Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo 2. sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Monika Gregorčič, Janez Janša, dr. Anže Logar, Jože Tanko od 17. ure dalje, Predrag Baković od 14. do 18. ure, mag. Marko Pogačnik, Suzana Lep Šimenko, Zmago Jelinčič Plemeniti, Franc Jurša do 14. ure, Ferenc Horváth od 13. ure do 15.30, Iva Dimic od 15. ure dalje, Primož Siter do 15. ure in dr. Franc Trček do 17. ure. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O NEPREMIČNINSKEM POSREDOVANJU. Državni svet je na 1. izredni seji 27. marca 2018 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o nepremičninskem posredovanju. Za obrazložitev zahteve dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Matiji Gorenščku. Izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke, poslanci in drugi gostje! Razlogi, zakaj je Državni svet izglasoval veto na Zakon o nepremičninskem posredovanju, so opisani v gradivu za današnjo sejo, a dovolite mi, da jih na kratko povzamem. Prvi razlog je v načinu priprave novega zakona. V letu 2014 so člani Združenja družb za nepremičninsko posredovanje ministrico Ireno Majcen obvestili, da so nujno potrebne pomembne spremembe Zakona o nepremičninskem posredovanju. Ministrica je predlagala, naj kar samo združenje pripravi strokovni predlog za spremembe in ga posreduje ministrstvu. V združenju so tako oblikovali posebno strokovno skupino, ki je po zgledu zakonodaje drugih evropskih držav, predvsem Avstrije, Nemčije in Hrvaške, pripravila nov predlog zakona. V začetku leta 2016 so se v okviru strokovne skupine sestali še s predstavniki tržnega inšpektorata Republike Slovenije in Zveze potrošnikov Slovenije in večino rešitev uskladili tudi z njimi. V maju 2016 je bil predlog dokončan in kot takšen posredovan ministrstvu. Nato je ministrstvo konec junija 2017 osnutek zakona poslalo v javno razpravo, združenje pa je v roku nanj odgovorilo, saj je osnutek zakona vseboval številne spremembe njihovega predloga, s katerimi se niso strinjali. Temu je kasneje sledila nova verzija osnutka. Ta verzija pa je prvoten predlog čisto postavila na glavo in zgodilo se je to, da združenje svojega zakona sploh ni več prepoznalo, saj ni sledil njihovim osnovnim predlogom. V decembru je ministrstvo predlog zakona vložilo na Vlado in ga preko Vlade posredovalo v nadaljnji zakonodajni postopek, kjer je bil tudi sprejet. Skratka, kot zbornica za posredovanje z nepremičninami so prosili državo za spremembo zakona z namenom odprave anomalij v starem zakonu in kot rezultat tega po štirih letih dobili zakon, ki je v nasprotju z želenimi predlogi, torej nov zakon, ki je slabši od predhodnega. Glavni vsebinski problem zakona pa je, da uvaja regulacijo, in sicer na področju prometa z nepremičninami, kjer je nepotrebna. Regulacija se uvaja s tretjim odstavkom 27. člena, s katerim se omejuje višina dejanskih stroškov pri nepremičninskem posredovanju. Predlog tudi preprečuje drugačen dogovor strank v postopku, zato menimo, da je ustavno nevzdržen, ker omejuje ustavno zagotovljeno svobodo gospodarske pobude. Nepotrebna je tudi regulacija določbe iz tretjega odstavka 23. člena, ki omejuje višino plačila provizije pri posredovanju oddajanja nepremičnin v najem, in sicer na največ v višini ene mesečne najemnine. Zakon torej uvaja regulacijo trga pri nepremičninskem posredovanju, kar je v nasprotju s prakso s prakso deregulacije na vseh drugih področjih trgovanja. Zakon s tem regulira dejavnost, kjer pri prometu sploh ni obvezna udeležba nepremičninskega posrednika, torej se lahko posli sklepajo tudi brez njih za promet, katerega državljani opravljajo zelo redko ali nikoli v življenju. Veliko nepremičninskih poslov je naložbenega značaja. Če gre za naložbo, pomeni, da je tovrstna naložba v deprivilegiranem položaju v primerjavi z drugimi oblikami naložb, ko so naložbe v vrednostne papirje, naložbeno zlato, umetnine, saj ta trg ni reguliran. Nenavadno je, da se regulira nepremičninski trg, medtem ko je dereguliran trg pri prodaji osnovnih živilskih dobrin, kot so energenti za ogrevanje ali druge osnovne življenjske potrebščine. Skratka, regulacija trga na tem področju je popolnoma nepotrebna in za delovanje trga in varnost državljanov in države škodljiva, saj bo negativno vplivala na pravno varnost državljanov in bistveno povečala število sodnih sporov. Škodljiva je tudi za državo, saj bodo nepremičninske agencije nekatere posle zaradi nerentabilnosti zavračale, kar bo imelo za posledico manjši promet za nepremičninske družbe in posledično manjši priliv v državno blagajno. Tretji problem pa je namera države za deregulacijo področja, ki je v interesu vseh deležnikov. Država želi z novim zakonom ukiniti obvezno dopolnilno usposabljanje nepremičninskih posrednikov, ki je sedaj predpisano na vsakih pet let. Uvedba te obveznosti je razlog za to, da se je stanje na tem področju v zadnjih desetih letih strokovno izredno izboljšalo. Ni nam logično, zakaj deregulirati področje, ki vnaša na trg večjo strokovnost pri delu nepremičninskih posrednikov in s tem posledično večjo varnost za potrošnike. Glede na vse navedeno predlagamo poslancem Državnega zbora, da tak zakon zavrnejo in s tem dajo možnost deležnikom, da skupaj z ministrom pripravijo nov zakon, ki bo sprejemljiv za obe strani. Hvala.
Hvala za vaše stališče. Besedo predajam predsedniku Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor, ki je matično delovno telo, gospodu Edvardu Pauliču. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na seji 7. 11. 2018 kot matično delovno telo obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o nepremičninskem posredovanju. Državni svetnik Mitja Gorenšček je obsežneje v obrazložitvi med drugimi izpostavil, da zahteva Državnega sveta za ponovno odločanje izhaja iz ocene, da so zaradi načina priprave in načina obravnave predlog zakona zakonske rešitve neusklajene, vsebina zakona pa je neustrezna in nejasna. Ključni razlog za zahtevo je nestrinjanje z rešitvami, ki jih prinašata določbi 23. in 27. člena. Obe določbi namreč pomenita omejevanje svobodne gospodarske pobude brez utemeljenega razloga. Poudaril je tudi, da je ukinitev obveznega dopolnilnega usposabljanja nepremičninskih posrednikov dolgoročno zagotovo škodljiva za vse deležnike. Državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor Aleš Prijon je poudaril, da sta razloga za sprejetje novega zakona nezadostna stopnja varovanja interesa potrošnikov in pa nezadostna pravna varnost. V zakonu je določena omejitev plačila za posredovanje v višini 4 % od vrednosti nepremičnine, ki je predmet posredovanja, in ostaja v isti višini, kot je določena v sedaj veljavnem zakonu. Določeno je tudi najvišje dovoljeno plačilo za posredovanje pri najemnih razmerjih, ki znaša enomesečno najemnino. Zakon po eni strani odpravlja omejitev plačila za posredovanje pri sklepanju gospodarskih pogodb, po drugi strani pa še vedno regulira plačilo za posredovanje pri nakupu in prodaji nepremičnin fizičnih oseb. Glede ukinitve obveznega dopolnilnega izobraževanja nepremičninskih posrednikov pa je pojasnil, da Ministrstvo za okolje in prostor ni našlo tehtnih razlogov za pogojevanje trajanja dovoljenja z obveznim dopolnilnim izobraževanjem. Predstavnica Zakonodajno-pravna službe je pojasnila, da je eden od ciljev zakona varovanje javnega interesa s prednostnim ciljem varovanja naročnika in da je namen konkretne rešitve preprečiti zlorabe, ki so se pojavljale v praksi. Ocenjuje, da je podan razumen razlog za takšno ureditev, ki v skladu z ustaljeno ustavnosodno presojo je potreben za določitev načina izvrševanja pravice do svobodne gospodarske pobude. Pridobljene pravice zoper zakonske posege z retroaktivnim učinkom varuje 155. člen Ustave. Zakon povratno ne učinkuje in takšnega učinka nima niti prehodna določba 45. člena. Predstavnica Poslanske skupine Levica je izrazila podporo zahtevi Državnega sveta in poudarila, da zakona tudi tokrat ne bodo podprli, saj predstavlja obsežno deregulacijo nepremičninskega posredovanja v korist nepremičninskih družb. Že v fazi sprejemanja zakona so namreč predlagali številna dopolnila v obliki amandmajev, od katerih pa velika večina ni bila sprejeta. Med drugim so predlagali ponovno uvedbo obveznega dopolnilnega izobraževanja za nepremičninske posrednike, podprta pa nista bila niti njihov predlog o zvišanju glob za osebe, ki opravljajo nepremičninske posle, pa za to nimajo licence, kot tudi predlog o črtanju možnosti, da imajo nepremičninske družbe fiduciarne račune, na katerih hranijo denar naročnikov. V Poslanski skupini SMC so poudarili, da zakon podpirajo, ker vnaša večjo varnost za potrošnike in rešuje določene težave, ki so se v praksi pojavljale pri izvajanju do sedaj veljavnega zakona. Iz zahteve Državnega sveta je razvidno, da glavni problem predstavljajo določbe o omejitvi plačil oziroma zaračunavanju stroškov pri posredovanju. Plačilo, ki je predvideno v tem zakonu, je po njihovem mnenju zadostno. Po opravljeni razpravi je odbor glasoval o mnenju, da je zakon o nepremičninskem posredovanju ustrezen. Za je glasovalo 9 in 4 proti. Ker pa je za sprejetje mnenja potrebna večina glasov vseh članic in članov odbora, torej 10, odbor mnenja ni sprejel.
Hvala, gospod poslanec. Besedo dobi predstavnik Vlade gospod Aleš Prijon, državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor. Gospod državni sekretar, izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o nepremičninskem posredovanju predstavlja nov pravni okvir za delovanje nepremičninskih družb. Razlogi za sprejetje novega zakona oziroma za novo ureditev področja nepremičninskega posredovanja so še vedno v nezadostni stopnji varovanja interesa potrošnikov in pomanjkljiva oziroma nezadostna pravna varnost tako potrošnikov kot tudi nepremičninskih družb. Želeli bi poudariti, da je največ težav pri izvajanju veljavnega zakona spoštovanje opravil za varno in skrbno poslovanje nepremičninskih družb, in sicer predvsem pri ugotavljanju in seznanjenju naročnika s pravnim in dejanskim stanjem nepremičnine. Na podlagi navedenega predlog zakonskega besedila vsebuje načela, po katerih se morajo ravnati vsi deležniki v prometu z nepremičninami. Nepremičninska družba bo morala tako pred sklenitvijo pogodbe o nepremičnini preveriti pravno in dejansko stanje nepremičnine in naročnika ter tretjo osebo tudi pisno opozoriti na morebitne pravne oziroma druge stvarne napake nepremičnine. Nepremičninska družba naročniku in tretjim osebam odgovarja za škodo, ki je nastala zaradi pravnih oziroma stvarnih napak, ki so posledica opustitve dolžnosti preverjanja stanja nepremičnine in opozarjanje na napake, če je za napake vedela oziroma bi zanje morala vedeti. Predlog zakona v enaki meri varuje potrošnike glede omejitve plačila zoper posredovanje v višini največ 4 % od vrednosti nepremičnine, ki je predmet posredovanja, in ostaja v isti višini, kot je določena v veljavnem zakonu o nepremičninskem posredovanju. Omejitev plačila za posredovanje pri sklepanju gospodarskih pogodb je odpravljena zaradi sprostitve posredovanja na trgu nepremičnin in zaradi svobode gospodarske pobude. V tem delu Vlada kot predlagateljica sledi tudi obvezi deregulacije, ki jo predpisuje direktiva o storitvah na notranjem trgu, medtem ko zaradi varstva potrošnikov predlaga izjemo in še vedno regulira plačilo za posredovanje pri nakupu in prodaji nepremičnin fizičnih oseb. Verjetno najpomembnejša novost za potrošnike je sporazumno določanje časa trajanja pogodbe o posredovanju in ureditev ekskluzivne pogodbe o posredovanju. Predlog zakona določa tudi nov postopek pridobitve in prenehanja veljavnosti dovoljenja za nepremičninskega posrednika, prav tako se ukinja obvezno dopolnilno usposabljanje nepremičninskih posrednikov v skladu z deregulacijo poklicev. Na koncu naj povzamem, da smo s predlogom sledili načelom deregulacije poklicev nepremičninskega posrednika, ureditvi gospodarskih pogodb, učinkovitemu nadzoru, ureditvi kazenskih določb in predvsem večji pravni varnosti potrošnikov. V pripravo zakona je bilo vloženega veliko truda, usklajevanja med nasprotujočimi si stališči različnih interesov in ocenjujemo, da je predlagani zakon dober rezultat tega procesa. Zato apeliramo na vas, spoštovane poslanke in poslanci, da ga podprete. Hvala lepa.
Hvala, gospod državni sekretar. Prehajamo na stališča poslanskih skupin. Gospod Luka Mesec v imenu Poslanske skupine Levica, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Zakon o nepremičninskem posredovanju je lobistični zakon. Zlobirala ga je Zbornica za nepremičninsko posredovanje; o svojem dosežku so se tudi pohvalili v elektronskih sporočilih, ki so jih v prejšnjem mandatu pošiljali po poslanskih skupinah. Ampak stvar se je zapletla, doživela je nek absurden obrat. Kot je povedal že predstavnik Državnega sveta pred mano, so si namreč v Zbornici za nepremičninsko posredovanje po obravnavi na odboru premislili in podporo zakonu umaknili. Razlog za umik podpore je to, da je odbor sprejel amandmaje, za katere nepremičninska zbornica pravi, da so protiustavni. Protiustavno naj bi bilo omejevanje dodatnih stroškov, ki si jih lahko ob provizijah nepremičninski posredniki zaračunavajo. Protiustavno naj bi bilo omejevanje provizij, ki jih lahko zaslužijo pri posredovanju najema nepremičnin. Vse te stvari naj bi bile protiustavne in šli so tako daleč, da so dosegli odložilni veto Državnega sveta. V Levici se z Zbornico za nepremičninsko posredovanje strinjamo v eni sami stvari, in to je, da je zakon še vedno neustrezen. Vendar ne zaradi domnevnih neustavnosti, o katerih govorijo oni, ampak zaradi tistega, kar je v zakonu kljub popravkom na odboru ostalo. Osnovni namen tega zakona je namreč deregulacija nepremičninskega posredovanja, ki bo imela za posledico poslabšanje varstva potrošnikov pri kupovanju in prodaji nepremičnin. Zakon tako, na primer, ukinja obvezno dopolnilno izobraževanje za nepremičninske posrednike, torej deregulira poklic. Kot vemo, je deregulacija poklicev eden od najenostavnejših načinov delodajalcev, vsaj tistih, ki imajo vzvod na zakonodajalce, da zbijajo stroške svoje delovne sile. Zakon naprej uvaja možnost, da nepremičninske družbe vzpostavljajo svoje fiduciarne račune, na katerih hranijo denar naročnikov. Danes lahko denar svojih strank sprejemajo v hranjenje samo odvetniki in notarji, ampak ti so podvrženi strogemu nadzoru. Zakon pa ne definira nadzora nad fiduciarnimi računi, s katerimi bi upravljali nepremičninski posredniki. Zakon niti v eni sami točki ne pove, zakaj uvaja to možnost. Dalje, globe za osebe, ki opravljajo nepremičninske posle, nimajo pa licenc zanje, so postavljene tako nizko, da izgubijo vsakršen odvračilni učinek. Najvišja predvidena globa namreč znaša zgolj 5 tisoč evrov, kar je, recimo vrednost, ki jo lahko ob omejitvi provizije na 4 % nepremičninski posrednik zasluži z enim samim poslom. In zadnjič, zakon določa, da ima nepremičninska družba pravico do provizije tudi v primerih, ko njen naročnik sam najde kupca. Povedano drugače, vzeli so si pravico do plačila tudi v primeru, da njihov naročnik sam poišče kupca ali najemnika za svojo nepremičnino. Pod črto, tudi trenutni zakon ni optimalen in bi potreboval prenovo. Predvsem bi potreboval ta del, ki je bil vnesen v nov zakon z amandmaji, se pravi omejitve provizij, dodatnih stroškov in tako naprej nepremičninskih posrednikov. Vendar pa vse ostale stvari, ki sem jih zdaj naštel, v novem zakonu – od deregulacije poklica nepremičninskega posrednika, uvajanja fiduciarnih računov za nepremičninske agencije do izjemno nizkih glob za tiste, ki nepremičninsko posredovanje opravljajo brez licence, in nazadnje do pravice, da si nepremičninske agencije vzamejo pravico do provizije, tudi če naročnik sam najde kupca ali najemnika nepremičnine – so razlogi, zakaj v Levici kljub temu tega zakona ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Aleksander Reberšek ima besedo v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi poslanci! V Novi Sloveniji smo sprejetju Zakona o nepremičninskem posredovanju marca letos nasprotovali, stališča danes ne bomo spremenili. Naše osnovno vodilo je socialno tržno gospodarstvo, ki temelji na načelih svobode, uspešnosti, odgovornosti in solidarnosti. Država mora zagotoviti pogoje za konkurenčnost, hkrati pa zagotavljati učinkovit in pregleden nadzor nad zakonitostjo gospodarskih dejavnosti. Zdrava konkurenca je pogoj za boljše delo, je gonilo razvoja, zato ima država v socialnotržnem gospodarstvu dolžnost, da takšno konkurenco zaščiti. Novi zakon o nepremičninskim posredovanju po našem mnenju pomeni ravno obratno. Pomeni nepotrebno regulacijo trga tam, kjer to ni potrebno, ter ga deregulira tam, kjer bi bila regulacija dobrodošla. Zakon tako omejuje višino dejanskih stroškov, ki jih nepremičninske družbe lahko zaračunajo naročnikom. Če logično pomislimo, dejanski stroški, ki jih je nepremičninska družba kot posrednik imela, ne morejo biti omejeni, če so resnično nastali. To pomeni, da jih omejujemo zgolj umetno, administrativno. Če se nekdo z nepremičninskim posrednikom svobodno dogovori o višini plačila za opravljeno storitev in je z njo zadovoljen, zakaj bi mu država potem postavljala zgornjo mejo plačila. S takšnim ravnanjem omejujemo ustavno zagotovljeno svobodno gospodarsko pobudo. Enak pomislek velja glede omejevanja najvišjega plačila pri posredovanju pri najemnih pogodbah. Nelogična in z vidika ohranjanja strokovne usposobljenosti nepremičninskih posrednikov je tudi ukinitev njihovega sedaj obveznega dopolnilnega usposabljanja vsakih pet let. Posrednik, ki se neha izobraževati in usposabljati na svojem področju dela, bo dolgoročno nazadoval, kar bodo najbolj občutili ravno naročniki. Gre za nižanje veljavnih standardov, ki zagotavljajo strokovnost in boljše delo. Če zakon želi zaščiti interese potrošnikov, kot navaja Vlada, potem tega nikakor ne bi smela dopustiti. Zakon o nepremičninskem posredovanju po našem mnenju ne prinaša dodatne vrednosti niti potrošnikom niti nepremičninskim družbam. Glede na navedeno, v Novi Sloveniji zakonu nasprotujemo.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Ivan Hršak ima stališče v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem! V Poslanski skupini Desus z zaskrbljenostjo spremljamo dogajanje v zvezi z novelo Zakona o nepremičninskem posredovanju, saj po naši oceni prinaša večjo pravno varnost tako potrošnikom kot tudi nepremičninskim družbam, če ga primerjamo z veljavnim zakonom. Zbornica za nepremičninsko posredovanje ima očitno zelo močan vpliv v Državnem svetu, za katerega vemo, da je zastopnik interesnih skupin in ne državljank in državljanov. Zato je tudi razumljivo, da Državni svet stopi v bran interesov nepremičninske zbornice in ne potrošnikom. Posledica tega je pa zahteva za ponovno odločanje o enkrat že potrjenem zakonu. Po naši oceni bi bilo smiselno, da se zakon ponovno potrdi, kajti v njem je mnogo več varovalk za potrošnike kot v veljavnem, čeprav nekateri trdijo ravno nasprotno. Zavedati se moramo, da ima potrošnik predvsem manj znanja kot nepremičninske družbe in je v pravnem prometu z nepremičninami šibkejša stranka, zato se je na primer ministrstvo odločilo za omejitve pri proviziji in stroških. Stroški v primeru, da posel ni bil sklenjen, so namreč po ugotovitvah inšpektorata doslej velikokrat znašali skoraj toliko, kot bi znašala provizija, če bi bil posel sklenjen. Državni svet kot škodljivo določbo zakona ocenjuje odpravo obveznega izobraževanja za nepremičninske posrednike. Razumljivo je, da nepremičninska zbornica nasprotuje ukinitvi, saj to dodatno izobraževanje izvaja prav omenjena zbornica – seveda proti plačilu. Ministrstvo dodatnega izobraževanja ni prepovedalo, je pa odpravilo obvezo že od leta 2008 za ta poklic. Velja nacionalna poklicna kvalifikacija, ki zahteva višjo strokovno izobrazbo, in po oceni ministrstva zagotavlja, da nepremičninski posrednik deluje strokovno. Poleg tega je deregulacijo poklicev predlagala Evropska komisija in ne ministrstvo. Dodatno izobraževanje je torej potrebno, ni pa nujno, da ga predpisuje prav zakon. Ne smemo pozabiti, da so predlog zakona na pristojnem ministrstvu usklajevali z različnimi deležniki, na primer z Zvezo potrošnikov, Tržnim inšpektoratom in Zbornico za posredovanje z nepremičninami. Ker so interesi potrošnikov in nepremičninskih posrednikov pri več vprašanjih nasprotni, popolna uskladitev predloga ni bila mogoča. Ministrstvo se je, to moramo priznati, bolj osredotočilo na varovanje javnega interesa in interesa potrošnikov, saj so ti v razmerjih z nepremičninskimi družbami šibkejša stranka. Ker v Poslanski skupini Desus še vedno menimo, da mora država zaščititi šibkejše, in po naši oceni novela Zakona o nepremičninskem posredovanju to tudi omogoča, bomo tudi tokrat predlog novele zakona podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Dušan Šiško, besedo imate v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite gospod poslanec.
Predsednik, hvala za besedo. Namen zakona je podrobno pravno urediti področje storitev nepremičninskega posredovanja predvsem s ciljem udejanjanja varstva udeležencev v prometu z nepremičninami, zaradi česar je treba dvigniti raven kakovosti opravljanja storitev nepremičninskih posrednikov v prometu z nepremičninami. Temeljno načelo predloga zakona je zagotavljanje učinkovitega varstva potrošnikov. Učinkovito varovanje potrošnikov je osnovni razlog za regulacijo storitev na trgu nepremičninskega posredovanja. Stališče Slovenskega nacionalne stranke je, da smo proti sprejetju omenjenega zakona in se v celoti strinjamo s pripombami Državnega sveta. Posledice uveljavitve takega zakona bodo daljnosežne in negativne za vse, ki ga uporabljajo. Poleg tega ni nobenega razloga, da se s sprejetjem zakona hiti, saj trg deluje normalno. Zakon je slab, zato ga ne bomo podprli. Potrebno ga je v celoti preurediti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Robert Pavšič ima besedo v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Pred nekaj dnevi smo tukaj že obravnavali gradbeni zakon, ki se s tem ponovnim odločanjem rahlo tudi prepleta. Državni svet zaradi različnih razlogov predlaga ponovno odločanje o zakonu in predlaga njegovo zavrnitev. Med navedenimi razlogi pa ni predlogov za spremembo 26. člena, ki pravi, da morata nepremičninska družba in nepremičninski posrednik na primeren način naročnika seznaniti z vsemi okoliščinami, ki so pomembne za določitev naročnika za sklenitev pogodbe o nepremičnini. Menimo, da so predlagane rešitve, ki so v zakonu in ki omejujejo dejansko višino stroškov v višini 4 % vrednosti nepremičnine, utemeljene, saj dejansko varujejo pogodbeno šibkejše stranke, torej fizične osebe in preprečujejo zlorabe v praksi, ne samo pri nakupu, ampak tudi na področju najema nepremičnin. Navedbe, da omejevanje najvišjega dovoljenega plačila za posredovanje nepremičnine pomeni omejevanje svobode gospodarske pobude, pa je po našem mnenju zgolj pavšalne narave. Glede na rešitve, ki jih zakon prinaša, v Poslanski skupini LMŠ menimo, da je zakon ustrezen in ga bomo podprli. Hvala.
Hvala gospod poslanec. Gospod Jani Prednik ima besedo v imenu Poslanske skupine SD. Gospod Prednik, izvolite.
Predsednik, predstavniki Vlade, predstavnik Državnega sveta, kolegici in kolegi! Državni svet Republike Slovenije je na 1. izredni seji 27. 3. 2018 izglasoval zahtevo, da Državni zbor ponovno odloča o Zakonu o nepremičninskem posredovanju. V svoji zahtevi za ponovno odločanje je Državni svet izpostavil, da se ne strinja s predlaganim besedilom, saj bo zakon na trg vnesel številne težave. Po njihovem mnenju bi te težave nastale zaradi nejasnih določb zakona, zakon pa naj bi negativno vplival na pravno varnost vseh deležnikov v prometu z nepremičninami. Omenjeni zakon naj bi po mnenju Državnega sveta bistveno povečal število sodnih in izvensodnih sporov, določbe zakona pa naj bi posegale v že pridobljene pravice. Na tem mestu naj vas takoj opozorim, da je Zakonodajno-pravna služba zadnji omenjeni očitek s strani Državnega sveta takoj zavrnila. Vlada Republike Slovenije je v svojem mnenju zapisala, da Zakon o nepremičninskem posredovanju predstavlja nov pravni okvir za delovanje nepremičninskih družb, saj je področje nepremičninskega posredovanja še vedno na nezadostni stopnji varovanja interesa potrošnikov. Še več, varnost potrošnikov kot tudi nepremičninskih družb je še vedno nezadostna. Socialni demokrati smo mnenja, da je treba Zakon o nepremičninskem posredovanju ponovno podpreti, saj bi le tako doprinesli k zakonskim rešitvam, ki zagotavljajo večjo pravno varnost vseh udeležencev v prometu z nepremičninami. Varovanje potrošnika, omejitev zgornje meje višine stroškov, ki bi jih lahko nepremičninska družba zaračunala svojemu naročniku, jasna pravila o pravicah nepremičninskih družb do plačila za posredovanje, vzpostavitev centralne elektronske evidence, določitev obveznosti nepremičninskim družbam in določitev višine glob, ki bodo omogočale učinkovit inšpekcijski nadzor, je le nekaj rešitev, zapisanih v Zakonu o nepremičninskem posredovanju, ki bodo zvišale stopnjo varnosti potrošnikov in nepremičninskih družb. S ponovno podporo temu zakonu in posledično s sprejetjem Zakona o nepremičninskem posredovanju bomo po mnenju naše poslanske skupine, izboljšali položaj potrošnika, kar pa je tudi najpomembnejše. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Zakon o nepremičninskem posredovanju ponovno podprli. Najlepša hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Gregor Perič, besedo imate v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Gospod poslanec, izvolite.
Predsednik, državni sekretar, poslanke in poslanci! Danes je pred nami ponovno odločanje o Zakonu o nepremičninskem posredovanju, ki ga je Državni zbor sprejel že v prejšnjem mandatu. Temeljni cilj zakona je bila ureditev področja nepremičninskega posredovanja na način, da bodo vse stranke, ki so v tem razmerju prisotne, uživale pravno varnost. Pretežni del zakona je zato namenjen rešitvam za varno in skrbno poslovanje. Razlogi za novo ureditev področja nepremičninskega posredovanja pa izvirajo iz nezadostne stopnje varovanja interesa potrošnikov in pomanjkljive pravne varnosti potrošnikov kot tudi nepremičninskih družb. V praksi se je namreč izkazalo, da so se pojavljale težave zaradi dvojnega obračunavanja plačila za posredovanje, opravljanja poslov posredovanja brez licence, vsiljevanja pogodbe o posredovanju tretji osebi, pogojevanja ogleda nepremičnine s sklenitvijo pogodbe o posredovanju, težave pri zastopanju pri prodaji nepremičnin investitorja preko posredniških družb, oglaševanja in še bi lahko naštevali. Z zakonom o nepremičninskem posredovanju se uvaja načelo varovanja potrošnikov, uvajajo se jasna pravila, v katerih primerih ima nepremičninska družba pravico do plačila za posredovanje, določajo se obveznosti nepremičninske družbe, ki jih ima v okviru posredovanja, uvaja se možnost sklenitve pogodb o ekskluzivnem posredovanju ter omejitev trajanja takšne pogodbe, podrobno se ureja postopek za pridobitev in prenehanje dovoljenja in za pridobitev statusa nepremičninskega posrednika, določajo se obveznosti investitorja glede prodaje nepremičnin, ki jih gradi za trg, omejuje se zgornja meja višine dejanskih stroškov nepremičninske družbe, ki jih ta lahko naročniku zaračuna, ko ni upravičena do plačila za posredovanje, vzpostavlja se centralna elektronska evidenca, ki bo vsebovala potrebne podatke, ki bodo namenjeni javnosti v zvezi z vpisanimi nepremičninskimi posredniki. V okviru inšpekcijskega nadzora se ureja možnost zaračunavanja glob v razponu in določa se višina glob, ki bodo omogočale učinkovit inšpekcijski nadzor. Danes smo že slišali strani, ki zagovarjajo več deregulacije oziroma manj deregulacije oziroma več regulacije in manj regulacije. V SMC zagovarjamo več zaščite kupcev oziroma potrošnikov, saj vemo, kupec, če ima to srečo, kupuje nepremičnino enkrat v življenju. Regulacija je potrebna, saj smo v preteklosti bili priča številnim nepremičninskim poslom, kjer so kratko potegnili ravno kupci. V Poslanski skupini SMC smo ob sprejemanju zakona v prejšnjem mandatu poudarili, da je skrajni čas za sprejetje zakonskih rešitev, ki zagotavljajo večjo pravno varnost udeležencev v prometu z nepremičninami in na ta način dvigujejo kakovost opravljanja storitev nepremičninskega posredovanja. Enako stališče zavzemamo tudi tokrat in ker ocenjujemo, da zakon izboljšuje položaj potrošnikov oziroma naročnikov, ta zakon podpiramo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. S tem smo, spoštovane poslanke in poslanci, zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Ponovno odločanje o navedenem zakonu bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, gospe državni sekretarki Nataliji Kovač Jereb.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Predlog zakona, ki je pred vami, spreminja in dopolnjuje Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb z dvema institutoma iz Direktive o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga. Direktivo delovno imenujemo direktiva ATAD. Instituta sta splošno pravilo o preprečevanju zlorab oziroma GAAR in pravilo glede nadzorovanja tujih družb oziroma pravilo CFC, ki se prenašata in predstavljata del pravil, ki so bila z direktivo ATAD vključena s ciljem boja proti davčnim zlorabam, zagotavljanja enkratnega obdavčevanja in podpore boljšemu poslovnemu okolju na notranjem trgu. Za širši okvir pa pojasnjujemo, da je zaradi nastanka gospodarske krize v letu 2008 mednarodni organizaciji OECD in G20 kakor tudi Evropsko unijo spodbudilo, da sprejmejo takšne ukrepe oziroma priporočila na področju mednarodnega obdavčevanja, ki bodo na eni strani zagotovila, da se davek plača tam, kjer se ustvarjajo dobički, po drugi strani pa je treba ponovno vzpostaviti zaupanje v pravičnost davčnih sistemov in vladam na ta način omogočiti, da učinkovito izvajajo svojo davčno suverenost. Ti cilji so bili na ravni OECD preneseni v konkretna priporočila v okviru projekta preprečevanja erozije davčne osnove in preusmerjanja dobičkov, imenovanega BEPS. Z namenom uresničitve ukrepov BEPS je bila na področju obdavčitve pravnih oseb sprejeta direktiva ATAD. Pravilo oziroma institut GAAR je splošno pravilo o preprečevanju zlorab, ki ga veljavni sistem davka od dohodkov pravnih oseb še ne pozna. GAAR je tudi vključen v boj proti praksam davčne zlorabe na način, da pravilo pokrije čim širši spekter situacij, ki lahko privedejo do zlorabe posameznega davčnega sistema, pri čemer pa se pravilo uporabi kot zadnje pravilo, to je, ko druga davčna pravila ne učinkujejo več. Pravilo GAAR zajema tudi vse zavezance po davku od dohodkov pravnih oseb, vendar iz vsebine ukrepa izhaja, da pravilo cilja predvsem na domača in tuja multinacionalna podjetja, ki lahko preko svojih povezanih oseb strukturirajo sheme na način, da te ne odražajo ekonomskega namena posla. Namen tega je strukturirane sheme pridobiti ali davčno ugodnost oziroma davčno upravičenje, ki ga nudi obstoječi davčni sistem, ali pa izrabiti neskladja med davčnimi sistemi posameznih držav. Bistvo instituta GAAR je presoja, ali ima nek pravni posel dejanski ekonomski namen, ali gre za pristen posel ob upoštevanju vseh pomembnih dejstev in okoliščin. Pri tem je treba upoštevati tudi dejstvo, da pravilo GAAR učinkuje tudi preprečevalno do agresivnega davčnega načrtovanja. Z vidika Evropske unije je za zagotavljanje davčne gotovosti bistvenega pomena enotna implementacija in razvoj domače in tuje sodne prakse, ki bo oblikovala vsebino pojmov v institutu GAAR. Drugi institut v predlogu novele pa je pravilo o nadzorovanih tujih družbah, to je pravilo CFC. To pravilo določa, da se dobički nadzorovane tuje družbe, to je povezane osebe davčnega zavezanca po davku od dohodkov pravnih oseb, ki niso zadostno obdavčeni ali so oproščeni davka v jurisdikciji nadzorovane tuje družbe, vključijo v davčno osnovo zavezanca. Pravilo se uporabi, če je davek od dohodkov pravnih oseb na dobiček, ki ga je ta nadzorovana tuja družba dejansko plačala, nižji od polovice davka od dohodkov pravnih oseb, ki ga je ta nadzorovana družba morala plačati, če bi bila davčni zavezanec v Sloveniji. Slednje pomeni, da se bo obdavčil nerazdeljeni dohodek družbe CFC s sedežem v davčno ugodni jurisdikciji, in sicer se ta dohodek sestoji predvsem iz pasivnih dohodkov. V povezavi s tem je treba tudi omeniti, da se bo pravilo CFC uporabilo le takrat, ko institut transfernih cen ne bo v zadostni meri preprečil odliva dohodka v davčno bolj ugodne jurisdikcije. Sklepno se dodaja, da Vlada podpira amandmaje, vložene na Odboru za finance k predlogu zakona. Glede na navedeno Vlada Državnemu zboru predlaga, da predlog zakona podpre. Hvala.
Hvala za vaše stališče, gospa državne sekretarka. Gospod Robert Polnar bo spregovoril kot predsednik Odbora za finance, ki je matično delovno telo. Gospod poslanec, izvolite.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Gospe poslanke in gospodje poslanci! Odbor za finance je na 2. seji 6. novembra 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 12. seji 12. oktobra letos sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Odbor je kot gradivo za sejo prejel naslednja gradiva: mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 23. oktobra letos in mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance z dne 26. oktobra letos. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine koalicije, in sicer k 2., 3., 4. in 5. členu. Na seji odbora so sodelovali predstavnica in predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe in Državnega sveta. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za finance predstavila cilje, načela in poglavitne rešitve predloga zakona. Pojasnila je, da gre za prenos dveh institutov iz direktive Sveta Evrope z dne 12. julija 2016 o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga. Gre za prenos teh direktiv v slovenski pravni red. Izpostavila je, da morata biti instituta prenesena do 31. decembra letošnjega leta in bi se naj začela uporabljati s 1. januarjem 2019. V nadaljevanju je podrobno predstavila razloge za sprejetje ukrepov na tem področju, oba instituta, njuno področje uporabe ter učinke z vidika boja proti davčnim zlorabam in podpore k boljšemu poslovnemu okolju na notranjem trgu. Predstavnica Zakonodajno-pravna službe Državnega zbora je opozorila, da se omenjena direktiva, ki naj bi se implementirala v slovenski pravni red, pri tem skoraj da dobesedno prepisuje, na kar so opozorili v svojem pisnem mnenju. Takšen prenos direktive je pomenil Zakonodajno-pravne službe problematičen zlasti z ustavnega vidika. Predstavnik Državnega sveta je poudaril, da Komisija Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance predlog zakona podpira, saj naj bi ta predstavljal korak k ureditvi davčnega okolja. Opozoril pa je na nekatere pomisleke predvsem glede ocene finančnih učinkov predloga zakona. Razprava je bila osredotočena na navedbe Zakonodajno-pravne službe glede potencialno ustavno spornih določb predloga zakona. V tem okviru je bilo izraženo mnenje, da Državni zbor ne bi smel sprejemati predpisov, ki bi lahko kakorkoli vsebovali ustavno sporne določbe. Postavljeno je bilo tudi vprašanje glede učinkovanja predloga zakona pri izvajanju Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2019. Predstavnici Ministrstva za finance sta v nadaljevanju podali dodatna pojasnila glede pomislekov, izraženih v razpravi, predvsem glede konkretne uporabe določb obravnavanega predloga zakona ter njihovega dejanskega učinkovanja. Odbor je v skladu s drugim odstavkom 130. člena Poslovnika DZ obravnaval amandmaje poslanskih skupin koalicije in jih sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Prehajamo na stališča poslanskih skupin. Prvi bo pregovoril gospod Jožef Horvat v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, spoštovana državna sekretarka, drage kolegice in kolegi! Tako kot pri nekaterih drugih predlogih zakonov, ki jih je nedavno obravnaval Odbor za finance, se tudi ta predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Utemeljitev pa je podobna, kot pri ostalih predlogih. Predlog zakona v slovenski pravni red prenaša dva instituta iz direktive o določitvi pravil proti praksam izogibanja davkom z dne 12. julija, 2016. Gre za instituta, ki se morata začeti uporabljati s 1. januarjem 2019. Slednje pomeni, da je treba instituta prenesti najkasneje do 31. decembra 2018. Stisko s časom pa tudi v tem primeru rešuje uporaba nujnega postopka, za kar si vlada zagotovo zasluži kritiko. V Novi Sloveniji sicer podpiramo cilje direktive, ki so osredotočeni predvsem okrog preprečevanja zmanjševanja davčne osnove na notranjem trgu in preusmerjanja dobička z notranjega trga, kar je pogosto posledica dvojnega neobdavčenja oziroma nezadostnega obdavčenja. Žal pa ocenjujemo, da je izvedba prenosa pravil, ki zasledujejo te cilje, v predlogu novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb neustrezna. To je izpostavila med drugim tudi Zakonodajno-pravna služba, ki opozarja, da direktive ne moremo implementirati zgolj z njenim dobesednim prepisom v člene slovenskega zakona. Direktiva kot pravni akt Evropske unije se namreč nanaša na države članice Evropske unije, zakon pa na osebe pod državno jurisdikcijo, zato direktive pogosto ne moremo implementirati zgolj z dobesednim prepisom njenega teksta, ampak je za to potrebno precej več truda in prilagajanja določbam naše slovenske zakonodaje. Zakonodajno-pravno pravna služba v nadaljevanju ugotavlja, da se mora vsebina direktive v pravni red države članice Evropske unije implementirati tako, da bodo zakonske določbe operativne in se bo zakon lahko izvajal. Prav na tem področju imamo največ pomislekov: izvajanje zakona, operativnost zakona. Besedilo pa vsebuje nedoločne, pomensko izredno odprte pojme, ki niso definirani, brez vsebinskih kriterijev, na podlagi katerih bi se dalo ugotoviti, kaj zajemajo. Zakonodajno-pravna služba opozarja tudi na nujno skladnost z 2. členom Ustave oziroma z načeli pravne varnosti, jasnosti in določnosti predpisov, ki iz ustave izhajajo. Zakonodajno-pravna služba meni, da predlog zakona tem kavtelam ne sledi v zadostni meri. Služba izpostavlja tudi vidik načela zakonitosti po 120. členu Ustave ter navaja, da bi morale biti predlagane zakonske določbe primernejše, saj tako predstavljene določbe ne nudijo ustreznega temelja za delovanje pristojnih organov v primeru izdaje podzakonskih predpisov. Zakonodajno-pravna služba je ob obravnavi predloga na matičnem delovnem telesu ocenila, da amandmaji, ki bi njihove bistvene pripombe reševali, niso bili vloženi. Zaradi teže pomislekov Zakonodajnopravne službe in dejstva, da vladna koalicija na te pomisleke ni odgovorila z ustreznimi amandmaji, v Novi Sloveniji novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb žal ne moremo podpreti.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Robert Polnar, besedo imate v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik! Gospe poslanke, gospodje poslanci! Spremembe Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb prinašajo v slovenski pravni red dva instituta, ki neposredno vplivata na delovanje notranjega trga. Gre za instituta, ki se nanašata na uveljavitev splošnega pravila proti zlorabam in pravila glede nadzorovanja tujih družb. Davčno izmikanje je zakonit način zmanjševanja davčne obveznosti zavezancev, ki izrabljajo praznine, nedorečenosti in neskladnosti v davčnih predpisih. Davčni zavezanec si vedno prizadeva, da bi davčno breme zmanjšal ali pa se ga povsem znebil. Njegova ravnanja so pri tem lahko zakonita ali pa nezakonita. Nekatera med njimi ne vplivajo na višino javnih prihodkov, druga pa višino javnih prihodkov zmanjšujejo. V državah z urejenimi davčnimi sistemi je davčno izmikanje pri domačem poslovanju dokaj redko, pojav pa je precej pogost pri mednarodnem poslovanju. Razvite države zato v zadnjih desetletjih posvečajo veliko pozornost ukrepom proti izogibanju davkom. Pravilo o preprečevanju bi naj učinkovalo preprečevalno in predvsem odvračevalno od praks izogibanja, ki so se izoblikovale na področju podjetniškega obdavčevanja. Prepoznane so bile zlasti na področju čezmejnega poslovanja in mednarodnega obdavčenja. Zaradi uveljavitve tega zakona je pričakovati, da bodo družbe, ki v tujini izvajajo sheme z namenom zlorab in izogibanja davkom vsaj deloma prilagodile svoje poslovne operacije oziroma svoje naložbene podjeme. To pomeni, da bo predlog zakona zavezancem onemogočil oziroma omejil strukturiranje transakcij na način, ki bi omogočale, da davek sploh ne bi bil plačan oziroma da dohodki zavezanca ne bi bili obdavčeni. S tem bo tudi zagotovljeno osnovno davčno načelo, to je enaka davčna obravnava zavezancev v enakem gospodarskem položaju, kar bo pripomoglo k zmanjšanju neupravičene konkurenčne prednosti. V Poslanski skupini Desus zastopamo stališče, da je ključnega pomena, da čim več davka od dohodkov pravnih oseb poberemo v Sloveniji. Davčno izogibanje obsojamo, ker povzroča neposredno škodo državljankam in državljanom, saj povzroča zmanjševanje sredstev za financiranje dejavnosti in investicij, zmanjševanje proračunskih prihodkov, namenjenih izvajanju javnih storitev. S tem zakonom bo v določeni meri davčno izogibanje onemogočeno. V Poslanski skupini Desus bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb prav zaradi tega podprli. Ne delamo pa si nobenih iluzij, da je to zgolj en ukrep preprečevanja izogibanju plačevanja davkov in bo podobnih ukrepov treba na nivoju Evropske unije in tudi posledično na nivoju Republike Slovenije sprejeti še kar lepo število. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jani Ivanuša v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Gospod poslanec, izvolite.
Lep pozdrav! Predsedujoči, hvala za besedo. Poslanke in poslanci, državna sekretarka z ekipo! Pred seboj imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb po nujnem postopku. Vlada ga pošilja v Državni zbor, saj gre za težko popravljive posledice za delovanje države. V slovenski pravni res se prenašata dva instituta iz direktive. Gre za instituta, ki se morata začeti uporabljati s 1. januarjem 2019. Gre za določitev pravil proti praksam izogibanja davkom, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga. Gre za implementacijo splošnega pravila proti zlorabam in pravila glede nadzorovanih tujih družb. Cilj predloga zakona je zajeziti prakse izogibanja davkom, ki vplivajo na davčno osnovo države in na delovanje notranjega trga s pravili, ki so hkrati skupna pravila. Cilj je zaščita proračunskih prihodkov iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb. Predlog zakona pa ne odstopa od temeljnih načel, na katerih temelji osnovni zakon, poudarjena pa je potreba po zagotovitvi, da se davek plača tam, kjer se ustvarijo dobički in vrednost. Načeli predloga zakona sta pravično in učinkovito obdavčenje. Dodatno se v povezavi z novo predlaganima institutoma zagotavlja preprečevanje oziroma odpravljanje dvojnega obdavčevanja. Gre za prenose zakonodaje EU v nacionalno zakonodajo. Ocena posledic Vlade je, da bo skupni učinek vseh sprememb po tem predlogu zakona za prihodke državnega proračuna pozitiven. Glede presoje posledic predlog zakona ne bo imel bistveno povečanih administrativnih posledic v postopkih oziroma pri poslovanju davčnega organa. Instituta, določena v predlogu zakona, sta dodatno orožje, ki ga bo davčni organ lahko uporabljal pri preprečevanju agresivnega davčnega načrtovanja in davčnih zlorab. V Slovenski nacionalni stranki Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodka pravnih oseb ne nasprotujemo. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala gospod poslanec. Mag. Andrej Šircelj, besedo imate v imenu Poslanske skupine SDS. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa spoštovani predsednik. Predstavniki ministrstva, kolegi in kolegice! Spreminjamo zakon o davku od dohodkov pravnih oseb. Zakaj? Zaradi tega ker naj bi prišlo do izmikanja davkov. Tukaj zakon in niti direktiva ne govorita o tem, ali gre za legalno ali nelegalno izmikanje davkom. Drugo vprašanje je, o čemer ta direktiva ne govori, govori samo posredno v obrazložitvi, je OECD, Organizacija za ekonomsko sodelovanje in razvoj in sporazumi o izogibanju dvojnega obdavčevanja, ki jih je več kot 3 tisoč danes. Na podlagi teh sporazumov davčni zavezanci, podjetja – domača, tuja, katerakoli že, v kakršnikoli obliki že, danes davčno načrtujejo. In ti sporazumi so legalni. S to direktivo, ki vnaša ogromno negotovosti v naš davčni sistem, naj bi se tako imenovano agresivno davčno načrtovanje omejilo oziroma preprečilo s tem, da naj bi se dobiček hčerinske družbe na primer pripisal matični družbi v nekem sorazmerju. Vendar če natančno pogledate člene zakonov, ki se spreminjajo oziroma predlagajo, lahko ugotovite, da bo imela davčna uprava številne, če želite, samovoljne možnosti interpretacije teh določb, kar bo zmanjševalo pravno varnost davčnih zavezancev v Sloveniji. Na to opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Na to opozarjajo tudi številni davčni zavezanci, ko dejansko finančna uprava z različnimi navodili, z različnimi mnenji, ki mnogokrat niso niti javno objavljeni, obdavčujejo pravne osebe in v določeni meri tudi fizične osebe. To seveda ni cilj tega, da bi v Sloveniji imeli transparenten davčni sistem, ampak predvsem gre v smer, da bomo lovili tiste davčne zavezance, ki zaradi takšnih ali drugačnih razlogov, vzrokov ne bodo povšeči finančni upravi ali komurkoli že, ki bo lahko vplival na finančno upravo. S to zakonodajo, ki je prepisana direktiva, in kot je že Zakonodajno-pravna služba rekla, da direktiv se ne prepisuje, ampak se jih prilagodi, s to zakonodajo se bo zmanjšala pravna varnost davčnih zavezancev predvsem zaradi tega, ker ne bodo vedeli kaj in kako obdavčevati, ampak bo to enostavno prepuščeno finančni upravi. V Slovenski demokratski stranki soglašamo s tem, da je treba narediti red na področju obdavčitve davka od dohodkov pravnih oseb. Evropska komisija se s tem trudi že nekaj desetletij, pa je pri tem neuspešna. Navsezadnje je šibka v znanju na tem področju. Veliko več znanja ima OECD oziroma Organizacija za ekonomsko sodelovanje in razvoj na tem področju. Zaradi tega tudi Evropska komisija, mimogrede, določene stvari malo pokopira od te organizacije, potem se pokopira še malo v nacionalnih zakonodajah in potem dobimo enostavno konglomerat davčnih pravil, ki so pravno nejasna in omogočajo ne samo eni davčni upravi, ampak vsem davčnim upravam 28 držav svoje razlage. Zaradi tega imamo na tem področju tudi neenoten sistem obdavčevanja in prakso obdavčevanja s področja davkov od dohodkov pravnih oseb. Do neke mere bo ta zakon spremenil način obdavčevanja, do neke mere bo prispeval k enotnejši razlagi, vendar v osnovi bo povzročil predvsem številna vprašanja. V prihodnje priporočamo, da Vlada bolj prouči te direktive in da jih dejansko tudi prilagodi našemu pravnemu redu in našemu davčnemu okolju. V Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali tej direktivi, ne bomo je pa tudi podprli.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jože Lenart ima besedo v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala, predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Evropska komisija ocenjuje, da je še vedno veliko davčnih utaj, čeprav se je v zadnjih letih na tem področju veliko naredilo tudi v vse večjem dobrem sodelovanju med davčnimi organi posameznih držav in državami Evropske unije. Predlog novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb v slovenskih pravni red prinaša dva instituta Direktive 2016/1164, ki opisujeta pravila, potrebna za učinkovitejšo zaščito osnov in preprečevanje prenosov dobička. Bistvo teh pravil je, da preprečujejo zlorabe in delujejo proti praksam izogibanja davkom. Novela tako zagotavlja usklajeno ukrepanje na ravni Evropske unije in odpravlja trenutna neskladja pri učinkovanju davčnih pravil in sistemov. Stop izogibanju plačila davkov je pravilo Evropske komisije že nekaj let. Davek od dohodka pravnih oseb je eden od temeljnih davkov proračuna vsake vlade. Gre za zelo kompleksen pristop pri izračunu osnove obdavčitve in zahteva temeljit nadzor na podlagi sprejete zakonodaje. Evropska unija nima neposredne vloge pri pobiranju davkov in določanju davčnih stopenj. Znesek davka, ki ga mora država plačati, določi vsaka država sama in ne Evropska unija. Vendar pa Evropska unija nadzoruje nacionalne davčne predpise, da bi zagotovila njihovo skladnost z nekaterimi politikami Evropske unije, kot so spodbujanje gospodarske rasti in ustvarjanje novih delovnih mest, prost pretok blaga, storitev in kapitala v Evropski uniji, zagotavljanje, da nacionalna podjetja nimajo ugodnejšega položaja kot konkurenčna podjetja iz drugih držav, preprečevanje diskriminacije potrošnikov, delavcev in podjetij iz drugih držav Evropske unije. Pri obdavčitvi gospodarskih družb in osebnih dohodkov je glavna naloga Evropske unije, da zagotovi spoštovanje načel diskriminacije in prostega pretoka na enotnem trgu. To pa zahteva vedno več usklajevanja na ravni Evropske unije med vsemi državami članicami, ki se dogovarjajo tudi o reševanju skupnih izzivov, kot je davčna utaja. Evropska unija prav tako nima besede pri tem, kako države pobirajo svoje prihodke iz davkov, vendar pa so gospodarstva evropskih držav vedno bolj soodvisna, zato države s preveliko porabo in zadolženostjo ogrožajo gospodarsko rast oseb in stabilnost območja evra. Za zmanjšanje tveganja si države Evropske unije močno prizadevajo uskladiti svoje ekonomske politike, pri čemer upoštevajo tudi priporočila komisije. Nekatera priporočila se nanašajo tudi na nacionalne davčne politike, ki naj bi bile pravičnejše, učinkovitejše in gospodarstvu prijaznejše. Enotni trg omogoča prosto trgovanje z blagom in storitvami po celotni Evropski uniji. Da bi podjetjem olajšale trgovanje in se izognile izkrivljanju konkurence, so se države Evropske unije dogovorile o uskladitvi svojih pravil za obdavčitev blaga in storitev. Davčni predpisi ene države državljanom ne bi smeli dopuščati, da se davkom izognejo v drugi državi. Zaradi čezmejne narave utaje in izogibanje davkom je ukrepanje na ravni Evropske unije nujno. Evropska unija zlasti pozorno spremlja obdavčevanje gospodarskih družb. Zakonske luknje med davčnimi sistemi različnih držav nekaterim podjetjem omogočajo tako imenovano agresivno davčno načrtovanje, s katerim zmanjšajo svoje davčno breme. Evropska unija želi takšno ravnanje preprečiti s testnim usklajevanjem in izmenjavo informacij med nacionalnimi davčnimi upravami. Države Evropske unije morajo tudi zagotoviti, da so njihovi režimi obdavčenja pravnih oseb odprti in pravični ter da niso zasnovani tako, da nepošteno privabljajo podjetja iz drugih držav Evropske unije oziroma kako drugače spodkopavajo davčni sistem drugih držav. Države Evropske unije so se zato s kodeksom ravnanja zavezale proti takšnemu ravnanju. Zaključimo lahko, da je zelo pomembno, da država izvaja dobro kontrolo nad dosledno in pravično pobranimi davki, da prepreči izogibanje plačilom davkov in s tem doseže enakomerno razporeditev in konkurenčnost na domačem ter skupnem trgu Evropske unije. Zato bomo v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca novelo Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb podprli.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jani Prednik, Poslanska skupina Socialnih demokratov. Gospod poslanec, izvolite.
Še enkrat vsem en lep pozdrav. Pred tednom dni smo sprejemali spremembe in dopolnitve Zakona o davku na dodano vrednost. Razlog je bil uskladitev slovenske zakonodaje z evropskimi direktivami, ki na področju davkov prinašajo dodatna pravila, katerih namen je poenotiti davčno okolje in preprečiti davčna izmikanja, predvsem za podjetja, ki poslujejo na trgih več držav. Danes z istim sklopom pravil usklajujemo tudi Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb. Tudi na tem področju želimo namreč preprečiti, da bi zavezanci s kreativnim računovodstvom in prenašanjem obveznosti med državami zmanjšali svojo davčno osnovo oziroma prenesli svojo obveznost tja, kjer je nižja. Že pretekli teden smo izrazili svojo podporo prepričanju, da poenotenje davčnih pravil med državami članicami EU pomeni manj nesmiselnega tekmovanja med državami članicami. Podjetjem, ki poslujejo na več trgih, različna pravila omogočajo, da svoje prihodke in dobičke selijo tja, kjer je davčna obravnava ugodnejša, tako pa se izogibajo plačilu davkov. Sprejetje evropskih direktiv je pomemben korak za preprečevanje takega izogibanja. Zakon tako skladno z direktivami prinaša nova pravila, ki podjetjem preprečujejo tako imenovano agresivno davčno načrtovanje. Tako se bo bolj upoštevalo načelo, da se davek plača v državi, kjer je ustvarjen tudi dobiček. Poenoteno izrazoslovje ter enotne prakse po vsej EU bodo preprečile, da bi se razlike med državami izkoriščale za davčne koristi, hkrati pa se preprečuje možnost, da bi zaradi novih pravil prihajalo do dvojnega obdavčevanja. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zato podprli Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o davku na dodano vrednost.
Hvala, gospod poslanec. Gospa Mateja Udovč, Poslanska skupina Stranke modernega centra. Gospa poslanka, izvolite.
Spoštovani! Danes obravnavamo zakon, ki tehnično resda predstavlja zgolj prenos dveh institutov iz direktiv Sveta Evropske unije o določitvi pravil proti praksam izogibanju davkov, ki neposredno vplivajo na delovanje notranjega trga v slovenski pravni red. Kljub temu pa želimo v Poslanski skupini SMC opozoriti, da Direktiva 2016/1164 zahteva, da države članice v nacionalno zakonodajo zapišejo določena pravila, ki bodo preprečevala transakcije oziroma sheme, s katerimi so zavezanci dosegli neobdavčevanje svojih dohodkov. Temu sledi tudi Slovenija. Zato je bil vložen predloženi predlog sprememb in dopolnitev, na podlagi katerih bo lahko davčni organ učinkoviteje ugotavljal neprimerno davčno prakso in jo tudi sankcioniral. Razprava na matičnem delovnem telesu je bila osredotočena predvsem na navedbe Zakonodajno-pravne službe glede na način prenosa direktive v slovenski pravni red. V razpravi se je premalo opozarjalo, da je EU začela izvajati program reform, da bi zagotovila pravično in učinkovito obdavčitev dohodkov pravnih oseb na enotnem trgu. Države članice so se v okviru tega programa odzvale k skupnemu evropskemu pristopu za obravnavo zunanjih izzivov za njihove davčne osnove, saj je narava škodljive davčne konkurence in agresivnega davčnega načrtovanja globalna. Osrednji poudarek je potreba po zagotovitvi, da se dobiček, ki se ustvari na notranjem trgu, učinkovito obdavči tam, kjer se izvaja dejavnost. Agresivno davčno načrtovanje pomeni znatne izgube za vse evropske davkoplačevalce in ne zgolj in samo za slovenske. Izgube prihodkov zaradi prelivanja dobičkov se samo v Evropski uniji ocenjujejo na 50 do 70 milijard evrov. Po nekaterih presojah pa znaša izguba prihodkov na svetovni ravni med 4 in 10 % celotnega prihodka od davka od dohodkov pravnih oseb. Zakaj je treba zajeziti agresivno davčno načrtovanje? Zato ker izkrivlja enake konkurenčne pogoje med podjetji, ki se uspešno izogibajo pravičnemu plačevanju svojega deleža davkov, in drugimi podjetji, ki nimajo dostopa do enakih možnosti čezmejnega davčnega načrtovanja. Agresivno davčno načrtovanje, ki ga izvajajo predvsem velike multinacionalke, negativno vpliva tudi na ostale davkoplačevalce. Tisti, ki izpolnjujejo svoje obveznosti in plačujejo davke, dojemajo agresivno davčno načrtovanje kot kršitev, ki jih lahko spodbudi, da prenehajo izpolnjevati davčne obveznosti. Nedavni škandal Apple, Google, Amazon so povzročili nezadovoljstvo javnosti zaradi vprašanja izogibanja davkom. Davčne goljufije, davčne utaje in agresivno davčno načrtovanje povzroča znižanje davčne osnove držav članic. Tako zaradi tega nastane izpad davčnih prihodkov, nezmožnost vlad, da zagotavljajo javne storitve, kot so izobraževanje, socialne storitve, naložbe in še in še bi lahko naštevala. Davčne zlorabe je mogoče omejiti z okrepitvijo davčne zakonodaje, povečanjem preglednosti in medvladnim sodelovanjem na ravni Evropske unije in na globalni ravni. Evropska unija lahko in mora prevzeti pomembno vlogo v boju proti izogibanju davkom, zato mora nastopati usklajeno s čim bolj usklajenimi in učinkovitim davčnim redom. Iz navedenega razloga bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog zakona podprli. Za konec naj omenim še poročilo Davčne igre: tekma proti dnu – Vloga Evrope pri podpiranju nepravičnega svetovnega davčnega sistema 2017, v katerem široka koalicija organizacij civilne družbe analizira 18 evropskih držav. V tem poročilu je Slovenija predstavljena v zelo pozitivni luči kot država, ki ni aktivni udeleženec v tekmovanju proti dnu glede davčne politike. Tudi zato se bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra prizadevali, da Slovenija vztraja pri tej davčni politiki.
Hvala, gospa poslanka. Kot zadnji imate besedo gospod Luka Mesec v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Levica načeloma podpira osnovni namen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Namen tega zakona je namreč preprečevanje neplačevanja davka na dobiček gospodarskih družb. Kot pravilno ugotavlja predlagatelj, torej Vlada, zaradi neskladij v davčnih zakonodajah različnih držav mednarodna podjetja precej zlahka svoje dobičke prenašajo iz matičnih držav v države, kjer imajo hčerinske družbe, in tam plačajo manjši davek na dobiček, ker so tam stopnje nižje. Zato nova pravila o nadzorovanih tujih družbah, ki se v našo zakonodajo prenašajo iz evropske direktive, delujejo po načelu, da naj bo dobiček gospodarskih družb obdavčen tam, kjer se opravlja dobičkonosna gospodarska dejavnost. To je namreč edini način, da zagotovimo plačilo davkov, iz katerih se potem financira zdravstvo, šolstvo, pokojnine, infrastruktura in tako naprej. Vendar pa se zakon, ki je pred nami, davčnih zlorab ne loteva dovolj preudarno niti dovolj strogo. Gospodarskim družbam namreč v številnih primerih še vedno dopušča, da dobičke selijo v države, kjer je obdavčitev nižja. To je razvidno že iz nove definicije nadzorovanih tujih družb, ki je iz direktive prenesena v slovensko zakonodajo. V pravni red Republike Slovenije so namreč vneseni zgolj minimalni standardi, torej najbolj blagi kriteriji obravnave, ki jih je postavila evropska direktiva. Omenil bom dva. Prvi pogoj vpisa dobička iz tuje družbe v matično je ta, da mora domača družba imeti v tuji večinski delež. Torej matična, ki posluje v Sloveniji, mora imeti večinski delež v hčerinski, kamor prenaša svoj dobiček, da je sploh predmet obravnave tega zakona. To pomeni, da se skozi ta kriterij lahko izmuznejo vse tiste družbe, ki nimajo 50 % plus ene delnice v hčerinskih družbah, kamor prenašajo dobiček in verjetno si ni težko zamisliti primerov, kako neka matična družba, ki posluje v Sloveniji, svoje lastništvo v hčerinski družbi v tujini razprši, da se izogne temu zakonu. Drug kriterij, ki je bolj bom rekel permisiven, pa je, da v bistvu padejo pod določbe tega zakona samo tiste družbe, ki dobiček prenašajo v jurisdikcije, kjer plačajo polovico tega, kar bi plačale v Sloveniji. Kljub temu, kar je rekla kolegica Udovč iz SMC, da naj bi bila Slovenija zgled držanja davčnih standardov v Evropi in v svetu na področju davka na dobiček, ni tako. Mi imamo 19-odstotno stopnjo davka na dobiček, kar nas postavlja na rep Evropske unije. Po efektivnih stopnjah smo, če pogledate tabelo OECD, celo na zadnjem mestu v Evropi po tem, koliko naša država z naslova davka na dobiček zbere. Kar je problematično pri tem zakonu, je tole. Kriterij je, da mora matična družba, ki prenaša dobiček iz Slovenije, tam pasti v kriterij, da plača samo polovico davka na dobiček, ki bi ga plačala pri nas. Od 19,5 %, kolikor bi ga plačala pri nas, mora iti v državo, kjer se plača manj kot 9,5 % davka. Jaz sem pregledal pred tem stališčem na spletni strani revizijske družbe KPMG, kako je z davkom na dobiček po evropskih državah in ugotovil naslednje. Da praktično nobena država v Evropi nima manjšega davka na dobiček od 9,5 %. Ciper ima osnovno stopnjo 12,5 %, Romunija 16 %, Bolgarija 10 %, Litva 15 %, Luksemburg celo 18 %. Ampak res je, da se tam štejejo samo dohodki nad 30 tisoč evrov. Samo eno državo sem našel, ki ustreza temu kriteriju, in to je Madžarska. Zaradi teh dveh stvari nas skrbi, da je v bistvu ta zakon brezpredmeten, da ne bo imel učinka. Še eno stvar želim povedati glede tega drugega kriterija. Že veljavni zakon o dohodkih pravnih oseb v 8. členu določa, da preprečuje prenos dobička iz Slovenije v države na dobiček izven EU, kjer se sankcionira stopnja obdavčitve dobička manjša od 12,5 %. Ta zakon, s katerim naj bi pa postavili ostrejše kriterije, pa prag postavlja nižje. Bomo ga podprli, ampak se bo pa treba v prihodnje teh stvari lotiti bistveno bolj striktno in strogo. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Ugotavljam, da v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, to je pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKLJUČNEGA RAČUNA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2017. V obravnavo zboru ga je predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade gospe Saši Jazbec,državni sekretarki Ministrstva za finance. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Pred vami je Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenija za leto 2017, ki vam ga je Vlada s poročilom Računskega sodišča ter pojasnili za neupoštevanje posameznih predlogov popravkov revizorja predložila v sprejetje. V preteklem letu se je v državni proračun nateklo 8 milijard 830 milijonov prihodkov, od tega 7,7 milijarde davčnih prihodkov, 671 milijonov nedavčnih prihodkov, 40 milijonov kapitalskih prihodkov in 395 milijonov prejetih sredstev iz EU. Prihodki so bili za 16 milijonov evrov oziroma za 0,2 % nižji od načrtovanih. Iz naslova dohodnine je bilo zbranih milijarda 100 milijonov, to je 16 % več od načrta, kar je posledica ugodnih razmer na trgu dela. 12 % višji prihodki od davka od dohodkov pravnih oseb so posledica uspešnega poslovanja podjetij. Zbrali smo 3 milijarde 504 milijone DDV, milijardo 585 milijonov trošarin in rekordne dividende. Edino večje odstopanje na prihodkovni strani so prejeta sredstva iz Evropske unije, ki so znašala 42 % načrtovanih. Razkorak na tem področju je predvsem posledica manjšega črpanja kohezijske politike iz številnih razlogov, kar pa samo po sebi ni vplivalo na saldo državnega proračuna. Na odhodkovni strani smo porabili 9 milijard 156 milijonov evrov, kar je 371 milijonov oziroma 4 % manj od načrtov. Neposredni stroški dela so znašali milijardo 174 milijonov, kar je 4,2-odstotni porast glede na leto 2016; obresti 977 milijonov, izdatki za blago in storitve 727 milijonov oziroma 6 % manj od načrtovanega. Za transferje posameznikom in gospodinjstvom smo izplačali milijardo 261 milijonov, kar pomeni, za družinske prejemke in starševska nadomestila 507 milijonov, za zagotavljanje socialne varnosti 272, za nezaposlene 168 milijonov. Investicijski transferji so znašali 233 milijonov, od tega je bilo izplačanih občinam 24 milijonov evrov, javnim zavodom 60 milijonov evrov. Investicijski odhodki so znašali 371 milijonov evrov oziroma 75 % načrtovanih, razlog za odstopanje so neporabljena namenska sredstva ter dolgotrajni postopki oddaje javnega naročila, vloženi revizijski zahtevki na razpisano dokumentacijo ali na odločitev naročnika o oddaji javnega naročila. V proračun EU smo vplačali 378 milijonov evrov, kar je 10 % manj, kot smo načrtovali, ker so tudi druge države članice precenile črpanje evropskih sredstev. V odnosu do proračuna EU smo dosegli neto proračunski presežek v višini 9 milijonov evrov, proračunski primanjkljaj državnega proračuna pa je znašal 326 milijonov evrov oziroma je bil polovico nižji od načrtovanega. Prejemki računa finančnih terjatev in naložb so znašali 6 milijonov in izdatki 196 milijonov evrov, od tega je šlo za posojila občinam 21 milijonov, za plačilo jamstev deviznih varčevalcev Ljubljanske banke in jamstva 124 milijonov evrov in 20 milijonov za povečanje kapitalskih deležev in naložb. Račun tako imenovane B bilance je izkazoval 189 milijonov primanjkljaja. Odplačali smo 2 milijardi 774 milijonov dolga, dolg državnega proračuna tako na dan 31. december znaša 28,7 milijarde evrov oziroma 66,4 % bruto domačega proizvoda. Od 1. 1. 2017 do konca leta se je dolg državnega proračuna povečal za 1,6 milijarde. Sestavni del zaključnega računa je tudi zbirna bilanca stanja, ki izkazuje sredstva in njihove vire v višini 31 milijard 831 milijonov evrov. Največji delež teh sredstev predstavljajo dolgoročna sredstva in sredstva v upravljanju, in sicer 23,8 milijarde evrov. Računsko sodišče je o Predlogu zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2017 podalo mnenje s pridržkom, za revizijo zbirne bilance stanja pa mnenja ni podalo. V reviziji zbirne bilance so pomanjkljivosti vezane na osnovna sredstva, sredstva, dana v upravljanje, ter terjatve do evropskih skladov. Na vseh področjih, kjer nam Računsko sodišče očita nepravilnosti, izvajamo aktivnosti za ureditev stanja in iščemo rešitve na sestankih z Računskim sodiščem. Na podlagi predlaganih rešitev, ki jih pripravljamo v odzivnem poročilu za zbirno bilanco stanja, pričakujemo, da bodo v porevizijskem poročilu popravljalni ukrepi opredeljeni kot zadovoljivi ter upamo, da bo v prihodnje v znak izboljšanja verodostojnosti podatkov ter vedno manjših ugotovljenih napak tudi Računsko sodišče podalo mnenje. Predlagam vam, da zaključni račun in zbirno bilanco stanja sprejmete. Hvala lepa.
Hvala, državna sekretarka! Predlog zaključnega računa je obravnavala Komisija za nadzor javnih financ, ki je zboru pisno poročala. S tem prehajamo na stališča poslanskih skupin. Kot prvi imate besedo gospod Robert Polnar, Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Gospod poslanec, izvolite.
Gospod predsednik, hvala za besedo! Gospe poslanke, gospodje poslanci! Najprej bi veljalo opozoriti na čisto golo, suho dejstvo, da zaključni račun proračuna za leto 2017 obravnavamo, kot je tik pred iztekom že naslednje proračunsko leto 2018. Glede na to, da bolj kot ne vsi vemo, kaj je razlog za to, naj to zveni zgolj kot opozorilo. Proračun je sicer načrt prihodkov in odhodkov politično teritorialne enote za določeno časovno obdobje. V ekonomskem pomenu, pa je proračun države pravzaprav osnovni element njene ekonomske politike. Proračun je regulator gospodarskih gibanj, varčevanja, investicij, zaposlenosti in v končni posledici predvsem odločitve, ali bo država vodila ekspanzivno ali pa kontrakcijsko ekonomsko politiko. V praksi je dolgo veljalo načelo uravnoteženega proračuna oziroma enakosti prihodkov in odhodkov. V drugi polovici 20. stoletja se je uveljavil koncept javnih financ, vendar so to načelo prenehali uporabljati in danes ponovno velja in je aktivno na čelu uravnoteženega proračuna. Vsekakor pa sta tudi dandanes proračunski deficit in suficit pogostokrat uporabljena kot inštrumenta aktivne ekonomske politike države. Predlagani zaključni račun prikazuje razliko med sprejetimi spremembami proračuna za leto 2017, ki jih je Državni zbor sprejel 16. novembra 2016, in dejansko realizacijo do konca leta 2017. Spremembe proračuna za leto 2017 so temeljile na podlagi jesenske napovedi gospodarske rasti, ki jo je pripravil Urad za makroekonomske analize in razvoj in je napovedovala 2,9-odstotno gospodarsko rast v letu 2017. Realizirana pa je bila gospodarska rast v vrednosti 4,9 %. To kaže tudi na velik razkorak med napovedmi in med stvarno uresničitvijo gospodarske rasti v letu 2017. Najbolj očitna posledica takega stanja so višji davčni prihodki in nekoliko nižji odhodki od načrtovanih. Računsko sodišče je revidiralo predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2017 in pravilnost izvršitve državnega proračuna. O predlogu splošnega dela zaključnega računa za leto 2017 je izreklo mnenje s pridržkom, ker so bile ugotovljene napake pri izkazovanju prejemkov in izdatkov. Računsko sodišče pa ni izreklo mnenja o zbirni bilanci stanja državnega proračuna, v kateri so izkazana sredstva in obveznosti do njihovih virov, za voljo neustreznih osnov za revidiranje. To je po našem mnenju tudi najbolj pomembno sporočilo dokumenta, ki pred nosilce proračunske politike postavlja zahtevo, da te osnove vzpostavijo. Kolikor nam je bilo pojasnjeno, se že štiri leta trudijo, da bi vzpostavili, pa za enkrat to še ni uspelo. Vsekakor pa gre za delo, ki ga nekdo moral opraviti, čeprav tudi vsi vemo, da to ni delo, ki bi mu kdo aplavdiral. Zaključni račun proračuna je torej akt, ki opredeljuje že realizirane dogodke, dogodke, ki jih ni več mogoče spreminjati. Tisto, kar je mogoče spreminjati, sta samo razlaga ali pa tolmačenje realiziranega, ustvarjenega v izvrševanju proračuna. Zato bomo v Poslanski skupini Desus glasovali za predlog zaključnega računa proračuna za leto 2017. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Mag. Andrej Šircelj v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Državna sekretarka s kolegico, kolegi in kolegice! Pred nami je zaključni račun proračuna za leto 2017. K temu zaključnemu računu in poročilu Vlade je treba dodati še mnenje Računskega sodišča. Poleg tega je ob tej razpravi o zaključnem računu treba opredeliti odnos Vlade oziroma odnos Ministrstva za finance do mnenj Računskega sodišča. Prvo, kar lahko rečemo, je, da gre tukaj za realizacijo proračunske razvojne, socialne politike vlade v letu 2017. Drugo, kar lahko povemo, je, da govori mnenje Računskega sodišča o pravilnosti. Tukaj lahko govorimo o razlikah med na eni strani izvrševanjem proračuna in na drugi strani mnenju Računskega sodišča. Žal se napake Vlade, ki jih opredeljuje Računsko sodišče, ponavljajo iz dneva v dan, iz leta v leto, iz teden v teden. In tudi uslužbenci in funkcionarji Ministrstva za finance niso pripravljeni, da bi dovolj hitro in dovolj učinkovito upoštevali mnenje Računskega sodišča, ampak iz leta v leto, iz meseca v mesec se organizirajo sestanki, rezultati teh sestankov pa niso udejanjenji v proračunu, ki ga danes obravnavamo. Lahko vam povem, da smo tudi za leto 2016, tudi za leto 2015, za leto 2014 obravnavali zaključni račun in napake so se več ali manj pojavljale. Navsezadnje tudi predstavniki Računskega sodišča, tako predsednik Računskega sodišča kot namestnik predsednika Računskega sodišča opozarjajo na to, da se te napake ponavljajo. Še več, Vlada je šla v preteklosti celo spreminjat zakone, da ji ni bilo treba popravljati napak, ki jih je ugotavljalo Računsko sodišče. To je stvarnost, to je stvarnost, da enostavno v tej državi, kjer naj bi veljala vladavina prava, izvršilna oblast enostavno ne upošteva nadzornika. Potem pa po drugi strani zahtevamo od podjetij, od posameznikov in tako naprej, da upoštevajo pravno regulativo. To je dvoličnost. Vlada tega ne dela že vrsto let in ne spreminja in ne popravlja tistih določb ali pa tistega izvajanja, na katerega opozarja Računsko sodišče. Ne nazadnje v povezavi s tem Komisija za nadzor javnih financ na svoji seji ni predlagala Državnemu zboru, da sprejme proračun za leto 2017. Ta sklep ni bil sprejet na Komisiji za nadzor javnih financ. Kaj so v bistvu temeljne napake ali pa kaj opredeljuje zdaj, bom rekel, samo vsebino. Črpanje evropskih sredstev. Iz strukturnih skladov je bilo črpanja prihodkov iz strukturnih skladov 91 % manj, kot je bilo načrtovano, in 61 % manj, kot je bilo načrtovano iz kohezijskega sklada. Zaradi tega je bila Slovenija zelo blizu, da bi postali neto plačnik v evropsko blagajno, ne da bi prejemali sredstva iz Evrope, ampak zaradi tega bi lahko izgubili ta status. Za 9 milijonov nas je tukaj samo ločilo. Iz tega se lahko razbere, kakšna je bila razvojna politika v letu 2017. Iz tega se lahko razbere, da smo enostavno zaostajali na področju investicij, da smo zaostajali na področju razvoja. Razvojne komponente proračuna dejansko ni bilo v letu 2017. In to se nam bo poznalo sedaj, ko bo prihajalo do ohlajanja oziroma že prihaja do ohlajanja gospodarstva in ko prihaja do tega, da se zrcali nekje že nova gospodarska kriza. Nečrpanje evropskih sredstev – tega je kriva izključno vlada, ki je vladala v letu 2017. To je bila vlada Mira Cerarja. Naslednja zadeva, na katero opozarja tudi Računsko sodišče, je vsebinska zadeva, je pomanjkljiv nadzor. Pomanjkljiv nadzor, kontrola, načrtovanje nad sredstvi, transferji, ki se dajejo javnim zavodom. Zaradi tega tudi ni zakona o javnih financah. Vlada ne sprejme zakona o javnih financah, ki bi zahteval večji nadzor nad sredstvi, ki se dajejo za izobraževanje, za kulturo, za socialo in tako naprej. Tega nadzora ni, ni zagotovljen, na to opozarja Računsko sodišče in v povezavi s tem se dejansko nič ne stori. Tudi načrtuje se slabo. Na to opozarja Računsko sodišče. Načrtuje se tako, da se ne načrtuje, potem pride nek dogodek, ki ni dogodek, ki bi bil nenačrtovan, ampak se za to koristi proračunska rezerva. Na to tudi opozarja Računsko sodišče, ne prvič, ampak na Ministrstvu za finance se glede tega ne zgodi nič. Morda organizirajo kakšen sestanek, morda se srečajo, morda malo poklepetajo, vendar kaj dosti se glede tega ne zgodi. Zanimivo je pogledati, kaj pravzaprav pomenijo ta mnenja. Računsko sodišče da lahko pozitivno mnenje, mnenje s pridržkom, negativno mnenje ali ne da mnenja o določenem aktu, o določenih transferjih in tako naprej. Mnenje s pridržkom pomeni, da je bil storjen določen odstotek nepravilnosti. V tem zaključnem računu je Računsko sodišče ugotovilo neskladja s 37 pravnimi akti oziroma 37 zakoni. Z drugimi besedami, če nekoliko bolj trde besede uporabim: Vlada je kršila 37 zakonov, zato je dobila mnenje s pridržkom. Tukaj gre tudi za vsebino, kje in kako je kršila te zakone. Ampak Vlada ni predložila bilance stvarnega premoženja v takšnem obsegu ali pa s takšno vsebino, da bi Računsko sodišče sploh lahko dalo mnenje. In če Računsko sodišče ne da mnenja, je to slabše, kot če bi dalo negativno mnenje. To so povedali predstavniki Računskega sodišča večkrat uradno tudi na seji Komisije za nadzor javnih financ. Vlada ni zagotovila takšnih podatkov glede stvarnega premoženja, da bi Računsko sodišče sploh lahko dalo mnenje. Z drugimi besedami to pomeni, da mi v državi sploh ne vemo, kaj imamo, kakšno premoženje imamo, koliko je vredno to premoženje. Mi tega ne vemo. Verjetno vsak posameznik ve, kakšno premoženje ima, vsako podjetje ve, kakšno premoženje ima, vsaj oceni ga lahko približno. Ampak država tega ne ve in nikomur nič že nekaj let. Napake se ponavljajo, državna sekretarka sicer pove, da na sestankih nekaj rešujejo. To je povedala tudi tukaj danes – tukaj in zdaj. Ampak stvarnega premoženja nimamo. Ne vemo – upam, da vemo, a nam ga kdo vzame ali ga ne vzame, ali ga kdo proda ali ga ne proda in tako naprej. In to že nekaj let. In nikomur nič. Računsko sodišče tukaj omenja, da ni moglo podati mnenja, ker ni podatkov. Izvajanje tega proračuna, ko so bili večji prihodki, se bo odrazilo čez dve leti ali tri leta, ko bo gospodarska rast bistveno usahnila. Zaradi nedelovanja v letu 2017 in deloma tudi v letu 2018 bodo ljudje nosili večje breme usihajočega gospodarstva. Nečrpanje evropskih sredstev, pomanjkljiv nadzor nad uporabo sredstev predvsem v javnih zavodih, nepravilno načrtovanje in ne nazadnje tudi to, da pravzaprav sploh ne vemo, ta država ne ve, koliko veliko premoženja ima – to se bo seveda odrazilo v manjših dohodkih ljudi, v manjšem standardu, v večjih težavah, verjetno tudi v želji po večjem zadolževanju, da se bodo gasili požari. Jaz na nek način apeliram na to vlado, da s spremembo proračuna za leto 2019 te zadeve uredi. Sedaj je možnost, da se to uredi. Apeliram, kolegi in kolegice, na vas, ne preveč poslušati in slediti izvršilni oblasti, ko vam bo govorila, kaj se vse ne da, kaj se vse ne da in kako nekaj ni možno. Lahko vam zagotovim, da je vse možno in da ste vi tisti, ki odločate, ne izvršilna oblast. V Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli zaključnega računa proračuna za leto 2017, ker se ponavljajo napake, ki izhajajo pet let nazaj ali še več, ker je Računsko sodišče ugotovilo, da ni bil zadovoljiv nadzor, ker se niso ustrezno črpala evropska sredstva, nepravilno se je koristila proračunska rezerva in ne nazadnje Ministrstvo za finance ni pokazalo neke želje, da bi se navsezadnje vse to uredilo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Jože Lenart v imenu Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala predsednik. Spoštovana sekretarka, gospa Jazbec, kolegice in kolegi! Računsko sodišče je k predlogu zaključnega računa proračuna podalo mnenje s pridržkom, kar je v bistvu praksa zadnjih let oziroma lahko rečemo tudi nadzornega in doslednega dela Računskega sodišča. Kot smo izvedeli iz razprave na matičnem delovnem telesu, so se tako za zaključni račun kot za bilanco med letom na bilateralnih sestankih glede predlaganih rešitev usklajevali predstavniki finančnega ministrstva in računskega sodišča. V razpravi je bilo izpostavljeno, da je problem B-bilance, to je račun finančnih terjatev in presežkov meje dveh odstotkov. Očitno je, da sta si finančno ministrstvo in računsko sodišče navzkriž glede tega, kako se knjiži posojilo, ki se ga nameni javnemu skladu. Predstavniki računskega sodišča in Ministrstva za finance so poudarjali, da se stanje izboljšuje, vendar počasi. Določenih stvari, kot je recimo evidenca zemljišč, se žal ne da urediti in ažurirati na hitro in postopki potekajo. Težava naj bi bila tudi v 90-dnevnem roku za popravljalne ukrepe. To je po zatrjevanju premalo za poglobljene spremembe, zato revidiranci v odzivnih poročilih navedejo zgolj informacije o popravljalnih ukrepih, ki jih nameravajo izvesti. Vprašanje pa je, če jih dejansko tudi izvedejo. Treba je še enkrat omeniti, da smo zaskrbljeni nad omenjeno neučinkovitostjo črpanja evropskih sredstev in upamo, da se bo novi minister ali ministrica, kdorkoli že to bo, problema rešil z vso resnostjo. Sicer pa smo to temo že obdelovali na seji v Državnem zboru. Finančno ministrstvo mora tako v dobrem mesecu dni pripraviti odzivno poročilo na zbirno bilanco stanja, kar bo tudi storilo. Upamo, da bodo na podlagi predlaganih rešitev, ki jih pripravljajo v tem odzivnem poročilu, v porevizijskem poročilu ti popravljalni ukrepi opredeljeni kot zadovoljivi. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca bomo predlog zaključnega računa proračuna podprli.
Hvala, gospod poslanec. Magistra Bojana Muršič ima besedo v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Sprejetje zaključnega računa proračuna za preteklo leto je sklepno dejanje, s katerim Državni zbor zaključi proračunsko leto. Zaključni račun predstavlja obračun vseh prihodkov in odhodkov ter bilanco, s katero merimo uspešnost izvrševanja proračuna in preglednost javnih financ. Državni zbor obravnava predlog zaključnega računa proračuna, ko ga revidira Računsko sodišče in o njem izda mnenje. Tudi v primeru lanskega leta mnenje Računskega sodišča vsebuje pridržke, ki jih revizor utemeljuje z nekaterimi sicer manjšimi pomanjkljivostmi pri izvrševanju in beleženju stroškov ter odhodkov, zlasti v pregledu nad nepremičninami v javni lasti ter usklajevanju proračunskih odhodkov z drugimi javnimi evidencami, denimo zemljiško knjigo. Gre za pomanjkljivosti, na katere revizor proračuna opozarja že vrsto let in se, kot vsi ponavljamo vsako leto, le počasi odpravljajo. Računsko sodišče je tudi tokrat opozorilo na potrebo po ureditvi področja kohezije in črpanja evropskih sredstev, kjer prihaja do zamud pri črpanju in napak pri evidentiranju dogodkov. Komisija za nadzor javnih financ je kot matično delovno telo obravnavala predlog zaključnega računa. Po opravljeni razpravi komisija predlogu zaključnega računa ni dala podpore. Njene članice in člani iz opozicije namreč menijo, da bi bilo treba pomanjkljivosti dokončno odpraviti, preden bi lahko sprejeli zaključni račun. Širša razprava se je – na komisiji in tudi izven nje – razvila tudi na temo hitrosti in učinkovitosti črpanja evropskih sredstev. Tu nakopičene zamude vplivajo tudi na višino razpoložljivih sredstev proračuna, zato vsi menimo, da je treba temu področju maksimalno nameniti vso pozornost in energijo vseh nas, da bo ponovno postalo učinkovit servis. Spoštovani! Sistem javnih financ je kompleksen sistem, katerega preglednost in učinkovitost sta ključni za vse. Socialni demokrati jasno jemljemo opozorila Računskega sodišča in menimo, da morajo pristojni več pozornosti nameniti ureditvi nekaterih problematičnih področij, ki se v tej razpravi vsako leto ponavljajo. Menimo pa, da so pomanjkljivosti sicer ustrezno izpostavljene, naslovljene. Evidentirane napake so v mejah obvladljivega, zaključni račun pa tako omogoča jasen vpogled v izvrševanje in stanje državnega proračuna, kar je osnovni namen zaključnega računa ugotoviti realno stanje, da se z njim lahko soočimo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov še enkrat pričakujemo, da se napake, ki so ugotovljene že vrsto let, končno v prihodnjih letih ne bodo več ponavljale. Na koncu pa naj omenim, v Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zato ob upoštevanju priporočil revizorjev in razprave na matičnem delovnem telesu podprli predlog zaključnega računa za leto 2017. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Gospa Mateja Udovč, Poslanska skupina Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani! Danes obravnavamo predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2017, ki izraža končni rezultat proračunske politike za to leto. Vlada je sledila cilju zmanjševanja proračunskega primanjkljaja in znižanju javnega dolga. Podatki kažejo, da je bil cilj dosežen. Evropski statistični urad je objavil, da ima Slovenija že letos javnofinančni presežek v višini 0,6 % BDP, javni dolg se je znižal na 74 % BDP. V letu 2017 se je bruto domači proizvod realno povečal za 5 % in nominalno za 7,1 % glede na preteklo leto. To je za 2,7 oziroma za 4 odstotne točke več, kot je bilo predvideno ob pripravi proračuna 2017. Visoka rast je bila močno povezana z izvozom in povečano domačo zasebno potrošnjo. Izvoz se je realno povečal za 10,6 %, uvoz pa za 10,1 %. V letu 2017 so se nadaljevala pozitivna gibanja tudi na trgu dela, zaposlenost se je povečala za 2,8 %. V letu 2017 izstopa tudi veliko povprečje investicij v osnovna sredstva. Investicije so se na tem področju povečale za 12,5 %, za cestno infrastrukturo in novogradnje pa je Vlada zagotovila kar 198 milijonov, kar predstavlja 20 milijonov več kot v letu 2016. Nadaljevala se je tudi nadgradnja in modernizacija železniških prog in še bi lahko kaj našli. Iz podatkov o realizaciji izhaja, da je bilo prihodkov cirka 8,83 milijarde evrov, kar je za 16 milijonov evrov manj od načrtovanega, odhodkov je bilo cirka 9,16 milijarde evrov, kar je za 371 milijonov evrov manj od načrtovanega. Realizacija državnega proračuna izkazuje 326 milijonov evrov primanjkljaja, ki je za 355 milijonov evrov manj od načrtovanega. Razlika med načrtovanimi in realiziranimi sredstvi gre v veliki meri na rovaš sredstev iz Evropske unije, saj smo iz proračuna Evropske unije prejeli 58 % sredstev manj, kot smo načrtovali. V Stranki modernega centra se strinjamo, da je Slovenija zastala v izvajanju tekočega programskega obdobja 2014–2020, če ga ocenjujemo samo in zgolj po realizaciji prihodkov iz Evropske unije. Računsko sodišče je k zaključnemu računu podalo mnenje s pridržkom. Ocenilo je, da je splošni del korektno pripravljen in je odraz pravilnega prikazovanja prejemkov in izdatkov. Tudi glede pravilnosti izvršitve meni, da so vladni proračunski uporabniki v pomembnih pogledih poslovali skladno s predpisi in usmeritvami. V obeh primerih je ugotovilo le manjše napake, ki so bile enake kot v prejšnjih letih. Odzivno poročilo je zahtevalo le od treh ministrstev. Kot novo in relevantno pa velja opozorilo Računskega sodišča v zvezi s koriščenjem sredstev iz proračunske rezervacije, ki se prevečkrat uporablja nenamensko. Proračunska rezervacija je namenjena za financiranje nepredvidenih namenov ali za namene, za katere se med letom izkaže, da niso zagotovljena sredstva v zadostnem obsegu, ker jih pri pripravi proračuna ni bilo mogoče načrtovati. Računsko sodišče je zaradi pomanjkanja revizijskih dokazov zavrnilo izrek mnenja o zbirni bilanci stanja proračuna na dan 31. 12. 2017, saj ni bilo mogoče pridobiti zadostnih in ustreznih dokazov za potrditev stanj osnovnih sredstev, terjatev sredstev, danih v upravljanje, in kratkoročnih terjatev do kupcev. V Stranki modernega centra se zavedamo, da prihaja do razlik v strokovnih mnenjih in stališčih med Vlado in Računskim sodiščem, zato bo na tem področju potrebnega še veliko sodelovanja in skupnega dela za poenotenje kakovostnega strokovnega sporazumevanja. To pa ne bi smel biti prevelik problem, saj konec koncev živimo in delamo v skupni enotni pravni ureditvi. Na podlagi vseh kazalnikov in mnenja Računskega sodišča ocenjujemo, da je Predlog zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2017 korektno pripravljen, realiziran in kaže na uspešno delovanje Vlade v tem obdobju. Iz njega so razvidni tudi pozitivni trendi na področju razvojne in ekonomske uspešnosti. Predlog v celoti podpiramo.
Hvala, gospa poslanka. Kot zadnji predstavlja stališče poslanske skupine gospod Aleksander Reberšek Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Kako je to – zadnja je prva ali nekaj podobnega. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, državna sekretarka, spoštovani poslanke in poslanci! Tako kot vsako leto se tudi pri letošnjem sprejemanju zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za prejšnje leto veliko ukvarjamo z mnenjem Računskega sodišča. Tudi letos je Računsko sodišče podalo več pripomb na predlog zaključnega računa proračuna. Predsednik Računskega sodišča je na seji Komisije za nadzor javnih financ povedal, da so po reviziji predloga zaključnega računa podali mnenje s pridržkom o splošnem delu zaključnega računa in tudi o pravilnosti njegove izvršitve. Ocenil je, da so ugotovitve zelo podobne tistim iz prejšnjih let in da so tudi napake podobne. Glede splošnega dela zaključnega računa je opozoril na nekatere primere knjiženj, ki so povzročili, da po njihovem mnenju prihodki in odhodki niso pravilno prikazani. Glede pravilnosti izvršitve proračuna je pojasnil, da so mnenje s pridržkom podali zaradi številnih kršitev zakonskih predpisov, ki se iz leta v leto ponavljajo. Računsko sodišče že od leta 2011, ko je to možnost dala sprememba Zakona o javnih financah, podaja popravke revizorja, ki pa jih Vlada še nikoli ni upoštevala. Zaradi tega se iste napake ponavljajo iz leta v leto. Letos že šestič Računsko sodišče zahteva enake oziroma podobne popravke, ki pa jih je Vlada ponovno zavrnila. V Novi Sloveniji smo kritični predvsem do tega, da Vlada ne zagotovi odprave kršitev, ki so bile že tako velikokrat ugotovljene, to je enostavno nedopustno. Glede na to, da se trenutna finančna perspektiva počasi bliža koncu, nas posebej skrbijo tudi opozorila Računskega sodišča glede neučinkovitega črpanja evropskih sredstev, predvsem pri kohezijskih sredstvih in strukturnih skladih. Pri črpanju sredstev iz strukturnih skladov smo prejeli 91 % manj, kot je bilo načrtovano, pri črpanju iz kohezijskega sklada pa smo prejeli 61 % manj sredstev. Načrtovani presežek z vidika evropskih sredstev je bil preko 505 milijonov evrov, realiziran presežek pa je bil zgolj 9 milijonov evrov. Analiza plač v javnem sektorju za leto 2017 kaže, da se je masa sredstev za bruto plače v primerjavi s prejšnjim letom povečala za 5,1 % oziroma za več kot 180 milijonov evrov. Povprečno število zaposlenih se je povečalo za 2,4 % oziroma za 3 tisoč 681 zaposlenih. V Novi Sloveniji ob tej priložnosti ponovno poudarjamo, da bi sadove gospodarske rasti morali čutiti vsi državljani. To pa lahko naredimo le z zmanjšanjem davčne obremenitve za vse zaposlene, tako za tiste v javnem sektorju kot tiste v zasebnem sektorju. V Poslanski skupini Nove Slovenije pričakujemo, da bodo parlamentarne stranke upoštevale svoje obljube in podprle razbremenitev dela, ki smo jo v Novi Sloveniji že vložili v zakonodajno proceduro. Zaradi ponavljajočih se kršitev, na katere je ponovno opozorilo Računsko sodišče, v Novi Sloveniji Zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2017 ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zaključnega računa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravi naj se gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, dragi kolegice in kolegi! Nekaj najboljšega, kar se nam je zgodilo poleg tega, da smo dobili suvereno državo Slovenijo, je tudi to, da je Slovenija 1. maja 2004 po volji ljudi, izraženi na referendumu, postala članica Evropske unije. Kasneje smo prevzeli tudi skupno evropsko valuto. To so gotovo zgodovinski izjemno pomembni premiki, dosežki, dosežki naših ljudi, naših državljank in državljanov. In to, da smo člani Evropske unije, seveda imamo priložnost, možnost tudi črpati evropska sredstva za naš razvoj. Evropska sredstva so praktično edina, praktično edina nepovratna sredstva, razvojna sredstva, pa jih ne znamo črpati. To, kar na Odboru za zadeve Evropske unije ugotavljamo že praktično cel prejšnji mandat, kar je ugotovilo za ta zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2017 Računsko sodišče, so podatki, še več, so dejstva, ki niso dopustna. Zdaj mi kot Državni zbor samo ugotavljamo, pa rečemo, ja, saj je v redu, pa zaključni račun je neka zgodovina. To je sicer res, je obdelava, obravnava nekih zgodovinskih finančnih podatkov, proračunskih podatkov iz prejšnjega leta, ampak tam, kjer smo naredili napake, se moramo iz tega tudi nekaj naučiti. Gospe in gospodje, ni dopustno, da smo v lanskem letu iz strukturnih skladov počrpali 91 % manj denarja, kot je bilo v proračunu načrtovano, ali po domače, beležimo 91-odstotni izpad. In naprej, kar zadeva kohezijska sredstva beležimo 61-odstotni izpad glede na načrt. Se pravi, če primerjamo realizacijo, če primerjamo načrt, ki ga je naredila Vlada in sprejela koalicija, beležimo minus 61 odstotkov. Če Državni zbor na to ne reagira, potem je vse dovoljeno, predvsem tudi dajemo signal, da so dovoljene tudi nezakonite zadeve, da je dovoljeno delo, ki ga izvajajo visoki državni funkcionarji in uradniki, pa enostavno ne delajo s srcem za to, za kar so tja postavljeni. Morda je, ampak v to se ne vtikam, morda je pod vprašajem tudi strokovnost. Ampak nekaj enostavno se je zgodilo, da je tako slaba realizacija oziroma tako velik izpad pri črpanju evropskih, torej praktično edinih nepovratnih razvojnih sredstev. In če na to neodgovorno delovanje Državni zbor ne odreagira, potem enostavno odgovornosti ni več in se dopušča neodgovornost. Če grem tu zdaj korak naprej, potem mi praktično izgubljamo vrednote, ki bi jih tisti, ki vladajo, ki vladate, morali zagovarjati. Kaj zagovarjati – udejanjati. In tukaj imamo mi največje pomisleke v Novi Sloveniji. Če bo šlo tako naprej, bomo mi dejansko razgradili našo družbo. Računsko sodišče posebej opozarja na proračunske postavke Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ker Računsko sodišče pogreša in ministrstvu nalaga vzpostaviti analitične evidence za vse obveznosti iz naslova socialnih transferjev. O tem smo mi pred dnevi že govorili, socialna politika ali pa politika socialnih transferjev, bolje rečeno, je takšna, da je skoraj nihče ne razume. In ker je nihče ne razume, je to odmik od socialne države. In ker je to odmik od socialne države, je to odmik od 2. člena slovenska ustave. To so dejstva, številke o tem govorijo. Seveda bomo tudi v bodoče, ker smo usmerjeni seveda naprej, najprej v naslednje leto, bomo seveda morali zagotoviti nekaj čez 3 in pol milijarde evrov za servisiranje dolga centralne države. Tukaj večkrat slišim eno zavajanje, češ, javni dolg smo znižali, sedaj je samo 74 ali 76 % BDP. Jaz nikoli nisem vzel kredita, ker bi s procenti odplačeval. Kredit je treba odplačevati v evrih in mene tukaj procenti pravzaprav ne brigajo, ker za dvig BDP, za dvig bruto domačega produkta so, to vemo vsi, izključno zaslužni vi tisti, ki so v podjetjih, ne bom rekel gospodarstveniki, ker bo morda kdo skočil, zaradi tega, gospodarstvo je tisto, ki je potegnilo to gospodarsko rast naprej, torej delodajalci in delojemalci, da se razumemo, da sem zelo natančen. Treba je zelo jasno povedati, da je na dan 30. septembra letošnjega leta dolg centralne države bil še vedno 29 milijard in 265 milijonov. Fantastična številka in to nas bo še nekaj časa bremenilo. Zato je tako zelo pomembno, da tista nepovratna sredstva, ki jih imamo na razpolago v evropski blagajni, če hočete, ki je tudi naša blagajna, da tista sredstva res do zadnjega centa tudi izkoristimo. Mi smo predlagali neke ukrepe v prejšnjem mandatu, žal smo bili preslišani, no, zdaj smo pa tam, kjer smo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Pripravi naj se mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Mogoče je za začetek prav, da si obudimo spomin o okoliščina, v katerih je država gospodarila v letu 2017. V letu 2017 smo imeli ugodne makroekonomske okoliščine. Imeli smo visoko gospodarsko rast, ki je bila v največji meri posledica, če se izrazim prosto po Luki Mescu, Ahilove pete slovenskega gospodarstva, torej zaradi izvoza. Bili smo sredi finančne perspektive 2014–2020, torej bi morali na polno črpati in koristi evropska sredstva za dobre, pametne projekte, ki bi pomenili dodano vrednost našemu gospodarstvu, prebivalstvu in ostalim. Skratka, imeli smo neko vlado, ki je imela tudi v parlamentu izjemno veliko večino. Pred seboj imamo sedaj zaključni račun za to leto, ko bi morale tudi številke odražati vse to, o čemer danes govorimo, pa žal ne. Od približno 9 milijardah in pol je bilo realiziranih 391 milijonov evrov za investicije. Jaz malo kakšno občino poznam, da bi za investicije namenjala manj kot 10 % tistega, s čimer letno razpolaga. Večino so odstotki od 30 do 60. Obe teh izjemnih okoliščinah smo pridelali 326 milijonov oziroma je Cerarjeva vlada pridelala 326 milijonov proračunskega primanjkljaja. Resda ga je načrtovala 600 in se je nekdo še pohvalil na odboru s tem, da je bil zmanjšan skoraj za pol. Ob teh ugodnih okoliščinah, ob tem, ko bi morala finančna perspektiva teči s polno paro, je Cerarjeva vlada namesto cirka milijarde evrov denarja iz evropskih virov pridobila tega denarja za 416 milijonov. Več kot pol manj od predvidenega. In nikomur se leta 2017 ni zdelo vredno, da bi prišel pred ta parlament, s strani vlade, Cerarjeve vlade in poslancem nalil čistega vina. Vsaj septembra bi bil še primeren čas, da bi to storil. Slišali pa smo v zadnjem obdobju prav intenzivne hvale o tem, kako je bila Cerarjeva vlada uspešna pri črpanju evropskega denarja. Kmalu bomo začeli poslušati tudi hvale o tem, kako je sedanja vlada uspešna pri črpanju, pa nas bodo številke, po mojem, za leto 2018 postavile na realna tla. Ko smo o tem zaključnem računu razpravljali na Komisiji za nadzor javnih financ, smo imeli tisti teden, tisti petek razpravo o evropskem denarju. In jaz sem takrat na odboru povedal, da pričakujem, da glede na te številke, da najmanj kar je, da minister odstopi, ne glede na to, da je komaj zasedel ta ministrski položaj, kar se je kasneje tudi zgodilo, ne sicer zaradi tega katastrofalnega črpanja, ampak zaradi drugih razlogov, ker pač ni pokazal nobenih aktivnosti, da bi bilo letos kaj bolje. Smo pri koncu leta 2018. Imamo še slabi dve leti na razpolago, da ta sredstva na ustrezen, pameten način zavežemo, ki ostajajo, ampak ni nobenih konkretnih aktivnosti, ki bi govorile o tem, da bo vlada Marjana Šarca storila vse, da se bo to tudi zgodilo. Ker če se te aktivnosti odvijajo zadnji trenutek, zadnjo sekundo, potem se sredstva porabijo tudi slabo in za slabe projekte. In temu bomo po mojem priča tudi v okviru te finančne perspektive. Je pa pred vrati že nova in vlada in vladni pogajalci se hodijo v Bruselj pogajat za novo perspektivo. Torej, vi bi se morali danes pogovarjati o tem, kako bomo novo perspektivo čim bolj učinkovito črpali in porabili, ne pa o tem, da se ukvarjamo sedaj z reševanjem starih zavoženih zadev. Dolg državnega proračuna je bil konec lanskega leta 28 milijard 740 milijonov. In ko sem prej omenil, da je v letu 2017 bil realiziran primanjkljaj v višini 326 milijonov, sem pozabil povedati, da se je pa dolg v letu 2017 še dodatno povečal za milijardo 611 milijonov evrov. Za milijardo 611 milijonov evrov se je povečal dolg, kljub temu smo realizirali 326 milijonov evrov primanjkljaja. In nekateri, oprostite, bi radi delili, tisto, kar zdaj smo presegli. Kaj smo presegli? Minus bi nekateri delili ali kaj? In glede na aktivnosti, ki se odvijajo v zadnjih tednih Šarčeve vlade, bo nekatere v prihodnjih letih še krepko bolela glava, ker se proračunski izdatki povečujejo, pa zaradi tega ne bo dodana vrednost ne pri boljšem položaju pri posameznih storitvah državne uprave in javnega sektorja, ne pri plačah, ne kjerkoli drugje. Pred desetimi leti, 31. decembra 2008, je bil dolg državnega proračuna – veste koliko? 7 milijard 182 milijonov. Več kot 20 milijard manj, kot je danes. Se pravi, več kot 20 milijard evrov v desetih letih. Za kaj? Za kaj, se sprašujem? Imajo zaradi tega ljudje boljše zdravstvene storitve? Nimajo. Vedno slabše so. Imajo zaradi tega ljudje dostojne pokojnine? Nimajo. Dobijo pošteno plačilo za delo, ki ga opravljajo? Še vedno ne vsi. Da ne govorimo o vsem drugem, kar bi se dalo uredit z 20 milijardami evrov, gospe in gospodje. Tako da tega zaključnega računa za leto 2017 ni mogoče podpreti ne iz formalnih vidikov, ker so bili že omenjeni, tudi zadržki Računskega sodišča in vsega ostalega, predvsem pa ga ni mogoče podpreti zaradi vsebinskih razlogov. In enkrat je temu slabemu gospodarjenju in temu, da Vlada ne čuti odgovornosti do parlamenta, da bi pravočasno opozorila na to, da se proračun ne izvršuje tako, kot je bilo načrtovano, treba narediti konec. In konec lahko naredimo samo na ta način, da glasujemo proti temu zaključnemu računu. Dodatno pa mislim, da bi konec temu slabemu gospodarjenju naredilo uveljavljanje odgovornosti, kajti, žal, je v tej državi zelo malo ljudi, ki odgovarjajo za slabo gospodarjenje. Po navadi se na kakšnem nižjem nivoju še kdo najde, na teh najvišjih, kjer bi ta odgovornost morala biti največja, pa žal tega ni. Jaz osebno iz vseh teh razlogov tega zaključnega računa ne bom podprl oziroma bom glasoval proti.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz moram reči, da verjetno govorimo o zaključnem računu proračuna petič ali šestič v tem državnem zboru. In če bi pogledali magnetograme, bi lahko rekli, da se do neke mere ponavljam. Ponavljam se zaradi tega, ker se posamezna vlada tudi ponavlja v delanju napak pri izvajanju proračunske politike. Ponavljam se tudi zaradi tega, ker Vlada ne upošteva priporočil Računskega sodišča, ne upošteva tistega, kar dejansko Računsko sodišče priporoča. Govorim o priporočilih. Kajti ta priporočila so napisana, morala bi biti napisane zahteve. In še enkrat, zaradi tega, ker enostavno si ne predstavljam, kako Vlada, ki ne upošteva svojega nadzornika, lahko govori o tem, da spoštuje pravni sistem v tej državi. Tukaj gre enostavno za vprašanje prava, spoštovane predstavnice Ministrstva za finance. Za vladavino prava. Ne glede, ali imate vsebinsko drugačno mnenje ali nimate drugačnega mnenja, gre za spoštovanje prava in za vladavino prava. In ne vem, kako lahko zahtevate potem od drugih, da to spoštujejo. Vlada ima pač ta privilegij, da sama sebi piše zakone in jih potem nekako preko koalicije spravi v življenje. Sama se pa postavlja v drugačen položaj, v položaj, ki je nad zakonodajno oblastjo, v položaj, ki je nad nadzornikom. 37 zakonov je navedenih v poročilu Računskega sodišča in 37 zakonov tukaj Vlada ni spoštovala. Na štirih straneh jih lahko preštejete. In če je temu tako, se seveda postavlja vprašanje, zakaj tega ne naredite in ali boste v prihodnosti karkoli glede tega naredili. Tu ima Vlada čas tudi v tej razpravi in naj prosim na to odgovori, ali bo upoštevala stališča Računskega sodišča in priporočila Računskega sodišča. Ali bo to naredila? In če bo naredila, do kdaj bo to naredila? Ali obstaja tukaj kakršnakoli zaveza te vlade? Kajti, te napake, ki se ponavljajo iz leta 2012, 2013, 2014, 2015 in tako naprej, se verjetno nadaljujejo še tudi v prihodnje. S tega zornega kota bi prosil predstavnico Vlade, da pove, kdaj se bo to zgodilo in na kakšen način se bo to zgodilo. Drugo vprašanje je, kdaj boste imeli bilanco o stvarnem premoženju? Kdaj? Datum? Tega usklajevanja, poglejte, jaz mislim, da v stališčih vseh poslanskih skupin je bilo, da je to usklajevanje, to dogovarjanje glede vsega tega prepočasno. Ene poslanske skupine so povedale na nekoliko lepši način, nekoliko bolj ovito v celofan, da tako rečem, jaz sem mogoče povedal to bolj neposredno in tudi sedaj govorim bolj neposredno, ampak dajte povedati. Poglejte, zakonodajno telo, ki nenazadnje potrjuje ta zaključni račun, od vas pričakuje, da boste povedali, kdaj se bo to zgodilo, da bomo v državi Sloveniji vedeli, koliko premoženja dejansko imamo. Ne glede na evidence, ne glede na izgovore, da, ne vem, to ministrstvo noče narediti tega, da drugo ministrstvo nima podatkov o tem in tako naprej in tako naprej. Veste, zaradi mene lahko tukaj sedi celotna vlada, ne samo predstavnica Ministrstva za finance, ki je zdaj tukaj na nek način žrtev. Cela vlada, naj pride predsednik Vlade in pove to, navsezadnje gre tukaj za proračunski dokument, kako se bo izvajal sedaj in kako se že izvaja zdaj, ko ima on največjo izvršilno moč v tej državi. Drugo, kar ugotavlja tudi Računsko sodišče ali pa tretje – nadzor nad javnimi zavodi. Kdaj boste zagotovili nadzor nad javnimi zavodi, ta transferij? Kdaj? Kdaj boste sprejeli zakon, ustrezen zakon, ki ga že napovedujete nekaj let? Kdaj bo ta vlada sprejela ustrezen zakon, ki ga napovedujete že nekaj let, Zakon o javnih financah, pa ga ne sprejmete? Mene zanima stališče vlade, ne stališče Ministrstva za finance, da bo Ministrstvo za finance reklo: »Glejte, mi se ne moremo uskladiti s temi pa temi pa temi«. Vi ste tukaj predstavniki vlade, vlade gospoda Marjana Šarca. Kdaj boste to naredili? To niso vprašanja od danes, to so vprašanja izpred petih, šestih, sedmih let. Kako boste črpali evropska sredstva v prihodnje? Povejte danes in tukaj in zdaj. Da boste to negativno črpanje, ki je bilo pokazano v letu 2017, dejansko izboljšali. Vlada, kaj boste naredili glede tega? In Ministrstvo za finance, to je pa neposredno vprašanje za Ministrstvo za finance: Kdaj boste nehali koristiti proračun skozi rezervo v nasprotju s proračunskimi dokumenti, kar vam govori Računsko sodišče?« Tukaj sploh ni vprašanje zakaj, kajti v tem parlamentu – pojdite gledati magnetograme tisti, ki ste novi – se o, zakaj je to tako, pogovarjamo že pet ali pa šest ali pa sedem let. Tukaj je samo še vprašanje, kdaj bo Vlada to storila, ker mora to narediti, ker ji je to naročilo Računsko sodišče? Vprašanje za Računsko sodišče pa je, zakaj ob vsem tem ni predlagalo vseh ukrepov, ki jih ima na razpolago. Med drugim ima na razpolago tudi to, da se zahteva odstop posameznega funkcionarja, ki ne upošteva stališč Računskega sodišča. To se je zgodilo enkrat v primeru t. i. kant in tako naprej. Se je že zgodilo. Ampak Računsko sodišča ima – to je pa vprašanje za Računsko sodišče – to možnost, da dejansko to naredi. Ne zaradi tega, ker so te napake, bom rekel, ekstremno hude in tako naprej, ampak zaradi tega, ker je dejansko Vlada tukaj neodzivna. Jaz jemljem kot neodzivnost to, da se sklicujejo sestanki na sestanek in tam se nič ne dogovori. In skliče se sestanek že zaradi tega, da se ne bo nič naredilo, navzven se bo pa pokazalo, kako se veliko dela. V tem je, bom rekel, čar vladanja te vlade in, bom rekel, tudi prejšnje vlade in tako naprej. S tega zornega kota jaz pričakujem od državne sekretarke, ki je tukaj, da nam enostavno pove, ne kako in zakaj in tako naprej, ampak kdaj. Kdaj bomo imeli bilanco stanja? Kdaj bomo imeli popis vsega premoženja? Kdaj bomo imeli tukaj akt, ki bo uredil javne finance, na primer, da je to Zakon o javnih financah – kdaj? To so zdaj dejansko ta vprašanja in jaz bi pričakovalo seveda tudi odgovore od državne sekretarke, ki je tukaj, zaradi mene lahko tudi od ministrov in ministric, za njih je to seveda samo formalnost, da se bo to zdaj tukaj zgodilo. Glede same vsebine in črpanja evropskih sredstev je danes v tem državnem zboru že veliko besed izgovorjenih. Moje vprašanje je samo: Kaj boste naredili, kaj bo Vlada naredila za to, da se bo to izboljšalo? Zamenjava ministra ni dovolj. Ni dovolj za to, da se bo vsebinsko nekaj naredili, za to, da se bo okrepila ekonomija, gospodarstvo Slovenije zaradi tega, da bomo imeli večji investicijski ciklus, zaradi tega, da bomo v času, ki bo slabši kot je danes, bolj odporni, če želite, bolj robustni. Samo to je zdaj vprašanje. Tega zaključnega računa pa enostavno ne morem podpreti. Sam s seboj bi bil v nasprotju, če bi danes podprl neke rešitve, ki so bile enake in enake napake kot so pred nekaj leti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nimamo več prijavljenih razpravljavcev, tako da prehajamo v sklepni del razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica Vlade mag. Saša Jazbec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, hvala lepa za razpravo. Bistvo revizorjevega pregleda računovodskih izkazov je, da presodi, če ustrezno odražajo dogodke revidiranca. Se pravi, če so v zaključnem računu 2017 ustrezno prikazani prihodki, odhodki, prejemki, izdatki in saldo državnega proračuna. In Računsko sodišče je v svojem mnenju napisalo, da razen napak, ki jih navajamo v prejšnjem odstavku – gre pa za 12 milijonov, ki smo jih po mnenju Računskega sodišča napačno beležili v bilanci B, in ker je bilanca B relativno nizka, znaša 195 milijonov, je potem teh 12 milijonov, ki smo jih napačno knjižili, nad mejo 2 %, ki je prag za mnenje brez pridržka – in Računsko sodišče navaja, da razen pač te napake, teh 12 milijonov in še prihodki, odhodki iz obresti, ki so bili med bilancama napačno knjiženi, to je pa 148 tisoč 730 evrov, znaša ta znesek, menijo da revidirani splošni del predloga zaključnega računa pravilno, to je v skladu z Zakonom o javnih financah, Zakonu o računovodstvu in drugimi predpisi, prikazuje prejemke in izdatke proračuna za leto 2017. Se pravi, v A bilanci, v veliki bilanci, ki je bila težka 9 milijard 156, ni bilo problemov. Problem je v tem delu, ki sem ga omenila, in problem je tukaj strokovno razhajanje, ali se, ko damo denar javnemu skladu, ali se to knjiži takrat kot dano posojilo, to je strokovno mnenje Ministrstva za finance, ali se kot posojilo oziroma kot izdatek knjiži samo tisti del, ki ga sklad potem plasira do končnih upravičencev. To je glede revizije zbirne bilance oziroma zaključnega računa, splošni del. Danes ste dosti navajali, koliko zakonov krši Vlada pri izvrševanju proračuna, zato ker revizor poleg tega, da revidira splošni del proračuna, se pravi prihodke, odhodke, izdatke, prejemke in saldo, revidira tudi, kako so posamezni revidiranci, se pravi, torej resorji znotraj Vlade, kako so pravilno izvrševali proračun. In tukaj je dejansko navedenih 21 zakonov, 5 uredb, 3 pravilniki, 2 koalicijski pogodbi, razpisne dokumentacije in pogodbe, kjer je prihajalo do nepravilnosti, ampak tudi tukaj Računsko sodišče pravi, se pravi, pri reviziji izvrševanja pravi: »Razen vpliva navedenih nepravilnosti na pravilnost poslovanja menimo, da so Vlada Republike Slovenije oziroma vladni proračunski uporabniki v vseh pomembnih pogledih poslovali v skladu s predpisi in usmeritvami«. Naj vam primeroma navedem, kaj je zmotilo Računsko sodišče. Recimo, da ni bilo v skladu poslovanje z Zakonom o carinski službi, ker je bilo javnemu uslužbencu dodatek za stalnost obračunan v previsokem znesku. Naslednja kršitev. Neskladje z Zakonom o obrambi, ker je bil javnemu uslužbencu dodatek za stalnost obračunan v prenizkem znesku z Zakonom o javnem naročanju, ker v odločitvi o oddaji javnega naročila ni bilo navedeno, da je treba zahtevku za revizijo priložiti potrdilo o plačilu takse, ker je bilo prostovoljno obvestilo za predhodno transparentnost objavljeno prepozno. Z Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja, ker so bile informacije iz pogodbe o izvedbi javnega naročila objavljene prepozno, ker je bil sanacijski odbor ustanovljen prepozno. Ker predpis, ki ureja financiranje visokega šolstva, ni bil sprejet v roku. To so stvari, ki so posledica operativnega tveganja, se pravi, kako ljudje po resorjih izvršujejo svoje delo. In tukaj nam spremembe zakonov in sprejetje novih zakonov ne bo pomagalo k pravilnejši izvršitvi proračuna. Tako da mnenje Računskega sodišča, razen tega, kar je tukaj eksplicitno omenjeno, je na oba dela, torej na splošni del zaključnega račun in na izvrševanje, je v skladu z zakoni, kar je naloga Računskega sodišča, ko revidira računovodske izkaze. Računsko sodišče ne izda mnenja na zbirno bilanco stanja. Mi seveda vemo, koliko imamo premoženja. Danes je bilo v razpravi navedeno, da ne vemo, koliko imamo premoženja. Vemo, koliko ga imamo, ker terjatve in obveznosti so usklajene, vrednost premoženja je jasna in problem te zbirne bilance je, da jo je Računsko sodišče revidiralo četrtič in da smo v tem procesu teh štirih let dejansko izvedli en kup aktivnosti, ki jih bom zdaj tudi naštela, zato ker ni res, da se nič ne spremeni, da se nič ne izboljša. Glede na to, kar nam je v preteklosti predlagalo Računsko sodišče, smo uredili razmerje med Ministrstvom za finance in Skladom za nasledstvo. Sklenili smo dogovor, s katerim so podrobneje opredeljena razmerja med Republiko Slovenijo in skladom, poslovni dogodki, ki nastajajo, dokumentacija, ki izkazuje te dogodke in je podlaga za evidentiranje ter način evidentiranja. Potem je Ministrstvo za finance popravilo evidentiranje terjatev iz poslovanja do SID banke iz naslova varnostnih rezerv. Na priporočilo Računskega sodišča smo odprli več kontov v okviru dolgoročnih terjatev in smo na ta način pač naredili to, kar je pričakovalo Računsko sodišče. Izvedena je bila določitev vrst namenskega premoženja v Aktu o ustanovitvi Stanovanjskega sklada kot javnega sklada. Tudi to je bil dogovor z Računskim sodiščem, tretja zadeva, ki je bila urejena. Potem uskladitev Akta o ustanovitvi Sklada za nasledstvo z določbami ustreznega zakona in opis namenskega premoženja v sodni register. To je bila zahteva Računskega sodišča. Potem, kar je zelo pomembno pri tem, kdaj bomo imeli zbirno bilanco stanja oziroma kdaj bomo imeli izrečeno mnenje na zbirno bilanco stanja, v skladu z načrtom aktivnosti, ki smo ga predložili Računskemu sodišču – in te aktivnosti imajo pač rok izvedbe več let, ker gre konkretno za izvajanje vpisov v zemljiško knjigo – tukaj ne morem podati odgovora, kdaj bo to urejeno, zato ker je to odvisno od poteka postopkov na sodišču. Trenutno je v zemljiško knjigo vpisanih 85 % nepremičnin v lasti države. Šesta točka, Furs je s spremembo aplikacije EDIS CDK zagotovil popolnost izkazovanja terjatev in obveznosti do davčnih zavezancev. To je bila zahteva Računskega sodišča v preteklosti. Glede nadzora ste govorili danes – z nadgraditvijo aplikacije MFERAC smo omogočili zdaj pošiljanje analitičnih evidenc posrednih proračunskih uporabnikov in s tem omogočili nadzor ministrstvom, ki imajo sredstva v upravljanju, in posledično urejanje premoženja v lasti države. Potem še ena pomembna stvar, s pridobitvijo analitične evidence zemljišč iz Darsa na dan 31. 12. 2009 se je potrdila vrednost prenesenih zemljišč avtocestne infrastrukture z Darsa na dan 1. 1. 2010. Potem smo osnovnim sredstvom, ki so izkazovala v poslovnih knjigah vrednost 1 evro, smo jim določili vrednost in smo tule popravili s 764 na 127 takih stanj na stanju nepremičnin, pri premičninah pa z 41 tisoč 790 na 2 tisoč 809. Potem smo spremenili Zakon o podpornem okolju za podjetništvo kot potrditev, da so sredstva, ki se nakazujejo malim podjetjem, povratna sredstva. To je povezano s tem, kar sem prej govorila, da je razlog, zakaj je Računsko sodišče dalo mnenje s pridržkom zaradi te knjižbe v B bilanci. Tako da bi težko rekli, da ni bilo storjenega nič v povezavi s tem, kar je Računsko sodišče opozarjalo v preteklosti. Tudi na to bi se rada odzvala, ko je bilo rečeno, da spreminjamo zakone zato, da ne bi evidentirali. Določeni posli pri upravljanju dolga, zdaj ta zamenjava obveznic, ki se je aktivno dogajala v zadnjih nekaj letih, se po uskladitvi z Računskim sodiščem na podlagi spremembe zakona evidentirajo le na kontih bilance stanja, brez odhodkov. Se pravi, ne sedimo na sestankih zato, da sedimo, ampak zato, da iščemo skupne rešitve. Je pa dejstvo, da je področij, kjer je stvari treba urediti, dosti. In kot sem povedala že na komisiji, ne gre čez noč, niti ne gre čez tisoč 400 noči, zato ker smo tu odvisni od veliko deležnikov. Vprašali ste, kdaj bomo dobili pozitivno mnenje oziroma kdaj bomo nehali uporabljati tekočo proračunsko rezervo za to, čemur ni namenjena. Tekoča proračunska rezerva, se bojim, da je ne glede na to, koliko se trudimo, ena tistih točk, ki bodo zelo težko ali pa zadnje prišle s seznama pripomb Računskega sodišča. V skladu z 42. členom Zakona o javnih financah se lahko ta rezerva uporabi za namene, ki jih ob načrtovanju proračuna ni bilo mogoče načrtovati ali pa so bili načrtovani v prenizkem obsegu. Ker imamo fiskalno pravilo, ki določa zgornjo mejo odhodkov, nimamo te možnosti, da bi si za različne namene puščali kaj dosti rezerve na vsakem posameznem namenu. In za nekatere stvari je porabo med letom bistveno lažje predvideti kot za kakšne druge. Pri zakonskih obveznostih določenih transferjev posameznikov in gospodinjstev lahko ocenjujemo, koliko bo teh upravičencev, ampak če se med letom nekaj zgodi, karkoli, se število poviša, potem zakonske obveznosti moramo izpolniti in za te namene potem uporabimo tudi tekočo proračunsko rezervo. Precej ste govorili o neuspešnem črpanju evropskih sredstev. Seveda ima Računsko sodišče možnost in pravico, da komentira karkoli, ampak konkretno je v tem primeru revidiralo zaključni račun in zbirno bilanco, se pravi, načelno naj bi se tu izrekalo o tem, ali računovodski izkazi ustrezno izkazujejo dogodke v preteklem letu. Glede na to, da se je tako na komisiji kot tudi danes odprla razprava o evropskih sredstvih oziroma o neuspešnem črpanju evropskih sredstev tekoče kohezije, bi tu poudarila samo, da se absolutno zavedamo pomanjkljivosti, da je Vlada pripravila akcijski načrt oziroma da je resor pripravil akcijski načrt za pospešitev aktivnosti, ki ga bo Vlada obravnavala v tem tednu. Pomembno je, da ta sredstva za državo niso izgubljena, ampak se bodo, tako kot v pretekli perspektivi, uporabljala na koncu. Čeprav ima perspektiva končno letnico 2020, se bodo ta sredstva lahko uporabljala do 2023. In verjamem, da bodo lahko ta razvojna sredstva pomagala integralnim sredstvom potem, ko bo prišlo do, recimo, upada gospodarske aktivnosti, na kar ste danes tudi že opozarjali. Mogoče še pripomba glede investicij. V preteklem letu je bilo sicer 600 milijonov porabljenih za investicije, tu upoštevamo investicijske odhodke in investicijske transferje. Dejstvo je, da država načelno v ekonomski teoriji naj ne bi bila glavni generator investicij v gospodarstvu oziroma v nekem ekonomskem prostoru naj bi ustvarjala pogoje, torej, da naj bi bili pogoji primerni ali pa spodbudni za investicije. Ta država ima spodbudne pogoje za investicije, podjetja si lahko 40 % investicij štejejo v davčno olajšavo oziroma če gre za investicije v znanost in raziskave, se jim lahko to upošteva kot davčna olajšava v celotnem investiranem znesku. In še ne morem mimo dolga, ki ga omenjate. Dokler državni proračun izkazuje primanjkljaj in primanjkljaj je izkazoval tudi v lanskem letu, je logično, da dolg raste, torej za financiranje teh tekočih stvari A bilance kot za financiranje B bilance. In ko zakladnica pripravlja program zadolžitve, seveda upošteva sprejeti proračun tak, kot se načrtuje, torej načrtovanih je bilo 684 milijonov primanjkljaja v A bilanci in podoben primanjkljaj tudi v B bilanci. In je zato pač v program financiranja treba poskrbeti, da se bo to tekoče leto lahko sfinanciralo. Drugače pa geneza dolga preteklega desetletja je zelo jasna in smo jo na Ministrstvu za finance analizirali v pokriznih letih od 2009 do 2015, ko je vsako leto državni proračun zabeležil od milijardo 100 do milijard 700 primanjkljaja, se pravi samo tega, da rečemo, tekočega, zato da se je zagotavljalo plače, plačila obresti, transfer v pokojninsko blagajno, transferje posameznikom in gospodinjstvom. Iz tega naslova je v bistvu 10 milijard dolga za tekoče izvrševanje proračuna in 5 milijard dolga je posledica dokapitalizacije bank. Tako da, ko ste spraševali, kaj imajo ljudje od tega dolga v tistih pokriznih letih oziroma mi smo imeli v tej državi recesijo v obliki dvojne črke V, se pravi sta bila, dvakrat smo doživeli dno. V tistem obdobju je bila pač vloga države pomembna in se je pokazala sočasno v nižjih prihodkih, v višjih odhodkih, ki so pač rezultirali v vsakoletnem primanjkljaju. Do leta 2015, kot sem rekla, je bilo primanjkljajev vsako leto več kot milijardo, šele v zadnjih 2 letih se je ta primanjkljaj znižal, lani je znašal 326 milijonov, za letos pa, kot veste, je napovedan, načrtovan in bo tudi dosežen presežek. Prizadevamo si oziroma lahko bi rekla, da ni res, ko ste rekli, da ne kažemo zanimanja, da bi se kaj spremenilo, da bi pomanjkljivosti odpravili. Prizadevamo si, da bi letos državni proračun zabeležil ta načrtovani oziroma še višji, kot je načrtovani, presežek. In dejansko upamo, da bomo končno dobili tudi mnenje na bilanco stanja in morda celo pač pozitivno mnenje oziroma mnenje brez pridržka s strani Računskega sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ni razpravljavcev, in s tem zaključujem razpravo. O predlogu zaključnega računa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O STVARNEM PREMOŽENJU DRŽAVE IN SAMOUPRAVNIH LOKALNIH SKUPNOSTI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Franciju Rokavcu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predstavnik Vlade! Državni svet je predložil Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti iz enostavnega razloga, namreč, s sprejetjem novega Zakona o stvarnem premoženju države in vseh upravnih lokalnih skupnosti v začetku letošnjega letu je nastala tako imenovana pravna praznina, ki na nek način rezultirala v tem, da po 10. marcu letos lokalne skupnosti ne moremo spreminjati načrtov programov ravnanja s stvarnim premoženjem države in vseh upravnih lokalnih skupnosti, če tega nimamo izrecno zapisanega v določeni kvoti pri odloku o proračunu oziroma če se še niso začeli postopki za pripravo proračunov za leto 2019. Ti pa se v večini primerov še niso začeli. Potem dejansko tudi za leto 2019 ne obstajajo pogoji za sprejem načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem občin in s tega vidika nastaja velika gospodarska škoda. Predvsem vemo, da na lokalni ravni, v občinah tedensko prihaja do določenih, se pravi, novih potrebnih rešitev pri pridobivanju določenih nepremičnin za posamezne investicije ali pa za razpolaganjem določenih premoženja, ali so to stanovanja ali pa ostalo. Zaradi tega, smo potem predložili predlagano novelo Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, predvsem z namenom, da se odpravi prehodno obdobje, ki je bilo določeno do leta 2020. S predlagano rešitvijo predlagamo, da bi dejansko lahko občine fleksibilno in pa prožno izvajale samoravnanje s stvarnim premoženjem občin. Na ta način pa seveda tudi omogočili hitro in učinkovito izvajanje predvsem investicijskih projektov in seveda tudi drugih nalog, ki jih imamo občine. Seveda je predlog spremembe in dopolnitve zakona obravnaval tudi pristojni matični odbor, ki je seveda tudi sprejel amandma koalicijskih poslanskih skupin, ki po naši oceni delno, bi rekel, naredi premik k predlagani rešitvi, vendar še vedno napotuje občine, da morajo pri vsaki spremembi spremeniti proračun občine. Tudi tukaj bo po tem tekstualnem in samem vsebinskem delu lahko prihajalo do določenih zagat, predvsem tam, kjer ne bo različnih vrednosti, ampak bo šlo za spreminjanje dejansko samo vsebine posamezne nepremičnine. Državni svet je predlagal dopolnitev tega besedila za tretje branje, predvsem v smislu, da bi dejansko tako, kot je bila praksa v lokalnih skupnostih že do sedaj, da bi dejansko omogočili prožno in fleksibilno spreminjanje in dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem, ne glede na to, da bi bila potrebna posledica tudi sprememba samega dokumenta v proračunu. In sledili smo potem tudi pri 3. členu pripombam Zakonodajnopravne službe, da ne bi posegali retroaktivno, da bi seveda te določbe začele veljati za leto 2019. Prosim seveda za razumevanje in tudi za podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa! Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo, kot matično telo. Za predstavitev poročila dajem besedo predstavniku Zvonku Černaču. Izvolite.
Lep pozdrav vsem še enkrat! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 3. seji 7. novembra letos obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil Državni svet. V poslovniškem roku so amandmaje vložile Poslanske skupine LMŠ, SD, SMC, DeSUS in SAB, odbor pa je na pobudo predlagatelja predlagal tudi svoj amandma. Predstavnik predlagatelja, gospod Franci Rokavec, državni svetnik, je v dopolnilni obrazložitvi pojasnil, da želi Državni svet s predlogom zakona predvsem odpraviti pravno praznino, ki je nastala s sprejetjem Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, ki je začel veljati marca 2018. Poudaril je, da samoupravne lokalne skupnosti ne morejo dopolnjevati načrta ravnanja s stvarnim premoženjem ali pa sprejeti načrta ravnanja s stvarnim premoženjem za leto 2019 po veljavnem zakonu brez prehodnega obdobja, razen če so že začele s postopki pred uveljavitvijo zakona 10. marca letos, kar pa je storilo zelo malo občin. Poudaril je še, da bo samoupravnim lokalnim skupnostim, če ne bodo imele pravne podlage za dopolnjevanje načrta razpolaganja s stvarnim premoženjem, v prehodnem obdobju nastala velika gospodarska škoda. Predlog zakona omogoča odpravo prehodnega obdobja in sprotno fleksibilno sprejemanje in dopolnjevanje načrta razpolaganja s stvarnim premoženjem države in lokalnih skupnosti. Predstavnik Vlade gospod Leon Behin, državni sekretar Ministrstva za javno upravo, je dejal, da se Ministrstvo za javno upravo absolutno strinja s tem, da je nastala pri sprejemanju zakona malenkostna težava za obdobje leta 2019, zato je praznino smiselno zapolniti, ne samo z možnostjo dopolnitve programa razpolaganja s stvarnim premoženjem s strani lokalnih skupnosti, temveč tudi v segmentu države. Predlog novele so podprla vsa tri reprezentativna združenja občin. V razpravi je predstavnik predlagatelja izrazil nasprotovanje predlaganemu amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k 2. členu, saj sprejetje takšnega amandmaja ne bi rešilo ničesar. Dal je pobudo za amandma odbora, s katerim bi omogočili izbiro tistim lokalnim skupnostim, ki so že začele postopek pred 10. marcem 2018 oziroma tistim, ki teh postopkov niso začele pred uveljavitvijo zakona. Po krajši prekinitvi seje je bil amandma, tako kot ga je predlagal predlagatelj, povzet kot amandma odbora. Predstavnica Skupnosti občin Slovenije je poudarila, da Skupnost občin zagovarja in podpira zgolj rešitev, kot je določena v 2. členu predloga zakona, ne pa tudi predlaganih amandmajev s strani koalicijskih poslanskih skupin, saj bi ob sprejetju amandmajev na tem področju še vedno ostala pravna praznina. Dejala je, da se skoraj nobena občina ni poslužila določb 56. člena zakona, po kateri bi lahko sprejemale dvoletne proračune za ti dve obravnavani leti. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandmaje poslanskih skupin Liste Marjana Šarca, Socialnih demokratov, Stranke modernega centra, Desusa in Stranke Alenke Bratušek k 2. in 3. členu. Ker sta bila ta dva amandmaja sprejeta, o amandmaju odbora k 2. členu odbor ni glasoval, ker je le-ta postal brezpredmeten. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta sprejeta amandmaja vključena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade Leonu Behinu, državnemu sekretarju Ministrstva za javno upravo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci, ostali prisotni! Kot je bilo že povedano s strani dveh predhodnikov že na odboru, si Vlada prizadeva za rešitev pravne praznine, ki je nastala lani s sprejetjem zakona, na način, da ni možno dopolnjevanje programa razpolaganja s premoženjem oziroma ni možno sprejemanje in nadaljevanje postopkov, če so bili ti postopki sprejeti in začeti pred uveljavitvijo tega zakona. Za Vlado je pomembno, da vsi postopki, ki rešujejo to zadevo in jih podpira, morajo biti transparentni, kar pomeni, da morajo biti tudi enakopravni med vsemi lokalnimi skupnostmi in tudi državo, postopki morajo reševati tako premoženje in proračun države in lokalnih skupnosti, ne samo lokalnih skupnosti, in pa morajo izenačiti stanje, ali so bili postopki začeti pred novelo zakona ali pa se bodo sami postopki za leto 2019 začeli po uvedbi novele po enakem. In tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe je eden od ključnih momentov ravno ta enakopravnost in enakovrednost občin, da ne prihaja do možnosti 2 različnih sistemov posodabljanja programa razpolaganja s premoženjem, kar bi imelo za posledico lahko potem netransparentnost te zadeve. Ravno tako menimo, da ni primerno iti z novelacijo oziroma skrajševanjem prehodnih obdobij, ampak je potrebno iti nazaj, kajti dejstvo je, da je več kot 20 občin tudi že sprejelo proračune za leto 2019, tudi država ima 2-letni proračun, in to govori v prid temu, da je treba postopke nadaljevati in omogočiti enakopravnost vseh, ki sprejemajo ta proračun za leto 2019. Mogoče samo, kar se tiče še transparentnosti. Ključno je, da v sklopu teh amandmajev, ki so, in tudi predloge, rešitve sprememb in dopolnitve zakona upoštevamo dejstvo, da ni možno pristati na zgolj hitre in, bom rekel, enostavne postopke sprememb samega programa ravnanja s premoženjem iz čisto enostavnega vzroka, kajti v primeru investicij, ki so večje, je treba zagotoviti tudi primerno pokritost s proračunom za posamezno leto v sklopu lokalnih skupnosti ali pa države, kar pomeni, da ni možno pristati na to, da se ti programi zgolj dopolnjujejo za neke parcele ali pa za neko drugo premoženje oziroma odvzemajo, ker trenutno stanje kaže, da nečesa ni možno pridobiti. Ampak tudi za te zadeve, če se pogovarjamo o večjih investicijah ali pa investicijah Evropske unije, je treba imeti ustrezne finančne dokumente in tudi ustrezne proračunske postavke, kar pomeni, da je treba imeti tudi sprejet proračun za izvedbo takšnih operacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Gospod Dušan Šiško, izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti omogoča občinam dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem ter sprejetje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem za leto 2019 po veljavnem zakonu brez predhodnega obdobja. Po veljavnem zakonu samoupravne lokalne skupnosti ne morejo dopolnjevati načrta ravnanja s stvarnim premoženjem v predhodnem obdobju in nimajo pravne podlage za sprejetje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem za leto 2019. Samoupravnim lokalnim skupnostim je treba omogočiti dopolnjevaje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem brez predhodnega obdobja ter sprejetje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem tudi za leto 2019. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke se strinja s predlaganim 1. členom predloga zakona, saj se bo s spremembo dosegla jasnost samega zakona. Z 2. členom se Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke ne strinja, saj navedeno področje ureja poseben predpis k splošnemu predpisu Zujf, in sicer Zakon o izvrševanju proračunov za leto 2018 in leto 2019, ki za leti 2018 in 2019 županu dopušča predložitev proračuna tudi zunaj mandatnega obdobja, za katero je bil občinski svet izvoljen. V 56. členu piše, da ne glede na 13.a člen ZJF lahko župan predloži občinskemu svetu skupaj s predlogom proračuna za naslednje proračunsko leto tudi predlog proračuna za leto, ki temu sledi, tudi zunaj mandatnega obdobja, za katero je bil občinski svet izvoljen. Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke se ne strinja s predlaganim 3. členom predloga zakona, saj je predlagana rešitev le parcialna. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila Anja Bah Žibert. Izvolite.
Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Na pobudo Državnega sveta na tej seji obravnavamo tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Poglavitni cilj zakona je predvsem odprava pravne praznine, ki je nastala ob sprejetju oziroma uveljavitvi novega zakona meseca marca, zaradi katere lahko prihaja do gospodarske škode. Po trenutno veljavnem zakonu samoupravne lokalne skupnosti ne morejo dopolnjevati načrta ravnanja s stvarnim premoženjem v prehodnem obdobju in nimajo pravne podlage za sprejetje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem za leto 2019. Podobno je tudi na nivoju države. Treba je poudariti, da so argumentirano podporo zakonu podala tudi vsa tri združenja slovenskih občin. Že meseca marca so opozorila na nedopustno ravnanje pripravljavca zakona oziroma vlade Mira Cerarja, da je pri tako pomembnem zakonu, prišlo do pravne praznine. Pri tem izpostavljajo probleme, ki nastajajo zaradi pomanjkljivosti obstoječega zakona – zastoj in nerealizacija projektov ter posledično nezmožnost prijave na razpis za evropska sredstva, kar ima negativen vpliv na razvoj občin in na kakovost življenja prebivalcev. Na področju odkupa zemljišč za ceste, kjer gre za postopke, ki so že v teku, se lahko zgodi, da se bodo občine znašle v položaju, ko bodo tožene s strani občanov, če ne bo prišlo do ustrezne zakonske rešitve. Skratka, če samoupravne lokalne skupnosti ne bodo imele pravne podlage za dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem v prehodnem obdobju in ne bodo mogle sprejeti načrta ravnanja s stvarnim premoženjem za leto 2019, bo občinam nastala nepopravljiva škoda, saj jim na ta način onemogočamo tudi izvajanje nekaterih z zakonom določenih nalog, kar je neodgovorno in nedopustno. V Slovenski demokratski stranki podpiramo predlagane rešitve Državnega sveta, ki samoupravnim lokalnim skupnostim pa tudi državi omogoča dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem brez prehodnega obdobja ter sprejetje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem tudi za leto 2019. Ker pa so koalicijske stranke s sprejetjem amandmajev na pristojnem odboru povzročile odmik od celostno predlagane rešitve Državnega sveta, je naša podpora zakona odvisna od sprejetja amandmajev, ki jih bomo obravnavali in sprejemali danes.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke je predstavila gospa Anja Bah Žibert, in to ni bila predstavnica Slovenske nacionalne stranke, kot semrekel. Se opravičujem. Stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavila Nina Maurovič, izvolite.
Hvala, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Državni svet Republike Slovenije je z dopolnitvijo Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti želel odpraviti vrzel zakona ZSPDSLS-1, ki je stopil v veljavo marca 2018. Zakon pravi, da občine, ki so začele s postopki upravljanja s stvarnim premoženjem pred 10. marcem 2018, lahko slednje zaključijo po določbah zakona, ki je veljal do navedenega datuma. Pravna vrzel pa je nastala v primeru, ko občine s postopki do navedenega datuma niso začele. V skladu z novim zakonom je namreč odpadla pravna podlaga za sprejetje načrtov za leto 2019, saj nov zakon določa, da lahko lokalne skupnosti sprejemajo načrte in pripravljajo proračune po tem zakonu šele za leto 2020. Novi zakon takim občinam v praksi odvzema pravno podlago za razpolaganje s stvarnim premoženjem v letih 2018 in 2019. V Poslanski skupini Lista Marjana Šarca smo skupaj s koalicijskimi partnerji predlagali amandmaje k spornim členom, s katerimi se ta pravna vrzel zapolni. Amandmaji, ki jih je tudi potrdil Odbor za notranje zadeve, javno upravo in samoupravo, namreč podaljšujejo veljavnost določb starega zakona za vse postopke načrtovanja in ravnanja s stvarnim premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti za leti 2018 in 2019. Predlagani amandmaji so strokovno utemeljeni, upoštevajo opozorila Zakonodajno-pravne službe in zagotavljajo pravno varnost občin, ki so s postopki že začele. 13. novembra 2018 sta Poslanska skupina SDS in Državni svet Republike Slovenije vložila predlog amandmaja k dopolnjenemu predlogu Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, s katerim dejansko občinam omogočajo, da se pri načrtovanju in ravnanju s stvarnim premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti lahko sklicujejo tako na novi kot tudi na stari zakon. Ker menimo, da vloženi amandmaji s strani Poslanske skupine SDS in Državnega sveta predstavljajo nedopustno arbitrarnost uporabnika, jih v Listi Marjana Šarca ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegi, kolegice. Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, sprejet letos februarja, je bil s strani samoupravnih lokalnih skupnosti ocenjen kot dober, kot zakon, ki je nastajal skupaj z ostalimi deležniki in je bil v kar največji meri usklajen. Žal pa se je kasneje izkazalo, da so bile spregledane prehodne določbe predvsem v 96. členu zakona. Predlagatelj, torej Državni svet, je to novelo Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti pripravil na podlagi ugotovljene pravne praznine pri sprejemanju načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem za leti 2018 in 2019. S predlagano novelo se po mnenju predlagatelja zasleduje cilj, s katerim se samoupravnim lokalnim skupnostim omogoči gospodarno ravnanje s stvarnim premoženjem. Predlagatelji so ocenili, da se z veljavno ureditvijo dela gospodarska škoda ne le občinam temveč tudi državi. Opozorilo, da je lokalnim skupnostim po veljavni ureditvi in izvajanju drugega odstavka 91. člena in 96. člena zakona onemogočeno dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem samoupravnih lokalnih skupnosti, je vsekakor na mestu in namero, da se napaka oziroma pravna praznina odpravi, podpiramo tudi Socialni demokrati. V razpravi na odboru se je razprava vrtela predvsem o tem, katera rešitev je prava, ali je to osnovni predlog novele zakona, ali so to amandmaji koalicije, ali predlagani amandmaji s strani Državnega sveta. Prepričani smo, da se bo razprava o vprašanju, kje in kdo je ustrezno zapolnil pravno praznino, odvijala tudi danes. Socialni demokrati delimo mnenje, da je smiselno program razpolaganja s premoženjem urediti tako, da bo dober za občine kot tudi za državo. Socialni demokrati smo predlagane amandmaje skupaj s koalicijskimi poslanskimi skupinami vložili in jih tudi podprli z željo po odpravi ugotovljene pravne praznine in z namero, da se predvsem občinam – pa tudi državi – omogoči zakonito in gospodarno ravnanje s premoženjem. Zavedamo se namreč, da je prav gospodarno ravnanje s stvarnim premoženjem zelo pomembna naloga tako občin kot tudi države. V obrazložitvi amandmaja k 3. členu smo zapisali, da predlagana rešitev v prehodnem obdobju omogoča učinkovito in gospodarno poslovanje ter ravnanje s stvarnim premoženjem, ki temelji na zakonitem načrtovanju tudi v primeru postopkov načrtovanja ravnanja s stvarnim premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti za leti 2018 in 2019, ki so se začeli po uveljavitvi Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. S predlagano rešitvijo bodo lahko vse občine ne glede na to, v kateri fazi postopka načrtovanja ravnanja s stvarnim premoženjem so, uredile to področje zakonito in z ustrezno pravno varnostjo. Predlagano rešitev podpiramo tudi zato, ker smo po več pogovorih s strani vladnih predstavnikov dobili zagotovilo, da je predlagana rešitev v dopolnjenem predlogu novele zakona, ki ureja področje ravnanja s stvarnim premoženjem države in lokalnih skupnosti, prava in dobra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil Jani Möderndorfer.
Ni problem, če se napako stori, problem je, če napake ne popraviš takrat, ko je še čas. In v Državnem zboru bomo seveda danes to napako popravljali na predlog Državnega sveta, predvsem z enim samim preprostim razlogom, zato, da bodo lahko občine pravzaprav naredile tisto, kar nujno potrebujejo za svoj proračun, to pa je program ravnanja s stvarnim premoženjem, kar je nekaj najbolj normalnega in običajnega. Dilema, ki danes je in o kateri bomo odločali, so seveda predlogi, ki so bili sprejeti na odboru kot amandmaji na predlog celotnega odbora, ampak v bistvu predlogi, o katerih bo danes, predvidevam, razpravljala moja desna stran, ki predlaga, da bi imeli svojevrsten a la carte program tako kot v gostilni, kjer se bo vsaka občina odločala, ali bo šla po starem ali bo šla po novem, skratka, bo sama ocenila, kaj ji bo ljubše. Sam sem prepričan, pa tudi v SMC, da mora zakon veljati za vse enako. Zato bomo podprli osnovni predlog zakona s predlaganimi spremembami. S predlogi stališč SDS pa se ne strinjamo in jih ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Nataša Sukič.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane, spoštovani! V Levici smo bili do ravnanja države in samoupravnih lokalnih skupnosti z nepremičnim in premičnim premoženjem od nekdaj kritični. Največjo težavo predstavljata nepreglednost in netransparentnost, od vključevanja praktično vseh obstoječih nepremičnin v načrte ravnanja do sklepanja pravnih poslov mimo letnih načrtov, mizerne realizacije pa vse do naknadnih sprememb veljavnih načrtov. Na vse to smo opozarjali vsakič ob sprejemanju proračunskih dokumentov, v okviru katerih je Državni zbor obravnaval tudi letne načrte. A namesto reševanja obstoječih problemov in zagotovitve večje preglednosti ter transparentnosti je bil februarja letos sprejet nov zakon, ki je postopke razpolaganja celo dereguliral, za državo so bili, denimo, letni načrti preprosto ukinjeni. V Levici smo ob sprejemanju zakona predlagali dopolnitve, ki bi na področju ravnanja s stvarnim premoženjem zagotovile večjo transparentnost in preglednost, hkrati pa bi preprečile tako imenovano šerifovstvo, ki smo mu priča v prenekaterih občinah. Ker takratna koalicija ni podprla nobenega izmed naših predlogov, smo zakonu seveda nasprotovali. Prve težave v zvezi z novim zakonom so se pokazale pravzaprav še pred iztekom prehodnega obdobja. Zaradi njih obravnavamo današnjo novelo. Kljub temu, da ima le dva vsebinska člena, pa imamo na mizi kar tri predlagane rešitve. Nekako tako zgleda tudi ravnanje s stvarnim premoženjem v praksi – vsakdo si ga pač predstavlja malo po svoje. Vse povedano dokazuje, da je sistem nepregleden, nadzor pa vprašljiv. In takšen bo, kot je videti, ostal tudi v prihodnje. Na to nakazuje že dejstvo, da se predlagatelji zakona, Vlada in predstavniki občin glede rešitve konkretnega problema, ki ga obravnavamo danes, pravzaprav ne morejo zares poenotiti. Zakon si namreč še pred njegovo dokončno uveljavitvijo vsak razlaga nekoliko po svoje. Kaj to pomeni za prihodnost, je jasno. Praks ravnanja s stvarnim premoženjem bo še naprej toliko, kolikor pravzaprav imamo občin. Zaradi tega v Levici predloga zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti ureja ravnanje, to je upravljanje in razpolaganje, s premoženjem v lasti države in občin. Uporablja pa se tudi za upravljavce in uporabnike premoženja države in občin, to so javni zavodi, javni gospodarski zavodi, javne agencije in javni skladi. Vsak lastnik premoženja, ki je dober gospodar, ima en cilj, to je skrbno načrtovanje in upravljanje. Pomeni, da se je sposoben hitro odzivati na gospodarske spremembe na trgu in se prilagajati njihovim potrebam. To vsekakor velja za gospodarske družbe, ki niso v lasti države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Država in občine potrebujejo precej več časa, da se prilagodijo potrebam trga, da pravočasno reagira na spremenjene prostorske potrebe. V Novi Sloveniji še vedno trdimo, da je država slab lastnik in da imamo okorno poslovno okolje, ki ni sposobno hitrega prilagajanja. Lokalna samouprava je na tem področju občutno bolj fleksibilna, saj občine želijo pospešiti postopke načrtovanja s stvarnim premoženjem. Zavedajo se, da jim zaradi prehodnega obdobja, ko za letošnje leto načrtov ne morejo dopolnjevati, nastaja gospodarska škoda. Prav tako ne morejo načrtov razpolaganja sprejemati za leto 2019, če niso teh postopkov začele pred 10. marcem letos. Komu sploh koristi prehodno obdobje, ki dejansko onemogoča sprotno prilagajanje in sprejemanje oziroma spreminjanje načrtov razpolaganja? Ministrstvo za javno upravo pravi, da se absolutno strinja s tem, da je pri sprejetju Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti nastala malenkostna težava za obdobje leta 2019. Pa gre res za malenkostno težavo? Spoštovana koalicija, gre za veliko težavo, gre namreč za prihodke občin, ki so že tako v slabšem položaju zaradi večletnega prikrajšanja pri povprečnini. Zato bi moral biti velik interes Vlade, da to pravno praznino v obdobju od marca letos do 1. januarja 2020 takoj odpravi. Gre za vprašanje pravne varnosti, enakosti pred zakonom, zato bi morale tudi občine, ki so te postopke začele pred marcem 2018, postopke nadaljevati in končati po veljavnem zakonu. Dopolnjeni predlog novele zakona, ki vsebuje na matičnem odboru sprejeti amandma, povečuje neenakost in ločuje postopke, začete pred uveljavitvijo zakona in po njegovi uveljavitvi marca 2018. Namen sprejemanja načrtov razpolaganja s stvarnim premoženjem je jasen v vsakem času in ima enak namen in enake posledice, ne glede na to, ali so jih občine sprejele že po novem zakonu, in ne glede na to, ali bodo sprejeti v letu 2019 ali v letu 2020. Torej država in občine naj prosto razpolagajo z nepremičnim premoženjem, brez prehodnega obdobja, v katerem bi zaradi nesklepanja pravnih poslovnih utrpele premoženjsko škodo. V Novi Sloveniji smo na matičnem delovnem telesu podprli predlog predlagatelja, ne pa tudi amandma koalicije, ki pravne praznine ne odpravlja in ne rešuje bistvenega problema občin, to je sprotnega fleksibilnega sprejemanja in dopolnjevanja načrtov razpolaganja s stvarnim premoženjem. Ker gre za grob, nedopusten poseg v avtonomijo lokalne skupnosti, dopolnjenega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o stvarnem premoženju države in lokalnih skupnosti ne bomo podprli. Zakon pa bomo podprli, če bodo na današnji seji amandmaji sprejeti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desusa bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Osnova učinkovitega delovanja občin je konsistenten sistem financiranja z obsegom finančnih virov, ki je sorazmeren s pristojnostmi lokalnih oblasti. Drugi neizogiben element je stabilen in obvladljiv sistem proračunskega upravljanja. Ustrezni finančni viri in premoženje občin so bistven finančno-materialni temelj lokalne samouprave. Dohodki od premoženja so pomemben lastni vir občine, ki jih občina ustvarja z gospodarnim upravljanjem lastnega premoženja. Ti prihodki so pomembni predvsem kot nadomestilo oziroma kot dopolnilo pri pomanjkanju sistemskih virov. Pri sistemskem viru mislim predvsem na dohodnino in iz nje izhajajočo povprečnino, namreč nikakršnega razloga ni za navduševanje nad dogovorom, ki sta ga dosegla Vlada in Reprezentativno združenje občin o višini povprečnine za leto 2019, ker ta še vedno, približno 30 evrov na prebivalca, ne dosega tistega, kar bi moralo biti po Zakonu o financiranju občin. Pri sprejemanju novega zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, ki je začel veljati 10. marca 2018, se je dogodila pravna praznina, ki onemogoča inštitucijam lokalne samouprave dopolnjevanje načrta ravnanja s stvarnim premoženjem v letu 2018 in njegovo sprejemanje v proračunskem letu 2019. Predlagateljev namen je odpraviti to pravno praznino. Z amandmaji poslanskih skupin koalicije zasledujemo naslednje cilje. Občine, ki so začele s postopki ravnanja v letu 2018 pred uveljavitvijo zakona, te postopke dokončajo po predpisih, ki so veljali pred novim zakonom. Občine, ki so začele s postopki ravnanja za leto 2019 pred uveljavitvijo novega zakona, končajo postopke po starem zakonu. Občine pa, ki še niso začele s postopki ravnanja in načrtovanja, bodo pri postopkih za leto 2019 uporabljale stari zakon. Gospe in gospodje, ureditev te zadeve je potrebna, ker naj spoštujemo vsaj tri načela, ki jih opredeljuje Evropska listina o lokalni samoupravi glede financiranja lokalnih skupnosti. Prvo je načelo ustreznosti, ki zahteva, da ima lokalna skupnost ustrezne lastne finančne vire, s katerimi v okviru svojih pooblastil prosto razpolaga. Drugo je načelo sorazmernosti, ki zahteva, da morajo biti finančni viri lokalnih skupnosti v sorazmerju z njihovimi nalogami in pristojnostmi. In tretje, kar je tudi najpomembnejše, je načelo elastičnosti, ki zahteva, da so finančni viri lokalnih skupnosti dovolj raznovrstni in prilagodljivi, da čim bolj sledijo stroškom izvajanja poverjenih nalog in predvsem potrebam, ki nastajajo v lokalnih skupnostih. V Poslanski skupini Desus bomo zavoljo vseh naštetih razlogov predlog novele zakona podprli tako, kot je bil dopolnjen na matičnem delovnem telesu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in o vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. novembra 2018 k 2. in 3. členu. Ker je amandma poslanske skupine SDS k 2. členu vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 3. členu, bomo o vseh amandmajih k obema členoma razpravljali skupaj. V razpravo dajem 2. in 3. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine SDS in dva amandmaja Državnega sveta. Želi kdo razpravljati? Ja. Prosim za prijavo. Prijava teče. Hvala lepa. Predlagatelj bo prvi. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Rad bi obrazložil amandmaje Državnega sveta. Namreč v razpravi sem zasledil bojazen o arbitrarnosti rešitve, ki jo ponuja Državni svet. Vendar na razpravi na matičnem delovnem telesu za takšno možno rešitev nisem zasledil težav pri Zakonodajno-pravni službi. Bistvena težava pa je v rešitvah, ki je sedaj ponujena, sicer boljša kot to, kar sicer veljavni zakon dopušča, se pravi, spreminjanje v postopku rebalansov proračuna po starem zakonu za vsako spremembo posamezne nepremičnine. To, kar pa predlaga Državni svet, je pa, da ni potrebno iti v postopek spremembe in dopolnitve občinskih proračunov. Zakaj? Glejte, jaz bom dal popolnoma banalen primer. Dam primer v naši občini. Letos v marcu se je investitor družba Petrol oglasila na občini, da želi posodobiti naš bencinski servis v samem mestu. Ugotovili smo, da sta dve manjši parceli, par kvadratnih metrov, ki bi ju moral investitor odkupiti od občine. Tega nismo imeli v načrtu razpolaganja za letošnje leto in seveda družba zdaj stoji, občina pa tudi s temi postopki in tudi sama investicija, zato ker seveda tega ne moremo dopolniti. Ko bo sprejet ta zakon, bomo tako rešitev lahko popravili, ampak s spremembo in dopolnitvijo proračuna. Se pravi, jaz mislim, da je tukaj načelo, da je treba vsako spremembo načrta tudi kvalificirati na prihodkovni in odhodkovni ravni, ena velika dlakocepnost, ki si jo država postavlja. In postavlja bistveno še dodatno oviro in tudi še večjo nedoslednost. Namreč glejte, kaj bomo pa storili v primeru ene ceste. Mnogokrat se zgodi, da občina kot investitor ne more pri pripravi investicijskega programa, načrta razvojnih programov, ki je temelj za umestitev v proračun, predvideti natančno vseh parcel, ki jih mora odkupiti od posameznih lastnikov, in se pojavi ena parcelna številka med investicijo, da se najde še en lastnik. Imamo popolnjeno prihodkovno stran in odhodkovno. Ampak v tem primeru, kako bomo tukaj popravili in zadevo prihodkovno in odhodkovno ustrezno uskladili v proračunu? Ničesar. Napisali bomo spremembe in dopolnitev proračuna, prihodek isto, kot je bil, odhodek isto, kot je bil. Glejte, s to rešitvijo, ki se sedaj ponuja pri predlogu koalicijskih poslanskih skupin. Tudi tukaj bodo zagate. Ne bo zagata samo to, kar sem danes slišal pri arbitrarnosti. Se pravi, možnost, ki se ponuja, reševanje po starem zakonu ali reševanje po postopkih, ki jih predvideva novi zakon. Zato mislim, da je takšna možna rešitev, razen če je, jaz bi rekel, z vidika ustavne skladnosti nesprejemljiva, bistveno bolj dopustna in zagotavlja bistveno večjo prožnost in tudi gospodarnost izvajanja ravnanja s stvarnim premoženjem občin v tem primeru. Zakaj smo tukaj opredelili v amandmaju samo občin? Zato ker se členi, ki jih na nek način opredeljujemo, nanašajo samo na samoupravne lokalne skupnosti. Tukaj je pa razlika med amandmajem, ki ga ponuja Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Mislim, da na neki način konsistentno potem zadevo zaključujemo v drugem amandmaju pri 3. členu, kjer izrecno opredeljujemo leto 2019. Zakaj leta 2019? Bodimo realni, leto se zaključuje, letos ne bomo ničesar več praktično rešili. Rešujemo za leto 2019 in potem za naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zvonko Černač. Izvolite.
To je eden tak primer, ki ga imamo danes na mizi, ki govori o tem, da bi ta država potrebovala drugi dom, Državni svet kot predstavnika lokalnih interesov, ki bi imel tudi v enem delu izvirno zakonodajno pristojnosti in ki bi sprejemal zakone, ki se nanašajo na področje občin. Če pogledamo ta zakon in če pogledamo, koliko besed je bilo okoli tega člena izrečenih – govorimo namreč o enem členu, o enem vsebinskem členu – in če bi poslušali tiste, ki jih pač problematika zadeva in ki jo poznajo in ki predlagajo ustrezne racionalne rešitve, potem bi ta novela lahko bila že nekajkrat sprejeta brez razprav in velikega razhajanja, tako pa imamo danes na mizi vsaj dve če ne celo tri rešitve. Ena, to je ta, ki je bila s sprejetjem amandmajev koalicijskih poslanskih skupin potem sprejeta in potrjena in jo danes obravnavamo kot izvorno, ne rešuje ničesar. Zaradi te spremembe lahko zakon imamo ali pa ne. Potem imamo še amandmaje Slovenske demokratske stranke in Državnega sveta, kjer, kar se nas tiče, lahko ugotovimo, da so amandmaji Državnega sveta še bolj natančni in v primeru, da se po vsebini strinjamo, lahko izrazimo podporo tem amandmajem, s tem nimamo nobenih problemov in težav. Jaz mislim, da gre v enem velikem delu za nerazumevanje, o čem pravzaprav govorimo, žal tudi pri tistih, ki so za to področje odgovorni in pristojni. Prej je predstavnik Državnega sveta povedal na odboru pa vsi predstavniki združenj občin, ki so bili tam prisotni, da to, kar imate danes na mizi in kar ste sprejeli s koalicijskimi amandmaji, ne bo rešilo ničesar. Zakaj? Zaradi tega, ker govorimo o 10. 3. 2018, ki je presečni datum, in vse tiste občine, ki pred 10. 3. 2018 niso začele postopka sprejemanja ali pa spreminjanja načrta razpolaganja stvarnega premoženja, so v nekem vakuumu. Samo na prste ene roke ali pa obeh lahko preštejemo tiste občine, ki so to takrat storile, vse ostale pa niso. Za vse ostale, ki tega niso naredile, ker to prehodno obdobje po zakonu traja še celo leto 2019, šele s 1. 1. 2020 se začne uporabljati ta novela zakona, pač ta člen, ta predlog, ki je bil predlagan s strani Državnega sveta in ki je danes povzet z amandmajem Državnega sveta ali pa amandmajem Slovenske demokratske stranke, te postopke pač rešuje, to je vse. Ne postavlja nikogar v neenakopraven položaj. V mnenju Zakonodajno-pravne službe, ki mimogrede, jaz ne vem, če je to mnenje Zakonodajno-pravne službe, to je mnenje nekega uradnika oziroma uradnice, ker ne vem, če je v Zakonodajno-pravni službi kakšen uradnik zaposlen, uradnice Zakonodajno-pravne službe, nekatere imajo malo več delovnih izkušenj, nekatere malo manj in tako je treba ta mnenja po mojem mnenju tudi brati. V tem mnenju je napisano, da bi predlagana sprememba lahko pomenila, da se pravila postopka načrtovanja s stvarnim premoženjem občin, da ne uporabljam tega dolgega izraza samoupravne lokalne skupnosti, spreminjajo med samim postopkom, kar pa je nedopustno z vidika pravne varnosti, 2. člen Ustave. Ali po tej noveli se pa ne spreminjajo pravila postopka? Po tej se pa ne? Lepo vas prosim! Se. Saj ravno v tem je problem. Po noveli, če se spreminjajo pravila postopka, se zato, da se omogoči enak način delovanja vsem tistim občinam, ki so v tem primeru v večini in jih je po moji oceni preko 200, ki pač teh postopkov pred 10. 3. 2018 niso začele, ker jih tudi niso mogle, večina občin tega ni začela eno leto prej, lepo vas prosim, za leto 2017. To, kar je predlagal Državni svet, pomeni urejanja teh stvari za večino občin in ne za peščico. In postavlja v enakopraven položaj večino, ki sedaj ni v enakopravnem položaju. Če gremo še naprej in če se še spustimo na področje ustave, pa v tem primeru to ni toliko pomembno. Jaz mislim, da je pomembno to, da se omogoči en normalen način delovanja vsem občinam, na čim manj birokratski način. Vse te rešitve, ki pa smo jim priča tudi danes, v tem zakonu pa, žal, govorijo ravno o nasprotnem. Potem bomo imeli pri naslednji točki tudi en zakon, ki govori o birokratizaciji, kjer je prejšnja vlada, Cerarjeva, obremenila tiste, ki že tako in tako nimajo ne vem kakšnih sredstev z dodatnimi stroški za registracijo nekih motorinčkov, kot jim jaz pravim, kar nima nič s področjem prometne varnosti. Nič. Zaradi tega ne bo nobene nesreče manj, nič drugega ne bo, razen nekdo bo pač kasiral za te postopke. Ljudje imajo ogromno težav, ker teh listin ne morejo dobiti, ker gre za starejše motorje in tako naprej. In ta zakon tukaj je nekaj podobnega. Namesto da bi pravila igre, se pravi regulativo, izboljševali na ta način, da bi bila pregledna, transparentna, jasna, enostavna in konec koncev enaka za vse, je pač z nekim zapisom v zakonu prišlo do situacije, zaradi katere bo večina občin v težavah in trpele bodo tudi finance. Večkrat je bilo povedano, da v današnjem svetu čas tudi nekaj pomeni. In če bo treba za nekoga, ki je pripravljen nekje v eno investicijo iti, neke postopke peljati eno leto, ga verjetno več tam ne bo, se bo odločil in bo šel nekam drugam, če bo to pač vezano na pridobitev nekega zemljišča ali česa podobnega. Jaz moram reči, da osebno ne razumem tega vztrajanja pri tem stališču, da je problem formalizmov in da ta novela, ki jo je predlagal Državni svet, bi povzročila neenak položaj in tako naprej. Mislim, da je tukaj treba gledati vsebino, in mislim, da bi bilo prav, da bi se poenotili na vsebini, ki jo je predlagal Državni svet, zaradi tega, ker izhaja iz interesov vseh tistih, ki s tem pač vsak dan delajo. Združenje občin Slovenije, Skupnost občin Slovenije in Združenje mestnih občin Slovenije so vsi ta predlog, izvorni predlog Državnega sveta, ki je danes povzet v tem njihovem amandmaju, podprli. Na seji odbora je predstavnica Skupnosti občin Slovenije, mislim, da je iz Velenja, jasno povedala, da to, kar je bilo potem sprejeto, ne rešuje ničesar. Mislim, da je treba te amandmaje podpreti in omogočiti, da lahko občine normalno delajo naprej.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz bi se malo ustavila tudi pri stališčih. Kolega iz Stranke modernega centra Jani Möderndorfer je rekel, sedaj bomo pa spet razpravljali o nekih amandmajih, ki prihajajo tu iz desnega dela. Jaz res ne razumem, ali se o tako pomembni zadevi ukvarjamo s tem, iz katere strani kaj prihaja, ali so to naši ali so vaši. Jaz upam, da se danes pogovarjamo o interesu lokalnih skupnosti in nenazadnje tudi države, kajti prišlo je do ureditve, ki je dopuščala oziroma je povzročila pravno praznino. Za to pravno praznino niso krive lokalne skupnosti, ampak bivša vlada, pa lahko rečemo sedaj tudi reciklirana, zato ker so stranke v podobni sestavi danes v vladi. In lepo vas prosim, pravijo sami predstavniki Državnega sveta, ki so nato opozorili, da zadeva z amandmajem, ki ni bil tako, kot je bilo v enem stališču rečeno, sprejet kot amandma odbora, ampak je bil sprejet kot amandma koalicijskih strank, šel na nek način korak nazaj, kajti se odmika od rešitev, ki so bile predlagane. In res je, v vseh združenjih opozarjajo, da gre sedaj za rešitev, ki je neprimerna. In danes bomo sprejeli zakon, ki bo spet neprimeren. Kolegica iz stranke LMŠ je rekla: »Imamo zakon, ki je strokovno utemeljen.« A bejž, no. Februarja smo tudi poslušali, da je zakon strokoven pa utemeljen, pa so že takrat združenja opozarjala, da zadeve niso dobro rešene. Jaz ne razumem, zakaj ne poslušamo predstavnikov lokalnih skupnosti, ki zadeve poznajo, poznajo jih iz terena, vejo, s čim se soočajo, in nas opozarjajo, da bo zaradi teh rešitev prišlo do težav. Dejstvo je, da so v bistvu redke občine sprejemale te načrte stvarnega premoženja ali pa ravnanja s stvarnim premoženjem pred mesecem marcem. To je problem, kajti ne omogočamo potem vsem enake možnosti. A so zdaj res krive lokalne skupnosti? Jaz trdim, da ne. In ravno amandmaji, ne glede na to, kateri, tudi jaz osebno menim, da so amandmaji Državnega sveta še bolj podrobni. V Slovenski demokratski stranki nismo tip stranke, ki gremo z glavo skozi zid in gledamo samo na to, kaj je naše, ampak predvsem na to, kar je v skupno korist. In amandmaji, ki so predlagani, zagotovo omogočajo vse tisto, kar je bilo prej izpostavljeno kot problem. Glejte, predstavljena je bila konkretna problematika, ki bo nastajala. In nenazadnje gre za prehodno obdobje, gre za leto 2019. In zakaj lokalnim skupnostim ne omogočijo, da ravnajo tako ali drugače. Gre za 1 leto, ampak v tem letu bo marsikaj zamujenega, če jim ne bomo omogočili to, da se ravnajo po enem ali drugem zakonu. Zakaj jim ne gremo zdaj nasproti, če niso krivi, da je bil ta zakon sprejet? Napako je naredila izvršilna veja oblasti, potem pa koalicija v zakonodajni. In danes, ko imamo na mizi še predlagane rešitve, ki jih prav tako predlaga Državni svet, ker je povedal na samem odboru, da rešitev, ki so jo predlagale v bistvu stranke koalicije, ni dobra, ni dobra, ni popolna. Res so nekatere sledile Zakonodajno-pravni službi, ampak tudi te sedaj sledijo Zakonodajno-pravni službi, pa vendar greste spet z glavo skozi zid zato, ker je pač to predlog koalicije. Nihče pa si ne misli, kakšne posledice bo to imelo. Govora je tudi o črpanju evropskih sredstev. Tukaj smo imeli sejo, kje smo pri črpanju evropskih sredstev. Tukaj pa nam sami predstavniki lokalnih skupnosti omenjajo, da bojo imeli težave pri prijavi na posamezne razpise. Se pravi, da se odrekamo na nek način tudi tej možnosti. Ne odrekamo sebi samo, spoštovani, ampak lokalnim skupnostim. V končni fazi smo pa mi predstavniki tudi teh skupnosti, kajti gre za življenja državljank in državljanov. In jaz res ne morem verjeti, da nekdo reče, da je zadeva strokovno utemeljena, če povedo tisti, ki stvari opravljajo na samem terenu, da temu ni tako in da bodo zato težave. Zdaj pa ne bi rekla, da gre za to neko ureditev, ki bo trajala leta in leta, gre samo za prehodno rešitev, predvsem za leto oziroma za leto 2019. Zakaj ne gremo nasproti tistim, ki so opozorili na pomanjkljivost zakona? Sprejel se je pomanjkljiv zakon, predlaga ga Državni svet, ne Vlada, ne Vlada, ni Vlada popravljala svojih napak, ali pa koalicijske stranke, ampak Državni svet, zdaj jim pa še ne omogočamo tiste rešitve, ki jo predlagajo, ki jo ocenjujejo kot celostno in ki bo omogočala vsem občinam, da v bistvu lahko delujejo tako, kot bi morale. Seveda v Slovenski demokratski stranki podpiramo amandmaje ravno zato in ni pomembno čigavi so, pomembni so, kaj rešujejo. In ti zadevo rešujejo celostno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči hvala za besedo. Spoštovani kolegi, kolegice! Ni problem v formalizaciji ali pa v tem, o čemer smo zdaj poslušali, temveč gre bolj za to, da dvojnost ureditve, kot jo predlagata Državni svet in pa stranka SDS, le na videz olajšuje zadeve, v praksi pa ta dvojna ureditev pomeni težave pri načrtovanju, izvajanju, predvsem pa pri nadzoru nad postopki. Torej, ni revizijske sledi, pušča se odprto polje za samovoljo tako na strani občine kot seveda tudi na strani države. Kadar gre za neke manjše stvari in kadar ostajajo usklajene prihodkovne in odhodkovne zadeve, se to lahko samo popravi v programu razpolaganja s stvarnim premoženjem. V primeru pa, da se te investicije in potrebe po spremembi programa pojavijo zaradi odpiranja novih NRP ali pa drugih novih investicij, pa je treba seveda pripraviti tudi rebalans proračuna oziroma popraviti tudi proračun, ker to pomeni, da sta ta dva postopka med seboj povezana. Ureditev, ki smo jo pa predlagali, pa je enostavna za uporabo. Občine jo že poznajo, prav tako je razumljiva in zajema enotno rešitev za vse občine, tiste, ki so načrtovanje že začele, in tudi tiste, ki bodo šele začele načrtovati, hkrati pa se ne podira sistem na državnem nivoju, tam je seveda že sprejet proračun za dve leti in prav tako ima država sprejete tudi načrte ravnanja s premoženjem za leto 2018 in 2019. Predlog koalicije, s katerim se seveda strinja tudi stroka, vlada in Zakonodajno-pravna služba je opredeljena že v veljavnem 91. členu tega zakona, za občine, ki so začele načrtovati, se pa rešuje na sledeč način. Torej tiste, ki so začele s postopki ravnanja pred uveljavitvijo ZSPDSLS-1, je ta, da se postopki končajo po predpisih, ki so veljali pred novim zakonom, to je po starem zakonu. Občine, ki pa so pričele s postopki načrtovanja za leto 2019 pred uveljavitvijo novega zakona, postopke ravnanja končajo po prejšnjih predpisih, 21. člen 2. odstavek, to je po starem zakonu in po uredbi. Jaz mislim, da imamo vsi isti cilj, poti so nam nekako različne, a vendar pa mislim, da moramo ohraniti nadzor nad temi postopki, kot sem na začetku nadaljeval, in ne smemo pustiti neke stihije ali pa neke samovolje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, predlagatelj.
Ja, če lahko [[…]]Hvala za besedo. Mogoče še eno pojasnilo, ker jaz mislim, da stvari ali jih ne razumemo dobro ali niso bile dobro povedane. Tukaj vidim eno bojazen, ki je bila izpostavljena – nadzor. Ali sprememba in dopolnitev programa ravnanja s stvarnim premoženjem občine, ki mora biti tako in tako sprejeta na občinskem svetu, ne predstavlja ustreznega nadzora? Zakaj rinemo v tem prehodnem obdobju vedno na spremembo in rebalans proračuna? Tukaj je edina sprememba in bomo imeli tudi probleme, bomo imeli tudi probleme, če številke ne bodo spremenjene. Jaz sem že prej navedel primer, najde se ena parcelna številka pri, recimo, kilometru in pol kolesarske steze, ki se marsikje po Sloveniji zdaj urejajo prav za pridobitev evropskih sredstev, ki je nimaš v načrtu razpolaganja s stvarnim premoženjem in jo boš mogel spraviti skozi rebalans proračuna. Ne bo spremembe na prihodkovni in tudi ne odhodkovni ravni, ampak postopka pa občina brez tega postopka ne bo mogla speljati, bo morala sprejeti rebalans proračuna. Številke bodo iste. Dajte mi povedati, kakšna sprememba proračuna bo to. Tukaj pa imam težavo, kako se bo občina znašla in tisti, ki bo potem bral spremembo in dopolnitev proračuna. Priloga – Načrt ravnanja s stvarnim premoženjem občine, mgoče tudi, ampak glejte, delamo si težave po nepotrebnem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo želi tudi Leon Behin, državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa! Mogoče samo v pojasnilo k tej razpravi. Pomembno je poudariti, da pri spremembi zakona določamo sistem, kar pomeni, da ga določamo enoznačno, transparentno in nedvoumno. Sistem je treba dopolnit zaradi tega, ker je izpadlo leto 2018 oziroma 2019, glede na zatečeno stanje oziroma na datum, na katerega se nahajamo. Tukaj je treba biti jasen in zadeve postavit, po našem mnenju, transparentno. Ni možno vedno upoštevati majhne stvari, kot je sprememba ene parcele. V sistemu govorimo tudi o velikih stvareh, ki se pojavljajo znotraj programa, znotraj uravnoteženja prihodkov in znotraj podobnih, tudi povsem novih zadevah, ki se umeščajo in nimajo natančnega finančnega ali pa NRP pokritja. Zaradi tega mora biti sistem jasen. Govoriti o tem, da gre za nova bremena, mislimo, da ni korektno. Kajti takšen način urejanja programa razpolaganja s stvarnim premoženjem pa ne nazadnje tudi sestavnega dela proračuna občine in države je veljal tudi do sprejetja sprememb, kar pomeni, da so ga občine in država uporabljale že več let, ga poznajo in tudi, po naših informacijah in komunikaciji z lokalnimi skupnostmi, ne vidijo težave. Je pa res, da sistem, kot se predlaga s strani predstavnika Državnega sveta in tudi amandmaja, ki je bil tukaj izpostavljen, zelo poenostavlja postopke za določene majhne primere, ampak tukaj je pa že v uvodni predstavitvi z moje strani bilo povedano, da se moramo zavzemati za transparentnost, preglednost tudi proračuna, katerega sestavni del je bil v preteklosti program razpolaganja s premoženjem in tudi vsem tem, kar bo počela lokalna skupnost in tudi kar bo počela država. Ključno, kar se nam pa zdi pri odpravi te pomanjkljivosti oziroma težave ali pa, recimo, velike težave in luknje, ki je nastala za leta 2018 in 2019 do 1. januarja 2020, pa je, da z novimi spremembami ne zablokiramo določenih primerov, ki danes v praksi tudi že obstajajo. Dejstvo je, da obstajajo lokalne skupnosti, če govorimo samo o njih, ki imajo sprejet proračun za leto 2019, tudi po starem in tudi z sestavnim delom programa razpolaganja s proračunom, nekatere so tudi začele s postopkom, čeprav je treba povedati, da formalistično ni določen postopek, ampak če smiselno štejemo vse aktivnosti, ki jih izvede za sprejem proračuna kot začetek proračunskega načrtovanja in vsega ostalega, potem vemo, da bi v primeru tega lahko nastale določene težave. Ključno na strani ministrstva in tudi Vlade se nam zdi, da postavimo do konca leta 2018, kakor koli bo začelo veljati, in v letu 2019 transparentno in sistemsko urejanje, ki ga zdaj ni bilo možno načrtovati in tudi ne izvesti, hkrati pa bo tukaj seveda tudi v prihodnje, tudi po ureditvi po letu 2020, še vedno nastajalo, da kar ne bo možno spreminjati nekih parcel noter pa ven pa tako naprej, glede na to, in čisto enostavnih postopkov seveda nikoli niti pri gospodarjenju z javnim denarjem ne sme biti, saj morajo biti postopki načrtovani in sistemski, kot je ne nazadnje izpostavila v svoji predstavitvi tudi predstavnica Levice.
Izvolite!
Ja, državni sekretar je rekel, da bi lahko pri določenih občinah, ki že imajo sprejete proračune za leto 2019, pa lahko nastale določene težave, če bi sprejeli to, kar predlaga Državni svet. Pa me zanima, kakšne težave konkretno bi lahko nastale? Prej smo slišali predstavnika Državnega sveta, ki je konkretno navedel, v čem so občine sedaj onemogočene. In je povedal primer, ki je ne samo teoretičen, ampak praktičen primer, da v seštevku vseh parcel, ki so bile navedene v nekem načrtu razvojnih programov za nek projekt, sta ena ali pa dve izpadli in je treba samo številke spremeniti. Če zakona ne spremenimo tako, kot je predlagano z amandmaji Državnega sveta ali pa SDS, potem je treba iti z rebalansom – vemo, kakšna je to procedura –, po vsebini pa se zneskovno nič ne spreminja. Zaradi tega je konkretno vprašanje: Kakšne težave torej bodo nastale tistim, ki so to storili pred 10. 3. letos in imajo že sprejete proračune za leto 2019?
Hvala lepa. Predstavnik Vlade, izvolite.
Ključno za poudariti pri tej zadevi je, da v primeru sprejetja proračuna že tako lokalne skupnosti kot države – bom razširil to tudi na državo oziroma na uporabnike, za katere te določbe veljajo – je, da v primeru, če imajo sprejet proračun za leto 2019, potem je sestavni del tudi tega. Če je še po starem zakonu sprememba veljala, potem se pojavijo težave pri spremembah tega zakona z vidika načrtovanja teh postopkov tudi v prihodnje. Tako gre za povsem konkretne postopke, kjer tega po našem mnenju ne bi mogli izvesti glede na že sprejete dokumente.
Hvala lepa. Replika? [[Ne.]] Če ne, bom vprašal, ali želi še kdo razpravljati? Prosim, odpiram prijave. Prvi ima besedo predlagatelj. Izvolite.
Jaz nisem, pa sem natančno poslušal gospoda državnega sekretarja, res razumel, kje je problem. To bi res rad vedel, da bi mogoče to res eksplicitno bilo poudarjeno. Amandma daje možnost izbire, izbire za občine, ki so že sprejele postopke, ali ki so v postopkih po prejšnjem zakonu, ali za občine, ki še niso načrtovale teh postopkov na dan, ko je bil zakon o stvarnem premoženju uveljavljen. Tako da tu res amandma ne predvideva dveh možnosti, ki bi na nek način bile ali za ene ali za druge slabe, daje samo možnost rešitev. In še nekaj, da bom dovolj natančen, zagotovo, logično je, ko greš v spremembo oziroma v določeno pridobivanje nepremičnine, ki ima višjo vrednost, za sabo povleče tudi projekt oziroma tudi samo investicijo in postopke, ki so vezani z načrtom razvojnih programov. Tam je pa jasna procedura, da tam mora biti postopek spremembe in dopolnitve proračuna. Dejansko gre za odpravo tistih pomanjkljivosti, ki se mnogokrat v praktičnem življenju zgodijo. Po moji oceni bi bil že skrajni čas, da začne naša država razmišljati praktično in tudi življenjsko reševati probleme. Mislim, da se zatekamo v take banalnosti, ki bodo resnično to državo pripeljale v brezizhodne pozicije, če bomo na tak način reševali probleme, to pa še enkrat poudarjam. In mislim, da je to eden od primerov, ki jih vsak dan srečujemo tudi na drugih področjih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, podpredsednica, za dano besedo. Kolegice in kolegi, predstavnik ministrstva, predlagatelj, vsem skupaj lep pozdrav! Nadaljuje se pač politika prejšnje vlade, kot je rekla kolegica Anja, reciklirana vlada pa ponavlja napake, ki jih je prejšnja naredila. Zakaj? Prejšnja vlada je sprejela slab zakon. Potem se je tu pojavil Državni svet, kjer je še vpliv prakse, realnosti, torej županov, ki so želeli popraviti to neumnost, ki jo je prejšnja koalicija sprejela, in so želeli zapolniti to pravno praznino. Ampak poglej, potem pride na odbor reciklirana vlada oziroma njena koalicijska večina in predlaga in sprejme amandma, ki nič ne rešuje. In potem je tukaj danes, na seji Državnega zbora taista koalicija spet proti rešitvam, ki jih predlagamo ali v SDS ali pa v Državni svet, iz enega samega razloga, zato kar pač nismo koalicija. Kot je rekel predlagatelj, malo kmečke zdrave pameti potrebujete. Spoštovani predstavniki koalicije, kar nekaj oziroma vsaj enega sem videl tukaj kot bivšega župana, kar nekaj izmed vas je kandidiralo na letošnjih lokalnih volitvah za župane, kar nekaj vas je kandidiralo za občinske svetnike in upam, da je kdo izmed vas bil celo kdaj občinski svetnik, ki je reševal pojme v praksi, kot se imenujejo proračun, rebalans proračuna, načrt s stvarnim premoženjem in tako naprej. In danes vi vehementno, kot na primer gospod Möderndorfer kot bivši podžupan, kolega iz SD kot bivši pa mislim tudi sedanji novi svetnik v eni izmed občine, govorijo, da problemov ni. Govorijo, da ni problema, če, na primer, občina sprejme en rebalans. Po zakonu mora biti vsem svetnikov, pa čeprav gre samo za eno nianso v proračunu, posredovan takle pok gradiva, vse mora biti posredovano po zakonu. Povejte čisto konkretno, ali raje vidite, da občinska uprava pošlje vsem svetnikov v občini zaradi ene spremembe, zaradi ene ceste, kot je rekel predlagatelj, tak špeh gradiva, ali tam nekje pod točko 15. pred pobudo in vprašanje svetnikov dopolnjen predlog načrta spreminjanja stvarnega premoženja. Kaj je v praksi lažje? Očitno je lažje poslancem, da vsi občinski svetniki v vseh občinah ob vsakršni spremembi nosijo s seboj na sejo občinskega sveta polne špehe gradiva, ki se mu reče rebalans proračuna. In tako naj bi bilo tudi do konca leta 2018, kjer določene občine že napovedujejo, da bodo na prvi konstitutivni seji zaradi malenkosti tudi spreminjale oziroma bi želele spreminjati načrt razpolaganja in bodo imele probleme. Že tako imamo preveč rebalansov, mislim, da je povprečje v Sloveniji, da občina 1,8 krat spreminja proračun, torej dela rebalans. Ampak ta koalicija, ki nadaljuje politiko prejšnje koalicije, to pa je nasprotovanje razvoju lokalne skupnosti, počne copy-paste varianto politiko prejšnje vlade. Saj ni važno, če sedijo v Državnem svetu predstavniki občin, saj ni važno, če imamo SOS, ZOS in ZMOS, oni vedo več kot vsi župani, kot vsi občinski svetniki, kot vsi direktorji občinskih uprav, kot celotne občine uprave. To je naša Slovenija ob koncu leta 2018. Ko predstavniki ministrstva, Vlada in koalicijska večina ve več kot vsi skupaj. Mene prav zanima, kakšno bo danes glasovanje, še enkrat, vse tistih, ki ste bili v preteklosti župani, podžupani, občinski svetniki, ali ste v novem mandatu svetniku. Kako boste prišli na eno izmed naslednjih sej občinskega ali mestnega sveta, ko bo župan vprašal: »Kaj, hudiča, ste pa počeli v Državnem zboru, ko ste imeli dober predlog Državnega sveta, ki nazaduje interese občin, pa ste bili proti?« Upam, da vas bo poimensko omenil, da delujte proti ne vsem lokalnim skupnostim, predvsem pa proti svojim občinam, da delujte proti zelo majhnim spremembam, ki pa imajo lahko velik vpliv. Ali je kakšen evropski ali pa državni razpis, ali je kakšna sprememba celo občinskega, prostorskega načrta ali celo sprememba občinskega podrobnega prostorskega načrta, kjer pride do nekega dogovora med občino in nekom drugim kot lastnikom na drugi strani, kjer se želijo zadeve rešiti? Ampak te koalicije ne zanimajo realni problemi občin, njo zanima samo ena stvar, na oblasti smo mi in bo tako, kot bomo rekli mi, pa četudi popravljamo neumnost svojih predhodnikov iz podobne koalicije s podobno neumnostjo, ki ničesar ne prinaša. Zato resnično pričakujem vsaj od tistih, ki ste kadarkoli bili funkcionarji na lokalni ravni, da malo razmislite, kaj počnete svojim lokalnim skupnostim. Verjamem, da tisti, ki niste nikoli imeli stika ali pojma, kako deluje lokalna samouprava, da vam, po domače povedano, dol visi, tako kot marsikateremu predstavniku te koalicije, predvsem pa predstavnikom te vlade, za katere je lokalna samouprava le neka usputna reakcija, ker manj bo županov, manj bo tečnih županov, lažje bomo delovali. Skratka, resnično ne razumem, da pri tako lahki materiji, kot je ta zakon in kot so ti amandmaji, najde koalicije velike probleme. In namesto, še enkrat, da bi reševali napake svojih predhodnikov, jih puščate odprte. Resnično pričakujem podporo ali amandmaju SDS ali pa amandmaju Državnega sveta, da zadeve rešimo. Če seveda želi ta koalicija v nadaljevanju tega mandata še kadarkoli resno govoriti o lokalni samoupravi, ima danes možnost, da z majhno spremembo reši velik problem določenim občinam. Sam bom podprl oba predlagana amandmaja, da rešimo tisto, kar ni znala rešiti prejšnja vlada, in kar očitno ne zna priznati napake tudi sedanja koalicija, to pa je, da obstaja pravna praznina, ki jo je treba vsebinsko in pa tehnično rešiti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom zelo kratka. Prej je bilo rečeno, da s tem, če bi bili sprejeti amandmaji, imamo težave s preglednostjo, nadzorom in tako naprej. Lepo vas prosim, to prihaja s strani stranke, ki še danes ni uspela strniti vrste in v bistvu sprejeti ustrezne rešitve, da bi sledila odločitvi Ustavnega sodišča. Požvižgate se na odločitve Ustavnega sodišča, tukaj pa govorite o nekem nadzoru, nepreglednosti, pa vsi dobro vemo, da so lokalne skupnosti vedno bile boljši gospodar od države. Zdaj pa, kar se tiče tega, kar je bilo povedano. Se pravi, ne želite dati izbire občinam, da bi ravnale tako ali drugače, ko gre za ta presečni datum, in za te, ki so imele pred tem že ustrezno te načrte s stvarnim premoženjem, in tiste, ki jih še niso sprejele. To pomeni, da čeprav vse te kot koalicija zavzemali za odstranitev ali pa zmanjšanje administrativnih zadev, da se bodo s tem samo povečevale. Praktično na vsaki seji občinskega sveta bo lahko prišlo do rebalansa in bodo seje namenjene rebalansu proračunov. Vi dobro veste, kako obsežne zadeve so to in kako dolgotrajne. Namesto da bi se občine lahko ukvarjale z razvojnimi programi in vsem ostalim, se bodo morale ukvarjati z rebalansom proračuna zato, da bodo rešile, ne vem, pločnik, neko cesto ali pa prodajo nepremičnine. Katastrofa. Od državnega sekretarja bi pa pričakovala, da se opredeli glede predlaganih amandmajev. Nenazadnje ste vi povzročitelj, ne bom rekla vi osebno, ampak vaše ministrstvo, te zagate. Danes je Državni svet povedal kakšna je rešitev, mene pa zanima, zakaj ne želite izenačiti občin in jim omogočati takšne rešitve, ki bi bila ustreznejša in bi omogočila v tem prehodnem obdobju, da se ravnajo tako, kot je za njih najboljše in v duhu dobrega gospodarja. Kajti če amandmajev ne podpirate, potem vam dobro gospodarstvo, črpanje evropskih sredstev, izvedba projektov ne pomenijo nič.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Ja, ker nisem mogel prej replicirati državnemu sekretarju. Argumentov ni ne pri državnem sekretarju ne pri edinem razpravljavcu koalicije. Ni jih. Argumentov ni za nasprotovanje temu, kar predlaga Državni svet. Na drugi strani pa so argumenti za to, da uveljavimo rešitev, ki je bila predlagana s strani Državnega sveta. In največjo težo, ki jo lahko tem argumentom kdo da, imajo zame pozitivna mnenja k tej predlagani rešitvi predstavnikov Skupnosti občin Slovenije, predstavnikov Združenja občin Slovenije in predstavnikov Skupnosti mestnih občin Slovenije. Vsi ti so to predlagano rešitev podprli.
Hvala. Naslednji ima besedo gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, državni svetni kolegice in kolegi! To novelo zakona je preprosto treba sprejeti zaradi nedopustne pravne praznine. Izvirni greh za nastanek pravne praznine je v togem, ozkem in povrhu vsega še zgrešenem tolmačenju določb Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnost s strani ministrstva, pristojnega za javno upravo. Na tem mestu se želim zahvaliti Državnemu svetu, tudi Ministrstvu za javno upravo. Ministrstvo za javno upravo bi lahko reklo: »Zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.« Kot se to običajno naredi, ko nekdo, ki ni iz koalicije, predlaga zakon. Ampak zdaj konkretno k amandmajem. Mislim, da je zelo korektno, kolegice in kolegi, ko je kolega Zvone Černač kot predstavnik predlagateljev sam povedal, da so mu celo amandmaji Državnega sveta nekoliko bližje oziroma so natančnejši. To je zelo korektno s strani predlagateljev drugih amandmajev. Morda sem prevelik idealist, če že, kolegice in kolegi, zdaj vas je tukaj mogoče samo za eno dobro nogometno društvo, žal, ni videti prevelike afinitete predvsem do lokalnih skupnosti, ampak pustimo zdaj to, če je zdaj problem, da ne morete podpreti opozicijskih amandmajev, potem podprite amandma Državnega sveta, ki ni opozicija, ki je naš drugi dom. Čeprav sem pri današnji 1. točki dnevnega reda poslušal enega od stališča poslanskih skupin, da češ, »mi, Državni zbor, delamo rešitve za državljanke in državljane«, Državni svet pa, da je zbir nekih interesnih skupnosti. Zelo, zelo slaba opredelitev in norčevanje iz Državnega sveta. Hvala bogu, da vas imamo, zdaj v tem primeru poskušate rešiti, kar se rešiti da. Kolega Polnar je zelo dobro začel razpravo o Evropski listini lokalne samouprave. Desetega meseca, 1. oktobra leta 1996 je državni zbor ratificiral Evropsko listino lokalne samouprave. In jaz si samo to želim, da bi vendarle enkrat neka sestava državnega zbora ponotranjila to razumevanje, kaj pomeni lokalna samouprava. Da to ni kar neka lokalna uprava, ampak je samouprava. In kaj v tej listini piše? Pa bom, ker imam premalo časa, samo povzel iz 9. člena Evropske listine o lokalni samoupravi, ki govori o finančnih virih lokalnih oblasti, in sicer: »Finančni sistemi, na katerih temeljijo viri, ki so na voljo lokalnim oblastem, naj bodo dovolj raznovrstni in prilagodljivi, da lahko, kolikor je praktično mogoče, sledijo dejanskemu gibanju stroškov opravljanja njihovih nalog.« In še šesti odstavek oziroma šesta točka 9. člena: »Lokalne oblasti [[…]]« pozor, lokalne oblasti, » [[…]]je treba na primeren način vprašati za mnenje o tem, na kakšen način naj se jim dodelijo viri.« A je to kdo vprašal? A bomo zdaj kar v koš vrgli mnenje Združenja mestnih občin, Skupnosti občin Slovenije in Združenje občin Slovenije, ki nekako apelirajo na nas in čakajo naš odziv, boljšo rešitev? Včeraj sem bil v Evropskem parlamentu, kjer je bila odlična razprava o načelu subsidiarnosti. Tudi vprašanje, koliko politikov v Sloveniji to razume. Evropska unija temelji na načelu subsidiarnosti. Mi, Nova Slovenija, temeljimo naš program na načelu subsidiarnosti. Zaradi načela subsidiarnosti imamo Evropsko listino o lokalni samoupravi in imamo lokalne samouprave, torej občine. Zakaj bi sedaj mi šli in bi se postavili kontra lokalnim skupnostim, torej našim občinam? Vsi mi smo tudi občani in občanke. Zakaj jih ne bi poslušali pa bi jim rekli, poglejte, kaj je sedaj za vas ugodneje? Saj se ne gre za to, da bo nekaj sedaj arbitrarno, kot smo tukaj poslušali, pa da bo nekaj – kako že? A la carte. Počakajte malo, no!? Ne se delati norca iz občin. Nenazadnje so tukaj v tej hiši nastale vse slovenske občine. Ali sem prevelik idealist, če izrazim upanje, da pa, če že ne morete amandmajev opozicije podpreti, da pa podprete amandma Državnega sveta. Tisti, ki nas spremljajo, seveda nimajo papirjev v rokah, pa mi dovolite, da ta amandma sploh preberem. Amandma Državnega sveta, ki pravi, da se 2. člen spremeni tako, da se glasi: »V drugem odstavku 91. člena se za piko doda nov stavek in se glasi: »Ne glede na prejšnji stavek lahko [[…]]« lahko, » [[…]]samoupravne lokalne skupnosti za dokončanje postopkov načrtovanja ravnanja s stvarnim premoženjem samoupravne lokalne skupnosti za leto 2019 ali spremembo že sprejetih načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem samoupravne lokalne skupnosti za leto 2019, začetih oziroma sprejetih pred uveljavitvijo Zakona o stvarnem premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti, uporabijo določbe 24., 25., 26., 27. in 28. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, če ocenijo, da so te za njih ugodnejše.«« In mi bomo sedaj rekli ne, vam ne bomo dovolili, da si vi izbirate, kaj je za vas ugodnejše. Gre za postopke, ki so živi, ki tečejo in gre za zelo omejen časovni okvir. In tukaj enostavno res ne razumem te drže, zakaj se pa postaviti proti našim občinam, proti občankam in občanom. Tukaj imamo, še enkrat, Združenje mestnih občin, Skupnost občin Slovenije, Združenje občin Slovenije, ki podpirajo te rešitve. Državni zbor se sedaj postavi nad pa reče, nič ne bo z vašo lokalno samoupravo. Tu bo država določila. Tako, naj bo še bolj centralizirana, potem bomo daleč prišli. Hvala.
Hvala lepa. Naslednjemu in kot zadnjemu prijavljenemu v tem krogu dajem besedo Borisu Doblekarju. Izvolite.
Spoštovane in spoštovani, predsedujoča, poslanke, poslanci, tokrat vas bom imenoval tudi občanke in občani! Med nami sedi predstavnik Državnega sveta, ki je hkrati tudi župan, gospod Franci Rokavec, ki nam je na plastični način prikazal, zakaj te spremembe. In če tega nismo razumeli, potem je škoda, da sedimo v tem državnem zboru. Veliko je bilo že povedanega, da bodimo življenjski, bodimo ljudje, bodimo tisto, za kar smo tudi izvoljeni oziroma za kar sedimo tukaj – pomagajmo lokalnim skupnostim, pomagajmo lokalnim skupnostim pomagajmo občinam, ki so dale odličen predlog oziroma Državni svet, da jim bomo olajšali delo. In to je tudi naša dolžnost. Tudi zaveze nove vlade in koalicije o odpravi administrativnih ovir, birokratizacije in tako naprej naj sedejo na plodna tla. Predlagam, da se kot občanke in občani pozitivno odzovemo in sprejmemo ta predlagani predlog. Jaz osebno bom ta predlog z veseljem podprl. Državni svet ve, kaj je prav, in mislim, da vsi ti razpravljavci, ki ste opravičevali nesprejetje tega predloga z različnimi izgovori, kot so težave pri načrtovanju in tako naprej, da niso na mestu. Zato še enkrat, mislim, da je predlog zelo primeren in da bomo poslanci olajšali delo občinam. Podprimo te spremembe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s tem krogom razpravljavcev. Preden vas vprašam, če bo še kdo želel razpravljati, dajem besedo najprej državnemu sekretarju gospod Leonu Behinu. Izvolite!
Hvala lepa! Jaz bi želel predvsem podati odgovor na postavljeno vprašanje, kako gledamo na predloge amandmajev s strani resornega ministrstva in tudi Vlade. Tukaj je treba jasno povedati, da se vsi strinjamo, da je treba sprejeti spremembe in dopolnitve zakona, zaradi tega ker imamo od 2019, če ne prej, pravno praznino, ki jo je treba zapolnit. Vsi se ravno tako, kot je bilo tudi že na odboru od moje strani in tudi iz ostalih razpravljavcev in tudi danes povedano, strinjamo s tem, kaj je naš cilj, kar pomeni, lokalnim skupnostim in državi omogočiti, da je možno sprejeti spremembe in dopolnitve ali pa sprejeti spremembe veljavnih programov razpolaganja s premoženjem, ne glede na to, ali so sestavni del proračuna, če so bile načrtovane in sprejete že v preteklosti ali pa so predlog novega izvajanja postopkov po novem zakonu, ki je začel veljati z zadnjo novelo. Razlikujemo se pa po poti, kako do te zadeve priti. Predlogi amandmajev, pa jih bom združil skupaj v bistvu, pa upam, ne bom šel preveč natančno, Državnega sveta in SDS, govorijo v smeri sprememb veljavnega zakona danes, z možnostjo odločitve lokalne skupnosti za dopolnitev in sprejetje programa razpolaganja s stvarnim premoženjem, kjer se v enem delu ne upošteva možnosti te rešitve tudi za Republiko Slovenijo oziroma tisti, ki so. In tukaj je razlika v primerjavi s tistim drugim delom, ko prehajam na amandma koalicije, ki omogoča s svojim amandmajem tako spremembe in dopolnitve in sprejetje programa za lokalne skupnosti kot tudi za državo. Je pa drugačna pot v tem, da ta amandma, ki je bil sprejet na odboru in ga je predlagala koalicija, to predlaga na način nadaljevanja izvajanja in postopkov, tako kot so veljali pred spremembo zakona, kar pomeni po starem, kar so občine in država nenazadnje v primeru sprejetih proračunov v letu 2019 tudi že izvedle in jih nenazadnje tudi poznajo. In glede na to, da govorimo samo o dokončanju leta 2018 oziroma predvsem o letu 2019, se nam zdi primernejši, ker je enoznačnejši, transparentnejši in tudi nadaljevanje postopkov, ki so se izvajali že v preteklosti, predlog, ki je bil sprejet na odboru in je bil tudi potrjen amandma, absolutno pa sprejem kompletnih sprememb zakona.
Hvala lepa! Sedaj sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Ker je interes, bom odprla najprej prijavo za razpravo. Dobite besedo za repliko, ja, izvolite gospod Černač.
Hvala za te odgovore, spoštovani državni sekretar. V delu, ko govorite o državi, ta razlaga ne drži. Država ima sprejet proračun za 2019. V onem drugem delu pa odgovora še vedno ni bilo, tako da še vedno ni argumentov, zakaj vztrajati na odločitvi, ki je bila s strani koalicijskih poslancev potrjena na odboru.
Hvala. Ker je bil izražen interes za razpravo, odpiram ponovno prijavo. Prosim prijavite se. Aha, vi ste se prijavili? Bomo ponovili. Prijava teče. Ugotavljam, da imamo enega prijavljenega, in sicer je to Franc Kramar. Izvolite besedo.
Hvala lepa, predsedujoča! Spoštovani kolegice in kolegi! Govoril bom iz svojih izkušenj. Bil sem dolgoletni župan ene izmed slovenskih občin. Zakon o stvarnem premoženju samoupravnih lokalnih skupnosti in države je pač zakon, ki daje pravno podlago, da se vsaka občina posebej lahko odloči, katero svoje premoženje bo prodala oziroma katero premoženje bo kupila. Dejstvo je, da je ta načrt programa stvarnega premoženja sestavni del vsakega proračuna, tako občinskih kot državnih. Dejstvo je, da občina pri sprejemanju proračuna hkrati potrdi tudi načrt in s tem da pravno podlago za to, da se lahko izvedejo posli nakupa ali pa prodaje tega stvarnega premoženja. Jaz osebno mislim, da amandmaji koalicije, ki so podani, rešujejo problem. Jaz osebno tudi mislim, da občine lahko z vsakim rebalansom spremenijo tudi načrt razvojnih programov, tako da ga lahko prilagajajo potrebam občine. Zato jaz osebno mislim, da je ta amandma koalicije dober in s tem odpravlja neko pravno praznino, iz katere sem prepričan, da bo vsaka občina znala gospodariti s svojem premoženjem kot dober gospodar. Pravzaprav sem prepričan tudi to, da bo treba sprejeti dopolnitve in pa spremembe samega zakona. Mislim, da je kar nekaj odprtih vprašanj, ki jih bo v prihodnosti treba rešiti, in bo, upam da, tukaj Vlada na strokovni bazi tudi te stvari pripravila, jih uredila in pa, da jih bo podala v sprejem Državnemu zboru. Hvala.
Hvala lepa. Še mikrofon, prosim, če izključite. Hvala. Če ni več želje po razpravi [[…]]Še? Gospod Rokavec. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Saj mislim, da smo dejansko v tej razpravi razčistili, v čem je poanta problema. Logično je, da je vsak proračun letni, ali je to državni ali občinski, sestavljen iz različnih podelementov, med katerimi je tudi program ravnanja s stvarnim premoženjem občine. Vendar vemo pa iz prakse, da se skorajda na vsaki seji, skorajda na vsaki seji občine spreminjajo in dopolnjujejo načrti razvojnih programov. Tako je bilo do sprejetja novega zakona. Pa ne glede na to, kar je tudi gospod državni sekretar prej omenil, da je že prejšnji zakon opredeljeval, da je potreben za to postopek spremembe proračuna. Občine tega na tak način niso izvajale, v večini primerov, v večini primerov, to vemo. Tudi nov zakon, ki bo začel veljati z letom 2020, tega več ne predvideva. Predvideva enostavno možnost. Zdaj jaz samo sprašujem, kaj je leto 2019 tako pomembno, da ne moremo že te rešitve uveljaviti za leto 2019. In prosim ta zbor za razum, da omogočite občinam možnost, da uveljavimo to rešitev že z letom 2019, ne pa, da čakamo do leta 2020. Hvala lepa.
Hvala lepa. Morda želi še kdo besedo za razpravo? Če ne, zaključujem razpravo k tej točki dnevnega reda. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O MOTORNIH VOZILIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 25 poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem zato besedo predstavniku predlagatelja Bojanu Podkrajšku. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za dano besedo. Cenjeni kolegice, kolegi, pozdravljena državna sekretarka, državljanke in državljani! Naj predstavim Predlog zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih. V praksi je sprejeti zakon postavil lastnike koles z motorji pred skoraj nerešljive težave. Številni za svoje kolo z motorjem, ki so ga kupili pred deset ali več leti, niso imeli oziroma nimajo nobenega potrdila o lastništvu in druge dokumentacije. Lastništvo vozila je treba dokazovati v ugotovitvenem postopku, ki je pa zapleten in dolgotrajen. Spoštovane kolegice in kolegi, v prejšnjem mandatu smo o tem zakonu veliko govorili. Ta zakon je stopil v veljavo 1. maja 2017. Ko govorimo o birokratskih ovirah v Republiki Sloveniji, naj omenim, preden bom navedel še nekaj razlogov, da imamo trenutno v Sloveniji preko 800 zakonov in preko 19 tisoč podzakonskih aktov. V Slovenski demokratski stranki na pobudo mnogih državljank in državljanov predlagamo ta zakon o spremembi Zakona o motornih vozilih na mnogo pobud državljank, ki seveda zelo težko dokazujejo lastništvo teh mopedov, kot jim največkrat rečemo. Veliko finančnih obveznosti imajo pri registraciji teh mopedov, predvsem pa velike težave z pridobitvijo homologacije. Ko smo že v prejšnjem mandatu govorili o tem zakonu, kot sem omenil, je neka ocena, groba ocena bila, da je teh mopedov v Sloveniji preko 26 tisoč. Neki podatki kažejo, jaz upam, da so točni, da je bilo po sprejetju tega zakona 1. maja 2017 teh koles registriranih okoli 13 tisoč. Seveda je več kot polovica še ostalo neregistriranih. Tu pa nastajajo velike težave, ko ljudje oziroma lastniki ne dobijo homologacije oziroma jih trgovine, ki so te mopede kupovale, niso niti pridobivale. Poleg tega so ti mopedi stari 10, 20 ali pa 30 let, tako da ni nobenih pogojev, da bi dobili te homologacije. Seveda je velika bojazen za vse te državljanke in državljane, ki imajo te mopede, tudi to, da jih seveda ustavi policist. Globa za takšnega kršitelja znaša 400 evrov. Seveda mnogi izmed tistimi, ki so lastniki teh vozil, so si ta vozila kupili zaradi tega, da gredo na deželi na njivo, v manjših krajih v trgovino, skratka nobenih indicev ni, da tukaj posegamo v varnost v cestnem prometu. Je pa seveda treba pogledati ljudi, ki imajo pokojnine 300 ali 400 evrov, da niti finančno ne zmorejo takšnega postopka, če je že sploh mogoče. Zato je naš predlog, poglavitna rešitev tega zakona spremembe Zakona o motornih vozilih, ukinitev obvezne registracije s pomožnim motorjem oziroma mopedi, pri katerih trajna rezervna pogonska moč motorja ne presega štiri kilovate in konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Naj tudi povem, da imajo ti motorji povprečno hitrost 15 kilometrov na uro. Spoštovani poslanke in poslanci, državna sekretarka, v dobrobit vseh tistih, ki imajo ta vozila, vas pozivam in prosim v imenu Slovenske demokratske stranke, da ta zakon spremenimo. Hvala.
Hvala lepa predlagatelju. Sedaj za uvodno prestavitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade mag. Nini Mauhler, državni sekretarki na Ministrstvu za infrastrukturo. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana predsedujoča. Spoštovani poslanke in poslanci! Predloga zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih, kot ga je Državnemu zboru Republike Slovenije 16. oktobra 2018 v obravnavo in sprejem po rednem postopku predlagala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Danijelom Krivcem, Vlada Slovenije ne podpira. Kot izhaja iz gradiva Predloga zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih, naj bi ta zakon ukinil obveznost registracije koles s pomožnim motorjem oziroma tako imenovanih mopedov, pri katerih trajno nazivna moč pogonskega motorja ne presega 4 kilovate in največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Vendar pa iz normativnega dela izhaja, da ta predlog ne ureja navedenega, ampak določa nekatere druge spremembe. Vlada Republike Slovenije zato nasprotuje spremembam zakona, saj ta s predlaganimi členi ukinja ugodnejše pogoje za dokazovanje nespornosti lastništva mopedov, katerih konstrukcijska hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, ukinja roke tehničnih pregledov za omenjene mopede, po uradni dolžnosti ustavlja postopke registracije vseh vozil, ki bi bili začeti pred uveljavitvijo predlaganega zakona, in pa za mopede, pri katerih trajno nazivna moč pogonskega motorja ne presega 4 kilovate in konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro in ki so že registrirani, ukinja podaljšanje. Vlada Republike Slovenije nasprotuje navedeni spremembi ugotavljanja lastništva mopedov, katerih konstrukcijska hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, saj se s črtanjem navedenih določb veljavnega zakona otežuje oziroma celo onemogoča registracijo teh mopedov. Nasprotuje tudi ukinjanju blažjih rokov za tehnične preglede teh mopedov, saj se s tem zvišujejo stroški njihovim lastnikom. Nadalje Vlada Republike Slovenije nasprotuje ustavitvi postopkov registracije teh vozil, ki bi bili začeti pred uveljavitvijo predlaganega zakona. Navedena določba se navezuje na vsa motorna vozila in priklopna vozila, ki se registrirajo. Enako pa nasprotuje tudi določbi, ki določa, da za mopede, pri katerih trajna nazivna moč pogonskega motorja ne presega 4 kilovate in konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro in ki so že registrirani, ni potrebno podaljšanje. Iz navedene določbe namreč ni jasno, na kaj se podaljšanje nanaša. Prav tako pa Vlada Republike Slovenije nasprotuje dodatnemu pogoju glede trajne nazivne moči pogonskega motorja. Na podlagi navedenega Vlada Republike Slovenije meni, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa, državna sekretarka. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin in kot prva je na vrsti poslanska skupina SDS, v njenem imenu gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovane in spoštovani! Zakon o motornih vozilih, ki je začel veljati aprila 2011, je bil večkrat noveliran, ker so porabniki zakona pri izvajanju zaznali nekatere pomanjkljivosti posameznih določb zakona, pojavile pa so se tudi dileme in različna tolmačenja nekaterih členov zakona. Med razlogi, zaradi katerih je bila uvedena obveznost registracije mopedov, je predlagatelj takrat navedel predvsem zagotovitev višjih standardov varnosti vseh udeležencev v prometu, prepoznavnost lastnikov ter mopedov in zavarovanje morebitnih oškodovancev v prometnih nesrečah z zadevnimi mopedi. V praksi je sprejeti zakon postavil lastnike koles z motorjem pred skoraj nerešljive težave. Številni za svoje kolo z motorjem, ki so ga kupili pred deset in več leti, niso imeli oziroma nimajo nobenega potrdila o lastništvu in druge dokumentacije. Lastništvo vozila je treba dokazovati v ugotovitvenem postopku, ki je zapleten in dolgotrajen, poiskati je treba namreč priče, ki potrdijo, da so lastniki več deset let starega mopeda. Toda tukaj se zadeve ne ustavijo. Verjetno ste vsi brali na družbenih omrežjih in po medijih, kaj vse so doživljali lastniki teh vozil doslej, ko so morali na upravnih enotah, ko so skušali dokazati svoje lastništvo za ta moped in ga potem tudi registrirati. Vse je mejilo že na komedijo, žal, komedijo absurda, saj je zakon, ki je uvedel to obveznost, nič drugega kot način za polnjenje državnega proračuna in obremenjevanje ter praznjenje denarnic slovenskih davkoplačevalcev. Dejstvo je, da se pri starejših mopedih zna zaplesti tudi pri mejni hitrosti, ki je 25 kilometrov na uro. Nekatera kolesa s pomožnim motorjem, ki jih vozniki zaženejo s pomočjo pedal, so dejansko hitrejša od 25 kilometrov na uro, ne da bi bila kadarkoli predelana. Obveznost registracije mopedov predstavlja poleg administrativnih tudi kar precejšnje finančne obveznosti za njihove lastnike, ki so pogosto ta vozila kupili ravno s pričakovanji o manjšem obsegu tovrstnih obveznosti. Prvi problem nastopi že pri homologaciji. Veliko lastnikov teh vozil homologacije ni urejalo, saj pred spremembo zakonodaje tega dokumenta pač niso potrebovali. Danes je prvo vprašanje, ko nekdo želi registrirati moped, kje imajo homologacijsko potrdilo. In vseskozi se te težave pojavljajo. Stroški ureditve tega potrdila so približno 65 evrov. Pogoj je seveda, da imajo lastniki mopedov vsa ustrezna potrdila, ki pa jih pogosto nimajo. V nadaljevanju so stroški prve registracije približno 100 evrov, vsako naslednje leto pa približno 40 evrov. Če torej seštejemo stroške, ki jih ima lastnik pri urejanju registracije mopeda, katerega konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, pridemo do zneska približno 100 evrov plus približno 65 evrov za homologacijo. Ker v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ocenjujemo, da je obveznost registracije mopedov, katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, nepotrebno obremenjevanje ljudi, ki so te mopede kupili prav za to, ker za njih ni bila potrebna registracija. Še enkrat. Torej govorimo o mopedih, ki vozijo največ 25 kilometrov na uro, povprečna njihova hitrost je tam nekje okrog 15 kilometrov na uro in nič več. V Slovenski demokratski stranki smo aprila 2017 tudi prvič vložili novelo Zakona o motornih vozilih in predlagali ukinitev obveznosti registracije. Koalicija je predlog takrat zavrnila, zato smo letos ponovno vložili spremembo zakona, da se ta nepotrebna obdavčitev državljanov umakne. Novela Zakona o motornih vozilih, ki jo predlagamo, torej ukinja obveznost registracije za mopede, katerih konstrukcijska hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. To nepotrebno opravilo, novo administriranje in novo obdavčevanje, novela zakona ukinja oziroma umika iz obveznosti državljanov oziroma lastnikov teh mopedov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlagano novelo Zakona o motornih vozilih seveda podprli, za to pa prosimo seveda tudi ostali Državni zbor. In na koncu, glede na to, da je sedaj na oblasti nova vlada, ki je med drugim obljubljala debirokratizacijo in odpravo administrativnih ovir in pa seveda socialni čut do revnejših, ki so tudi najbolj kupovali te mopede, upamo, da boste podprli spremembo in tako omogočili lastnikom mopedov, da jih uporabljajo za to, za kar so jih tudi nabavili, in pa tudi v imenu trajnostne mobilnosti in ekološke ozaveščenosti, saj vožnja s temi mopedi razbremenjuje promet in zmanjšuje onesnaževanje v primerjavi s težjimi motornimi kolesi in avtomobili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim gospoda Roberta Pavšiča, da predstavi stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Eno je birokracija, drugo pa je varnost. S predlaganimi spremembami bi pri splošni prometni varnosti in tudi preventivi stopili krepko nekaj korakov nazaj. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca smo mnenja, da bi imela sprememba Zakona o motornih vozilih več negativnih kot pozitivnih učinkov. Ukinitev obvezne registracije in tehničnih pregledov koles s pomožnim motorjem, ki dosežejo največ 25 kilometrov na uro, je lahko nevarna. Veljavni zakon pa to danes preprečuje. Predlagatelj navaja, da prihaja do administrativnih zapletov pri dokazovanju lastništva, kar pa je sploh v zadnjem času neresnično, saj se pri dokazovanju lahko uporabi ugotovitveni postopek, ki v praksi učinkovito razreši to vprašanje. Dejansko sem jaz v praksi porabil pet minut, da sem to zadevo rešil. Res pa je, da so se te anomalije občasno v preteklosti seveda pojavljale. Res je tudi, da je tovrstna vozila moč predelati, da dosegajo višje hitrosti, vendar so ravno tehnični pregledi, ki jih je glede na veljavno zakonodajo treba izvajati vsakih pet let, orodje, ki tovrstne zlorabe preprečuje. Tudi zavarovanje je po našem mnenju upravičeno, saj gre kljub nizkim hitrostim za vozila, ki lahko tehtajo tudi do 100 kilogramov ali pa celo več, in tudi pri nizki hitrosti je trk s takšnimi vozili, najsibo to pešec ali pa avtomobil, lahko zelo nevaren. Pri potencialnih prometnih nezgodah je torej tako na strani voznikov kot tudi drugih udeležencev v prometu z obveznim zavarovanjem omogočena vsaj minimalna varnost. Spoštovanje predpisov tako na eni strani zagotavlja sledljivost lastništva, ker vemo, da se je v preteklosti sploh ta vozila, ki niso bila registrirana, večkrat ukradlo in je mogoče zaradi tega zdaj težko dokazovati lastništvo. Spoštovanje predpisov tako na eni strani zagotavlja sledljivost lastništva zaradi vzpostavljene evidence vozil, na drugi pa tudi večjo varnost zaradi obveznih tehničnih pregledov in zavarovanja. Tudi Vlada v svojem mnenju predloga ne podpira, saj bi se varnost udeležencev v prometu s to spremembo krepko zmanjšala. Zaradi vsega tega sprememb zakona v Listi Marjana Šarca ne podpiramo.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Soniboj Knežak.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih, ki so ga vložili poslanke in poslanci SDS, pomeni že tretji poskus predlagateljev v zadnjih treh letih, ki naj bi ga Državni zbor obravnaval. Spomnimo, da je bil Zakon o motornih vozilih najprej sprejet leta 2016 ter nato spremenjen in dopolnjen leta 2017. Predlagatelji zakona ocenjujejo, da je obstoječi zakon treba spremeniti, saj naj bi se pojavljale nepremostljive administrativne ovire in finančne posledice za lastnike tako imenovanih mopedov, ki ne presegajo hitrosti 25 kilometrov na uro. Z ukinitvijo obvezne registracije koles s pomožnim motorjem bi te administrativne ovire in finančne posledice za lastnike izginile. V naši poslanski skupini smo mnenja, da bi s sprejetjem Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o motornih vozilih stopili korak nazaj od dosedanje ureditve, kar pa bi se pokazalo kot poslabšanje trenutnega stanja na tem področju. Zakon o motornih vozilih, ki smo ga sprejeli leta 2017, je kljub vsem kritikam doprinesel k zvišanju kulture v prometu, povečala se je varnost udeležencev ter tudi sledljivost teh vozil. Z obstoječim zakonom imamo danes urejeno in znano lastništvo teh vozil, zmanjšale so se kraje in pobegi povzročiteljev s kraja nesreče. To je nekaj ključnih stvari, ki so se z obstoječim zakonom bistveno izboljšale. Trenutno veljavni zakon je po naši oceni dvignil standard prometne varnosti, predvsem pa doprinesel k doseganju cilja prometne politike na področju preventivnega delovanja in aktivnega vključevanja državljank in državljanov. Spoštovani poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da Predlog zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih iz navedenih razlogov ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil gospod Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa. Danes je pred nami še en recikliran predlog zakona, ki ga je v ta zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina SDS. Kljub temu, da so se rešitve, ki jih je SDS že v prejšnjem mandatu predlagala, izkazale za neustrezne, so na poslanskih klopeh ponovno predlogi zakonov, ki predvidevajo identične rešitve. Enako je v primeru Zakona o motornih vozilih, s katerim predlagatelj želi ukiniti obvezno registracijo mopedov. Leta 2016 je bila s sprejetjem novele Zakona o motornih vozilih in novele Zakona o pravilih cestnega prometa uvedena obveznost registracije mopedov, vključno s tehničnim pregledom in sklenitvijo osnovnega zavarovanja. Določila se je najnižja starostna meja za uporabnike teh vozil ter obveznost uporabe zaščitne čelade. Opozicija je v takratni razpravi ob obravnavi predlogov zakonov nasprotovala, kljub temu, da je oba predloga zakonov podprla Vlada Republike Slovenije in predvsem tudi strokovna javnost. Tedanje razprave glede registracije mopedov so bile obsežne. Pri tem se je SDS vedno sklicevala na nemogoče administrativne in finančne ovire, na katere naj bi ob registraciji mopeda naleteli lastniki teh motornih vozil. Na to se sklicuje tudi danes, kar nas v resnici ne preseneča. Identičnemu predlogu pritičejo namreč identični argumenti. Ne glede na to, da je bilo že večkrat povedano, s kakšnim namenom je bila uvedena obvezna registracija, tudi danes s strani opozicije pričakujemo kritiziranje obvezne registracije mopedov. Pa naj poudarim še enkrat, bistvo uvedbe obvezne registracije za mopede je jasno, in sicer vzpostaviti večji nadzor nad lastništvom teh vozil, kar vodi v zmanjšanje števila kršiteljev cestnoprometnih predpisov, lažjo identifikacijo in izsledljivost prekrškarjev ter zmanjšanje števila kraj. Res je, da so se ob uveljavitvi obvezne registracije pojavile nekatere porodne težave v zvezi z dokazovanjem lastništva, vendar je ministrstvo registracijskim organizacijam poslalo pojasnila in usmeritve, kar je lastnikom omogočilo lažjo registracijo. Danes teh ovir ni več. Glede na to, da je uradna evidenca lastništva vzpostavljena in da je bilo od maja 2017 do konca oktobra 2018 registriranih več kot 13 tisoč 500 tovrstnih motornih vozil, lahko trdimo, da smo s sprejetimi spremembami zagotovili višje standarde varnosti pri uporabi mopedov, prepoznavnost lastnikov mopedov ter zavarovanje morebitnih oškodovancev v prometnih nesrečah, v katere so vpleteni vozniki mopedov. Registracija omenjenih mopedov je prinesla več prednosti za lastnike mopedov, pa naj izpostavim le nekatere. Lastnikom teh mopedov je omogočena nemotena udeležba v cestnem prometu tudi v drugih državah. Veljavna ureditev je, denimo, primerljiva ureditvi v sosednjih državah. Zaradi sprejetih določb je prodaja mopedov bolj nadzorovana, saj je v preteklosti prihajalo do tega, da so prodajalci prodajali neustrezne, nehomologirane mopede. Ti mopedi imajo poleg tega tudi obvezno avtomobilsko zavarovanje, kar seveda pomeni tudi varovanje poškodovancev in oškodovancev v prometnih nesrečah, v katerih so udeleženi ti mopedisti. Ker Zakon o motornih vozilih določa, da je vlogi za registracijo vozila med drugim treba priložiti tudi potrdilo o tehnični brezhibnosti vozila, predlagane spremembe neposredno vplivajo na poslabšanje prometne varnosti. V Poslanski skupini SMC menimo, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo in ga tudi ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Nataša Sukič v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Spoštovane, spoštovani! Če bi pomembnost različnih vsebin presojali po pogostosti njihove obravnave v Državnem zboru, potem je zakonska regulacija vožnje mopedov, ki ne presegajo hitrosti 25 kilometrov na uro, vsekakor med bolj perečimi družbenimi problemi. Ne plače, ne delavske pravice, ne varovanje okolja, ne dolge čakalne vrste v zdravstvu, ne korupcija, ampak vožnja mopedov, ki ne presegajo hitrosti 25 kilometrov na uro. Tako že kar takoj na prvi seji novega sklica Državnega zbora na zahtevo SDS spet razpravljamo o mopedih, o katerih smo v prejšnjem sklicu razpravljali trikrat. Vse skupaj se je začelo, ko je Nova Slovenija vložila novelo Zakona o pravilih cestnega prometa. Razlog za to novelo je bil kaos, ki so ga povzročala ohlapna pravila v zvezi z udeležbo teh vozil v cestnem prometu. Vsi, tako koalicija kot opozicija, smo se takrat strinjali, da je to področje treba urediti. A ker je zakon pač takrat prišel s strani opozicije, na žalost ni šel skozi. Prejšnja koalicija je potem vložila paket novel, a na način, da je za mopede, katerih hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, potrebna registracija. Ta od lastnika vozila poleg tega, da mu povzroča nepotrebne stroške, zahteva tudi dokazilo o izvoru in lastništvu vozila, potrdilo o skladnosti, dokazilo o sklenjenem zavarovanju in dokazila o tehnični brezhibnosti oziroma tehnični pregled. Stališče Levice je bilo in ostaja, da morajo biti mopedi in kolesa s pomožnim motorjem označeni tako, da jih je mogoče identificirati. Naj spomnim, da je bil eden od razlogov za to, da se je status koles s pomožnim motorjem sploh začel urejati, tudi ta, da identifikacija teh vozil ni bila mogoča. V primeru prometnih nesreč, nevarne vožnje, prekrškov in povzročanja splošne nevarnosti v cestnem prometu s strani voznikov teh vozil, je bilo pred tem to pač nemogoče. Poleg tega ne gre samo za udeležence v prometu. Mladi vozniki tovrstnih mopedov se pogosto zadržujejo in vozijo po otroških igriščih, kjer ogrožajo vrstnike, otroke ali pač tiste, ki se trenutno tam nahajajo. Ker je torej šlo za neregistrirana vozila, je bila identifikacija voznika v primeru pobega s kraja prometne nesreče povsem nemogoče. V Levici se zato strinjamo s predlagateljem, da registracija mopedov, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, predstavlja na eni strani veliko administrativno breme za njihove lastnike in jim povzroča nepotrebne stroške, vendarle pa menimo, da ta vozila morajo biti označena na način, da je omogočena njihova identifikacija na cesti. Ker zakon ne uvaja alternativnega načina označevanja in identifikacije, ampak le črta obvezno registracijo teh vozil, v prvi obravnavi predloga zakona ne bomo podprli. Če bodo v nadaljnji obravnavi vloženi in tudi sprejeti amandmaji k predlogu zakona, ki bodo uvajali možnost identifikacije obravnavanih vozil, bomo podporo zakonu ponovno premislili. Hvala lepa.
Hvala lepa! Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati, bo predstavil gospod Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani kolegice poslanke in poslanci! Prometna varnost in z njo povezana zaščita vseh udeležencev v prometu je cilj vseh nas. Nacionalni program varnosti cestnega prometa 2013–2022 kot strateški dokument na tem področju za svoj dolgoročni cilj postavlja vizijo nič. Torej, nič mrtvih in nič hudo poškodovanih zaradi prometnih nesreč. Za nas poslance Nove Slovenije šteje vsako življenje, zato smo maja 2016 predlagali spremembe in dopolnitve Zakona o varnosti cestnega prometa, ki je v isto kategorijo uvrščal kolesa in kolesa s pomožnim motorjem do 50 kubikov prostornine. Razlika med skuterjem in tako imenovano petindvajsetico in močnejšimi kolesi z motorjem je zgolj v elektroniki, ki omejuje hitrost. Glede drugih značilnosti je vse enako: teža, velikost, vodljivost in na žalost velikokrat tudi hitrost. Za vožnjo z njimi ni treba imeti vozniškega dovoljenja. Kolesa s pomožnim motorjem ni bilo treba registrirati in opraviti tehničnega pregleda, niti jih ni bilo mogoče zavarovati. Vozniki za vožnjo z njim niso potrebovali zaščitne varnostne čelade. Vse to so bili razlogi, zaradi katerih smo v Novi Sloveniji predlagali določitev najnižje starostne meje za voznike koles s pomožnim motorjem, in sicer 14 let ter obvezno uporabo varnostne zaščitne čelade do starosti 18 let. Predlagali smo tudi sklenitev obveznega osnovnega zavarovanja, tako kot pri kategoriji koles z motorjem. Iz te zavarovalne police bi bila v primeru povzročene prometne nesreče, krita odgovornost. Skupni strošek lastnika iz tega naslova bi znašal okrog 30 evrov. Predlagali smo tudi obvezno uporabo identifikacijskih tablic. Poudarjamo, identifikacijska tablica ne bi bila registrska tablica, saj tega kolesa ne bi bilo treba registrirati, temveč bi pristojni upravni organ kolo s pomožnim motorjem, na podlagi sklenjene kupoprodajne pogodbe, le vpisal v evidenco koles s pomožnim motorjem. Tako kot današnji predlog za Vlado ni sprejemljiv, leta 2016 tudi naš predlog ni bil sprejet, in to kljub vloženim amandmajem, ki so odpravili večino pomislekov, in kljub podpori strokovne javnosti. Razlog, brez dvoma le dejstvo, da je predlog vložila Nova Slovenija in ne koalicija. Stranka SMC je namreč takoj po odločitvi Državnega zbora v prvi obravnavi, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo, vložila svoj predlog novele istega zakona ter Zakona o motornih vozilih. No, razlika med našim in vladnim predlogom je velikanska. Kolo s pomožnim motorjem je zdaj uvrščeno med motorna kolesa, kar za njihove lastnike pomeni skoraj enako obveznost, kot za motorna vozila: tehnični pregled in registracija vsakih pet let, ker morajo imeti registrsko tablico, in ne le evidenčne, ki bi omogočala zgolj identifikacijo lastnika, kot smo predlagali krščanski demokrati. Če Vlada meni, da je tudi današnji predlog pomanjkljiv in nedorečen, ga lahko z amandmaji izboljšamo. Današnji predlog v Novi Sloveniji pozdravljamo, saj odpravlja nesmiselne birokratske ovire zaradi zakonske obveznosti registracije koleg s pomožnim motorjem. Predlog sprememb Zakona o motornih vozilih bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče v imenu Poslanske skupine Desus bo predstavil gospod Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je ponovno poskus, da se z novelo Zakona o motornih vozilih odpravijo registracije mopedov, ki ne presegajo 25 kilometrov na uro. Z lanskim majem je namreč nastopila obveza, da morajo biti ti mopedi obvezno registrirani. Predlagatelji v obrazložitvi navajajo, da obvezna registracija mopedov lastnikom le-teh predstavlja nepremostljive administrativne ovire in zaplete. Če pogledamo število registriranih mopedov, vidimo, da je bilo konec oktobra registriranih nekaj manj kot 14 tisoč mopedov, obenem pa je naraslo število registracij tudi drugih mopedov, kar pomeni večjo preglednost in sledljivost teh vedno bolj priljubljenih prevoznih sredstev. Naj spomnim, zakaj smo v prejšnjem mandatu sploh pristopili k uvedbi obvezne registracije mopedov, ki ne presega hitrosti 25 kilometrov na uro. Takrat je na problematiko teh mopedov najprej opozorila Nova Slovenija. Kaj je bil problem? Veliko teh mopedov je bilo predelanih, da so lahko dosegali precej višje hitrosti kot 25 kilometrov na uro. Vozniki pri vožnji niso uporabljali zaščitnih sredstev, hkrati pa so se vozili po pešconah in kolesarskih progah, nenadzorovano divjali, če pa so povzročili prometno nesrečo, so mnogi pobegnili s kraja nesreče, policija pa jih praktično ni mogla izslediti, kajti mopedi so bili neregistrirani. Hkrati oškodovanec ni mogel uveljaviti zahteve za odškodnino, kajti vozila so bila nezavarovana. Takratna koalicija, katere del je bila tudi naša poslanska skupina, je v sodelovanju s pristojnim ministrstvom pripravila novelo, s katero je bila uvedena obvezna registracija mopedov, ki ne presegajo 25 kilometrov na uro, nošnja čelade, pri kateri lahko vozniki izbirajo, ali bodo imeli homologirano, kolesarsko ali motoristično čelado. Vozniki mopeda morajo biti stari najmanj 12 let. V primeru, da prevaža potnika, pa voznik ne sme biti mlajši od 16 let. Prepovedana je tudi vožnja na območjih za pešce. V Poslanski skupini Desus smo takrat tudi zahtevali, da se bo tehnični pregled mopedov izvajal šele na vsakih 5 let po prvi registraciji, kar je bilo kasneje tudi zapisano v zakon z zadnjo novelo Zakona o motornih vozilih. To pomeni, da je s to našo zahtevo bil tudi zmanjšanj strošek za tehnične preglede, ki se, kot sem že omenil, za te konkretne mopede izvaja na vsakih pet let. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da je uvedba registracije mopedov, pri katerih konstrukcijsko določena hitrost ne presega omenjenih 25 kilometrov na uro, močno prispevala k večji prometni varnosti bolj ranljivih udeležencev v cestnem prometu, zato tega predloga novele zakona o motornih vozilih ne bomo podprli, saj menimo, da bi predlagane rešitve v primeru sprejetja ponovno poslabšale prometno varnost. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnja je na vrsti Poslanska skupin SNS. Stališče bo predstavil gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Pri pripravi Predloga zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih se zasleduje predvsem cilj odprave nepremostljivih administrativnih ovir, ki jih je že tako preveč, in zapletov, ki pred lastnike postavlja zakonska obveznost registracije mopedov, pri katerih trajna nazivna moč pogonskega motorja ne presega 4 kilovate in konstrukcijsko določena hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Sprememba ukinitve tretjega odstavka 30. člena in točka 3 prvega odstavka 49. člena – predlagatelji težijo k temu, da bi se ukinila obveznost registracije mopedov, katerih hitrost ne presega 25 kilometrov na uro, in ukinitev tehničnih pregledov za te mopede. Kaj pa bo v primeru, ko se bo zgodilo, da bodo pri teh motorjih, ki gredo 25 km na uro, blokade odstranili in bodo hitrejši? Slovenska nacionalna stranka ne podpira Predloga zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih, predvsem iz razloga, ker ne odpravlja tisto, kar želi odpraviti. Spremembe se nanašajo na 30. in 49. člen predmetnega zakona. V 30. členu so določeni pogoji za registracijo, v 49. členu pa pogoji za tehnični pregled. S predlagano spremembo se ne ukinja obveznost registracije in tehničnega pregleda, temveč se le spreminja vsebina veljavnega zakona, ta pa trenutno vsebuje ugodnejše pogoje obravnavanja lastnikov teh vozil v primerjavi z drugimi lastniki. V stranki sicer pozdravljamo predlagano spremembo, ker menimo, da je za ljudi dobra, vendar predlog ni sestavljen dovolj strokovno. Prav sprememba bi se dosegla na način, da se predlaga črtanje omenjenih določil, hkrati pa bi se morala določiti izjema v predhodnih odstavkih oziroma točkah, ki se nanašajo na mopede, na katerih hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. S tem, ko se črta tretji odstavek zakona, zakon določa, da se uporablja drugi odstavek 30. člena. Tako bi bilo treba hkrati predlagati tudi ustrezno spremembo tega drugega odstavka. Enaka situacija je v 49. Členu, in sicer ko se predlaga črtanje tretje točke, se uporablja druga točka, ki velja na splošno za vsa druga vozila. Tudi v tem primeru bi bilo treba predlagati izjemo v drugi točki za mopede, katerih hitrost ne presega 25 kilometrov na uro. Če bo zakon dobro in strokovno pripravljen v bodoče ter bo dober za ljudi, ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo gospod Jožef Horvat, ki ga trenutno ni v dvorani. Prosim? Kot predlagatelj, dajem najprej besedo gospodu Podkrajšku. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica za dano besedo. Peto leto sem poslanec v Državnem zboru, pa se še ni zgodilo, da se predstavniku Vlade oziroma ministrstvu tako mudi, da niti nimajo časa poslušati stališč poslanskih skupin. To je en odnos seveda na današnji seji tokrat do tega zakona pa seveda verjetno tudi na splošno odnos do državljank in državljanov Republike Slovenije. Ta zakon, spremembo tega zakona je vložila poslanska skupina, ki šteje vsaj 25 poslancev, mnogi, vsaj na tej naši strani, to spremembo zakona tudi podpirajo, zato se mi zdi čuden ta odnos državne sekretarke do predloga zakona. Verjetno je malo težje tistim, ki niso bili v prejšnjem sklicu Državnega zbora, ki so predstavljali stališče. Predstavnik, še v prejšnjem zboru, največje stranke SMC, je to spremembo zakona označil za reciklažo. Jaz sem že v stališču povedal, da smo se veliko časa ukvarjali s tem zakonom pa bom tudi v nadalje povedal zakaj. V največji, takrat koalicijski stranki so trmoglavili, kajti to je bil še vedno Zorčičev zakon. In tudi volivci so naredili reciklažo iz prejšnjega do zdajšnjega mandata. Moram povedati en primer, ko je bil pri meni v poslanski pisarni gospod, ki je nekako še znal priti do vse dokumentacije, ki bi mu omogočila, da bi ta moped, katerega povprečna hitrost je 15 kilometrov na uro, seveda z velikim trudom registriral, ampak mi je dal na mizo kot poslancu Državnega zbora njegovo finančno konstrukcijo in me vprašal, če mu znam razložiti poleg tega, da ima vsak mesec položnice, da mora preživeti ženo z majhno pokojnino, če mu dam lahko odgovor, kako bi v tistem letu lahko registriral to nujno vozilo, ki ga potrebuje, da gre v trgovino, ker nima otrok ali sosedov, da mu je to edino možno prevozno sredstvo, sam pa tudi trdim, in to je tudi on ugotovil, da to nima nobene, ampak res nobene veze z varnostjo v cestnem prometu. Seveda moram priznati, da me je s tem vprašanjem spravil v veliko zagato. Spoštovani kolegice in kolegi, ki sedimo v tem Državnem zboru, prav gotovo nas ljudje, državljanke in državljani ne spremljajo zato, ker smo tako všečni, spremljajo nas pa zato, ker jih zanima kakšne zakone sprejemamo, ali bodo z našimi odločitvami oziroma predlogi, ki jih dajemo, lahko jutri lažje živeli in boljše ali pa slabše. Samo zato nas verjetno spremljajo prek medijev. Mi se pa seveda največkrat obnašamo tako, kot da nam je vseeno, kako bodo jutri živeli. Verjetno mnogi, ki danes to sejo spremljajo pa mnogi izmed nas, nam je vseeno, kaj bo jutri nekdo počel, ampak govorimo tudi o ljudeh, ki imajo to prevozno sredstvo, ki ga nujno potrebujejo, drugih prevoznih sredstev nimajo, ki so jih kupili 10, 20 ali pa 30 let nazaj, nimajo niti homologacije za ta vozila, niti lastniško urejeno, ampak ni nobenega dvoma, da to ni njihova lastnina. In seveda po tolikih letih, 20 ali pa 10 let, pa s sprejetjem tega zakona v letu 2017, ki je stopil v veljavo 1. maja 2017, smo jim tukaj na tem segmentu zagrenili življenje. Veste, mnoge državljanke in državljani imajo še kako preračunano, kako bodo preživeli mesec s 300, 400 ali pa 500 evri. Vsak evro. In to so državljanke in državljani, ki redno plačujejo položnice, vse dajatve in vse pošteno plačajo. Mi pa seveda, ko o tem zakonu danes konkretno govorimo, govorimo, da se bo varnost v cestnem prometu zmanjšala. Je mogoče kdo od vas preračunal? Mi smo v lanskem letu ugotavljali pa tudi, ko smo obravnavali to spremembo zakona, da je teh mopedov, o katerih govorimo, to drži, da že veliko o tem govorimo, nekje okoli 26 tisoč ali pa od 26 do 30 tisoč. In seveda vsa podjetja, ki se ukvarjajo z registracijo teh motorjev, ki dajejo dokumentacijo, da bodo lahko ti mopedi registrirani, bodo zaslužila preko 4 milijone evrov. Preko 4 milijone evrov. Samo če hočejo za 26 tisoč teh mopedov dobiti homologacijo, bo to stalo 1, 5 milijona evrov. Mi pa danes govorimo tako na levi ali desni, nekateri, poslabšala se bo varnost v cestnem prometu. Spoštovani kolegice in kolegi! To je neodgovorno do vseh tistih, ki težko živijo. Seveda, eni si lahko kupijo motorje, ki sploh ne bodo v tej kategoriji, ki se največ lahko pelje 25 kilometrov na uro, njihova povprečna hitrost je pa 15 kilometrov. In seveda jih finančno obremenjujemo, zato danes mnogi od nas pričakujejo, predvsem od Vlade, naj kamera pokaže, vladni stoli so prazni, in še enkrat ponavljam, prvič se je zgodilo v petih letih, da predstavnik Vlade ni imel 20 minut časa, da bi poslušal predstavnike poslanskih skupin, ali jim je to všeč ali ni všeč. Z vsem spoštovanjem do vseh tistih, ki ste podali stališča poslanskih skupin, verjetno ga niste dobili nekje na hodniku, ste ga morali pripraviti in ga danes predstaviti vsem nam, poslankam in poslancem, in vsej slovenski javnosti. Tako je to neodgovorno od Vlade. V tem zakonu, o katerem danes govorimo – pa slišali smo že, da smo mnogo časa porabili v prejšnjem mandatu – je možnost tudi za spremembe. Zato pozivam vse vas, ki boste danes še razpravljali, ko boste odločali, da imate v mislih ljudi, naše državljanke in državljane, ki jim je to edino prevozno sredstvo, ki jim je prevozno sredstvo na podeželju, da lahko gredo na njivo, v manjših krajih v trgovino, da pridejo do registracije tega vozila, ki ne poslabšuje varnosti v cestnem prometu, zelo težko. Danes smo slišali podatek, da je bilo 13 tisoč teh vozil registriranih v Republiki Sloveniji, polovica tega še čaka, okoli 13 tisoč. Globa za takšnega voznika je pa, ko ga ustavi policist, 400 evrov. Mnogi izmed državljank in državljanov nimajo niti 400 evrov pokojnine. Ko boste odločali o tem, razmislite tudi o tem segmentu. Hvala.
Hvala lepa predlagatelju. Zdaj pa res začenjamo razpravo poslank in poslancev. Prva dobi besedo gospa Janja Sluga, pripravi pa naj se Gregor Perič. Izvolite.
Hvala lepa. Lahko se v marsičem strinjam s tem, ker je zdaj kolega Podkrajšek govoril, in se seveda tega tudi zavedam, ampak vsaka medalja ima vedno dve plati. Resnica je ta, da to, kar imamo danes na mizi, nima popolnoma nobene zveze s tem, o čemer ste govorili. Ker to, kar imamo na mizi, v resnici ukinja blažje pogoje, ki jih je Zakon o motornih vozilih določil za tehnične preglede za mopede do 25 kilometrov na uro. Ker vi v resnici s tem, kar ste predlagali, črtate tisto, kar je posebej za te mopede urejeno za boljše in lažje postopke pri uporabnikih. Se pravi, če mi naredimo to, kar ste vi zdaj predlagali, se bodo za mopede do 25 kilometrov na uro zaostrili pogoji za tehnične preglede, in sicer iz periodike na pet let, tako kot velja zdaj po tem veljavnem zakonu, bodo prešli na tehnične preglede, kot jih imajo mopedi do 45 kilometrov na uro, kar je pa bistveno strožje, ker jih imajo na štiri, dve in na eno leto. In s tem v resnici povečujete tako administrativne kot tudi finančne posledice za lastnike teh vozil, o katerih je danes največ govora, se pravi, o teh finančnih posledicah. In jaz se s tem pač ne morem strinjati, meni se zdi, da zadostuje, da to opravljajo na pet let. Kar se tiče namena, ki ga je zakon zasledoval pri tem, ko se je uvajala registracija in urejanje lastništva za mopede do 25 kilometrov na uro, je treba povedati še nekaj drugih stvari. Definitivno to vpliva na prometno varnost. Zakaj? Zato, ker točno te mopede uporablja tudi mladina, naši otroci. In prav je, da se jih pregleda, prav je, da se ugotovi, ali gre dejansko za mopede, ki premorejo hitrosti samo do 25 kilometrov na uro, ali pa, kot se je ugotovilo v tem času, ko so se določeni mopedi registrirali, da se je seveda za marsikaterega ugotovilo, prvič, da tehnično ni brezhiben, in drugič, da je bil prodan kot moped do 25, pa to v resnici ni, ali pa da je bil naknadno predelan, da premore večje hitrosti, kar seveda ima vpliv na varnost v cestnem prometu. In številke, ki smo jih pridobili, kažejo, da je bilo v prvega pol leta po uveljavitvi zakona registriranih preko 11 tisoč 200 mopedov do 25 kilometrov na uro, da pa se je istočasno v tem obdobju bistveno bistveno povečalo, skoraj za enkrat, tudi število mopedov do 45 kilometrov na uro, kar ravno govori, ta podatek, v prid temu, kar sem rekla, da je z vidika varnosti zelo pomembno, da so te zadeve pregledane in da se dejansko ugotovi, kakšna je njihova hitrost, ki jo premorejo. Hkrati se je seveda zaradi zakona uredilo lastništvo mopedov, se je ugotovilo, če je kateri izmed njih ukraden, se je uredilo zavarovanje, da v primeru nesreč, ko so ta vozila udeležena in ki jih ni tako malo, dejansko poškodovanec lahko uveljavlja zavarovalnino in seveda tudi tretje osebe. Kot je bilo rečeno, do konca oktobra 2018, se pravi letošnjega leta, je bilo registriranih več kot 13 tisoč 500 teh mopedov. Je pa treba povedati še nekaj. Definitivno so se v začetku, ko je zakon začel veljati, pojavljale težave z dokazovanjem lastništva, s pridobitvijo in tako naprej, o tem smo seveda vsi, ki tukaj sedimo, verjetno bili na terenu informirani. Posamezniki so se obračali na nas tudi v zvezi s tem. In seveda to je treba povedati, bile so težave. Ampak bile so težave zato, ker je bila diskrecijska pravica vsake osebe, ki je te postopke opravljala, takšna, da je ta oseba sama lahko odločala o tem, katere vse dokumente želi pridobiti za to, da bo ta postopek opravila. In tu ni bilo neke enotne prakse. In to se je seveda rešilo z zelo natančnimi navodili, ki jih je ministrstvo izdalo, predvsem v zvezi s postopkom ugotavljanja lastništva, v zvezi z listinami, ki so za to potrebne, in tako naprej. Treba je biti pošten in povedati tudi to, da teh težav več ni, da so se zadeve zelo hitro uredila, utirile, da tako rečemo, in da v resnici pri teh postopkih nobenih večjih težav ni več zaznati. In ko že govorimo o varnosti, je treba seveda povedati tudi to, da predmetni zakon, ko je bil sprejet, je bil sprejet tudi zato, ker je cela kopica prometnih nesreč, v katerih so ta vozila udeležena. In mi se ves čas pogovarjamo o tem, kako nevarne so slovenske ceste, kako je treba zmanjšati število poškodovanih v prometnih nesrečah in seveda tudi število mrtvih v prometnih nesrečah in zato je ta država v preteklosti sprejela določene dokumente, določene strategije, določena soglasja o tem, kako bomo vsi skupaj ravnali, da bomo te cilje dosegli, tako kot jih želimo doseči tudi na ravni Evropske unije. In to ves čas komuniciramo in to ves čas tudi vsi poslanci podpiramo. In zdaj delati korak v drugo smer, se mi res ne zdi razumno. Ta zakon je bil skladen z Resolucijo nacionalnega programa varnosti cestnega prometa za obdobje 2013–2022. In sledi vsem tistim načelom, ki so vsebovani tudi v tej resoluciji. In ker so odzivi na terenu na koncu pozitivni, ker so se uredile mnoge stvari, ki so bile prej neurejene, in je pozitivnih učinkov na terenu še mnogo več in na drugih področjih, jaz mislim, da res ni smiselno tega zdaj spreminjati. Še posebej pa ni smiselno tega spreminjati na tak način, kot to predlaga predlagatelj, da bi v bistvu točno za te lastnike, ki jih želimo razbremeniti, zdaj pogoje še zaostrili in jih finančno v resnici še bolj obremenili. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Gregor Perič. Pripravi pa naj se gospod Žan Mahnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Se soočamo z neko problematiko, ki smo jo v tej hiši že kar nekajkrat obravnavali, in verjamem, da smo tudi malo naveličani, ker bi si želeli slišati, če drugega ne, kaj novega, kakšen svež argument, ampak očitno jih ni. Meni je zelo padla v oko ena medijska prezentacija, torej eno poročanje v enem tedniku, ki ga ne bom imenoval, pa verjetno si predstavljate zakaj, ki je o tej problematiki poročal tako zelo kritično z enim bombastičnim naslovom, ki pravi Zakonodaja pri mopedih povzročila težave. Takoj zraven je v enem od podnaslovu napisano: Ministrstvo za infrastrukturo ne dovoljuje registracije vozila brez skladnosti s predpisi, veljavnimi v Evropski unijo. Ja, hvala bogu, hvala bogu da jih ne dovoljuje, ker to, kar danes poslušamo in kar smo že poslušali, gre zgolj za neke poizkuse, kako bi povsem sprostili to področje in se praktično lahko kdorkoli prevaža s čemerkoli. Moram nekaj izpostaviti oziroma nekaj poudariti. Glede na to, da izhajam iz Primorske, torej iz obalnega dela, iz Istre, kjer je klima dosti milejša kot na drugih območjih Slovenije, je ta problem pri nas bil še toliko bolj prisoten in se ni koncentriral zgolj na tisti topli del leta, torej na poletje pa pomlad in jesen, ampak se je razpotegnil praktično čez celo leto, če že ni bilo nekega hudega dežja. In v času dokler tega zakona ni bilo, dokler tega področja nismo uredili, je na naših ulicah na naših pločnikih vladal dobesedno kaos, po primorsko povedano, kažin. Enostavno se ljudje niso počutili varne na cesti, torej udeleženci motornega prometa, avtomobilisti niso nikoli vedeli, kdaj mu bo nekdo priletel pred avto iz vseh možnih koncev, bodisi iz prehoda za pešce, iz pločnika, iz kakšne zelenice. Isto tako se pa tudi pešci niso počutili varne, ker so se ta vozila uporabljala praktično na vseh površinah. Torej, na cesti, na kolesarskih stezah, na prehodih za pešce in na površinah, rezerviranih za pešce. Dodaten problem je predstavljalo tudi dejstvo, in to se je z razgovori s policisti tudi večkrat izkazalo, da se policisti enostavno, če niso imeli izpolnjenih vseh pogojev, dveh, treh patrulj, ki lahko zaprejo območje, enostavno niso podali in niso lovili kršiteljev cestno prometnih predpisov, ker bi v nasprotnem lahko prišlo samo do tega, da bi zaradi nekega lova prišlo do tega, da pride še do dodatnih zapletov, še do dodatnih nesreč in so raje zadevo naredili na sigurno. Seveda pa niso niti vedeli, koga lovijo, ker so ta vozila enostavno bila brez vsakih identifikacijskih številk. Skratka, zmeda je bila resnično popolna. S to rešitvijo, z rešitvami, ki jih je zakon predvidel, je danes situacija na naših ulicah – jaz upam, da živimo na istem planetu – dosti boljša. Se je spet vrnil nek red in teh ekscesov ni. Sem pa tja se najde nekdo, ki je mladostniško pogumen in tudi krši predpise, ampak verjetno tega ne počne ravno dolgo, ker se ga hitro izsledi. Tista vozila, tiste tako imenovane petindvajsetke, ki so se pojavljale, vsaj za Izolo lahko z gotovostjo trdim, izgledalo pa je nekako tako, da je to vozilo bilo obrano vse plastike, vse kar je bila dodatna in odvečna teža, ni imelo luči, ni imelo drugih sredstev za signalizacijo in verjetno tudi predelano in je to švigalo po mestu sem in tja. Tega danes več na naših ulicah, hvala bogu, in cestah in kjerkoli drugje ne vidimo. Jaz se zahvaljujem tistemu, ki je pomagal, je pripomogel k temu, da je ta zakon šel skozi. Zdaj, ali ga imenujemo Zorčičev zakon ali kakorkoli drugače, niti ni važno, ta zakon je sprejel Državni zbor in ta zakon je dober in je predvsem koristen. Slišali smo tudi številne argumentacije, ki so po mojem odziv oziroma odmev nečesa, česar na terenu ni več. V startu, ko se je ta zakon implementiral, je prihajalo, kot smo slišali že danes, tudi kolegica Sluga je omenila, do različnih interpretacij in do diskrecije posameznih uradnikov na upravnih enotah, ampak tudi to je bilo zelo hitro odpravljeno z navodilom, ki je poenotilo to področje. Tudi kolega iz LMŠ je prej v predstavitvi stališč pojasnil, da je za ureditev lastništva porabil natanko 5 minut. Tako da, kjer je volja, se najde tudi pot, v to sem prepričan. Vsebina samega zakona uveljavlja oziroma vpeljuje neke dodatne institute. In vsi ti instituti so namenjeni temu, da je varnost na naših cestah in pločnikih večja. Torej tehnični pregled pripore k večji varnosti. Homologacija oziroma potrdilo skladnosti vozila s predpisi ravno tako pripomore k neki varnosti. Ker neodgovorno je bilo tudi s strani tistih, ki so uvažali neka vozila iz, ne vem, različnih delov sveta pa jih tudi prodajali in zanje niso imeli homologacije, zdaj skuša predlagatelj to pojasniti – zakon je problem. Ne, ni problem zakon, problem so ta vozila, ker niso skladna in niso varna, in tisti, ki jih uporabljajo, se izpostavljajo nesorazmernih tveganjem, ker ko bo prišlo do neke težave, ko bodo bodisi imeli neko prometno nesrečo ali karkoli drugega, bo to težava vseh nas, družbe in predvsem tistega, ki se je mogoče znašel v neki taki situaciji, pa se je morda samo peljal mimo. Govora je o zavarovanju. Torej tudi samo zavarovanje zagotavlja neko varnost. Govora je o registraciji, ki zagotavlja sledljivost. Obvezna je tudi uporaba čelade, ta čelada tudi ni za nekoga tretjega, ampak je za udeleženca oziroma upravljavca tega vozila. Še enkrat poudarjam, s tem zakonom smo dosegli manj kršitev cestnoprometnih predpisov, ker je nadzor nad lastništvom od uveljavitve zakona sploh možen, prej to ni bilo možno, in možna je tudi izsledljivost kršiteljev. Hkrati pa zagotavlja tudi večjo varnost pred krajami vozil. Tu se pa tudi zavedamo, kaj vse se je dogajalo. Zaključil bom še z eno mislijo Rimljanov, torej starih Rimljanov, da dobre zakone ustvarjajo slabe navade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo predlagatelj. Izvolite.
Še hvala enkrat za dano besedo, spoštovana podpredsednica. Zdaj sem poslušal seveda z vsem spoštovanjem dva predstavnika Stranke modernega centra. Mi nismo, niti jaz nisem trdil prej, ko sem predstavljal to spremembo, niti v stališču naše poslanske skupine ni bilo zaznati, da je vse točno definirano. Jaz mislim, da je z amandmaji možno neke stvari, če imamo en skupni cilj, jasen skupen cilj za neko spremembo, je to možno seveda še vse vložiti in dodelati med prvim in drugim branjem. Kolega pred mano je govoril o Kopru. Jaz mu čisto verjamem. Jaz verjamem, da tudi v Ljubljani ali pa v Mariboru, večjih mestih, kak mladoletnik oziroma mlad s polno energije, po domače rečeno, divja s temi motorji. Ampak glejte, spoštovane kolegice in kolegi, teh mopedov, kot jih imenujemo, jih imamo med 26 in 30 tisoč v Sloveniji. Ker prihajam iz podeželja, pa sem veliko med ljudmi, bil sem izvoljen v treh občinah, nisem še v svoji občini v Zreškem Pohorju naletel na nekoga, ki divja z mopedom, ki ima največjo hitrost 25 kilometrov na uro oziroma povprečno hitrost 15 kilometrov. Za te ljudi je to nujno prevozno sredstvo, ki ga niso dobili na lotu, ampak so si ga težko kupili in ga rabijo vsak dan. Še enkrat trdim, ne govorim, da je zakon, sprememba zakona dodelana do konca. Ker je predstavnica Vlade, jaz sem vesel, zopet z nami, če je posluh Vlade, vseh nas poslank in poslancev, da želimo tem, ki, preko 13 tisoč teh lastnikov je zunaj še sistema, in se morate zavedati, da bo te lastnike oglobila policija in tisti, ki nima niti 400 evrov pokojnine, bo plačal globo 400 evrov. Ali si lahko predstavljamo, kaj pomeni za tistega, ki niti njegov moped ni toliko vreden?! Se pa lahko pelje, ker bom zdaj govoril o svojem področju, na Zreškem Pohorju, 15 kilometrov na uro. Dajmo razmisliti o dopolnitvi in spremembah!
Hvala lepa. Sedaj ima besedo gospod Žan Mahnič, naslednji pa se naj kot zadnji razpravljavec pripravi gospod Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Lahko to javno izpostavim, glede na to, da je bilo že v medijih zapisano, sicer vam ne bil dajal te ideje, ker verjamem, da jo boste kmalu udejanjili, ampak poglejmo en primer. Pojdite na spletno stran Mimovrste, vtipkajte električni skiro in boste videli, da se tam prodaja električni skiro, ki doseže hitrost 25 kilometrov na uro. Zdaj pa mi naj nekdo pove, kakšna je razlika med električnim skirojem, ki gre ravno tako hitro kot moped, do 25 kilometrov na uro. Ravno tako lahko ti električni skiro, nekdo, ki se spozna, ga priključi na računalnik, ga lepo sfrizira, ravno tako zavora pri tem električnem kolesu lahko odpove, ker ima dve zavori, ena je zadnja, nožna, ki pa deluje slabše kot tista, ki je vezana na motor oziroma na to električno zadevo. Pa električnega skiroja ni treba registrirati, ni ga treba homologirati, ni se treba zavarovati, pri mopedu do 25 pa. Zakaj je temu tako? Pa so že takrat obstajali električni skiroji, ko se je ta zakon sprejemal, pa se niti ni z električnem skirojem potrebno voziti s čelado. Zakaj takšne razlike? Da gre za varnost tukaj odpade. Da pa gre za lobije pa mislim, da bi držalo, kajti v prejšnjem mandatu, že ko se je ta zakon sprejemal, smo si bili vsaj na tem delu enotni, da gre za tipični primer lobističnega zakona. Tipični primer logističnega zakona. Zdaj, gospod Zorčič se je za to že zavzemal takrat, intenzivno, zdaj kandidira za župana v Brežicah, bomo videli. Pa če pustimo to. Poglejte, tisti, ki smo kdaj kaj šravfali, frizirali, da se po domače izrazim, mopede, motorje, vemo, da to, kar nekateri govorijo, kako to prinese večjo varnost, ne drži. Sovrstniki, takrat sel šel delati, se pravi 15 let nazaj, izpit za H kategorijo do 50 kubikov. Po tistem sem kupil motor, svoj prvi, oziroma takrat še do 50 kubikov, kar pravijo, da sploh ni motor, Aprilio RS 50. Po vseh pravili in po vsem, kar je takrat veljalo, kar danes še velja, bi moral iti motor 50 kilometrov na uro. Kot tipičen mladostnik, ki je bil navdušen nad motorji, sem naredil – kaj? Motor se sfriziral, pobral ven blokade, tako kot še ostali, ki smo se z motorji vozili, in ta motor mi je šel 120 kilometrov na uro. Ko je prišlo do tehničnega pregleda, sem dal blokade nazaj, sem ga peljal na tehnični pregled, šel skozi, ko sem prišel domov, pobral blokade ven in zadeva je bila, kakršna je bila. Gospe in gospodje, ne se slepiti, da se to ne dogaja sedaj, kljub temu, da ste sprejeli takšen zakon. Ko nekdo pelje moped na tehnični pregled, pač stori tako, da gre zadeva skozi, tisti, ki ga pa ne frizira, da bi ga moral potem spreminjati, da bi šel skozi tehnični pregled, takšni pa tako ali tako niso problem. Večinoma te mopede uporabljajo na podeželju, da gredo v trgovino, da gredo h komu na obisk, da gredo v gozd, da gredo na njivo. Drugo je v mestih. Večinoma tudi sicer tako. Pa vendarle, dajte mi povedati, koliko se je zmanjšalo tveganje, koliko manj je prometnih in drugih nesreč zaradi tega, koliko škode je bilo povrnjene in tako naprej. In predvsem odgovora na tisto prvo vprašanje, kakšna je razlika med tem in pa električnem skirojem, za katerega pa nič od tega ne velja, ali pa celo kolesom. No, saj že navadno kolo, kaj šele specialka, tudi doseže več kot 25 kilometrov na uro, tudi se lahko kaj zgodi, tudi lahko pride do nesreče. Kako je s škodo? Ali boste zahtevali še registracijo navadnih koles? Ne vem, še vinjeto oziroma mogoče boste nazaj uvedli tisto nalepko, ki je bila tudi tipičen lobističen primer, kako je neko podjetje blizu takratne LDS služilo na račun državljank in državljanov. Skratka, ne se slepiti. Ta zakon ni pripomogel k dodatni varnosti, ker, prvič, tisti, ki so bodisi kupili nov motor bodisi so ga že imeli, je bil brezhiben, nikoli predelan, ti tako ali tako niso imeli problema. Tisti pa, ki imajo takšne mopede, ki imajo ven pobrane blokade, ki imajo sfrizirane pa gredo enkrat na leto, ko gre zadeva na tehnični pregled, ga spravijo v brezhibno stanje, kar se tiče zakonskih podlag, ko pridejo domov pa je zadeve zopet takšna, ko je bila pred tehničnim pregledom. To je dejstvo. In noben zakon ne bo tega preprečil, dela se pa škoda industriji, dela se škoda Tomosu, dela se škoda tistim, ki so na tem področju in jih vi oziroma ne vsi, tisti, ki jih prejšnji mandat ni bilo tukaj, ampak boste pa ravno toliko soudeleženi, če ne boste podprli tega našega predloga. Lahko se v drugem branju še pogovarjamo, lahko se vloži še kakšen amandma, zadeva spremeni, pa vendarle. Poglejte, koliko je nesreč z drugimi udeleženci, z drugimi motornimi vozili v cestnem prometu, ampak pač je pa zadeva priložna, 25 do 30 tisoč je približno takšnih vozil, 25 do 30 tisočkrat pri vseh sicer ne 65 evrov, pri vseh homologacija ni bila problem. Tudi ko ste homologacijo takrat SMC uvedli, ne vem, kakšna logika je bila, da če ti dokazuješ lastništvo, da si moral biti v času, ko si dobil ta moped, polnoleten in da potrebuješ dve priči, ki ta 15 let starejši od tebe. Verjetno ima marsikdo od starejših problem, da bi takšno pričo sploh dobil. Ampak, saj pravim, nekdo je, vemo sicer, kdo je bil predlagatelj, ampak nekdo je v tej zadevi, si upam trditi, da močno pokasiral, tako, kot je bilo v primeru nalepk v času zadnje vlade LDS. In danes imamo priložnost, da to napako, ki je bila storjena v prejšnjem mandatu, popravimo in da naredimo korak proti državljankam in državljanom. Mi smo ta zakon vložili, nekateri ste rekli, da sedaj že drugič ali tretjič, mi smo ta zakon vložili, ker smo ga dali tudi v predvolilni program, in do konca mandata, če nas ne bo prej to prehitelo, bomo vložili zakone in lahko pričakujete, pač, stvari, ki smo jih v našem predvolilnem programu državljankam in državljanom obljubili. V praksi se je pokazalo, da ni ta zakon prinesel nič drugega kot samo dodaten strošek za davkoplačevalce oziroma v tem primeru za 25 do 30 tisoč državljank in državljanov, ki imajo te mopede za, če temu tako rečemo, vsakdanja opravila. Zagotovo pa ne za to, da bi se s temi mopedi kazali, ker ta moped ni noben luksuz. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji razpravljavec ima besedo gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane in spoštovani! Danes govorimo o spremembi Zakona o kolesih z motorjem, o lahkem, majhnem vozilu, ki doseže 25 km/h oziroma vozi s povprečno hitrostjo 15 km/h. Ob vsem tem, ob različnih razpravah, ki jih seveda spoštujem, tako kot vse vas, spoštovani poslanke in poslanci, vsak ima pravico do svojega mnenja, ampak dostikrat se mi zdi, da je to mnenje proti mnenju lastnega razmišljanja, ampak samo zato, ker mi to predlagamo, češ, tega ne bomo podprli in bomo na vse kriplje poskušali dokazati nasprotno. Omenja se pogosto kot razlog zavrnitve tega našega predloga varnost v cestnem prometu, ampak jaz nisem nikjer, niti v obrazložitvi Vlade našel nič o tem, da bi se varnost v cestnem prometu zaradi vožnje s temi kolesi z motorji oziroma s temi mopedi do 25 km/h oziroma do 4 kW poslabšala. Če človek le malo pomisli, z takšnim vozilom, ki gre počasneje od kolesa, od navadnega kolesa ali pa kolesa na baterijo ali pa skiroja ali pa konec koncev smučarja ali pa tekača, človeka, ki malce hitreje hodi po cesti, gre počasneje od vseh teh – zakaj bi to vozilo oziroma voznik s tem vozilom povzročal težave v prometu? Bilo je omenjenih več primerov o tem, da je nered na cesti zaradi teh vozil in tako naprej. Veste, lahko je ta vožnja s tem vozilom neko divjanje, izživljanje, če temu lahko rečemo divjanje s 15 km/h, je to pač neka vožnja za krajšanje časa oziroma, bi rekel, kot neko pohajkovanje po mestu, morda se tudi to dogaja. Ampak nekaj pa je nujna uporaba tega vozila. Kot so že nekateri moji kolegi in kolegice povedali, da ta vozila si privoščijo po navadi ljudje z nizkimi dohodki, nizkimi prihodki, z malo denarja zato, da ta vozila tudi koristno uporabijo. Ne zato da se bodo zdaj z njimi kazali in vozili po mestu in, ne vem, ogrožali varnost prometa, ampak da to vozilo uporabijo za nujne zadeve. Rečeno je že bilo, da je okrog 13 tisoč teh vozil že registriranih po tem zakonu. Vsi ti, ki so šli skozi to kalvarijo, da so ta vozila registrirali – slišali smo tudi primer, da je ta postopek ugotavljanja lastništva lahko za pet minut končan in tako naprej – morda tudi, pri nekaterih. Imamo pa tudi primere, ko je to trajalo ure in ure, dneve, leta. 13 tisoč teh vozil sploh še ni registriranih, kar pomeni, da je vprašanje, če je sploh dokazano lastništvo. In zakaj ta vozila niso registrirana? Verjetno tudi zato, ker je to dodaten strošek in ker si ljudje tega ne morejo privoščiti, pa tudi zaradi zapletenega postopka dokazovanja lastništva. Imamo veliko primerov, veliko jih je bilo tudi v medijih, nekatere ste tudi člani koalicije sami navedli, ampak nisem slišal nobenega primera, ko je, na primer, bil moped letnik 1969 kupljen in za dokazovanje lastništva mora biti lastnik star najmanj 66 let, priči pa 81 let. To so primeri iz prakse, iz življenja. Takšni primeri se dogajajo. Ali pa primer, ko je človek lastnik takšnega kolesa, letnik 1930, to je veteran, tudi spoštuje tako vozilo in ga čuva in vzdržuje. Ampak če želi dokazati lastništvo, bi moral biti lastnik star 105 let, priči pa 120 let. Tudi to so te anomalije tega zakona. In takih primerov ni malo. Veliko se ljudje vozijo s temi vozili, kljub temu da niso registrirana ravno zaradi teh težav, potem pa plačujejo globe, plačujejo kazni policiji oziroma državi, in to samo zato, ker si z ničemer drugim ne morejo privoščiti prevoza in plačajo potem globo, ker niso mogli vsega urediti, niso si mogli tega privoščiti ali pa ni šlo skozi zaradi takih in drugačnih razlogov. To se pravi, ljudem smo s tem zakonom – in še kar vztrajate oziroma ne želite sprememb – povzročili dodatne popolnoma nepotrebne stroške za takšna vozila s tako nizko hitrostjo. Velja omeniti tudi ekologijo. Ta vozila so okolju bolj prijazna od ostalih, imajo manj izpuhov. Stalno govorimo o neki trajnostni mobilnosti in tako naprej, vendar čutiti pa ni nobene spodbude oziroma da bi bile temu dejansko tudi naklonjeni. Pravite, da težav ni več. Jaz pa mislim, da težave so še, sploh za teh 13 tisoč vozil, ki niso registrirana. Mislim, da lastnike teh vozil čaka še ogromno težav, če bodo želeli to tudi narediti. Zato predlagamo spremembo in odpravo tega neumnega zakona, ki zahteva, da so vozila s povprečno hitrostjo 15 kilometrov na uro registrirana. O tem zakonu je bilo že takrat, ko smo to predlagali, ogromno povedanega. Verjetno bo tudi še danes, ampak še enkrat pozivam, dajmo biti življenjski, človeški, prijazni do ljudi, ki so socialno šibkejši, kar mnogokrat poudarjate, pomagajmo socialno šibkejšim. In, še enkrat, varnost v prometu se zato ni popolnoma nič izboljšala, razen če dokažete z nekimi podatki, ampak jaz tega nisem videl. Dajmo podpreti ta predlog, da se ta zakon spremeni in da omogočimo ljudem, da se s temi majhnimi lahkimi vozili lahko vozijo in jih tudi izkoristijo, če jih imajo doma, če so lastniki. Če menite, da to ni potrebno, kar je iz vaših razprav tudi razbrati, pa boste potem morali državljankam in državljanom tudi pojasniti, zakaj tega ne podpirate. Ampak jaz verjamem, da mnogi od vas bi podprli takšno spremembo, če ne bi bili zavezani neki skupni politični odločitvi oziroma opciji. Toliko z moje strani, hvala lepa.
Hvala lepa zadnjemu razpravljavcu. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik predlagatelja gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala še enkrat za dano besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi! Seveda moram povedati, da sem mogoče na neki točki malo žalosten, ker smo tako neenaki do državljank in državljanov, pa se bom potrudil, da vam bom v imenu predlagatelja to dopovedal. Za moped, o katerem že govorimo dve uri, ki je star 20 ali pa 30 let ali pa 10, ki je po neki moji nestrokovni oceni vreden 500 evrov ali pa 400 ali pa 600, rabiš, da dokazuješ lastništvo dve priči. Rabiš dve priči, ki sta starejši – zdaj ne vem od koga, od motorja ali od lastnika, najmanj 15 let. Ampak vse se je dogajalo v istem sklicu. Tisti, ki so pa pobrali iz NLB in iz bank našega skupnega denarja po milijone, pa ne rabijo nič, vozijo se danes z najbolj sodobnimi avtomobili, lahko plačajo globo, ni višine globe, ki jo ne morejo plačati. Tisti, ki si je pa kupili moped, ki ima največjo možno hitrost 25 kilometrov na uro, smo že povedali, pa vam bom to še stokrat povedal, povprečna hitrost 15 kilometrov na uro, pa rabi dve priči, da se lahko vozi od 1. maja 2017, rabi urediti homologacijo, od tistih minimalnih dohodkov, ki jih prejema, pa mora plačati na začetku vsaj 160 evrov. Toliko o nas vseh, ki zastopamo in ki smo bili izvoljeni od državljank in državljanov Republike Slovenije. Pomeni, tisti, ki imajo naše milijone, od vseh tistih, ki nas danes poslušajo, ne rabijo ničesar, tisti, ki so si pa to nujno vozilo kupili za svoj denar, težko prislužen, pa rabiš dve priči. Ne obsojam, ker ste pretežno novi poslanci, ne obsojam vas, da je bil ta zakon sprejet. Ja, bilo je število rok oziroma tipk stisnjenih, da je šel v veljavo, ampak imam tudi iz današnje razprave velike pomisleke, da je tukaj zadaj močan lobi. Lobi, ki bo od 26 tisoč lastnikov teh vozil pobral približno 4 milijone evrov. Med prvim majem pa do danes je mnogo državljank in državljanov pisalo oziroma prihajajo k nam, da imajo težave in da jih je ostalo preko 13 tisoč evrov še izven tega sistema – ali ne pridobijo homologacije ali ne morejo urediti lastništva, skratka teh vozil ne morejo več uporabljati. Pa naj se spet vrnem k tistim milijonom. Tisti, ki imajo milijone v žepih, se veselo vozijo po Sloveniji in po svetu, ti naši, o katerih pa danes govorimo, pa morajo te motorje dati v svoje garaže, jih zakleniti, če jih pa policija dobi, bodo pa vsak dan plačevali globo po 400 evrov. To je razlika med enimi pa drugimi, ampak vsi pa živimo v isti državi, vsi imamo iste želodce, roke pa vse. Zato sem žalosten, ko ne želite poslušati. Bil sem razočaran, spoštovana sekretarka, ko niste niti poslušali stališč poslanskih skupin, ampak zavedajte se, o vsem, kar govorimo v tem državnem zboru, v tej dvorani, so težave naših državljank in državljanov. To ni všečen zakon Slovenske demokratske stranke ali pa Nove Slovenije. To je težava naših ljudi in zato je prav, da se o tem tukaj pogovarjamo in iščemo rešitve. Verjetno je komu bila danes dolgočasna seja, mogoče celo komu smešna, ampak zavedajte se, da vas bodo ti lastniki tudi srečali na ulici, tudi mogoče v Kopru ali pa Pohorju ali pa na Dolenjskem, Prekmurju. Ljudem ni lahko, čeprav je nam včasih smešno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci ste dobili besedo. Ker pa je čas, določen za razpravo, še ostal, sprašujem, ali želi morda še kdo na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora razpravljati? Da. Odpiram razpravo. Prosim, prijavite se. Prvi ima besedo gospod Marijan Pojbič. Izvolite.
Hvala, lepa spoštovana podpredsednica. V Slovenski demokratski stranki smo v času volilne kampanje zelo jasno povedali, kaj bomo storili za ljudi, ko bodo zaključene volitve. To smo tudi zapisali v naš predvolilni program, in to danes tudi uresničujemo. Držimo besedo, držimo obljubo, tisto, kar rečemo, to tudi storimo. Pa se vrnemo nazaj k temu zakonu. Jaz bom zakon, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki predlagali, tudi podprl. S tem zakonom želimo anulirati zakon, ki ga je SMC skupaj z Zorčičem vložila v parlamentarno proceduro v prejšnjem mandatu in tudi uspela. Zelo žalosten sem, moram povedati, da danes gospoda Zorčiča sploh ni tukaj. Bilo bi lepo, bilo bi odgovorno, da bi ljudem še enkrat pojasnil, kako je uspel lobirati, da je uspel ta zakon spraviti skozi parlamentarno proceduro. Tudi v Državnem zboru je bilo veliko ljudi, takrat še poslank in poslancev, nekateri ste še danes tukaj, ki ste glasovali za, drugi proti. Ampak na žalost ljudi je šel ta lobistični zakon skozi parlamentarno proceduro. Danes tisti, ki ste takrat glasovali za ta zakon, ki je definitivno škodljiv – bom potem poskušal povedati, zakaj – bi lahko morda danes, imate priložnost, da bi svoje mnenje spremenili in odločili v dobro ljudi. Odločili v dobro ljudi. Ta zakon, ki ga mi predlagamo, pomaga tistim, ki so v naši družbi najrevnejši. Vsi, ki sedimo v tem državnem zboru, bi se morali tega še kako dobro zavedati. To so večinoma ljudje, ki si ne morejo kupiti ferrarija, si ne morejo kupiti lamborghinija, si ne morejo kupiti motorja Kawasaki, Hondo in tako dalje, tisočkubično in več. To so tisti ljudje, ki se z veliko težavo prebijajo iz meseca v mesec. In resnično neokusno in zelo nekorektno je, da tem ljudem še naložimo nove težave na hrbet. S tem zakonom smo to storili. Danes je bilo veliko povedanega, popolnoma podrobno obrazloženega, zakaj smo predlagali ta zakon. Ne bom se v same podrobnosti spuščal. Zelo jasno pa povem, da se v Slovenski demokratski stranki zavedamo stisk ljudi, se zavedamo, kaj za marsikaterega na podeželju pomeni 150, 200 evrov na letni ravni. In na drugi strani – ti ljudje, nekateri, ki danes teh vozil niso mogli registrirati, so imeli edino prevozno sredstvo iz enega dela svoje kmetije pa na drugo pa morda do trgovine, kot smo se danes že pogovarjali. To so dejstva, ki so znana nam – tistim, ki živimo na podeželju, ki gremo med tiste ljudi in ki ugotavljamo, kako težko se nekateri prebijejo iz meseca v mesec. Jaz sem prepričan, da tisti, ki sedite tukaj v Državnem zboru, morate imeti občutek za ljudi. Drugače so vas izvolili lobiji, izvolili so vas tisti, preko katerih potem skozi zakonodajo, ki jo peljete skozi državni zbor, uresničujete njihove interese v ozadju. Tisti lobiji, ki so stali za tem Zorčičevim zakonom – na eni strani je zagotovo požrešna država, ki jo je vodil Miro Cerar, na drugi strani zagotovo ali pa najbolj verjetno kakšne zavarovalnice in tako dalje. Nekdo je tukaj, kot je moj kolega, predlagatelj Bojan Podkrajšek, že pred nekaj časa, ko je razpravljal tu uvodoma, zelo jasno poudaril. Jaz mislim, da poslanke in poslanci v Državnem zboru, ki smo izvoljeni od ljudi in bi morali delati za ljudi, si tega enostavno ne bi smeli dovoliti. Kdorkoli iz katerekoli politične opcije prihaja, ki poskuša z lobističnimi zakoni obremenjevati naše državljanke in državljane, bi ga morali izločiti. Ne glede na to, iz katere sredine prihaja. Jaz mislim, da se počasi bližamo temu času, da se bodo ljudje odločili tako, da lobisti za posameznike več ne boste imeli mesta v Državnem zboru. Ljudje so se, ko so bile zadnje državnozborske volitve, odločili in jasno povedali, kdo je tisti, ki mu zaupajo, vendar – to sem že velikokrat povedal, pa še enkrat bom – da ste tisti, ki sedaj sedite v koaliciji, ukradli volitve ljudem. Ljudje so se odločili drugače. Vi ste se pa zaradi svojih lobističnih interesov in da obremenjujete najbolj revne, odločili, da imate sedaj vlado v svojih rokah. Ampak verjemite mi, tako kot je SMC plačal svoje slabo delo in obremenjevanje tistih najbolj revnih v prejšnjem mandatu, in v tem, vi veste, koliko vas je zdajle v tem sklicu, tako bo tudi ta koalicija v neki prihodnosti odgovarjala državljankam in državljanom, tistim, ki se s težavo prebijajo iz meseca v mesec. O tem razmislite danes, ko boste glasovali o tem zakonu.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Breznik. Izvolite.
Najlepša hvala. V Poslanski skupini SDS smo ta zakon vložili iz dveh vzrokov, zaradi dveh vidikov. Prvi vidik je ta, ki ga je kolega Podkrajšek danes omenil v širšem delu razprave, drugi del pa je v tem tako imenovanem idioten testu, to je test zdravorazumske logike v Sloveniji, ali prevladuje tehnično-intelektualni ali pa inženirski del ali pa bo prevladal tako imenovani FDV-birokratski lobi in ta miselnost. Kot vidim, je ta miselnost vpeta tudi v tem mandatu. Zdaj pa gremo k logiki. Prvič, zakaj obdavčiti termin –, mora se pravilno uporabljati, vsi ga zelo nepravilno uporabljate – gre za kolesa s pomožnim motorjem, ne mopede. Moped je tisto kolo s pomožnim motorjem, ki dosega do 45 kilometrov na uro. Do 25 kilometrov na uro pa imamo kolesa s pomožnim motorjem. Torej vi ste sovražniki kolesa s pomožnim motorjem, ki imajo za ta dodatni pogon motor z notranjim izgorevanjem, ali je to 2-taktni ali 4-taktni motor. 4. industrijska revolucija pa je prinesla tako imenovana elektrificirana motorna kolesa, električna kolesa recimo, ki si ga lahko kupite, ki imajo prav tako omejitev 25 kilometrov na uro. Sprašujem vas, zakaj še jih niste obdavčili. Lahko povem, da manipulacija na električnih kolesih, ki ga tudi sam posedujem, omogoča hitrost električnega kolesa KTM recimo do 75, 70, 60 kilometrov na uro. Lahko povem, da si lahko otroci na internetu, tudi vi lahko kupite za svoje kolo, kolo z električnim pestom z dodatnim ionskim akumulatorjem, ki ima moči do 1 kilovata ali celo več. Podjetje Rimac je izdelalo električno kolo, ki ima za pogon 7-kilovatni motor in dosega približno 100 kilometrov na uro. Sprašujem vas, zakaj še tega niste obdavčili, dodatno zbirokratizirali in se drli: »Vse zaradi varnosti.« Kolegica je kupila psa hrta, ki bi ga evtanazirali v enem izmed centrov za zaščito živali. Humana gesta. Hrt dosega skoraj 70 kilometrov na uro. Zakaj niste tega hrta registrirali? Kolega ima kočijo, s katero vozi turiste po Mariboru. Ima dva upokojena lipicanca. Kljub upokojitvi dosega ta kočija približno hitrost 50 kilometrov na uro, ko sta seveda dobre volje in dobro nahranjena. Zakaj, kolega, ne registrirate, ne obdavčite in ne speljete vse tehnične preglede tudi za ta konja? Zakaj še tega zakona niste sprejeli? Usain Bolt v času svetovnega rekorda je dosegel na 65. metru, v šprintu dosega najvišje hitrosti, je dosegel hitrost 44, 127 kilometrov na uro. Zakaj Usaina Bolta, če pride v Slovenijo, ne spravite takoj na tehnični pregled in mu postavite tablico? Sam sem kolesar, povprečen kolesar pri svojih srednjih 40 letih. Na kolesu vedno pogledam računalnik, povprečna hitrost je okrog 25 kilometrov na uro. Povprečna hitrost kolesa s pomožnim motorjem, kot je kolega Podkrajšek povedal, je 13 do 15 kilometrov na uro. Sprašujem vas, ali boste tudi Franca Breznika, povprečnega kolesarja, registrirali, spravili skozi tehnične preglede in mu nalepili na hrbet morda registrsko tablico. Imam pa še kolege, ki boljše trenirajo, so v boljši fizični kondiciji, imajo te tako imenovane tekmovalke in dosegajo recimo pri nekih spustih 80 kilometrov na uro. Sprašujem vas, zakaj ta kolesa, ki prav tako imajo v prvem delu pridevnika kolo, niso spravljena skozi kompletno certificiranje in tudi niso registrirana. Govorim o maloumski veleposestnosti, govorim o ljudeh, ki ne razmišljajo, govorim o tem, da se zgodovina ponavlja. LDS – je enako nalepke za tehnične preglede, tipični lobistični zakon. Potem je LDS recimo pred leti, če se spomnite, ko ste se peljali po avtocesti in ste imeli, ko je en njihov prijateljček naredil eno tablico, ki je delovala na induktivno zanko, in ste vi plačevali cele dneve tisto ABC cestninjenje. Spet je bil en lobistični zakon. Glejte, sam KPK je povedal na eni izmed sej, da tipični šolski primer lobističnega zakona in zadaj celo število podjetij, ki delujejo, je primer tako imenovanega vašega zakona o registraciji koles s pomožnim motorjem. Torej vas sprašujem, kje je tu logika glede varnosti. In še nekaj. Nekdo, ki manipulira, oprostite, zato pa imamo policijo. Nekdo, ki zlorablja, ki gre 25 km/h – imamo za to policijo, da dela. In če policija tega ni znala urediti, potem ne moremo spreminjati zakona in zdravorazumske logike. Tukaj je padla zdravorazumska logika na tem zakonu. Še petkrat ga bomo vložili, še pet idioten testov bomo naredili, da bomo potem ugotovili, ali je še kaj normalnih zdravorazumskih ljudi ravno v hramu demokracije, ki bi to logiko morali uporabljati. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam! Naslednji ima besedo gospod Robert Pavšič.
Ja, ko tole poslušam, se mi res zdi, da je zdrav razum popolnoma usahnil. Ne vem, kako nam uspe v tej stavbi prav popolnoma iz vsakega vprašanja narediti teater in ideološko vprašanje. Za mopede gre in za varnost v cestnem prometu. Prosim te [[…]]
Gospod poslanec, prosim, če se umirite, pa pustite kolegu, da dokonča svojo misel. Hvala.
Ne, gospod Breznik, gre za vozila na motorni pogon, ki tehtajo tudi 100 kilogramov, pa naj se peljejo 10 ali 15 ali pa 25 kilometrov na uro, in so zelo nevarna.
Gospod poslanec, prosim če se umirite, pa pustite kolegu, da dokonča svojo misel. Kradete mu čas.
Ja, saj verjetno je to.
Hvala, gospod poslanec.
Pravila na cestnem področju veljajo za vse: za pešce, za tiste na skirojih, za tiste na rolerjih in tudi kolesarje. Pojdite skozi naselje več kot 50 km/h. Tudi s kolesom vas lahko izmerijo, ustavijo in vam dajo kazen policisti. Lahko vam jo dajo. Potem tukaj promoviramo, kako je treba goljufati pri tehničnih pregledih. Katastrofa! Mi bomo zdaj legalizirali goljufanje ali kako? Mislim, krasno. Dokazati je treba samo homologacijo, tehnično ustreznost. Kaj dokazujemo s homologacijo? Da delujejo zavore, da so v skladu z evropskimi smernicami, da ima luči, da je omejena hitrost, da je pravilno vzmetenje. V nekaterih ruralnih področjih bomo spremenili pravila, da se bodo lahko vozili z neregistriranimi, nehomologiranimi, neizpravnimi vozili? Vozilo, ki nima homologacije, ki nima tehničnega pregleda, je tehnično neizpravno in je nevarno. Nevarno je zame, za kogarkoli. Skiro, tudi skiro se mora na cesti obnašati v skladu s cestnoprometnimi predpisi. Gospa predsednica, prosim.
Gospod Breznik, zadnjič vas opozarjam. Prosim vas, da se ne oglašate med razpravo drugih poslancev.
Dajte priznati, da ste s predlogom tega zakona oziroma teh sprememb zakona popolnoma zgrešili, ker to ne bi bil en korak nazaj. To se vrnemo spet v kaos, ko vsak lahko počne vse, kar hoče v tej državi – ali kaj? Kaj ima kar na enkrat NLB in ne vem kaj še vse z mopedi, s kolesi s pomožnim motorjem, da boste zadovoljni? Ne vem, jaz sem čakal samo en stavek, da se je migrant na 50 kubičnem mopedu, je ukradel socialno pomoč, steklokeramično ploščo privezal na hrbet in se s 100 km/h peljal v Slovenijo in pripeljal se pa je iz Venezuele. Samo še to je manjkalo pa bi bila današnja razprava popolna. Tako da jaz tega zakona absolutno ne bom podprl. Da namigujete oziroma kar direktno poveste, da je to vprašanje kakšnega lobija, to je pa nedostojno. Pridite s papirji in kaj dokažite, ne samo govorit. To, kar pa govorite, jaz se opravičujem, to je pa popolna neumnost. Hvala lepa.
Hvala lepa! V okviru delitve časa imata možnost razprave tudi predlagatelj in predstavnik Vlade, ki ju prej posebej nisem povabila, da se prijavita. Sedaj sprašujem, če želi najprej morda besedo predstavnica Vlade ? Ne. Predlagatelj? Da. Izvolite. Imate 5 minut na voljo.
Hvala še enkrat za besedo, tokrat verjetno zadnjič. Moj predhodnik, jaz mislim, da je vsem povedal, ki spremljajo današnjo sejo, kak odnos imamo, pa bom tudi povedal o banki. Verjetno vam je to dolgočasno, pa gospod odhaja. Jaz še enkrat ponavljam, vsi, ki smo izvoljeni v ta državni zbor, pa jaz mislim, da se boste z mano strinjali, da smo zato tukaj, da sprejemamo zakone, ki gredo v prid državljankam in državljanom, predvsem tistim, ki so nas izvolili. To je bilo v preteklosti, to je v sedanjosti pa tudi v prihodnosti. Jaz še enkrat ponavljam, da verjetno nismo tako všečni, da bi nas spremljali čez dan državljanke in državljani. Imajo še kaj drugega tudi za početi. Ampak če nas danes spremljajo, nas spremljajo predvsem tisti, ki imajo težavo s tem zakonom, ki je prišel v veljavo 1. maja 2017. Kaj ima to zveze z NLB? Lahko mahamo. Tisti nas ne spremljajo, ki imajo BMW, ki imajo milijone. Kaj ima skupnega? Isti vladi, smo se trudili skupaj z Novo Slovenijo, da jim dopovemo, da z tem zakonom, ki diši, od lobijev zadaj, po korupciji, da ga naj ne sprejmejo. Čas od prvega maja do danes je pokazal, da je ta zakon zgrešen. To hočemo danes dopovedati. Tej isti vladi smo dopovedovali, da tiste, ki so odnesli milijone, damo tja, kamor sodijo. Zdaj pa še enkrat ponavljam. Za moped oziroma kolo s pomožnim motorjem, ki je vredno 500 evrov, rabi državljan v isti državi dve priči, da dokaže lastništvo, za milijone, ki so jih pa odnesli, pa ne rabijo ničesar. To se dogaja celo zgodovino v Republiki Sloveniji. Kar je kolega pred menoj govoril in sprenevedanje, je nek odnos do teh 13 tisoč ljudi, ki so še lastniki teh koles z motorjem, da jim ne želimo prisluhniti, mi smo pa tudi uvodoma že priznali, če je možnost, če je posluh vlade in vseh nas v koaliciji, da se vloži amandma in da se sprejme tak zakon, ki bo v prid vsem tistim, ki so že dali ta kolesa z motorjem na tehnične preglede, predvsem pa v prid tistih, ki še jih imajo doma v garaži, da jih ne bo jutri policist oglobil z globo v višini 400 evrov. Hvala.
Hvala, predlagatelju. S tem zaključujemo splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in drugo sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 15.50. (Seja je bila prekinjena ob 15.18 in se je nadaljevala ob 15.51)
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo prekinjeno redno sejo Državnega zbora. Bom počakal še kakšno sekundo, da se poslanci v miru pogovorijo med seboj. Hvala. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 6., 20., 7., 12., 23., 24., 8., 21., 22., 15., 17., 16., 18. in 26. točka dnevnega reda. Preden preidemo na glasovanje vas, spoštovani poslanke in poslanci, prosim, da preverite glasovalne naprave. Hvala. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, nujni postopek. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 6. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je bil zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je Predlog zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Prehajamo na odločanje o Predlogu zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 26. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je zaključni račun sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 27. novembra 2018. Hkrati pa vas obveščam, da je Poslanska skupina SDS umaknila amandmaja k 2. in 3. členu predloga zakona. S tem, spoštovane gospe, spoštovani gospodje, prehajamo na odločanje o amandmaju Državnega sveta k 2. členu. Glasujemo.Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 38. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Državnega sveta k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 40. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. S tem smo končali glasovanje o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. S tem, spoštovane poslanke in poslanci, prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je prva obravnava Predloga zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o motornih vozilih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujemo tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 23. točko dnevnega reda, to je Triindvajseto redno letno poročilo Varuha človekovih pravic Republike Slovenije za leto 2017. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda, to je Poročilo Varuha človekovih pravic Republike Slovenije o izvajanju nalog državnega preventivnega mehanizma po Opcijskem protokolu h Konvenciji OZN proti mučenju in drugim krutim, nečloveškim ali poniževalnim kaznim ali ravnanju za leto 2017. Prehajamo na odločanje o predlogu priporočila k navedenemu poročilu Varuha človekovih pravic. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 1. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Gradbenega zakona, skrajšani postopek. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Gradbenega zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, 29 proti. [[Za je glasovalo 51]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2019. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: Državni zbor daje soglasje k programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energije za leto 2019 z dne 21. 9. 2018. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, nihče proti. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je Predlog sklepa o soglasju k Spremembam in dopolnitvam Poslovnika Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: Državni zbor daje soglasje k spremembam in dopolnitvam Poslovnika Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil z dne 23. 3. 2018. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, nihče proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju (ZZVZZ-N), prva obravnava. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Mag. Matej Tonin ima besedo v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Dragi poslanke in poslanci! Seveda bo Poslanska Skupina Nove Slovenije glasovala za, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Vsebino poznate, bistveno pri vseh zadev se mi pa zdi naslednje. Da se tako v koaliciji, takšni ali drugačni, strinjate s tem, da je treba to tematiko bolniške odsotnosti ustrezneje urediti zlasti za espejevce in da je treba prisluhniti tudi Obrtni zbornici Slovenija glede regresnih zahtev. To je vse vsesplošno strinjanje. Kar je pa mene začelo v zadnjem času zelo motiti, da se s teh parlamentarnih hodnikov vse pogosteje sliši od civilne družbe, da koalicijski poslanci skupaj z Levico zelo jasno govorijo v tem smislu, »če želite, da je nek problem rešen in da je sprejet, potem tega ne delajte z opozicijo«. To se mi pa zdi grožnja za demokracijo, da vi civilno družbo navajate k temu, da karkoli bo predlagala opozicija, bo koalicija glasovala proti temu. In še ena zadeva se kaže pri vseh teh stvareh, ko trdimo, da nimamo večinske vlade. Seveda jo imamo. Ravno pri takih glasovanjih se vedno znova, vsak dan znova kaže, da imamo zelo veliko in široko koalicijo in da vsekakor nimamo manjšinske vlade in imamo absolutno šest strank v koaliciji. Vsak dan, ko pride kakršenkoli opozicijski zakon, se to pokaže. Na dolgi rok je to nevarna praksa, da ni pomembna vsebina, ampak je pomemben predlagatelj. To vaše početje najbrž za vse naše zakone, ki so danes na glasovanju in ki bodo tudi jutri na glasovanju, je zelo jasno, da se stara politika vrača nazaj v ta parlament na široka vrata.
Hvala, gospod poslanec. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] S tem ugotavljam, da zbor ni sprejel predlaganega sklepa, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je prva obravnava Predloga zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o delovnih razmerjih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 50. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 50.]] S tem ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo spregovoriti? Da. Gospod Jožef Horvat, v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik! Seveda je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, kar so na nek način pokazale tudi razprave in zato bo Poslanska skupina Nove Slovenije o tem sklepu glasovala pozitivno, torej za. Dragi kolegice in kolegi, samo rad bi spomnil samo na eno rešitev, ki jo prinaša novela tega zakona. To je tako imenovani dvojni status. Dvojni status pomeni in upokojenec, kar je pravica, če plačujete polno delovno dobo, polne prispevke, v nekem trenutku dosežete točko, ko se vam prižge pravica, ki se ji reče pokojnina. Ali je prav, da pravico uživajo državljanke in državljani 100-odstotno? Ima kdo pravico, da to pravico, da to pokojnino prestriže? Nima je, nima je. In če želi kdo delati še naprej, v obliki espeja, recimo, zakaj mu ne bi dovolili delati? Zakaj je pri nas delo prepovedano? Zakaj se pri nas v Sloveniji s trga dela rekordno hitro, merjeno znotraj EU, umikamo? Rekordno hitro. No, na drugi strani tudi rekordno pozno vstopamo na trg dela. Kdo bo še polnil pokojninsko blagajno, če bo tako, da bomo »šravfali«, oprostite besedi po domače, tiste, ki delajo. Bomo pritiskali na tiste, ki delajo, in poveličevali tiste, ki ne delajo. Ni res, da je ta rešitev samo za espeje, kar so mi mnogi pisali, ker niso imeli možnosti ali pa niso hoteli zakona prebrati, da je za vse državljanke in državljane. Če kdo, kolegice in kolegi, potem prav gospod Fakin, sedaj minister za zdravje, ki je dolga leta sedel na Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije pravi, da so se te zadeve 15 let »rolale« na skupščinah in se niso »odrolale«. Kdo je potem odgovoren? Mi, Državni zbor mora sprejemati rešitve, ki bodo dobre za ljudi. Nihče v razpravi ni povedal eksplicitno, da je prepovedano delati v tej državi, ampak očitno ne podpira dvojnega statusa, ne odpira te možnosti, pomeni, še naprej bo prepovedano delati. Če je kdo zdrav, hvala bogu, da se nam življenjska doba daljša, zahvaljujoč medicini, zdravemu načinu življenja in tako naprej, zakaj ne bi delal še naprej? Tudi v, kot se reče, tretjem obdobju svojega življenja in zakaj ne bi dobival 100-odstotno pokojnino, če je to njegova pravica? Zato so naši argumenti tu zelo jasni in sedijo in stojijo, stojijo, zato podpiramo ta zakon in smo še kako pripravljeni, da bi v drugi obravnavi izboljšali te rešitve, če seveda niso optimalne. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec! Obrazložitev lastnega glasu. Gospod Tonin, izvolite.
Seveda bom glasoval za ta zakon. Prinaša še eno pomembno rešitev, ki morda ni bila pri mojem predhodniku omenjena, in sicer popravo krivic prostovoljnim vplačevalcem v pokojninsko blagajno. Ta hiša je v prejšnjem mandatu to krivico, ki je bila narejena leta 2012, popravila vsem tistim prostovoljnim vplačevalcem, ki to vplačujejo, ki so te stvari počeli do 31. decembra 2012. To krivico smo v preteklosti že popravili. S to rešitvijo, ki je v zakonu, bi zdaj odpravili še krivico tistim, ki so prostovoljno vplačevali tudi po tem datumu. Gre za konkretne človeške zgodbe. Najverjetneje ti ljudje ne pišejo samo nam, pišejo tudi vam na različne elektronske pošte in podobne stvari. S tem, ko bi ta zakon danes podprli, bi omogočili, da tem ljudem ta problem rešite, da te stiske odpravite. Ampak ne, ker je tukaj navada, da ker je prišlo iz opozicije, temu nasprotujete. In je prav, da ljudje vedo, da postopek omogoča, da če bi danes zakon v prvi obravnavi podprli, lahko iz njega izločite vse tiste stvari, ki vas motijo – od dvojnega statusa, regresnega zahtevka, še kakšne druge stvari. V drugi obravnavi vse to lahko mirno izločite, podprete pa samo ta del, ki odpravlja krivice vsem prostovoljnim vplačevalcem. To imate možnost storiti, ljudje bodo pa videli, ali dejansko delate za ljudi ali je še vedno pomembno, ali predlog za rešitev nekega problema prihaja iz opozicije ali iz koalicije, ali je dejansko kaj res na tistem, kar ste obljubljali pred volitvami, da boste neka praktična, nova politika, ki bo prisluhnila ljudem in težave odpravljala na praktičen način ali gre vse po starem, kot je šlo doslej.
Hvala, gospod poslanec. Sedaj bomo glasovali. Glasujemo. Prisotnih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 48. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 48.]] Predlagani sklep ni sprejet, zato je zakonodajni postopek končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo z 18. točko dnevnega reda, to je Ponovno odločanje o Zakonu o nepremičninskem posredovanju. Prehajamo na ponovno odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju, skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejetje navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 10. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO – MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Najprej je na vrsti Predlog za izvolitev sodnice Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je 12. novembra 2018 predlagal Državnemu zboru, da za sodnico ustavnega sodišča Republike Slovenije izvoli dr. Katjo Šugman Stubbs. Besedo dajem gospe Nataši Kovač, generalni sekretarki Urada predsednika Republike Slovenije za dopolnilno obrazložitev predloga. Gospa generalna sekretarka, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Na javni poziv predsednika republike, ki ga določa Zakon o Ustavnem sodišču so v Urad predsednika republike prispeli trije predlogi kandidatov za sodnico oziroma sodnika Ustavnega sodišča: kandidatura mag. Boštjana Pintarja, gospoda Saše Severja in izrednega prof. dr. Andraža Terška. Kmalu po koncu poziva, je od kandidature odstopil gospod Saša Sever, pozneje pa tudi prof. dr. Andraž Teršek. V okviru posvetovanj z vodji poslanskih skupin je predsednik republike prejel dva dodatna predloga za mesto ustavnega sodnika oziroma sodnice. Najprej kandidaturo profesor doktor Verice Trstenjak in nato še kandidaturo profesor doktor Katje Šugman Stubbs. Predsednik republike je presodil, da obe kandidatki izpolnjujeta kriterije in sta primerni za opravljanje te funkcije. Predsednik republike lahko kandidate za Ustavno sodišče izbere tudi izven poziva, zato se je po pogovorih in dodatnih posvetovanjih s poslanskimi skupinami odločil, da Državnemu zboru kot kandidatko za mesto sodnice Ustavnega sodišča Republike Slovenije predlaga redno profesorico Katjo Šugman Stubbs, univerzitetno diplomirano psihologinjo, univerzitetno diplomirano pravnico, doktorico pravnih znanosti. Naj predstavim zgolj nekaj poudarkov iz njenega obsežnega predavateljskega, raziskovalnega, pedagoškega in mednarodnega delovanja. Dr. Šugmanova je redna profesorica za kazensko pravo na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani, kjer je tudi diplomirala in doktorirala. Potreba po širšem razumevanju človeških odnosov in delovanja družbe jo je vodila na vzporedni študij psihologije na ljubljanski Filozofski fakulteti, pozneje pa tudi h končanju šolanja za psihoterapijo. Poleg rednih predavanj opravlja delo raziskovalke znanstvene svetnice na Inštitutu za kriminologijo pri Pravni fakulteti, predava tudi na Pedagoški fakulteti in na doktorskem študiju. Predavala je na številnih mednarodnih in nacionalnih konferencah, kolokvijih, strokovnih srečanjih. Njeno široko znanje ji je omogočilo, da je na področju izobraževanja sodnikov uvedla nov, izjemno uspešen način izobraževanja. Njena bibliografija v več svetovnih jezikih obsega 39 izvirnih znanstvenih člankov, 13 znanstvenih in strokovnih monografij v avtorstvu in soavtorstvu, 28 poglavij v znanstvenih monografijah. Mnogo od teh je objavljenih v tujini pri uveljavljenih mednarodnih založbah. Vrsto let je predavala in raziskovala v tujini kot gostujoča profesorica, raziskovalka, ocenjevalka na številnih, tudi prestižnih svetovnih univerzah. Na primer na univerzi v Cambridgeu, na Univerzi Poitiers v Franciji, pravni fakulteti Univerze v Luksemburgu, Univerze v Amsterdamu. Na pravni fakulteti v Luksemburgu je bila habilitirana v naziv »professeur associe«. Je prejemnica Fulbrightove štipendija, ki jo je vodila na Univerzo v Berkleyju. Še vedno je aktivna članica Evropske zveze akademikov za kazensko pravo Evropske unije kot slovenska kontaktna točka. Deluje v številnih domačih in tujih strokovnih združenjih, je prejemnica več mednarodnih štipendij. Bila je tudi članica Državnotožilskega sveta. Rdeča nit njenega znanstvenega in raziskovalnega dela je vseskozi proučevanje človekovih pravic v kazenskem postopku, postavljanje za pravice nemočnih in deprivilegiranih, borba za pravice obdolženih in opozarjanje na kršitve le-teh v praksi. Je avtorica in soavtorica več poročil o stanju varstva pravic obdolžencev v kazenskem postopku. Sodelovala je pri pisanju slovenske kazenske procesne zakonodaje. V Svetu Evrope je bila slovenska predstavnica v Evropskem odboru za preprečevanje mučenja in nehumanega ravnanja ali kaznovanja. Skupaj s kolegico je soavtorica drugega poročila Slovenije za Organizacijo združenih narodov o izvrševanju mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah. Sodeluje pri delu Agencije Evropske unije za temeljne pravice, za potrebe Evropske komisije je izdelala številne analize dokumentov na področju človekovih pravic v kazenskem postopku. Prof. dr. Šugman Stubbs je tudi javno predstavila svoje dosedanje delo in svoje poglede in vrednote. Pri tem je tudi jasno odgovorila na nekatera odprta vprašanja in dileme, ki so se v javnosti pojavljale ob njeni kandidaturi. S svojim dosedanjim delom je nedvoumno dokazala visoko stopnjo zavezanosti pravni državi, varovanju človekovih pravic ter sposobnost reševanja zapletenih pravnih problemov. Raznovrstne izkušnje pa ji omogočajo tudi drugačen vpogled v človekovo naravo, ki presega golo poznavanje pravnih norm. Predsednik Republike predlaga Državnemu zboru, da doktor Katjo Šugman Stubbs izvoli za sodnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala, gospa generalna sekretarka. Kot pristojno matično delovno telo je predlog obravnavala Mandatno-volilna komisija in s tem besedo predajam njenemu predsedniku gospodu Ivanu Hršku. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Mandatno-volilna komisija je na 4. seji 15. 11. 2018 kot matično delovno telo obravnavala Predlog za izvolitev sodnice Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki ga je Državnemu zboru 12. 11. 2018 predložil predsednik Republike Slovenije. Ustava Republike Slovenije v prvem odstavku 163. člena določa, da je Ustavno sodišče sestavljeno iz devetih sodnikov, ki jih na predlog predsednika Republike izvoli Državni zbor na način, ki ga določa zakon, v drugem odstavku navedenega člena pa, da se sodniki izvolijo izmed pravnih strokovnjakov. Zakon o Ustavnem sodišču v 9. členu določa, da je za sodnico oziroma sodnika Ustavnega sodišča lahko izvoljen državljan Republike Slovenije, ki je pravni strokovnjak in je star najmanj 40 let. Iz predloga predsednika Republike Slovenije izhaja, da je Urad predsednika Republike Slovenije na poziv za zbiranje predlogov možnih kandidatov za sodnika Ustavnega sodišča v roku prejel tri predloge kandidatov, od katerih sta dva od kandidature odstopila. Predsednik Republike Slovenije se je odločil Državnemu zboru predlagati kandidatko, ki se na razpis ni prijavila, in sicer predlaga, da Državni zbor za sodnico Ustavnega sodišča namesto sodnice, ki ji mandat poteče 18. 12. 2018, izvoli dr. Katjo Šugman Stubbs. Predlog predsednika Republike Slovenije je v skladu z drugim odstavkom 13. člena Zakona o Ustavnem sodišču pisno obrazložen, priloženo pa mu je tudi pisno soglasje kandidatke. V skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o Ustavnem sodišču sodnika Ustavnega sodišča izvoli Državni zbor s tajnim glasovanjem z večino glasov vseh poslancev. Zakon o Ustavnem sodišču v 17. členu posebej ureja nastop funkcije, tako da začetek izvrševanja mandata veže na izpolnitev naslednjih pogojev: prisega pred državnim zborom, prenehanje opravljanja nezdružljive dejavnosti ter iztek mandatne dobe sodnika, namesto katerega je kandidat predlagan v izvolitev. Na seji komisije je kot predstavnica predlagatelja sodelovala gospa Nataša Kovač, generalna sekretarka na Uradu predsednika Republike Slovenije, ki je predlog dodatno obrazložila. Predstavila je strokovne kriterije, ki jih je predsednik Republike Slovenije upošteval pri odločitvi, in izpostavila, da je glede na opravljena posvetovanja z vodji poslanskih skupin tudi mogoče utemeljeno sklepati, da ima kandidatka potrebno podporo za imenovanje. V razpravi so člani komisije iz vrst Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke izpostavili dvom v primernost kandidatke glede na njen odziv v zvezi z odločitvijo prvostopenjskega sodišča v zadevi Patria, saj naj bi se s tem kandidatka opredelila za kršenje človekovih pravic. Izpostavili so tudi dvom v ustreznost odločitve predsednika republike, saj je imel po njihovem mnenju predsednik na voljo strokovnejšo, mednarodno uveljavljeno, kandidatko z izkušnjami in s sojenjem, zato predlagane kandidatke ne bodo podprli. Član komisije iz vrst Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati je poudaril, da gre za izjemno znanstvenico in profesorico, ki jo bo Pravna fakulteta v Ljubljani z izvolitvijo za ustavno sodnico izgubila ter izpostavil pomanjkanje izkušenj kandidatke pri pisanju sodb. Člani iz vrst poslanskih skupin Lista Marjana Šarca, Socialni demokrati, Levice, Demokratične stranke upokojencev Slovenije ter Stranke Alenke Bratušek pa so poudarili, da je predlagana kandidatka vrhunska pravna strokovnjakinja z izjemno kariero in dosežki ter da jo bodo na seji zbora podprli. Mandatno-volilna komisija je po opravljeni razpravi sklenila Državnemu zboru predlagati, da za sodnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije namesto sodnice, ki ji mandat poteče 18. decembra 2018, izvoli dr. Katjo Šugman Stubbs. Hvala.
Hvala, spoštovani poslanec. S tem prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo gospa Anja Bah Žibert v imenu Poslanske skupine SDS. Gospa poslanka, izvolite.
Spoštovani! Dr. Katja Šugman Stubbs ne bo prejela glasov Slovenske demokratske stranke za sodnico Ustavnega sodišča. Kritično ocenjujemo predsednika države, ki je pri tako pomembni odločitvi, kot je predlaganje kandidata za sodnika Ustavnega sodišča, ravnal oportunistično. Menimo, da predsednik države očitno še vedno deluje onkraj moralne in državniške avtoritete in enostavno ne zna ali ne zmore izven ozkih politikantskih interesov točno določene politične grupacije sprejeti takšno odločitev, ki bi temeljila na širokem konsenzu, še posebno takrat, ko gre za vprašanje človekovih pravic in ščitenja najvišjega pravnega akta v državi, to je Ustave Republike Slovenije. Glede na vsa znana dejstva in vedenja o kandidatkah, dr. Verici Trstenjak, nekdanja pravobranilka na sodišču EU in nekdanja sodnica na splošnem sodišču EU, ki je sodelovala pri pogajanjih Slovenije za članstvo v EU, ter mednarodno uveljavljena predavateljica s področja prava dr. Katja Šugman Stubbs, predavateljica na Pravni fakulteti v Ljubljani, je predlagal slednjo z obrazložitvijo, da vzbuja zaupanje za opravljanje te pomembne funkcije. Kaj je pri predsedniku države vzbudilo omenjeno zaupanje v kandidatko, bo ostalo nepojasnjeno. Gotovo pa je dejstvo, da gre za prvovrstno ideološko odločitev, ki je izrazito pristranska in pri veliki večini državljanov gotovo ne vzbuja zaupanja v neodvisno in pravično sodstvo. Predsednik države je očitno pokleknil pred globoko državo. Uresničujejo se besede vplivne članice SMC Jasne Murgel, ki je v prejšnjem mandatu, ko je sodniško mesto zamenjala za poslansko klop, danes pa je ena od kandidatk za varuhinjo človekovih pravic, ob njenem nezadovoljstvom nad odločitvijo Ustavnega sodišča zapisala: »Delamo naprej, eno leto hitro mine, vmes menjamo ustavne sodnike.« Pri imenovanju Katja Šugman Stubbs gre ravno za to. Šugman Stubbsova, prijateljica Mira Cerarja, je ena redkih, ki je javno zagovarjala prvostopenjsko sodbo v zadevi Patria, ki se je izkazala za eklatanten primer kršenja človekovih pravic in ustave. Še več, o Šugman Stubbsovi se je pisalo tudi kot o soavtorici te bizarne sodbe. Na njene javne zapise o prvostopenjski sodbi v zadevi Patria je mednarodno uveljavljen ustavnopravni strokovnjak zapisal, da gre pri Katji Šugman Stubbs za resno nepoznavanje ustavnega prava in ob tem opozoril na problem kvalitativnega dna tako imenovane pravne stroke v državi. Toliko o njeni borbi za nedolžne. Prof. dr. Boštjan M. Zupančič, nekdanji sodnik Ustavnega sodišča, dolgoletni sodnik na Evropskem sodišču za človekove pravice glede Katje Šugman Stubbs, katere delo dodobra pozna, bil je namreč tudi njen profesor in mentor, kritično ocenjuje, da je gospa agresivna oportunistka. Dejal je, da se ji ne sanja, kaj je to avtonomno pravno mišljenje, tudi vprašanje navadne poštenosti. Za sodnika je to smrt, je še dodal Boštjan M. Zupančič. Katja Šugman Stubbs se je ob poskusu uveljavitve novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, katere namen je bila razgradnja in razvrednotenje družine in je klavrno končala na referendumu, postavila na stran zagovornikov zakona in se obrnila stran od volje ljudstva. Kolegice in kolegi! Ni prav in ni treba, da je tako. Vaš glas proti lahko takšna imenovanja ustavi. Danes ne bomo odločali zgolj o imenu in priimku, temveč predvsem o tem, ali so ljudje, ki so se postavili na stran kršenja človekovih pravic in ustave, primerni, da sedejo na stav varuha prav teh pravic. Danes boste s svojim glasovanjem pokazali, na kateri strani ste predstavniki ljudstva. Se boste sposobni postaviti v bran pravni državi in demokratičnim standardom ali pa boste podlegli pritiskom in omogočili zakrnelemu sodstvu Bavconove pravne šole, da prevladuje še naprej? Nezaupanja v pravosodni sistem v Sloveniji je veliko. Pomagajmo ga izboljšati. Pomagajmo tistim, ki v njem delajo dobro in želijo delati dobro.
Hvala, gospa poslanka. Gospa Tine Heferle bo predstavila stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Vrednoti, kot sta ustavna demokracija in pravna država, sta izjemnega pomena za slehernega državljana Republike Slovenije, saj bi brez teh dveh vrednot vsak izmed nas zelo težko uresničeval svoje pravice oziroma povedano drugače, ustavno sodno varstvo pravice in svoboščin je obvezna sestavina vsake demokratične republike. Državni organ, ki je temelj ustavne demokracije in pravne države in ki izvršuje ustavno presojo, je seveda Ustavno sodišče. Hkrati je tudi varuh človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter varuh ustavnosti in zakonitosti, zato je njegova avtoriteta izjemnega pomena. V Poslanski skupini LMŠ ocenjujemo, da je pri ustavnem sodniku oziroma ustavni sodnici, ki je dejansko gradnik avtoritete Ustavnega sodišča, ključnega pomena strokovnost in apolitičnost, brez katere strokovno znanje niti ne pride do izraza. Ustavni sodniki in z njimi Ustavno sodišče morajo s svojim delom zagovarjati takšne standarde, ki uporabo prava povzdignejo nad tem, kaj je pravilno, in zasledujejo predvsem to, kar je prav in pravično. To slednje bi morala biti zaveza vsakega, ki kadarkoli uporablja pravo. Z izjemnimi akademskimi in drugimi kariernimi dosežki kandidatke za ustavno sodnico prof. dr. Katje Šugman Stubbs smo, verjamem da, že vsi seznanjeni, zato na tem mestu kakšnega izmed njenih dosežkov ne želim posebej izpostavljati, da ne bi slučajno kateremu izmed njih naredila krivice. Rada pa bi omenila dejstvo, da je kandidatka za ustavno sodnico poleg svoje izjemne strokovnosti izjemna tudi v lastnosti, ki sem jo omenila na začetku. To je po našem mnenju poslanske skupine ena izmed pomembnejših lastnosti in prednosti kandidatke, in sicer da ni obremenjena z nikakršno politično preteklostjo. Vse svoje dosedanje oglašanje, če lahko temu tako rečem, glede pomembnih, odmevnih in perečih sodnih zadev oziroma drugih pravnih vprašanj, je izvajala na strokovnem, akademskem nivoju in v okviru strokovnih razprav, kar se ne nazadnje od profesorice kazenskega procesnega prava tudi pričakuje. Ravno ta apolitičnost daje kandidatki prednost in možnost, da bo svoje delo ustavne sodnice resnično lahko opravljala zgolj in samo v odgovornosti do stroke in prava. V Poslanski skupini LMŠ smo ob današnji kandidatki tudi nekoliko ponosni, saj je njena kandidatura še eden izmed korakov k novi praksi, kjer ni več prostora za delitev na naše in vaše, ampak šteje le znanje, šteje le strokovnost. Verjamem, da bomo z današnjo izvolitvijo kandidatke to tudi potrdili. Hvala za vašo pozornost.
Hvala, gospa poslanka. Gospod Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa Nataša Kovač, poslanke in poslanci! Pred nami je glasovanje o predlogu predsednika republike, da se za ustavno sodnico izvoli dr. Katja Šugman Stubbs. Ime dr. Katje Šugman Stubbs je na področju prava tako v slovenskem kot mednarodnem pravnem prostoru zelo prepoznavno in cenjeno. Vzrok slednjih, cenjenosti in prepoznavnosti ne gre iskati v težnji kandidatke po javni izpostavljenosti, temveč v njenem dolgoletnem delu, predanosti in nameri po nenehnem širjenju pravne znanosti v domačem in mednarodnem prostoru. Ta predanost je izkazana preko impresivnega zbira bibliografije kandidatke, ki svoje obsežno znanje ter izkušnje zavzeto prenaša na generacije mladih pravnikov in pravnic vse od leta 1992 tako s področja kazenskega prava, kazensko procesnega prava, kriminologije in kazenskega prava Evropske unije. Dr. Šugman Stubbsova redno gostuje tudi na številnih tujih univerzah ter konferencah v Sloveniji in v tujini. Njeno strokovno delo v veliki meri zaznamuje področje človekovih pravic. Med drugim je soavtorica 2. poročila Republike Slovenije o izvrševanju mednarodnega pakta o državljanskih in političnih pravicah, prav tako je bila slovenska članica v Evropskem odboru za preprečevanje mučenja in nehumanega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja pri Svetu Evrope. Bogate izkušnje ter obširno pravno znanje ter skozi tega še posebna pozornost, usmerjena na človekove pravice, nas utrjujejo v prepričanju, da je dr. Katja Šugman Stubbs odlična kandidatka za ustavno sodnico. Prav tako nas veseli, da so sodeč po napovedih podpore kandidatki politične stranke v večini prepoznale njeno strokovnost ter bogate izkušnje s področja pravne znanosti. Večkrat smo namreč priča žolčnim debatam glede imenovanja in glasovanja o ustavnih sodnikih ter sodnicah. Te razprave so žal nemalokrat zapeljane v smer ideološkega političnega polja. Prav takrat se je treba opomniti, da je Ustavno sodišče neodvisen in avtonomen državni organ, prvi varuh ustavnosti in zakonitosti ter človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Naj bo zatorej naše prvo vodilo pri glasovanju in odločanju o funkciji ustavnega sodnika ali sodnice strokovnost. To smo pri dr. Katji Šugman Stubbs prepoznali v največji meri. Poslanska skupina Socialnih demokratov jo bo kot kandidatko za ustavno sodnico soglasno podprla. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Besedo ima Igor Zorčič, Poslanska skupina Stranke modernega centra. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Ustavno sodišče je v zadnjih dveh letih zaznamovala zamenjava kar šestih sodnikov. V letu 2017 je mandat ustavnih sodnikov potekel štirim sodnikom, leto poprej dvema. Dvotretjinska menjava ustavnih sodnikov je imela vpliv tudi na dela Ustavnega sodišča. Njegova predsednica, kateri mandat čez slab mesec dni poteče in namesto katere predsednik Republike predlaga dr. Katjo Šugman Stubbs, je zapisala, da je tako obsežna menjava nekoliko upočasnila delo Ustavnega sodišča. Po drugi strani pa smo prepričani, da vsaka nova izvolitev Ustavnemu sodišču vselej vnese nov zagon, svež pogled in dodatno kreativno moč. Po današnjem predlogu za izvolitev nas prihodnje leto čaka še ena izvolitev, kot zadnja v nizu pa leta 2020. V Poslanski skupni Stranke modernega centra o novih sodnikih Ustavnega sodišča venomer pristopamo z veliko mero preudarnosti. Zavedamo se pomembne vloge Ustavnega sodišča tako v političnem sistemu kot v družbi nasploh. Prav slednje terja, da ob tej pomembni vlogi, ki jo kot nosilec volilne funkcij imamo, izbiro novih sodnikov opravimo s kar se da močno presojo strokovnosti in na koncu tudi s široko podporo. Posebej se nam zdi pomembno, da ima kandidat oziroma kandidatka za ustavnega sodnika, ustavno sodnico, široko perspektivo in občutek za družbena dogajanja. Predlog predsednika republike, da se za sodnico Ustavnega sodišča izvoli dr. Katja Šugman Stubbs, bomo podprli. Ob pogledu na kandidatkin življenjepis se zdi skoraj nemogoče strniti njene dosežke v nekaj stavkov. Doktorica pravnih znanosti in obenem diplomirana psihologinja, redna profesorica za kazensko pravo in izredna profesorica za kriminologijo z znatnimi izkušnjami s fakultet v tujini, predavateljskih in raziskovalnih, prejemnica štipendij, ki jih podeljujejo tuje države, članica kar nekaj uredniških odborov revij, domačih in tujih, z obsežnim opusom raziskovalnega dela. Ko se človek prebije čez njen življenjepis, se zdi, da je v bistvu njeno življenje že od začetka zaznamovano s področjem človekovih pravic. Doktorirala je z varstva človekovih pravic na kazenskem področju, preučevanju človekovih pravic je posvetila svojo raziskovalno kariero, bila je izvoljena predstavnica Slovenije v Evropskem odboru za preprečevanje mučenja in nehumanega ali ponižujočega ravnanja, ali kaznovanja pri Svetu Evrope. Bila je višja raziskovalka pooblaščenega slovenskega poročevalca za področje človekovih pravic za Agencijo EU za temeljne pravice, konzultantka za različna ministrstva na področju varstva človekovih pravic in kazenskega prava EU. Še bi lahko našteval. Ravno njena usmeritev, kazensko pravo, kriminologija, ponazarja še posebno občutljivost za varstvo najbolj temeljnih človekovih pravic, kot je posameznikova svoboda. Slovenski pravnik in filozof Leonid Pitamic je nekoč dejal: Ne bomo je ustvarjali, ne bomo je delili in ne bomo našli pravice, če ni pravičnosti v nas. Menimo, da je dr. Katja Šugman Stubbs s pravičnostjo, ki veje iz njenega dosedanjega dela, izkušnjami in strokovnostjo, več kot primerna kandidatka za izvolitev za sodnico Ustavnega sodišča. Kot je bilo rečeno že na začetku, jo bomo v Stranki modernega centra podprli. Hvala lepa.
Hvala gospod poslanec. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče poslanske skupine Levica. Gospod poslanec, izvolite.
Najlepša hvala predsednik, lep pozdrav vsem. Imenovanje ustavnih sodnikov je gotovo ena pomembnejših pristojnosti Državnega zbora. Kljub temu pa je v preteklosti bila večkrat podvržena pretežno političnim kupčkanjem in tudi sklepanju gnilih kompromisov. Imenovanje ustavnih sodnikov je še toliko bolj pomembno vprašanje v času, ko se vedno bolj krepijo težnje po omejevanju in celo kršitvah človekovih pravic. V času, ko se pod krinko pretiranega izpostavljanja spremenjenih varnostnih razmer sprejemajo marsikatere sporne rešitve. V času, ko pod zahtevami desnice tudi sredinske vlade ubogljivo nižajo standarde glede dopustnih posegov v človekove pravice, in v času, ko pravica do zasebnosti, prepoved diskriminacije in človekovo dostojanstvo niso več čisto povsem samoumevni. Nebrzdani kapitalizem in kratkovidne rešitve, ki jih prinaša, ki kapital postavljajo pred ljudi, zasebno pred javno in represijo pred svobodo, so postale stalnica. Če se ozremo le v obdobje zadnjih pet let, lahko na meji vidimo rezilno žico. Vojaki so v tem času pridobili policijska pooblastila. Policisti so dobili paralizatorje, sredstva za masovni nadzor in tudi možnost za uporabo vojaške opreme. Medtem ko skoraj 280 tisoč ljudi živi blizu ali pod pragom tveganja revščine, je dvig socialnih transferjev in tudi najnižjih plač vse prej kot samoumeven. In kljub visoki in stabilni gospodarski rasti, se podaljšujejo varčevalni ukrepi. Zaradi nekaj sto evrov dolgov so ljudje celo ostali brez strehe nad glavo. Vse omenjeno le nakazuje smer, v katero se premikamo. Smer, na katere končni postaji ni prostora za socialno pravičnost, za kvalitetno in vsem dostopno javno zdravstvo in javno šolstvo, za dosledno spoštovanje prepovedi diskriminacije in zagotavljanje enakih možnosti za čisto vse. Zaradi vsega navedenega postaja Ustavno sodišče še posebej pomembno. Gre za najvišji organ sodne oblasti, za institucijo, ki je pravzaprav zadnji branik ustavnih pravic in svoboščin, ki se, kot rečeno, vedno bolj teptajo. Govorimo o instituciji, katere glavno orožje je pravzaprav avtoriteta, avtoriteto pa lahko sodišču zagotovimo le tako, da za sodnike izvolimo najboljše in vrhunske pravne strokovnjake, katerih primernost temelji na preteklem delu, samostojnosti in tudi načelnosti, ne pa na političnem pedigreju. To je tudi razlog, zakaj v Levici nismo podprli druge kandidatke. Izbor kandidatke, ki jo je predlagala desna stran te dvorane, je bolj kot na strokovnosti in primernosti temeljil na strankarski disciplinarnosti, kar smo tudi videli na seji Mandatno-volilne komisije. Strokovnost kandidatov je na desni strani dvorane največkrat zreducirana na opredelitev do zaščite pravic ene osebe in ene afere, povezane s to osebo. Govorimo o princu teme in finskih oklepnikih. A kakorkoli, danes je pred nami ena kandidatka in v Levici jo bomo podprli. Dr. Katja Šugman Stubbs je vrhunska pravna strokovnjakinja, ki ima poleg izjemne strokovne usposobljenosti tudi primeren čut za človeško stisko in za potrebo po zaščiti najranljivejših. Ima tudi nujno potrebno avtoriteto in odločnost, ki je v časih, ko se vladajoče elite sodobnim izzivom vedno pogosteje zoperstavljajo na račun krčenja in kršitev človekovih pravic. Veseli nas pa tudi dejstvo, da gre za kandidatko, ker je zagotavljanje ustrezne zastopanosti žensk na najvišjih funkcijah pomembno in tudi vse prevečkrat, zapostavljeno vprašanje.
Hvala za vaše stališče. Dovolite pa neko splošno prošnjo, bodimo do poslank in poslancev spoštljivi in tudi do ostalih. Postopkovno? Na kaj, če lahko vprašam? Na mojo prošnjo, boste imeli postopkovno? Izvolite.
Predsednik, poglejte. So stališča poslanskih skupin, vemo, da so zelo raztegljiva v njihovem izvajanju, ampak, smo imeli stališče ene poslanske skupine, ki je zelo na grob način diskreditiralo samo kandidatko za ustavno sodnico, pa niste niti besedice rekli. Mislim, da ta pripomba v tem trenutku ni bila poštena.
Absolutno. Ste pravilno ugotovili, da nisem vas naslovil, ampak sem poslanke in poslance naslovil, tako da ni potrebe, da se kdorkoli prepozna. S tem pa prehajamo na gospo Mašo Kociper, Poslanska Skupina Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani poslanke in poslanci! Ustavno sodišče je res ena najpomembnejših institucij v naši državi, ki razrešuje ne samo najzahtevnejša pravna vprašanja, ampak vprašanja, ki se tičejo delovanja celotne družbe – družbena vprašanja. Usmerja jih in nakazuje pot naše države v prihodnje. Je izjemno pomembna inštitucija in pri tej izbiri sodnikov Ustavnega sodišča moramo biti še posebej previdni. V Stranki Alenke Bratušek smo si na začetku tega postopka izbire Ustavnega sodnika sicer zaželeli, da bi v sodniške vrste na Ustavno sodišče Republike Slovenije, tokrat ponovno stopil nekdo, ki bi imel za seboj sodniško izkušnjo, se pravi izkušnjo sojenja. Žal takšnega kandidata nismo našli oziroma ga ni bilo med tistimi, ki so se prijavili, zato smo bili pa v naši poslanski skupini in tudi v stranki toliko bolj zadovoljni z imenom Katje Šugman Stubbs, vrhunske strokovnjakinje, ki bo po našem prepričanju odlična in vrhunska ustavna sodnica. Glede na vse njene reference, ki so bile že povedane v prejšnjih stališčih poslanskih skupin, se morda ne bi ponavljala, povedala bi samo, da gre za izjemno kandidatko, ki ima impresivno biografijo, ki ima predavateljsko delo zelo razvejano, predavateljsko delo ne samo v Sloveniji, ampak tudi v tujini. V Sloveniji je ves čas med najbolje ocenjenimi profesorji na Pravni fakulteti v Ljubljani, impresivno pa je tudi njeno delo na ostalih področjih, zlasti na področju varstva človekovih pravic. Njeno delo zaznamuje zavzemanje za človekove pravice, kot so postavljanje za pravice nemočnih in deprivilegiranih, borba za pravice obdolžencev, analize pomanjkljivih zakonskih ureditev in opozarjanje na kršitve človekovih pravic v praksi. S temi izkušnjami bo odlična in zelo koristna popestritev za Ustavno sodišče v sedanji sestavi. Če pustim vse ostalo, kar smo si v naši poslanski skupini napisali ob tej predstavitvi, bi rada povedala samo še naslednje. Vedno znova in znova bo naša poslanska skupina opozarjala na krizo vodenja, temu tako rečemo v naši državi, ko se najboljši kandidati postopoma ne bodo več želeli prijavljati na najbolj pomembne funkcije, in to ravno zaradi diskreditacij, kot je bila ta danes, ki smo jo bili deležni s strani stranke SDS. Velika škoda je, da povzročamo takšno škodo naši državi in da se najboljši kandidati v izogib takšnim dejanjem, ne bodo želeli več prijaviti. Kandidatko Katjo Šugman Stubbs bomo v Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek z velikim veseljem podprli, zanjo bodo glasovali vsi poslanci. Hvala.
Hvala, spoštovana poslanka. Gospod Franc Jurša, imate zadnjo besedo v imenu Poslanske skupine Desus. To je velika čast. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik za tak lep nagovor, popotnico. Lep pozdrav tudi gospe Nataši, kakor tudi vsem, ki ste v dvorani. Danes imamo pred seboj glasovanje o predlogu za ustavno sodnico, ki bo nadomestila Jadranko Sovdat, ki ji 18. decembra poteče mandat. Kandidatka, ki bo dobila tudi podporo naše poslanske skupine in upam, da tudi zadostno število glasov s strani ostalih poslank in poslancev, je vsestranska dr. Katja Šugman Stubbs. Zakaj sem jo označil kot vsestransko? Njena profesionalna veličina in izjemna dejavnost sta namreč razvidni že iz njene izobrazbe, kajti gospa je tudi pravnica kakor tudi psihologinja. O njeni odlični karierni popotnici priča tudi obsežna bibliografija, njena dela pa so objavljena tudi pri mednarodnih založbah. Predavala in raziskovala je na več tujih univerzah, na sodniških šolah, bila je članica Državnotožilskega sveta in še bi lahko našteval. Kar pa nam je pri njej še posebno všeč, pa je njeno udejstvovanje na področju človekovih pravic. Med drugim je sodelovala pri razpisu Evropske komisije, ki se nanaša na človekove pravice v kazenskem pravu, bila pa je tudi izvoljena predstavnica Slovenije v Evropskem odboru za preprečevanje mučenja in nehumanega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja pri Svetu Evrope. V Poslanski skupini Desus se strinjamo z oceno predsednika republike gospoda Boruta Pahorja, da gospa Šugman izpolnjuje strokovne kriterije in vzbuja visoko zaupanje za opravljanje tako pomembne funkcije, zato ima glas poslank in poslancev naše poslanske skupine. Želel bi še na koncu izpostaviti, da za izvolitev potrebuje kandidatka 46 glasov, in to je bilo tudi pomembno pri odločitvi predloga. Pa še nekaj. Mi nismo dobili v obravnavo nobene druge kandidatke, ki bi jo lahko tudi ocenjevali. Tudi ta kandidatka, ki ste omenjali v eni izmed poslanskih skupin, ima svoje kvalitete in jaz mislim, ko bo prišla v obravnavo Državnega zbora, da bo lahko dobila tudi našo zaupanje. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Za razpravo je prijavljena samo gospa Nataša Kovač, generalna sekretarka. Želite izrabiti prijavo? Ne. Najlepša hvala. S tem je razprava zaključena. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika Republike za izvolitev sodnice Ustavnega sodišča Republike Slovenije. V skladu s 163. členom Ustave Republike Slovenije ter prvim odstavkom 14. člena Zakona o Ustavnem sodišču odloča o izvolitvi sodnika Ustavnega sodišča Državni zbor s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi to glasovanje, in to so: gospod Franc Breznik, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke; gospa Karla Urh, Poslanska skupina Lista Marjana Šarca; gospa Janja Sluga, Poslanska skupina Stranke modernega centra; gospod Blaž Pavlin, Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije pa bo sodelovala tudi namestnica generalne sekretarke gospa Jerneja Bergoč. Ali kdo takemu predlogu za sestavo komisije nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o predlagani sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslankam in poslancem glasovnica vročena tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda »za« ali beseda »proti«. V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna, neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o Ustavnem sodišču bo predlagana kandidatka izvoljena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslanki in poslanca, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo začelo ob 17. uri in bo trajalo do 17.15. Po končanem glasovanju prosim poslanki in poslanca, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Spoštovane poslanke spoštovani poslanci! Prekinjam to točko dnevnega reda in drugo sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.30. (Seja je bila prekinjena ob 16.53 in se je nadaljevala ob 17.30.)
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, nadaljujemo prekinjeno redno sejo. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko, in sicer s Predlogom predsednika Republike Slovenije za izvolitev sodnice Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za izvolitev dr. Katje Šugman Stubbs zasodnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 27. novembra 2018. Razdeljenih je bilo 81 glasovnic. Oddanih je bilo 81 glasovnic, neveljavna ni bila nobena glasovnica in veljavnih je bilo 81 glasovnic. Za je glasovalo 50 poslank in poslancev, proti je glasovalo 31 poslank in poslancev. Na podlagi izida glasovanja, je dr. Katja Šugman Stubbs z večino glasov vseh poslancev izvoljena za sodnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije na mesto sodnice, ki ji mandat poteče 18. decembra 2018. Prosim izvoljeno sodnico, da se nam pridruži. Prosim dr. Katjo Šugman Stubbs, izvoljeno sodnico Ustavnega sodišča Republike Slovenije, da priseže pred Državnim zborom. Izvolite, gospa ustavna sodnica.
Prisegam, da bom sodila po ustavi in zakonu in po svoji vesti in si z vsemi svojimi močmi prizadevala za ustavnost in zakonitost ter za varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin.
Spoštovana ustavna sodnica, želite nagovoriti Državni zbor? Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Hvala vsem in vsakemu od vas za svoj glas. Na tem mestu, bi se rada zahvalila tudi vsem, ki so me v tem času podpirali. Ta podpora mi je res zelo veliko pomenila. Zahvalila bi se svoji družini, številnim prijateljem in kolegom in res številnim znancem in neznancem. Tako da res hvala, ker človek v takem času potrebuje podporo. Pred vsako pomembno življenjsko prelomnico se reflektivni človek sooči s številnimi dvomi in vprašanji. Prelomnica, čez katero sem danes stopila, je take narave, da samo v manjši meri zadeva mene, v mnogo bolj pomembnem delu pa druge, o katerih usodah bom soodločala. Zavedam se odgovornosti, ki je pred mano, in v novo vlogo stopam najprej s hvaležnostjo do svojih učiteljev, potem s spoštovanje do tistih, ki so to delo opravljali pred menoj, in z glavo, odprto za učenje in za poslušanje. Vodilo pri tem, pa mi bo naš vrhovni dokument – ustava, ki izhaja iz vrednostnih izhodišč, ki so temelj vsakega spoštljivega in človeka vrednega sobivanja. Čas je, da se znova spomnimo, da je Slovenija pravna in socialna država in da celoten temelji dokument prežema ideja dostojanstva vsakega človeškega bitja, ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino. Na nas sodnikih pa je, da damo tem besedam vsebino. Dovolite, da zaključim z besedami ameriške pesnice Maye Angelou: »Besede so mnogo več, kot to, kar je zapisano na papirju. Potrebujejo človeški glas, da jih napolni z globljim pomenom.« Hvala, da ste v meni prepoznali strokovne in osebne kvalitete, da dam tem besedam človeški glas. Hvala lepa. [[aplavz]]
Spoštovana ustavna sodnica, sprejmite iskrene čestitke, pri vašem delu pa vam želim vse dobro.
Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje direktorja Agencije za zavarovalni nadzor. Vlada predlaga Državnemu zboru, da imenuje mag. Gorazda Čibeja za direktorja Agencije za zavarovalni nadzor za dobo šestihlet, in sicer od 1. januarja 2019 do najdlje 31. decembra 2024 z možnostjo ponovnega imenovanja. Za dopolnilno obrazložitev prosim predstavnika Vlade, državnega sekretarja Metoda Dragonjo,
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Agencija za zavarovalni nadzor je bila ustanovljena z Zakonom o zavarovalništvu in je začela delovati leta 2000. Cilji te državne nadzorne ustanove na področju zavarovalništva so zmanjševati in odpravljati nepravilnosti v zavarovanju, varovati interese zavarovancev ter omogočiti delovanje zavarovalnega sektorja in njegovega pozitivnega vpliva na celotno gospodarstvo. Agencija za zavarovalni nadzor je za svoje delo odgovorna Državnemu zboru, ki tudi imenuje in razrešuje direktorja agencije in člane njegovega strokovnega sveta. Imenovanja se v skladu z veljavno zakonodajo izvedejo na predlog Vlade Republike Slovenije, ki predlaga direktorja Agencije za zavarovalni nadzor na podlagi izvedenega javnega natečaja. Posebni javni natečaj za položaj direktorja agencije je bil 16. marca letos objavljen na spletni strani Ministrstva za javno upravo. Posebna natečajna komisija za izvedbo tega javnega natečaja je Ministrstvo za finance 30. aprila obvestila o zaključku izbirnega postopka in sporočila imena treh primernih kandidatov. Na podlagi navedenega je Vlada Republike Slovenije na seji 25. oktobra letos sklenila, da Državnemu zboru predlaga, da za direktorja Agencije za zavarovalni nadzor z mandatno dobo 6 let imenuje mag. Gorazda Čibeja, ki izpolnjuje vse predpisane pogoje in za katerega se na podlagi standardov strokovne usposobljenosti in primernosti kandidata ter dosedanjih delovnih izkušenj in osebne integritete ocenjuje, da bo lahko agencijo uspešno vodil in uspešno opravljal delo v skladu z določbami Zakona o zavarovalništvu. Hvala lepa.
Hvala, gospod državni sekretar. Kot pristojno matično delovno telo je predlog obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je zboru pisno poročala in tudi predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za direktorja Agencije za zavarovalni nadzor za dobo 6 let imenuje mag. Gorazd Čibej, ki položaj nastopi 1. januarja 2019. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Želi spregovoriti predsednik? Gospod Ivan Hršak, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Zakon o Skladu za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško v drugem odstavku 7. člena določa, da delo Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov nadzoruje Nadzorni odbor, ki ima predsednika in 9 članov, ki jih imenuje in razrešuje Državni zbor. Pavel Brglez, ki je bil za člana nadzornega odbora sklada imenovan 30. januarja 2015 s sklepom o imenovanju predsednika in devetih članov Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov, je 8. oktobra 2018 podal odstopno izjavo, Državni zbor pa ga je s funkcije razrešil 25. oktobra 2018. Mandatno-volilna komisija je zato na podlagi sklepa, sprejetega na 3. seji 25. oktobra 2018 o razrešitvi Pavla Brgleza z mesta člana Nadzornega odbora sklada, na seji Državnega zbora pozvala poslanske skupine, da ji posredujejo predloge kandidatov za članico oziroma člana Nadzornega odbora sklada, ki bo imenovana oziroma imenovan za preostanek mandata Nadzornega odbora sklada. V roku je prejela predlog Poslanske Skupine Slovenske demokratske stranke in predlog Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Na 4. seji 15. oktobra 2018 je Mandatno-volilna komisija izmed predlogov dveh kandidatov z glasovanjem določila za kandidata dr. Jurija Curka in ga vključila v besedilo predloga sklepa, navedeni predlog pa posredovala Državnemu zboru, da o njem odloči. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Prijavljenih k razpravi ni in zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Nadzorni odbor sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško za preostanek mandata za člana imenuje dr. Jurij Curk. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 21. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem spoštovani poslanke in poslanci prehajamo na zadnjo zadevo za odločanje, in sicer na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi člana in izvolitvi članice Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb. Predlog je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina Lista Marjana Šarca. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb razreši člana Braneta Goluboviča, za članico pa se izvoli Jerca Korče. Ob tem vas želim opozoriti, da v skladu z drugim odstavkom 10. člena Zakona o parlamentarnem nadzoru obveščevalnih in varnostnih služb bo sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev zbora. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 2. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lep večer želim!