisoč ukrepov vsako leto. Kar se tiče pogojev za izrek ukrepa. Ta ukrep lahko policija izreče tako v primeru kaznivega dejanja kot tudi v primeru prekrška z elementi nasilja. Mora pa vsekakor, kot ste že sami rekli, tudi ugotoviti dejansko ogroženost življenja, osebne varnosti ali svobode žrtve. To policija ugotavlja v konkretnem primeru na podlagi morebitnih prejšnjih obravnav nasilja iz okoliščin, ki jih zazna ob intervenciji, in po zbranih obvestilih od žrtve in očividcev, pa tudi iz podatkov centra za socialno delo. Poudarjam, da se policija na vsako zaznavo nasilja, o katerem je obveščena, odziva in se je tudi dolžna odzvati. Moram pa poudariti, da so lahko ti odzivi policije pravočasni in še bolj učinkoviti, je zelo pomembno sodelovanje družbe oziroma okolja, kar pripomore tudi k temu, da se lahko preprečijo najhujše, torej tragične posledice. Tako pri preventivi kot tudi pri nadaljnji obravnavi je potrebno aktivno sodelovanje med vsemi institucijami, na področju sociale, zdravstva, šolstva, nevladnih organizacij, da dosežemo tisto stanje ozaveščenosti družbe, da bo dejansko toleranca do nasilja ničelna. Hvala lepa.
Naslednji bo vprašanje zastavil gospod Franc Jurša, in sicer ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem trem, ministru in ministricama! Spoštovani gospod minister! Zakonodaja določa, da so lovske družine oziroma lovske organizacije družbene organizacije, ki lahko pridobivajo sredstva oziroma pravice na sredstvih ter jih uporabljajo za uresničevanje svojih ciljev. Tako lahko tudi lovska družina kupi ali vzame v zakup kmetijsko zemljišče. Lovske družine so tako odplačno kupovale zemljišča, običajno je šlo za manjša zemljišča slabše kvalitete, namenjena za zatočišče in hranjenje divjih živali. Denar za to pa so zbirale s članarino ali pristojbinami. Nekatere lovske družine so zemljišča pridobivale, poudarjam, odplačno, kot temeljne organizacije kooperantov, nekatere kot kmetijske organizacije. In od tega je bilo odvisno, ali se je lahko posamezna lovska družina vpisala v zemljiško knjigo kot lastnica teh odplačno pridobljenih zemljišč ali pa se je to vpisalo kot družbena lastnina. Že skoraj famozen 14. člen Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, o katerem je že odločalo tudi Ustavno sodišče, je tako povzročil neenako obravnavo lovskih družin, saj morajo nekatere lovske družine prenesti svoja zemljišča na Republiko Slovenijo. S to problematiko se sedaj ubadajo sodišča, bila pa je že tudi predmet obravnave in pobud v Državnem zboru. Glede na to, da so sodišča že ugotovila, da bi morale biti lovske družine deležne posebnega statusa in s tem posebne obravnave glede sedaj določenega prenosa zemljišč na državo, vas, minister, sprašujem: Ali po vaši oceni obstajajo zadostni argumenti, da se pristopi k spremembi zakonodaje, predvsem pa, ali po vaši oceni obstoji zadostna politična volja, da se Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč v tem delu popravi in tako omogoči lovskim družinam, da zemljišča, ki so jih kupili, lahko posedujejo ali pa vsaj brezplačno uporabljajo? Verjamem, da je težko sprejeti prizadetim lovcem, da bi morali ta zemljišča, ki so jih kupili in tudi plačati, kupili za namen divjadi, prenesti na Sklad kmetijskih zemljišč in za njihovo uporabo plačevati najemnino. Hvala za odgovor.
Odgovarja minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala, predsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. To je tematika, ki je tudi meni poznana in ugotovitev zdaj je dejansko pravilna. Sedanja zakonska ureditev ne omogoča, da se gre naproti tudi družinam, ki so odplačno pridobile zemljišča, da potem izvajajo svojo dejavnost. In edina možna rešitev trenutne zagate je sprememba Zakona o Skladu kmetijskih zemljišč. Čeprav samo ministrstvo ne načrtuje spremembe Zakona o kmetijskih zemljiščih, pa ministrstvo načrtuje in pripravlja zakon o upravljanju z državnim gozdom, ki bo pa prav tako posegel tudi v Sklad kmetijskih zemljišč. Mogoče se lahko dogovorimo, da je to priložnost, da kakšno nerodnost, in to je nerodnost, kar se tiče upravljanja pri lovskih družinah, da to priložnost takrat izkoristimo. V vsakem primeru ministrstvo je na to pripravljeno in predlagam, da skupaj pogledamo problematiko in kako jo rešiti. Hvala.
Za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima besedo gospod Franc Jurša.
Hvala za ta odgovor. Veselim se, da minister ni navdušen nad ponovno nacionalizacijo premoženja v naši državi in prepričan sem, da bomo v prihodnjih mesecih za to našli tudi ustrezne rešitve in s tem zadovoljili potrebe marsikatere lovske družine, ki te zadeve v preteklosti še ni uredila.
Veste, gospod Franc Jurša, kaj si mislim o tem. Opozarjam vas na zlorabo postopkovnika. Gremo naprej, naslednji bo vprašanje zastavil mag. Andrej Šircelj, in to ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani minister! Moje vprašanje je aktualno, in sicer se nanaša na obveznosti, ki jih ima Republika Slovenija v okviru evropskih mehanizmov za reševanje Grčije. Vemo, da je bila Grčija predmet razprav na Evroskupini in tudi v drugih evropskih institucijah predvsem zaradi uresničevanja programa in predvsem zaradi tega, kako bo vrnila dejansko svoj dolg. Slovenija je dala poroštvo za približno 986 milijonov evrov glavnice plus za obresti. Poleg tega imamo tukaj še poseben t. i. bilateralni dolg, kjer ima Slovenija delež nekaj manj kot pol odstotka in znaša to približno 263 ali 264 milijonov. Zanima me: Prvič: Kako vidi minister za finance reševanje celotne grške krize v tej povezavi, predvsem v smislu tega, da ima Grčija 180 % dolga, 180 % bruto družbenega proizvoda in je na dolgi rok verjetno to težko? Glede na to, da je nova vlada zdaj dobila neko štirimesečno premostitveno obdobje ob določenih zavezah, ki pa so lahko tako ali drugače zavezujoče, vemo pa, da vsaka grška vlada je povedala, da bo bolje izterjevala davke, da bo zmanjšala korupcijo, da bo zmanjšala ministrstva, število ministrstev in tako naprej. Tako tudi ta. Po drugi strani pa imamo dejansko povečano trošenje te nove grške vlade. Se pravi na področju pokojnin, na področju minimalne plače, povečanje zaposlenih v javnem sektorju in kako bo to dejansko šlo skupaj. Kakšne so naše pravne možnosti, da dejansko Slovenija dobi tudi v črnem scenariju ali najslabšem scenariju povrnjen ta denar oziroma da ne bo prišlo do tega, da bi se poroštva dejansko unovčila?
Odgovarja minister za finance dr. Dušan Mramor.
Hvala lepa za vprašanje. Glede trenutnega položaja Grčije vemo, da je v fazi, ko je nekako odobreno to štirimesečno obdobje, v katerem naj bi se nov dogovor sklenil, v bistvu nov program, recimo, z vsemi detajli, nek začasen program, ki je delno nadaljevanje obstoječega programa in delno predlogi s strani Grčije, je bilo sprejeto kot dobra osnova za nadaljevanje, vendar s tem, da se prouči natančno, kaj ti predlogi, ki jih je dala Grčija, dejansko vsebinsko in finančno pomenijo. Ta preverba bo približno do aprila dokončana in takrat se bo zopet odločalo, kako naprej. Točno, drži, Slovenija je izpostavljena proti Grčiji, in to med višjimi izpostavljenostmi. Mi imamo približno 2,7 % bruto domačega proizvoda izpostavljenosti, Portugalska največ, Ciper je druga, recimo Nemčija ima 2,2 %, Luksemburg mislim, da 1,8 %. S tega vidika so te terjatve, ki jih ima Slovenija, in potencialne terjatve, če se vsa jamstva dejansko tudi uresničijo, ima relativno velike, tam približno 1,5 ali 1,6 milijarde evrov. Imamo dve vrsti teh izpostavljenosti, tri pravzaprav. Prva je neposredni kredit, ki ga je dala Slovenija Grčiji, v višini 263 milijonov evrov. Druga je skozi ta mehanizem za stabilnost, kjer imamo določeno maksimalno vsoto jamstev, ne samo za Grčijo, ampak tudi za druge države, ki so prišle v težave, to sta bili Portugalska, Irska, kjer imamo 3,6 milijarde okvira. In tretji način je skozi Mednarodni denarni sklad, kjer smo ravno tako lastniki. Skozi vse te inštrumente je Slovenija prispevala denar za Grčijo. Če grem najprej na posojilno pogodbo. V tej posojilni pogodbi z Grčijo so vključene določene omejitve za posojilojemalca, na primer pari passu, se pravi, da si tako obravnavan kot vsi ostali, ne morejo te obravnavati drugače. Potem je pa treba povedati, da ni v skladu z obstoječo prakso na trgih dolžniškega kapitala, da bi se posojila državam članicam zavarovala s pravnimi inštituti, ki so sicer običajni pri bančnih posojilih. Se pravi, da ni nekih takih zavarovanj, kot je zastava nepremičnin in tako naprej. V hipotetičnem primeru neplačila obveznosti Grčije je Republika Slovenija na podlagi okvirnega sporazuma z EFSF, to je ta inštrument za zagotavljanje stabilnosti, upravičena do sorazmernega deleža terjatev, ki bi jih iztirjal EFSF od države članice posojilojemalke. Torej, če bi se jamstva unovčila in bi EFSF vzpostavil terjatev do Grčije, bi tisti del, kar bi bilo izterjano, v sorazmernem deležu dobila Slovenija nazaj, preostali del pa ostane neposredna terjatev Slovenije do Grčije. To se pravi, če je prišlo do vpoklica tega poroštva Republike Slovenije. V primeru, da EFSF ne bi izterjal v celoti zneska poroštva od države članice posojilojemalke, o čemer sem govoril, bi EFSF prinesel na Republiko Slovenijo terjatev do države članice posojilojemalke v deležu, ki predstavlja razliko med vplačili države članice posojilodajalke in plačanim poroštvom Republike Slovenije. Skratka, zavarovanja takšnih terjatev je pravzaprav samo v tem, da Grčija raste, zopet dobi gospodarsko rast, postane finančno stabilna in dobi dostop do finančnih trgov. Se pravi, ključno je, ali so ti programi, za katere se mednarodne institucije z njimi nekako dogovorijo, učinkoviti ali niso učinkoviti. In tukaj je pa seveda osnovno vprašanje, ali bo program, ki je bil sedaj podaljšan s temi spremembami in ali bo nov program tak, ki bo omogočil gospodarsko rast Grčije in zopet nazaj dostop do finančnih trgov, kar je uspelo Sloveniji.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, zahteva za dopolnitev.
Hvala lepa. Hvala lepa ministru za odgovor. Jaz bi tukaj dopolnil svoje vprašanje še z nečim. Res je, v teh pogodbah dejansko obstaja klavzula pari passu, kot je minister rekel, da si v enakem položaju kot vsi ostali pri poplačilu obveznosti. Vendar me v zvezi s tem dejansko zanima, glede na stanje na mednarodnih trgih in glede predvsem na stanje Grčije oziroma glede na položaj, današnji položaj Grčije, predvsem tukaj mislim na finančni položaj in tudi na politični položaj: Ali menite, da bi pri naslednjih posojilih oziroma pogodbah glede poroštev, glede drugih mehanizmov, bilo treba spremeniti ta zavarovanja oziroma povečati zavarovanja Grčije za poplačilo svojih obveznosti do Slovenije? Jaz tukaj sprašujem za Slovenijo. Mislim si oziroma vem pa, da bi verjetno veljalo to tudi za ostale države. Seveda tukaj njih ne poudarjam, poudarjam pač Slovenijo. Dogovori se bodo nadaljevali in zanima me, ali bi bilo treba tudi te mednarodne klavzule spremeniti. Namreč ni v navadi, to se jaz seveda strinjam, da ni v navadi do sedaj bilo. Tudi ni do sedaj bilo takšnega primera. Sedaj pa smo pri takšnem primeru in zato me zanima mnenje ministra za finance glede tega.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Dušan Mramor, minister za finance.
Hvala. To je vprašanje za milijon dolarjev, ker s tem spremenimo določena pravila obnašanja na mednarodni sceni, ki jih je verjetno zelo težko spremeniti. Treba je dobiti soglasje vseh članic, ki imajo različne interese. Tako da verjetnost, da bi bilo to možno, je po mojem relativno majhna. Jaz mislim, da je večja verjetnost, da bo Slovenija dobila poplačana ta posojila, če bo program, ki bo zdaj ponovno sprejet v teh štirih mesecih, se bo izdelal, če bo ta program upošteval tudi nekatere napake, ki so bile ugotovljene napake v prejšnjih programih, ki so propadli oziroma so se morali podaljšati in še enkrat podaljšati. Tam verjetno ima Grčija do neke mere prav, ko nekatere ukrepe smatra za ukrepe, ki so slabili Grčijo, ne jih krepili. Tukaj je velika diskusija sedaj med ekonomisti, kateri način izhoda iz krize Grčije bi bil bolj primeren, ali je bolj kenezijanski ali je bolj neoklasičen. In tukaj verjetno treba najti eno modaliteto, ki bi bila za Grčijo verjetno najbolj primerna. Da bi bilo pa možno, recimo, da bi bilo zavarovanje grški otok ali kaj podobnega, to v mednarodnih pogodbah pač ni običajno med državami, tako da jaz, kot sem že prej rekel, dvomim. Bi pa mogoče še dodal to. Grčija je najprej na prvem srečanju Eurogroup, ki smo ga imeli, postavila kot eno od pomembnih točk odpis dolgov držav, ki so posodile denar, delno vsaj odpis dolgov denarja, ki je bil posojen. Tukaj smo se vsi uprli, ker določen odpis je že bil izveden, in sicer pri danem kreditu, ki si je dal najprej na tri leta s 300 in 400 bazičnimi točkami obresti nad euriborjem na kredit, ki je zdaj na 30 let in ima 3-mesečni euribor plus 50 bazičnih točk. In 10 let se ne odplačuje nič. Tako da mi smo s tem že odpisali 40 do 65 %, odvisno od diskontne stopnje, ki se uporablja, in vse druge države tudi. Zato smo smatrali, da to ni korektno in zdaj se je zavezala Grčija, da ne bo odpira vprašanja vračila kredita.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo zastavila vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Spoštovana gospa ministrica! V svojih nastopih redno navajate, da ministrstvo pripravlja analize kot podlage za spremembe zakonov, ki bistveno vplivajo na položaj ustvarjalcev in na dostopnost kulture. Tako ste napovedali analizo za podlago novega krovnega zakona o kulturi, novega medijska zakona, zakona o varstvu dediščine in druge. Analizam naj bi sledili predlogi sprememb zakonov, ki pa so skladno z normativnim načrtom vlade za leto 2015 na področju kulture sila skromni, saj predvidevajo zgolj spremembe obstoječih zakonov, z izjemno zakona o kulturnem evru, ne pa novih zakonov, ki jih kulturna javnost tako argumentirano pričakuje, zlasti novega krovnega zakona o kulturi in novih zakonov o filmu ter medijih. Od začetka mandata v skoraj pol leta še niste objavili niti ene same analize, niti v proceduro posredovali enega samega zakona. V medijih smo prav tako brali, da se lotevate reorganizacije ministrstva in ukinjate Službo za slovenski jezik, ne da bi za to imeli opravljene kakršnekoli analize. Zanima me: Koliko teh analiz pripravljate na ministrstvu? Kdo je izvajalec teh analiz? Koliko sredstev boste namenili zanje v letu 2015, saj je v proračunu zanje predvidenih le 35 tisoč evrov? Kako to, da nobena od teh analiz še ni javno dostopna, ob zavedanju, da je kot primer dobre prakse analiza bralne kulture, ki je bila izvedena lani stala 15 tisoč evrov, kar pomeni, da imate na voljo sredstva zgolj za dve dobri analizi?
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, minister, spoštovani poslanke in poslanci! Spoštovana mag. Mirjam Bon Klanjšček! Zelo bi bila vesela, če bi vi v petek zmogli več kot en stavek tega vprašanja nasloviti na mene. Zaradi precej skopega vprašanja, ki ste ga mi dali, kot rečeno prvi stavek vašega današnjega vprašanja, seveda je zelo težko na tak način odgovarjati, vendar se bom potrudila, mislim pa, poglejte tudi malo poslovnik, na kakšen način se poslanka vprašanja zastavlja. Skratka, če bi navedli vir, datum in tudi okvirni kontekst tistega vašega prvega stavka, ki mi je bil edini sporočen v petek, potem bi bilo lažje odgovarjati na vaša vprašanja. Res je, na Ministrstvu za kulturo sledimo načelu dostopnosti, sledimo pa tudi načelu kakovosti, raznolikosti in javnemu interesu na področju kulture. Kar zadeva ukinjanje Službe za slovenski jezik, ne vem, kje ste to pobrali, tudi tukaj bi prosila, če mi navedete vir vaših informacij, ker to ni res. Lahko pa bi se tudi že pred tem pozanimali na Ministrstvu za kulturo in bi vam lahko že pred tem odgovorila, da ta podatek ni resničen. Hkrati se zavedamo čedalje težjega položaja ustvarjalcev na področju kulture ter izredno pomembne vloge države pri zagotavljanju dostopnosti do kulture. Res je tudi, da je za zakonske spremembe potrebna najprej dobra proučitev področja, ki se želi spremeniti. Kot vemo, bomo morali letos nekatere zakone spremeniti samo zaradi tega, ker so bile rokohitrske poteze v času mandata vašega ministra za področje kulture. In ker nam to povzroča hude težave, bomo morali iti v te nujne spremembe. Res pa je tudi, da večje spremembe zakonodaje običajno vplivajo tudi na položaj ustvarjalcev. Ker niste točno opredelili, kaj vas pravzaprav zanima, bom skušala predstaviti nekatere točne tovrstne analize, ki se jih vse pripravlja v okviru delovnega časa zaposlenih na ministrstvu. Gre večinoma za interna delovna gradiva Ministrstva za kulturo, katerih vsebina se bo odrazila v zakonskih predlogih in vsebini strategij, ki jih ministrstvo načrtuje. Tako na Direktoratu za ustvarjalnost za namen nove zakonodaje, to je spremembe krovnega zakona o kulturi, pripravljamo mednarodni pregled štirih držav in analizo javnih kulturnih politik. Proučuje se tudi različne možnosti ureditev za samozaposlene. Na podlagi obstoječe baze podatkov, ki jo vodimo za samozaposlene v kulturi, poleg podatkov o številu vpisanih v razvid in upravičencev do plačila prispevkov spremljamo vrsto dejavnikov: stanje na področju kulture in po specializiranih poklicih, starostno strukturo, število novih vpisov, število in vzroke izbrisa iz razvida, preseganje dohodkovnega cenzusa, dohodke pri ugotavljanju dohodkovnega cenzusa, starostno strukturo samozaposlenih, mirovanje statusa in razloge bolniške, uveljavljanje dnevnega nadomestila in podobno. Hkrati zbiramo statistične podatke in jih objavljamo v statističnih informacijah Ministrstva za kulturo, ki jih objavlja tudi na spletu, in sicer plače v kulturi, kadri v kulturi, kulturna ponudba in podobno. Na področju medijev se v letu 2015 pripravlja primerjalnopravna analiza posameznih področij Ureditev medijev v nekaterih evropskih državah. Analiza bo pripravljena v prvi polovici leta 2015 in je interno delovno gradivo ministrstva. Primerjalnopravna analiza bo predstavljala strokovno podlago za pripravo prenovljenega sodobnejšega zakona o medijih. Primerjalnopravno analizo pripravljajo strokovni delavci, to se pravi uslužbenci Ministrstva za kulturo, kar pomeni, da zanjo ne bomo dodatno plačevali. Hvala lepa. Upam, da mi boste omogočili nadaljevanje.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček, izvolite dopolnitev.
Spoštovana gospa ministrica! Ne glede na to, da ste polovico svojega planiranega časa porabili za kritiko mene in vašega predhodnika, želim dopolnilo vašega odgovora. Analiza, ki je bila podlaga za oblikovanje novih zakonov, ni zgolj analiza stanja, je analiza problematike in vzrokov zanje in je analiza možnih rešitev. Nekaj tako lahko nastane le v procesu, v katerem sodelujejo uradniki ministrstva, izvajajo pa jih za to usposobljene inštitucije. Še posebej je pa pomembno, da v tem procesu s pripombami sodeluje zainteresirana javnost. Primera takšne analize sta analizi medijske krajine in analiza položaja samozaposlenih v kulturi, ki jo je ministrstvo objavilo v mandatu prejšnjega ministra. Po eni strani napovedujete nov krovni zakon, v normativnem programu Vlade pa le spremembe obstoječega. Kaj od tega je res? Moram vas jasno popraviti kot nekdo, ki je bil član prejšnjega sklica parlamenta. Prejšnje spremembe krovnega zakona o kulturi so prestale široko javno razpravo in redni zakonodajni postopek. Prav nobenega hitenja ni bilo. Zdi se mi, da ne slišite glasov kulture, javnosti, ki pravijo, da je delo na zakonih, ki bodo vpeljali nov model v kulturi, nujno. O tem javno in naglas govorita društvo Asociacija in Nacionalni svet za kulturo, nedavno smo o tem brali v časniku Delo, kjer ministrico k temu poziva tudi direktorica Cankarjevega doma Uršula Cetinski, glasen je tudi nedavni direktor te inštitucije Mitja Rotovnik. Spoštovana gospa ministrica, zdi se mi, kot da glasov stroke ne slišite. Z najnižjim proračunom v zadnjih letih ste, in to citiram vašo izjavo v Odmevih, zelo zadovoljna. Doslej niste v javno razpravo [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]niti ene same analize stanja. Zanima me: Kdaj in kako boste zagotovili analize in pripravo nujnih sprememb obstoječe zakonodaje ter kdaj jih boste dali v javno razpravo? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Spoštovana gospa poslanka! Če bi si ogledali normativni program Vlade, potem bi videli, da je tam veliko nalog, ki jih moramo opraviti v tem letu, in veliko nalog za to, da bomo lahko kompetentno pristopili k spremembam zakonodaje v naslednjem letu. Veliko stvari se dogaja, zadovoljna sem z zaposlenimi, ki te spremembe pripravljajo. Prej ste omenjali neke analize, ki so bile narejene že prej, za katere se je dalo veliko denarja, ki pa nimajo vseh tistih vsebin, ki jih potrebujemo zato, da bomo lahko šli v spremembo zakonov. Sama mislim, da imamo dovolj lastnih ljudi na ministrstvih, da se te spremembe lahko delajo brez tega, da bi se denar odvajal zunaj inštitucij. To so visoko usposobljeni ljudje. To so ljudje, ki imajo visoko izobrazbo, ki že dolgo časa delajo na ministrstvih, in res ne vem, zakaj vztrajate na tem, da je treba dajati denarje ven iz hiše in pripravljati analize na tak način. Kar se tiče dialoga s civilno družbo, tako močan dialog, kot ga vodimo pri nas na ministrstvu, boste težko dobili. Tako da če dovolite, bi, kolikor mi je še časa ostalo, poskušala razložiti, kakšne vrste analiz se še vse opravljajo. Verjamem pa, da želite kot opozicijska stranka zadeve prikazati na drug način, kot so v realnosti. Vendar pa zadeve dobro tečejo in sem zadovoljna s tem. Morda bi še nadaljevala z analizami. Kot veste ali pa ne, po mojem ne, Služba za kulturne raznolikosti in človekove pravice zbira podatke o programih in projektih, namenjenih etičnim manjšinam in invalidom. Na podlagi teh podatkov nekaterih internih analiz in naročenih raziskav, kakršna je na primer etnična vitalnost območij, kjer živijo majhne avtohtone manjšinske etnične skupnosti in staroselci, je služba sodelovala pri oblikovanju zakonodaje v tistem delu, ki se nanaša na boljšo dostopnost kulturnih dobrin za manjšine. Za namen izdelave strategije Republike Slovenije na področju medijev za obdobje 2016–2020 strokovne službe analizirajo podatke s področja medijev. Jasno, da se pri tem, če obstaja kakšna pretekla analiza, to tudi zraven proučuje. Za namen priprave strategije varstva kulturne dediščine analizira podatke s področja varstva kulturne dediščine Direktorat za kulturno dediščino. Imamo visoko usposobljene zaposlene na področju kulturne dediščine. Imamo tudi Zavod za varstvo kulturne dediščine, kjer so strokovnjaki svetovnega merila, vi pa pravite, da naj bi nekomu zunaj dajali to delati, imamo pa znotraj kompetentne strokovnjake. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo zastavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala lepa, predsedujoči. Ministri, kolegice in kolegi! V Sloveniji že več let ugotavljamo, da je področje podeljevanja koncesij v zdravstvu pri nas nezadostno urejeno. Nimamo zakonskega postopka podeljevanja koncesij, prav tako nimamo nobenih meril, po katerih se koncesijo podeli in kdaj ne. To povzroča neenakopravno obravnavo prosilcev za koncesije in tudi podeljevanje koncesij za te programe, kjer so kapacitete javne zdravstvene mreže že zadostne. Na primarni ravni koncesije podeljujejo občine, ki imajo pri tem zelo različno prakso. Nekatere se trudijo, podeljujejo koncesije na podlagi potreb in razpisov, druge pa podeljujejo stihijsko, na podlagi želja posameznih zdravnikov, s čimer postopoma razgrajujejo zdravstvene domove, ki so jih ustanovile same. Žal se tudi koncesije na sekundarni ravni, za katere je odgovorno Ministrstvo za zdravje, podeljujejo brez vsakega koncepta. Pri tem noben dosedanji minister ni bil izjema. Nekateri so bili koncesijam bolj naklonjeni in so jih podelili več, drugi pa so bili pri tem malce zadržani. V koalicijskem sporazumu smo se zavezali, da bomo prakso podeljevanja koncesij spremenili in jih bomo podeljevali začasno, na podlagi potreb in izdelanih meril, po transparentnem postopku. Hkrati smo se zavezali, da bodo koncesionarji pri izvajanju javne zdravstvene službe morali v celoti upoštevati enaka pravila kot javni zavodi. Nekontrolirano podeljevanje koncesij in nejasna pravila igre za delo koncesionarjev sta namreč glavna vzroka za postopno razgradnjo zdravstvenega sistema, ki povzroča mešanje javne in zasebne zdravstvene dejavnosti. S koncesijami za programe, kjer imajo javni zavodi zadostne kapacitete, povzročamo tudi nezadostno izkoriščenost kadra, prostorov in opreme, ki se odraža v manj učinkovitem delu zdravstvenih domov in tudi bolnišnic. Poseben problem pa predstavljajo prenosi koncesij s fizičnih oseb na pravne osebe deooje za nedoločen čas, na katere opozarja tudi Združenje zdravstvenih zavodov. S tem, ko imajo koncesijo deooji, lahko pride do položaja, ko lastnik deooja podjetje s koncesijo vred proda komurkoli. Za Socialne demokrate je ureditev tega področja predpogoj, da se situacija v zdravstvu izboljša. Zato vas sprašujem: Kakšne ukrepe ste do sedaj sprejeli za ureditev področja koncesij v zdravstvu? Ste v svojem mandatu že podelili kakšno koncesijo ali prenos koncesije na pravno osebo? Če ste, koliko? Kakšni so bili razlogi za vašo odločitev? Za odgovor se vam zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za vprašanje, spoštovana gospa poslanka mag. Bojana Muršič. Gospod podpredsednik Državnega zbora, cenjeni poslanke in poslanci! Vesela sem tega vprašanja zaradi tega, ker se v zadnjem času v javnosti pojavljajo številna namigovanja, češ da Ministrstvo za zdravje v zelo velikem številu podeljuje koncesije za nedoločen čas pravnim subjektom, to so družbe z omejeno odgovornostjo. Pa temu ni tako, zato mi dovolite, da kaj več povem v odgovoru. Tako kot gospa poslanka pravilno ugotavlja, je področje koncesij urejeno v Zakonu o zdravstveni dejavnosti, kjer je pa ta ureditev zelo splošna, in sicer se v členih od 41 do 44 tega zakona določa, da koncesijo za opravljanje javne službe v osnovni zdravstveni dejavnosti podeli občinski oziroma mestni upravni organ, pristojen za zdravje, s soglasjem ministrstva. Tu govorimo o koncesijah na primarni ravni, medtem ko koncesije za opravljanje javne službe v drugih zdravstvenih dejavnostih, predvsem sekundar, podeli ministrstvo, pristojno za zdravje. V postopkih podelitve koncesije s svojimi mnenji sodelujeta še Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije in pristojna zbornica, pri čemer Zakon o zdravstveni dejavnosti pravne narave navedenih mnenj ne opredeljuje. Nadalje zakon določa okvirno vsebino koncesijske pogodbe, s katero koncendent in koncesionar uredita razmerje v zvezi z opravljanjem javne službe, in pogoje, pod katerimi mora koncesionar opravljati javno službo, zlasti pa vrsto zdravstvene dejavnosti, ki jo opravlja koncesionar, njen obseg, začetek opravljanja dejavnosti ter rok za odpoved koncesije in sredstva, ki jih zagotavlja koncendent. Ministrstvo za zdravje v mandatu te vlade novih koncesij ne podeljuje, razen v primerih, ko bi prišlo do poslabšanja dostopnosti do javne zdravstvene službe. Ti primeri pa so upokojitev koncesionarja, smrt koncesionarja ali prenehanje koncesijskega razmerja, ker je tudi v teh petih mesecih prišlo do primera, da je nekdo dal odpoved oziroma je želel vrniti koncesijo. In koncesije se lahko podelijo le v primerih in izključno tam, kjer javni zdravstveni zavod ne more zagotavljati zadostnega obsega storitev v skladu s sprejeto mrežo. Tako kot sem že povedala, v mojem mandatu, se pravi od 18. septembra, ni bila podeljena nobena koncesija na sekundarni ravni, podeljena pa so bila štiri soglasja za koncesije na primarnem nivoju. Šlo je za zgoraj omenjene primere, in sicer v dveh primerih za koncesijo na nivoju zdravnika splošne medicine, ena na nivoju ginekologije in en primer fizioterapije. Hkrati je na ministrstvu, kjer sem imenovala tudi posebno delovno skupino, ki kljub nedorečenosti obstoječega zakona pripravlja neko interno ureditev, se pravi neka pravila, kriterije in merila, zaradi tega, tako kot poslanka ugotavlja, da bomo na enoten princip, tako kot sem zdaj omenila, imeli do sprejemanja novega zakona o zdravstveni dejavnosti enotno merilo do vseh, ki bodo zaprošali za te koncesije. Res pa je, da je teh vlog kar nekaj. Po zadnji oceni mislim, da je teh vlog, ki čakajo na odobravanje, okrog 25. In bodoča ureditev je, tako kot ste pravilno ugotovili, piše v koalicijski pogodbi, bo v zakonu o zdravstveni dejavnosti, ki je v normativnem programu za naslednje leto, opredeljeno vse to, kar določa koncesijska pogodba. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič, izvolite dopolnitev.
Ministrici se najlepše zahvaljujem za ta prvi del odgovora, katerega sem sicer pričakovala. Vendar pa me kljub temu zanima: Ali mi lahko konkretno navedete, kdaj načrtujete ureditev tega področja? Sicer ste navedli, da v prihodnjem letu, ampak mislim, da je situacija zelo resna in bi bilo treba tukaj čim prej sprejeti ukrepe. In še: Ali mogoče nameravate poseči tudi v že podeljene koncesije? Za odgovor se vam najlepše zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Brez tega, da imamo opredeljeno celotno primarno mrežo, na osnovi katere lahko ugotovimo, kje dejansko javni zavodi ne morejo ustrezno zagotavljati dostopnosti vseh zdravstvenih storitev primarne ravni, kot tudi mrežo na sekundarni ravni, nimamo pravne podlage, da posegamo v že obstoječe koncesije. Dejstvo je pa to, kar je zapisano in k čemur bomo sledili tudi v novem predlogu zakona, da bodo morale koncesije biti podeljene na osnovi sprejete mreže na primarju, sekundarju. Drugič, na osnovi javnih razpisov. Tretjič, morajo biti podeljene osebam, ker fizična oseba je tista, ki zagotavlja in lahko dobi koncesijo, in ne pravna oseba kar tako, deoo, kajti lahko se zgodi, da imamo pravno osebo, pa ne bo imela pogodbe o zaposlitvi z ustrezno osebo, ki bo lahko zagotavljala kvaliteto in opravljanje določene zdravstvene dejavnosti. Seveda bo treba kot zakon sam predlog, pa opraviti še druge zadeve, da bo ta koncesija podeljena za določen čas, pri čemer jo bo možno obnoviti, ampak ne more biti ta koncesija dosmrtna. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo zastavila vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister, lepo pozdravljeni! V mesecu januarju sem ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo postavila pisno poslansko vprašanje, vezano na razbremenitev dela v Sloveniji. V njegovem odgovoru je bilo predvsem poudarjeno, da lahko poda zgolj svoje mnenje z vidika svoje pristojnosti, zato se tokrat obračam na vas, spoštovani minister za finance, ker kakorkoli nekako verjamem, da so škarje in platno v vaših rokah. Gospodarstveniki že leta opozarjajo na izredno visoko obdavčitev dela v Sloveniji, ki na eni strani pomeni visok strošek za delodajalce, na drugi strani pa tudi pomeni nizke plače za zaposlene. Strošek delodajalca pri minimalni plači v Sloveniji znaša 917 evrov. Če pogledamo, recimo, neto plačo tisoč evrov, vidimo, da je tu skupni strošek delodajalca tisoč 741 evrov. In če še mogoče pogledamo to, da že pri tisoč 500 evrih neto plače dejansko plača zapade v 41-odstotno dohodninsko lestvico, skupni strošek delodajalca pa je malo manj kot 2 tisoč 800 evrov. Če pogledamo povprečno obremenitev na plače v Sloveniji, le-ta znaša okoli 43 %. Mogoče še to, da je meja, ko država prejme več kot zaposleni, pri neto plači 2 tisoč evrov. Sama obstoječa obremenitev dela se mi zdi zelo nepravična. V bistvu kaznuje tiste produktivne, kaznuje tiste, ki delajo, in ni niti malo razvojno naravnana. Blokira razvoj, inovativnost, podjetništvo, internacionalizacijo podjetij, ki so napram ostalim v tujini nekonkurenčna, predvsem pa tudi zavira pritegnitev tujih investitorjev v Slovenijo, ki izbirajo zlasti davčno bolj ugodne lokacije. Tudi v Gospodarski zbornici Slovenije menijo, da bi z davčno razbremenitvijo lahko odpravili tako imenovani zaposlitveni krč. In tako na drugi strani podpirajo tudi uvedbo socialne kapice, ki bi dejansko omejila socialne prispevke z namenom razbremenitve plač visoko kvalificiranega kadra, ki pa so dejansko ključni za razvoj novih produktov v Sloveniji. Če na kratko povzamem, visoka obremenitev dela predvsem na strani visokih prispevkov za socialno varstvo in dohodnino pomeni nizke plače zaposlenim, to, da visoko kvalificirani ljudje odhajajo v tujino, da se naša podjetja zaradi tega selijo v tujino ali so nekonkurenčna, da smo za tuje investitorje nezanimivi, predvsem pa tudi popolnoma zavira razvoj srednjega družbenega razreda v Sloveniji. Spoštovani minister, tudi v koalicijski pogodbi imate zapisano, da boste skozi zeleno proračunsko reformo ustvarili razmere za postopno znižanje obremenitve dela. Zanima me: Kaj nameravate narediti v smeri zmanjšanja davčne razbremenitve dela? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Dušan Mramor, minister za finance.
Hvala za vprašanje. Res je to področje dela Ministrstva za finance, in bi jaz rad uvodoma pojasnil, da se obremenitev dela z dohodnino v Sloveniji znižuje že od leta 2005 naprej, in sicer najprej z reformo v letu 2005, ko je bila uveljavljena globalna razbremenitev dohodkov, nato z reformo leta 2007, ko se je zmanjšala obremenitev aktivnih dohodkov preko povečanega neobdavčenega dela dohodka in preko zmanjševanja progresivnosti davčnih stopenj. V letih 2008 in 2010 je bila z uvedbo dodatnih splošnih olajšav dosežena nadaljnja razbremenitev oseb z najnižjimi dohodki in ukinjen davek na izplačane plače. Spremembe, ki so bile uveljavljene z ZUJF v letu 2012, pa so bile pripravljene z namenom razbremenitve zavezancev, ki dosegajo dohodke nad 1,3 povprečne plače. To je za dohodnino. Obremenitve dela s prispevki za socialno varnost pa že od leta 1996 ostajajo na približno enaki ravni, in to je to, kot ste vi tudi omenili. Največji delež v obremenitvi dela namreč predstavljajo prav prispevki za socialno varnost. Rešitve za razbremenitev obdavčitve dela in povečanje konkurenčnosti podjetij je tako treba iskati tudi v sistemu obveznega socialnega zavarovanja. Drži, v koalicijskem sporazumu za mandatno obdobje 2014–2018 je tukaj na področju davčne politike zaveza v smeri ustvarjanja razmer za postopno znižanje obremenitve dela, ob fiskalni zmožnosti države; torej morajo biti fiskalno nevtralni predvsem glede na cilje, ki jih imamo glede zmanjševanja deficita. In sicer preko zelene proračunske reforme, tako da bi postopno ukinili okolju škodljive subvencije ter dodatno zavezo v smeri proučitve možnosti za preoblikovanje dohodninske lestvice za razbremenitev plač visoko kvalificirane delovne sile, kar je tudi naš problem. K ukrepom za prestrukturiranje javnofinančnega bremena v smislu razbremenitve stroškov dela se je Vlada zavezala tudi s podpisom socialnega sporazuma, kjer smo določili, da bomo pregledali vse davke in kalibrirali davčni sistem tako, da bo Slovenija konkurenčna drugim državam. To je za leti 2015 in 2016; torej, že za ti dve leti smo se k temu zavezali. Poleg navedenih ukrepov v koalicijskem sporazumu pa bi bilo mogoče rešitve glede razbremenitve stroškov dela iskati tudi v sistemu socialnega zavarovanja, saj je razmeroma visoka obremenitev dela, kot sem že rekel, posledica predvsem tega področja. V tem primeru bi bili potrebni kompleksnejši in hkrati usklajeni ukrepi na več področjih, ki bi zahtevali širši družbeni konsenz ob predpostavki, da se ob zniževanju obremenitve dela želi ohraniti primerljiv nivo socialne varnosti in zagotovitev vzdržnosti državne, pokojninske in zdravstvene blagajne, in seveda za to rabiš določen čas. Ena izmed prioritetnih aktivnosti našega ministrstva v obdobju 2015–2017 je prestrukturiranje bremena javnih dajatev, katerih cilj je na novo določiti porazdelitev davčnega bremena med potrošnjo, dohodki in premoženjem s ciljem povečanja konkurenčnosti, kot sem že prej omenil, in te rešitve naj bi bile najkasneje do leta 2017. Seveda tukaj vemo, da imamo pri premoženju eno najnižjih obdavčitev, pri socialnih prispevkih pa, če se primerjamo z državami OECD, krepko odstopamo navzgor.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo dopolnila vprašanje.
Hvala za vaš odgovor. Morda bi želela še samo eno dopolnitev. Minister za gospodarstvo je v tem svojem odgovoru podal še en predlog, in sicer on vidi možnost delne razbremenitve stroškov dela tudi v spremembah in dopolnitvah Zakona o udeležbi delavcev pri dobičku. Pa me zanima: Kaj mislite konkretno o tem? V nadaljevanju tudi navaja, da bi se 13. in 14. plača izplačevali brez plačila prispevkov, kadar se izplačata iz dobička podjetij. Kakšno je vaše mnenje o tem? In pa še morda naslednje: Kaj menite konkretno o socialni kapici? Če imate pozitivno mnenje o tem, kdaj bi glede na neko fiskalno vzdržnost bilo to možno uvesti pri nas? Hvala za dopolnitev.
Hvala lepa. Dr. Dušan Mramor, minister za finance, bo odgovoril.
Hvala lepa. Vsi ti predlogi so bili tudi izraženi, ko smo imeli pogajanja glede socialnega sporazuma, in nobenega nismo dali z mize, vsi so lahko relevantni. Ključna zadeva je, da smo potem primerljivi s tujino in da je fiskalno vse skupaj vzdržno. Tako da ne nasprotujem nobenemu izmed teh predlogov. Se pa tudi sam zavzemam, kot sem že na hearingu pred Državnim zborom povedal, za delno razbremenitev tistih najbolj pridnih, se pravi tistih, ki imajo višje dohodke.
Hvala lepa. Gospa Anita Koleša bo zastavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Cenjeni ministri, kolegice in kolegi! Zakon za uravnoteženje javnih financ, sprejet leta 2012, njegovo veljavnost pa zaradi javnofinančnih razlogov podaljšujemo tudi v obdobje aktualne vlade, je drastično omejil možnosti zaposlovanja v javnem sektorju, omejevanje pa je tudi del dogovora s sindikati. Določbe ZUJF so v slabih treh letih povzročile osiromašenje zaposlitev mlade generacije in minimalizirale možnosti zaposlovanja mladih v javno upravo, državne ustanove, administrativni ukrep pa povzroča zelo velike težave v javnih zavodih na področju zdravstva, izobraževanja, kulture. Prepoved nadomeščanja upokojenih ali celo samo dlje časa odsotnih delavcev pomeni moten delovni proces ali onemogoča razvoj znotraj posameznega področja dejavnosti, ki še kako zelo potrebuje nove mlade ideje, pogum in umeščenost v mednarodni znanstveni in raziskovalni prostor. Zakon povečuje število prekernih delavcev, ki je najbolj pereče na področju kulture in kjer se osiromašenje umetniških korpusov z mladimi igralci, glasbeniki, umetniki izkazuje kot pomemben kadrovski problem. Zaradi nesrečnega ZUJF se je povečalo število volonterskih pripravništev, ustvarilo veliko anomalijo na trgu, dolgoročno pa lahko povzroči še bistveno bolj negativne učinke. Zato postavljam vprašanje ministru za javno upravo Borisu Koprivnikarju: Katere ukrepe pripravlja ministrstvo kot ustrezno rešitev, na podlagi katere bo mladim ponovno omogočeno zaposlovanje v javnem sektorju oziroma hitrejši vstop na trg dela diplomantom predvsem družboslovnih šol, umetniških akademij, v tako imenovane javne zavode in državne ustanove? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod Boris Koprivnikar, minister za javno upravo.
Spoštovani poslanci, spoštovana poslanka! Hvala za to vprašanje, ki je zahtevno, pa kljub temu. Tudi sam upam, da ne bomo več, kot ste poimenovali, dolgo imeli nesrečnih ZUJF-ov zaradi tega, ker s temi zakoni poskušamo stabilizirati javne finance, javne finance so pa pogoj za to, da lahko vse te zaposlitve, o katerih govorimo, dejansko tudi financiramo. Letno je v javnem sektorju približno 3-odstotna fluktuacija, od tega je ta omejitev, ki izhaja iz ZUJF-ov v preteklih letih, dejansko 1 %, kar pomeni, da obstaja 2 % nadomeščanj, moramo pa se pri tem držati zakonov, Zakona o javnih uslužbencih in Zakona o delovnih razmerjih, ki določata temeljna načela, in sicer da se zaposlitev v upravnih službah že po Ustavi Republike Slovenije lahko dogaja samo na podlagi javnega natečaja. Tudi sicer delovnopravna zakonodaja določi, da pri dostopu do delovnega mesta ne smemo biti diskriminatorni, torej v tem primeru ne moremo nobeni od starostnih ali kakršnihkoli drugih skupin dajati prioritete, in je pomembno, da to razumemo. So pa možne nadomestne zaposlitve, in pri teh nadomestnih zaposlitvah dejansko ni treba iskati soglasja, zato je tukaj malo lažje, vendar se soočamo s celotnim problemom, da se zmanjšanje števila zaposlenih rešuje po tako imenovanem sistemu naravnega odliva, kar logično povečuje tudi starostno strukturo v javni upravi. In tudi sam sem vse prej kot navdušen nad podatkom, da se je število mladih v javni upravi v tem času ZUJF-ov in teh varčevalnih ukrepov prepolovilo in se je starostna skupina zelo, zelo povečala, tudi v širšem javnem sektorju. Zaradi tega je to več kot pereč problem. Kaj se da na tem mestu storiti oziroma kaj že pripravljamo oziroma izvajamo na tem področju? Eno so pripravniška delovna mesta, in če se ne spuščam na področje delovnopravne zakonodaje, ki je sicer v domeni Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, moramo ugotoviti, da na področju javne uprave že danes uporabljamo prakso, da vsaka izkušnja šteje, torej tudi počitniško, študentsko delo, nadomeščanje za krajši delovni čas, zato ker je pogosto pri zaposlovanju mladih največji problem to, da ne izpolnjujejo tistih osnovnih kriterijev po potrebnih izkušnjah, da bi lahko na neko delovno mesto konkurirali, torej izpolnili vse pogoje, ki jih potrebujejo. Možnost pa je tudi pridobivanje teh izkušenj z nadomestnimi zaposlitvami za določen čas ali pa za čas opravljanja določenih projektov. En korak je bil narejen tudi v smeri zlorabe volonterskih pripravništev, ki ste jih tudi omenili, in sicer s sklepom Vlade in s spremembo zakonodaje, ki bo sledila, da vsako delo šteje, in tudi pripravništva morajo biti temu primerno nagrajena, niso pa za zanemariti tudi pomembne možnosti, ki se nam kažejo v okviru evropskih projektov, ki pa direktno zagotavljajo določena sredstva za odpiranje, prav usmerjeno, delovnih mest mladih. Tukaj je v osmi prednostni osi, prvi in drugi cilj, na voljo kar 73 milijonov evrov za znižanje brezposelnosti mladih in pa pobuda za zaposlovanje mladih 18,4 milijona evrov. To so pa sredstva, s katerimi lahko izvajamo to tako imenovano pozitivno diskriminacijo, da bi mladim omogočili v širšem, na splošno na trgu dela, boljšo dostopnost do delovnih mest. Mogoče v okviru javne uprave ali širšega javnega sektorja lahko omenim tudi to, da če želimo zaposlovati in če želimo zaposlovati mlade, potem potrebujemo delovna mesta, to je ključna formula. Če ni delovnih mest, potem ni delovnih mest za nikogar, tudi za mlade ne. Zato tukaj vidimo nekaj možnosti tudi v tisti splošni usmeritvi, ki jo uvajamo skozi naše horizontalne projekte, in sicer da se zmanjša število nalog, ki jih javni sektor naroča pri zunanjih izvajalcih, in da jih čim več izvedejo sami s tako imenovanim insourcing. Tukaj se dejansko pojavljajo sredstva, s katerimi je mogoče zaposlovati tudi mlajše, je pa ob tem treba vedeti, da moramo strošek državne uprave kontrolirati, da je strošek javnega sektorja do neke mere odvisen tudi od tega, kaj si gospodarstvo lahko privošči. In če sta širši javni sektor in državna uprava učinkovita, potem bomo generirali veliko delovnih mest, tudi izven javnega sektorja. In tudi tukaj so možnosti za zaposlitve mladih. Tudi sam osebno to svojo nagnjenost ali privrženost temu, da mladi ljudje nosijo nove ideje, izkazujem s strukturo svojega kabineta in našega ministrstva, ker menim, da mladi ljudje prinesejo nove ideje, ki jih rabimo.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek bo zastavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani podpredsednik, ministrski zbor! Spoštovani minister za gospodarstvo, na katerega bom naslovil vprašanje, vprašanje, ki je v skrbi za slovensko gospodarstvo. Že dolgo časa ugotavljamo, da je mnogo podjetij v Sloveniji, ki so uspešna, prezadolženih. Zato bi me zanimalo: Kakšno strategijo ima država pri razdolževanju prezadolženih podjetij, ki imajo dobro in ugodno pozicijo na trgu in tekoče ter pozitivno poslujejo, pa so zaradi prezadolženosti omejena pri financiranju proizvodnje, predvsem pa novih investicij? S tem izgubljajo boj s konkurenco, predvsem na tujih zahtevnih trgih. Hvala.
Hvala lepa. Minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec! Vprašanje, ki ste ga postavili, je pomembno in se nanaša na težko problematiko, glede na to, da je pomemben del našega gospodarstva prezadolžen, ampak kljub vsemu. Leta 2014 so bila sprejeta dopolnila insolventne zakonodaje, ki omogoča družbam, ki so prezadolžene in ne morejo pridobiti novih likvidnostnih sredstev, so pa perspektivne, da pred insolventnim postopkom izvedejo postopek preventivnega prestrukturiranja. Postopek se začne na predlog dolžnika. Postopek preventivnega prestrukturiranja se vodi z namenom, da se dolžniku, za katerega je verjetno, da bo v obdobju enega leta postal insolventen, omogoči, da na podlagi sporazuma o finančnem prestrukturiranju izvede ustrezne ukrepe tega prestrukturiranja oziroma svojih finančnih obveznosti. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo pripravljamo v sodelovanju s SID banko pomemben korak naprej v smislu nadgradnje tistih sredstev, če se spomnite, pred dvema letoma, ko se je tudi za te namene skupaj z njimi pripravilo 500 milijonov, pa se jih je izkoristilo samo 70, zaradi tega ker so bili pogoji, ne gre samo za ta del, taki, da niso bili toliko aktualni za gospodarstvo. Skratka, s SID banko pripravljamo ukrep finančnega inženiringa za spodbujanje razvoja malih, srednje velikih podjetij in podjetij, ki potrebujejo denarni tok za financiranje rasti oziroma so v težavah, in sicer za malo daljše obdobje, do 12 let. Se pravi, da se na tem segmentu naredi pomemben korak naprej. Druga zadeva je to, da je Vlada Republike Slovenije na predlog Evropske komisije – to smo morali oziroma je bilo tudi prav, da smo naredili – 22. 1. 2015 imenovala medresorsko delovno skupino za prestrukturiranje in razdolževanje podjetij, da po sanaciji bančnega sistema enostavno predstavlja uspešna izpeljava postopkov prestrukturiranja in razdolževanja podjetij naslednji potreben pogoj za dolgoročno oživitev gospodarskega stanja oziroma gospodarskih aktivnosti. Delovno skupino za to prestrukturiranje sestavljajo člani iz Ministrstva za finance, Banke Slovenije, Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in Ministrstva za pravosodje. Naloge te skupine so pa naslednje. Šest jih je, in sicer: analiza uporabe razpoložljivih pravnih mehanizmov in najboljših mednarodnih praks pri vseh deležnikih v procesu prestrukturiranja, spremljanje postopkov prestrukturiranja in razdolževanja podjetij pri prestrukturiranju, priprava krovnega načrta v zvezi s prestrukturiranjem in razdolževanjem podjetij, koordinacija deležnikov v okviru postopkov tega procesa, oblikovanje predlogov sistemskih ukrepov za povečanje učinkovitosti procesa razdolževanja in prestrukturiranja podjetij ter oblikovanje predlogov ukrepov za obnovitev kreditne aktivnosti bank in zagotavljanje gospodarske rasti. Ampak ključna zadeva je tista, ki sem jo povedal na začetku, da želimo skupaj s SID banko pripraviti nekaj ukrepov, s katerimi bi tistim podjetjem, ki so prezadolžena, vendar perspektivna, imajo trg, omogočili, da se na nek normalen način tudi v tem finančnem smislu prestrukturirajo do te mere, da bodo lahko normalna in samostojna ter kos izzivom na tem poslovnem področju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite.
Hvala, spoštovani minister, za vaš odgovor. Na večji del vprašanj sem dobil odgovore. Vendar tu gre zgolj za podjetja, ki so zdrava, ki imajo proizvodnjo, ki prodajajo svoje proizvode na tuje trge. Prav gotovo ta podjetja ne bežijo od dolgov, ki so jih ustvarila v preteklosti. To so podjetja, ki redno plačujejo plače, ki redno plačujejo davke in prispevke. Ko pa je z njihovih finančnih računov treba poravnati večjo količino preteklih dolgov, pa potem zmanjka za najpomembnejše stvari, in sicer ko se borijo za kupce na svetovnem trgu, zmanjka osnovnih sredstev za proizvodnjo, nabavo novih strojev, predvsem pa da bi bili lahko bolj konkurenčni. Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Vse to, kar je bilo navedeno, drži. Povedati moram še enkrat, da se zavedamo težave, da je pomemben del našega gospodarstva prezadolžen, drugič, da imamo znotraj tega veliko podjetij, ki so dobra, ki imajo trge, in kjer moramo priti z nekimi konkretnimi ukrepi, da se jim dolgovi, ki jih imajo, na nek način prolongirajo na daljše obdobje. Zaradi tega sem rekel, da največ pričakujem od tega ukrepa v sodelovanju s SID banko, kjer moramo tem proizvodno perspektivnim podjetjem omogočiti, da se jim te obveznosti prolongirajo na daljši rok, da ne bodo jedla iz rok v usta in da bodo imela možnost stabilizirati svoje poslovanje. Tu bi pa omenil še eno zadevo, ki je mogoče malo bolj vzporedna, ampak mi nanjo nimamo direktnega vpliva. To je vloga, ki jo ima pri prestrukturiranju podjetja tudi DUTB, ki je v veliki meri dolžan skrbeti za obe vrsti prestrukturiranja, tako finančno kot poslovno. In verjamem, da se bo delo DUTB v bližnji prihodnosti skoncentriralo v veliki meri tudi na to področje, ker imamo v tem portfelju kar velik del našega gospodarstva, ki trpi za isto boleznijo, ki ste jo omenili. Ampak še enkrat, največ pričakujem od tega, da bomo prišli s konkretnim načrtom oziroma sredstvi, s fondom, iz katerega bodo podjetja lahko dobila vire za to, da svojo prezadolžitev prestrukturirajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri in kolegi poslanci! Ob novem letu je v javnosti spet odjeknila novica o vaši nameri, da se ustanovi državno gozdarsko podjetje, ki bo upravljalo z gozdovi, s katerimi danes gospodari Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. V prejšnjem mandatu, ko ste prav tako opravljali funkcijo, isto kot danes, ste trdili, da je ustanovitev državnega gozdarskega podjetja nujen pogoj za sanacijo v žledu poškodovanih gozdov. Letos o tem ni govora. Sanacija poteka, žled torej ne more biti več vzrok za ustanavljanje, vi pa še vedno govorite o ustanovitvi tega podjetja, samo da so tokrat razlog gozdarske koncesije, ki se iztečejo v letu 2016. Lani ste za ustanovitev gozdarskega podjetja zahtevali najem kredita sprva v višini 72 milijonov evrov, na koncu okoli 30 milijonov evrov. Tega letos ne omenjate. Obljubljate pa, da bo podjetje vplačevalo v državni proračun dobičke za kritje obveznosti iz denacionalizacije, za katere se ve, da jih bo še za nekje med 40 in 50 milijonov evrov. Zaradi tega vas sprašujem: Na kakšen način si tokrat predstavljate ustanovitev državnega gozdarskega podjetja? Ali razmišljate tudi o rešitvi, na podlagi katere bi se davki, pobrani na področju gozdarstva in z njim vezanih panogah, vračali neposredno nazaj na postavke za to področje? Ali menite, da Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov ni možno zakonsko pooblastiti za prodajo lesa iz državnih gozdov in v ta namen spremeniti njegov status? Kakšna je vaša vizija gospodarjenja z gozdovi in kmetijskimi zemljišči? Kako boste zagotovili nadaljnje upravljanje države z gozdovi in kmetijskimi zemljišči brez bremen za državni proračun? Ali boste tokrat v pripravo napovedanih sprememb na tem področju vključili širšo strokovno in zainteresirano javnost? Ali bo podjetje pristojno tudi za upravljanje z gozdovi in gozdarstvom vse od raziskav pa do prodaje izdelkov? Kako boste v primeru ustanovitve državnega podjetja zagotovili, da le-to ne bo čez nekaj let prešlo v zasebne roke? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala, predsedujoči, in hvala, spoštovana poslanka, za aktualno vprašanje. Kot prvo, lansko leto se je mudilo zato, ker če bi imeli že takrat državno gozdarsko podjetje, bi lažje pomagali privatnim lastnikom gozdov. Je pa tudi izkušnja iz lanskega leta, in to je, da se včasih politična volja tudi pojavi, potem pa izgine, in zaradi odsotnosti volje ene od koalicijskih strank tega ni bilo možno narediti. Zato sedaj, mislim da, končujemo razpravo znotraj koalicije. Takoj potem začenjamo razpravo, če boste le dovolili, tudi z opozicijskimi strankami v Državnem zboru in tudi z zainteresirano javnostjo, da potem na podlagi izhodišč pridemo do zakona, ker so izhodišča že vnaprej v čim večji meri tudi usklajena. V tem trenutku upravlja z državnim gozdom sklad, gospodarijo pa gozdna podjetja. To je sistem, ki v državah, ki jih želimo imeti za vzor, kakor so Avstrija, nemške zvezne dežele, Finska in marsikatera druga, ni takšen. Tam zaradi posebnega interesa – namreč, državni gozd je državno bogastvo, eden redkih javnih virov, ki jih države imajo – države neposredno gospodarijo in iz tega imajo tudi korist. V to smer gre tudi predlog ustanovitve slovenskega državnega gozdnega podjetja. Predlog je, da državno gozdno podjetje ustanovimo v obliki deooja. Zakaj ne v obliki javnega zavoda? Zato, ker potem bistveno lažje gospodari. Namreč, zavodi imajo omejitve in morajo za marsikatero stvar dobiti soglasje na vladi, gospodarske družbe, ki so v državni lasti, pa lažje gospodarijo. Vendar ta gospodarska družba, takšen bo predlog, bo ustanovljena s posebnim zakonom, ki med drugim govori tudi o tem, da je lahko edini družbenik država, ki potem preko dvotirnega sistema upravljanja zasleduje svoj javni interes. Po našem predlogu se bo denar, torej v bistvu dobiček iz upravljanja in gospodarjenja z državnim gozdom vračal v proračun pristojnega ministrstva za naslednje namene. Prvi namen je financiranje nakupa gozdov. V tem trenutku imamo namreč v državi premalo državnih gozdov, samo 20 %. V primerljivih državah imajo bistveno več. S tem dobičkom moramo poravnati po starem zakonu o denacionalizaciji še izplačilo odškodnin zaradi nerabe. Tveganje je takšno, kakršnega ste omenili. Pri tem, ali bodo takšni tudi iztoženi ali izpogajani zneski, je pa cilj države, da bodo nižji ali bistveno nižji. Je pa to tveganje takšno, kakor ste ga omenili. Nadalje so v skladu z dosedanjim zakonom še obveznosti do občin, in kot četrto, za financiranje gozdno-okoljskih ukrepov, ki so v tem trenutku brez svojega financiranja. Kaj je po našem mnenju cilj upravljanja z državnimi in generalno s kmetijskimi zemljišči in z gozdnimi zemljišči? Vsaj trije so. Prvi cilj je povečanje učinkovitosti, torej več realizacije, nova delovna mesta. To nam je v lanskem letu uspelo v kmetijstvu, da smo rastli, celo po vrednosti, ob tem, da so cene nižje, 6 %, količine pa okoli 13 %. Zelo, zelo smo rastli tudi v gozdu, vendar je razlog slab. Razlog je škoda zaradi žleda v slovenskem gozdu. Lansko leto smo imeli v gozdu poseka za 6,3 milijona kubikov. Običajni posek je pa pod 4 milijoni kubikov. Drugi cilj je naravno delo tako s kmetijskimi zemljišči kakor tudi z gozdovi, torej ne, recimo, sistem, kjer se podrejo vsa drevesa, ampak se določa, katera drevesa se podrejo. In tretji cilj, ki je enako pomemben, je pa vzdrževanje verige. Nič nam ne pomaga, če imamo dobro delo v gozdu, ali državnem ali zasebnem, če potem večino produkta odpeljemo ven. Ne gre za to. Mi in jaz zagovarjam, da mora tisti, ki je lastnik gozda, dobiti dobro ceno za to, kar pelje iz gozda, vendar cilj države pa morajo biti delovna mesta in dodana vrednost v celotni verigi. Moram reči, da tukaj skupaj z gospodarskim ministrom na nek način tudi spreminjava sedanjo strategijo Gozd je lep, in verjamem, da bo realizacija te strategije dala tudi nova delovna mesta. Kako preprečiti, da državni gozd ne bo prešel v zasebne roke, je glavno vprašanje. Imamo dve varovalki. Prvič, državnega gozda ne bomo prenesli na družbo, ki ga bo upravljala in z njim gospodarila; še vedno bo v državni lasti. In drugič, ta družba lahko ima tudi po zakonu, če bo zakon, takšen, kakršnega bomo predlagali, sprejet, samo enega družbenika, in to je država Slovenija. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Hvala za to obrazložitev, vendar bi vas opozorila. V Avstriji ÖBf, ki ste ga kot primerjavo navedli, upravlja tudi z narodnimi parki in tam je okoli tisoč 200 zaposlenih, letno ustvari približno med 15 in 20 milijoni evrov dobička. Izostala pa je primerjava, da je leta 2013 dobrih sto zaposlenih v Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ustvarilo cca 9,5 milijona presežka prihodkov nad odhodki. Samo leta 2014 prihodki sklada od koncesnin neuradno presegajo 16 milijonov evrov, kljub žledolomu. In še ne nazadnje, ta projekt ima lahko zelo usodne posledice za Slovenijo in za njene državljane, ker gre za slovenski les, ki je slovenska nafta. Govorimo o premoženju, vrednemu več kot milijardo evrov, in gozdovi, kot vemo, prekrivajo najmanj 13 % površine Republike Slovenije. Vsi v tem državnem zboru, razen Združena levica, poudarjate, da je država slab lastnik. Mi v Združeni levici pravimo, da so slabi lastniki vaši politični kadri, zato se upravičeno bojimo, da bodo kadri, ki bodo upravljali s tem podjetjem, naredili podjetje insolventno in da bo pristalo v tujih rokah. Hvala.
Hvala lepa. Minister mag. Dejan Židan, izvolite.
Hvala. Mi moramo pa za razliko od Združene levice paziti, kaj govorimo, in potem to tudi v praksi izpeljati. Tudi Socialni demokrati zagovarjamo, da je lahko država dober lastnik. V Sloveniji imamo primere, kjer je država dober lastnik in podjetja plačujejo velike dobičke, iz katerih se v končni fazi financirajo tako pokojninski fond kakor tudi nekatere druge javne storitve. Je pa lahko država, če ima napačen pristop do kadrov, tudi napačen lastnik. Ampak to ni stvar lastnikov, to je stvar izbire ljudi, ki upravljajo. Tako da se strinjam verjetno s tem, da morajo ljudje, ki upravljajo s slovenskim državnim premoženjem, imeti vsaj dve lastnosti. Prvič, da so strokovnjaki, vendar je to premalo. Morajo imeti tudi hrbtenico, da razumejo, da upravljajo z državnim premoženjem in da ga ne morejo upravljati v svojo korist ali pa v korist špekulantov. Kar se pa tiče tega, kako so v nekaterih drugih državah nastajale tovrstne gospodarske družbe. Primer, recimo, Avstrije je znan. Znan je tudi primer posameznih družb, recimo bavarske, ki v Evropi velja za eno bolj uspešnih. Mislim, da je od leta 2005 naprej funkcionalna. Te družbe so na začetku imele dvoletno ali triletno obdobje, kjer so se dejansko učile novega načina gospodarjenja, potem pa generalno vse poslujejo z relativno velikim dobičkom, ker je naloga in samo delo v gozdu takšno, da to omogoča. Vprašanje, ki se kasneje pojavlja, je pa to, kako se ta dobiček izkoristi. Naš predlog bo, da se ta dobiček v celoti, ves preostali dobiček izkoristi za slovenski gozd. Tudi nič ni narobe, če se del tega dobička izkoristi za okoljske ukrepe, ki se izvajajo v zasebnem gozdu. V vsakem primeru potem denar ostaja v gozdu. Vprašanje, ki si ga evropske gozdarske družbe, državne ali deželne – recimo, v Nemčiji imajo deželne gozdarske družbe –, postavljajo, pa je, kako določiti svojo dejavnost. Recimo, ravno na Bavarskem je to lep primer. V začetku so imeli tako gozdarsko dejavnost kot tudi še neko dodatno dejavnost in tam so se odločili, da bodo upravljali zaradi večjega dobička samo za gozdarsko. Primer Avstrije pa govori tudi o upravljanju parkov in upravljanju turistične dejavnosti, pa še nekaterih drugih. Tako da je zelo odvisno od same konfiguracije terena, in to bo naloga poslovodstva. In tisto, kar je zanimivo v tujini, je pa naslednje: da se politika ne vmešava v delovanje tovrstnih gospodarskih gozdarskih družb. Določi samo cilje. Delo mora biti, vsaj v našem primeru, sonaravno, in pričakujemo, da so direktorji sposobni ustvariti dobiček. Če pa ne, pa naj odidejo in pridejo ljudje, ki so ga sposobni. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Violeta Tomić.
Hvala za dopolnjeno obrazložitev, ampak v skladu s 246. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor o odgovoru razpravlja na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 3. marca, v okviru glasovanj. Gospod Danilo Anton Ranc bo zastavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanki Setnikar Cankar.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani Državni zbor, spoštovani minister in ministrice! Spoštovana ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar! Aktualna gospodarska situacija kaže, da v Sloveniji nimamo izdelane strategije za povečanje konkurenčnosti gospodarstva in obrti in da izgubljamo tehnološke, razvojne in poslovne prednosti. Pomen tehniškega izobraževanja se v Sloveniji zmanjšuje že na osnovnošolskem, srednješolskem in tudi na visokošolskem nivoju. Z uvedbo devetletne osnovne šole so bile na predmetni stopnji osnovne šole vsebine s področja tehnike in tehnologije močno okrnjene, in sicer za 33 %. Določene vsebine so bile prestavljene v nižje razrede in zaradi manjših zmožnosti mlajših učencev poenostavljene. Predmetu tehnika in tehnologija v osnovni šoli sta namenjeni samo 2 uri v 6. razredu in po ena ura v 7. in 8. razredu, medtem ko v zaključnem 9. razredu, torej v letu, ko se učenci odločajo o nadaljnjem izobraževanju, obveznega predmeta tehnika in tehnologija ni. Društvo učiteljev tehnične vzgoje je že leta 2006 pozvalo na javno razpravo o tej problematiki. Odziv s strani srednjih šol in fakultet je bil sicer pozitiven, vendar pa s strani prejšnjih ministrstev za šolstvo tega odziva žal ni bilo. Tako je namesto vrnitve predmeta tehnike in tehnologije v 9. razred sledilo postopno uvajanje obveznega drugega tujega jezika. Zaradi ukinitve tehnike in tehnologije v zaključnem razredu osnovne šole so iz programa izpadle vsebine s področja elektrotehnike, elektronike, robotike in tako dalje. V 9. razredu osnovne šole tako ni možno navezovanje in sinteza znanj s področja naravoslovnih predmetov na vsebine s področja tehnike in tehnologije. Odsotnost tega predmeta v 9. razredu zmanjšuje možnosti za razvijanje poklicnih motivacij za tehniško-tehnološka področja. Tako se zmanjšuje interes za šolanje v poklicnih in tehničnih srednjih šolah in tudi na fakultetah. Društvo za razvoj tehniškega izobraževanja je pripravilo oceno stanja tehniškega izobraževanja v Sloveniji. Eden glavnih predlogov je bil ponovna uvedba obveznega predmeta tehnike in tehnologije v 9. razred osnovne šole. Tudi Slovenska akademija znanosti in umetnosti je ta predlog podprla. Spoštovana ministrica, sprašujem vas: Zakaj se kljub temu, da to svetuje stroka, predlogi o ponovni uvedbi tega predmeta niso uresničili? Kako boste ukrepali, da se bo v 9. razredu osnovne šole ponovno uvedel ta predmet? Kako boste preprečili zapostavljanje tehniškega izobraževanja in favoriziranje družboslovnih vsebin v izobraževalnem sistemu na vseh nivojih? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani prisotni ministri, ministrice, poslanke in poslanci! Zahvaljujem se za vprašanje. Dovolite, da najprej predstavim nekatere podatke, ki sicer upravičeno pritrjujejo vaši skrbi, kažejo pa, da se je trend že spremenil. Interes mladih za vpis v srednje strokovno in tehniško izobraževanje se je v zadnjih petih letih povečal in je v šolskem letu 2013/2014 delež vpisanih v te programe znašal skoraj 40 %, 39,7 %, od vseh vpisanih v srednje šole v šolskem letu 2009/2010 pa je bil ta delež 36 %. Gre opaziti, da se interes mladih povečuje. Interes mladih za vpis v splošne gimnazije je nekoliko manjši, ker se je delež vpisanih v gimnazijske programe zmanjšal. Ampak ne glede na to imate prav, pobud za uveljavitev predmeta tehnika in tehnologija v 9. razredu je bilo že nekaj. Ne poznam razlogov, zakaj niso bile sprejete. Istočasno pa moram povedati, da to niso bile edine pobude. Veliko je bilo pobud tudi za povečanje ur predmetov in dodatnih predmetov s področja biologije, jezikoslovja in športa, pri čemer naj na kratko samo osvetlim, koliko pa je namenjeno temu področju. Področje tehnike zajema v programu osnovne šole 350 pedagoških ur, in res, od 4. do 8. razreda, kot ste izpostavili. Učenci od 4. do 6. razreda pa si lahko izberejo še eno dodatno uro tehnike iz nabora neobveznega izbirnega predmeta. Učenci od 7. do 9. razreda pa imajo možnost izbora ene ure tehnike iz obsega obveznega izbirnega predmeta, in izbirajo med naslednjimi "tehničnimi" predmeti: elektrotehnika, obdelava kovine, obdelava lesa, obdelava umetne snovi, projekti iz fizike in tehnike ter robotika v tehniki. Poleg tega pa v sklopu dni dejavnosti, ki so del obveznega programa šole, kjer se vsebine predmetov medsebojno povezujejo, vsaka šola načrtuje še 165 ur tehniških dejavnosti. V 9. razredu osnovne šole, kjer, pravilno, res ni več obveznega predmeta s področja tehnike, je učenec vključen v 20 ur tehniških vsebin v okviru dni dejavnosti in na osnovi lastnega izbora še v 32 ur enega izmed obveznih izbirnih predmetov. Ne glede na to pa smo tudi na osnovi drugih predlogov osnovali koordinacijo za kurikul od osnovne šole do srednjih in višjih šol, ki bo obravnavala vse te pobude, in ta pobuda bo prav gotovo obravnavana na eni od naslednjih sej.
Hvala lepa. Izvolite, Danilo Anton Ranc.
Spoštovani ministrici se zahvaljujem za odgovor in vsekakor podpiram to pobudo. Mislim, da bi bila najboljša rešitev ponovna uvedba tehnike v 9. razredu, saj smatram, da je tudi število brezposelnih iz drugih znanj veliko večje, medtem ko kadra s tehnično izobrazbo primanjkuje. Mislim, da bi že v osnovni šoli s tem pristopom prispevali k temu, da bi izobrazili kader, ki bo v bodoče sposoben ustvariti gospodarsko strategijo Slovenije, ki mora vsekakor slediti razvoju in znanju predvsem na tehničnih in drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar, izvolite.
Hvala lepa za to pobudo. Kot sem rekla, jo prav gotovo podpiramo. Ob tej priliki bi še povedala, da intenzivno potekajo priprave tudi na področju poklicnega izobraževanja. Menimo, da bi ustrezen sistem vajeništva deloma tudi odgovoril na vprašanje, ki ste ga zastavili, in bi vse skupaj vodilo v to, da bi se mladi odločali za, prvič, usmeritve, ki jih zanimajo, drugič pa tudi tiste, kjer bi našli zaposlitev.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo zastavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani, lep pozdrav vsem v dvorani! Pripravlja se nov pravilnik, s tem pa tudi mreža službe nujne medicinske pomoči. Po novem bo sam sistem nujne medicinske pomoči sestavljen iz 10 urgentnih centrov, cca 27 satelitskih centrov in tudi vozil nujnih reševalnih prevozov. Sistem bo voden preko dveh dispečerskih centrov, in sicer Ljubljane in Maribora, to pa za podeželje oziroma periferijo vsekakor pomeni slabše pogoje in tudi daljši odzivni čas. Služba nujne medicinske pomoči bo po novem povsem ločena od družinske medicine. To pomeni, da odpadejo vsi obiski pri dežurnem zdravniku na primarni ravni, pomoč se išče pri najbližjem dežurnem zdravniku urgentnega centra. S strani številnih občin in javnih zdravstvenih zavodov smo bili obveščeni, da projekt priprave, ki bi moral biti zaključen letos marca, poteka v veliki tajnosti. Zaradi tega je naša stranka podala tudi zahtevo za sklic nujne seje Odbora za zdravstvo in ta seja je bila 13. februarja 2015. V sklicu za nujno sejo smo predlagali tudi pet sklepov, in sicer v smislu, da se vse prisotne na tej seji seznani z aktivnostmi, ki potekajo v smeri priprave mreže nujne medicinske pomoči, da se v krajevnih središčih, kjer ni predviden nov urgentni center, v zdravstvenem domu ohrani dosedanja dežurna služba oziroma služba nujne medicinske pomoči in da pred sprejetjem novega pravilnika ministrstvo seznani Odbor za zdravstvo in lokalne skupnosti. Moram reči, da na tej seji odgovorov na naše vprašanje nismo prejeli, prav tako pa niso bili sprejeti naši sklepi. Zato, spoštovana ministrica, danes še enkrat sprašujem: V kateri fazi priprave sta pravilnik in mreža službe nujne medicinske pomoči? Zakaj se v projekt ne vključi stroka s terena? Zakaj ves projekt poteka v takšni tajnosti? Ali bodo z osnutkom pravilnika in mreže obveščeni direktorji javnih zavodov in župani lokalnih skupnosti? Namreč, v primeru ukinitve službe nujne medicinske pomoči gre za velik skok nazaj v 70. leta. Tu imam predvsem v mislih spet periferijo. In še: Ali bo po predstavitvi osnutka še možno podati pripombe? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni, cenjena poslanka! Zahvaljujem se vam za vprašanje, da mogoče še enkrat pred tem spoštljivim zborom povem to, kar sem tudi že na Odboru za zdravstvo in v predstavitvi povedala. Res je, tako kot ugotavljate, da na Ministrstvu za zdravje pripravljamo Pravilnik o službi nujne medicinske pomoči. Ta pravilnik je v zaključni fazi, prav tako tudi osnutek mreže te nujne medicinske pomoči v Sloveniji, in načrtujemo, kot je obljubljeno, da bo v drugi polovici marca ta osnutek pravilnika v javni obravnavi, razpravi v pripombah. Hkrati pa naj poudarim in še enkrat ponovim, da ob tem na Ministrstvu za zdravje načrtujemo tudi obiske vseh lokalnih skupnosti, ki so povezane, kjer bo priložnost pogovoriti se in podati pripombe na ta pravilnik tako s strani vseh direktorjev zdravstvenih domov kot tudi s strani županov. Mislim, da je bojazen o tem, da ne bi bile zadeve usklajene, vključno z dovolj dolgim prehodnim obdobjem celotne uveljavitve nujne medicinske pomoči in mreže, neutemeljena. Naj povem, da so že zdaj v strokovno skupino, ki pripravlja tako pravilnik kot tudi mrežo, vključeni tako zdravniki družinske medicine, se pravi zdravniki zdravstvenih domov ali primarija, zdravniki specialisti, internisti, kirurgi iz sekundarja, kot tudi drugi ter ljudje z Ministrstva za zdravje. Nič se ne pripravlja v neki strogi tajnosti ali skrivnosti, temveč morate razumeti, da je najprej treba pripraviti strokovno utemeljene, argumentirane predloge, ki se bodo v nadaljnji fazi usklajevali in bili predstavljeni vsem akterjem, ki so oziroma ki bodo izvajali to nujno medicinsko pomoč, in je nekako preuranjeno ali pa mogoče celo s kakšnim namenom bilo povzročeno v javnosti neko veliko problematiziranje vzpostavitve te pomoči. Kot ste sami dejali, gradimo 10 urgentnih centrov, ki jih moramo zaključiti v letošnjem letu in ki bodo skupaj z dvema dispečerskima in enim satelitskim dispečerskim centrom omogočili Slovencem, tistim, pri katerih bo ogrožajoča življenjska aktivnost, da bodo veliko hitreje prišli do pomoči, in to na enem mestu, kjer bosta z najmodernejšo opremo in z ustrezno usposobljenimi zdravniki opravljena celoten pregled in oskrba. Naj še enkrat poudarim, da ko bo osnutek tega pravilnika, bomo šli po praktično celi Sloveniji, kjer bomo na lokalnih območjih ta pravilnik ter tudi mrežo predstavili, in takrat bo priložnost. Moram pa povedati, da tudi sedaj že cel čas opravljamo razgovore s predstavniki, direktorji zdravstvenih domov in župani o teh zadevah, kako bo v bodoče delovala ta služba. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite dopolnitev vprašanja, gospa Nada Brinovšek.
Hvala še enkrat. Zakaj sem omenjala, da projekt poteka v taki tajnosti? Mi smo bili s strani direktorjev javnih zavodov obveščeni, da so bili konec januarja direktorji v Celju na nekem posvetu in s strani ministrstva niso dobili prav nobene informacije, kljub temu, da so jo zahtevali. Rekli so nam, da ministrstvo ni bilo dojemljivo za opozorila. Ne vem, kaj je na tem. Žal pa moram reči, da tudi na tej seji, ko smo imeli nujni seji odbora 13. februarja, tudi z vaše strani – verjetno se boste, spoštovana ministrica, strinjali z mano. Bila nam je predstavljena neka diplomska naloga člana vaše projektne skupine in po sami seji smo se pogovarjali z udeleženci, ki so bili mnenja, da je bila ta seja zanje, bi lahko rekla, celo ponižujoča, ker so na tej seji sodelovali sami strokovnjaki, od predsednika Zdravniške zbornice do direktorjev javnih zdravstvenih zavodov in županov, ki jim je ta tema zelo, zelo znana. Resnično verjamem, da se boste strinjali zdaj z menoj, da takrat nismo dobili odgovorov na naša vprašanja. Kot sem rekla, vsi sklepi so bili zavrnjeni, sprejeti pa popolnoma drugačni. Še enkrat sprašujem: Ali bodo pred sprejetjem pravilnika in mreže lahko javni zdravstveni zavodi dajali pripombe? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc.
Bom ponovila še, ne vem, tretjič ali pa petič: da, saj zaradi tega se pa osnutki delajo in se dajejo v obravnavo. Kot sem že rekla, bomo obiskali, če bo le možno, vsa področja, kjer se bomo dobili s pristojnimi župani, direktorji zdravstvenih domov, kjer bomo predstavili končni predlog mreže nujne medicinske pomoči s pravilnikom. Morate razumeti, in glede tega se žal, spoštovana poslanka, z vami ne morem strinjati. Na zadnji seji odbora [[...]]Dokler stroka ne napravi celotne mreže na osnovi dokazov, argumentov, podatkov, ne naredi celotnih izračunov tako financiranja novih urgentnih centrov kot tudi tega, kaj to pomeni za financiranje zdravstvenih domov, bi bilo nekorektno, da stroka ali pa jaz osebno kot ministrica za zdravje predstavim neke parcialne, nedorečene ali pa nedokončne predloge. Mislim, da sem dovolj jasno povedala, da bo prehodno obdobje in da se bomo z vsemi usklajevali, prosim pa samo še za dva tedna dobrega potrpljenja, da lahko v celoti pripravimo te zadeve.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo zastavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Gospa ministrica, zanima me: Zakaj se je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti odpovedalo pripravi zakona, ki bi urejal pravice istospolnih oseb skladno z odločbo Ustavnega sodišča z dne 2. julija 2009? Vaš osnutek predloga zakona o partnerski skupnosti je že bil v javni razpravi. Od 15. oktobra do 15. novembra 2014 so lahko posamezniki, politične stranke, združenja civilne družbe vlagali pripombe na osnutek tega zakona. Zanima me: Koliko pripomb je bilo vloženih? Ali se vam zdi korektno, da boste s podporo Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki odpravlja obstoječi zakon o partnerski skupnosti, na mah povozili vsa ta mnenja, pripombe in veliko pripravljenost družbe, da se zakon o partnerski skupnosti uredi v skladu z odločbo Ustavnega sodišča? Vemo, da bomo jutri obravnavali Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. S to potezo, s sprejetjem tega zakona, bomo povozili tudi odločbo Ustavnega sodišča. Zanima me: Ali je to sploh zakonito? Prosim za vaš odgovor.
Hvala lepa. Odgovorila bo ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana gospa Ljudmila Novak, hvala za vprašanje. Morda se ne bi omejili samo na zakon o partnerski skupnosti, ki je, kot ste pravilno izpostavili, bil od lanskega novembra v javni razpravi, ki se je potem zaključila. Nismo dobili toliko strokovnih pripomb, predvsem so bile glede roka, ki naj bi bil za uskladitev, ker bi z zakonom o partnerski skupnosti prenehal veljati Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Smo pa zadnji dan pred zaključkom ali v zadnjih dnevih pred zaključkom te javne obravnave predloga dobili veliko elektronske pošte na naše naslove, in sicer zelo podobne vsebine, kot sem jo danes začela dobivati. Tako kot sem takrat komentirala, me žalosti, kljub temu, da smo z družinskim zakonikom na nek način odprli to debato v našem prostoru in da sem potem kljub zavrnitvi družinskega zakonika na referendumu vseeno imela občutek, da ni več večjega nasprotovanja, kar se tiče izenačitve pravic istospolnih partnerjev, kar se tiče zakonske zveze, da me je v zadnjih dneh priprave tistega zakona o partnerski skupnosti zmotilo prav to, da sem ugotovila, da temu ni tako, da vedno, ko imamo na mizi neko celovito rešitev, na primer družinski zakonik, moti to, da so posvojitve. Ko naredimo zakon, kjer upamo, da bomo tudi širši družbeni konsenz dosegli, še vedno dobimo pripombe. Temeljni cilj zakona o partnerski skupnosti pa je bil spoštovati odločbo Ustavnega sodišča, izenačiti pravice istospolnih partnerjev. Dejansko je bila ureditev zakona o partnerski skupnosti identična tisti v zakonu o zakonski zvezi. Namreč, določbe, ki se tičejo sklenitve in razveljavitve, so identične. Tako da mi kot ministrstvo, ki smo bili tudi pripravljavci družinskega zakonika, nismo videli razlogov, strokovno gledano, da nasprotujemo predlogu Združene levice, ko so vložili spremembo 2. člena, ker gre samo za to, da zakon o partnerski skupnosti izenači pravice, ki se tičejo zakoncev, samo drugačno je bilo poimenovanje. Tako da bo jutri dan, ko si bo treba naliti čistega vina, ponovno. Glede nezakonitosti in odločb Ustavnega sodišča pa počakajmo, da bodo instance, če bo treba, odločile o tem. Se mi pa zdi v zadnjih dneh govor o tem, da smo s tem pohodili voljo ljudi [[...]]Pri družinskem zakoniku, če se spomnimo razprav o tem dokumentu, ki je imel več kot 400 členov, se je na koncu problematiziralo marsikaj, ne samo ureditev istospolnih, ampak tudi ureditev pristojnosti centrov za socialno delo in drugih. Težko sodimo, kaj točno so ljudje na referendumu zavrnili, ker je bila takrat ena izmed ključnih strategij nasprotnikov družinskega zakonika, da se polje nasprotovanja širi. Tako da kot ministrica, pristojna za to vprašanje, poskušam, ne glede na to, da sem v različnih časovnih obdobjih tako ali drugače vpeta v delo ministrstva, slediti svojim vrednotam in tistemu, k čemur sem zavezana, spoštovanju ustave. Človekove pravice so eden izmed temeljnih postulatov, in razlikovanje ljudi zaradi tega, ker imajo drugačno spolno usmerjenost, in da zaradi tega ne morejo skleniti zakonske zveze, se meni osebno nikoli ni zdelo prav. Upam, da bomo kot družba zmogli to in da bomo končno sprejeli to, da bomo videli, ker jaz verjamem, da se nič od tega, kar se je zdaj oziroma se je od leta 2009, ko se je začel pripravljati družinski zakonik, do leta 2012, ko se je zgodil referendum, govorilo, ne bo zgodilo. Tako da dajmo ljudem pravice. Nič groznega ne bo jutri, ko bo sprejet, upajmo, ta zakon v tem državnem zboru.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak, zahteva za dopolnitev, izvolite.
Zagotovo se je pri družinskem zakoniku marsikaj problematiziralo, vi pa prav dobro veste, da je največji kamen spotike bila prav posvojitev otrok s strani istospolnih partnerjev, in mislim, da to tudi sedaj ostaja glavni problem. Če kdo, potem smo v Novi Sloveniji takoj za medsebojno spoštovanje, za spoštovanje človekovih pravic. Vendar posvojitev otrok ni človekova pravica, o tem so tudi že druga sodišča odločala. In tudi Ustavno sodišče ne govori o tem, da je treba v tej točki vse zveze izenačiti. Prav spregledali ste referendumsko odločitev v zvezi z družinskim zakonikom, kjer se je ta posvojitev otrok s strani istospolnih partnerjev najbolj problematizirala. Zanima me vaše osebno mnenje: Ali res menite, da je vseeno, v kakšni skupnosti živijo mladoletni otroci? Jaz želim spoštovati pravice vseh ljudi, ne glede na spol, raso, versko pripadnost ali spolno usmerjenost, vendar sem kot zakonodajalka odgovorna za življenje mladoletnih oseb. In tudi raziskave me prepričajo, da je za otroke še kako pomembno, v kakšni skupnosti živijo. Tukaj jaz ne morem spregledati prav pravic mladoletnih otrok, da živijo v urejeni družini. In zato se mi z levo roko povoziti večstoletno tradicijo in vrednote slovenskega naroda zdi zelo neresno. Vi ste to podprli, predlagal je to nekdo drug, vendar me to žalosti, ker ste vendarle odgovorni za to področje. Še posebej pa me žalosti to, da ste podprli tudi skrajšano razpravo, skrajšani postopek. Torej, razprave sploh ne bo, razen ob morebitnih vloženih amandmajih. To se mi pa zdi kratenje demokratičnih pravic.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala. Ena stvar me vedno znova na nek način preseneti. Namreč, v družinskem zakoniku, ki je padel na referendumu, ni bilo posvojitev notri. Zakaj ne? Ker je bil kompromis, ki smo ga takrat naredili, to, da lahko posvojiš samo biološkega otroka svojega partnerja, kar je že zdaj v zakonodaji in imamo 12 takih odločb. Torej je družinski zakon padel zaradi stvari, ki je ni. In o tem govorim, da nikoli ni dovolj dobro. Prvotna verzija družinskega zakonika je bila identična, bila je izenačitev zakonske zveze. Zaradi dogovora, zaradi poslušanja javnosti, zaradi razprav v Državnem zboru je bila na koncu sprejeta kompromisna verzija, ki je govorila o partnerski skupnosti, in ni bilo dovoljene posvojitve, razen v primeru biološkega otroka, torej da otrok nima svojega drugega roditelja oziroma starša, kot je bilo v družinskem zakoniku, in kar je bilo že z odločbo Vrhovnega sodišča odločeno, na podlagi česar je ministrstvo potrdilo v tistem obdobju prvo posvojitev v istospolno partnersko skupnost s strani drugega starša. Samo to je bilo v družinskem zakoniku. Ampak ljudje se ne ukvarjajo z detajli in potem verjamejo nam politikom, in so šli na referendum in zavrnili ta družinski zakonik, na koncu s strategijo širšega zastraševanja. Na koncu sem odgovarjala na to, da bodo centri za socialno delo jemali otroke, če jih ne bodo ljudje cepili. To so samo zastraševanja in nič drugega. In sedaj smo po tem, ker nismo, bodimo odkriti, dosegli znotraj koalicije dogovora [[...]]Jaz verjamem, da je družinski zakonik tisto, kar je prav. In tukaj ste rekli, da smo dolžni odgovarjati za življenje mladoletnih oseb, da živijo v urejeni družbi. Ja, moramo se truditi. Samo, tako kot sem takrat, še danes enako verjamem: ni pomembna samo forma. Pomembna je kakovost odnosov. Ne more biti samo forma odnos. Tradicionalna, taka ali drugačna družina, vedno je pomembna kakovost odnosov. In nam je prevečkrat kot družbi pomembno samo to, da je forma taka in taka, in potem bo vse v redu. Pa s tem ne želim tiste razprave, češ da govorimo, da je samo v tradicionalni družini kaj narobe. Ne, v vsaki je kaj narobe, zato je forma kot taka nepomembna. Pomembna je kakovost. In mi zakonodajalci, izvršilna in zakonodajna veja oblasti, moramo pa ustvarjati pogoje, da bodo lahko te različne družine živele na način, da bodo imele potencial, da lahko dobro skrbijo za svoje otroke. Ne more pa zakonodajalec predpisati, kakšna naj bo družina in da naj bodo vsi v tej družini srečni. Kar se tiče skrajšanega postopka, je bila pa taka odločitev v Državnem zboru.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Ljudmila Novak.
Strinjam se z vami, da ni pomembna samo forma. Pomembno pa je, da otrok živi in ima lik očeta in matere. To je pomembno za življenje v družini. Bojim se, da bo ta stvar še zaradi določenih aktivistov šla naprej v smer, da ne bomo več očetje in matere, ampak starš 1 in starš 2, in podobne stvari. To je tisto, česar se državljani v prihodnosti bojimo. Tako bomo na koncu vsi, ki bomo imeli o tem vprašanju drugačno mnenje, potencialni obtoženci in obsojenci. Skrajšani postopek ste tako rekoč podprli. Niste mu nasprotovali. Niste mi niti povedali, ali mislite, da je vseeno, ali mladoletni otroci živijo [[...]]Oziroma vi celo trdite, da je vseeno. Prav tako pa je omejena naša razprava, zato kljub temu, da vem, da ne bom uspela, predlagam, da se o tem opravi razprava v Državnem zboru.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 3. marca, v okviru glasovanj. Dr. László Göncz bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani vsi prisotni! Govoril bom o vsebini, ki je danes že bila izpostavljena, torej je pereča. Spoštovana gospa ministrica Irena Majcen, sami ste se lahko v petek, ko ste obiskali Prekmurje, seznanili z dejstvom, da je v zadnjih dneh prebivalce v občini Lendava in tudi širše pokrajine skorajda sočasno vznemirilo več domnevno spornih zadev. Ponovno se je pojavilo vprašanje o morebitnem tveganem pridobivanju zemeljskega plina z metodo hidravličnega lomljenja peščenjakov v okolici Lendave. Nekaj dni pozneje pa je burilo duhove odkritje odlaganja spornih, po nekaterih informacijah strupenih kemičnih snovi v dve zaprti vrtini, nato pa še potencialno nekontrolirano prodiranje plina iz zemlje tudi v bližini omenjene lokacije. Glede slednjega je bila javnost obveščena, da so meritve strokovnih služb pokazale, da nekontroliranega izhajanja plina v času meritev niso zaznali, kljub temu pa zadevo še preiskujejo. V primeru odlaganja več ton nedovoljenih kemičnih snovi so začeli s preverjanji s strani podjetja Petrol Geoterm, v zvezi s tem pa naj bi bila podana tudi ovadba. Tudi vi ste v zvezi s tem v Lendavi zavzeli kategorično stališče, vendar vas v zvezi z morebitnim nezakonitim odlaganjem strupenih snovi tudi na tem mestu še enkrat sprašujem: Kako bo glede tega ukrepalo ministrstvo oziroma pristojne službe? V zvezi s tako imenovano metodo fracking sem sam v preteklih treh letih postavil kar štiri poslanska vprašanja, na katera pa sem dobil največkrat zelo splošne, vsebinsko nedorečene odgovore. Sicer drži, da metoda pridobivanja zemeljskega plina, ki jo želijo ponovno uporabiti za pridobivanje na območju nekdanjih naftnih polj v okolici Petišovcev in drugih naselij, na našem območju ni nova, saj je bila v preteklosti že večkrat uporabljena. Tamkajšnji prebivalci in lokalna skupnost, kjer brezposelnost presega 20 %, nimajo interesa oteževati investicije, ki poleg novega vira energije lahko ustvari tudi nova delovna mesta, toda kljub temu pa je najpomembnejša jasna zahteva vseh prebivalcev regije, da tovrstna proizvodnja ne nosi tveganja z vidika ogroženosti zdravja in varnosti ljudi ter okolja. Gospa ministrica, sprašujem vas: Ali so pomisleki zainteresirane javnosti in ustanovljene civilne iniciative z vidika gospodarskega vpliva potencialnih novih črpališč in glede varnosti omenjene tehnologije utemeljeni? Sprašujem tudi: Ali boste od nadzornih organov v zvezi s tem zahtevali bolj poglobljeno analizo, da bi se lahko prepričali o neoporečnosti investicije? Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanec dr. László Göncz, hvala za vprašanje. Rada bi povedala, da je Inšpekcija za okolje in naravo 26. 2. prejela obvestilo, da naj bi nad eno od vrtin oziroma v njeni okolici med njeno sanacijo, ki jo je izvajala Nafta Geoterm, d. o. o., odložili odpadke, ki so bili potem zasuti z zemljo. Družba Nafta Geoterm je leta 2013 dobila novega lastnika in se je tudi preimenovala v Petrol Geoterm. Zato je inšpekcija pričela z zbiranjem prvih obvestil pri navedeni družbi. Obveščena pa je tudi rudarska inšpekcija, predvsem zaradi dejstev, ker se je opozarjalo na izpust plina in nafte. Rada bi povedala, da bo inšpekcijski pregled predvidoma opravljen v roku 14 dni, lahko bo tudi krajši rok, in da pri takih postopkih na podlagi zakona o varovanju okolja velja načelo povzročitelj plača. To pomeni, da če se ve za povzročitelja in se ga najde v nadzoru, plača povzročitelj, sicer pa tudi lastnik zemljišča, kar pomeni, da bo ta preveritev navedbe, ali je v resnici tam zakopano tisto, kar ne bi smelo biti, izvršena. Glede drugih dveh vprašanj pa bi podala naslednje tolmačenje. Pomisleke javnosti in civilne iniciative je treba upoštevati pri vsakem posegu v okolje. To je eno izmed osnovnih vodil Zakona o varstvu okolja. Do odstopanj v obratovanju ali do novih ugotovitev po končanju obratovanja objekta, ki neugodno vpliva na okolje, lahko pride na žalost kadarkoli in kjerkoli. Naloga pristojnih okoljskih služb pa je, da se na take primere učinkovito odzove skladno z zakonodajo. Pri tem bi rada povedala, da je predpis, s katerim vstopamo v postopke pridobivanja ali presoje predhodnega soglasja za okoljevarstvena dovoljenja ali pa sam postopek okoljevarstvenega dovoljenja. Seveda naše ministrstvo oziroma mi na ministrstvu nismo pristojni za postopke, da bi urejali metode rudarjenja. Zato omenjam, da je hidravlično drobljenje postopek, kot ste že sami tudi navedli, ki je bil prvič izveden že davnega leta 1956, od takrat dalje pa vsaj 28-krat, pri čemer – to je zdaj trditev, ki mogoče danes drži, čez nekaj dni pa ne bo več držala – do sedaj niso bili zaznani negativni učinki na okolje. Najnovejše okoliščine, to je morebiten nedovoljen zakup kemičnih odpadkov, niso povezane s samo tehnologijo hidravličnega drobljenja kamnin. Za nekontrolirano prodiranje plina pa je treba najprej določiti, ali do tega resnično prihaja iz vrtin oziroma okolice vrtin, kjer se je uporabil postopek hidravličnega lomljenja – skupno število vrtin na tem območju obsega 160 –, ter ali so bile opustele vrtine ustrezno strokovno sanirane. O pomislekih javnosti glede varnosti tehnologije hidravličnega lomljenja peščenjakov trenutno še ne moremo podati strokovnega zaključka, saj ni potrjeno, da je pretekla uporaba le-te povzročila nekontrolirano puščanje plina. Umeščanje novih črpališč plina z uporabo hidravličnega lomljenja peščenjakov bo obravnavano skladno z Uredbo o posegih v okolje, za katere je treba izvesti presojo vplivov na okolje, in ta uredba je začela veljati 22. 7. 2014. V ta namen bo opravljen predhodni postopek vpliva na okolje, po presoji tudi vpliva na okolje ter posledično zahteva po pridobitvi okoljevarstvenega dovoljenja za omenjene aktivnosti. Vsi ti postopki bodo vodeni na Agenciji Republike Slovenije za okolje, vendar moram povedati, da za pretekle postopke hidravličnega lomljenja, ko še ni bilo podlage v predpisih, ni bilo teh vlog, in te vloge še danes ni ne na Arsu ne na ministrstvu. Če pa bo do vloge prišlo, pa bo treba izvesti te postopke. Arso vodi postopke za novo centralno plinsko postajo v Petišovcih, in sicer za čiščenje plina. Hvala.
Hvala. Dr. László Göncz želi postaviti zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospa ministrica, za kar nekaj konkretnih odgovorov. Veseli nas, da bo v 14 dneh v zvezi z morebitnimi strupenimi snovmi že podano poročilo inšpekcije. Pomembno je tudi to, kar ste na koncu povedali v zvezi z vlogo Agencije Republike Slovenije za okolje, kar se tiče frackinga, vendar naj kljub temu omenim še to, da prav nedorečena zakonodaja, različne interpretacije tudi evropskih inštitucij, pa še marsikaj, zanikajo pojmovanje te vsebine. Jaz na koncu nadaljevanja odgovora sicer ne bom postopkovno zahteval odločanja o obravnavi te točke na naslednji seji Državnega zbora, ker je le-to že bilo podano s strani kolega Trčka, vendar bom pa ta predlog podprl predvsem zaradi tega, da res pri tem občutljivem vprašanju in dokaj nepoznani vsebini kljub v našem primeru, kot ste že povedali, pozitivnim primerom, ker dejansko ni bilo v preteklosti zaznanih nekih večjih negativnih vplivov na okolje. Vendar ker pa to ni izključeno in ker zadeva buri duhove, menim, da bi bilo le prav, da se o tem opravi ena širša razprava, ampak ne bom pa tega jaz predlagal, ker je že bilo predlagano. Ker mogoče niste končali pri zadnjem stavku, bi vas za konec še enkrat vprašal: Ali analiza Arsa, ki poteka, predvideva tudi nekoliko bolj poglobljene analize o tem vprašanju? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala. Tako je, dr. László Göncz, spoštovani poslanec. Čiščenje plina je postopek, in sicer za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja, to dovoljenje pa še ni izdano. Stranka Petrol Geoterm je podala vlogo za izdajo OVD za obratovanje naprave, ki lahko povzroča onesnaženje okolja večjega obsega, to je IPPC OVD za rafinerijo zemeljskega plina, za katero bo potekal tehnološki postopek čiščenja surovega plina in bazna separacija nafte. V okviru pravnega postopka se je v januarju 2015 končala javna razgrnitev osnutka okoljevarstvenega dovoljenja, v sklopu katere so bile podane nekatere pripombe, prejeli pa smo tudi tri pisne zahtevke za vstop v postopek. Arso mora v nadaljevanju najprej odločiti o zahtevah za vstop v postopek in izdati ustrezne sklepe o priznanju oziroma nepriznanju statusa stranskega udeleženca in šele nato lahko nadaljujemo s postopkom. V razčiščevanje je treba opozoriti, da postopki črpanja plina v vlogi niso zajeti in zato tudi niso predmet navedenega upravnega postopka. Prav tako se na Arsu ne vodi noben postopek za poseg hidravličnega lomljenja v Petišovcih. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala, podpredsednica. Spoštovani ministri, spoštovani kolegice in kolegi! Ob pregledu programa razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 opažam eno pomanjkljivost, pa bi rad v zvezi s tem postavil vprašanje ministru gospodu Dejanu Židanu. Slovensko kmetijstvo ima relativno slabo posestveno strukturo kmetijskih zemljišč. Predvsem tu mislim, da so slovenska kmetijska zemljišča izjemno razdrobljena. Ob strateškem cilju povečanja samooskrbe s hrano je nujno izboljšati posestno strukturo, to se pravi pripraviti boljše pogoje za samo kmetovanje in pridelavo hrane. Rešitev je v komasaciji kmetijskih zemljišč, ki skupaj z drugimi agromelioracijskimi ukrepi nudijo kvaliteten, boljši prostor za pridelavo same hrane. V programu razvoja podeželja v prejšnjem obdobju, v času od leta 2007 do leta 2013, bi bil ta program komasacije kmetijskih zemljišč predmet podpore kot samostojna investicija, podprta s stoodstotnim subvencioniranjem. V programu za obdobje 2014–2020 temu ni tako oziroma opažam, da bo zdaj to možno skupaj z ostalimi ukrepi, in menim, da bo tu komasacija kmetijskih zemljišč precej otežena. Zaradi tega sprašujem: Kako bo ta možnost financirana v obdobju 2014–2020? Kaj natančno bo vsebovala investicijska uredba v zvezi s tem, konkretno s komasacijo kmetijskih zemljišč?
Hvala. Odgovor bo podal minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da je bil program razvoja podeželja Slovenije sprejet pred nekaj tedni, s čimer smo med 23 % programov, ki so sploh dobili odločbe. Ostali programi so obtičali na ravni Evropske komisije, različnih direktoratov. Pri novem programu je treba povedati, da smo dobili usmeritev Evropske komisije, da komasacija kot samostojni ukrep ni več možna, ampak jo je treba združiti z drugimi kmetijskimi zemljiškimi ukrepi, hkrati pa smo imeli že nekaj časa zelo utemeljeno pobudo investitorja, to pa so občine, da imamo združen ukrep za agromelioracije in komasacije, kar z njihovega stališča pomeni odstranjevanje administrativnih ovir, pocenitev projektne dokumentacije ter skrajšanje trajanja izvedbe investicij. Torej sta se oba, po eni strani usmeritev, po drugi strani želja investitorjev, združila, in v novem programu razvoja podeželja imamo tovrstne operacije, ki so združene. Uredba o ukrepih za izboljšanje konkurenčnosti in sodelovanja v kmetijskem, živilskem in gozdarskem sektorju iz Programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2014–2020 je zdaj v finišu priprav. V tem trenutku smo v čiščenju administrativnih ovir. Danes, recimo, smo relativno dosti ovir odstranili iz uredbe o dopolnilnih dejavnostih, zdaj iz te odstranjujemo. Tisto, kar je pomembno, je to, da je osnutek uredbe, ki bo šel v javno razpravo, je kot stopnja sofinanciranja, in to je tisto, kar je najbolj zanimivo za občine, mamo 85 % vrednosti, kar vključuje tudi komasacije. Zakaj ni stoodstotno? Ker je bila pogosto izražena usmeritev tako v Sloveniji kot tudi izven Slovenije, da naj bo pri ukrepih, ki jih financiramo z evropskim in slovenskim denarjem, vsaj en majhen del sofinanciran s strani investitorja, saj se šele takrat pokaže, ali je interes pravi ali gre samo za nek interes, ki je v osnovi namenjen temu, da se izvajajo operacije, ni pa pravega vsebinskega interesa. Tako bo v osnutku uredbe napisano, bo pa to seveda predmet javne razprave in potem bo ministrstvo prisluhnilo deležnikom. Hvala.
Hvala. Poslanec gospod Ljubo Žnidar zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod minister, za ta odgovor. Se razumeva. To se pravi, da sedaj komasacije kot samostojen ukrep ne bodo samostojno financirane, ampak v skupini z agromelioracijami, in to v višini 85 %. To se pravi, da če operativno vzamemo, kako se bo dogajalo na terenu, da se bo moč prijaviti z ostalimi ukrepi oziroma investicijo in da bo ta procent komasacij – ker po navadi je, recimo, komasacija 70 % agromelioracije, in če vzamemo 70 % od 85 %, bo dejansko prišlo sofinanciranje investicij oziroma spodbud komasacij nekje na 50 % sedanje vrednosti, ki je bila 100 %. To se pravi, da smo zmanjšali podporo komasacijam za cca 50 %. Želel bi samo še naslednji odgovor. Jaz verjamem, da sledimo uredbam in direktivam Evropske unije, vendar vemo, da v operativnem izvajanju tudi agromelioracije ni možno izvajati prej, dokler komasacija dejansko ni opravljena. Skratka, da ne bo prihajalo do operativno izvedbenih zapletov in da bo program agromelioracij oziroma komasacij nastavljen tudi kot ukrep, ki bi se izvajal sočasno, ne pa da je pogoj, da se agromelioracijo prej izvede. Skratka, da ne bo nek pogoj anuliral izvedbe komasacije. Samo ta odgovor bi še želel: Ali bo ta investicijska uredba to pokrila?
Hvala. Besedo ima minister mag. Dejan Židan.
Hvala, gospa podpredsednica. Dejansko gre za to, da bo vsak posamezen ukrep financiran 85-odstotno, tudi komasacija znotraj tega paketa. Tako da ne gre potem znižanje na 50 %, ampak 85-85-85 se sešteje, pa tudi skupni znesek je 85 % skupne vrednosti operacije. Torej, kot priznani strošek je priznani strošek 85 % znotraj celotne operacije. Seveda pa je to samo predlog. Če se bomo pogovarjali drugače, je ministrstvo seveda pripravljeno, saj so zneski približno podobni. Zakaj pa gre za komplet? Zato, ker v večini primerov komasacijam potem sledi korak 2, in to otežuje življenje investitorjem, to so občine, ker dvojno pridobivajo dokumentacijo, imajo dvojne stroške z dokumentacijo. Bi pa rad še opozoril, da se v tem trenutku spreminja v enem delu tudi Zakon o kmetijskih zemljiščih. Mislim, da smo ga že dali v javno razpravo ravno v tem delu, kako zmanjšati število postopkov in število papirjev. Tako da bo to komplet, s katerim, upamo, bo prišlo do večje zložbe, bo pa to seveda proces, ki bo trajal in trajal. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Žnidar, izvolite.
Menim, da je program razvoja podeželja za obdobje 2014–2020 izjemno pomemben dokument in da je v fazi tako usklajevanja kot priprave tudi nadaljnja operativna investicijska uredba o izvajanju tega programa. Menim, da bi bilo zelo dobro, da se o vseh teh pomanjkljivostih in dopolnitvah, ki jih ta program še potrebuje, opravi javna razprava in s tem še izboljša program razvoja podeželja za naslednje obdobje. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Sedaj pa ima besedo gospod Primož Hainz. Vprašanje bo zastavil ministru za finance dr. Dušanu Mramorju ter ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana ministra, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Investicija v TEŠ 6 je dvigala veliko prahu ves čas svoje izgradnje. V tem mandatu smo zato že ustanovili preiskovalno komisijo, ki bo proučevala politično odgovornost za vrsto nepravilnosti ob tej izgradnji. Pa vendar mi kljub vsemu dovolite, da zastavim vprašanje. V letu 2012 je Državni zbor sprejel zakon o poroštvu Republike Slovenije za kredite TEŠ 6 pri Evropski investicijski banki v višini 440 milijonov evrov. V zakonu je zapisana zahteva, da se podpiše pogodba, s katero se TEŠ zaveže k izpolnjevanju točno navedenih jamstev; na primer, skupna investicijska vrednost projekta bo nižja od končne vrednosti milijarde 302 tisoč, končanje projekta do leta 2016, glede izpusta plinov so določili natančno vrednost, koliko lahko doseže oziroma ne sme preseči, donosnost na kapital naj bi bila najmanj 9 % in tako dalje. Na podlagi tega se je v letu 2012 pristopilo k podpisu pogodbe o ureditvi razmerij v zvezi s projektom postavitve nadomestnega bloka 6 moči 600 megavatov v Termoelektrarni Šoštanj. V 9. in 10. členu pogodbe se je TEŠ jasno zavezal, da bo v primeru neizpolnitve ali odstopanj od teh jamstev nemudoma pisno obvestil tako ministrstvo, pristojno za energijo, kot Ministrstvo za finance. Prav tako se je zavezal, da bo obema ministrstvoma do 30. junija tekočega leta za vsako preteklo leto posredoval poročilo o izpolnitvi zavez. V povezavi s tem me zanima: Kako se je od podpisa pogodbe do danes spremljalo njeno izvajanje? Ali je TEŠ, d. o. o., pošiljal poročila v skladu z 9. in 10. členom pogodbe? Ali je Vlada ukrepala v skladu z 12. členom pogodbe? Namreč, iz dosedanjih številnih razprav in objav v medijih smo lahko razbrali, da so se prve kršitve pogodbe zgodile že v letu 2013, ko je bila povečana cena premoga z aneksom k letni pogodbi. Temu je sledila napoved povečane investicijske vrednosti na skoraj milijardo 450 milijonov, katere razlogi še danes niso pojasnjeni. Nato je sledila tiha napoved povečanja izpustov CO2 in na koncu še vloga za obratovanje bloka 4 po letu 2015. Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Besedo dajem ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani poslanec! V zvezi z nadzorom pogodbe o ureditvi razmerij v zvezi s projektom postavitve nadomestnega bloka 6 moči 600 megavatov v Termoelektrarni Šoštanj je v 10. členu naloženo družbi TEŠ, da do 30. junija redno za vsako preteklo koledarsko leto ministrstvu, pristojnemu za energijo, in ministrstvu, pristojnemu za finance, predloži poročilo o izpolnjevanju obveznosti in jamstev omenjene pogodbe. Zadnje takšno poročilo po določbah te pogodbe je družba TEŠ, d. o. o., poslala 30. junija 2014, in sicer Ministrstvu za infrastrukturo in prostor ter Ministrstvu za finance – to je bilo torej v času prejšnje vlade – za preteklo obdobje od 31. 12. 2013. V tem poročilu je takratni direktor gospod Peter Dermol ministroma zatrdil, da so razen vrednosti projekta, ki je bila ocenjena na milijardo 428 milijonov 544 tisoč evrov, izpolnjene vse ostale zaveze iz pogodbe o ureditvi razmerij. 9. člen pogodbe o ureditvi razmerij določa, da mora družba TEŠ v primeru odstopanja od obveznosti in jamstev iz pogodbe o tem nemudoma pisno obvestiti ministrstvo, pristojno za energijo, in ministrstvo, pristojno za finance. Takšno poročilo je posredoval direktor TEŠ gospod Peter Dermol 24. maja 2013, v prvem mesecu po svojem imenovanju, ker bi sicer TEŠ moral Republiki Sloveniji plačati pogodbeno kazen in bi moralo poslovodstvo TEŠ in vodstvo projekta odstopiti brez pravice do odpravnine. Ministrstvo za infrastrukturo je budno spremljalo izvajanje projekta in sporočalo svoje zahteve vodstvu TEŠ. Še posebej je bilo aktivno v zvezi s predhodnimi verzijami novelacij investicijskega programa NIP 6, pri čemer smo ves čas zahtevali, da se pripravi dokument, ki bo vseboval pravilne vhodne predpostavke glede cen premoga, prodajnih cen električne energije in cen emisijskih kuponov. V ta namen je tudi bil na Ministrstvu za infrastrukturo v decembru 2013 sklican sestanek, kjer je takratni minister gospod Samo Omerzel zahteval od prisotnih predstavnikov HSE, TEŠ in Premogovnika Velenje, da se medsebojno uskladijo glede vseh vhodnih podatkov za pripravo NIP 6. Kot že rečeno, je družba TEŠ v letih 2013 in 2014 redno pošiljala poročila v skladu z 9. in 10. členom pogodbe o ureditvi razmerij. Vlada pa ni nalagala pogodbene kazni, ker bi v tem primeru moralo odstopiti poslovodstvo družbe TEŠ, ki pa je bilo vedno znova menjano že zaradi drugih razlogov. Tako da niti objektivno niti subjektivno v tistih danih fazah ni bilo odgovorno na način, da bi takoj po svojem nastopu tudi odstopilo. Iz zadnjega poročila, posredovanega Ministrstvu za finance in Ministrstvu za infrastrukturo 20. februarja 2015, pa izhaja, da bo vrednost projekta presežena, in sicer bo znašala milijardo 428 tisoč 457 evrov. Izhodiščna cena za premog ne bo 2,25 evra na gigadžul, temveč bo presežena, in sicer bo na ocenah za obdobje od 1. 1. 2015 do 31. 12. 2054 ocenjena na maksimalno odkupno ceno v višini 2,75 evra za gigadžul. Ravno tako poročajo, da bo projekt dokončan, da bo pridobljeno uporabno dovoljenje do 15. februarja 2016. Ocenjena je tudi donosnost na kapital. Zahteva je bila sicer, da mora biti doseženo najmanj 9 %. V tem poročilu poročajo, da je v programu NIP 6, ki je bil sprejet in usklajen 30. januarja 2015, izračunana donosnost na kapital 8,09 %. Razlog je predvsem v nižjih prodajnih cenah elektrike, višjih cenah premoga in višji vrednosti investicije. Ravno tako navajajo, da emisije CO2 obstoječih blokov in bloka 6 ne bodo presegle vrednosti za posamezna leta, določena v novelaciji investicijskega programa številka 5. Hvala.
Hvala. Gospod Primož Hainz bo postavil zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za odgovor. Občutek imam, da je dr. Dušan Mramor imel glede teh številk še kakšno informacijo, pa bi lepo prosil, če dopolnite še s svojim delom. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Hvala lepa. Jaz bi samo toliko dopolnil, da je zadnje poročilo sedaj še v usklajevanju. Mi imamo še določena dodatna vprašanja. Zato moram reči, da še nimamo vseh informacij, na podlagi katerih bi lahko mogoče določene sankcije v zvezi s 13. členom te pogodbe tudi uporabili. Seveda pa moram pritegniti ministru za infrastrukturo, da moraš pri zamenjavi vodstva vseeno pogledati, kdo je odgovoren za to stanje, ki je. In ker se je tolikokrat vodstvo menjalo, je treba videti objektivno in subjektivno odgovornost, ker Vlada lahko kazen naloži ali pa tudi oprosti oziroma tudi odstavi ali ne odstavi vodstva. Mi še zbiramo informacije in bomo potem v soglasju z Ministrstvom za infrastrukturo tudi reagirali, kjer bomo smatrali, da je bilo odstopanje od pogodbe objektivno takšno, da ni bila spoštovana.
Hvala. Besedo ima gospod Danijel Krivec, ki bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, vas pa sprašujem glede uredbe o čiščenju odpadnih voda. Vsi vemo, da je Slovenija v predpristopnih pogajanjih sprejela pogoje glede čiščenja komunalnih odpadnih voda in se podredila vsem tem direktivam, vendar si je v časovnem smislu dala tudi nek avtogol, kajti sprejela je obveznosti, ki jih mora izpolniti do konca leta 2017, v območjih s posebnimi zahtevami pa do konca leta 2015. Ta uredba je v začetni fazi predvidevala, da je triprekatna greznica zadostna čistilna naprava, in je to v uredbi v pripravi bilo vključeno. Kasneje, ko je bila pa novelacija te uredbe, je pa ta triprekatna greznica šla ven iz uredbe. Sama uredba o emisiji govori o tem, da se morajo aglomeracije, ki imajo pod 50 enot, opremiti s čistilnimi napravami pri vseh individualnih hišah, in dolžnost za te večje čistilne naprave prevzemajo lokalne skupnosti, za manjše čistilne naprave pa posamezniki. Glede na dejstvo, da triprekatna greznica pomeni kvečjemu nekaj procentov manjše čiščenje odpadnih voda kot pa mala čistilna naprava, me v nadaljevanju zanimajo odgovori na naslednja vprašanja: Kakšno je trenutno stanje na področju odvajanja in čiščenja komunalnih voda? Kolikšen del Slovenije že izpolnjuje pogoje iz operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalnih voda? Ali menite, da je smiselno vlaganje velikih zneskov zasebnikov v male čistilne naprave, če se s tem zniža organska obremenitev kvečjemu za slabih 20 % v primerjavi z večprekatnimi greznicami? Ali načrtujete v tem smislu kakšno dopolnitev operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalne vode, kot je recimo podaljšanje teh rokov, ali pa tudi, da se v uredbi novelira in opredeli večprekatna greznica kot čistilna naprava? To pa sprašujem iz razloga, ker vse sosednje države tako ureditev poznajo, in edino Slovenija je bila tako "pametna", da je triprekatno greznico izločila iz te uredbe, in zahteva od vseh lastnikov, da uredijo in zamenjajo obstoječe triprekatne greznice z malimi čistilnimi napravami. Hvala za odgovor.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanec gospod Danijel Krivec! Operativni program odvajanja in čiščenja komunalne odpadne vode je bil sprejet s sklepom Vlade 11. 10. 2010 in je objavljen na spletnih straneh ministrstva. Analiza izvajanja Operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalne odpadne vode je bila izvedena ob zadnji novelaciji operativnega programa in je bila sprejeta leta 2010, nanaša pa se na stanje na dan 31. 12. 2008. Ocena opremljenosti območij naselitve iz osnovnega programa operativnega programa z javno kanalizacijo je bila sicer izvedena tudi za stanje na dan 31. 12. 2012, to je na podlagi podatkov, ki jih poročajo izvajalci javne službe, vendar ta podatek, ta program ni verificiran. Prikazuje stanje po posameznih poglavjih operativnega programa. Tako bi rekla, da je v tem osnovnem programu, ki obravnava območja poselitve z obremenitvijo več kot 2 tisoč populacijskih enot, priključenost na kanale 79-odstotna in priključenost na čistilne naprave 70,3-odstotna. Res je lahko ocena tudi subjektivna, ampak lahko bi rekli, da je kar zadovoljivo. Medtem ko je v drugem delu programa, ki pa podaja podatke za 50 do 2 tisoč populacijskih enot, torej za manjša naselja, priključenost na kanale komaj 28-odstotna in priključenost na kanalizacijo 22,9-odstotna. Vemo pa, da je opremljenost z individualnimi čistilnimi napravami še nižja. Slovenija še ne izpolnjuje zahtev Direktive o čiščenju komunalne odpadne vode, zato je tudi v operativnem programu 2013–2020 predviden program, in sicer v višini 125 milijonov evrov. Naša ocena je, da tudi po izvedbi tega programa Slovenija ne bo izpolnjevala pogojev, na žalost. Vlaganje v vodni sektor za izpolnitev zahtev pravnega reda Unije ter za zadovoljitev potreb po naložbah, ki jih opredeljujejo države članice in presegajo te zahteve, je torej ta opredeljeni specifični cilj 1, to je zmanjšanje emisij vode zaradi izgradnje infrastrukture za odvajanje in čiščenje komunalnih odpadnih voda. V okviru tega specifičnega cilja je treba izvesti še investicije na področju odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih vod. V letošnjem letu na ministrstvu načrtujemo novelacijo predpisov s področja odvajanja in čiščenja komunalnih odpadnih voda; to je predpisa, ki ureja emisijo snovi pri odvajanju odpadne vode in komunalnih čistilnih napravah; predpisa, ki ureja emisijo snovi pri odvajanju odpadne vode iz malih komunalnih čistilnih naprav; predpisa, ki ureja odvajanje in čiščenje komunalne in padavinske odpadne vode ter na podlagi teh predpisov sprejetega operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalne vode. Sprejetje noveliranih predpisov je uvrščeno v program dela Vlade za letošnje leto. V program dela Vlade je uvrščena tudi Uredba o emisiji snovi pri odvajanju komunalne odpadne vode, v kateri bosta združena tako Uredba o emisiji snovi pri odvajanju odpadne vode iz malih komunalnih čistilnih naprav kot tudi Uredba o emisiji snovi pri odvajanju odpadne vode iz komunalnih čistilnih naprav. Operativni program je že v medresorskem usklajevanju, tako da je planiran sprejem v roku treh mesecev, v uredbah pa bo treba preveriti, ali triprekatne greznice izpolnjujejo pogoje in se jih lahko vključi v izvedbo. V okviru analize izvajanja ter priprave in usklajevanje osnutkov noveliranih predpisov ter operativnega programa bo izvedena preveritev določitve območij poselitve na podlagi aktualnih podatkov o obremenitvah iz poselitve glede na centralni register prebivalstva ter na podlagi podatkov o številu in vrstah stavb, kjer ni stalno prijavljenih prebivalcev, kjer pa gre za izvajanje določenih dejavnosti, ki prispevajo k skupni obremenitvi območja poselitev s komunalno odpadno vodo. Izveden bo pregled stanja na področju izvajanja zahtev predpisov po [[…]] [[znak za konec razprave]] in na območju razpršene poselitve in ocena finančnih sredstev. Hvala.
Hvala. Gospod Krivec zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za to predstavitev uredb in programov Vlade, vendar sem vas zelo konkretno vprašal dve zelo pomembni stvari, ki dejansko žulita vse prebivalce, ki živijo, bom rekel, na razpršenem delu poselitve ali pa v tistem delu, kjer čistilnih naprav ni. Posebej pa zanima vaš odgovor ljudi, ki živijo v nekih območjih, ki imajo poseben status, konkretno Triglavski narodni park, kjer morajo posamezni objekti zagotoviti, da pokrijejo v bistvu izvajanje te uredbe do konca letošnjega leta. Zato bi rad slišal vaše konkretne odgovore glede mojega stališča: Zakaj se je uredba izognila temu, da upošteva triprekatno greznico kot čistilno napravo, kar vse druge evropske države upoštevajo? Ker s tem nalagamo vsem lastnikom nepremičnin, ki živijo na razpršeni poselitvi, dodatne stroške, ker morajo obstoječe triprekatne greznice praktično uničiti in namestiti čistilno napravo. Tega odgovora nisem slišal in verjamem, da bomo v nadaljevanju še kakšen odbor na to temo morali sklicati. Se pravi: Kaj razmišljate o tej uredbi, ki je samo naša, slovenska, ni evropska? Ali razmišljate o podaljšanju te uredbe? Kajti, 2015 je letos in močno dvomim, da bodo vse lokalne skupnosti zagotovile izvajanje te uredbe. Govorili ste, da je pod 2 tisoč populacijskih enot pokrite Slovenije cirka 20 %. Glede na to, da je investicijski ciklus trenutno praktično zamrznjen, da so proračuni prazni, me zanima: Kako bo ministrstvo v tej smeri posegalo? Kajti v nasprotnem primeru bodo lokalne skupnosti in izvajalci komunalne službe kršili uredbo, kar pomeni, bodo plačevali kazni [[znak za konec razprave]] , tudi za posameznike, ki živijo na tem območju. Zato ti dve vprašanji rabita nek konkreten odgovor in ga pričakujejo tudi tisti, ki nas gledajo.
Hvala. Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Izvolite.
Hvala. Na vprašanje, zakaj je iz uredbe ta možnost triprekatnih greznic izšla, ne bi znala odgovoriti, ker je nismo sprejemali v času mojega ministrovanja. Sem pa že navedla, da bomo posebno skrb pripravili tej rešitvi in zato tudi ne bom dajala nekih obljub. Hkrati bo predvsem skrbno preverjanje upravičenosti zahtev za območja poselitve s skupno obremenitvijo, manjšo od 2 tisoč populacijskih enot, ki po slovenski zakonodaji presegajo zahteve direktive Sveta, in možne rešitve za individualno ureditev odvajanja in čiščenja na območjih, kjer gradnja javne kanalizacije ni predpisana. V tem okviru bodo preučene vse pobude in predlogi občin, izvajalcev javnih služb ter strokovne in tudi splošne dejavnosti. Med temi pobudami pa se nekatere nanašajo tudi na ponovni premislek o uporabi triprekatnih greznic. Šele na podlagi skrbne strokovne proučitve navedenega bodo lahko predlagane konkretne spremembe in dopolnitve predpisov in posledično operativnega programa. Hvala.
Hvala. Gospod Krivec, postopkovno. Izvolite.
V skladu s Poslovnikom zahtevam, da se o odgovoru ministrice opravi razprava na eni od naslednjih sej. Rad bi pa poudaril, da je vsaj na koncu nekako razumela, da je vprašanje pomembno, in upam, da ne bomo o tem razmišljali predolgo, kajti 2015 je letošnje leto. Občinski proračuni se pripravljajo in močno dvomim, da je mogoče uspešno izvesti vse zahteve, ki jih ta trenutna ureditev v skladu s to uredbo zahteva od lokalnih skupnosti. Na drugi strani pa je pomembno, da se dovolj hitro da signal ljudem, ki živijo v teh območjih, ki imajo nek poseben status, ali bo prišlo do podaljšanja teh rokov ali pa bo tudi – to, kar sem prosil za odgovor – triprekatna greznica ponovno vključena kot možna čistilna naprava, kar imajo vse, kot sem rekel, sosednje države že vgrajeno. Ker sem pa že omenil Triglavski narodni park, pa to lahko še z enega vidika opozorim, kajti na eni strani imamo ministrstvo, ki mora izvajati uredbo o čiščenju odpadnih voda, na drugi strani pa imamo Zakon o Triglavskem narodnem parku, ki je bil z večino sprejet v tem parlamentu, ki pa nalaga državi oziroma skrbniku tega zakona, da sofinancira izgradnjo komunalne opreme v višini 85 %. Kaj bomo v teh primerih naredili, če te uredbe ne korigiramo ali v smislu podaljšanja rokov ali pa v smislu, da se uredba spremeni na bolj življenjski način in da se izognemo kršitvam uredbe, ki bo doletela posameznike, pa tudi lokalne skupnosti na tem območju? Na drugi strani pa se bo pojavil pritisk, da se določena območja izločijo iz parka, zato ker ne morejo izpolnjevati pogojev uredbe, ki jih isto ministrstvo nalaga. Zato predlagam, da se tu opravi razprava, kajti stvari so zelo povezane in lahko eskalirajo tudi v smislu problemov, ki bodo nastali vizavi tistih zakonov, ki ta posebna območja opredeljujejo, uredba jim nalaga pa rešitev teh problemov do konca letošnjega leta.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanki Setnikar Cankar.
Najlepša hvala za besedo. Področje sofinanciranja doktorskega študija pri nas je od leta 2013 naprej neurejeno. Zanima me: Kako in kdaj boste ta pereč problem naslovili za generacije, ki so z njim, z doktorskim študijem namreč, začele v letih 2013, 2014 oziroma bodo z njim začele v letošnjem letu? V letih 2010, 2011 in 2012 so lahko generacije doktorskih študentov sredstva za kritje šolnine doktorskega študija črpale iz tako imenovane Inovativne sheme za sofinanciranje doktorskega študija, ki jo je delno financirala Evropska unija preko Evropskega socialnega sklada. Okvirna višina teh nepovratnih sredstev, ki so bila namenjena doktorskim študentom Univerze v Ljubljani – toliko za predstavo –, je v letu 2010 znašala dobrih 8 milijonov evrov, v letu 2011 dobrih 7 milijonov evrov in pol, v letu 2012 pa se je ustavila na slabih 4 milijonih evrov. Preden smo pa prišli na financiranje preko inovativne sheme, pa se je področje urejalo preko Uredbe o sofinanciranju doktorskega študija in preko javnih razpisov za sofinanciranje podiplomskega študija v posameznem študijskem letu. Da pa kar vnaprej že opozorim, inovativna shema je bila sicer precej daleč od popolne, ker je brezsramno uvajala neko ideološko stratifikacijo, kdo je do teh sredstev upravičen, kdo do teh sredstev ni upravičen. Hvala bogu je na ta problem opozorila serija študentskih uporov in ne nazadnje je bila situacija sanirana. Pa vendar, financiranje preko še tako sporne inovativne sheme je bistveno boljše kot trenutno, ker smo soočeni s tem, da se ukinja kapaciteta družbene mobilnosti, da se ukinja možnost meritokracije, ker si preprosto doktorskega študija, z izjemo tistih, ki so mladi raziskovalci, ljudje ne morejo več privoščiti, razen če jim globina njihovega žepa to omogoča. Dolgoročno mora to biti seveda urejeno z zakonodajo, sofinanciranje doktorskega študija kot javna služba, v Zakonu o visokem šolstvu. Posebej pa bi rad izpostavil, da me v tem trenutku zanima reševanje problema tukaj in zdaj, ne pa, kaj bo nekoč nekdaj nek Zakon o visokem šolstvu rešil. Ena izmed možnosti je, na primer, priprava uredbe o sofinanciranju doktorskega študija. Skratka, zanima me: Kako in kdaj boste naslovili pereč problem sofinanciranja doktorskega študija za generacije, ki so z njim začele v letih 2013, 2014? [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo ima ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanka Setnikar Cankar.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Zahvaljujem se poslancu Mihi Kordišu za vprašanje, ki res naslavlja temo, ki je izjemno pereča. Naj povem, da je v rebalansu proračuna za leto 2015 ta tematika res zajeta v povezavi s financiranjem mladih raziskovalcev, saj je v okviru programa teh mladih raziskovalcev, ki ga izvaja Javna agencija za raziskovalno dejavnost, ARRS, za leto 2015 v proračunu predvidenih za ta program 21 milijonov 445 tisoč. Tako so to sredstva, ki jih bodo v veliki meri lahko koristili mladi raziskovalci, ki so praktično brez izjeme istočasno tudi doktorski študentje. Omenili ste tudi Inovativno shemo za sofinanciranje doktorskega študija za spodbujanje sodelovanja z gospodarstvom in reševanja aktualnih družbenih izzivov Generacija 2013. Naj povem, da se je ta inovativna shema pravzaprav iztekla v času mojega predhodnika dr. Pikala, zato vam lahko posredujem samo informacijo, ki sem jo dobila na ministrstvu. Torej, financiranje doktorskega študija za generacijo doktorskih študentov 2013–2014, pri čemer je zdaj ta generacija napredovala že v drugi letnik, žal ni več mogoča, ker je v februarju, če imam pravi podatek, 24. 2. 2014 – se pravi, v času mojega predhodnika – bil razpis, ko so bile Univerza v Ljubljani, Univerza v Mariboru, Univerza na Primorskem, Univerza v Novi Gorici, tako kot tudi ostali zbrani visokošolski zavodi pozavni k predložitvi vlog za sofinanciranje doktorskega študija v okviru tega programa Inovativne sheme za sofinanciranje doktorskega študija za spodbujanje sodelovanja z gospodarstvom in reševanja aktualnih družbenih izzivov, generacije 2013. Ne poznam razlogov, vendar vloge niso bile predložene in zato so bili doktorski študenti slovenskih univerz pravzaprav izključeni iz načrtovanja sheme sofinanciranja študija. Odgovor na drugi del vprašanja, kako v nadaljevanju želimo rešiti to resnično pomembno in pereče vprašanje, pa bi podala s podatkom, da smo 16. februarja 2015 objavili predlog koncepta Zakona o visokem šolstvu in v okviru tega predloga koncepta je financiranje doktorskega študija obravnavano v 4. poglavju – Financiranje, v enajstem ukrepu in zajeto v 31. predlogu, ki pravi takole: "Način financiranja javne službe za doktorski študij predvideva, da se študijske programe 3. stopnje, to je raziskovalne in doktorske programe, javnih visokošolskih zavodov sofinancira v okviru raziskovalnega programa "lamsam". V 7. poglavju pa je tudi predlog izhodišč, da internacionalizacija na področju visokega šolstva in raziskovalne dejavnosti predvideva, da so doktorske šole prepoznane kot ključne za krepitev strateškega sodelovanja in partnerstva.
Hvala. Gospod Kordiš zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Pa bom začel z neko obrazložitvijo, zakaj univerze v letu 2014 niso predložile vlog za nadaljnje financiranje: zato ker so ocenile, da po inovativni shemi sredstev ni več dovolj, da bi lahko študirajočim na doktorskemu študiju s temi sredstvi omogočili dokončanje tega študija. Zaradi tega se potem niso spustile v to zgodbo. Me pa kar nekako preseneča, da s tem niste seznanjeni, pa mogoče ena informacija. Kar se tiče Zakona o visokem šolstvu, sistemskega urejanja vsega tega [[…]]Poglejte, v to se ne bom v temu trenutku spuščal. Kot sem že pri začetku svojega vprašanja omenil, zanima me reševanje problema tukaj in zdaj. In če skrčim vaš odgovor na točko, ki se dotika tega tukaj in zdaj; kar sem iz tega razumel, je, da sta generaciji 2013, 2014 prepuščeni sama sebi, pač za njih sredstev ne moremo dobiti, ne moremo pričakovati. Kar se tiče pa leta 2015, se pa vse stavi na sprejem Zakona o visokem šolstvu; zakona, ki ima že precej precej dolgo brado, vemo kakšna strašna zgodba se vije za njim. Pa mimogrede, noben poskus priprave ZVIS se ni začel še tako zelo slabo, tako zelo samovoljno in ni tako zelo razjaril še javnosti, kakor poskus MIZŠ dober teden dni nazaj. Tako lahko pričakujemo, da bo tudi generacija 2015 ostala na suhem. Skratka, 2013, 2014 potencialno tudi 2015 – za te ljudi sredstev ni!
Hvala. Besedo ima ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar.
Hvala lepa. Res je, predlog koncepta je doživel odziv, vendar sem prepričana, da ravno zaradi aktualnosti financiranja bodo partnerji, ki so združeni v koordinacijo, našli voljo in tudi čas za to, da pripravimo predlog – tokrat govorimo šele o predlogu koncepta – predlog Zakona o visokem šolstvu, ker pričakujem, da bomo dosegli soglasje pa na ravno tem področju, ki ste ga vi izpostavil – financiranje. Mislim, da nas s tem zavezujejo odločbe Ustavnega sodišča in tudi sama problematika. Če kaj, to visoko šolstvo zagotovo potrebuje stabilen sistem financiranja. Kolikor sem lahko uspela pogledati predloge in pripombe, ki so do roka prispele na ministrstvo, je v vseh teh pripombah pravzaprav jasno izraženo pričakovanje, da se ravno področje financiranja reši tako, da bo zagotavljalo stabilnost in reševalo tudi problem, ki ste ga vi izpostavili. Pripravili smo časovnico, pripravljeni smo intenzivirati delovanje na tem predlogu koncepta in ne dvomim, da bomo dosegli soglasje po načrtu, ki smo ga predstavili tudi s partnerjem, to je, da pridemo do predloga zakona, od predloga koncepta do predloga zakona, do konca tega koledarskega leta.
Hvala. Gospod Kordiš, postopkovno.
Najlepša hvala. V skladu s Poslovnikom predlagam, da se o odgovoru ministrice in o tej temi razpravlja na eni izmed prihajajočih sej. Razlog se pa ne skriva samo v problematiki generacij 2013, 2014, potencialno tudi 2015 doktorskih študentov, ki svoj doktorski študij financirajo iz lastnega žepa. V tem razdobju imamo opravka s celimi generacijami, ki so padle ven iz nekega režima meritokracije, iz nekega režima družbene mobilnosti, skozi katerega bi pa lahko prispevali po svojih sposobnostih, ne po svojem finančnem zaledju, k družbi in ne nazadnje k iskanju svoje sreče. Dodatno velja opozoriti na to, da ko govorimo o doktorskih študentih, ne govorimo samo o mladih raziskovalcih, govorimo tudi o tistih, ki pa pač niso vpeti v sistem mladih raziskovalcev, zato je pač navajanje ARRS in številk s tem povezanih, precej nepomembno. Pač prvič, ne govorimo o teh ljudeh, drugič pa ob pripravi tega vprašanja sem si še enkrat odprl proračun. Zdaj, mogoče sem zamešal kje kakšno postavko, ampak številka, ki jo imam v spominu, ni, da je mladim raziskovalcem na voljo 21 milijonov evrov; številka, ki se mi je zapisala v spomin, je, da je mladim raziskovalcem na voljo 3 milijone evrov manj, kot jim je bilo namenjeno poprej. Ampak, kot rečeno, mogoče sem se pa zmotil, mogoče sem gledal napačno postavko, v vsakem primeru se mi zdi tematika dovolj pomembna, da se o njej opravi dodatna razprava tako zaradi razvojnih perspektiv, ki jih doktorski študij ponuja, kot zaradi pač usode posameznih študirajočih oziroma generacij, ki se jim pač tu odreka neka možnost in se jim zapirajo vrata, glede čisto na njihovo materialno stanje. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Dr. Franc Križanič ob zastavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču.
Predsedujoča, spoštovani ministrski zbor, spoštovani kolegi! Slovenija s postopki insolventnosti nima sreče. Samo v Pahorjevi vladi smo dvakrat spreminjali zakonodajo v želji pospešiti te postopke in doseči, da bi se podjetje, ki se je znašlo v takih težavah, pa ima vendarle tržno zanimiv program, dovolj hitro prestrukturiralo oziroma preneslo lastninsko pravico in delovalo naprej. Tu smo bili omejeno uspešni. Velik plasma sredstev bank v letu 2013 je leta 2014 povzročil, da se je število stečajev dramatično povečalo, kar za 37 %. Banke so očitno kot glavni upniki pri nas našle dodaten motiv, likvidnosti so imele dovolj, na nepremičninskem trgu pa so pričakovale določene učinke, da so stečaje še pospešile. Obenem se je razmahnil pojav ali pa je prišlo na dan, koliko goljufij je povezanih s temi insolventnimi postopki na škodo najšibkejših, to so tisti, ki so bili zaposleni v podjetjih, pa so bili izigrani na različne možne načine. En od njih je ta, da so dejansko sredstva, ki so jih plačevali, recimo, za stanarine v delavskih domovih lastniki in uprava prej solventnega in zdaj nesolventnega podjetja enostavno prelili za svoje potrebe. Drugi je, da se vlečejo postopki v nedogled in da ljudje, ki so že sicer ekonomsko šibki, s tem doživijo dodaten udarec, se težko potem tudi naprej plasirajo na trg dela. Recimo, če je prisiljen avto prodati, težko najde novo zaposlitev v kraju, ki ni ravno tam, kjer biva, in podobno. Zato in še zaradi cele vrste drugih stvari, ki jih tu nimam časa odpreti, vsekakor pa se seveda postavlja tudi vprašanje hipotekarnih kreditov in morebitnega zavarovanja šibkejših ali zaposlenih, če je tak kredit vzpostavljen. Zaradi vsega tega bi postavil naslednje vprašanje pristojnemu ministru: Katere ukrepe izvaja oziroma načrtuje njegovo ministrstvo za zaščito delavcev v postopkih insolventnosti?
Hvala. Besedo ima minister gospod mag. Goran Klemenčič.
Spoštovana predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani poslanec dr. Križanič! Začel bom tako, kot ste vi začeli, samo nekoliko drugače. Mogoče, drži, Slovenija dejansko s stečajno zakonodajo nima sreče, najbrž ne gre samo za srečo, gre tudi za to, kako se je bila v preteklosti sposobna hitro prilagajati spremenjenim razmeram na tem področju. Tako v smislu zakonodaje kot v smislu sodstva, ki se je s tem soočalo. Spoštovani poslanec, vam je znano, ker ste bili leta, če se ne motim, 2009 tudi minister v takratni Pahorjevi vladi, ki je spreminjala zakonodajo. Ta zakonodaja se je spreminjala takrat in tudi kasneje v drugih vladah, dostikrat s poudarkom na večji zaščiti pravic delavcev kot najranljivejše skupine v stečajnih postopkih. 2009 je bila v zakonodajo vnesena neizpodbojna zakonska domneva insolventnosti, ki je zelo skrajšala postopke, da lahko delavci zahtevajo tudi stečaj in tako naprej. V kasnejši noveli, še iz leta 2013, ste nadalje sledili namenu izboljšanja položaja upnika, pri delavcih, predvsem pri delavcih; ravno, recimo, na predlog sindikatov uvedena oprostitev zadolžite predujma pri plačilu začetnih stroškov, potem so se širile prednostne terjatve, in sicer nadomestilo za neizkoriščen dopust za tekoče leto. Nadalje med prednostne terjatve je zakonodaja uvrstila vrsto delavskih terjatev, kot so plače, nadomestila plače, odškodnine za poškodbe pri delu in tako naprej. Ampak, da ne bom zdaj govoril o zakonu, ki se mu skrajšano reče ZFPPIPP in je eden najbolj zakompliciranih zakonov v tej državi, ker se je tolikokrat spreminjal, je dejstvo, s katerim, iskreno povedano, sem bil seznanjen na pogajanjih okoli socialnega sporazuma, kjer je sindikalna stran izpostavila, da seveda so te terjatve prednostne, vendar v zakonu imamo še absolutno prednostne terjatve, pa še nadnadprednostne terjatve in na koncu se predvsem zaradi specifike bančnih hipotekarnih kreditov dogaja, da delavci niso poplačani, ne glede na to, da so njihove terjatve sicer prednostne. Priznam, načeloma sem v teh pogovorih o socialnem sporazumu bil naklonjen predlogu, ki ga je predlagal sindikat, na koncu je bil ta del izločen iz socialnega sporazuma, ker ni prišlo do enotnega mnenja med delodajalci in sindikati. Moji naslednji koraki so: treba je vendarle vedeti, da tukaj je treba tehtati različne terjatve. Če bi, recimo, določene terjatve dali absolutno prednostne pred hipoteko, bi se lahko pojavilo vprašanje, da pač kreditov ne bi mogla več dobivati podjetja, kar je spet lahko problematično. Če skrajšam. Glede tega zakona obstaja ena dokaj aktivna, mislim ne dokaj, zelo aktivna medresorska implementacijska skupina, ki vsebuje vse deležnike, ne samo iz različnih ministrstev, ampak tudi iz drugih institucij, iz gospodarstva, sodišč in tako naprej, katera poroča tudi Evropski komisiji v zvezi z izvrševanjem t. i. ZFPPIPP. Na enem od naslednjih sestankov te skupine bom predlagal obravnavo problematike naprej delavskih terjatev z jasnim naročilom, da smo načeloma naklonjenim večjemu [[…]]–, da sem jaz osebno naklonjen pač, da se te izpostavijo kot bolj prednostne. Kakšen bo njihov strokovni predlog, pa je druga zadeva. Še ta mesec pa smo sprejeli na ministrstvu tudi vabilo na sestanek s strani sindikatov. ZFPPIPP sicer ni v našem normativnem programu za letos, zato ker je bilo zadnje poročilo te implementacijske skupine, češ da je zakon že tako zakompliciran, da ga še sedajle spreminjati na hitro je lahko problematično. Pa vendarle se odpirajo določene stvari, ki jih je treba spremeniti. Dodal bi še, da tisto, kar se pa da storiti brez zakona, smo pa v enem delu že storili. Namreč, v januarju letos sem podpisal pravilnik, ki je za polovico zmanjšal tarife upraviteljev v tako imenovanih praznih stečajih. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Tomaš Lisec bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za besedo. Spoštovani ministri in ministrice, kolegi in kolegice! Ta vlada oziroma koalicija ima v koalicijski pogodbo pri točki 5/2 koalicijski projekti zapisano: "Na podlagi analize trenutnega stanja se pripravi izvedbeni načrt s časovnico in proračunsko podlago za izvedbo posameznega projekta. Koalicija si bo v mandatnem obdobju 2014 do 2018 prioritetno prizadevala izvesti naslednje projekte …" In pod točko 1 piše: "Projekt številka 1: Celovita prenova stavb v državni, občinski in zasebni lasti (trajnostna gradnja), nosilec Ministrstvo za infrastrukturo." Spoštovani minister, verjamem, da ste seznanjeni, da sta bila v preteklosti dva razpisa. Eden, mislim, da septembra leta 2012, ko je minister Černač namenil preko 50 milijonov evropskih sredstev, da ne bi evropska sredstva ostajala v Bruslju, ampak bi bila učinkovito porabljena, predvsem pa tudi hitro, je naredil razpis za energetsko sanacijo stavb v lasti lokalnih skupnosti. Ker je bilo veliko zanimanja, preko 200 prijav, 110 projektov je bilo izbranih, je potem – mislim, da marca leta 2013 – objavil dodatni razpis za energetsko sanacijo objektov v lasti lokalnih skupnosti. Še vedno je bilo veliko zanimanja, čeprav je potem naslednji minister, ki je prevzel to nalogo, minister Omerzel, očitno imel neke skušnjave, da ta projekt ali vsaj malo zaustavi ali pa morda, kar so bili neki indici, tudi nekam drugam usmeri. Skratka, zanima me: Kako ste seznanjeni z realizacijo teh dveh javnih razpisov? In seveda: Kako v sklopu koalicijske pogodbe naprej? Kako je s proračunskimi viri za obdobje leto 2015, 2016, 2017 pa verjetno tudi 2018 ter koliko sredstev? Ali gre za državna sredstva ali pa gre, glede na to,da smo pač že vstopili v novo evropsko finančno perspektivo, da razmišljate predvsem o učinkovitem, hitrem in uspešnem črpanju sredstev na tem področju? Kot verjetno veste, zahteve Evropske unije na področju energetske obnove stavb so zelo zahtevne, vsi vemo, kaj moramo narediti do leta 2020, pa tudi gradbeni sektor je nekako v stagnaciji in bi mu verjetno kakšen razpis zelo prav prišel, da bi se lahko malo razmahnil. Če pa bi šlo za sanacijo stavb v lasti države ali lokalnih skupnosti, pa verjamem, da bi bili vsi uporabniki veseli teh razpisov, ker slej ko prej bi to verjetno prineslo tudi nižjo ceno storitev. Skratka, za uvod: Zanima me energetska sanacija stavb, časovnica in finančni vidiki. Hvala.
Hvala. Odgovor bo podal minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite!
Hvala, spoštovana predsedujoča. Hvala spoštovanemu poslancu gospodu Tomažu Liscu za postavljeno vprašanje. Res je, kot ste dejali, da energetska sanacija stavb je ena izmed ključnih oblik in načinov tako na eni strani za zagon gospodarstva in na drugi strani za doseganje energetskih ciljev do leta 2020 in seveda za zmanjševanje stroškov za rabo energije. Omenjali ste dva razpisa v pretekli, minuli finančni perspektivi, ki se pravzaprav izteka, ki so bili namenjeni za sanacijo stavb lokalnih skupnosti. Tukaj Ministrstvo za infrastrukturo deluje kot posredniško telo in kolikor imam informacijo, vsi projekti pravzaprav potekajo v skladu z načrtom, tako da pričakujemo, da bodo do konca leta 2015 razpoložljiva finančna sredstva, tudi evropska sredstva, tudi počrpana. Res pa je, na drugi strani pa se za novo finančno perspektivo predvideva tudi aktivnosti tako tudi v okviru prioritetnega vladnega projekta kot tudi sicer, da se angažirajo tudi dodatna finančna sredstva. Tako je v naslednji finančni perspektivi predvideno približno 200 milijonov evrov za te namene energetskih sanacij oziroma učinkovite rabe energije. Kot rečeno, za prihodnje smo zagotovili tudi ustrezna sredstva za spodbujanje energetskih sanacij tudi preko Eko sklada in že omenjena kohezijska sredstva v okviru prednostne osi, razvoja nizkoogljične družbe, ki se bodo v omenjenem obsegu porabljala tudi za energetsko sanacijo stavb javnega sektorja. Kljub temu pa ta obseg teh sredstev ne zadošča za doseganje ciljev na področju energetske učinkovitosti, zato bomo morali poskrbeti, da bomo v čim večji možni meri ta sredstva kombinirali tudi z zasebnimi sredstvi. To pomeni, da bomo v prvi vrsti spodbujali projekte energetskega pogodbeništva, torej javno-zasebnega partnerstva, kjer zasebni vlagatelj vloži sredstva v tiste ukrepe učinkovite rabe energije, ki so dovolj donosni. Da pa bodo stavbe celovito obnovljene, bomo tisti del investicije, kjer so vračilne dobe predolge, spodbudili s kohezijskimi nepovratnimi sredstvi do višine 20 % celotne investicije. Da bo izvajanje projektov po principu energetskega pogodbeništva v kar največji meri steklo, smo na Ministrstvu za infrastrukturo objavili tudi smernice za izvajanje energetskega pogodbeništva v stavbah javnega sektorja, ki so objavljene na spletni strani portala Energetika. Naš cilj je vsako leto obnoviti 3 % površin stavb javnega sektorja in v tem okviru bodo imele prioritetno vlogo državne stavbe, to je stavbe ožje vlade, saj imamo v tem segmentu obvezujoči cilj obnove 3 % površin vsako leto, ki ga moramo dokazovati tudi Evropski komisiji. Za stavbe, kjer energetsko pogodbeništvo ne bo mogoče, in stavbe, ki so pod posebnimi režimi, kot je na primer kulturnovarstveni, bomo namenili preostali del kohezijskih sredstev in za ta segment bo oblikovan program, v okviru katerega bodo nepovratne spodbude višje, predvidoma do [[nerazumljivo]]%, zato bo za izvedbo projekta potrebna še lastna udeležba investitorjev. Na koncu naj še povem, da bo politika energetska sanacija stavb oblikovana v okviru dolgoročne strategije prenove stavb, ki je v pripravi, in v okviru akcijskega načrta za energetsko učinkovitost do leta 2020, ki pa je v fazi medresorskega usklajevanja. Hvala lepa.
Hvala. Poslanec gospod Tomaž Lisec zahteva dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Bom začel kar na koncu. Rekli ste, pripravlja se strategije do leta 2020. Upam, da bo strategija kmalu zagledala luč sveta, da ne bomo do leta 2018 razmišljali, kaj in kako, potem pa bo tukaj leto 2020 in možnost tudi črpanja evropskih sredstev, ki je bilo tudi eno izmed vprašanj, bo šla po vodi. Razumem, da zasebni investitorji upravljajo oziroma pridobijo ta sredstva preko Eko sklada. Zanima me pa predvsem ta drugi segment, ki ste se ga malo dotaknili, prenova stavb v lasti države – se strinjam. Me pa zanima, ali se bo tudi za lokalno raven našel kakšen razpis. Torej me predvsem zanima: Ali bo kakšen razpis v naslednjih letih? Predvidoma, koliko sredstev načrtujete za te razpise oziroma ali bodo ta sredstva po vašem mnenju lahko zagotovljena preko evropskih skladov ali pa bo država tista, ki bo skušala lokalnim skupnostim priti na pomoč s tem razpisom? Moram reči, da ko hodim po terenu, se vsi župani hvalijo: sanirali smo ta vrtec, sanirali smo to šolo, sanirali smo ta zdravstveni dom, gre pa za evropska sredstva. Prvi razpis je bil celo tako narejen, da je šlo 100 % iz evropskih sredstev, pri drugem razpisu pa je šlo za delno sofinanciranje tudi lokalnih skupnosti. Skratka, zanima me predvsem ta lokalni del: Ali lokalne skupnosti lahko v tem letu ali pa v naslednjih letih pričakujejo kakšen razpis? Kot jaz osebno vem, je še kar nekaj oziroma veliko zdravstvenih domov, šol, vrtcev, ki so potrebni energetske sanacije, po drugi strani pa je tudi želja lokalnih skupnosti kot lastnic še drugih objektov, na primer gasilskih domov, da jim država tudi preko evropskih sredstev poda roko in, kot sem že rekel, na koncu uporabniki plačajo manjšo ceno storitev. Skratka, predvsem me zanima lokalni del. Hvala.
Hvala. Besedo ima minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala lepa. Tudi za lokalne skupnosti načrtujemo nadaljevanje teh ukrepov. Ne morem vam odgovoriti, kdaj bo že razpis, ki bo nadaljeval te aktivnosti, objavljen, niti nimamo še določeno točno, v kolikšnem deležu bomo ta evropska sredstva namenili tudi za ta del. Je pa dejstvo, ker želimo, kot rečeno, aktivirati čim večji obseg investicij, bomo zmanjšali ta delež sofinanciranja z evropskimi sredstvi in povečali ta delež tako imenovane lastne udeležbe oziroma udeležbe, ki bo zagotovljena v okviru energetskega pogodbeništva. Skratka, s temi razpisi bomo nadaljevali, ne bodo pa deleži sofinanciranja tako visoki, kot so bili v sedanji perspektivi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Horvat bo zastavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Najlepša hvala, spoštovana podpredsednica! Spoštovani ministrici, ministra, spoštovani minister za finance dr. Dušan Mramor! Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanci Nove Slovenije - krščanski demokrati smo skupaj s poslansko skupino SLS v prejšnjem sklicu državnega zbora vložili v zakonodajni postopek predlog davčnega dvojčka, in sicer novelo Zakona o davku od dohodka pravnih oseb in novelo Zakona o dohodnini. Obe predlagani noveli sta bili v Državnem zboru sprejeti in od 1. 1. 2015 se je dvignil prag za pavšalno obdavčitev manjših zavezancev pravnih in fizičnih oseb s tedanjih 50 tisoč na 100 tisoč evrov letnega obdavčljivega prihodka. Pavšalna obdavčitev za obrtnike in male podjetnike zasleduje cilj administrativne razbremenitve manjših poslovnih subjektov. Gospodarstvo take ukrepe nujno potrebuje, da se bo namesto za zamudno in drago administracijo ukvarjalo z osnovno dejavnostjo in razvojem. Vendar pa tega cilja ni mogoče v celoti doseči brez zvišanja praga za obvezni vstop v sistem DDV. Šele z dvigom tega praga na 100 tisoč evrov bi dejansko prišlo do administrativne razbremenitve subjektov z nižjim letnim prometom, zmanjšal pa bi se tudi potreben obseg nadzora s strani davčnega organa. Na to nas opozarjajo ekonomisti in tudi sami davčni zavezanci. Nova Slovenija je že dvakrat na Vlado naslovila pobudo za pripravo predloga sprememb in dopolnitev Zakona o davku na dodano vrednost, kajti za uveljavitev te spremembe je potrebno hkrati pridobiti tudi soglasje Sveta Evropske unije. Odgovora naše pobude nismo prejeli. Spoštovani gospod minister,dr. Mramor, sprašujem vas: Ali je vaše ministrstvo že morda pričelo s postopkom priprave sprememb in dopolnitev Zakona o davku na dodano vrednost? Mislimo predvsem na 94. člen omenjenega zakona, s katerim se bo prag za obvezni vstop v sistem DDV zvišal na 100 tisoč evrov letnega obdavčljivega prihodka. In: Kakšna je časovnica sprejemanja in uveljavitve teh sprememb ? Najlepša hvala za vaše odgovore.
Hvala. Besedo ima minister za finance dr. Dušan Mramor, izvolite.
Spoštovani, hvala lepa za vprašanje. Moram reči, da je tudi cilj Ministrstva za finance, da se administrativno breme, ki ga ima predvsem gospodarstvo, pa tudi negospodarstvo, čim bolj zmanjša na davčnem področju in v zvezi s tem smo se lotili posebnega akcijskega načrta, kako zmanjšati te administrativne obremenitve. Glede na vaše vprašanje pa moram reči, da smo proučili predlog, ki ste ga podali, za spremembe Zakona o davku na dodano vrednost. O njem imamo nekaj resnih pomislekov. Najprej bi povedal, kateri so ti pomisleki, potem bi pa poskušal razložiti, zakaj. Najprej bi ta predlog pomenil zmanjševanje učinka nevtralnosti sistema DDV. To je pa osnovno načelo DDV, pa bom potem razložil. Potem bi imela v tem primeru Slovenija izmed vseh držav članic EU enega najvišjih pragov za vstop v DDV. S sprejetjem predloga bi približno 17 tisoč zavezancev imelo možnost izstopa iz sistema DDV, pa bom potem tudi povedal, kakšne posledice ima to, in po našem mnenju uzakonitev višjega praga za pavšalno obdavčitev manjših zavezancev po Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakonu o dohodnini samo po sebi še ne predstavlja obveze, še manj, bi rekel, bolj potrebe za zvišanje praga za obvezen vstop v DDV. Pa če grem po teh posameznih problemih, ki jih mi vidimo s to spremembo zakona. Najprej nevtralnost. Načelo nevtralnosti zahteva, da ne pride do kopičenja davčne obveznosti, kar pomeni, da se v sistemu DDV davčnemu zavezancu omogoči, da lahko celotno davčno breme preko odbitka DDV prevali na svojega kupca. Ne pa, da bi zaradi prepovedi odbitka DDV moral del ali celotni DDV prenesti v svoje stroške oziroma za ta del zmanjšati svoj dobiček. Na delovanje načela nevtralnosti najbolj vpliva oprostitev plačila DDV pri dobavah blaga in storitev, ki jih opravi davčni zavezanec, ki je oproščen obračunavanja DDV, recimo mali davčni zavezanec, dodana vrednost ni obdavčena, ostane pa obdavčena dodana vrednost vseh prejšnjih faz, saj ta davčni zavezanec nima pravice do odbitka. S tem pride do kopičenja davka v stroških davčnega zavezanca, kar pa se želi preprečiti z uveljavljanjem načela nevtralnosti. Kot sem prej rekel, da bi imela in Slovenija v tem primeru izmed vseh članic enega najvišjih pragov za vstop v DDV. Iz primerjave med državami članicami EU po podatkih o višini praga za obvezen vstop v sistem DDV po stanju v januarju 2015 izhaja, da imata le Združeno kraljestvo in Italija uveljavljen prag za male davčne zavezance, ki je višji od 50 tisoč evrov. In sicer, Združeno kraljestvo ima 81 tisoč funtov, to je 102 tisoč 800 evrov, Italija 60 tisoč evrov, Irska in Francija imata višji prag določen le za določene dobave, in sicer ima Irska uveljavljen prag 75 tisoč evrov le za dobave blaga, Francija pa 82 tisoč 200 evrov za dobave blaga, prodajo hrane in pijače v prostorih za končno potrošnjo in nastanitvene storitve. Slovenija se s pragom 50 tisoč, ki ga ima zdaj, uvršča med države članice z višjim pragom za vstop v obvezen sistem DDV. Poleg Slovenije ima prag 50 tisoč le še Latvija, Romunija ima 49 tisoč 700 in Slovaška tudi 49 tisoč 790. Sedaj pa, kako bi bilo s temi zavezanci? Teh bi bilo približno 17 tisoč, ki bi imeli možnost izstopa iz sistema DDV. Dvig višine praga, se pravi, da bi jih 17 tisoč imelo, 1700 bi jih verjetno izkoristili in bi jaz mogoče še dodal, ker pač mi čas ne dopušča, da smo s strani davčnih zavezancev prejeli pobudo za znižanje praga za obvezen vstop v sistem DDV, in sicer zaradi nelojalne konkurence poslovnih subjektov z enako poslovno dejavnostjo, ki se izogibajo temu, da bi postali davčni zavezanci za DDV. To so ti problemi, ki jih mi vidimo.
Hvala. Poslanec gospod Horvat zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala, gospa podpredsednica. Tudi hvala vam, dr. Mramor, za vaše odgovore! Seveda jih sprejemam. Ampak, zakaj mi pravzaprav vztrajamo na dvigu praga za obvezni vstop v sistem DDV? Med drugim tudi zaradi tega, ker nekako poslušamo podobne signale s strani malega gospodarstva, s strani Obrtno-podjetniške zbornice, in tudi zaradi tega, da bi se šele z dvigom praga za vstop v sistem DDV praktično v polni meri uveljavljala tudi pavšalna davčna obremenitev. Poglejte, pred nekaj časa, pred nekaj urami je predsednik Vlade dr. Cerar govoril o dobri gospodarski rasti v lanskem letu. Oba veva, zakaj je pravzaprav prišlo do gospodarske rasti v lanskem letu, in na nek način se seveda tudi bojimo in sprašujemo, kako bo letos. Če ugotavljamo, da je gospodarstvo dobilo nekaj več kisika, nekaj več zaleta, zagona, potem mi ocenjujemo, da bi bilo dobro tudi s strani zakonodajalca dati gospodarstvu neke dodatne pospeške, da bi lažje zadihalo, da bi ustvarjalo nova delovna mesta. Mislimo, da bi bila dobra razprava o tem tudi s predstavniki malega gospodarstva, in mislimo, da moramo gospodarstvu s strani vlade, pa če hočete s strani zakonodajalca tudi, več zaupati. Gospodarstvo potrebuje državo, država potrebuje gospodarstvo. Mislim, da bi tu se moral vzpostaviti nek partnerski odnos, ki bi baziral predvsem na več zaupanja. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima minister za finance. Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da se strinjam s tem. V letu 2015 načrtujemo analizo delovanja sistema pavšalne obdavčitve in oblikovanje morebitnih sprememb, na podlagi katerih bi shema poenostavljene obdavčitve najmanjših poslovnih subjektov postala privlačnejša za davčne zavezance. Tukaj sploh ni dvoma. V tem kontekstu je treba preučiti obseg prometa in obvezen vstop v sistem DDV. Se pravi, v kontekstu širše pavšalne obdavčitve. MF želi s celovitim pristopom k analizi obstoječega sistema in odpravi ugotovljenih pomanjkljivosti pripomoči točno k temu, kar ste vi rekli. To se pravi, k konkurenčnejšem poslovnem okolju.
Hvala. Gospod Horvat, postopkovno.
Hvala, gospa podpredsednica. V svojem postopkovnem predlogu bom prav zaradi odgovorov gospoda ministra predlagal, da se Državni zbor odloči o razpravi na naslednji seji Državnega zbora, da odpremo torej razpravo o Zakonu o davku na dodano vrednost, o pavšalni obdavčitvi, kar je na nek način pravzaprav gospod minister nakazal. Mislim, da je prav zdaj pravi trenutek, da to razpravo odpremo, optimiramo davčno zakonodajo do konca leta, ki bi potem začela veljati s 1. 1. 2016. Iz vseh teh razlogov izvira moj proceduralni predlog. To možnost mi daje 246. člen Poslovnika Državnega zbora, torej da se v Državnem zboru pogovorimo, odpremo torej razpravo o optimizaciji davčne zakonodaje. Mislim, da je ta ključnega pomena in prav ta trenutek zelo nujna, da vendarle nekaj le naredimo pozitivnega v smeri razbremenitve, predvsem administrativne in tudi davčne, za slovensko gospodarstvo. Preveč potrebujemo novih delovnih mest, mi potrebujemo ta trenutek okrog 60 tisoč novih delovnih mest. Na kak način jih bomo dosegli? Odpiralo jih bo gospodarstvo in temu moramo dati nekoliko več kisika, ga davčno razbremeniti, seveda tudi glede administrativnih zadev. Slovensko gospodarstvo, predvsem malo gospodarstvo, ki je steber slovenske ekonomije, ima veliko dobrih idej, ima nove produkte, zna odpirati nove trge, vendar mu je potrebno tukaj z naše strani, s strani zakonodajalca, tudi pomagati. Zato predlagam, da opravimo to razpravo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Sedaj pa ima besedo mag. Margareta Guček Zakošek, ki bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanki Setnikar Cankar.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovani prisotni ministri, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministrica za izobraževanje, znanost in šport! Spodbuda o ustanovitvi študijskih središč kot nosilcev regionalnega razvoja terciarnega izobraževanja je izhajala iz nacionalnega programa visokega šolstva, sprejetega leta 2002. NPVŠ je poudarjal pomen ohranitve in krepitve mreže višje- in visokošolskih središč v nekaterih regijah, med drugim tudi v Savinjski, ki ga bo v vložku lokalnih skupnosti oziroma gospodarstva podprla tudi država. Podpora ustanavljanju in razvoju regionalnih visokošolskih in inovacijskih središč je bila vzpostavljena tudi v programu 2007–2010, in sicer z vlogo središč pri oblikovanju decentralizirane mreže visokega šolstva. Središča bi se tako ob ustreznem povezovanju z drugimi zavodi razvila v visokošolske zavode, katerih delovanje bi ob izpolnjevanju določenih pogojev financirala tudi država. Takšen primer je med drugim tudi Javni zavod Regijsko študijsko središče s sedežem v Celju, ki ga je leta 2002 ustanovilo vseh 32 občin savinjske statistične regije ter regijski gospodarski zbornici. Kljub smernicam, zastavljenim v NPVŠ, država nikoli ni sistemsko uredila področja regionalnega razvoja visokega šolstva tako z vidika pravnega statusa, samostojnih visokošolskih zavodov, ki imajo javnega ustanovitelja, kot tudi ne z vidika njihovega financiranja. V primeru Savinjske regije so občine svoj del naloge z ustanovitvijo in več kot desetletno podporo tudi opravile. Država je sicer podelila nekaj koncesij tovrstnim visokošolskim zavodom, a te so bile odvisne velikokrat od volje vladajoče politične opcije, ne pa tudi od kadrovskih potreb po diplomantih določenega študijskega področja ali uresničevanja javnega interesa posameznih lokalnih skupnosti in regije kot celote. V konceptu novega zakona je predvideno, da zasebne visokošolske zavode ustanavljajo pravne osebe zasebnega prava, javne visokošolske zavode pa Republika Slovenija. Zato na vas naslavljam naslednja vprašanja: Kakšen je odnos ministrstva do regionalizacije visokega šolstva, in sicer na tistih območjih, kjer se visoko šolstvo razvija na pobudo lokalnih skupnosti oziroma regije kot celote? Kako bo NPVŠ 2011–2020 podprl koncept regionalizacije visokega šolstva? Kako bo z novim zakonom o visokem šolstvu urejen status samostojnih visokošolskih zavodov, ki imajo javnega ustanovitelja, ki pa ni Republika Slovenija? Hvala.
Hvala. Besedo ima ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke in poslanci! Hvala lepa za vprašanje, ki je prav gotovo aktualno, povezano pa s problematiko zakonskega urejanja visokega šolstva. V tem trenutku bi vam ne mogla dati konkretnega, natančnega odgovora, ker je ministrstvo pravzaprav v fazi, ko je šele predmet razprave koncept novega zakona visokega šolstva. Ali se v teh izhodiščih, v temu konceptu že opredeljuje delovna skupina, ki je pripravila ta izhodišča, tudi do tega vprašanja? Deloma: ja. Pravzaprav je v večini točk teh izhodišč tudi zapisano tisto, kar bo uveljavljeno na celotnem področju visokega šolstva, ne glede na to, ali gre za javne ali zasebne institucije, ne glede na to, ali je ustanoviteljica država, lokalne skupnosti ali druge fizične, pravne osebe. Cilj teh izhodišč je neka večja kakovost visokega šolstva, cilj je internacionalizacija, cilj je evropsko primerljiv kakovostni sistem. Zato mislim, da so vprašanja, ki ste jih izpostavili, v tesni zvezi z razpravo, ki bo potekala. Kakšne so načrtovane aktivnosti? Od 16. 2. so v javni razpravi oziroma javno na spletu ministrstva dosegljiva izhodišča za pripravo tega novega zakona o visokem šolstvu. 3. 3., to je jutri, bo prva širša seja koordinacije. V tej koordinaciji so seveda tudi predstavniki zasebnih organizacij, so predstavniki visokošolskih središč, ki so jih ustanovile lokalne skupnosti, in s tem jim bo podana možnost, da bodo svoje pripombe na ta izhodišča lahko neposredno posredovali. Ko smo se prvič sestali na temo, kako na področju visokega šolstva doseči nek kakovosten premik, so bile ravno pobude, da se v večji meri vključijo tako študentje, ki študirajo na teh institucijah, ki imajo, pravilno ste ugotovili, delovnopravno status zasebnih institucij, in kako v zadostni meri vključiti tudi predstavnike izvajalcev, torej teh institucij. Sprejeta je bila pobuda, da je treba zagotoviti njihovo zastopstvo. Pravzaprav vprašanje, kako so te kakovostne visokošolske institucije, javne ali zasebne, razporejene po Sloveniji in s tem regijsko razporejene, v teh izhodiščih še ni bilo umeščeno. Poznam problematiko, vem, da je mnogokrat vprašanje mreže visokošolskih institucij povezano tudi popolnoma z legitimnimi interesi lokalnih skupnosti, ki so, kot pravilno ugotavljate, v mnogih primerih tudi bile financerke ali vsaj sofinancerke. V poglavju izhodišč, ki ureja področje financiranja, je zaenkrat v teh izhodiščih seveda opredeljeno samo stališče do financiranja iz državnega proračuna. Prepričana pa sem, da bo v teku razprave prišlo tudi do stališč, kako se ta sredstva dopolnjujejo bodisi s sredstvi lokalnih skupnosti, predvsem pa s sredstvi zasebnikov. Tako bo prav gotovo v naslednjih tednih, mesecih mogoče najti tudi natančne odgovore na ta vaša vprašanja. Bi pa povezala to vaše vprašanje še z enim delom, to pa je tistim delom, ki se nanaša bolj na strokovno usmerjene programe. Menim, da bo to ena od prioritet.
Hvala. Gospod Zvonko Lah bo zastavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Pozdravljene ministrice, spoštovane kolegice in kolegi! Vprašanje bom postavil ministrici za infrastrukturo in prostor v zvezi s prostorsko zakonodajo. Namreč, v Sloveniji imamo nekaj 10 tisoč črnih gradenj, okrog 300 tisoč objektov, zgrajenih v neskladju s predpisi. Imamo več kot 100 občin, ki nimajo še sprejetih občinskih prostorskih načrtov, rok je bil 2009. Potem priprava teh OPN traja od 5 do 10 let, ogromno stanejo. Pri pripravi imamo čez 30 nosilcev urejanja prostora, ki morajo dati smernice, soglasja, pogoje in ne vem kaj še vse. Včeraj smo videli primer iz Strunjana, kjer je samo v eni dolini toliko črnih gradenj, kot imajo druge države po celi državi. Sklad kmetijskih zemljišč naj bi imel v občini Izola 3 tisoč črnih gradenj. In če to primerjamo s ceno teh prostorskih aktov in trajanjem oziroma dolgoletnimi pripravami, lahko ugotovimo, da imamo anarhijo v državi na področju prostora in prostorske ureditve. Prej je bil tukaj gospod minister za finance, odgovarjal je na vprašanja, mislim, da je zelo velik problem pri nas, kako ustvariti nova delovna mesta, dodano vrednost in večji priliv v proračun, tako državni kot v občinski proračun. Vsi ti objekti, ki niso legalno zgrajeni ali pa proti predpisom, niso plačali komunalnega prispevka niti nobenih drugih prispevkov, kar bi veliko prineslo v občinski proračun in državni proračun. Marsikdo bi, če bi lahko legaliziral objekt, pridobil gradbeno dovoljenje, tudi lahko pričel z neko dejavnostjo in ustvaril dodano vrednost, pa ne more. Zato vas sprašujem, vem, da ima Vlada v normativnem programu za leto 2015 do marca 2016 sprejetje tako Zakona o prostorskem načrtovanju, kot Zakona o graditvi objektov. Vi ste povedali na odboru, da je daleč že ta zakonodaja, da jo preizkušate že na terenu. Apeliral bi na to, da to storite čim prej in to temeljito, pa bom še v nadaljevanju potem vam dodatno podal [[…]]
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanec gospod Zvonko Lah! Na Ministrstvu za okolje in prostor na podlagi zaključene prve faze potrditve sprejetih izhodišč za prenovo zakonodajo na delovnih skupinah in oblikovanja podrobnejših, tudi variantnih rešitev glede na sprejete odzive zainteresiranih deležnikov, pripravljamo obsežnejše gradivo, ki bo predstavljalo podlago za potrditev najustreznejših variant predlaganih rešitev in tudi za pripravo konkretnega besedila členov. Načrtujemo, da bodo vsebine, na katerih bo temeljila priprava besedila členov, v razpravah, ki bodo sledile v nadaljevanju, potrjene in usklajene do poletja, čemur bo sledila nomotehnična obdelava vsebin, pa tudi javna razprava in medresorsko usklajevanje besedila predlogov zakonov sprememb. V programu dela Vlade, kot že sami navajate, je sprejetje predloga sprememb Zakona o graditvi objektov, Zakona o prostorskem načrtovanju in Zakona o umeščanju prostorskih ureditev državnega pomena na Vladi predvidoma oktobra 2015. Tako široka razprava za te spremembe zakonov je potrebna predvsem iz razlogov, ker se spremenjena zakonodaja dotika velikega števila ljudi ne samo občin, ampak tudi občanov, ne samo investitorjev v proizvodne kapacitete, ampak tudi njihovih sosedov, zato je ta široka razprava nujno potrebna. Hvala.
Hvala. Poslanec gospod Zvonko Lah zahteva dopolnitev odgovora.
Hvala. Poglejte, v Sloveniji so komunalno opremljena stavbna zemljišča nekajkrat dražja kot v sosednjih državah. Investitorji potrebujejo pet do šest let, da pridejo do gradbenega dovoljenja. Verjetno tudi zaradi tega je tujih vlaganj na Češkem petkrat več kot v Sloveniji – investitorji bežijo. Sistem imamo tak, da mora investitor najprej kupiti parcelo, izdelati projekt za pridobitev gradbenega dovoljenja in potem čaka, če bo dobil sploh gradbeno dovoljenje, da bo lahko gradil. To je nezaslišano! Nobena država tega nima. Saj slišimo, da se tudi v Srbiji dobi v treh tednih gradbeno dovoljenje. Pri nas najmanj v treh letih. Imamo kup objektov, tudi gospodarskih, kot je primer turizem v zidanicah, starejši objekti, legalizacija naj bi stala 5 tisoč evrov, objekt je vreden pa 100 tisoč evrov. Kdo bo šel v take postopke? Zato me zanima: Kakšna bo ta nova zakonodaja? Koliko časa bomo rabili, potem ko bodo zakoni sprejeti, še za izdelavo občinskih prostorskih načrtov? Kdaj bodo potem lahko tako investitorji sploh pričeli po tej novi zakonodaji pridobivati vse dovoljenja in kdaj se bo lahko začela ta legalizacija? Mislim, da nas bo čas prehitel, da bomo prej bankrotirali, predno bomo te pogoje postavili, da se bo lahko to ustvarilo, ti pogoji, ki so v vseh evropskih državah normalni. Zato bi apeliral na vas, da mogoče poskušate bližnjico ubrati in čim prej rešiti vsaj tisto najnujnejše.
Besedo ima ministrica gospa Irena Majcen. Izvolite.
Spoštovani poslanec, gospod Zvonko Lah, vaša trditev, da je za gradbena dovoljenja potrebno 5 let, je verjetno za kakšen primer celo resnična, ne pa za vse. Po statistiki je na upravnih enotah čas 21 dni po izpopolnjeni vlogi. Da se lahko gradbena dovoljenja izdaja tudi s krajšim časovnim intervalom, je seveda jasno vsem tistim, ki so si takšna gradbena dovoljenja pridobili. Se pa strinjam z vami s to ugotovitvijo, da je čas različen na različnih območjih, in se strinjam, da je temu treba narediti konec. Saj zato pa je ta široka razprava, da bo segla čim bolj v vse tiste deležnike, ki pri sami izdaji gradbenega dovoljenja oziroma načrtovanja nastopajo. Prav tako bi povedala, da je načrtovanje izredno pomembno. Zadnja takšna velika izvedba prostorskih aktov je bila tam davnega leta 1985 in seveda se je od takrat spremenilo mnogo dejstev, ki so danes v prisotnosti pri sprejemanju prostorske zakonodaje, da ne govorimo samo ali pa da ne omenim samo tega, da smo po vstopu v Evropsko unijo seveda sprejeli veliko zavez in v postopkih sprejemanja prostorske zakonodaje sodeluje veliko soglasodajalcev. Se pa strinjam, in to sem že tudi na odboru povedala, da je treba pri občinah, ki imajo sprejete OPN, ta soglasja upoštevati tudi pri izdaji gradbenih dovoljenj in ne ponovno za te investitorje zahtevati gradbenih dovoljenj. To bo prav gotovo zajeto v to zakonodajo. Za ostale občine si pa upam trditi, da je odvisno od tega, koliko so aktivne na tem področju. Namreč, so občine, kjer je prostora za gradnjo, torej nezazidanih stavbnih zemljišč, več. Tiste s sprejemom OPN ne hitijo, medtem ko v občinah, kjer pa je bilo v resnici teh zemljišč malo, je bil interes po sprejemu občinskih podrobnih načrtov zelo velik in so se od sprejema pa mogoče do sprejema OPN na občinskih svetih – 4, 5 let pa je občina to nalogo tudi rešila. Sama imam v sosednji občini Makole tak primer. Res bo treba z vseh strani več delati, sem pa prepričana, da tudi sprejeta zakonodaja vseh teh odprtih vprašanj, ki ste jih sami postavili, ne bo rešila. Omogočala bo le nekomu priti do rešitve, če bo za to izkazal interes. Hvala.
Hvala. Poslanec gospod Zvonko Lah, postopkovno.
Glede na pomembnost problematike predlagam, da na osnovi poslovnikov opravimo razpravo v Državnem zboru, če bo seveda to izglasovano. Ne razumeti, gospa ministrica, da je to neka kritika vam. To je tematika, ki se vleče že več kot 10 let, 20 let, vendar sedaj smo prišli v situacijo, ko res nima kaj več čakati. Mi moramo vključiti vse potenciale, ki so v naših ljudeh, omogočiti čim bolj enostaven način, da ljudje ustvarijo dodano vrednost, da se preživijo, da plačujejo prispevke in davke, da bo ta država splavala iz situacije, v kakršni je. Bojim pa se, da boste imeli ogromno ovir na tej poti, ker je nosilcev urejanja prostora ogromno, ki se bodo z vsemi štirimi upirali. Tako je tudi poskus ministra Černača bil, da poenostavi določene stvari, takoj so se vsi tisti projektanti, izdelovalci prostorskih aktov uprli in so očitno močnejši, kot je vlada oziroma ministrstvo. Bojim se, da bo tudi sedaj tako, zato mislim, da je treba, da vsi složno, skupaj z občinami poiščemo rešitev, ki bo hitra, učinkovita. S tem bomo tudi pridobili podatke tako za davek na nepremičnine, za pobiranje NUSZ, REN je katastrofalen. S tem, ko bi se legaliziralo, geodetski posnetki naredili, pa bi ogromno tudi teh informacij dobili, statistiko uredili in bi bilo potem lažje. Ljudem pa je treba dati neko upanje, treba jih je nekako podpreti v njihovi ustvarjalnosti. Sedaj pa na vse načine to samo zatiramo, oviramo in ne vem, na terenu so ljudje obupani. Ugotavljamo, da je manj dohodnine, da je manj DDV, država seveda pa rabi čedalje več. Tukaj ni treba finančnih sredstev iz proračuna, treba je močne volje. Kjer je volja, je tudi pot. Najdimo jo in na enostaven način to zakonodajo tako sprejeti, v taki obliki, kot jo imajo v sosednjih državah. Sicer tako in tako bo morala biti ta zakonodaja slej ko prej kompatibilna z drugimi državami in drugi imajo zelo enostavno, zelo hitra pot je in če bi to imeli pri nas, mislim, da bi tudi gospodarstvo drugače zadihalo, sploh tisti samozaposleni. Sedaj pa je to obupno. Hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Sedaj ima besedo gospa Jelka Godec, ki bo zastavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanki Setnikar Cankar.
Najlepša hvala, predsedujoča. Lep pozdrav ministricam in seveda tudi ministru! Vsaka sprememba zakonodaje seveda naleti na odobravanje in tudi na kritike. Tako ste vi pred časom zagriznili v Zakon o visokem šolstvu, danes ste večkrat poudarili, da gre za koncept in ne za končno verzijo in da dopuščate seveda še vse pripombe, ideje in tako naprej. Sama bi pa vseeno rada vedela: Kateri so tisti osnovni poudarki tega koncepta predloga novega zakona? Kdo je sodeloval pri tem konceptu oziroma oblikovanju? Če se dotaknem posebej določenih točk, me pa zanima sledeče, in sicer gre za 64 novih predlogov. V drugem predlogu govorite o tem, da so visokošolski zavodi lahko javni in zasebni. Zanima me: Kam se bo po vašem uvrščala morebitna mednarodna univerza, ki se napoveduje, in kako se bo po vašem potem financirala? Naslednja stvar; ukinja se izredni študij: Kakšne oblike študijev se potem predvidevajo, če se ukinja izredni študij? Kam se bodo potem ti izredni študenti, ki jih danes poznamo, uvrstili oziroma umestili? Kaj je tu dobrega oziroma kakšno izboljšanje se tukaj predvideva? Naslednja stvar pa je seveda financiranje visokošolskih javnih zavodov. Govorite o treh stebrih: temeljnem stebru, potem znanstvenoraziskovalnem in inovativnem stebru ter razvojnem stebru. Gre za to, da boste nekako 85 % financiranja namenili temeljnemu stebru, 10 % znanstvenoraziskovalni dejavnosti in razvojnemu 5 %. Mene zanima: Kaj to pomeni za raziskovalno dejavnost na splošno v Sloveniji? Ali sedaj prihaja do združitve? Oziroma kar ste že napovedali, da boste združili Zakon o visokem šolstvu in Zakon za raziskovalno dejavnost: Ali je to mogoče kakšen nastavek ali je to to? Seveda pa je najbolj pereče vprašanje vračanja šolnin. Mene zanima: Na kakšen način ste si to predstavljali oziroma kaj za vas je tukaj izboljšanje? Kaj to prinese študentom oziroma ne prinese? Zanima me: Zakaj povečujete število članov v svet NAKVIS, s tem da ta dva nova člana nista s strani, recimo, študentskih organizacij, ampak jih bo določala Vlada? Zakaj takšna sprememba? Hvala.
Hvala. Odgovor bo podala ministrica za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanka Setnikar Cankar.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke, poslanci, zahvaljujem se gospe Jelki Godec za vprašanje. Res je, Zakon o visokem šolstvu je kompleksen zakon, kajti ureja področje, ki je raznoliko tako po izvajalcih kot tudi po področjih. Zastavili ste vprašanje, kdo je sodeloval pri pripravi zakona. Naj torej kar v začetku jasno povem, da nismo posredovali predloga zakona, ampak da je Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pripravilo izhodišča. Naše stališče je bilo, da se želimo s predstavniki različnih deležnikov uskladiti glede izhodišč, potem pa verjetno ne bo treba veliko dela vložiti, da ob usklajenih izhodiščih napišemo tudi predlog Zakona o visokem šolstvu. Torej govorimo zaenkrat še o predlogih izhodišč, pri čemer je bila imenovana delovna skupina, in to ožja delovna skupina. Na prvem sestanku koordinacije predstavnikov širših deležnikov je bilo nekako ugotovljeno, da potrebujemo neko operativno skupino, ki bo pripravila ta izhodišča in jih posredovala v razpravo. To delovno skupino je vodil državni sekretar na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dr. Peter Maček. Poleg tega so pa v njej bili še s strani samega ministrstva direktor Direktorata za visoko šolstvo mag. Mirko Stopar, nadalje dr. Alenka Braček Lalić, ki je članica kabineta, ima pa izkušnje, ker je delovala na področju akreditacije, vodja pravne službe Slaviča Čebular Musar. S strani drugih deležnikov pa je bila vključena dr. Lučka Lorber, ki je prorektorica Univerze v Mariboru, dr. Blaž Zupan, ki je bivši prodekan in profesor ene od fakultet Univerze v Ljubljani, dr. Jadran Lenarčič, direktor Instituta Jožef Štefan in dr. Pavel Zgaga. Slednji se je udeležil ene izhodiščne seje, kasneje pa zaradi bivanja v tujini ni sodeloval. Torej, ta delovna skupina je pripravila predlog izhodišč za pripravo Zakona o visokem šolstvu in si postavila za izhodišča nekatere že sprejete dokumente. V prvi vrsti seveda Nacionalni program visokega šolstva – obdobje 2011–2020, pa tudi nacionalni program raziskovalnih in inovacijskih strategij Slovenije. Torej šele v prihajajočih dneh, konkretno jutri, bi širša koordinacija, sestavljena tako iz predstavnikov izvajalcev javnih univerz kot tudi predstavnikov izvajalcev zasebnih visokošolskih institucij, študentov, javnih, zasebnih univerz, sindikata in institucij, ki so neposredno vključena v to področje, konkretno NAKVIS, se opredelila do teh stališč. Res pa je, da smo 16. 2., kot je bilo že danes večkrat omenjeno, javno na spletu objavili ta predlog izhodišč in zaprosili vse, da posredujejo pisne pripombe do 26. 2., smo jih pa sprejemali pravzaprav do današnjega dne, tako da bomo jutri na tem prvem sestanku koordinacije lahko govorili o tem. Katere so konkretne nove rešitve predlaganega zakona? Rekla bi, da izhodišča. Temeljila so predvsem na naslednjih ciljih, da naj se poveča avtonomija in odgovornost visokošolskih zavodov, da naj se okrepi znanstvenoraziskovalna dejavnost, da naj se sistemsko uredi financiranje, ki je bilo spoznano kot eno temeljnih vprašanj, da naj se poveča raznolikost slovenskega visokošolskega prostora, zagotovi kakovosten razvoj, poveča stopnja internacionalizacije, ker ugotavljamo, da je premajhna, in predvsem poveča dostopnost do visokošolskega izobraževanja. Predvidevamo, da bomo v sodelovanju z deležniki, ki sem jih omenila, prišli do predlogov, ki bodo omogočali usoglasitev pri izhodiščih in nadaljevanju dela na tem področju.
Hvala. Poslanka gospa Godec želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Dopolnitev je v bistvu, da ponovim še enkrat vprašanje in prosim za konkretne odgovore. To ste mi odgovorili, kdo je sodeloval. Mislim in upam, da tudi vi verjamete, če bi vključili tudi koristnike, torej študente, bi že ta izhodišča bila mogoče malo manj problematična in bi lahko že v tej fazi marsikaj naredili, tako pa je veliko prahu dvignilo to, kar sem že prej vprašala, vračanje šolnin. Zanima me: Kako ste si to zamislili? Zakaj je to nekaj boljšega oziroma bi pripomoglo k boljšemu javnemu visokemu šolstvu? Hkrati me pa še enkrat zanima: Kaj pomeni za raziskovalno dejavnost to financiranje, ki je vključeno v te tri stebre financiranja? Ta zadeva. In pa: Kam boste uvrstili mednarodno univerzo, ki se napoveduje? Hvala.
Hvala. Besedo ima ministrica gospa Stanka Setnikar Cankar.
Hvala lepa. Res je, bili ste konkretni. Moram reči, da zdaj lahko govorim samo o nekih stališčih, ki vsa niti še niso bila prediskutirana, ker smo govorili o izhodiščih. Naj izpostavim tiste, ki ste jih seveda tudi vi. Kar se tiče vračanja šolnin, menimo, da bi na ta način bilo mogoče s tem institutom doseči večjo učinkovitost študija. Zavedamo se, da to sproža vrsto vprašanj, ampak poudarjam, to ni uvajanje šolnin, to ni uvajanje vavčerskega sistema. To je neka ponujena rešitev, o kateri se bomo pogovarjali, ki bi pod dogovorjenimi pogoji zahtevala, da bi tisti, ki ne dokončajo študija, recimo, na prvi stopnji, ne dosežejo niti 10 % od skupnih kreditnih točk, morali vrniti šolnino. Glede raziskovalne dejavnosti; res je, že v delovni skupini se je odprla razprava, ali ne bi v ta krovni Zakon o visokem šolstvu bilo smiselno vključiti tudi področja, ki se nanašajo na raziskovalno-inovativno dejavnost in ta delovna skupina se je pozitivno opredelila do tega stališča. Vendar, kot sem rekla, sedaj prihajamo do odločilne razprave na koordinaciji in ne morem prejudicirati, kakšna bo odločitev. Glede NAKVIS; to področje je po našem mnenju eno temeljnih področij, ker je bilo glede akreditacije in ustanavljanja institucij vrsto vprašanj. Ponujene rešitve so zopet v razmislek, prejeli smo pripombe tudi s strani NAKVIS, ravno povezane z organi upravljanja. Temeljito jih bomo proučili in poskušali najti predlog, ki bo bližje stališčem te same nacionalne agencije. Ukinjanje izrednega študija – morda kot izraz, vendar je ponujena alternativa v polnem in delnem študiju. Ta delni študij bo ponujen vsem tistim, ki so zaposleni, tukaj bi lahko našli vzporednice s prejšnjim izrednim študijem, pa tudi tistim, "rednim študentom," ki bi si izbrali ta študij iz kakšnih drugih razlogov. Glede umestitve mednarodne univerze sem pa prepričana, da bo med rešitvami, ki jih bo ponudila ta koordinacija, tudi opredeljeno stališče, kako pa v primeru, da kakšna od univerz postane mednarodna univerza.
Hvala. Gospa Vojka Šergan bo zastavila vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani ministrici in minister, kolegice in kolegi! Glede na to, da se je name obrnilo Društvo za razvoj slovenskega podeželja, ki združuje triintrideset slovenskih lokalnih akcijskih skupin, ki se ukvarjajo s podeželjem in z LEADER programom, bi na gospoda ministra, gospoda Dejana Židana, naslovila sicer naslednje vprašanje. Kontrola zahtevkov s strani Agencije Republike Slovenije za kmetijske trge in razvoj podeželja za ukrepe LEADER je, odkar je to kontrolo prevzela Agencija za kmetijske trge, v velikem časovnem zaostanku, popolnoma zbirokratizirana in povzroča velike probleme lokalnim akcijskim skupinam in nosilcem projektov. Po ocenah te agencije, ki jih je slišati v javnosti, so razlog za to slabo pripravljeni zahtevki za sofinanciranje projektov in delovanja teh lokalnih akcijskih skupin, nihče pa ne kaže na problem nepripravljenosti in nepoznavanja programa LEADER s strani kontrolorjev agencije. Način kontrole na agenciji in tovrstne ocene so nekako po mnenju društva nedopustne in terjajo odgovore, saj so bili zahtevki pripravljeni skladno, z veljavnimi navodili, ki jih je izdala najprej samo ministrstvo, oktobra 2014 pa agencija, s tem da je bilo do takrat večina zahtevkov že oddanih v kontrolo. LAS, kot skrajšano pravimo tem lokalnim akcijskim skupinam, ugotavlja, da je osnovni problem v nepoznavanju pravil pristopa LEADER pri odgovornih na agenciji. Zato je treba zadeve nemudoma urediti. Združenje LAS v okviru Društva za razvoj slovenskega podeželja se je z vami, gospod minister Židan, enkrat že sestalo in predstavilo to problematiko. Ustanovljena je bila ekspertna komisija, ki naj bi našla rešitev, vendar je bil rezultat te komisije le to, da se ne da nič storiti. Slovenski LAS s tem niso zadovoljni, saj se problemi, nastali s prenosom kontrole na agencijo, niso rešili; nasprotno, postali so še večji, tudi zaradi reakcije same agencije. Zdaj bi pa v zvezi s tem postavila vprašanje: Zakaj se ne da v sodelovanju ministrstva in agencije teh problemov rešiti? In pa še drugo vprašanje. Agencija za kmetijske trge je pri kontroli projektov oziroma zahtevkov za projekte LEADER s svojimi odločitvami posegla v odločbe o potrditvi projektov LAS, tako da se nekateri upravičenci soočajo z vrnitvijo sofinanciranja teh projektov – zdaj bom tukaj malo skrajšala. V zvezi z navedenim pa me zanima: Kako je dopustno, da agencija posega na tak način v odločitve [[izklop mikrofona]]
Hvala. Odgovor bo podal minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Dejan Židan.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Spoštovana poslanka, še enkrat lep pozdrav poslankam in poslancem in ostalim prisotnim! Dejstvo je, kakor pravilno ugotavljate, da se sistem kontrol pri LEADER programu spremenil. LEADER program, ki je sicer regionalni, je v neki meri temeljil tudi na zaupanju in na regionalni iniciativi in na vodenju stvari na regionalni ravni. Je pa bil sam LEADER program leta 2013 pregledan s strani certifikacijskega organa, to je Urada za nadzor proračuna, ki je ugotovili tudi pomanjkljivosti, naložil je, da se te pomanjkljivosti odpravijo. Del sanacijskega programa je bilo povečano število ljudi na LEADER, ki izvajajo kontrole, priprava spremembe Zakona o kmetijstvu in prenos kontrol na certificirano plačilno agencijo, to je na agencijo Republike Slovenije, ki vodi nadzor nad področju kmetijstva. Moram reči, da s stališča certifikacijskega programa je potem pregled leta 2011 pokazal, da so ukrepi, ki jih je ministrstvo izvedli, bili učinkoviti, saj ni bilo več ugotovljenih nepravilnosti in jih je tudi potem sam organ označil kot primerne in učinkovite. Res pa je, da so se nekatere stvari pa spremenile za same LEADER oziroma LAS, ki vloge pripravljajo. Več je kontrole, nekatere kontrole so tudi vnaprej, vendar je to vse v skladu s certifikacijskimi navodili, ki jih Agencija za kmetijske trge ima. Rad bi povedal, da smo po prenosu kontrol tudi ministrstvo in agencija organizirali izobraževanje za LAS. Poznano mi je, da tudi v tem trenutku je želja, da se ponovno srečamo, ugotovimo, ali je mogoče še kaj tako narediti, da bo življenje LAS bolj enostavno in to srečanje je že dogovorjeno za naslednji teden. Mogoče še dva ali tri podatke, ki vam bodo zanimivi. V tem trenutku je na agenciji 147 zahtevkov , kar se tiče lokalnih akcijskih skupin, 21 je že izplačanih, 16 jih bo izplačanih vsak čas, čakajo na izplačilo, 13 zahtevkov čaka na dopolnitev in 14 jih je v obravnavi pred ali po dopolnitvi, 82 prispevkov pa je prišlo na pregled v drugi polovici oktobra ali kasneje in bodo zdaj komaj prišli na vrsto za kontrolo, en zahtevek pa je bil zavržen. Na sami agenciji pričakujemo v naslednjem obdobju še 100 zahtevkov za izplačilo, kar pomeni tudi 100 kontrol. Zaradi tega se tudi v marcu povečuje število ljudi na agenciji, ki opravljajo to delo, tako da bo bolj pospešeno. Bi pa rad, spoštovana poslanka, kljub vsemu nekaj povedal. Pri kontrolah se ugotavljajo, da posamezni zahtevki so v skladu z zakonodajo, posamezni zahtevki pa tudi niso v skladu z zakonodajo. Pogosto manjkajo, kar je pogosto razlog, ki zahteva dopolnitev, pogosto manjkajo materialna dokazali. V nekaterih primeri pa, recimo, bo zahtevek nemogoče izplačati. Primer je, recimo, zahtevek, ki je najnovejši iz enega od LAS, da zahtevajo povračilo za izvršeno gradnjo, ki niti ni imela gradbenega dovoljenja. Na samem ministrstvu se bomo trudili, da v naslednjih tednih pogledamo, ali je še mogoče kje karkoli pomagati LAS, da izpeljejo svoje projekte do konca, vendar moram na tem mestu povedati, da mi skrbimo za javna sredstva, to so tako evropska kakor tudi slovenska, in javna sredstva morajo biti izkoriščena na način, da so v skladu s samo odločbo in v skladu s slovenskim pravnim redom, ki pač zahteva nekje uporabna dovoljenja, nekje zahteva gradbena dovoljenja. Večje število potreb po dopolnitvi se je izkazalo ravno s stališča, da tisti, ki vlagajo, niso upoštevali slovenskega pravnega reda in potem imajo pač ti upravičenci možnost, da tudi dopolnijo. Dovolite pa še nekaj, da povem, ker mi čas to omogoča. Če ne bi uredili sistema izplačevanja in kontrole, kakor je certifikacijski organ nalagal, in bi pustili stvari, kakor so bile pred kontrolo, bi potem tvegali izplačila projektov iz programa razvoja podeželja kot celote. Hvala.
Hvala. Poslanka gospa Vojka Šergan zahteva dopolnitev odgovora.
Tukaj bi mogoče samo dopolnila, da so bili ti projekti, ki jih navajajo LAS, v skladu z odločbami, ki jih je izdalo ministrstvo, vendar da agencija ni odločb nekako spoštovala. Iz tega me to zanima. Pa tudi: Ali bo zaradi tega slabše črpanje evropskih sredstev iz tega naslova? Če samo še to lahko pojasnite, prosim.
Hvala. Besedo ima minister.
Hvala za dodatno vprašanje. Kar se tiče Programa razvoja podeželja, milijarda 200, od tega je približno 31 milijonov za lokalne akcijske skupine. V letošnjem letu še izplačujemo nekatere stvari iz starega programa razvoja podeželja, pri nekaterih pa že prehajamo iz novega. Ker imamo varnostno rezervo, ki se imenuje možnost plačil iz stare ali nove perspektive pri OMD, bomo ta denar v vsakem primeru izkoristili. Pač takšno bo razmerje med OMD. Tudi sam se zavedam, da v bistvu bi država ravnala korektno, če bi že leta 2007, ko so se lokalni akcijski načrti pripravljali, jasno povedala, da bodo kontrole v skladu z navodili certifikacijskih organov, vendar je to povedala nekoliko kasneje, ker je pač certifikacijski program to od nas zahteval. Verjamem, da bomo te nerodnosti, ki so bile značilne za zadnje obdobje, tudi odpravili. Med drugim je pomembno tudi zato, ker če je bilo do zdaj na lokalnih akcijskih skupinah na razpolago 31 milijonov evrov, je po novem na lokalnih programi na razpolago 95,7 milijona evrov, in to je v bistvu en redkih možnih virov, da lokalne skupnosti izvedejo nujno potrebne investicije. Hvala.
Hvala. Gospa Anja Bah Žibert bo zastavila vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Spoštovani vsi, ministrica za zdravje! Duševno zdravje zadeva vse; tako posameznika kot družbo v celoti. Ob hudi vsesplošni krizi v državi se krepijo različni dejavniki tveganja za duševno zdravje. Osebe s težavami v duševnem zdravju pa na žalost in predvsem v nečast družbi, še vedno sodijo med najbolj izključene, ranljive skupine prebivalstva ne samo na področju dela in zaposlovanja, ampak tudi z ekonomskega, socialnega in kulturnega vidika. Zakon o duševnem zdravju je bil sprejet leta 2008. Ta v 111. členu določa, da bo vlada v letu dni od uveljavitve zakona pripravila nacionalni program, ki ga bo predložila državnemu zboru. Torej s tem strateškim dokumentom zamujamo praktično 6 let, osnutek pa že nekaj časa leži v predalih ministrstva. Naj poudarim, da gre za izjemno pomemben strateški dokument, ki zajema tako področje zdravstva, sociale, pravosodja in šolstva. Zakaj država potrebuje ta dokument, verjetno ni potrebno posebej poudarjati. Velja pa pri tem izpostaviti, da je po ocenah breme države na račun duševnih motenj okoli 3 do 4 % bruto družbenega proizvoda. Načrtno vlaganje v duševno zdravje bi torej pomenilo zmanjšanje bremena države, kar bi moral biti dodatni razlog za sprejem dokumenta. Naj ob tem morda povem, da je britanski premier Blair v svojem času, ko je ugotovil, da daje država več za duševno zdravje kot za celotno vojsko, takoj sprejel ukrepe in za to najel še posebne svetovalce. Skratka, ministrica: Kdaj torej lahko Državni zbor pričakuje ta pomemben dokument?
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Cenjena poslanka, gospa Anja Bah Žibert, spoštovane poslanke in poslanci! Res je, lahko se strinjam z vami, da ima Resolucija o Nacionalnem programu duševnega zdravja že zelo dolgo brado. Pravilno ste ugotovili, da je bil Zakon o duševnem zdravju, ki je dal pravno podlago za pripravo tega krovnega dokumenta, sprejet že v letu 2008, zaradi tega mi dovolite, da mogoče vseeno kratko opišem vam in temu zboru, kaj se je med tem časom dogajalo, in mojo zavezo, kdaj bo ta resolucija pripravljena in predstavljena v tretji obravnavi. V tem, že omenjenem zakonu je zakonodajalec upošteval najsodobnejše mednarodne dokumente na področju varovanja človekovih pravic in vzpostavil pravno podlago za pripravo posebnega nacionalnega programa za duševno zdravje. Področje varovanja zdravja je eno zelo pomembno, zelo kompleksno in zelo zahtevno področje, tako z vsebinskega vidika, ker lahko rečemo, da ni zdravja brez duševnega zdravja, kot tudi z izvedbenega vidika, kajti nujno je potrebno sodelovanje zelo različnih sektorjev in strokovnjakov različnih strok. Predvsem gre za preplet zdravstvenega in socialnega področja, njegov domet pa je tako velik, da lahko končni cilj varovanja duševnega zdravja opredelimo v bistvu kot dvig kakovosti življenja vseh prebivalcev Republike Slovenije. Določitev javne mreže izvajalcev programov in storitev za duševno zdravje, v katerega se bodo lahko z nekaterimi programi, ki bodo zadostili zahtevnim pogojem, vključile tako nevladne organizacije, lahko ugotovimo, da je to izredno zahteven projekt, kajti ureja načrtno in strukturirano področje, ki je na žalost dolga desetletja zaradi različnih razlogov bilo v Sloveniji neurejeno. Tako kot ste že ugotovili, je takoj po sprejetju zakona v januarju 2009 takratni minister za zdravje imenoval medresorsko delovno skupino, ki je bila sestavljena multidisciplinarno iz predstavnikov različnih strok, zavodov, tudi iz predstavnikov nevladnih organizacij oziroma civilne družbe. Ta delovna skupina je pripravila Predlog nacionalnega programa za duševno zdravje za prvo obravnavo, ki pa je zaradi zelo velikega interesa in zahteve po podaljšanji javni razpravi, ki je potekala od 7. septembra pa vse do 15. novembra leta 2009. Po tej prvi obravnavi je ministrstvo prejelo številne pripombe in pobude, ki jih je potem v okviru delovne skupine vključilo in bila je pripravljena resolucija za drugo javno obravnavo in ta je bila dana v medresorsko usklajevanja od 6. aprila do 3. maja leta 2011. Po zaključku druge javne razprave je 13. julija 2011 bila imenovana nova medresorska skupina, ki je potem predala predlog oktobra 2013, Resolucijo o Nacionalnem programu duševnega zdravja, čemur je sledila tretja obravnava in medresorsko usklajevanje te resolucije od 30. januarja pa do 14. februarja leta 2014. Na žalost ta resolucija v tej tretji obravnavi ni dobila soglasja Ministrstva za finance, ki je zahtevalo dopolnitev predloga iz določenih finančnih posledic. Prav zaradi tega se je predlog resolucije pripravil in dopolnil z akcijskim načrtom in sedaj so zadeve v taki fazi, kjer se opravljajo usklajevanja še z resornimi ministrstvi, vključno z Ministrstvom za finance. Po planu je predvidoma, da bi šla v tretjo obravnavo do konca meseca aprila letošnjega leta. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert zahteva dopolnitev.
Hvala lepa, ministrica, za izčrpen odgovor. Kar se je dogajalo s tem zakonom oziroma ne zakonom osnutkom resolucije, kakorkoli že, v preteklosti, je nekako poznano, ampak pomembno je sledeče. Govorimo o tako pomembnem dokumentu, ki je v končni fazi, tako kot ste sami ugotovili, tudi naložba družbe za prihodnost. Naj vas spomnim na zaskrbljujoč podatek, da otroci z duševnimi motnjami niso deležni ustrezne pomoči. Tudi s tega vidika je sprejem tega dokumenta nujen. Poudarjam, da Slovenija zaradi tega, ker nima posebnega varovanega oddelka za otroke in mladostnike, ti so sedaj dobesedno nameščeni skupaj z odraslimi osebami, ne krši zgolj Konvencije o otrokovih pravicah, ampak tudi številne druge mednarodne dokumente. Ta greh pa končno potem res plačujejo otroci in mladostniki. Veseli me na nek način, da ste priznali javno, da je ta zakon v predalih, zato ker je na nekakšni dieti. Kajti, gre za to, da naj bi bilo v državi premalo denarja. Vendar pa menim, da je ravno vaša odgovornost v tem, da se zavzamete za to, da se tako pomemben dokument, kot je ta, čim prej sprejme v svoji popolni obliki in pripomore k družbi kot celoti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev.
Bom samo ponovila, tako kot sem že v uvodnem pojasnilu rekla, da bo predvidoma poslana ta resolucija v tretje branje do konca meseca aprila letos. Mogoče samo še odgovor, ki sem ga že dajala glede na otroke, mladostnike z duševnimi motnjami. Zdravstveni svet bo, tako kot sem že večkrat povedala, prioritetno obravnaval predloge. Komisija je ta predlog za ustanovitev posebnega oddelka za te otroke že obravnavala, zahtevala od stroke še neke dodatne analize in predsednik Zdravstvenega sveta mi je obljubil, da bo ta zadeva v letošnjem letu rešena in potem seveda tudi zagotovljen denar za ta program in bo šla zadeva v realizacijo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite. Predlog za razpravo? Izvolite, Anja Bah Žibert.
Želela sem na nek način, da bi opravili razpravo v Državnemu zboru, vendar ker vem, da zadeva zagotovo ne bo šla skozi glede na koalicijski stroj, sem vesela tega vašega odgovora, da boste v bližnji prihodnosti čim prej poskrbeli za naše najmlajše, če lahko temu rečem. Predvsem pa, veste, naj vas pri tem vodi tudi naslednji podatek, spoštovana ministrica. Namreč, v Sloveniji imamo kar nekaj specializantov na področju psihopediatrije, če lahko temu rečem, in ti bodo v nasprotnem primeru, če ne bo čim prej prišlo do ureditve tega vprašanja, to državo zapustili in iskali priložnosti drugje. To pa je za našo družbo slabo.
Hvala lepa. To sicer ni bil predlog, ampak v redu. Gospod Ivan Hršak bo zastavil vprašanje ministru za javno upravo, gospodu Borisu Koprivnikarju.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane ministrice, spoštovani kolegice in kolegi! Zakon o političnih strankah določa financiranje političnih strank, ne izpostavlja pa financiranja samostojnih neodvisnih list, ki so vpete predvsem na lokalnem področju. Ta del, torej del, ki se nanaša na lokalne volitve, določa druga zakonodaja in dejstvo je, da v zadnjih letih na lokalnih volitvah sodeluje čedalje več samostojnih neodvisnih list, skoraj lahko rečemo, da rastejo kot gobe po dežju. Zato vam zastavljam vprašanje, ki se ob tem porajajo tudi mnogim drugim: Na kateri pravni podlagi se smejo financirati te samostojne neodvisne liste, če kandidirajo na lokalnem nivoju? Ali so le-te upravičene do finančnega izplačila glede na volilni izid, torej glede na doseženo število glasov na zadnjih lokalnih volitvah? Če bo ta vaš odgovor pritrdilen, me zanima tudi: Na kakšen način in na kateri pravni podlagi ter v kolikšnem obsegu se smejo financirati svetniške skupine oziroma samostojni neodvisni svetniki pri delu v občinskem oziroma mestnem svetu? Že vnaprej se vam najlepše zahvaljujem za odgovor, bi vas pa prosil, da mi poleg ustnega odgovora podate potem tudi pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovoril bo gospod minister Boris Koprivnikar, minister za javno upravo. Izvolite.
Spoštovani poslanci! Spoštovani poslanec Hršak, hvala za to vprašanje. Pravna podlaga [[…]]Ločiti moramo dve financiranji; eno je financiranje stroškov volilne kampanje, drugo je pa stroškov delovanja svetniške skupine. Za prvo, za povračilo stroškov volilne kampanje, to določa Zakon o volilni in referendumski zakonodaji, kjer nalaga izvajalcu same kampanje, da vse stroške volilne kampanje poravna in jih vodi na ločenem transakcijskem računu. Lokalna skupnost lahko pred začetkom volilne kampanje določi višino delnega povračila stroškov organizatorjev volilne kampanje, torej lahko v skladu s prvim odstavkom 28. člena ZVRK določi, da pripada delno povračilo stroškov samo organizatorjem volilne kampanje, ki so jim pripadli mandati v predstavniškem organu lokalne skupnosti, in samo organizatorjem volilne kampanje za individualni organ lokalne skupnosti, katerih kandidati so dosegli določen odstotek od skupnega števila volilnih upravičencev, ki so glasovali, pri čemer odstotek, ki ga določa lokalna skupnost, ne sme presegati 10 %. Torej, lokalna skupnost lahko določi, da se organizatorju del teh stroškov povrne. Delno povračilo stroškov se navezuje na organizatorja, ne glede na to, ali je organizirana volilna kampanja za politično stranko ali pa za svetniško skupno. Se pravi, to ni neposredno povezano. Pri povračilu stroškov je pa pomembno, da skupni znesek povrnjenih stroškov ne sme preseči dejansko dokazanega zneska, porabljenega točno za ta namen. Medtem ko je pa drugi del, financiranje političnih strank oziroma svetniških skupin v občinskem svetu, določen v Zakonu o političnih strankah. Tukaj sev letošnjem letu pojavlja vse več vprašanj, ali lahko del sredstev, namenjenih za financiranje političnih strank v občinskem svetu, namenimo tudi delovanju svetniških skupin. Na tej pravni podlagi to ni mogoče in o tem je odločalo tudi že Ustavno sodišče. Se pravi, ne za delovanje svetniške skupine, lahko pa se nameni za delovanje političnih strank. Iz sodbe Ustavnega sodišča je tudi razvidno, da funkcije posameznega člana občinskega sveta ali skupine članov občinskega sveta ni mogoče primerjati z vlogo, ki jo imajo politične stranke v političnem življenju. Svetniška skupina je tretirana drugače in financiranje takih skupin na isti pravni podlagi je objektivno nemogoče in neupravičljivo, ker svetniška skupina ni politična stranka. Mogoče pa je, da občina vsem občinskim svetnikom nameni določena sredstva za njihovo delovanje, ne samo tistim, ki so kandidirali na lokalnih volitvah s pomočjo podpisov volivcev, in po našem mnenju je tudi nedopustno, da se med svetniki opravi razlikovanje, potem ko so že izvoljeni v občinski svet. Vendar pa, kot že rečeno, po zaključenih volitvah in potrditvi mandatov so pozicije svetnikov enake, niso pa enake pozicije svetniških skupin in političnih strank. O tem je Ustavno sodišče odločalo; torej, delovanje svetniških skupin ni izenačeno z delovanjem političnih strank in jih na tak način tudi ni mogoče na isti osnovi financirati.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo zastavil vprašanje ministrici za zdravje Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Gospa ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! Moram reči, da bom v svojem vprašanju zelo konkreten, in sicer na moj volilni okraj, kljub temu da verjamem, da bo v prihodnosti sploh v luči zmanjševanja primanjkljaja proračuna ta problem postal širši, nacionalen. In sicer, verjetno ste v medijih zasledili, da se v občinah Žiri, Gorenja vas-Poljane in Železniki ukinjajo pediatrične ambulante. Ta zgodba ima že neko kar dolgo zgodovino. Tako sta bila, recimo, žirovski in pa gorenjevaški župan s strani uporabnikov preventivnih pediatričnih ambulant že pred dvema do tremi leti obveščena, da načrtujejo ukinitev, kmalu po obvestilu, da ukinejo tudi ginekološko ambulanto. Skupaj sta potem takrat po pogovorih uspela to zadevo ustaviti, junija lani pa so jih predstavniki osnovnega zdravstva Gorenjske pa Zdravstveni dom Škofja Loka obvestili o načrtih ukinitve, načrtovana je bila že v začetku šolskega leta, s 1. septembrom, ampak so potem zadevo nekaj prestavili. Tukaj imam tudi zapisnik, ko so se župani o teh zadevah pogovarjali, in sicer da so bili 18. junija lani obveščeni o nameri po ukinitvi oddelka pediatrije v občini Žiri, in sicer z dnem 1. september. Kot razlog navajajo zaostrene zahteve pri prenosu cepiva na dislocirane enote, neustreznost ambulantnih prostorov in zagotovitev ustreznih računalniških povezav. Potem je gospod župan občine Gorenja vas-Poljane Milan Čadež povedal, da je bil tudi on obveščen o tem, in je takrat pozval, da se obvestijo občine, kako naj svoje prostore sedaj uredijo, da bodo primerni za te pediatrične ambulante. Prav tako so imeli skupni sestanek z Nacionalnim inštitutom za javno zdravje, ki so predpisovali strokovne smernice, kje in kaj je treba storiti. Ta pravilnik zdaj naj bi se nanašal na novi pravilnik glede cepiv. Od septembra naprej so že opozarjali, naj jih opozorijo, kaj bo se spremenilo, dobili so šele 25. februarja, do takrat ni bilo nič, kljub temu da so dajali in so čakali, da to zadevo dobijo. Zato vas, ministrica, sprašujem: Ali ste na ministrstvu naredili vse, kar je bilo v vaši moči, da do omenjene situacije ne bi prišlo? Se pravi: Ali so finančna sredstva zagotovljena? Drugič: Zakaj Nacionalni inštitut za javno zdravje ni posredoval strokovnih smernic, na podlagi katerih bi občine primerno uredile prostore za pediatrične ambulante? Tretjič: Kaj je s tem pravilnikom o cepljenju, po katerem prostori pediatričnih ambulant v Žireh, Gorenji vasi in Železnikih niso več ustrezni? Kdaj boste ta pravilnik o cepivih zaradi teh dejstev ustrezno popravili oziroma kdaj bo sploh stopil v veljavo? In še četrtič: Kaj boste storili, verjetno v sodelovanju z Ministrstvom za izobraževanje, da do takih primerov, to se pravi umanjkanje pediatrov in družinskih zdravnikov na podeželju, v prihodnosti ne bo prihajalo? Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec Mahnič! Najprej naj povem zelo jasno in glasno, da Ministrstvo za zdravje ne zapira pediatrične ambulante. Vi verjetno sami dobro veste, da organizacija dela na področju pediatrije sodi na primarno raven, in tudi, da je primarna raven v pristojnosti lokalne skupnosti, zato bi poleg mojega odgovora prosila oziroma predlagala, da ta vaša vprašanja naslovite tudi na župana oziroma na župane občin, ker jih je več, ki so ustanoviteljice tega zdravstvenega doma na območjih, ki jih omenjate. Tako bom odgovorila na tisti del, ki je v naši pristojnosti; in še enkrat, torej ministrstvo za zdravje nima niti pravice, niti pooblastila ali kakršnekoli vloge pri tem, da bi zapiralo pediatrično ali katerokoli drugo ambulanto na primarnem nivoju. Je pa res, da je pomanjkanje pediatrov v Sloveniji v celoti. To pomanjkanje se izkazuje že nekaj let, vendar so bili sprejeti tudi določeni ukrepi. Naj pa povem razloge, zakaj je prišlo do tega pomanjkanja. Prvič, zaradi zelo neugodne starostne strukture sedanjih pediatrov na primarni ravni, kajti med njimi je, med pediatri in specialisti šolske medicine, je kar sto specialistov starejših od 56 let, od tega je 34 pediatrov starejših od 61 let. To se pravi, da je dejansko večina zdravnikov v tej starostni skupini že upokojena in da prav zaradi hudih kadrovskih primanjkljajev so se ti pediatri reaktivirali. Po naših podatkih je na primarni ravni redno in za polni delovni čas zaposlenih 170 specialistov pediatrije. Drugi razlog je v pomanjkanju pediatrov tudi to, da v zadnjih letih organizacija pediatrične službe ni sledila družbeno-ekonomskim razmeram, predvsem tiste, ki so imele za posledico oziroma so povzročile selitev mladih družin iz večjih mest na podeželje, kar vsekakor sta Poljanska in Selška dolina. In seveda povečano zaposlovanje pediatrov v bolnišnice, čeprav so specializirali glede na potrebe primarne ravni, in tudi glede na to, da ni bilo pravilno razpisano število pediatrov specialistov. Ministrstvo za zdravje je že ukrepalo. Tako je v letu 2013 sprejelo primarno mrežo, kjer je povečalo število razpisanih mest za specializacijo iz pediatrije. Rezultat tega povečanega razpisa specializacij bo kmalu viden. Aktivnih bo 194 specializantov pediatrije. V letošnjem razpisu bo dodatno predlagano še 34 novih specializacij pediatrov. To pomeni, da bo do leta 2018 v mrežo postopoma vstopilo 140 novih pediatrov. Torej glede vašega vprašanja glede NIJZ, moram reči, da to meni ni poznano. Ljudje iz Nacionalnega inštituta za javno zdravje v svoji pristojnosti predpisujejo pravila, kje in na kakšen način se morajo ohraniti in varovati cepiva. Če niso bili izpolnjeni tehnični pogoji za varovanje teh cepiv, po mojih informacijah iz medijev naj bi šlo menda za neprimerne hladilnike. Zato vam konkretno na to vprašanje, zakaj ni bilo mogoče odpraviti pomanjkljivosti, ne morem odgovoriti, je pa verjetno na zdravstvenem domu, da odpravi te tehnične pomanjkljivosti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Žan Mahnič, zahteva za dopolnitev.
Hvala, podpredsednik. Hvala za odgovor, gospa ministrica. Moram reči, da sem pričakoval tak odgovor, sploh tisto, ko ste rekli – jaz vem, da to spada sicer na primarno raven, ampak kot sem že dejal, do problema prihaja zaradi Nacionalnega inštituta za javno zdravje, ki pa ni v domeni občin, ampak je v domeni Ministrstva za zdravje. To se pravi, je v domeni vašega resorja. Poglejte, gospa ministrica, tukaj imam tisoč podpisov Žirovk in Žirovcev, to se pravi občanov Občine Žiri – tisoč podpisov je več, kot jih je dobil tudi kakšen od poslancev na volitvah –, ki so proti ukinjanju pediatrične ambulante v Žireh. Verjamem, da so enakega mnenja tudi vse občanke in občani drugih občin. Še enkrat; vem, da je OZG pod občinami, ampak govorim o delu, ki se nanaša na Nacionalni inštitut za javno zdravje. Glejte, kar se tiče hranjenja serumov in ostalih stvari za cepljenje, je dovolj od tam plus 4 do plus 8 stopinj Celzija. To zadevo zdrži že ena hladilna torba. Ne vem, zakaj so kar naenkrat potrebne take spremembe. Vemo tudi, kakšne so temperature, in naše ambulant so ustrezno pripravljene za hranjenje serumov. Naj povem tudi, kakšne stroške bo to prineslo, recimo, za osnovne šole; recimo Poljane, Žiri, Gorenja vas: 11 prevozov v Gorenji vasi, 10 prevozov avtobusnih v Žireh, 10 prevozov v Poljanah. Gre približno za 600 otrok – samo v teh dveh občinah! Nastali bodo dodatni stroški in tako naprej. Govorili ste o povečanju razpisa in o letu 2018. Moram reči, da je to pozitiven ukrep, ga pozdravljam, ampak mi trenutno potrebujemo kakšen ukrep, ki bo prinesel tudi kratkoročen rezultat. Če ima kakšna mamica bolnega otroka danes, verjetno ne more čakati do leta 2018, ko se bodo kazali, verjamem, da pozitivni ukrepi, ki jih, gospa ministrica, sedaj pripravljate. Zato me še enkrat zanima, predvsem glede tega: Ali bodo kakšni kratkoročni ukrepi glede pediatrov? Kaj je zdaj s tem Nacionalnim inštitutom za javno zdravje – če se boste pozanimali oziroma ali boste ukrepali na tem področju?
Hvala lepa. Gospa ministrica Marija Milojka Kolar Celarc, izvolite.
Bom še enkrat ponovila. Povedala sem, da je že rezultat povečanega razpisa specializacij za zdravnike pediatre: že konec leta 2014 je aktivnih dodatnih 194 specializantov pediatrije in konec 2018 skupaj še 140. Tako so rezultati že vidni. In še enkrat, če je Nacionalni inštitut za javno zdravje pri pregledu ugotovil, kakšni morajo biti tehnični pogoji izpolnjeni, da so cepiva in serumi varno shranjeni, potem mislim, da je odgovorno v smislu varnosti pacientov ali pa, če hočete, teh otrok in mladostnikov, ki bodo prejeli ta cepiva, da ustrezne službe na lokalni ravni in predvsem v zdravstvenih domovih zagotovijo te tehnične pogoje. Bom pa dodatno preverila, da vidim dejansko, ali je ta pregled NIJZ kakorkoli odstopal od ustaljenih tehničnih pogojev. Ampak kot rečeno, to je naloga in odgovornost lokalne skupnosti in direktorjev zdravstvenih domov. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Na podlagi Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministrice. Glejte, mi se moramo pogovoriti, kaj bo s to zadevo za naprej, ker močno dvomim, tukaj očitno prihaja do nekih drugih komplikacij, ker ne serumi se niso spremenili z včeraj na danes, ne cepiva se niso spremenila z včeraj na danes, še manj so se pa spremenili prostori v zdravstvenih domovih v Železnikih, Gorenji vasi in Žireh z včeraj na danes. Te stvari se niso spremenile in očitno je tukaj zadaj ena druga zadeva. Prebral vam bom tudi, tukaj sem dobil Združenje malega gospodarstva Žiri, ki opozarjajo na hude posledice, če se te zadeve takoj ne odpravi. Tukaj pišejo, da ta ukinitev ne bo prizadela le družin z otroki, temveč tudi žirovska in druga podjetja. Verjetno ste slišali v medijih, to bom posebej že izpostavil, za kaj gre. Verjamem, da boste oziroma upam, glede na številke, ki jih je povedala ministrica, da drugi poslanci ne boste v svojih okrajih soočeni s temi problemi, pa vendarle. Ob predpostavki, da otrok do začetka šole petkrat obišče pediatra in da je v Žireh vsako leto rojenih 50 otrok, je to 500 pregledov letno. Če morajo otroci na pregled v Škofjo Loko, je to 20 tisoč kilometrov, 2 tisoč litrov goriva, 2 tisoč 600 evrov stroška za gorivo, 500 odsotnih delovnih dni, 4 tisoč izgubljenih delovnih ur, 80 tisoč evrov izgube za podjetja, vštete so plače in izguba pri zaslužku, in zaradi izgube na dobičku podjetij 20 tisoč evrov izgube za proračun. Ker verjamem, da je vsem nam v interesu, da do tega ne prihaja, predlagam, da glede te zadeve opravimo razpravo. Verjamem, da se bodo naši župani, gospod Čadež, gospod Luznar in pa gospod Žakelj, še naprej borili. Vam, gospa ministrica, pa, da boste imela boljše izhodiščne pogoje in argumente v pogovorih z Nacionalnim inštitutom za javno zdravje, sedaj tudi izročam to peticijo podpisano s strani občank in občanov Občine Žiri. Hvala, podpredsednik.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 3. marca, v okviru glasovanj. Gospod Marjan Dolinšek bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav, spoštovani ministrski zbor, spoštovani kolegice in kolegi! Pred leti je bila podeljena koncesija Holdingu slovenske elektrarne za hidroelektrarne na srednji Savi. Koncesijska pogodba še ni bila sklenjena. 5. februarja 2015 je bil poslan dopis generalnega direktorja HSE gospoda Košoroka na Ministrstvo za infrastrukturo in Ministrstvo za okolje in prostor. V tem dopisu je podan predlog za prenos koncesije iz HSE na SRESO, to so Srednjesavske elektrarne, d. o. o. Izgradnja verige hidroelektrarn na reki Savi je eden ključnih projektov celotne slovenske energetike, saj sta v financiranje in izgradnjo vključena oba obstoječa energetska stebra in je tudi, kot veste, ključen projekt potreben za realizacijo akcijskega načrta izgradnje obnovljivih virov, ki je po evropski direktivi obveza Slovenije. Hidroelektrarne na srednji Savi so dejansko manjkajoči člen v planirani verigi, ki bi jo bilo smiselno čim prej dokončati, zlasti še sedaj, ko poskušamo rešiti tudi problematiko razvoja in obstoja energetike v Zasavju. Izgradnja hidroelektrarn na srednji Savi bi gotovo lahko deloma ublažila kadrovsko problematiko, saj bi se kader lahko deloma preusmeril v nov energetski projekt. Ključen je torej dogovor in odločitev med koncedentom in koncesionarjem glede delitve investicije na energetski in infrastrukturni del, kar je predpogoj za sklenitev koncesijske pogodbe, seveda prej pa še prenos koncesije iz HSE na družbo SRESA. V zvezi z navedenim me zanima: Kako bo država sledila temu? Kako bo s financiranjem prvega dela projekta izgradnje hidroelektrarn na srednji Savi? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica Irena Majcen.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec gospod Marjan Dolinšek. Za območje srednje Save je že od leta 2005 podeljena HSE koncesija za rabo vode, zaradi izrabe njenega energetskega potenciala. Koncesija je bila podeljena z odločbo brez javnega razpisa obstoječemu imetniku koncesije na delu vodnega telesa zgornje Save in spodnje Save. To je bil takrat HSE. Na podlagi njegove pobude za povečanje obsega proizvodnje električne energije na reki Savi. Uredba je bila izdana leta 2004, odločba pa 2005. Koncesijska pogodba še do danes ni bila sklenjena, zaradi česar koncesijsko razmerje še ni v celoti sklenjeno. Koncesijska pogodba, ki jo skleneta koncendent, to je Vlada Republike Slovenije, in koncesionar je bila v medsebojnih usklajevanjih konec leta 2013 s koncesionarjem že v celoti načelno usklajena. Ministrstvo za okolje in prostor je besedilo koncesijske pogodbe že tudi medresorsko uskladilo z vsemi resorji, razen z Ministrstvom za finance. Usklajevanje se je ustavilo januarja 2014, ker je bilo ugotovljeno, da ni dovolj finančnih sredstev za izgradnjo potrebne cestne infrastrukture. Gre za cesto Zidani most–Hrastnik, s kater pogojujejo tudi lokalne skupnosti podpis posebnega dogovora o sodelovanju ter medsebojnih pravicah in obveznostih v zvezi z izgradnjo hidroelektrarne Suhadol, Trbovlje in Renke, ki je spremljajoči dokument koncesijski pogodbi, ki ga zahtevajo lokalne skupnosti. Sklepajo ga Vlada Republike Slovenije, koncesionar in lokalne skupnosti na območju prvih petih hidroelektrarn, ki se bodo gradile. Nastal pa je zaradi zadostitve zahtevam lokalnih skupnosti, da jim pripada enak položaj, kot ga imajo lokalne skupnosti pri gradnji hidroelektrarn na spodnji Savi, ki poteka na podlagi posebnega zakona, z namenom, da se bodo z umeščanjem gradnje in delovanjem hidroelektrarn povezane vsebine urejale s posebnim dogovorom. Po drugi strani pa se sklepanje koncesijske pogodbe ni nadaljevalo tudi zaradi tega, ker je koncesionar izjavil, da glede na sedanjo situacijo, ko so določena območja Natura 2000 na srednji Savi do Kresnic, kjer je prisotnost sulca, zaradi česar država ne more garantirati koncesionarju, da bo lahko zaradi verigo desetih pretočnih hidroelektrarn, ampak je velika verjetnost, da bo treba uporabiti druge tehnologije in ne bo mogoče zgraditi vseh deset hidroelektrarn, zato je koncesionar izjavil, da ne želi več skleniti koncesijske pogodbe. Na zadevnih razgovorih tudi ni bila izražena pripravljenost koncesionarja in drugega lastnika, podjetja SRESO, da bi se lahko koncesija prenesla na to podjetje. Zaradi tega so vse s tem povezane aktivnosti zastale. V delu, ko se vprašanje nanaša na prenos koncesije, je pri tem nujno sodelovanje obstoječega koncesionarja. Po določbah Zakona o vodah mora zahtevo za prenos koncesije podati dosedanji imetnik vodne pravice, če se vodna pravica prenaša pred izgradnjo objektov ali naprav. Oseba, na katero se prenaša vodna pravica mora izpolnjevati pogoje in merila, predpisana za njeno pridobitev. Koncesija se prenese z izdajo nove odločbe in ne s pogodbo. Pobuda za prenos koncesije še ni bila podana, družba HSE je MOP in Ministrstvu za infrastrukturo posredovala dopis, v katerem predlagajo prenos koncesije in vnovično razdelitev pravic in obveznosti koncendenta, to je Republike Slovenije, in koncesionarja, to je HSE. V marcu bo organiziran skupni sestanek koncesionarja in obeh naslovnikov dopisa, kjer nam bo družba HSE predstavila nov model, kot navaja v svojem dopisu. Hvala.
Hvala lepa. Dobro. Besedo ima gospod Matjaž Nemec, ki bo zastavil vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrska ekipa, gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo! Leto 2015 bo zaznamovalo eno pomembno obdobje, in sicer premalokrat omenjena 1. svetovna vojna, to je ena od najgrozovitejših bitk, ki je potekala na teritoriju Republike Slovenije, obeleževanja bodo potekala od leta 2015 pa tam nekje z zaključkom leta 2017. V prejšnji državi je bilo temu zgodovinskemu dogodku le malo posvečene pozornosti, z ustanovitvijo svoje države in že od leta 1990 z ustanovitvijo Kobariškega muzeja, deset let kasneje je Vlada sprejela program Pot miru in sprejetje Fundacije Poti miru v Posočju, danes pa deluje Nacionalni odbor za obeleževanje stote obletnice 1. svetovne vojne z začetkom slavnostne otvoritve, in sicer čez nekaj tednov, 21. 3. v Novi Gorici, se bo začel tudi ta proces, bom rekel, obeleževanja zgodovinskih dejstev in naše kulturne dediščine. Kulturni spomeniki državnega pomena so najpomembnejši spomeniki v Sloveniji in imajo nacionalni pomen z aktom o razglasitvi, ki ga na strokovnih podlagah Zavoda za kulturno dediščino sprejme Vlada, pa dobijo status spomenikov državnega pomena. Status predstavlja velik simbolni pomen, a se sam po se bi ne odraža v pričakovanjih pozornosti države, zlasti v smislu javno finančne podpore, ampak predvsem to ostane nek pomnik za nas in za naše zanamce, da se le spomnimo grozovitih dejstev naše zgodovine. V temu smislu je leta 2002 takratni predsednik Milan Kučan na Cerju na goriškem Krasu položil temeljni kamen in začela se je gradnja pomnika braniteljev slovenske zemlje na Cerju, danes ga poznamo kot Cerje. To je spomenik, pri katerem vsako leto obeležujemo, vsi boste dobro poznali, mednarodni dan miru v septembru mesecu, ki se ga vsako leto udeleži tudi vrh slovenske politike. Kot že rečeno, leta 2002 je bil postavljen temeljni kamen tega spomenika. Moje vprašanje pa je naslednje, ki se nanaša na ta spomenik pa tudi na druge spomenike takšne vrednosti predvsem iz tega teritorija. Zanima me: Ali ministrstvo izvaja oziroma načrtuje kakšne posebne ukrepe, ki bi spomenikom državnega pomena zagotavljali večjo dostopnost do virov oziroma obnovo ali pa razvoj? Eno izmed možnosti sam sicer vidim v tako imenovanem kulturnem evru. Kot drugo, bom čisto hiter: Ali veste, koliko predlogov aktov za razglasitev spomenikov državnega pomena je v postopku na Vladi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite.
Spoštovana ministrica, minister, spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanci, spoštovani poslanec Matjaž Nemec, pa seveda poslanke tudi, jih ne smem pozabiti. Najlepše se vam zahvaljujem za to vprašanje. Povsem se strinjam z vami. Gre za izjemno pomembno obeleževanje stote obletnice prve svetovne vojne, ki že poteka in ti dogodki, slavnostni, so še pred nami. Sprašujete o spomenikih državnega pomena, lokalnega pomena. Tukaj poteka kar precej aktivnosti na Ministrstvu za kulturo, torej različni ukrepi so, s katerimi spomenike varujemo: od rednega monitoringa do spremljanja stanja posameznega spomenika s strani rednih služb, regionalnih zavodov za varovanje kulturne dediščine in spomeniško varstvenih posegov, v okviru seveda finančnih zmožnosti. Hkrati poskušamo ozaveščati občane lokalne skupnosti o pomenu teh spomenikov tudi preko zavodske oziroma muzejske službe. Za tiste kulturne spomenike, ki so državnega pomena, ki so v lasti in upravljanju Ministrstva za kulturo, ministrstvo v okviru možnosti proračuna zagotavlja sredstva za obratovalne stroške, vzdrževalne in investicijska dela. Za kulturne spomenike, ki so državnega pomena, ki so v upravljanju ali uporabi državnih javnih zavodov s področja kulture, pa Ministrstvo za kulturo zagotavlja sredstva za investicije, medtem ko obratovanje in vzdrževanje teh objektov zagotavlja upravljavec. Skratka, sprašujete tudi o evropskih sredstvih. Lahko vam povem, da po izgubi pač tistih sredstev, o katerih je že kar veliko govora iz obdobja prejšnje vlade, se mi zelo trudimo dobiti druga sredstva, tako iz programov evropskega teritorialnega sodelovanja za ta namen za varovanje kulturnih spomenikov, hkrati pa smo tudi prijavili projekte, ki zadevajo javnokulturno infrastrukturo med projekte iz tako imenovanega Junckerjevega paketa. Tako da smo verjetno edina država, ki ima kulturne projekte tudi v Junckerjevm paketu, in upam, da nam bo tukaj uspelo tudi pridobiti sredstva. Sprašujete o vladni proceduri za razglasitev spomenikov državnega pomena, torej kateri so. Trenutno so v tej vladni proceduri trije primeri, in sicer Ruska kapela na Vršiču, spomenik v Črni in Narodni dom v Novem mestu. Je pa tako, da lahko za razglasitev posamezne enote dediščine za spomenik lokalnega ali državnega pomena kdorkoli predlaga posamezno enoto dediščine, in sicer je to v skladu z 12. in 13. členom Zakona o varstvu kulturne dediščine. Glede pomnika na Cerju pa je treba povedati, da ta pomnik ni spomenik niti državnega niti lokalnega pomena in da tudi še ni povsem dokončan. Zamisel postavitve pomnika nekako ni bila nikoli dogovorjena na republiški ravni, pa tudi ne v sodelovanju s spomeniškovarstveno stroko. Vendar se je Ministrstvo za kulturo tudi v preteklosti zavedalo pomena braniteljev slovenske zemlje, zato je sofinanciralo njegovo izgradnjo izven rednih razpisov, iz posebne proračunske postavke, in sicer v znesku 753 tisoč 246,53 evra za prvo fazo, to je bilo 64 % investicije, in v višini 350 tisoč evrov za drugo fazo. To, ali se ta spomenik lahko šteje kot spomenik lokalnega ali državnega pomena, ta trenutek ne vemo, zaradi tega, ker je potrebna vloga, ki jo je treba dati na ustrezne organe, da se potem to ugotovi. Je pa res, da v vseh teh letih s strani Ministrstva za kulturo ni bil podpisan nikakršen dokument, ki bi Republiko Slovenijo obvezoval za vzdrževanje objekta in tudi ne za prihodnje financiranje delovanja te nove muzejske enote. In trenutno v proračunu v ta namen tudi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Jernej Vrtovec bo zastavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, ministrici, predsedujoči! Gospod minister, to vprašanje ste verjetno oziroma podobno vprašanje ste že prejeli na prejšnjih rednih sejah, pa tudi mislim, da je bilo eno pisno poslansko vprašanje, ampak moje bo malce drugačno. Namreč, Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki je podlaga za izvajanje postopkov odvzema nezakonito pridobljenega premoženja, je začel veljati 29. 11. 2011, uporabljati pa se je, namenoma, začel 29. 5. 2012. Torej, ta šestmesečni rok od uveljavitve zakona do začetka njegove uporabe je bil namenjen izključno temu, da se je pristojno Specializirano državno tožilstvo kot pristojen organ za začetek postopka odvzema premoženja lahko pripravilo, pripravilo na pričetek uporabe zakona, se pravi na izobraževanje tožilcev, na morebitne potrebne dodatne zaposlitve oziroma prerazporeditve tožilcev in podobno. Ljudje bi seveda pričakovali, da bi se takoj prvi dan, ko je začel ta zakon veljati, da bi seveda moralo pristojno državno tožilstvo takoj ta zakon tudi začeti izvajati, pa temu žal ni bilo tako. In tudi iz poročila Specializiranega državnega tožilstva iz leta 2013 je razvidno, da so bile do dne 31. 12. 2013 – tukaj naj opomnim, da za leto 2014 še ni tega poročila –vložene le tri tožbe za odvzem premoženja nezakonitega izvora, do 30. novembra 2014 pa le domnevno pet tožb. Torej od uveljavitve zakona so minila že tri leta oziroma dve leti in pol od začetka same uporabe zakona. Te številke nam jasno povedo, da se torej Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora dejansko ne izvaja. Zatorej imam za vas eno vprašanje, in sicer glede same preiskave. Eno izmed temeljnih načel tega zakona je tudi načelo hitrosti postopka in 17. člen tega zakona zapoveduje, da so dolžni organi v finančni preiskavi postopati posebej hitro in še da finančna preiskava lahko traja največ eno leto, ta rok pa se lahko podaljša. Zanima me: Kaj menite, kako bi skrajšali sam postopek, da bi bila finančna preiskava po tem zakonu začeta že prej? Sprašujem vas tudi: Kakšni ukrepi so bili oziroma še bodo sprejeti zoper državne tožilce oziroma njihove vodje, ki niso zagotovili dokončanje finančnih preiskav v zakonskem roku? Kakšne bodo sankcije? Kakšni bodo nenazadnje tudi vaši ukrepi? Kajti denarja je šlo veliko ven, veliko ga je odšlo, nič pa ga ne pridobimo nazaj, kljub zakonodaji. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poslanke in poslanci, kolegica, poslanec Vrtovec! Najprej nekaj podatkov, ki smo jih pridobili tik po vprašanju s strani Specializiranega državnega tožilstva. Vaša navedba, da je bilo skupno do danes vloženih 5 tožb, drži. Tožbe so bile vložene zoper 11 fizičnih oseb in zoper 4 pravne osebe, skupna vrednost tožbenega zahtevka je približno 12 milijonov in pol. Ena zadeva je že zaključena s sodbo. Prva zadeva je zaključena s sodbo. V Sloveniji je bilo do danes skupno odrejenih 20 finančnih preiskav, in sicer zoper 85 fizičnih in 56 pravnih oseb. Od tega je bilo na Specializiranem državnem tožilstvu odrejenih 14 finančnih preiskav, in sicer zoper 66 fizičnih oseb in 55 pravnih oseb, na drugih okrožnih državnih tožilstvih pa preostale. Čas vložitve finančne preiskave, rok za vložitev finančne preiskave oziroma rok, v katerem se mora finančna preiskava končati, je vezana zgolj na tiste primere, v katerih je odrejeno začasno zavarovanje ali odrejen začasen odvzem, in to je leto in pol, za ostale ne velja. Na Vrhovnem državnem tožilstvu so nam zatrdili, da v času poročanja nobena finančna preiskava ni bila ustavljena zaradi formalnega razloga niti ni prekoračila svojega roka. Zdaj pa, načeloma se z vašimi pomisleki strinjam, vendar ne v tem primeru delovanja državnega tožilstva. Dve leti in pol zakon velja, mislim, da je bil v tem delu celo vložen, bomo rekli, kar nesorazmeren trud, da bi zakon vendarle zaživel. Ker je problematično [[…]]Morate vedeti tudi, da je Specializirano državno tožilstvo šele ne prav dolgo nazaj, pred dvema letoma in pol dobilo kadrovsko strukturo, ki to omogoča. Čeprav vem, da se z marsičem, kar bomo ta teden še govorili, ne strinjate, bi vendarle rad rekel, da v noveli Zakona o državnem tožilstvu 1, ki bo ta teden tudi v razpravi v tem zboru, predlagamo oblikovanje posebnega oddelka znotraj Specializiranega državnega tožilstva za delovanje po ZOPNI, predlagamo rešitev lažjega pridobivanja zunanjih strokovnjakov, ki bi delali ravno na tem področju, in bolj učinkovito zastopanje v pritožbenih postopkih. Verjamem, da se vsaj s tem delom strinjate, da vaši pomisleki glede ostalih zakonov in ostalih zadev so seveda legitimni. Zdaj pa na kratko. V Sloveniji je problem v tem, da smo bili ena zadnjih držav, ki je dobila tovrstno zakonodajo. Vam bom povedal osebni primer. Leta 2000, ko sem bil zaposlen na Svetu Evrope, sem bil del tima, ki je vse ostale balkanske države, ne mislim zdaj [[…]]saj me razumete, razen Slovenije izobraževal v spremembi zakonodaje za odvzem protipravne premoženjske koristi. Samo Slovenci smo bili tako pametni takrat, da te pomoči nismo rabili, in zato so vsi ti zakoni bili prej sprejeti v naših drugih republikah, v Romuniji, Bolgariji in tako naprej, celo v Albaniji. Zakaj je tako, jaz lahko samo ugibam. Ko se je zakon sprejemal, sem sam v neki drugi funkciji rekel, da če nam danes zakonodaja omogoča 40 % učinkovitost, vendar smo jo sposobni izrabiti samo 5 %, s tem, da bomo spremenili zakonodajo, ki nam bo omogočala 80 % učinkovitost, ne bomo iz 5 skočili na 80, ker imamo problem organizacijske narave, ker imamo probleme sodelovanja med organi in tako naprej. Finančne preiskave so se k nam uvedle zelo pozno, pomenijo čisto drugačen pristop k preiskovanju kaznivih dejanj, zahtevajo ne tožilce, ampak civilne pravnike, ki delajo, ki vlagajo te tožbe, kar jim zdaj tudi omogočamo. Jaz verjamem, da se bo tudi s pozornostjo, ki jo navsezadnje poslanci posvečate temu in vsekakor jaz, ki si to smatram pod prioriteto, stanje izboljšalo. Je pa vse prej, kot zadovoljivo, vendar v tem primeru pa res ne bi krivil samo Vrhovnega državnega tožilstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jernej Vrtovec, dopolnilo.
Ja, najlepša hvala za odgovor, gospod minister. Saj jaz tudi ne krivim v celoti tožilstva, saj nenazadnje smo to, mislim da enkrat na Odboru za pravosodje, takrat, ko je bilo poročilo, obravnavali, ampak govorim na splošno o tej neučinkovitosti. Mislim, da smo imeli prejšnji teden sejo Odbora za notranje zadeve in Odbora za pravosodje in je en tožilec rekel, veste mi ne bomo dobili nazaj tega denarja, težko ga bomo dobili nazaj, ker ga praktično ni več ali pa je fino poskrit, verjetno v delnicah, večinoma. Ker, če govorimo o gospodarskem kriminalu, ki se je začel s prevzemom podjetij, ampak kljub temu, če pogledamo, recimo, tuje države Evropske unije ali pa tudi ne, Srbija. Recimo, Srbija je bila v letu 2013 zelo učinkovita kar se tiče pridobitve tega premoženja nazaj, pa ni Republika Srbija nek zgled urejene pravne države, ampak denarja nezakonito pridobljenega izvora so pridobili pa več kot pa Republika Slovenija od tako imenovanih lumpov. Jaz seveda ne krivim tožilstva, ampak človek dobi občutek, da se nekako ta postopek kar zaustavi. In lahko naštevamo ogromno primerov, kjer je bilo oškodovanje, ampak stvari se pa ne premaknejo naprej. Jaz ne bom postopkovno zahteval, da o tem razpravljamo, ker v Novi Sloveniji se zavedamo tega problema in bomo konstruktivno tudi morda v bodoče pripravili kakšna priporočila za delo Državnega tožilstva na področju nezakonito pridobljenega premoženja oziroma odvzema tega premoženja. Kar se pa tiče naših stališč pri ostalih zakonih, v tako imenovani mini reformi, ki bo ta teden na dnevnem redu, pa vse v skladu z napovedmi, podprli bomo to, kar je v redu, in zavrnili tisto, kar je slabo, korektno. Najlepša hvala.
Minister Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa. Se strinjam. Korektno. Čeprav ste opozicija, se pač lahko samo strinjam s tem, kar ste rekli oziroma ne čeprav ste opozicija . No saj, poglejte, ena stvar, sedaj to kar sem se že, ker imam še dve minuti. Treba je vedeti, da seveda neke številke obstajajo in tudi verjamem, da bodo prej ali slej postale javne, ker je Vlada ustanovila tudi eno posebno skupino, medresorsko, ki jo slučajno vodim, o odtekanju denarja v davčne oaze. Dejstvo je, da tam ni nujno [[…]]mislim, da vsega tega denarja seveda ni več mogoče dobiti nazaj tudi zato, kar ste rekli, ker je v delnicah in te delnice danes so bistveno manj vredne po gospodarskem kolapsu, kot so bile pred časom. To je ena stvar. Druga stvar je, veste, iskreno je treba reči, da na tem področju imajo tudi druge države precej težav z implementacijo. Srbija je bila v enem delu učinkovita. Problem je, ker so potem tudi stvari padale kasneje na sodiščih, ker tudi naš ZOPNI bo enkrat pod presojo Ustavnega sodišča. Tako je bilo tudi na Irskem in v Angliji. Ampak tam so danes naprej zato, ker so s tem začeli pred 15, 20 leti. Mi pa moramo to pot še prehoditi in bo boleče. In kar je, mislim da je s korektnim opozarjanjem na to, da mora biti to fokus Follow the money, da s tem lahko damo največjo podporo organom pregona in odkrivanja, pri čemer pa ne smemo pozabiti, v tej igri finančnih preiskav je tožilstvo izjemno pomembno, tudi policija. Vendar finančna institucija, Urad za preprečevanje pranja denarja, FURS, so v bistvu v marsičem še pomembnejši. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Branko Zorman bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani minister, kolegi, kolegice! Ministrico za zdravje, gospo Milojko Kolar Celarc sprašujem. V zadnjem času so zaposleni v zdravstvu glasno opozarjali, da naj bi bilo slovensko zdravstvo tik pred zlomom zaradi močne kadrovske podhranjenosti. Kaplja čez rob je bil izbruh gripe, zaradi katere so v januarju in začetku februarja predvsem v UKC Ljubljana beležili izjemno povečan priliv pacientov. Primanjkovali naj bi jim opreme in kadrov. Po televiziji smo gledali zaskrbljujoče posnetke bolnikov, ki ležijo kar na hodnikih, medicinske sestre pa ne dobijo niti izplačanih nadur za naporno delo, ki ga opravijo. Prihajala so opozorila o preobremenjenosti, številčni podhranjenosti in podcenjenosti medicinskih sester, ki naj bi delale vedno več. Svoje naj bi dodala ZUJF in ZIPRS, ki onemogočata zaposlovanje, torej Zakon o uravnoteženju javnih financ in Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije. Sindikat zdravstvene in babiške nege je bil ogorčen, da se kot ministrica z njimi niste sestali in spomnili na stavkovne zahteve iz leta 2013, torej še pred vašim mandatom, glede določitve standardov in normativov. Takšne zaskrbljujoče novice nas vznemirjajo, saj smo pogostokrat tudi slišali, da naj bi pomanjkanje kadrov ogrožalo paciente in njihovo zdravje. V oddaji Tarča ste dejali, da je izplačilo nadur v pristojnosti direktorjev bolnišnic in da je treba najprej ugotoviti, koliko sester je zaposlenih zdaj in ali je to sploh optimalno število. Dejali ste tudi, da se boste sestali z medicinskimi sestrami. Zanima me: Kaj ste storili na tem področju? Ali lahko zagotovite, da so medicinske sestre prejele izplačilo za svoje težko opravljeno delo, kot je bilo pozvano na seji Odbora za zdravstvo? Zanima me tudi: Ali ste se že sestali z medicinskimi sestrami in začeli reševati več let nakopičene probleme na področju babiške nege? In za konec: Kakšni so načrti ministrstva za rešitev kadrovskih težav zdravstvene nege? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec, cenjene poslanke in poslanci! To vprašanje, res je to, kar ste gospod poslanec Branko Zorman navedli, da se je v primerih, ko je bila obolevnost gripe v najvišji stopnji pojavil problem v UKC Ljubljana, predvsem zaradi sprejema večjega števila bolnikov. Vendar pa se to dogaja vsako leto in ni bil letos to izjemen primer. Še vedno vztrajam oziroma povem, da je dejansko odgovornost in prva naloga vodstva oziroma predstojnika vsake klinike, da ima in ustrezno organizira svojo inštitucijo tudi v takih primerih. Treba pa je dodati, da je problem zaposlovanja v zdravstvu, ki ga je omejil Zakon o uravnoteženju javnih financ, ki, žal, omejuje zaposlovanje, na kar na Ministrstvu za zdravje opozarjamo in argumentiramo, da omejitev zaposlovanja v zdravstveni dejavnosti pač ne moremo enačiti s področjem javnih uslužbencev in zmanjševanju kadrov ob neugodnih demografskih spremembah slovenskega prebivalstva in čedalje večjih potrebah po hospitalizaciji. Zdravstveni zavod, ki opravlja program in ima zagotovljeno financiranje, mora za izvajanje programa dejansko zagotoviti tudi ustrezno število zaposlenih, seveda ob dobri organiziranosti in učinkoviti izrabi časa kot tudi kadrov. V nastali situaciji, ki jo opisujete, je bila zaradi povečanja obolevnosti prebivalstva, hkrati pa tudi več odsotnosti med zaposlenimi, medicinskimi sestrami, naj omenim, da je absentizem med sestrami glede na to, da je to pretežno ženska delovna sila, relativno velik, odsotnosti zaradi porodniških dopustov in pa tudi dolgotrajne bolniške odsotnosti. Zato se odraža pomanjkanje tega kadra še bolj izrazito. Stanje, ki je posledica takih razmer ob večji obolevnosti za gripo, se zaradi specifike dela kaže tudi v preveliki obremenjenosti zdravstvenega kadra kot posledica zagotavljanja 24-urnega dela in zagotavljanje nenehne prisotnosti. Z realizacijo, tako kot ste omenili, izplačila nadur smo se dogovorili, naj na tem mestu povem, da bomo to realizacijo izplačevanja nadur medicinskim sestram preverjali preko svojih članov v svetih zavodov, to se pravi tistih članov, ki so predstavniki ustanovitelja, to je države Republike Slovenije. Naj na tem mestu povem, da je naša največja ustanova, to je UKC, v bistvu že sprejel sklep in bo izplačal v plači, mislim, da ta teden, za 34 tisoč 855 nadur samo za medicinske sestre. Naj povem, da je to v bistvu skoraj 20 tisoč nadur več, kot je v povprečju mesečno izplačilo. Nadalje tudi imam podatek, da tudi Urgentni center Maribor v bistvu tekoče izplačuje nadure. Za ves ostale bolnišnice pa bomo nadzirali oziroma zahtevali od svetov zavodov in od svojih predstavnikov, ali je ta sklep realiziran ali ne, zlasti zaradi tega, ker so bolnišnice za realizacijo svojih programov za leto 2014 od zavodov dobile dodatnih 13,7 milijona evrov. In še glede sester, naj pojasnim, da smo se dobili s Sindikati zdravstvene in babiške nege 20. februarja. Skupaj smo se soglasno dogovorili za pripravo podlag tako imenovanih priporočil oziroma kadrovskih normativov, ki bodo pripravljeni skupaj s člani Strateškega sveta za področje zdravstvene in babiške nege, da bo pripravljena celovita mreža tako intenzivnih enot kot posteljnih zmogljivosti in pa potrebe po teh kadrih za 10 do 15 let ter njihovo izobraževanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Simon Zajc bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani vsi prisotni! V Sloveniji se vse bolj zavedamo pomena socialnega podjetništva, pa ne samo zato, ker se lepo sliši, ampak zato, ker ljudje v tej obliki podjetništva prepoznajo neko obliko, v kateri lahko vplivajo na družbo, v kateri živijo, saj se ta podjetja ukvarjajo s področji, s katerimi bi se morda morala ukvarjati država pa se ne, ker se ne zna ali pa se morda celo noče. Spodbujanje razvoja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije se je preneslo na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo in me zanima: Ali že imate kakšno strategijo? Kakšne ukrepe ste sprejeli za podporo socialnim podjetjem? Če ste jih, koliko finančnih sredstev imate za te ukrepe namenjenih? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec. Socialno podjetništvo je pomembna gospodarska panoga, čeprav moram odkrito povedati, da smatram, da je to ime "socialno" na nek način v temu asociacijskem smislu napačna. Gre za podjetništvo kot vsako drugo, ki mora temeljiti na ekonomskih temeljih. To tudi v resnici je. Verjamem pa, da se bo to v praksi zdaj zelo hitro pokazalo, ker je kar nekaj pozitivnih primerov v Sloveniji na temu področju, ki so dosegli tudi odmevne rezultate. No, ampak, da gremo po vrsti, v koalicijski pogodbi je socialno podjetništvo navedeno kot strateški projekt, in sicer: "Spodbujanje razvoja socialnega podjetništva, zadružništva in ekonomske demokracije." Tudi zadružništvo se mi zdi, da je malo bližje tistemu pravemu izrazu, čeprav ima tudi neke korenine z negativnimi asociacijami, vsaj za nas starejše. Drugo področje. Socialno podjetništvo se je 1. 1. 2015 preneslo na naše ministrstvo, kjer bomo poleg prenove zakonodaje in strategije za socialno podjetništvo pokrili tematiko vsega tega področja. Spodbujanje socialnega podjetništva oziroma socialnih podjetij – v okviru tega je predvidena podpora celovitega pristopa k nastanku razvoja in rasti socialnih podjetij ter krepitvi podpornega okolja za njihovo delovanje, vključno z mreženjem in tako imenovanimi coworking prostori. Za ta namen je namenjeno 10 milijonov evrov sredstev, od tega 40 % za subvencije, 60 % pa za povratno pomoč. Zadružništvo. Utemeljitev tega celovitega pristopa k nastanku razvoja in rasti zadrug ter krepitvi podpornega okolja za njihovo delovanje. Zadruge kot upravičenci sicer niso neposredno navedene v tem operativnem programu, vendar pa lahko dostopajo do sredstev pri vseh tistih ukrepih, ki so namenjena podpornemu okolju za podjetja. In tretjič, ukrepi ekonomske demokracije, partnerstva in participativnega modela za čim širšo uporabo načel ekonomske demokracije. V tem delu bodo aktivnosti usmerjene tudi na postopke privatizacije, možnost delavskih odkupov zdravih jeder v podjetjih, ki jih je država določila za privatizacijo, zagotavljanje dostopa do virov financiranja za odkup lastniških deležev podjetij, predvsem tistih, katerih terjatve so prenesene na DUTB. Mi imamo zdaj iz preteklega tedna, 14 dni vsaj eno pozitivno zgodbo povezano tudi z DUTB, ko gre za odkup TOM s strani delavcev. Kljub vsemu pa je treba povedati, da imamo kar nekaj pomembnih rezultatov doseženih na tem področju brez vseh teh spodbud s strani Vlade na mariborskem področju ali pa, če hočete, kar se mene tiče izstopa podjetje Domel Železniki kot zadružno organizirano, vrhunsko podjetje, ki dosega strahovite rezultate in je lahko v posmeh tem našim prizadevanjem za takšno in drugačno privatizacijo, ker je dokaz, da se lahko tudi v odgovornem delavskem lastništvu naredijo zelo zelo pozitivne zgodbe. Način izvajanja. S svojim delom nadaljuje tudi Svet Vlade Republike Slovenija za socialno podjetništvo v spremenjeni sestavi. V tem tednu bomo na vse relevantne deležnike naslovili dopis o imenovanju članov Sveta Vlade Republike Slovenije za socialno podjetništvo. Vodenje Sveta za socialno podjetništvo je v pristojnosti ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo, ker smo nosilci tega projekta. Na ravni kabineta predsednika Vlade pa deluje operativna projektna skupina, kjer potekajo razprave o teh strateških vprašanjih. Na MGRT imamo tudi koordinativno skupino. Gre pač za različne resorje, zato je treba pač pri tem delu imeti kar dosti koordinacije tudi z ostalimi ministrstvi, predvsem z Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve. Področja, kjer vidimo možnosti, da se podjetja na tem socialnem podjetništvu, zadružništvu uveljavijo, so pa: razvoj podeželja – tukaj gre za Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, zadeve na področju kmetijskega zadružništva so že v zgodovinskem smislu na nek način opredeljene; energetska učinkovitost – to je Ministrstvo za infrastrukturo; kreativne industrije – to je Ministrstvo za kulturo in pa ukrepi ekonomske demokracije v sodelovanju z Ministrstvom za javno upravo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Maruša Škopac bo postavila vprašanje ministru za gospodarski razvoj, tehnologijo, gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo predsedujoči. Ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška sprašujem. Vemo, da ima turistična panoga enega izmed višjih multiplikatorjev v gospodarstvu in da prispeva 12 % k celotnemu bruto družbenemu proizvodu, pa vendar so v letu 2013 izmed vseh podjetij v slovenskem turizmu samo tri delovala pozitivno. Naši hoteli dosegajo v povprečju samo 40 % zasedenost svojih kapacitet. Medtem ko turizem v Evropi raste, le-ta v Sloveniji upada. Število nočitev je v zadnjem letu upadlo za 10 %. Vemo, da prihajate iz turizma in da panogo odlično poznate. V zvezi z navedenim me zanima. Pripravili ste spremembo treh zakonov, ki bodo omogočili izločitev STO iz SPIRIT: Kakšno dodano vrednost bo to imelo za slovenski turizem? Kakšna bo vaša strategija razvoja STO v naprej, da se bodo kazalci panoge obrnili v pravo smer in da bodo vse turistične kapacitete, zgrajene v zadnjih nekaj letih, tudi dobičkonosno poslovale? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Predsedujoči, poslanke in poslanci! Gospa poslanka, hvala za vprašanje. Moram povedati, da je turizem na nek način neka neizživeta priložnost. Imamo narejeno strategijo, imamo 13, 12 % GDP v turizmu, tako kot ste povedali, imamo solidne fizične rezultate in pa v glavnem v zadnjih letih negativne finančne rezultate. Treba je povedati, da stagniramo v zadnjem obdobju, da od strategije, ki smo si jo pred tremi leti zastavili, nismo naredili pomembnih korakov naprej, še posebej, če gledamo samo finance, še vedno capljamo pri začetnih 2 milijardah evrov priliva od ptujskega turizma. Razlogov za to je več, dejstvo pa je, da s prehodom v krizo nismo sledili v tem promocijskem smislu potrebam gospodarstva. Na drugi strani je pa treba tudi to povedati, da je turistično gospodarstvo v večji meri v negativnih rezultatih zaradi privatizacijskih procesov kot pa zaradi samih tekočih poslovnih rezultatov. Ampak kljub vsemu, potencial za rast in razvoj je le v tem, da bomo v večji meri naše kapacitete in storitve prodali na tujem trgu, če hočemo to narediti, je osnova boljša promocija Slovenije v tujini. Temelj za to je samostojna slovenska turistična organizacija, ki verjamem, da jo bomo jutri v Državnem zboru s sprejemom zakona tudi na novo ustanovili. Seveda pa je to samo prvi korak. V turizmu je treba kar nekaj zadev narediti, če hočemo realizirati načrtovane 3 milijarde evrov priliva od ptujskega turizma, če hočemo povečati število zaposlenih za 10 tisoč in če hočemo spraviti naša podjetja v pozitivno zgodbo. Gre za to, da bomo morali vsaj v treh smereh delovati, in to je prvič, da bomo morali delovanje slovenske turistične organizacije v smislu stabilnega financiranja organizirati na način, da ne bo odvisno samo od državnega budgeta, drugič, da bomo naredili nekaj na boljši povezanosti in prometni dostopnosti Slovenije in tretjič, da se bo naredil en korak naprej v internacionalizaciji slovenskega turističnega gospodarstva na dveh področjih. Na prvem, da bomo pač več naših storitev prodali zunaj, in da bomo, tukaj pa verjemite mi, da je potrebno internacionalizirati tudi lastniško strukturo slovenskih turističnih podjetij zaradi dostopa do tujih trgov, zaradi dostopa do novega znanja in če hočete do kapitala za rast in razvoj. Verjamem, da je ustanovitev slovenske turistične organizacije prvi korak k temu, da bomo turizmu dali pomen, ki mu gre s svojo multiplikativnost, in da bomo prišli do tega, da bo upravičil zaupanje, da je izbran med pet pomembnih gospodarskih panog v Sloveniji, ki imajo svojo prioriteto. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanki Setnikar Cankar. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! Slovenska javna šola je utemeljena na predpostavkah strokovne avtonomnosti in ideološke nevtralnosti. Kot taka v javnosti uživa ustrezno visoko stopnjo zaupanja. V zadnjem obdobju pa se zdi, da se pritiski na avtonomno javno šolstvo krepijo tudi zaradi krhke stabilnosti javnih financ na tem področju. Socialni demokrati menimo, da se je treba tovrstnim pritiskom najodločneje upreti ter sprejeti ukrepe za zaščito kakovosti in dostopnosti javne avtonomne šole. V nadaljevanju se bom dotaknila dveh primerov, ki smo jih poleg zahteve za 100 % javno financiranje zasebnega, zaznali v preteklih mesecih. Prvi primer je razpis za likovni natečaj, ki ga je na ravnateljice in ravnatelje slovenskih osnovnih šol naslovila politična skupina Evropska ljudska stranka v sodelovanju z Združenjem za vrednote slovenske osamosvojitve. Dopis je podpisala kar funkcionarka Slovenske demokratske stranke v Svetu Mestne občine Ljubljana. Nagrada za zmagovalce, mentorje in starše, pa je izlet v Bruselj k podpredsedniku Slovenske demokratske stranke. Drugi primer pa je zakrivila kar Vlada sama, ko je Državnemu zboru posredovala Predlog sprememb Odloka o preoblikovanju Univerze v Ljubljani. Ta predvideva, da naj bi Teološka fakulteta pridobila novo študijsko področje, in sicer izobraževalne vede in izobraževanje učiteljev. Gre sicer za na videz majhen korak, a ta je še eden v nizu mnogih, ko skuša določena verska organizacija stopiti v laični, svetovnonazorsko nevtralen prostor in s tem spodkopati načelo ločenosti cerkve in države, zapisano v 7. členu Ustave Republike Slovenije. Spoštovana ministrica, ne le, da smo priča postavljanju sistema zasebnega izobraževanja, ki naj se financira iz javnih sredstev, sočasno potekajo tudi poskusi, da se javno šolstvo bremeni politično in ideološko. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Kakšno je stališče Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport o vključevanju posamezne politične skupine v delo in program osnovne šole? Kateri razlogi so vodili Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pri pripravi Predloga sprememb Odloka o preoblikovanju Univerze v Ljubljani na način, da se v obstoječem sistemu izobraževanje učiteljev omogoči tudi Teološki fakulteti? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci, kolegici ministrici in minister! Zahvaljujem se poslanki Andreji Katič za zastavljeno vprašanje. Naj v bistvu odgovorim po vrsti. Postavili ste dve vprašanji. Pri prvem vprašanju bi rekla, da je v zvezi s posegi političnih skupin v delo in kurikul osnovne šole – podobno vprašanje mi je zastavil že gospod poslanec Danilo Anton Ranc – situacija popolnoma jasna. Vedno se poskuša ugotoviti, ali bi tovrstne pobude, primer ste navedli, lahko posegale v delo osnovne šole, pri čemer zakon povezan z avtonomijo šolskega prostora popolnoma jasno opredeljuje, kdaj in v katerih primerih so ti posegi mogoči, predvsem pa kdaj niso mogoči zaradi tega, ker bi jih lahko opredelili kot politično dejanje. V odgovoru na vaše drugo vprašanje, kateri razlogi so vodili ministrstvo pri pripravi Predloga sprememb Odloka o preoblikovanju Univerze v Ljubljani na način, da so v obstoječem sistemu izobraževanja učiteljev le-to omogoči tudi Teološki fakulteti, pa moram poseči malo nazaj. Namreč iz dokumentacije izhaja, da je študijsko področje izobraževalne vede in izobraževanje učiteljev na Teološki fakulteti Univerza v Ljubljani dodala v svoj statut na seji senata 24. 5. 2011 in na seji upravnega odbora 12. 5. 2011, k čemur je pridobila soglasje Vlade 29. 3. 2012. Vse daleč pred nastopom mandata te vlade. Univerza v Ljubljani je na Teološki fakulteti v letu 2012 pri Nacionalni agenciji Republike Slovenije za kakovost v visokem šolstvu akreditirala in pri ministrstvu v razvid visokošolskih zavodov vpisala dvopredmeti pedagoški študijski program druge stopnje Teologija. Univerza v Ljubljani je v ta študijski program, za katerega ste spraševali, že razpisala v študijskem letu 2012/2013, enako tudi 2013/2014, 2014/2015 in tudi 2015/2016. V tem študijskem letu 2014/2015 je en študent ponovno vpisan v prvi letnik, pet študentov je vpisanih v drugi letnik, skupaj šest študentov. Drugi del tega študija ti študentje opravljajo na Filozofski fakulteti pri določenih predmetih. Torej s tem Odlokom o spremembah in dopolnitvah Odloka o preoblikovanju Univerze v Ljubljani, ki ga je izvedla ta vlada, se poleg tega, kar ste vi navedli, spreminjajo še nekateri sedeži fakultet, spreminjajo še imena ulic in tako dalje. V tem konkretnem primeru pa samo dodajajo študijska področja, ki so bila, kot sem poudarila, že dodana, in sicer na osnovi sklepa senata Univerze, upravnega odbora Univerze v letu 2011 in sklepa Vlade v letu 2012. Torej gre sedaj za dokončno administrativno ureditev nečesa, kar so organi univerze in predhodne vlade, daleč pred to vlado, že potrdile.
Hvala lepa. Izvolite gospa Andreja Katič, dopolnitev vprašanja.
Hvala za ta del odgovora. Menim, da se je treba na omenjene primere vseeno odločno odzvati, če resnično zagovarjamo kakovostno, dostopno, predvsem pa avtonomno javno šolstvo. Zanima me pa še vseeno: S katerimi ukrepi bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport okrepilo svetovnonazorsko in politično nevtralno šolstvo v Sloveniji, se pravi zdaj za v prihodnje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Stanka Setnikar Cankar, izvolite.
Hvala lepa. Gre za vprašanja študijskih programov, kar seveda sodi v avtonomijo visokošolskih organizacij oziroma Univerze. Ministrstvo v tem konkretnem primeru, ko Univerza na svojih organih sprejme neke določene programe, ko jih Nacionalna agencija akreditira, nima pristojnosti, da bi posegala v izvedbo teh programov. Lahko seveda poda sugestijo Vladi, da sprejme neko določeno stališče do tovrstnih predlogov visokošolskih institucij, ampak kot ugotavljam iz podatkov, ki so mi bili posredovani, je Vlada v letu 2012, tedanja vlada, to tudi potrdila.
Hvala lepa. S tem smo končali tako imenovani prvi krog in prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo postavila vprašanje ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, na predvečer kulturnega praznika ste v pogovoru za nacionalno televizijo povedali, citiram: "V okviru tega bomo naredili tudi spremembe na področju samozaposlenih, ki so zdaj izkoriščeni tako s strani nevladnih organizacij kot včasih javnih zavodov." Kako je mogoče, da vidite nekakšno nasprotje med samozaposlenimi in nevladnimi organizacijami, če v nevladnih organizacijah deluje večina samozaposlenih na področju umetnosti? Preko 2 tisoč 300 samozaposlenih v kulturi na eni strani, na drugi strani komaj kakšnih 100 zaposlenih v nevladnih organizacijah s področja kulture, kajti večina kulturnikov, ki delujejo v nevladnih organizacijah, ima status samozaposlenega v kulturi, ker je ta status davčno ugodnejši. Kot jaz razumem, nas želite prepričati, da samozaposleni v kulturi izkoriščajo samozaposlene v kulturi. To ne gre skupaj. Na absurdnost vaše trditve je opozoril tudi Andrej Srakar iz Društva Asociacija, ki je med drugim dejal, da dobrohotno upa, da ste se zmotili. Spoštovana gospa ministrica, zanima me: Katere nevladne organizacije in javni zavodi izkoriščajo samozaposlene? Na kakšen način? Kaj bo glede tega konkretno storilo ministrstvo? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica za kulturo mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministra, ministrici, spoštovani poslanke, poslanci! Spoštovana gospa poslanka mag. Mirjam Bon Klanjšček, za vaše vprašanje se vam zahvaljujem. Citirali ste del iz več minutnega pogovora na Odmevih o kulturi pred Prešernovim dnevom, slovenskim kulturnim praznikom. Med drugim je bilo govora o samozaposlenih, kjer sem voditeljici Odmevom med drugim razložila, kaj je vzrok za težave zaposlovanja mladih v javnih zavodih. Kot morda veste, gre za dogovor med socialnimi partnerji, ki se nadaljuje v čas sedanje vlade, po katerem se vsako leto krči število zaposlenih v javnih zavodih za 1 %. Jasno, da novih zaposlitev praktično ni. Mladi ostajajo brez služb in se selijo med prekarne delavce. Nekateri tudi na področju kulture. Večjemu številu samozaposlenih na področju kulture se glede na podatke in razgovore z njimi ne godi bistveno drugače kot drugim tovrstnim zaposlenim, ki jih imenujemo prekarni delavci. Na Ministrstvu za kulturo smo za namen reševanja problemov samozaposlenih oblikovali dialoško skupino, ki naj bi nam pomagala zaznavati težave samozaposlenih. S tem bomo lahko skupaj s samozaposlenimi v dialogu poiskali rešitve, najboljše rešitve v okviru razpoložljivih možnosti. Iz dokumentacije o razpisih in pozivih iz zadnjih let je razvidno, da imajo producenti v Sloveniji do odnosa umetnik–galerija zelo različne prakse ne glede na to, ali gre za javne zavode ali nevladne organizacije. Nekateri so že pred uvedbo razstavnin kot obveznega pogoja na javnih razpisih to vrsto honorarja razumeli kot samoumevno in jo vsa leta tudi upoštevali. Številni, tudi nevladne organizacije, javni zavodi in zasebniki tega stroška še danes ne priznavajo. Mnogi celo menijo, da je lahko umetnik srečen, če mu ponudijo razstavišče, stiskajo katalog, povabijo kustusa, da ima uvodni govor, morda celo oblikovalca, da oblikuje katalog, nastopajoče, ki pripravijo program, naročijo pogostitev. Na koncu so vsi plačani, le avtor ostane praznih rok. Imamo veliko podatkov o tem, da so se umetniki prijavljali na razpise Ministrstva za kulturo s potrdilom soorganizatorja muzeja, galerije, tudi zasebne ali nevladne organizacije, ki jim je zagotovil edino prostor, vse drugo so morali financirati sami. Na Ministrstvu za kulturo, kjer ustvarjalcem skušamo pomagati po naših najboljših močeh, tudi s postopno rastjo finančnih sredstev, smo velikokrat priče žalostnim zgodbam umetnikov, ki so bili povabljeni, da razstavljajo, potem pa so morali vse storiti in financirati sami, včasih celo pustiti kakšno umetniško delo. Razen redkih izjem o tem nihče ni upal govoriti javno, saj se je bal, da bi se v okolju, kjer se vsi poznamo in smo zelo zanemarljivi, povsem onemogočil. Imamo pa tudi veliko primerov zelo dobrih praks. O prekarnem delu je v javnosti veliko govora, tudi po raznih forumih. Kdor želi spoznati izkoriščanja, ki jih vsakodnevno doživljajo prekarni delavci, in s tem tudi del samozaposlenih v kulturi, naj se udeleži katerega izmed forumov, sestanka, recimo, naše dialoške skupine. Lahko se pozanima tudi pri sindikatih ali kar pri tistih, ki delajo prekarno. Gre preprosto za izkoriščevalski sistem, ki se je uveljavil po osamosvojitvi Slovenije in še najbolj v času gospodarske krize tudi pri nas, po katerem želijo delodajalci s čim manjšimi stroški dobiti čim več od tistih, s katerimi se sklepajo pogodbe o delu. Pri tem se na ljudi ne gleda kot na osebe, ki potrebujejo za svoje preživetje in za preživetje svojih družin delo, za delo pa dostojno plačilo. Razlika med plačili in pravicami redno zaposlenih in prekarnih delavcev je velika. To povzroča neupravičene konflikte med zaposlenimi in tistimi, ki to niso, težave zaradi dumpinga in podobno. Žal gre trenutno trend v državah Evropske unije in v svetu v napačno smer. Še večje izkoriščanje zaposlenih ter večanje števila bolj izkoriščanih prekarnih delavcev. V kulturi ni nič drugače kot drugje in iluzorno je pričakovati, da lahko z neko spremembo zakonov, ki jo od Ministrstva za kulturo pričakujejo tudi nekateri samozaposleni, brez bistvenih sprememb položaj pravic delavcev na splošno in brez znatnih finančnih vložkov v celoti rešimo problem prekariatov v kulturi, čeprav se bomo trudili narediti tisto [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa, spoštovana gospa ministrica! Nisem prav zadovoljna z odgovorom, zato bi želela neko dopolnilo. Primer, ki ste ga navedli glede vizualnih umetnikov že v Odmevih, je pravzaprav absurden. Poskrbeli ste, pravite, da so samozaposleni sami dobili denar, ne pa, da ga dobijo izkoriščevalske nevladne organizacije, tako pa bodo, citiram: "Umetniki sami svoj gospodar in da bodo sami s temi sredstvi lahko odprli razstavo", kot ste povedali v omenjenem intervjuju. Po mojem sklepanju ne razumete poti od ustvarjalca do oblikovalca. Očitno vam je povsem mar za kakovost ustvarjalnosti, saj se vam zdi, da umetnik pač lahko sam odpre razstavo. To je približno tako, kot če bi pisatelj izdal knjigo brez urednika. Se zavedate odgovornosti za materializacijo umetnosti, ki jo s tem sprožate? Očitno ne. In še bolj očitno je, da takšne vaše poteze ne temeljijo na prav nobeni analizi, ki jih prav tako vneto obljubljate. Če se kateri od izvajalcev izogiba plačevanju razstavnin, potem mora Ministrstvo ukrepati in terjati vračilo javnih sredstev. In ko pravite, da je treba samozaposlene zaščititi, se z vami popolnoma strinjam. Zaščititi jih je treba pred natanko takšnimi rokohitrskimi potezami, kot ste jih sami zagrešili. Zanima me: Kaj boste storili, da se bo položaj samozaposlenih izboljšal? Koliko izvajalcev ni spoštovalo pogodbenih zavez glede izplačevanja razstavnin?
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, ministrica za kulturo.
Hvala lepa. En del teh, torej tiste izkoriščevalske, jaz ne bi govorila na ta način, je pa res, da prihaja do izkoriščanja, tako kot prihaja povsod do izkoriščanja prekarnih delavcev. Tu se nima smisla sprenevedati. Ministrstvo za kulturo bo naredilo vse, da to prepreči, seveda v skladu s svojimi možnostmi, v skladu z zakonodajo. Letos se je tudi odločilo varovati zaposlene tudi z obliko razpisa tako imenovanih odprtih ateljejev. S to potezo ministrstvo ni nikogar onemogočilo, le dostopnost do javnih sredstev se širi, s tem da smo na Ministrstvu za kulturo dali več možnosti prav najranljivejši skupini samozaposlenih. Moram povedati, da smo prav zaradi tega bili deležni tudi številnih pohval prav s teh strani. Je pa problemov resnično veliko in vseh se lotevamo. Tisto, kar je pomembno in kar želimo narediti, je sprememba statusa samozaposlenih. Čeprav je treba povedati, da so tudi tukaj razlike med željami samozaposlenih. Prihajamo namreč do tega, da lahko po eni strani zaščita na drugi strani odvrne delodajalce k sklenitvi pogodbe. Vse skupaj je nekako dvorezen meč. Vendar želimo zaščito omogočiti, seveda je odločitev potem samozaposlenih, tako da bi imeli možnost sklenitve kolektivne pogodbe in se bolj zaščititi. V skladu s tem smo se že uskladili z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve, ker smo najprej želeli, da bi kolektivno pogodbo oni odprli, vendar tega ne želijo; zaradi tega pač pripravljamo spremembo v okviru naše zakonodaje. Hkrati bi rada povedala še za določene druge probleme, ki jih zaznavamo, pa se moramo tudi pogovoriti z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve. Zaznavamo problem – vsaj zaznali smo ga, da naj bi bil problem, moramo ugotoviti, če je to res –, in sicer naj bi se prispevki šteli v osnovo, zaradi katerih potem samozaposleni ne bi bili upravičeni do denarne socialne pomoči. Dejansko gre za revščino, ki jo doživljajo mladi umetniki, tudi nekateri starejši, za veliko problemov, ki jih je treba rešiti. In verjamem, da bomo z dobro voljo marsikaj rešili. Se pa pojavijo tudi različne želje v okviru samozaposlenih. Meni se zdi krasna ideja o uvedbi temeljnega univerzalnega dohodka. Vendar pa je iluzorno pričakovati, da bi se to rešilo samo na področju kulture, ne pa na področju celotne države, če prihaja do takšnih predlogov. Skratka, tu so tudi potrebe, ki zahtevajo [[izlop mikrofona]]
Hvala lepa. Izvolite, mag. Mirjam Bon Klanjšček, predlog za razpravo.
Spoštovana gospa ministrica, z vašimi odgovori nisem ravno povsem zadovoljna. Še več, potrdili ste moje domneve, da se ukrepov lotevate brez analiz in dialoga s stroko. Menim, da tudi ne razumete, da položaja samozaposlenih ne bo izboljšal noben zakon, temveč morajo samozaposleni imeti možnost, da živijo in preživijo od svojega dela. Najnižji proračun za kulturo v zadnjih letih pa tu zagotovo ne bo v pomoč. Zato skladno z drugim odstavkom 264. člena Poslovnika predlagam splošno razpravo na to temo in tudi razpravo na Odboru za kulturo, saj je ta tematika zelo resna. Nastaja velika škoda na strani samozaposlenih, ki so nepogrešljivi del slovenske kulture.
Gospa poslanka, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal 3. marca v okviru glasovanj. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministru za obrambo gospodu Janku Vebru. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Kljub temu, da sem opozicijski poslanec in bi bilo verjetno bolj všečno, če bi govoril drugače; sem verjetno eden izmed redkih poslancev, ki se ne glede na to, kakšna je situacija, zagovarjam dejstvo, da je treba začeti zviševati proračun Republike Slovenije, ki je namenjen za obrambo. Zagotovo sem tudi eden izmed redkih poslancev, ki se v tem državnemu zboru zaveda, kakšne zaveze je Republika Slovenija dala zvezi Nato na Summitu v Walesu konec preteklega leta. V Walesu je bil na nek način prelomni dogodek za zvezo Nato, kjer se je glede na vse grožnje in na spremenjeno geopolitično situacijo zveza Nato zopet poenotila. Sprejeli so točno konkretne in določene zaveze, da je treba izboljšati obrambne sposobnosti v prihodnje, ki bodo omogočale odziv na nove grožnje, ki se pojavljajo v svetu. Največji poudarek je bil dan na nevarnost, ki zvezi Nato preti iz vzhoda, to je seveda Ukrajina, vojna v Ukrajini; in seveda na jugu, Islamska država na področju Sirije, Iraka in Libije ter Boko Haram v Nigeriji. Zaveze seveda veljajo za vse, tudi Slovenija je, takratna premierka Alenka Bratušek, dala zavezo, da bo do leta 2020 Slovenija dosegala 2 % BDP izdatkov za obrambo in bo v okviru teh 2 % šlo 20 % za investicije. Trenutno gre za investicije okoli 3 %, še daleč pa smo od teh 2 % BDP. Lansko leto 0,97 %, letos 0,96 %. Kljub temu, da smo dali zaveze zvezi Nato lansko leto; smo letos še nižali obrambni proračun. Res je, da smo z rebalansom, da ste uspeli zagotoviti pet milijonov več, ampak v primerjavi z lanskim letom gre za šest milijonov evrov manj. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kako napredujemo pri uresničevanju zavez do zveze Nato, sprejetih v Walesu? Ali bo po vaše te zaveze mogoče doseči do leta 2020? Kako je trenutno z Natovim načrtom Readiness Action Plan? Ali je Slovenija kaj vključena tukaj? Kdaj menite, da bo ta zadeva sprejeta? Ali razmišljate, kaj bi v prihodnosti v smislu oboroževanja in investicij lahko nadomestilo propadel projekt nakupa osemkolesnikov Patrie, ki ga Slovenska vojska krvavo potrebuje? Zadnjič sem se pogovarjal s kolegi, ne dolgo nazaj sta Nizozemska in Nemčija ustanovili skupno vojno skupno bataljon, ki se dopolnjujeta v tistih vrzelih, ki jih imajo ene države; tako kot mi recimo z Italijo oziroma potem z Madžarsko. Ali kaj takšnega načrtujete tudi v prihodnje?
Hvala lepa. Odgovoril bo minister za obrambo gospod Janko Veber. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lep pozdrav poslankam in poslancem ter seveda kolegicam in kolegom. Glede zavez, ki so jih dajali voditelji držav in vlad v Walesu, je možno povedati dvoje ali pa jih opredeliti na dve področji. Eno se nanaša na obrambne izdatke; drugo pa na zavezo o ohranjanju prispevka zavez [[nerazumljivo]]z ukrepom varnostnih zagotovil in seveda nadaljnje najave prispevkov za popolnitev sil zelo visoke stopnje pripravljenosti. Če se najprej dotaknem zavez glede obrambnih izdatkov, je realnost v Sloveniji naslednja. Od leta 2010 do letošnjega leta smo zmanjšali obrambne izdatke za okoli 40 %, kar pomeni, tako kot ste tudi v vprašanju navedli, da namenjamo ta hip za investicije nekje okoli 3 % proračuna, ki je namenjen za razvoj obrambe. V tem obdobju je izjemno pomembno, da smo v letošnjem proračunu dosegli maastrichtski kriterij in pravzaprav zmanjšali proračunski primanjkljaj pod 3 %. Vmes se je zgodilo tudi zelo pomembno dejstvo, da so drastično padle obrestne mere na kredite, ki so bili najeti v tujini. Vemo, da so včasih, ali pa so nekateri najeti celo s 7-odstotno obrestno mero, ta hip se giblje nekje okoli 1,5 %. To je zelo pomemben podatek, ko se pogovarjamo o tem, kako reševati problem naprej. Nemogoče je zagotavljati tako visoke obresti in hkrati seveda zagotavljati tudi razvoj, ne samo Ministrstva za obrambo, ampak tudi vseh ostalih resorjev. Če bodo šli trendi pri zmanjševanju obrestnih mer še naprej v to smer, bomo razbremenjevali svoj proračun, kar pomeni, da bomo v vladi in državnem zboru pozneje lahko sprejemali bistveno bolj razvojne proračune, kot smo jih mogoče v tem obdobju od 2008–2010 pa do tega obdobja. Res pa je, da se zavedamo tega stanja v našem ministrstvu in v okviru tega smo tudi ob dnevu civilne zaščite predstavili javnosti skupno modularno zmogljivost Slovenske vojske, civilne zaščite, s katerim želimo dati poudarek, da je večnamenska oprema tista, ki jo lahko nabavimo zaradi potrebe varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami ter seveda tudi zaradi potrebe obrambe. In v tem smislu ta hip tudi načrtujemo vlaganja v naš sistem tako, da je večnamenskost ena od tistih rešitev, ki je obvladljiva, ker imamo zelo malo sredstev na razpolago za razvoj obrambnih zmogljivosti. Tudi v prihodnje bo treba stremeti k temu, da se ti obrambni izdatki ne zmanjšujejo več, kajti prišli smo resnično do kritične točke; in ob dejstvu, da smo več kot 200 milijonov evrov prispevali k temu, da smo premagali, upam si reči, v največji meri gospodarsko in finančno krizo, torej teh 200 milijonov evrov in nekaj čez smo zagotovili iz našega ministrstva. Seveda je za pričakovati, da bomo v prihodnje ohranili vsaj nominalno raven obrambnih izdatkov, kot jih imamo v letošnjem letu predvidene. Gre za 367 milijonov evrov. S tem bi dosegli tisti cilj, ki je bil tudi v Walesu zadan, da se ustavi trend zmanjševanja obrambnih izdatkov. V obdobju 10 let pa je treba, takšna zaveza je bila dana, slediti temu, da bi morebiti v obdobju po 10 letih dosegli celo 2 % BDP za obrambne izdatke. To je cilj; to ni zaveza, za katero bi recimo Slovenija plačevala kazen ali kaj podobnega v zvezo Nato. To je cilj, ki je bil zadan. Verjamem, da ga bo težko doseči, ker ga Slovenija tudi nikoli ni v svoji zgodovini dosegla. Je pa res, da bo treba iz tega trenda zaustavitve zmanjševanja izdatkov postopoma vendarle dvigovati in vlagati v razvoj.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahteva za dopolnitev.
Hvala, podpredsednik. Hvala za odgovore, minister. Moram reči, da je gospod Veber eden izmed tistih ministrov, ki zbuja mešane občutke. Če sem bil po eni strani kritičen takrat, ko ste menjali načelnika generalštaba in direktorja vojaške obveščevalne, vam moram čestitati za dogodek v soboto, ko ste izpolnili svojo obljubo iz hearinga in ustanovili to vojaško enoto za posredovanje ob naravnih nesrečah. Hkrati ste tudi izpolnili predvolilno obljubo Slovenske demokratske stranke, tudi mi smo imeli to zavezo v programu. Slišal sem, da smo pač dosegli dno in da se boste zavzemali, da se ne zmanjšuje več. Kar se tega tiče, sem z odgovorom zadovoljen. Prav tako sem slišal, da se boste zavzemali, da naj bi vsaj nekje v 10 letih poskušali na 2 % iti s tem, tudi lahko na nek način sprejmem. Je pa tukaj problem – tukaj imamo poročilo Stoltenberga ta leto 2014. Slovenija, kar se tiče BDP, je še 6 držav pod nami, ki dajo manj, ampak kar se pa tiče investicij, poglejte, smo pa tukaj, smo čisto zadnji. In takrat ste se vi in gospod Cerar pri Stoltenbergu zavezali, da se bo ta procent popravil. In zanima me: Ali lahko vsaj pričakujemo, da bo iz 3 procentov šlo vsaj za investicije nekaj naprej? In kot sem že prej vprašal, ali nameravate v prihodnosti, seveda je ta večnamenska oprema dobrodošla, ampak zanima me pa zdaj tista postavka, ki gre za Generalštab, ki gre za Slovensko vojsko, na kakršenkoli način nadomestiti projekt Patria, ki je propadel. Vemo, da glede na trenutne potrebe v Slovenski vojski in na moderno bojevanje ti oklepniki služijo predvsem temu, da se vojak hitro pripelje na bojišče ali odpelje, iz ene točke na drugo, in to zadevo zaradi tega potrebujemo. Ali lahko pričakujemo, da se bo potem, ko bodo neka sredstva tudi za razvoj, ta projekt nadomestil s kakšnim drugim projektom? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister za obrambo gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala, še enkrat, za besedo. V ta namen lahko povem, da je v teku priprava srednjeročnega obrambnega programa, katerega nameravamo posredovati Vladi v letošnjem poletju, in v tem srednjeročnem obrambnem programu bomo poskušali opredeliti tiste cilje, ki bodo dosegljivi. Namreč, eden od smislov nadaljnjega razvoja obrambnega sistema je v tem, da ne načrtujemo nekaj, kar potem ne moremo doseči, ker je potem tudi znotraj sistema zveze Nato težko odigrati tisto vlogo, ki jo imaš; ne samo zaradi varnosti domŕ, ampak tudi zaradi varnosti v regiji, kajti če napoveš bistveno večjo opremo, pa je potem ne realiziraš, posežeš pravzaprav v slabo organiziranost in delovanje celotnega sistema. Srednjeročni obrambni program bo tisti, ki bo detajlneje dal odgovor na vaše vprašanje. Dejstvo pa je, da so vozila tipa Patria tista, ki ostajajo še vedno v našem sistemu kot vozila, ki so najučinkovitejša, najprimernejša za nadaljnji razvoj našega pehotnega obrambnega sistema. Res je, da imamo ta hip tudi težave z zagotavljanjem novih vozil, ampak imamo ta hip težave tudi zaradi tega, ker se ukvarjamo z vprašanjem ničnosti obstoječe pogodbe. Če bi prišli v situacijo, da bi v celoti uveljavili ničnost pogodbe nabave Patrij, potem bi morali tudi ta vozila vrniti dobavitelju. Seveda bi dobavitelj nam poplačal, ker so ta vozila rabljena, tisto odškodnino, ki bi jo bilo treba izračunati. Ampak mislim, da če realno ocenjujeva to situacijo, bi bil izplen zelo majhen, tako da je naša usmeritev, tudi pravobranilstvu, v tem smislu, da se ničnost izvede na način, da ohranimo ta vozila, da pa zaradi visokih stroškov, ki bi nastali za državo, če bi ta vozila morali vrniti, se to ne zgodi, kar kaže v to smer, da želimo razvijati ta sistem še naprej tako, da bomo lahko učinkovito upravljali obrambo domovine in zagotavljali tudi vse tiste naloge, ki jih od nas pričakujejo ljudje, državljanke in državljani, takrat, ko smo soočeni z izjemno hudimi naravnimi nesrečami, ki so bile res zelo obsežne. Kajti 2 % BDP so znašale naravne nesreče v zadnjem obdobju v Sloveniji, tako da se tega zavedamo in zato tudi želimo ohranjati ta nivo opreme in čim prej zamenjati to opremo, ki je dotrajana, ravno zaradi tega, da smo v dobri kondiciji s tem, s čimer ta hip razpolagamo.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljam ministrico in še preostale v dvorani! Po velikih in katastrofalnih poplavah, o katerih je ravnokar govoril minister za obrambo, v lanskem letu je za vladni akcijski načrt obvladovanja poplavne ogroženosti rezerviranih 37,5 milijona evrov. Za prvi nujni sklop, ki se mora izvesti v pol leta, 12 milijonov. Po ukinitvi vodnih skupnosti Slovenije gre za neko področje, ki se izvaja kot obvezna državna služba, urejanje voda na način koncesionarjev. Večino vodarskih podjetij s koncesijo je v lasti privatizacijsko-gradbenih mogotcev, če se tako izrazim. Koncesije so se nezakonito podaljševale. To je bilo spoznano že leta 2007. Novembra 2013 je bila objava javnega naročila, oktobra lanskega leta pa je ministrstvo sprejelo odločitev. Z izjemo enega novega koncesionarja na Soči gre za same stare znance. Na Državno revizijsko komisijo je bil vložen zahtevek za revizijo. Kaj se dogaja v praksi? V praksi koncesionarji sklicujoč se na akcijski načrt zlorabljajo 10. člen ZON, čeprav v njem jasno piše, da je izjeme treba izvajati tako, citiram, "da najmanj poškodujejo naravo". Če navedem primer le enega koncesionarja – Hidrotehnik. Ta je januarja zasul največje drstišče soške postrvi ter na Iščici uničil 5 kilometrov spodnjega toka v krajinskem parku Ljubljansko barje. V obeh primerih se je dobesedno požvižgal na mnenje Zavoda za varstvo narave. Arso pa je potem za nazaj potrjeval to nasilje koncesionarjev nad okoljem. To poškodovanje narave, ki je v nasprotju z že prej omenjenim členom. Tako nekako koncesionarji določajo kaj, kako in v kakšnem obsegu bodo delali. Ker gre tako za okoljsko kot tudi finančno pomembno področje, kjer se dogajajo "kaj pa nam morete", na šerifovski način posegi, vas, ministrica, sprašujem: Kako boste preprečili tovrstne zlorabe zakonodaje ter uredili področje urejanja voda na način, da bo Arso začel ustrezno nadzorovati koncesionarje? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanec dr. Franc Trček! Pri izvajanju akcijskega načrta protipoplavne varnosti je vlada, ko je sprejela ta načrt, sledila močnemu cilju – in to je, kako zavarovati ljudi in premoženje pred poplavami. Sam akcijski načrt ne vsebuje samo del, ki se sedaj izvajajo na terenu, to so interventna dela. Za interventna dela se je smatralo, da so nujna dela in da jih je treba izvesti v roku pol leta, kajti v primeru ponovnih večjih padavin, ponovnih poplav bi bili ljudje in njihovo imetje zelo močno prizadeti. Drugi del ali drugi sklop teh načrtov je redno vzdrževalno delo in dodatna vzdrževalna dela. Akcijski načrt ima tudi ukrepe, kot je reorganizacija služb, ki skrbijo za vodo v Sloveniji. Voda pa seveda ni samo tista voda, ki nas ogroža pri poplavah, torej ni samo padavinska voda; je tudi pitna voda, je podzemna voda, torej je voda kot vir življenja. Voda kot vir življenja je nujno potrebna za naše življenje. 10. člen Zakona o varovanju narave pa govori, da se določbe zakona glede ohranjanja biotske raznovrstnosti in varstva naravnih vrednot ne uporabljajo pri ukrepih za odvrnitev neposredne nevarnosti za življenje ali zdravje ljudi ali premoženja. Priznam, da sem že večkrat uporabila ta tęrmin, da nikoli ne bodo vsi zakoni vsega zapisali tako, da ne bi kake stvari ostale odprte. To je nemogoče, ne glede na to, da si pač nekateri predstavljajo, da v zakonih vse piše. Ko govorimo o neposredni ogroženosti življenja ali zdravja ljudi in njihovega premoženja, se sama zavedam dejstva, da ko se poplava zgodi, potem ni moč ničesar narediti, da bi to odvrnili. Lahko pa to naredimo sedaj v času pol leta. V tem delu Interventna sredstva je prav gotovo že vlada ob sprejemanju upoštevala ta člen. Res pa je, da predvsem naravovarstveniki nikakor ne dovolijo, da bi vodotoki postali prostor za pretok vode v celoti. Namreč, struge rek, potokov ali vodotokov so že v marsikaterem delu Slovenije tako zmanjšani, tako ogrožajo to pretočnost, da ne več poplavni vali, ampak malo večja količina padavin povzroči, da potok, struga ne dovoljuje zadostne pretočnosti vode – in se seveda zgodijo poplave. Kar se tiče koncesionarjev, je res. V lanskem letu so bile podpisane pogodbe in sedaj se zadeva rešuje na komisiji, ki bo ugotovila, ali so bili postopki izvedeni pravilno ali ne. To pa seveda ne pomeni, da se dela sedaj ne delajo, prav sedaj, ko je ta pretočnost še toliko bolj ogrožena. Če se mogoče osredotočim na Sočo, bi povedala, da je izvajalec del opravil ali naročil interventni izlov rib, in sicer prvič 6. januarja in drugič 22. januarja; torej pred začetkom izvajanja del. Bil je tudi dogovor z ribiško družino in sama teh podatkov, kot jih navajate, nimam. Je pa res, da se ta postopek vrši tudi na ministrstvu oziroma v inšpekcijah za lovsko in ribiško, to je na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo, lovstvo in ribištvo. Izsledke bodo potem posredovali na tem ministrstvu. Je pa res, da zaradi te poškodbe brežine Soče v dolžini približno 300 metrov je [[…]] [[znak za konec razprave]] lokalna cesta Kobarid–Ladra–Tolmin in še vedno je v neposredni nevarnosti, da prvi vodostaj reke Soče to brežino spodnese in da ta cesta [[izklop mikrofona]]
Besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Žal z odgovorom nisem zadovoljen. Lahko rečem, da gre še za eno področje znotraj vašega resorja, ki je bilo zanemarjeno. Ob poplavah se je o tem nekako veliko pisalo, seveda se nekako strinjamo, da se infrastruktura obnovi, ampak ne na račun lomastenja, ki si ga koncesionarji privoščijo – in to je nekako problem. Seveda je potrebno neko medresorsko usklajevanje, nekaj na kmetijskem ministrstvu, nekaj pod vašim resorjem, imamo v osnovi nek trikotnik koncesionarja, Zavoda za varstvo narave, Arso. Očitno te zadeve ne štimajo, ne morem drugega reči. Danes sem dobil odgovor na pisno vprašanje, ki sem vam ga postavil v zvezi s Sočo. Tukaj nekako piše, pred začetkom izvajanja del je bil opravljen ogled mesta posega, pri katerem drstne jame niso bile opažene, kar me blago rečeno čudi, če gre za ene od največjih. In potem gre naprej, na podlagi zgoraj navedenih dejstev lahko domnevamo, da zaradi predmetnega interventnega posega ni nastala nikakršna škoda na vodnem življu oziroma je ta omejena na minimum. Verjamem, da vam je to nekdo napisal; ne vem, to je norčevanje. Ribiči bodo znoreli, ko bodo to slišali. In če si nekako ogledamo ta 10. člen, v njem zelo jasno piše, v drugi alineji, določba prejšnjega odstavka velja le za čas trajanja neposredne nevarnosti, ki je ni več. In v četrti alineji, izbere se tisti ukrep iz prvega odstavka tega člena, ki ob doseganju enakih učinkov najmanj poškoduje naravo. In to je dejansko problem. Ker mi čas nekako teče, sem šel pogledati Hidrotehnik na Supervizor, v 12 letih je dobil 125 milijonov evrov. Gre za neko področje, kjer je relativno ogromno denarja, ki se je zanemarjalo; in nekako koncesionarji narekujejo zgodbo in ne obratno.
Besedo za dopolnitev odgovora ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Hvala, predsednik. Moram reči, gospod dr. Trček, če bi vi sodelovali na tem razgovoru, ki smo ga imeli z zvezo ribiških družin, bil pa je tudi predstavnik Ribiške družine Tolmin, potem bi vedeli, da je to, kar govorim, preverjeno z njimi. Jaz priznam, da ne rabimo vsi vsega razumeti. To se mi zdi povsem logično. O drstnih jamah nekaj malega vem, vsega pa tudi ne. Ampak če so ribiči opravili dva izlova, torej 6. in 22. 1., to pomeni, da so bili s koncesionarjem v stiku in so se pogovarjali. Vaša trditev, da so bile uničene drstne jame, je vaša trditev, mogoče jo bo potrdila tudi inšpekcija za lov in ribolov. Sama sem govorila z ljudmi in nimam takih informacij. Kar se tiče pa neposredne nevarnosti, sem pa tudi povedala. Tisti, ki ne živi ob vodi, ne doživlja tega, kaj voda prinese, potem lahko reče, da je neposredna nevarnost tisti dan, ko dežuje, ko je poplava že, ko je vse zunaj. Tisti dan, ko je poplava, se v reševanju te zadeve ne da postoriti skoraj nič, [[nerazumljivo]]moli, da se gre v strugo in zagotovi normalna pretočnost. To je možno samo v domišljijskem svetu. Zato so sprejeti ukrepi šest mesecev po zadnjih poplavah, ki bi dejansko morali biti izvršeni že mnogo prej. V tem pa se strinjava. Hvala.
Besedo za postopkovni predlog za razpravo ima dr. Franc Trček.
Ja, moram malo osebne zgodovine, potem pa postopkovni predlog. Moja starša sta se dobesedno spoznala na Kolpi. JNA sem služil v inženirskih enotah, pontonskih. Večino svojega življenja živim blizu rek, tako da so mi te zadeve zelo dobro znane. V skladu z drugo alinejo 246. člena predlagam, da se o tej temi izvede razprava na naslednji seji. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču zastavil dr. Franc Križanič. Prosim.
Predsednik, predstavniki Vlade, spoštovani visoki zbor! Ideja o slovenskem avtocestnem križu je nastala najprej kot ideja o premici od Gorice do Šentilja oziroma Nove Gorice do Šentilja, in sicer leta 1969 so bili prvi resni analitični posegi. Leta 1972 smo zgradili prvi odsek avtoceste na tej premici, potem se je to postopoma dopolnjevalo, se spominjate, še z različnim polovičnimi avtocestami in podobno, varčevalno nastavljeno. Nato se je zadeva ponovno premislila. Postavili so se čvrsti finančni temelji s tako imenovanim bencinskim tolarjem. Ideja zanj je nastala na našem inštitutu. In tako smo leta 1995 na osnovi cele vrste analiz in izkušenj sprejeli tako imenovani Nacionalni program izgradnje avtocest na Slovenskem. Dopolnjen je bil še leta 1998 in 2004. Ta program predvideva dvoje vrste učinkov. Eden in najpomembnejši je v tem primeru razvojni učinek, je povezava krajev mednarodno in znotraj države. Drugi pa je multiplikativen oziroma učinek na gospodarsko rast, ko se pač te ceste gradijo. Zlasti ta razvojni učinek se je izkazal in se ga da celo empirično potrditi, saj kraji, ki ležijo ob avtocesti, dosegajo boljše gospodarske rezultate, tja se investira, tam se lahko podjetja razvijajo, ljudje so tudi bolj gibljivi, si lahko najdejo zaposlitev drugod in ustvarjajo življenjski standard. Od tod ideje potem za nove razvojne osi tako proti Koroški, Beli krajini, hitra cesta do Kočevja, pa potem ta cesta od Škofje Loke oziroma povezava Škofja Loka do Tolmina in Kobarida. Mene zanima, kako je s končanjem avtocestnega križa. V osnovi, se pravi v temelju je bil sicer zgrajen proti koncu Pahorjeve vlade. Mi smo pač bili takrat tam, ko so se ti projekti končali. Precej truda je bilo na Dolenjskem, da smo našli dovoljenja. Vendar nekaj malih koncev pa ni bilo končanih. Trije, bi jaz rekel po mojem spominu. Eden je Ptuj–Gruškovje, ki se sedaj gradi, druga dva sta pa Izola–Lucija in Ptuj–Ormož. In zdaj me zanima in vprašanje je kar dolgo, verjetno ste ga prebrali: Kako je zdaj v strategiji s tem dokončanjem originalnega avtocestnega križa? Zlasti me zanima odsek Ptuj–Ormož in Izola–Lucija, zlasti ker obstajajo oziroma se širijo govorice, da ljudje hodijo okoli in razlagajo, da tega odseka Ptuj–Ormož, kamor je bilo že deset milijonov vloženih, ne bomo zgradili.
Odgovarja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanec dr. Franc Križanič, hvala za postavljeno vprašanje! Najprej bi povedal nekaj splošnih dejstev o pripravi strategije, potem bom pa še o konkretnem vprašanju, vezano na cestni odsek Ptuj–Ormož. Skratka, že v samem vprašanju ste omenili, da je javna obravnava Strategije razvoja prometa in spremljajoča obravnava okoljskega poročila za celovito presojo vpliva na okolje za Strategijo razvoja prometa potekala do 31. januarja 2015, začela se je 15. decembra 2014. Trenutno na ministrstvu izvajamo analizo vseh prispelih pripomb, ki jih, moram reči, ni bilo malo. S temi pripombami bomo oba dokumenta dopolnili ali pa jih z ustrezno utemeljitvijo zavrnili. To analizo pripomb, ki bo pripravljena nekje do prve polovice marca 2015, bomo seveda tudi objavili na spletni strani Ministrstva za infrastrukturo. Sam sprejem strategije pa pričakujemo na vladi nekje do junija 2015. V strategiji je bila kot ena izmed pomembnejših izhodišč upoštevana tudi Resolucija o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, katero ste omenjali. Kljub temu je pa treba vedeti, da je sama resolucija pravzaprav prenehala formalno veljati na podlagi prehodnih določb Zakona o cestah, in sicer 1. aprila 2011. No, vendar pa smo njena določila v strategiji razvoja prometa upoštevali in nismo izpustili nobene cestne povezave, ki so bile obravnavane v strategiji. Skratka, vse te povezave so bile tudi obravnavane in upoštevane pri pripravi Strategije razvoja prometa. Vse te povezave, ki so bile že v prvotnem avtocestnem programu, poenostavljeno rečeno, pa tudi dopolnilnem programu, so upoštevane. Je pa treba tukaj opozoriti, da strategija kot strateški dokument ne obravnava konkretnih projektov, ne gre prav na projektno raven, se pravi kako bomo kakšen prometni problem rešili, s konkretno rešitvijo; ampak nakazuje rešitve. To je bila tudi ena od zahtev Evropske komisije oziroma Jaspersa, ki je tudi sodeloval pri pripravi strategije, kjer je bilo kot eno od izhodišč rečeno, da naj bo strategija strateški dokument. Na podlagi te bomo potem tudi pripravili operativne načrte, ki pa bodo potem tudi podlaga, v katerih se bodo potem definirali konkretno ukrepi in način reševanja posameznih prometnih problemov. Še to bi rekel, da Strategija razvoja prometa ne obravnava samo cestnega prometa, ampak celovito vsa področja prometa, se pravi tudi železnice, letalski, pomorski promet, tudi javni potniški promet. Skratka, vsa področja prometa skušamo nasloviti in kot takšen dokument potem tudi predstavlja ustrezno podlago tudi za utemeljevanje, ko se neki projekti prijavljajo za črpanje evropskih sredstev. Skratka, če so utemeljeni s strategijo, je potem to črpanje tudi ustrezno na ta način podprto. Kar se tiče projekta Koper–Lucija, tukaj se nadaljujejo aktivnosti na dokončevanju te povezave. Na primorskem kraku imamo potem zdaj dilemo, ali tudi razvijati povezavo od Kopra proti Dragonji, tako da v tem smislu bomo še morali proučiti, ali bomo delali dvoje tovrstnih kvalitetnih povezav proti hrvaški meji, ali se bomo odločili, da se usmerimo samo na eno. Bolj se nagibamo v to smer. Glede Ptuj–Ormož pa lahko rečem, da imamo tam velike težave z umeščanjem v prostor, zlasti mimo Ptujskega jezera, kjer vemo, da imamo na eni strani težave s civilnimi zahtevami krajanov; na drugi strani pa imamo omejitve glede samega varovanja, razglašeno območje Natura. Tako, da bomo tam morali razmišljati tudi [[izklop mikrofona]]
Naslednja zastavlja vprašanje Violeta Tomić, in to ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik, spoštovani ministri in kolegi! Tega vprašanja smo se sicer danes že rahlo dotaknili, pa vendar. Ta teden je bila slovenska javnost znova seznanjena s tem, da v tej državi ni primerno poskrbljeno za zdravljenje, vzgojo in izobraževanje otrok ter mladoletnikov s hudimi vedenjskimi in čustvenimi težavami. Gre za otroke in mladoletnike, ki so bili v otroštvu žrtve družinskega nasilja. Ti otroci in mladoletniki so pogosto nevarni zase in okolico. V poročilu Inštituta za socialno varstvo iz leta 2010 je navedeno, da je bilo leta 2009 obravnavanih 288 takih otrok, zadnja leta pa naj bi jih bilo tudi po 300 letno. V našem sistemu zdravstvenega in socialnega varstva zanje ni primerne namestitve. Če citiram ugotovitve Inštituta za socialno varstvo: "Prepogosto se dogaja, da varstveni zavodi ali mladinski domovi kljub izdani odločbi o namestitvi zavračajo sprejem takšnih otrok, posledično lahko takšne otroke in mladostnike v skrajnih primerih obravnavajo celo na varovanih oddelkih psihiatričnih bolnišnic, skupaj z odraslimi bolniki, kar je nesprejemljivo. Namestitev otrok na varovanih oddelkih psihiatričnih klinik ni samo nesprejemljivo, ampak je v nasprotju z Zakonom o duševnem zdravju in s Konvencijo o otrokovih pravicah. Sodišča praviloma te namestitve razveljavijo. Najhuje pa je to, da otroci ostanejo brez primerne pomoči." Ne razumem, kako je to mogoče, kajti že pred nekaj leti je bil zgrajen otroški oddelek na Psihiatrični kliniki v Ljubljani. Ta je bil ustanovljen ravno zaradi potreb po zagotovitvi primerne oskrbe za otroke, ki imajo tovrstne težave. Vendar pa ta oddelek ostaja prazen, ker do danes še ni bil sprejet ustrezen program, na podlagi katerega bi lahko oddelek pričel delovati. Prav tako je treba poudariti, da je pedopsihiatrična in psihiatrična pomoč potrebna tudi takrat, ko so otroci nameščeni v varstvenih zavodih. Zakaj se otroški oddelek Psihiatrične klinike v Ljubljani še danes ne uporablja za ta namen? Kdaj bo ministrstvo izpeljalo vse postopke za začetek delovanja tega oddelka in kaj boste na ministrstvu naredili za otroke in mladostnike, ki zaradi tragičnega otroštva potrebujejo celovito in primerno oskrbo? Hvala.
Odgovarja ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana poslanka, poslanci, kolega minister! Dovolite mi, da na začetku povem, da dejansko Ministrstvo za zdravje zelo dejavno podpira vzpostavitev varovanega psihiatričnega oddelka za otroke in mladostnike, zato je Ministrstvo za zdravje že 6. julija 2009 pozvalo razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo k pripravi predloga programa za varovani psihiatrični oddelek za otroke in mladostnike. Razširjeni strokovni kolegij za psihiatrijo je na podlagi poziva ministrstva za to nalogo imenoval posebno strokovno delovno skupino, ki je pripravila program in ga kot takega predložila. Naj povem, da so razširjeni strokovni kolegiji najvišje strokovne inštitucije za posamezna področja v Sloveniji, ki podajajo posamezne predloge za dodatne programe zdravstvenemu svetu, ki ga imenuje minister za zdravje; nato pa zdravstveni svet predlaga tako program prioritete kot tudi način financiranja. Ker se je dejansko postopek začel že leta 2009, kot pa veste, da so v vmesnem obdobju bila tudi daljša obdobja zaradi menjave ministrstev, ko zdravstveni svet ni bil vzpostavljen in ni deloval. Pred mojim prihodom je bilo več kot 14 mesecev tako imenovanega praznega hoda, ko zdravstveni svet ni deloval, in zaradi tega tudi ni moglo priti do odločanja tega programa. Naj povem, da smo zdaj zadeve zelo intenzivirali, po zagotovilih predsednika zdravstvenega sveta bodo te zadeve obravnavane v najkrajšem možnem času. Po mojem védenju je strokovna komisija pridobila že dodatne analize, primerjavo s podobnimi varovanimi oddelki v Evropski uniji, tako da lahko s tega mesta zagotovim, da bodo ministrstvo skupaj z zdravstvenim svetom in javnim zavodom Psihiatrično kliniko in Zavodom za zdravstveno zavarovanje, ki mora za program zagotoviti denar, rešili v najkrajšem možnem času, predvidoma jeseni letos. Hvala.
Zahteva za dopolnitev odgovora, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Pred časom ste sodelovali v oddaji na javni televiziji na temo pomanjkanja medicinskih sester na intenzivnih oddelkih. Takrat ste dali štiri zelo konkretne obljube, tri kratkoročne in eno dolgoročno. Upam, da jih boste izpolnili, vsekakor pa bomo vaše delo pozorno spremljali. Takšne konkretne obljube bi si želela tudi v tem primeru. Še več, želela bi tudi zagotovilo, da bodo te obljube tudi izpolnjene. Kot rečeno, ta problem ni od včeraj. Že pred šestimi leti je varstveni zavod Planina dal pobudo varuhinji človekovih pravic za ureditev tega področja. Varuhinja v poročilu ugotavlja: S predlogom združenja smo v juniju 2009 seznanili Ministrstvo za zdravje in opozorili, da Ustava Republike Slovenije zavezuje, da otrokom nudimo posebno varstvo in skrb. Zato je predstavljena problematika še toliko bolj skrb zbujajoča, saj je država, ki mora po potrebi ukrepati in zagotoviti takšno varstvo in skrb, kakršna je potrebna za njihovo blaginjo, na tem področju odpovedala. Ministrstvo je v odgovoru julija 2009 ugotovilo, da so naše trditve glede odsotnosti varovanih oddelkov za intenzivno zdravljenje otrok točne, zato želijo problematiko rešiti v najkrajšem možnem času. Ministrstvo za zdravje se v predpisanem roku do pobude varuha ni opredelilo. Varuh meni, da neurejeni pogoji za bolnišnično pedopsihiatrično zdravljenje otrok pomenijo kršitev otrokovih pravic. Ministrstvo za zdravje pa se na pobudo Varuha ni ustrezno odzvalo. Minilo je že skoraj šest let od te ugotovitve, ministrstvo se je zavedalo problema, vendar je pobudo varuhinje gladko ignoriralo. V šestih letih, medtem ko so vsi na ministrstvu redno dobivali plače za svoje delo, niso odpravili te stalne kršitve otrokovih pravic.
Besedo za dopolnitev odgovora ima ministrica za zdravje gospa Marija Milojka Kolar Celarc.
Zavedam se tega problema in vam lahko zagotovim s tega mesta zelo odgovorno, da bom kot ministrica za zdravje naredila vse, da do kršitve konvencije otrokovih pravic ne bo več prihajalo. Mislim pa, da sem tudi že v tem kratkem obdobju ministrovanja dokazala s tem, da sem se potrudila in imenovala zdravstveni svet prej, preden je zakonsko določeno; in da smo dejansko pospešili zelo intenzivno delo strokovnih komisij zdravstvenega sveta in delo tega sveta, ki bo in je določilo prioritete obravnav. Vam lahko s tega mesta zagotovim, tudi po razgovoru s predsednikom zdravstvenega sveta prof. dr. Strletom, da bodo to obravnavali takoj jeseni, ko dobijo predlog; in bo ta problem rešen.
Postopkovni predlog za razpravo ima Violeta Tomić.
Hvala lepa za besedo. Gospa ministrica, veseli me, da boste prekinili to prakso kršitve otrokovih pravic, kajti pri obravnavi otrok s hudimi vedenjskimi motnjami se vsaj že 10 let ohranja to stanje, ki povzroča te kršitve. In ko ti otroci in mladostniki dopolnijo 18 let, uradno niso več problem, ker so polnoletni; toda posledica zanemarjanja tega problema je nepopisno trpljenje, ki se velikokrat konča celo s samomorom. Številni med njimi ogrožajo tudi svojo okolico, med njimi so žal tudi mladoletni morilci in polnoletni storilci najhujših kaznivih dejanj. Veliko tega trpljenja bi se dalo preprečiti, in to brez velikih denarnih zneskov. Zato ponavljam besede varuhinje človekovih pravic izpred šestih let. "Država, ki mora po potrebi ukrepati in zagotoviti takšno varstvo in skrb, kakršna je potrebna za njihovo blaginjo, je na tem področju odpovedala." Zato za razliko od kolegice Žibert ostajam optimistka in v skladu s Poslovnikom zahtevam, da o odgovoru ministrice opravimo razpravo in jo s tem obvežemo k temu, da nemudoma pristopi k reševanju tega nevzdržnega stanja. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. Naslednji Miha Kordiš sprašuje ministra za obrambo gospoda Janka Vebra.
Hvala za besedo. Iz novice, ki jo je STA objavila 5. februarja 2015, nameravate Vladi predlagati izločitev zagotavljanja sredstev za obrambne izdatke iz maastrichtskih meril. Po podatkih, s katerimi razpolagam, je vaše stališče in stališče celotne vlade, da boste do leta 2020 izdatke za obrambo povečali na 2 % bruto družbenega proizvoda. To zavezo je sicer nekdo v imenu Slovenije menda podal na vrhu zveze Nato v Walesu, ko vi še niste bili minister, se pravi predhodi že to vlado. Koalicijske stranke, med njimi tudi vaši Socialni demokrati, so podprle Predlog zakona o fiskalnem pravilu. Predlog tega zakona močno omejuje dovoljen proračunski primanjkljaj. Kolikor je meni znano, Vlada ne načrtuje ukrepov za povečanje proračunskih prihodkov. Evropska komisija bo menda omogočila izjeme za javne izdatke za investicije, ampak kolikor vem, Evropska komisija misli na investicije v infrastrukturo in razvoj, ne pa v orožje in vojne operacije zveze Nato. To pa pomeni, da je vsako povečanje izdatkov za obrambo mogoče samo, če se ta denar najde na nekaterih drugih področjih. Letos je v proračunu Ministrstva za obrambo 338 milijonov evrov oziroma 0,97 % bruto družbenega proizvoda. To pomeni, da morate v nekaj letih najti še približno 400 milijonov evrov, če hočete izpolniti cilj zveze Nato, ki je očitno tudi vaš osebni cilj. Pač ste minister za obrambno področje, se borite zanj. Mimogrede, največ izdatkov v Sloveniji trenutno namenjamo plačam javnih uslužbencev in izdatkom za pokojnine ter socialne pomoči. Zato me zanima: Katerim področjem nameravate odvzeti sredstva, da boste ta cilj Nata dosegli? Ali pa ga v resnici morda sploh ne nameravate doseči, pa gre pač za bolj neobvezujoče izjave. Hvala za besedo.
Odgovarja minister za obrambo gospod Janko Veber.
Predsednik, hvala za besedo. Moj predlog, da se obrambni izdatki izločijo iz maastrichtskih kriterijev, izhaja iz tega, da ostane več sredstev potem znotraj maastrichtskih kriterijev za področje sociale in investicij. Namreč, to je tisti ključni cilj, ki ga moramo dosegati, da država normalno funkcionira. Dejstvo pa je, da varnost države ne more biti odvisna od tega, ali bo nek kriterij izpolnjen ali ne. Varnost države mora biti v vsakem primeru zagotovljena. Še posebej v razmerah, v katerih smo danes, ko se srečujemo z izjemnimi naravnimi nesrečami, je Slovenija pravzaprav izjemno ogrožena zaradi naravnih nesreč. Že prej sem povedal, 2 % bruto domačega proizvoda znašajo škode zaradi naravnih nesreč, pomeni, da imamo okrog 700 milijonov evrov škode, ki je nismo povrnili gospodarstvu, nismo povrnili infrastrukturi, nismo povrnili gospodinjstvom. Skratka, to je ena zadeva, ki je ostala nedorečena. 45 milijonov od tega je izdatkov samo zaradi stroškov intervencije. In če je varnost države ukalupljena v maastrichtske kriterije, potem ne moremo odreagirati, ko nastopijo tako zahtevne razmere, kot so bile v Sloveniji zaradi naravnih nesreč. Slovenija se mora uspešno vključevati in posodabljati tudi svoj varnostni sistem iz razloga, ker danes praktično ena država ne more več zagotavljati varnosti, ki lahko preti zaradi agresije drugih držav. Samo s skupnim nastopom, zavezništvom lahko to zagotoviš. Zato je bila ta zaveza dana tudi v Walesu, da se vse države poskušajo organizirati na način, da bodo izpolnile te kriterije. Jaz si ne delam nobenih utvar, da bomo v Sloveniji zagotovili čez 10 let 2 % BDP za obrambne izdatke. Vendar opozarjam na to, da mora biti varnostni sistem, obrambni sistem grajen skozi desetletja, če hočete, tudi skozi stoletja. Varnosti države se ne da zagotoviti v tistem trenutku, ko nastopi agresija ali naravna nesreča. Takrat ni čas za javni razpis, da bomo šli nabavit neko opremo, da bomo šli usposabljat ljudi. Vse to mora biti pripravljeno takrat, ko je mir, ko je čas za to; in za to potrebuješ tudi denar. In če je varnost države izvzeta iz maastrichtskih kriterijev, lahko to ves čas počnemo. In poglejte, nikakor ni dopustno, da pridemo v situacijo, da se danes v Sloveniji pogovarjamo, da nimamo denarja za policijo. To je nedopustno! S tem smo ogrozili varnost države. Nedopustno je, da nimamo denarja, ko sem prej povedal, za odpravo posledic naravnih nesreč. 700 milijonov evrov je znašala ta škoda. Nedopustno je, da nimamo sodobno opremljene slovenske vojske. Če pridemo v takšno situacijo, potem smo seveda ranljiva država. Pravzaprav se lahko potem postavi zelo veliko vprašanje, ali bomo sploh v stanju – zaradi ogroženosti varnosti države – zagotavljati socialno varnost, gospodarsko rast, uspešen izobraževalni sistem. Varnost državljank in državljanov je tista, ki omogoča uspešno gospodarsko rast in tudi socialno varnost. Vse to so razlogi, zaradi katerih sem šel v to smer razmišljanja, da poskušam opozoriti takrat, ko je še čas na to, da se varnost države ne sme ukalupiti v maastrichtske kriterije. In tudi fiskalno pravilo, tu moram povedati, da smo Socialni demokrati nasprotovali vpisu fiskalnega pravila v Ustavo. Sam izvedbeni zakon, ki se bo sprejemal z dvotretjinsko večino, pa je bil podprt v prvi obravnavi. Seveda bo treba ta zakon pripeljati do zaključka. In naš cilj je zagotovo ta, da skozi fiskalno pravilo ostane čim več sredstev za socialno državo, ker je to tudi ustavna kategorija. Da pa ne posegamo z obrambnim sistemom v socialno državo, pa seveda opozarjam na drugo ustavno določilo, ki pa tudi govori o tem, da je treba varnost države zagotavljati na način, da ne ogrožamo ostalih resorjev. Moj predlog gre v to smer, da damo več sredstev za socialo, za infrastrukturo, za razvoj skozi maastrichtske kriterije; obramba in varnost države pa naj bo izvzeta.
Besedo za postavitev zahteve za dopolnitev odgovora ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Nato izdatki 2 % BDP – tega načeloma ne asociiramo z naravnimi katastrofami, ampak z razno raznimi imperialističnimi ekspedicijami v tujini in drugimi hegemonskimi operacijami zahodnih metropol, tako da tudi sam obravnavam te zadeve nekoliko ločeno. Nihče nima absolutno ničesar proti temu, da se okrepijo naše kapacitete preventive in kurative v primeru naravnih katastrof. Seveda pa govorimo o nečem popolnoma drugem, ko govorimo o intervencijah na tujem, o zvezi Nato itn. Zlato pravilo, izvedbeni zakon o zlatem pravilu, to je ločeno od maastrichtskih kriterijev. Želel sem izpostaviti ravno to dvoje, da po eni strani bi izvzeli področje obrambe iz maastrichtskih kriterijev; po drugi strani pa ste član koalicijske stranke Socialnih demokratov, ki pa je podprla izvedbeni Zakon o fiskalnem pravilu. To pa pomeni, da se znajdemo med kladivom in nakovalom. Država ne dela, ne namerava tudi ta vlada očitno nič narediti na prihodkovni strani proračuna. Po drugi strani pa imamo tukaj zlato pravilo, fiskalno pravilo, ki omejuje odhodke. To pa pomeni, da lahko proračun za obrambo krepimo, dvignemo samo tako, da ta denar vzamemo nekje drugje, konkretno potrebujemo 400 dodatnih milijonov evrov. In to je bila v resnici srčika mojega vprašanja. Zelo lepo ste kontekstualizirali to, kar sem povedal, ampak ta srčika pa je ostala neobglodana. Kje nameravate vzeti teh 400 dodatnih milijonov evrov? Hvala za besedo.
Besedo za dopolnitev odgovora ima minister za obrambo gospod Janko Veber.
Hvala. Nikakor ne nameravamo vzeti 400 milijonov evrov, dejstvo pa je, če bi obrambni sistem imel na razpolago toliko sredstev, kot jih je imel v letu 2010, bi zagotovo vstopali tudi v ta sistem fiskalnega pravila bistveno bolj pomirjeni, ker bi lahko zagotavljali varnost brez težav. Že prej sem povedal, da je bil ta proračun zmanjšan za več kot 200 milijonov leta 2010 do danes in zaradi tega zagotavljanje varnosti države bistveno zahtevnejše, kot pa če bi imeli 200 milijonov sredstev več. Ni realno za pričakovati, da bomo kadarkoli v Sloveniji dosegli 2 % bruto domačega proizvoda za obrambne izdatke. To lahko mirno povem že v tem hipu. Fiskalno pravilo pa dejansko omogoča, če nastanejo hude gospodarske težave ali če nastanejo tudi hude varnostne težave ali težave, ki nastanejo zaradi naravnih ujem, da se lahko oblikujejo izjeme. Jaz opozarjam na to, da ta hip zakon o fiskalnem pravilu ni sprejet, je v fazi razprave – in to je čas, v katerem moramo razpravljati o tem, da se ustrezno pripravimo na trenutek, ko bo pač treba razdeliti sredstva, kot ste pravilno ugotovil, med vse resorje. In ponovno opozarjam, moj namen, da se izloči obrambni sistem in sistem varnost države – tukaj imam v mislih tako varstvo pred naravnimi nesrečami kot tudi Ministrstvo za notranje zadeve, potem ta sistem seveda ne bo posegal v socialno varnost, ne bo posegal v socialno varnost, ne bo posegal v investicije, ne bo posegal v druge resorje. Danes se pač moramo o tem pogovarjati in poskušati oblikovati stališča, ki bi to omogočala. Mislim, da se moramo zavedati, da je varnost države izjemno pomembna. In če oblikujemo tudi fiskalni zakon, izvedbeni zakon fiskalnega pravila na način, da bo varnost zagotovljena v vseh razmerah, potem lahko zagotavljamo socialno državo tudi v prihodnje. Nikakor pa ne želimo posegati v socialne transfere, ne želimo posegati v druge izdatke, želimo pa zagotavljati varnost države. To bo pomemben dogovor znotraj države, koliko bomo lahko prispevali za varnost, koliko za socialo, koliko za ceste, koliko za gospodarstvo in tako naprej. Ta dogovor bo treba doseči, moj predlog je bil pa, da to izvzamemo.
Besedo za postopkovni predlog za razpravo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo. Predlagam, da se na eni izmed prihajajočih sej opravi razprava o ministrovem odgovoru, ker se mi zdi, da je še vedno razvidno, da imamo opravka z nekim protislovjem, z nekim temeljnim protislovjem, ki ga je ne nazadnje, pa ne vem zdaj, lahko rečem tudi intuitivno zaznal sam minister, in sicer, da so naši deklarirani cilji na obrambnem, na varnostnem področju v težavah, v protislovju s siceršnjimi politikami Evropske unije, začenši z maastrichtskimi kriteriji; zato ste predlagali tudi izvzetost iz teh kriterijev, pa tudi z našimi lastnimi internimi, v kratkem že izvedbeno ustavnimi fiskalnimi zavezami. V Združeni levici sicer predlagamo in mislimo, da se da to protislovje zelo hitro odpraviti s tem, da izstopimo iz zveze Nato. Če gledamo malo številke, primerjave, zelo hitro ugotovimo, da je sosednja Avstrija nevtralna država, ki je leta 2012, proporcionalno vzeto, za obrambo porabila 40 % manj kot Slovenija. Prav tako je težko razumeti, zakaj mora imeti neka Slovenija popolnoma profesionalno vojsko, če ima lahko Avstrija naborniško vojsko. Del odgovora interesov tu zadaj se nemara skriva tudi v podatku, da je imel Generalštab Slovenske vojske 30. junija 2002 198 pripadnikov, 9. decembra lani pa 417, torej dvakrat več. Skratka, imamo neko težavo, temeljno težavo, temeljno protislovje. Mislim, da se o njem moramo pogovoriti. Začeti se moramo pogovarjati o tem, tudi o vlogi, ki jo pri tem protislovju igra zveza Nato, ne nazadnje tudi Evropska unija; in začeti premišljati o drugi, drugačni smeri naše politike, pa se za neko iztočnico nemara ozreti po sosednji Avstriji. Na eni izmed naslednjih sej predlagam razpravo o ministrovem odgovoru. Hvala za besedo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2015, v okviru glasovanj. S tem smo izčrpali listo poslanskih vprašanj. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 3. marca 2015, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.