Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 35. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Primož Hainz od 12. do 15. ure, mag. Matej Tonin, mag. Aleksander Kavčič, Janja Sluga,dr. László Göncz, mag. Julijana Bizjak Mlakar od 16. ure dalje, Simon Zajc od 12. do 17. ure, Ivan Škodnik, Dušan Radić do 15. ure, Vlasta Počkaj do 14. ure, dr. Mitja Horvat, Vesna Vervega, Danilo Anton Ranc do 10. ure, dr. Milan Brglez od 12.30 do 14.30 in od 17.30 do 18.30, Jernej Vrtovec od 20. ure dalje in gospa Iva Dimic od 12. do 15. ure. Vse prisotne prisrčno pozdravljam! Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOZNIKIH PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 68. nujni seji dne 7. 11. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 106. seji 3. 10. 2017 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. V poslovniškem roku je bil vložen amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2. členu. V imenu predlagatelja je državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemen Potisek pojasnil, da je namen predloga zakona določitev, da se stroški vozniškega izpita, ki jih kandidati za vozniški izpit plačajo na upravnih enotah, namensko dodelijo Javni agenciji Republike Slovenije za varnost v prometu. Na ta način se agenciji zagotovijo potrebna sredstva za izvajanje zakonsko določenih nalog in razvoja stroke na področju opravljanja vozniških izpitov. Gre za predlog zakona, ki je nujno potreben za izvrševanje predloga državnega proračuna in tudi v celoti upošteva predlog Zakonodajno-pravne službe, da se namenska sredstva dejansko porabijo za svoj namen. Kot namenski prihodek agencije so ta sredstva opredeljena tudi v Predlogu zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2018 in 2019. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je opozorilo te službe, ki je bilo podano v pisni obliki, ustrezno upoštevano z vloženim amandmajem koalicijskih poslanskih skupin, da je torej pomislek odpravljen. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je poudaril, da komisija predlog zakona podpira, saj meni, da je treba agenciji nastale stroške, ki jih ima z opravljanjem vozniških izpitov, povrniti v celoti in prekiniti sedanjo prakso, ko je agencija manjkajoča sredstva nadomeščala s sredstvi iz naslova izvajanja preventivnih dejavnosti. V razpravi so bila s strani poslancev izpostavljena zlasti vprašanja glede načina financiranja agencije do sedaj in v bodoče, na katera sta pojasnila podala tako državni sekretar kot predstavnik agencije Robert Gril. Med drugimi je bilo zastavljeno vprašanje, kakšen je letni proračun agencije, koliko sredstev je do sedaj prejemala iz proračuna in koliko jih je ustvarila z lastno dejavnostjo. Odgovorjeno je bilo, da so v preteklem letu vsi prihodki agencije znašali cca 4,5 milijona evrov, od tega je bilo iz državnega proračuna zagotovljenih dobrih 3,5 milijona evrov, kar pomeni, da je agencija iz lastne dejavnosti ustvarila za slab milijon evrov prihodkov. Glede pričakovane višine sredstev, ki se bo iz naslova stroškov vozniškega izpita, ki jih kandidati za vozniški izpit plačajo ob prijavi na teoretični oziroma praktični del vozniškega izpita, nabrala na letni ravni in bodo v bodoče namenski prihodek agencije, je bilo pojasnjeno, da se je iz tega naslova na upravnih enotah v lanskem letu nabralo skoraj 1,9 milijona evrov. Ta znesek posledično predstavlja orientacijski znesek, koliko sredstev se bo v skladu s predlogom zakona odslej neposredno oziroma namensko dodelilo agenciji. Glede vprašanja, ali je zaradi predlagane spremembe mogoče pričakovati povišanje cene vozniških izpitov, pa je bilo odgovorjeno, da predlagana sprememba zakona ne prejudicira povišanja. Dejstvo pa je, da se cena opravljanja vozniških izpitov ni spreminjala od leta 2004. Glede višine cene opravljanja vozniškega izpita je trenutno v medresorskem usklajevanju predlog za določeno povišanje, vendar vrednost še ni dokončno določena. Po razpravi je odbor sprejel amandma poslanskih skupin koalicije k 2. členu. Glasoval je tudi o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz se sedaj sprašujem, ali je to tretji dan 35. redne seje Državnega zbora ali je to neki »plavderaj«. Jaz ne morem spremljati seje, ker večinoma, bom rekel slaba petina poslank in poslancev poslanske skupine in stranke, katere podpredsednik si, kolega Milan, na veliko klepeta. Jaz zahtevam, ne predlagam, izhajajoč iz poslovnika, da vodiš sejo po poslovniku, ali pa predlagam, da sejo prekinemo do 10. ure, ker očitno potrebujete v vaši stranki še nekaj usklajevanja za nadaljevanje seje. Jaz kot poslanec imam pravico, da je seja seja in da jo lahko spremljam. Hvala.
Najprej bom povedal kot odgovor na to, kar je bilo. Pozval sem že dvakrat, da se umirite. Cenim, da to žuborenje prihaja od vsepovsod, in ga ne bi usmeril zgolj v eno poslansko skupino. Postopkovno, Jožef Horvat.
Spoštovani gospod predsednik! Drage kolegice in kolegi! Hvala lepa za to možnost. Vesel sem, da se nam je ta trenutek pridružil minister, ker sem ravno mislil predlagati, da sejo prekinemo, ker smo najbrž vredni, da nam Vlada, ki je predlagateljica zakona, zakon predstavi. Scenarij je zelo jasen in ga tudi pozna slovenska javnost. Moj proceduralni predlog je bil prav, zaradi slovenske javnosti, da je najbrž toliko vredna, da posluša Vlado, kaj pravzaprav Vlada s tem zakonom želi. Vi, gospod predsednik, bi morali biti toliko fer, da bi glede na scenarij razložili, zakaj ste najprej dali besedo predsedniku pristojnega odbora. Morali bi povedati, da boste to naredili in da je Vlada na poti. To je seveda v vaši pristojnosti. Drugič pričakujem, da bo bolj korektno vodenje seje. Dobrodošli, gospod minister.
Na to bom pa le ogovarjal. Vodenje seje je popolnoma po poslovniku. Če koga ni, se preskoči in gremo najprej. Vsi poslovniški pogoji za to so izpolnjeni. Sedaj pa, mir! Nič več postopkovnih in gremo naprej. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Bojan Krajnc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Veljavni Zakon o voznikih v 9. členu določa, da Javna agencija za varnost prometa na podlagi javnega pooblastila zagotavlja opravljanje vozniških izpitov. 77. člen pa določa, da strošek vozniškega izpita plača kandidat za voznika na upravni enoti, in sicer ob priglasitvi na vozniški izpit. Ti stroški, ki jih plačajo kandidati, so po veljavnih predpisih v celoti priliv integralnega proračuna in so tako imenovani odstopljeni prihodek države, kar pomeni, da se vplačila iz tega naslova zbirajo na javni agenciji, v proračunu države pa se ne izkazujejo. Vendar pa sredstva, ki jih javna agencija pridobi iz integralnega proračuna, ne pokrijejo vseh dejanskih stroškov zagotavljanja opravljanja vozniških izpitov, med katere spadajo plače ocenjevalcev, materialni stroški, stroški nepremičnin, vzdrževanja in dopolnjevanja testnih nalog, investicije v izpitne centre in drugo. Zato je morala javna agencija razliko do sedaj pokrivati iz sredstev, namenjenih preventivnim programom. Namen predlagane novele zakona o voznikih je, da se stroški vozniškega izpita, ki jih kandidati za vozniški izpit plačajo na upravnih enotah, namensko dodelijo javni agenciji, s čimer se ji zagotovijo vsa potrebna sredstva za zagotavljanje zakonsko določene naloge. To je za zagotavljanje upravljanja vozniških izpitov. Zato se strošek vozniškega izpita po novem izkazuje kot prihodek državnega proračuna in je umeščen v zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2018 in 2019, ki ga bomo obravnavali pri 20. točki dnevnega reda kot namenski prihodek za financiranje javne agencije. Predlagana rešitev je pravilnejša in skladna z načeli javnega financiranja. Veljavna določba petega odstavka 11. člena Zakona o voznikih, ki govori o financiranju javne agencije, namreč določa, da javna agencija za svoje storitve, ki jih opravlja za posameznike in pravne osebe v skladu z zakonom, ki ureja javne agencije, izda tarifo, s katero določi višino plačil za svoje storitve. In ko smo že pri tarifi, pričakujemo, da se v prihodnje celoten strošek opravljanja vozniškega izpita, vključno z usposabljanjem, prvo pomočjo, zdravniškim pregledom, do izdaje vozniškega dovoljenja ne bo povišal za več kot 1,5 %, kot v svojem pisnem mnenju ugotavlja Komisija Državnega sveta. Prav tako pričakujemo, da se bodo z novelo izboljšali preventivni programi javne agencije, ki bodo vplivali na izboljšanje prometne varnosti na naših cestah. V Poslanski skupini SMC bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Ljubo Žnidar. Izvolite.
Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o voznikih določa, da se stroški vozniškega izpita, ki ga kandidati za vozniški izpit plačajo na upravnih enotah ob prijavi na teoretični in praktični del vozniškega izpita, namensko dodeli Javni agenciji za varnost prometa v Republiki Sloveniji. Spoštovani državni sekretar je na Odboru za infrastrukturo predstavil določene podatke in iz teh obrazložitev je bilo moč razbrati, da dejansko je ta namenska dodelitev sredstev namenjena za dva namena. Prvi namen je, da se pokrije manko na javni agenciji, ki znaša med 700 tisoč do 900 tisoč evrov. Kljub temu da je predvidena podražitev izpitov za opravljanje prvega vozniškega izpita, tako teoretičnega kot praktičnega dela, se kljub temu namenjajo dodatna namenska sredstva javni agenciji. Ne samo tistemu delu, ki opravlja delo za vozniške izpite, ampak celotni agenciji. Celotna agencija po izjavi državnega sekretarja samo cca 300 tisoč namenja za preventivo varnosti v cestnem prometu. Kasneje je to svojo izjavo popravil, da je nekje med 300 tisoč do 500 tisoč evrov. Iz tega lahko razberemo, da je delež, namenjen za varnost v cestnem prometu, pri agenciji na celotne prihodke relativno majhen, rekel bi celo zelo majhen. Iz tega lahko razberemo, da je večji del sredstev namenjenih za lastno delovanje agencije. Takšnega pristopa, se pravi občutne podražitve opravljanja vozniških izpitov in namenske dodelitve sredstev agenciji predvsem za lastno delovanje v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, predsednik. Dober dan vsem! S predlogom novele Zakona o voznikih se stroški vozniškega izpita, ki jih kandidati za vozniški izpit plačajo na upravnih enotah, namensko dodelijo Javni agenciji za varnost prometa. Veljavni zakon zdaj namreč določa, da prilivi iz plačila stroškov vozniškega izpita v celoti pripadajo integralnemu proračunu, agencija pa iz tega dobi samo del sredstev, kar pa ne zadošča za kritje vseh dejanskih stroškov zagotavljanja opravljanja vozniških izpitov. V Poslanski skupini Desus s tem načeloma nimamo težav, zato smo in bomo tudi danes predlog zakona podprli. Se pa sprašujemo, kaj to pomeni za prometno varnost. Seveda močno upamo, da se bo izboljšala, kajti kot je bilo razumeti, se je v preteklosti redno dogajalo, da je denar, ki je bil namenjen za preventivno varnost, agencija preusmerila za kritje stroškovne luknje za opravljanje izpitov, kar je nedopustno. Sprašujemo se, zakaj se je jemal denar ravno iz preventive, če vemo, da je prometna varnost na naših cestah daleč od ciljev, ki smo si jih v naši državi zastavili. Druga stvar, ki nas lahko skrbi, je napovedano zviševanje cen vozniških izpitov. Res je, da ta konkretna novela ne posega v same tarife, pa vendar smo bili na odboru seznanjeni, da je v medresorskem usklajevanju predlog zvišanja cen opravljanja vozniškega izpita, ki naj bi prinašal visoko podražitev. Opravljanje vozniškega izpita ne sme postati privilegij premožnejših. Kot rečeno, bomo v naši poslanski skupini predlog novele podprli predvsem iz razloga, ker ne želimo, da se še naprej odvzema denar, namenjen izvajanju preventivne varnosti v cestnem prometu. Zato tudi upamo, da ta namenska sredstva ne bodo opravičilo za zmanjševanje deleža proračuna, ki se že namenja za delo Javne agencije Republike Slovenije za varnost prometa, ki danes nameni samo slabih 10 % svojih prihodkov za preventivo v cestnem prometu. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o voznikih, ki ga je predlagala Vlada. Predlagatelj navaja, da zakon zasleduje temeljni cilj namenske dodelitve sredstev Javni agenciji Republike Slovenije za varnost prometa. Stroški vozniškega izpita, ki jih kandidati za vozniški izpit plačajo na upravnih enotah ob prijavi na teoretični in praktični del vozniškega izpita, se torej namensko dodelijo Javni agenciji Republike Slovenije za varnost prometa. Po sedaj veljavni zakonodaji vplačana sredstva v celoti pripadajo integralnemu proračunu. Predlagana sprememba zakona torej določa, da se strošek vozniškega izpita izkazuje kot prihodek državnega proračuna, ki se namensko porabi za financiranje ene izmed temeljnih nalog Javne agencije za varnost prometa, to je zagotavljanje opravljanja vozniških izpitov. Po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije v predlogu zakona ni dovolj natančno opredeljen namen porabe namenskih sredstev, na kar je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Po besedah državnega sekretarja je proračun agencije v preteklem letu znašal 4,5 milijona evrov, od tega so iz državnega proračuna pridobili dobrih 3,5 milijona evrov, ostalo je agencija ustvarila sama. Kot je znano, je znesek teoretičnega dela izpita nekoliko manj kot 14 evrov, dobrih 15 evrov pa praktični del opravljanja vozniškega izpita B kategorije. Na odboru je bilo poudarjeno, da so to precej podcenjene cene, zato se v Poslanski skupini Nove Slovenije upravičeno bojimo, da se bo ta znesek v prihodnje znatno povečal. Povprečni znesek opravljanja vozniškega izpita B kategorije že sedaj znaša neto povprečno mesečno plačo v Sloveniji, kar v gospodinjstvu z minimalnimi dohodki predstavlja oziroma je prevelik strošek. Ena izmed dejavnosti, ki jih izvaja agencija so tudi preventivni programi. Do sedaj so bila sredstva iz preventivnih dejavnosti namenjena za pokrivanje stroškov delovanja agencije. V Poslanski skupini Nove Slovenije se zato sprašujemo, če bo agencija preventivne dejavnosti izvajala še naprej v takem obsegu kot do sedaj. Ob obravnavi te tematike naj še enkrat opozorimo na problematiko centralizacije pri opravljanju vozniškega izpita. Opravljanje vozniškega izpita v nekaterih krajih je praktično onemogočeno. K temu so bile usmerjene tudi spremembe pravilnika o izpitnih centrih za opravljanje vozniškega izpita za voznika motornih vozil. Za ponazoritev lahko na primer povem, da se morajo v praksi zaradi vseh obstoječih regulacij občani Bovca, Kobarida in Tolmina za opravljanje vozniškega izpita voziti v Novo Gorico. To zahteva ure in ure dodatne vožnje. Čemu naše ljudi obremenjujemo s takšnimi bremeni in stroški? Ob tem v oči bode različna obravnava krajev, ki imajo enako razvito cestno infrastrukturo. Opravljanje izpita je v nekaterih mestih mogoče, v drugih pa je onemogočeno. Kakšna je razlika v infrastrukturi na primer Tolmina in Kočevja, da je nujna različna obravnava? Ob tej priložnosti poudarjamo, da je nujna sprememba Pravilnika o izpitnih centrih za opravljanje vozniškega izpita za voznike motornih vozil, ki bi na tem področju zagotovila enakopravno obravnavo vseh slovenskih občin. Sprememba zakona, ki določa, da postanejo prihodki pri opravljanju vozniških izpitov namenska sredstva agencije, zbuja skrb. Obstaja namreč velika verjetnost, da bi ta novost agencijo spodbujala k temu, da bi kandidati vozniški izpit opravljali čim večkrat in da bi cene teh storitev bile čim višje. Tako bi bil zaslužek agencije večji. Upravičeno se lahko bojimo, da gre s to spremembo dejansko le za uvedbo novega davka na vozniški izpit. Predlog zakona o spremembah in dopolnilih Zakona o voznikih po mnenju Poslanske skupine Nove Slovenije ni dovolj definiran oziroma ostaja še kar nekaj neodgovorjenih vprašanj, zato predloga zakona ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj, še zlasti mladim na balkonu! Onkraj tega populizma, ki ga nekateri zganjate pri tej točki, bom ponovil v imenu Levice to, kar sem rekel že na odboru. Mi imamo velike težave s prometno nekulturo. Velike težave s prometno nekulturo imamo zaradi tega, ker je v sklicih Državnega zbora preveč ljudi, ki so obsedeni s »feltnami«, da imam jaz večje avto od soseda kot z resno politiko. Glede vozniških izpitov bom spet ponovil, kar sem v imenu Levice rekel na odboru. Mladi, razen tistih, ki imajo zdravstveno težavo, bi morali v zadnji dekadi srednješolskega procesa opraviti vozniški izpit in jim to omogočiti. Zaradi mene iz proračuna. Pika. Sočasno bi jih morali naučiti tudi slepega tipkanja, ker smo v 21. stoletju, v digitalnem stoletju tehnokulture. Konkretno to noveliranje gre v smeri, naj bo nekaj namensko namensko. Določene proračunske zadeve morajo biti take, določene zadeve v proračunu seveda premikamo. V debati, ki smo jo imeli na matičnem delovnem telesu, se je izkazalo, da agencija v bistvu ne opravlja svojega osnovnega poslanstva. Ker ima agencija zgolj dvanajstino sredstev za preventivno dejavnost. Veste, v teoriji organizacije, in sedaj boste na desni vedno zastrigli z vašim antiintelektualizmom in v sredini tudi, obstaja neko zelo preprosto in znano pravilo dveh tretjin. Kaj to pomeni? Ko v nekem sistemu daste glede na denar, glede na budžet tega sistema več kot dve tretjini za plače zaposlenih, za neko osnovno amortizacijo in stroške, ste vi, kot se temu reče v Mariboru, gotovi. Konec je. Ta sistem nima nobenega razmišljanja. Ta sistem nima nobenega razvoja. Ne se mi zdaj, kolegi, smejati. Odgovornost politike je, da ustvarja delujoče sisteme. Mi pa imamo v Sloveniji celo vrsto podsistemov, ki so sami sebi namen. Od Sove, preko regionalnih razvojnih agencij, preko Triglavskega narodnega parka do ne vem česa. Potem ste še v predhodnih mandatih zazujfali zadeve. Potem se na to nalepi še generacijska vrzel, potem smo prišli še do tega, da je pokojnina malo več kot 50 % plače in se nobena gospoda, ki bi morala v pokoj, noče spokati v pokoj, vključno s kakšnim rektorjem Univerze v Mariboru in še kje, in imamo situacijo, ki jo imamo. Imamo defektno celo vrsto subsistemov. In ta agencija ne opravlja svojega osnovnega poslanstva. Ali bomo tej agenciji priskrbeli denar 9,7 milijard, da bo opravljala osnovno poslanstvo? Mladi ste boljši v matematiki in ta sklic govorim o enem milijonu, ki ga bomo našli letno, ali pa to agencijo ali zapremo ali ji spremenimo ime. Nehajmo se hecati! Nismo mi tu nadomestek šova Big Brother. Mi imamo neko drugo, dosti bolj odgovorno funkcijo. Tisti referendum o drugem tiru, ki je nastal zaradi vehemence SDS in SMC, s tem da se je izkoristil gospod Vili Kovačič, je točno toliko denarja, ki bi pokrilo preventivni del delovanja agencije v enem mandatu.
Prosim, da preidete na temo.
Zaradi tega neodgovornega, nerazmišljujočega dela Državnega zbora in koalicije mi tovrstnega amandmiranja ne moremo podpreti. Kdorkoli bo v naslednjem sklicu Državnega zbora in tudi mladi, od katerih bo mogoče kdo kdaj politik ali bo deloval v nekih zelo pomembnih sistemih, naj si zapomnijo to pravilo dveh tretjin. Zdi se mi, da je skrajni čas, da se resno v tej družbi in državi pogovorimo, zakaj nekaj ustanavljamo. Ne zaradi tega da bo nekdo iz prave kvote, jaz v nebesih, prišel do službe, ampak zaradi neke, kot se reče v jeziku moje matere, ki je hrvaščina, svrsihodnosti. Hvala za besedo.
Tukaj bi moral vseeno nekaj opozoriti. Stališča poslanske skupine so o tem zakonu in ne o vseh drugih zadevah. Del poslancev se je čutil pravzaprav malo užaljen zaradi tega. Prosil bi, da se to pravzaprav upošteva in da se dejansko govori o tem predlogu, ki je, ne pa vsem drugem, in hkrati posredno asocira na vse ostalo. Običajno ne interveniram, nikoli ne interveniram vmes, če ni nekaj res zelo hudega. Bi pa prosil, da v nadaljevanju, ko bodo ta stališča poslanskih skupin, da je tako. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Poglej, Milan, midva sva še vedno [[…]]Se opravičujem. Gospod predsednik Državnega zbora, tako vi kot jaz sva še vedno visokošolska profesorja. Iz tega izhaja, da imamo tudi neko profesionalno deontologijo. Gospod Miro Cerar, ki je tudi profesor, bi rekel etiko in moralo. Moja naloga kot poslanca tudi ko predstavljam stališča Levice, izhajajoč iz 82. člena Ustave, je, da povem to, kar mislim, da moram povedati. V tem izhajam iz tega, kot je deloval France Bučar, žal edini vzor v slovenski politiki, ki ga imam. Hvala za besedo.
To sicer ni bilo postopkovno. Bil je ugovor na tisto, kar sem sam povedal. Ampak kakršnakoli so že stališča, se jih da povedati spoštljivo. Tukaj mislim, da je nek minimum, ki pač mora biti povedan v Državnem zboru. Vse se da povedati spoštljivo. Tudi zelo neprijetna stališča se da na ta način povedati. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v četrtek, 16. 11. 2017, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 35. točki dnevnega reda oziroma ob 9. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POGOJIH KONCESIJE ZA IZKORIŠČANJE ENERGETSKEGA POTENCIALA SPODNJE SAVE, PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor gospe Lidiji Stebernak.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani ostali prisotni! Zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save je zakon, ki določa pogoje za izvajanje koncesije za izkoriščanje vodnega energetskega potenciala na območju spodnje Save od Suhadola do državne meje z Republiko Hrvaško in pogoje, ki jih mora izpolnjevati koncesionar pri načrtovanju in izgradnji objektov za izvajanje koncesije. Z zakonom je urejena koncesija za rabo vode za proizvodnjo električne energije v hidroelektrarnah Vrhovo, Boštanj, Blanca, Krško, Brežice in Mokrice z izkoriščanjem vodnega potenciala Spodnje Save. Z novelo zakona, ki je trenutno v obravnavi v Državnem zboru, se zagotavlja predvsem trajnostna raba naravnih virov in se izpeljujejo načela trajnostne rabe naravnih virov, ki so obnovljivi viri energije in posledično vodijo h konkurenčni ceni električne energije. Nezanesljivo financiranje nadaljnje gradnje oziroma nezagotovitev financiranja bi povzročila veliko materialno škodo in posledično višjo ceno električne energije, zato je namen zakona predvsem zagotoviti vire financiranja in podaljšanje rokov za izgradnjo zadnje Hidroelektrarne Mokrice. Rešitve novele tako prinašajo predvsem tiste rešitve, ki se nanašajo na podaljšanje rokov za izgradnjo hidroelektrarne Mokrice, pridobitev uporabnega dovoljenja ter zagotovitve virov financiranja. Hidroelektrarna Mokrica mora biti po predlogu novele zgrajena najkasneje do leta 2022, uporabno dovoljenje pa je treba pridobiti do konca leta 2023. Viri financiranja so v predlogu določeni tako, da se opredeli način pridobivanja sredstev iz Sklada za podnebne spremembe za nadaljnje obdobje, ki se nanaša izključno na pogoj, da v nobenem proračunskem letu dodeljena sredstva ne presegajo 50 % prilivov prodaje emisijskih pravic v okviru sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti, ki pripadajo v skladu z določbami direktive državnemu proračunu Slovenije, morebitna manjkajoča sredstva pa se zagotavljajo iz vodnega sklada. Poleg navedenih poglavitnih rešitev zakon prinaša tudi rešitve v zvezi z ustreznim zavarovanjem akumulacijskih bazenov po njihovem prevzemu s strani koncesionarja. Po prevzemu so akumulacijski bazeni v dejanskem upravljanju koncesionarja in so predvsem uporabni za energetske namene, zato se koncesionarja zavezuje k zavarovanju rizikov s prvovrstno zavarovalnico. S takšno ureditvijo se sledi tudi mnenju Računskega sodišča. S predlagano novelo se bodo kazale pozitivne posledice na gospodarstvo ob izgradnji hidroelektrarn, saj bodo pri projektiranju in izvedbi del v veliki večini sodelovale slovenske družbe. Kot že navedeno, pa se sledi tudi akcijskemu načrtu obnovljivih virov energije, ki zagotavlja razvoj hidroelektrarn in vetrnih elektrarn. Ker gre za rešitve, ki so tudi proračunske narave, se novela obravnava v okviru tako imenovane proračunske seje, saj bo potrditev zakona omogočila odpiranje NRP za Hidroelektrarno Mokrice v letu 2018, takoj z uveljavitvijo proračuna za leto 2018. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, gospodu Igorju Zorčiču.
Še enkrat hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 68. nujni seji 7. 11. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 106. seji 3. 10. 2017 sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje, Komisije Državnega sveta, pa tudi Hidroelektrarn na Spodnji Savi, ki so sodelovali oziroma je sodeloval v razpravi. V poslovniškem roku sta bila vložena amandmaja Poslanske skupine SDS k 1. in 2. členu. V imenu predlagatelja je ministrica za okolje in prostor Irena Majcen, pojasnila, da bo s sprejetjem zakona Ministrstvo za okolje in prostor lahko infrastrukturo Hidroelektrarne Mokrice vneslo v načrt razvojnih programov, da se bo posledično lahko začela izvajati v naslednjem letu. Opredeljuje se tudi način pridobivanja sredstev iz Sklada za podnebne spremembe za nadaljnje obdobje, ki se nanaša izključno na pogoj, da v nobenem proračunskem letu dodeljena sredstva ne presegajo 50 % prilivov prodaje emisijskih pravic v okviru sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti, ki v skladu z določbami Direktive 2009/29/ES pripadajo državnemu proračunu Republike Slovenije. V zakonu se prilagajata tudi roka za izgradnjo celotne verige hidroelektrarn na spodnji Savi in za pridobitev uporabnega dovoljenja, kar se nanaša na Hidroelektrarno Mokrice. S predlogom zakona se v zvezi z zagotovitvijo rednega investicijskega vzdrževanja vseh objektov energetske ureditve ter objektov vodne in energetske infrastrukture v nedeljivem razmerju opredeljuje obveznost sklenitve zavarovalne pogodbe s prvovrstno zavarovalnico za zavarovanje rizikov, ki so povezani z izvrševanjem dejavnosti iz tega zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je ta služba predlog zakona proučila z vidika njihove pristojnosti. V zvezi z njihovo izpostavljeno pripombo v pisnem mnenju glede enostranskega poseganja v že sklenjeno koncesijsko razmerje in nalaganje novih obveznosti koncesionarjev je vztrajala pri pomislekih iz pisnega mnenja. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je pojasnil, da komisija na predlog zakona nima nobenih pripomb in ga posledično podpira. Izpostavil je, da so predstavniki predlagatelja na vsa vprašanja komisije v zvezi s predlaganimi rešitvami v predlogu zakona podali natančna in temeljita pojasnila. Kot sem že omenil prej, je svoje stališče podala tudi družba Hidroelektrarne na Spodnji Savi po svojem direktorju Bogdanu Barbiču, ki je pojasnil, da ta družba nasprotuje sprejetju 1. člena predloga zakona, ker posega v že sklenjene pravice in dolžnosti koncesionarja in bo to vplivalo slabo na njihovo poslovanje. V daljši razpravi je bilo s strani Poslanske skupine SDS opozorjeno na mnenje Zakonodajno-pravne službe, s katerim se posega v obstoječo koncesijsko pogodbo. Nasprotovali so obrazložitvi predlagatelja, ministrstva oziroma Vlade, ki se pri predlogu te določbe sklicuje na revizijsko poročilo Računskega sodišča. Mnenje koalicijskih poslancev je bilo, da je zakon pomemben za dokončanje verige hidroelektrarn na spodnji Savi, kar je pravzaprav tudi eden od ciljev Republike Slovenije glede na akcijski načrt za dosego ciljev glede obnovljivih virov energije in tudi glede ciljev na področju zagotavljanja protipoplavne varnosti. Poslanec Levice je izrazil med drugim razočaranje nad dejstvom, da se koncedent in koncesionar ne moreta dogovoriti glede vprašanj, ki so predmet predloga zakona, kar je po njegovem mnenju bolj zaskrbljujoče od opozoril Zakonodajno-pravne službe. Izpostavljeno je bilo, da tako močan odpor koncesionarja, ki smo gabili deležni na seji odbora glede izpolnjevanja obveznosti, kot mu to nalaga 1. člen predloga zakona, glede na to, da je splošno znano, da so plače v energetiki krepko nad slovenskim povprečjem, verjetno pomeni, da energetska podjetja tudi dobro poslujejo. Po razpravi odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS k 1. členu, brezpredmeten je postal k 2. členu, glasoval je o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. Spoštovana predstavnika z ministrstva, kolegi in kolegice vsem skupaj dobro jutro. Že državna sekretarka je povedala, kaj opredeljuje zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save. Samo opozoril bi jo, da ni Bôštanj, ampak je Boštánj. Da ni hidroelektrarna Blanca, ampak Hidroelektrarna Arto - Blanca. Zakon pa uvaja dve ključni spremembi. S predlogom novele zakona se v zvezi z zagotovitvijo rednega in investicijskega združevanja vseh objektov energetske ureditve ter za objekte vodne energetske infrastrukture v nedeljivem razmerju podeljuje obveznost sklenitve zavarovalne pogodbe s prvovrstno zavarovalnico za zavarovanje rizikov, ki so povezani z izvrševanjem dejavnosti iz tega zakona. Tako se prebere v predlogu zakona. Kaj to dejansko pomeni? Vlada želi enostransko kot oblastni subjekt spremeniti koncesijo pogodbo. Predsednik Vlade je pravnik in verjetno ve, da mora biti pogodba sklenjena med dvema in se morata oba strinjati s pogodbo ali z njeno spremembo. V tem primeru se koncesionar ne strinja z enostranskim posegom v koncesijsko pogodbo, ampak Ministrstvo za okolje in prostor kot oblastni subjekt se na pravo in na spoštovanje koncesijskih pogodb požvižga. Država, v tem primeru Ministrstvu za okolje in prostor želi svoj del obveznosti dati na pleče koncesionarjev. Kljub temu da smo na sami seji odbora poslušali, kakšen vpliv bi to imelo na delovanje koncesionarja, kakšen vpliv bi imelo na dinamiko izgradnje oziroma dokončanje hidroelektrarn na spodnji Savi ministrstvo in velik del koalicijskih poslancev ni prisluhnil amandmaju Poslanske skupine SDS, da bi se to vprašanje sklenitve zavarovalne pogodbe s prvovrstno zavarovalnico za zavarovanje rizikov akumulacijskih jezer umaknilo iz predloga zakona. Koncesionar bi torej po sedaj veljavnem zakonu moral plačati nekaj, kar je obveznost države. Ob tem pa niti sama država ne ve, koliko bi to zavarovanje koncesionarja stalo. Slišali smo številke 200 tisoč, 400 tisoč. Sam osebno pa sem prepričan glede na poznavanje zavarovalniškega trga in za kakšen objekt gre na spodnji Savi, da gre verjetno še za veliko večjo število, ki bi jo, kot rečeno, moral plačati koncesionar ne pa država. Če vemo, da gre pri spodnji Savi za nove objekte, da gre za nova akumulacijska jezera torej za neke novejše pridobitve, se sprašujemo, zakaj ravno na spodnji Savi pogoj sklenitve zavarovalne premije s prvovrstno zavarovalnico. Zakaj se tega država ni poslužila pri ostalih hidroelektrarnah, ki jih imamo v državi? Druga stvar, ki se dotika tudi tega zakona, pa je, da se podaljšuje rok za izgradnjo cele verige hidroelektrarn in pa pridobitev uporabnega dovoljenja za Hidroelektrarne Mokrice. Če bi bili v Poslanski skupini SDS nekooperativni, bi predlagali amandmaje, da ostane zakon takšen, kot je. Ampak ne moremo mimo dejstev, da se s celotnim dokončanjem hidroelektrarn na spodnji Savi zamuja in zato nimamo nobenih pomislekov, da ne bi podprli tega člena, ki govori, da je rok za izgradnjo cele verige hidroelektrarn po predlogu zakona sedaj konec leta 2022, novi rok za pridobitev uporabnega dovoljenja za Hidroelektrarno Mokrice pa konec leta 2023. Ob tem le opozarjamo in upamo, predvsem tisti, ki prihajamo s posavskega dela, da ta zakon ne bo doživel novih sprememb predvsem v teh končnih določbah, da se bo odmik dokončanja izgradnje spodnjesavske verige še podaljševal v naslednja leta. V Poslanski skupini SDS bomo tudi podprli amandma poslanskih skupin koalicije, ki v bistvu nekako sledi našemu amandmaju, ki smo ga predlagali na sami seji matičnega delovnega telesa. To pa je, da se do leta 2023 na področju sklenitve zavarovalne pogodbe nič ne spremeni, da imata tako država na eni strani kot koncesionar skoraj 5 let časa, da se uskladita kaj in kako s to zavarovalno premijo. Postavilo pa se je še eno vprašanje: ali so besede ministrice na odboru namensko zavajajoče ali pa ne pozna delovanja svojega ministrstva? Na to pa kažejo tudi njena različna delovanja. Pa samo da zaključim. Ministrica je sprejela sklepe glede ureditve plovnosti na spodnji Savi in sama se jih ne drži. To dovolj veliko pove, kako resno ministrico imamo za področje okolja in prostora. Popolnoma neresno. Hvala.
Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glejte, jaz sem človek, ki verjetno v tem sklicu največkrat gospo Ireno upravičeno, bom rekel, napada. Gospa Zdaj jo bom jaz branil. Gospa Irena je podedovala celo vrsto revizij na ministrstvu, ker 20 let skoraj nihče ni naredil, kar bi moral narediti. Mi se danes pogovarjamo o točki, predvolilni, o tem, kako bomo iz proračuna samo za beton dali skoraj četrt milijarde in o tem, da je energetski lobi nadlobi. Če je bilo meni prej očitano, da nisem dovolj spodoben, gospod predsedujoči, če zdaj ne boste dali opomina Liscu, bom jaz resno razmislil, da vrnem poslanski mandat. Hvala za besedo. Resno. Na srečo številnih od vas in verjetno tudi kar nekaterih iz Levice.
No, no. Umirita se. Razumem to intervencijo, da je bila v smer tega, da je kot del obrazložitve stališča poslanske skupine bil tudi delni napad na ministrico. Razumem in zdaj je bila obramba. Ampak nisem dal opomina ne vam in tudi Liscu ga ne bom dal, ampak prosim pa, da je teh zadev čim manj. In če jih kdo opazi, ni treba uporabiti postopkovnega, samo do mene naj pride, pa bom takrat jasno rekel, da je neka zadeva šla v nekem momentu čez. Prav? Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, gospod direktor, spoštovane kolegice in kolegi. Predlog novele Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala srednje Save – ups, Spodnje Save – je namenjen podaljšanju rokov za izgradnjo cele verige hidroelektrarn in pridobitev uporabnega dovoljenja. Tako je novi rok za izgradnjo verige konec leta 2022, za pridobitev uporabnega dovoljenja pa konec leta 2023. Eden od razlogov, zaradi katerih se je okoljsko ministrstvo odločilo za novelo zakona, je revizijsko poročilo Računskega sodišča iz leta 2014, v katerem se zahtevajo ukrepi za bolj transparentno porabo sredstev. Novela se namreč nanaša predvsem na možnosti in vire sredstev, ki se lahko uporabijo za financiranje vodne oziroma državne infrastrukture, kot je na primer protipoplavna ureditev in akumulacijski bazen. Kot je bilo pričakovati, je direktor družbe Hidroelektrarne na Spodnji Savi protestiral proti novi določbi predloga, ki zaradi zagotavljanja rednega in investicijskega vzdrževanja vseh objektov energetske ureditve ter objektov vodne in energetske infrastrukture v nedeljivem razmerju opredeljuje obveznost sklenitve zavarovalne pogodbe s prvovrstno zavarovalnico za zavarovanje rizikov, ki so povezani z izvrševanjem dejavnosti iz tega zakona. Svoje nasprotovanje je utemeljeval s tem, da so ga izvedenci opozorili na možnost insolventnosti družbe, če bo le-ta morala skleniti obvezno zavarovanje. Ob tem se nam poraja vprašanje, kdo so tej izvedenci in koliko je družba morala plačati za to ugotovitev. Več kot očitno je, da je pridobivanje izvedenskih mnenj postala stalna praksa energetskih družb, ne glede na to, da taka pravna in izvedenska mnenja niso poceni. V Poslanski skupini Desus bomo predlog novele podprli. Ob tem pa moram izraziti zaskrbljenost, da se s tem, ko se bo končala gradnja še zadnje hidroelektrarne na spodnji Savi, zaključuje gradnja hidroelektrarn na Savi nasploh, kajti HSE in največja koalicijska stranka počneta vse mogoče, da zaustavljata zakon, s katerim bi se po vzoru spodnje Save lotili gradnje elektrarn še na srednji Savi. To je nedopustno, sploh če se spomnimo na zaveze naše države, da bomo do leta 2020 pridobili 25 % energije iz obnovljivih virov energije, kamor spadajo tudi hidroelektrarne. Zato menim, da je treba pospešiti gradnjo hidroelektrarn tudi na srednji Savi, ne pa zavirati procesov, kajti konec koncev bo cela država potegnila kratko, beri, plačala visoke kazni, če ne bomo izpolnili zavez, danih Evropski uniji. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Zvonko Lah.
Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save, ki ga je predlagala Vlada. Celotna novela določa pogoje za izvajanje koncesije za izkoriščanje vodnega energetskega potenciala na območju spodnje Save, od Suhadola do državne meje z Republiko Hrvaško, in pogoje, ki jih mora izpolnjevati koncesionar pri načrtovanju in izgradnji objektov za izvajanje koncesije. Vlada s tem predlogom zakona podaljšuje roke za izgradnjo cele verige hidroelektrarn in pridobitev uporabnega dovoljenja. Rok za izgradnjo cele verige hidroelektrarn je po predlogu zakona podaljšan za dve leti, torej do konca leta 2022. Rok za pridobitev uporabnega dovoljenja pa je podaljšan do konca leta 2023. Rok za podaljšanje izgradnje verige hidroelektrarn na Savi se podaljšuje glede na upoštevanje nacionalnega akcijskega načrta za obnovljive vire energije, za razvoj hidroelektrarn in vetrnih elektrarn do leta 2030. Vsekakor v Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo predlog zakona, ker predvideva zagotovitev sredstev, ki omogočajo nadaljevanje oziroma dokončanje izgradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi v najkrajšem možnem času. Imamo le pomisleke glede 1. člena predloga zakona, ki določa poseg v obstoječe koncesijske pogodbe, saj se koncesionarju nalagajo nove obveznosti. Po našem mnenju gre za povsem enostranski poseg v dogovorjene pravice in obveznosti, kar pa je v nasprotju z ustavo. Čeprav je bilo s strani predlagatelja obrazloženo, da je to posledica revizijskega poročila Računskega sodišča, se s to razlago težko strinjamo. Prav tako je na to opozorila Zakonodajno-pravna služba. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save podprli. Podpiramo pa tudi izgradnjo hidroelektrarn na srednji Savi, za kar bi po našem mnenju morali sprejeti podoben zakon, tako kot je bilo mnenje predhodnika, za ta del Save.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že vnaprej povem, da mi tega zakona ne bomo podprli. Zakaj? Leta 2014 je takrat še Združena Levica v tem prostoru sklicala javno razgrnitev mnenj o energetskem konceptu Slovenije. Mi tega še dandanes nimamo, čeprav je ministrstvo, drugo, za infrastrukturo, kamor spada energetika, obljubljalo, da bo to leta 2015. Mi vsi dobro vemo, da je v tej družbi in državi energetski lobi nadlobi. Če bi, gospod predsedujoči, ki meni očitate, da sem včasih nespodoben, da nisem dovolj dostojen, šli gledat magnetogram matičnega delovnega telesa, bi videli, da je direktor spodnjesavskih elektrarn ubesedoval nekako tako: »Jaz sem dolgoletni strokovnjak,« kar verjetno je, »vi politiki se menjate, meni se skoraj ne da vam razlagati.« Tukaj trčimo ob dve zadevi. Ena bolj minorna je to, da imamo neko ministrstvo, ki je to »fasalo«, in imamo dejansko nek pravni subjekt, ki je posredno v 100-odstotni v državni lasti. Sedaj se država ne more z državo zmeniti, ker energetskemu lobiju ni do tega, da bi mogoče nekdo zaradi te zavarovalniške premije imel mogoče pikico nižji dobiček ali manjšo plačo. Zgodba spodnjesavskih elektrarn je malo drugačna od predhodnih gradenj, ki smo jih imeli, ker se gradi iz proračuna, in to zaradi tega, ker ste prehodne politike »zafurale« to državo in energetiko. Sedaj smo v predvolilnem letu in se hoče dati za dve elektrarni samo za beton četrt milijarde, ki bo večinoma šla iz proračuna. In potem poslanci iz Posavja, predvolilni, bi pa še tam malo zidali. Jaz sem rekel na odboru v imenu Levice: »To bi bilo treba ustaviti in resno razmisliti.« Včeraj je obrtnik leta postal gospod, vem ime in priimek, Slavko Križnik. Podjetje se imenuje S. Var. Ob drugem izdeluje predvsem Francisove turbine za male hidroelektrarne. Jaz živim v bližini Avstrije in zelo pogosto grem tam tudi na povabilo njihovega Klima-Bündnis gledat, kako imajo tam organizirano lokalno energetsko samooskrbo. Jaz osebno kot človek, ki se v Levici največ s tem ukvarja, trdim, da bi morali takoj ustaviti vse te gradnje in resno razmisliti. Mi imamo energetsko revščino, imamo energetsko neučinkovitost, ampak betonski lobi in energetski lobi in poslanci s tistih koncev bi zidali naprej in se boste potem umaknili kot neki vidni poslanec SDS in tudi bivši minister na dobro plačane svetovalne funkcije, mi pa ne bomo imeli za pokojnine, za družine, za stanovanjsko politiko, za otroke, za šole, za učbenike in bi lahko še našteval minuto in pol kolikor imam časa. To je nespodobna, neodgovorna politika, ki se jo gre večina v tem sklicu državnega zbora in ki so se jo šli tudi predhodni sklici državnega zbora. Ko pridemo do energetike, ko poslušam recimo osebo iz SDS ali pa osebo iz SD, zelo podobno tulite, ker ste tukaj zlizani skupaj, ali pa še koga iz SMC. Odgovornost politike je, da vzame iz roke energetskemu lobiju odločanje o energetski prihodnosti Slovenije. Za mene energetska prihodnost Slovenije ni betoniranje. In tudi če se dotaknemo protipoplavne varnosti, imamo lepe vasi ob Savi, protipoplavna varnost bi se dala zagotavljati tudi z malo globljim izkopom in manjšimi zidovi. Ne pa, da boste lepe vasi dva metra oziroma meter 70 meter, 80 zazidali, dragi moji! Zaradi tega bi mogoče potrebovali več krajinskih arhitektk ob samih arhitektih. To, kar meni gospod Lisec očita kot nesramnost, je zgolj odgovornost poslanca, ki izhaja iz 82. člena Ustave, kjer piše, da nismo vezani na nobena navodila. Tudi ne na navodila energetskega lobija, tudi ne na navodila partijskih šefov, spoštovana gospoda! Zato bomo v Levici glasovali proti. Hvala za besedo.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. Izgradnja verig hidroelektrarn na spodnji Savi je ena od zavez koalicijskih strank iz koalicijskega sporazuma in je pravzaprav ena logična posledica sodobne politike na področju energetike. To je, da se investira tudi v področje obnovljivih virov energije. Veriga hidroelektrarn na spodnji Savi ni edina veriga hidroelektrarn, imamo jih tudi na drugih rekah, ki so nastale bistveno prej v zgodovini Slovenije. Vendar nas vsi ti pozitivni rezultati, kar se tiče proizvodnje električne energije in njene cene in tudi vpliva na okolje, navdajajo z miselnostjo, da moramo s takšno politiko izgradnje hidroelektrarne nadaljevati ne samo na spodnji Savi, tudi na srednji Savi in morda še drugje. V preteklosti smo bili na področju energetike priča tudi drugačnim odločitvam, ko smo sprejemali oziroma so sprejemali odločitev o tem, da se gre tudi v investicije, ki so okolju bistveno manj prijazne in ki imajo tudi v luči politike Evropske unije bistveno bolj negotovo prihodnost, kot so to hidroelektrarne. Če omenim še vse multiplikativne učinke, ki jih ima izgradnja hidroelektrarn, se pravi učinke, ki izvirajo iz tega, da je pravzaprav angažirana v veliki meri domača delovna sila, domače znanje, domače družbe, potem je jasno, da se mora s projektom, za katerega se je ta koalicija zavezala, nadaljevati. Zadnji od korakov, ki ga moramo storiti pri tem, je izgradnja hidroelektrarne Mokrice. S Predlogom sprememb zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save se zagotavlja financiranje izgradnje preostalega dela verige, to je infrastruktura na hidroelektrarni Mokrice. Predlog zakona določa, da se v primeru, da do konca izgradnje hidroelektrarne Mokrice oziroma najkasneje do konca leta 2022 ne bodo zagotovljena zadostna sredstva za financiranje infrastrukture, ki se bo v skladu z določbami zakona financirala iz Sklada za podnebne spremembe, morebitna manjkajoča sredstva pa se bodo zagotovila iz Sklada za vode, drugih proračunskih virov ali sredstev koncesionarja po predhodnem dogovoru s koncesionarjem. In to je pravzaprav bistvo tega zakona, da se omogoči čimprejšnji začetek izgradnje hidroelektrarne Mokrice. Seveda pa ta projekt ni osamljen in izoliran zgolj na izgradnjo in izkoriščanje energetskega potenciala reke Save. Imajo tudi eno zelo pomembno drugo rešitev, ki pravzaprav okoliškemu prebivalstvu prinaša neko protipoplavno zaščito, ki se je kot pozitivna izkazala tudi pri vseh ostalih hidroelektrarnah. Prav zato v Poslanski skupini Stranke modernega centra pozdravljamo vse napore Vlade, ki jih po uspešni izgradnji HE Brežice, ki se je pravzaprav dokončala pred rokom, nadaljuje tudi glede hidroelektrarne Mokrice in v zvezi s samim zakonom nimamo nobenih pomislekov. Res se v zakonu podaljšujejo, ampak mi bi raje rekli, prilagajajo roki za izgradnjo hidroelektrarne Mokrice. To je posledica tega, da je treba pridobiti določena okoljevarstvena soglasja, tudi mnenje Republike Hrvaške v preteklosti, kar vse je botrovalo tudi k določenemu zaostanku pri končni izgradnji in začetku zagona te hidroelektrarne. Gre za določene postopke, ki so tudi posledica tako imenovane Nature 2000, ki vedno znova Slovenijo postavlja pred dilemo, ali naj se okolju prijazni viri energije umikajo samemu okolju. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zakon podprli, podprli bomo pa tudi amandma koalicijskih poslanskih skupin, ki nekako blaži pomisleke, ki jih je naslovila tudi na Državni zbor Zakonodajno-pravna služba, to je glede vmešavanja v koncesijsko razmerje med koncedentom in koncesionarjem. Z amandmajem, ki je predviden, bomo posledice, ki bi nastale v zakonu in ki jih koncesionar ocenjuje kot negativne, odložili do konca izgradnje celotne verige hidroelektrarn na spodnji Savi. Hvala lepa.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o amandmajih. V razpravo dajem amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD za novo poglavje Prehodna in končna določba in za nov 4.a člen. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Igor Zorčič.
Hvala lepa za besedo. Mi bomo navedeni amandma podprli. Nam se pomisleki, ki jih je na Državni zbor naslovila Zakonodajno-pravna služba, zdijo utemeljeni. Ne glede na razprave, ki smo jih bili deležni na odboru, je že po naravi stvari očitno, da zakon na nek način enostransko posega v neko razmerje, ki je urejeno med koncesionarjem in koncedentom predvsem z njuno posebno pogodbo. Zdi se nam prav, da bi tudi vsakršne spremembe pravic in obveznosti, ki izhajajo iz tega koncesijskega razmerja, država oziroma Vlada urejala na ta način, da pravzaprav pride do nekakšnega dogovora in da se v tem primeru bodisi dopolni koncesijska pogodba ali pa spremeni to razmerje na kakršenkoli drug način, mogoče s kakšno posebno pogodbo. Kar se tiče zakona, kot je bilo omenjeno že v stališču, mi ta zakon podpiramo. Več kot očitno je, da je treba s tem projektom nadaljevati, ne samo zaradi ciljev, ki jih imamo po akcijskem načrtu glede porabe, bruto porabe končne energije iz obnovljivih virov energije, gre tudi za protipoplavno zaščito. V zvezi s tem se nadejamo in pričakujemo čimprejšnji začetek izgradnje vseh tistih ukrepov in infrastrukture, ki so potrebne za izgradnjo protipoplavne zaščite vasi Velike Malence in Krška vas, kar vse pade tudi deloma pod projekt, če se tako izrazim, hidroelektrarne Mokrice. Glede na to, da je bilo zadnje deževje pred dobrim tednom dni, lahko tudi sam povem, da iz izkušenj na terenu opažam, da so ljudje v teh krajih precej negotovi, ko gre za padavine, ki trajajo dva, tri dni. Dejansko prihaja do tako imenovane blokade reke Save, ki začne dvigovati reko Krko in tam se konstantno pojavljajo poplave, bodisi manjše, vsake toliko časa tudi malo večje. In zanemariti te učinke, ki jih ima izgradnja hidroelektrarn na protipoplavno varnost, je seveda neresno. Jaz sem prepričan, tudi izkušnje kolegov iz Sevnice in Krškega, se pravi, občanov in krajanov Krškega, kažejo na to, da je protipoplavna varnost, odkar so se te hidroelektrarne zgradile, bistveno večja in pravzaprav lahko nekako reko Savo tudi ob teh večjih nalivih obdržimo znotraj korita, kar sicer mogoče ni najbolj privlačno za oko, pa vendar predstavlja neko bistveno večjo varnost za krajane in ne nazadnje za premoženje. Zakon bomo podprli, podprli bomo pa tudi amandma, ki sicer ne odpravlja povsem teh pomislekov Zakonodajno-pravne službe, jih pa nekako prolongira. Prolongira pravzaprav določbo, ki nalaga neke dodatne obveznosti. Jaz sem prepričan, da bo glede na to, kako je zasnovana, več kot dovolj časa, da se Ministrstvo za okolje usede s koncesionarjem in se dogovorita o teh zadevah, ki jih naslavlja zakon v 1. členu. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za besedo. Tudi v Poslanski skupini SDS napovedujemo podporo temu členu, ki ustvarja novo poglavje, ki govori o tem, da se določbe 1. člena tega zakona začnejo uporabljati z dnem pravnomočnosti uporabnega dovoljenja objektov vodne in energetske infrastrukture za hidroelektrarno Mokrice. Naš amandma na seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor je bil, da se v bistvu o tem niti ne bi smeli pogovarjati, kajti zagovarjali smo tezo, da je ne samo nedopustno, ampak je celo nezakonito, da Ministrstvo za okolje in prostor kot ena izmed pogodbenih strank v koalicijski pogodbi enostransko in samovoljno spreminja koncesijsko pogodbo in nalaga koncesionarju finančne obveznosti, za katere po našem mnenju ni nobenih osnov oziroma, če želite natančno, so obveznosti, ki bi jih moralo izpolnjevati samo Ministrstvo za okolje in prostor. S tega mesta sprašujem predstavnike Ministrstva za okolje in prostor, kako je s sklenitvami zavarovalnih pogodb s prvovrstnimi zavarovalnicami za zavarovanje rizikov pri ostalih hidroelektrarnah, ki jih imamo v Sloveniji. Ali obstajajo te zavarovalne pogodbe in v kakšni višini so? To je eden izmed ključnih momentov, ko govorimo o finančnih posledicah tega zakona. Ali obstajajo v Sloveniji zavarovalne pogodbe na tem področju in kakšni so zneski teh zavarovalnih pogodb? Ampak tega na odboru nismo dobili, zato še danes enkrat sprašujem, ali obstajajo takšne zavarovalne pogodbe in kakšni so zneski. Če zavarovalne pogodbe ne obstajajo, in če ne veste, kakšni so zneski, potem je še toliko bolj neodgovorno, da pred dokončanjem hidroelektrarn na spodnji Savi pritiskate na izvajalca oziroma na koncesionarja, da zavaruje nekaj, prvič, kar sploh še ni dokončano, in, drugič, niti ne vemo, koliko bo stalo. Ko sem sam poslušal oziroma sodeloval na razpravi na matičnem delovnem telesu, sem dobil občutek, da se v bistvu dejansko dogaja tisto, na kar nekateri namigujejo, da imajo določeni deli Ministrstva za okolje in prostor ogromno pomislekov glede začetka gradnje hidroelektrarne Mokrice. Verjetno so med njimi tudi ljudje, ki so se veselo slikali na otvoritvi Hidroelektrarne Brežice, ki je bila pred kratkim, kjer je bil zbran, če citiram gospoda Trčka, »celoten energetski lobi v Sloveniji, ki obstaja«. Bili so ljudje iz tega prvega energetskega stebra in bili so ljudje iz drugega energetskega stebra. Bili so ljudje, ki se ukvarjajo izključno z obnovljivimi viri energije, bi so strokovnjaki s področja hidroelektrarn, s področja jedrske elektrarne, s področja termoelektrarn, in tudi ljudje, ki zagovarjajo modernejše oblike obnovljivih virov, na primer sonce in tako naprej. Moram reči, ko danes govorimo o tem, da se prolongira rok za izgradnjo celotne verige na spodnji Savi, se moramo vsi posipati s pepelom, vsaj tisti, ki smo že nekaj časa v Državnem zboru, ampak vsi tisti, ki živimo ob spodnji Savi, od Hidroelektrarne Vrhovo dolvodno, vemo, kdo je bil ključni zaviralni moment skozi postopek pridobivanja tone dokumentacij in pri izgradnji hidroelektrarne. Ena kratica: MOP. Ministrstvo za okolje in prostor je bilo največji zaviralec. Na srečo sicer imamo na tem ministrstvu določene ljudi, ki se zavedajo, kje je Posavje, kje teče Sava v njenem spodnjem delu, in želijo pomagati Posavju pri lažjem pridobivanju različnih projektov. Sam osebno imam dobre izkušnje z enim izmed uradnikom, ki vedno prisluhne temu, ko želimo v Posavju nekaj narediti. Tukaj se bom navezal na tisto, kar sem govoril v stališču Poslanske skupine SDS glede neresnosti ministrice. V prejšnjem in tem mandatu sem postavil, mislim da pet ali šest poslanskih vprašanj glede plovnosti reke Save. Tukaj imamo gospoda, ki sedi med predstavniki Vlade, ki želi pomagati Posavju. Ampak zraven njega so bili na sestanku ljudje, ki očitno niso imeli pojma, kje je reka Sava in da teče dolvodno. In nenazadnje zakaj sem govoril o neresnosti ministrice? Ker je sama v enem od zadnjih poslanskih vprašanj odgovorila, da se pripravlja terminski plan oziroma da bo po njenih besedah in zagotovilih narejen terminski plan za plovnost reke Save na dan natančno, za hidroelektrarno Arto - Blanca, za hidroelektrarno Krško in potem tudi za hidroelektrarno Brežice. Ti roki so minili že pred prvim majem. Ministrica se ne drži svojih rokov. Pa ne bom šel, kako je njeno delovanje neresno in ne bom govoril o tem, da na področju dimnikarstva manjka ključna uredba, da na področju pokopališke in pogrebne dejavnosti manjka tisto, kar je sama zapisala v zakonu. In to je problem. Ne da so krivi bivši ministri, ampak imamo Zakon o dimnikarski službi in Zakon o pokopališki in pogrebni dejavnosti, kjer je ministrica sama zapisala v zakonu, do kdaj bo izdala podzakonske akte. In tega ni naredila. In na področju dimnikarstva vemo, kaj se dogaja. Če sem prav seznanjen, je bil včeraj prvi primer smrtne žrtve, za katerega lahko direktno povemo, da je krivo, ker ni evidenc na Ministrstvu za okolje in prostor, ki jih je ta ministrica obljubila. In na področju pokopališke in pogrebne dejavnosti nimamo uredbe, ki zavezuje občine, da spremenijo svoje odloke na tem področju. V bistvu so občine v nezakonitem stanju, ker nimajo odlokov, ker ni ključne uredbe o metodologiji pri tem zakonu. Zato sem napadel ministrico, da je neresna pri svojem delovanju, ker za to obstajajo dokazi. Sedaj pa še kar se tiče amandmaja. Upam, da bom dobil odgovor glede zavarovalnih premij. Drugič pa bi opozoril vse poslance, ki so tudi danes v stališčih poslanskih skupin, predvsem tisti, ki prihajajo iz Zasavja, govorili, kako je treba čim prej to sprejeti. Še enkrat opozarjamo, dokler ne bo zgrajena zadnja hidroelektrarna na spodnji Savi, to je hidroelektrarna Mokrice, lahko pozabite vsaj na začetek dejanske izgradnje hidroelektrarn na srednji Savi. Pri tem amandmaju opozarjamo, da delamo le to, kar se sploh ne bi smelo dogajati, kar je ugotovila že Zakonodajno-pravna služba, da je enostranski poseg v že podpisane koncesijske pogodbe nesprejemljiv. S tem amandmajem spreminjamo tisto, kar je bilo v predlogu zakona napisano, da je že s 1. 1. 2018 koncesionar zavezan k določenim delom, pa niti ne vemo, kakšen bo ta finančni vidik, da to prolongiramo do takrat, ko se zavežemo, hidroelektrarna Mokrice bo zgrajena, bo pridobila pravnomočno uporabno dovoljenje, potem pa se lahko pogovarjamo, ali sploh zavarovati in kakšen bo znesek te zavarovalne premije. Še bolj pa mi je žal, da moramo govoriti o enostranskih posegih v koncesijsko pogodbo, ko imamo na mestu predsednika Vlade pravnika. Razumem, da imamo kakšnega energetika, ki bi obvladoval to sceno, ampak da se predsednik Vlade podpiše pod predlog zakona, ki ga Vlada pošlje v Državni zbor, kjer se Vlada preko Ministrstva za okolje in prostor enostransko spopade z koncesionarjem kot drugim udeležencem v koncesijski pogodbi, je nesprejemljivo. Verjetno je vsak izmed nas v življenju podpisal kakšno pogodbo in vedno je bila vsaj med dvema strankama. Morda včasih tudi tripartitno, ampak vedno so bile pogodbe in oba sta se morala strinjati ali pa je bil spodaj napisan pravni pouk, če se karkoli zgodi, da vemo, kdo in kaj odloča. Ampak tukaj se je Ministrstvo za okolje in prostor arbitrarno odločilo, da poseže v koncesijsko pogodbo. Ko govorimo o spodnji Savi, ne govorimo samo o energetskem delu. Kolega Zorčič se vsak teden boji velikih padavin, ki bi naredile poplave. In to se je dogajalo tudi pri nas v Sevnici, zato hidroelektrarne nimajo samo energetskega dela, imajo velik vpliv na protipoplavno varnost, kmetijstvo, turizem itd. Veliko vidikov.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor gospa Lidija Stebernak.
Hvala za besedo. Rada bi samo pojasnila, zakaj smo na Ministrstvu za okolje in prostor ta člen zapisali tako. V javnem interesu je, da se denar ne porablja iz javnih sredstev, ki so v okviru voda oziroma javnih služb na tem področju. To bom pojasnila z naslednjim. Če je akumulacijsko jezero v upravljanju energetske dejavnosti, le-ta tudi izvaja redna in investicijsko vzdrževanje in hkrati določa tudi pogoje uporabe akumulacijskih bazenov, je v tem primeru koncesionar tudi upravljavec. Dejstvo, da objekti, ki so v državni lasti, upravljavec oziroma izvajalec del na objektih pa je koncesionar, kaže tudi na to, da je več objektov urejenih na ta način, predvsem to velja za šolske objekte in tudi druge javnega zavode, ki delujejo v objektih, ki so v lasti države ali lokalne skupnosti, vendarle pa so zavezani k temu, da poravnavajo in plačujejo tudi zavarovanja. Po mnenju Računskega sodišča, kar izhaja tudi iz njegova poročila, se pravzaprav na ta način zagotovi tudi transparentnost porabljanja javnih sredstev. Je pa res, da je to treba urediti v zakonu, zato smo tudi ta člen zapisali na tak način. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Če ne želite nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v četrtek, 16. 11. 2017, v okviru glasovanj. Zdaj pa že mislim, da lahko rečem, kar ob 9. uri. Je že jasno, da je toliko časa notri, da ob 9. uri začnemo. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH ODLOKA O OKVIRU ZA PRIPRAVO PRORAČUNOV SEKTORJA DRŽAVA ZA OBDOBJE OD 2018 DO 2020. Predlog odloka je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje poslanci! Okvir za pripravo proračunov sektorja država je osrednji srednjeročni dokument, ki določa javnofinančni okvir za naslednja tri leta in je pripravljen na podlagi Zakona o fiskalnem pravilu. Zakon o fiskalnem pravilu določa pa tudi, da lahko Vlada do 15. septembra tekočega leta ugotovi, da so se spremenile okoliščine, na podlagi katerih je bil sprejet okvir, in predlaga spremembo, ki jo skupaj s predlogom proračuna posreduje v Državni zbor. Vlada je tako 14. septembra letos ugotovila, da so se okoliščine, na podlagi katerih je bil sprejet okvir za letošnje leto, spremenile, zato je ob pripravi predloga sprememb proračuna za leto 2018 in proračuna za leto 2019 pripravila tudi predlog spremembe odloka. Pri tem smo upoštevali makroekonomske ocene iz spomladanske napovedi, pardon, originalni odlok je pripravljen na podlagi makroekonomskih ocen iz spomladanske napovedi Umarja in predhodnih ocen realizacije gospodarske rasti za leto 2016 s konca februarja letošnjega leta. SURS je prvo uradno letno oceni o rasti BDP za leto 2016 in revizije BDP za leta od 2012 do 2015 objavil konec avgusta. Glede na ugotovljene statistične podatke, je bila spremenjena tako ocena rasti BDP kot tudi napoved makroekonomskih kazalcev za leti 2018 in 2019, ki jo je v jesenski napovedi gospodarskih gibanj javno objavil Umar 21. septembra. Vse te spremembe pomembno vplivajo na oceno prihodkov sektorja država za letošnje leto, pa tudi za naslednja leta. Posledično pa vplivajo tudi na hitrost javnofinančne konsolidacije, da bo ta skladna s fiskalnimi pravili in s tem na višino izdatkov posameznih blagajn javnega financiranja. Vlada ob spremembi odloka predlaga, da se spremeni zgornja meja izdatkov državnega proračuna in zgornja meja izdatkov zdravstvene blagajne. Posledično se spremeni tudi zgornja meja skupnih izdatkov sektorja država in spremeni ciljni saldo proračuna in sektorja država. Predlagane spremembe glede zgornje meje odhodkov državnega proračuna odražajo nove obveznosti. Predvsem gre za obveznosti do zveze Nato, prevzem stroškov nezdravstvenih storitev iz zdravstvene blagajne, povečanje izdatkov za odpravo čakalnih dob, določitev najnižje pokojnine, delovanje Urada za migrante in nekatere druge manjše nove obveznosti. Spreminja se tudi dinamika črpanja evropskih sredstev. Upoštevaje ocenjeno višjo raven prihodkov državnega proračuna za leto 2018, glede na sprejeti proračun bodo prihodki višji za več kot 400 milijonov evrov, se predlaga, da se večina dodatnih prihodkov nameni za hitrejšo javnofinančno konsolidacijo in se dodatne obveznosti pokrivajo predvsem s prerazporeditvami razpoložljivih odhodkov. Vseeno pa Vlada ocenjuje, da je primerno za povišane izdatke za črpanje evropskih sredstev povišati zgornjo mejo skupnih odhodkov in ne še dodatno omejevati integralnih odhodkov državnega proračuna. Zaradi zagotavljanja financiranja zdravstvenega sistema je Vlada ocenila, da bi bilo primerno povišati dovoljeni obseg izdatkov zdravstvene blagajne za 20 milijonov evrov. Takšno povišanje je utemeljeno z višjimi prihodki zdravstvene blagajne v naslednjih letih predvsem z naslova prispevkov za zdravstveno varstvo in transfernih prihodkov, kar pomeni, da bo zdravstvena blagajna kljub višjim izdatkom še vedno poslovala uravnoteženo. Zaradi dviga zgornjih mej izdatkov za dve blagajni javnega financiranja se je dvignil tudi skupni najvišji obseg izdatkov za celoten sektor država. V letu 2018 se najvišji obseg izdatkov zvišuje za 130 milijonov evrov, kar je podlaga za določitev presežka v višini 0,4 % BDP. Ker se obseg prihodkov zvišuje hitreje kot odhodki, se pospešuje tudi javnofinančna konsolidacija in bo državni proračun za naslednji dve leti beležil nominalni presežek. Vlada s tem ohranja zavezo glede doseganja srednjeročnega fiskalnega cilja, izraženega v strukturnem saldu sektorja država in spoštuje dane zaveze iz Zakona o fiskalnem pravilu ter Pakta stabilnosti in rasti. Vlada predlaga Državnemu zboru, da predlog sprememb odloka podpre. Hvala.
Predlog odloka je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici Urški Ban.
Najlepša hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi! Odbor je na 80. nujni seji 20. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog odloka o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, oceno Fiskalnega sveta in stališčem Vlade do ocene Fiskalnega sveta. K predlogu odloka amandmaji niso bili vloženi. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za finance, Urada Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj Fiskalnega sveta ter Zakonodajno-pravne službe. Uvodno obrazložitev k predlogu odloka je podala Ministrica za finance, ki je pojasnila, da so se spremenile določene okoliščine, na podlagi katerih je bil spomladi sprejet veljavni odlok, in v luči tega se predlagajo spremembe ciljev fiskalne politike za leto 2018. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da k predlaganemu odloku nima pripomb. Predsednik Fiskalnega sveta je v predstavitvi ocene Fiskalnega sveta pojasnil, da je proračun za leto 2018 znotraj meja fiskalnega pravila, vendar je pri doseganju ustreznega strukturnega fiskalnega napora v letu 2018 treba upoštevati tudi dejstvo, da ni bil dosežen ustrezen fiskalni napor v 2017. Nadalje je opozoril, da v letu 2019 predvideni strukturni napor v višini 0,6 % BDP ni zagotovljen ter glede na razpoložljive podatke ni zagotovljeno spoštovanje izdatkovnega pravila. V nadaljevanju je direktor Umarja predstavil ugotovitve jesenske napovedi gospodarskih gibanj. V razpravi so nekateri člani menili, da proračunski dokumenti ne odražajo ustrezne strategije Vlade za učinkovite ukrepe v sedanjosti z namenom doseganja zadanih ciljev na različnih družbenih področjih v prihodnosti. Glede na prihodke državnega proračuna je po njihovem mnenju zmanjšanje proračunskega primankljaja preskromno ter delež sredstev, namenjen pokojninam, premajhen. Glede tega je bilo pojasnjeno, da je bilo v času krize treba več sredstev dodajati v pokojninsko blagajno iz državnega proračuna, saj se je z naslova prispevkov v pokojninsko blagajno ni nabralo dovolj denarja. Nekateri razpravljavci so menili, da gre pri zniževanju odhodkov od obresti zgolj za posledico ugodne finančne situacije, glede česar je ministrica poudarila pomen aktivnega upravljanja dolga ter spomnila, da so nižji pribitki pogojeni tudi s stabilnim javnofinančnim stanjem. Razpravljavci so izrazili zaskrbljenost zaradi ocene Fiskalne sveta o delni skladnosti proračunskih dokumentov in potrebo po vzpostavitvi strukturnega ravnovesja, ki bo upoštevala tudi nekatere druge probleme, na primer staranje prebivalstva. Ministrica je pojasnila, da se s predlagano spremembo ureja zgolj leto 2018. Pri pripravi novega odloka, naslednje leto, pa bo Vlada urejala tudi ciljni saldo in najvišji obseg izdatkov za leti 2019 in 2020. Poudarila je, da Vlada vsa priporočila Fiskalnega sveta jemlje resno, hkrati pa išče takšno ravnovesje fiskalne politike, ki bo še podpiralo nadaljnjo gospodarsko rast. Postavljeno je bilo tudi vprašanje glede posredovanja pomanjkljivih podatkov Fiskalnemu svetu, kjer je ministrica poudarila, da so bili v skladu s protokolom o sodelovanju s Fiskalnim svetom v celoti zagotovljeni vsi podatki. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga odloka in jih sprejel. Ker k predlogu odloka na matičnem delovnem telesu niso bili vloženi amandmaji, odbor Državnemu zboru predlaga, da Predlog odloka o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020 sprejme v predloženem besedilu. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vsem prav lep pozdrav! Dovolite mi, da predstavim stališče Poslanske skupine Desus za Predlog odloka o spremembah Odloča o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020. Naj uvodoma povem, da Predlogu sprememb odloka o okviru za pripravo proračun sektorja država za obdobje od 2018 do 2020 v poslanski skupini ne bomo nasprotovali. Predlog sprememb ima tudi svojo zakonsko podlago, ki smo jo zagotovili s fiskalnim pravilom. Možna je le ob spremenjenih okoliščinah, le-te pa morajo ostati znotraj določenega javnofinančnega okvirja. Ker je predlog sprememb odloka del proračunskega paketa zakonodaje, naj vnovič ponovimo, da v poslanski skupini zagovarjamo jasno določene prioritete, ko gre za delitev javnega denarja. Tu ni prostora za apetite posameznikov, ampak je največ pozornosti treba nameniti reševanju pereče problematike na področju sociale in zdravstva. Zdravstvena blagajna je tista, ki trenutno potrebuje največ denarja, hkrati pa je deležna največ kritik na račun tistega, ki jo vodi oziroma je zanjo tudi odgovoren. V mislih imamo tiste, ki ta denar resnično potrebujejo. Res je, včasih žal tudi denar ne pomaga, vendar je nujno, da so pravice do kvalitetnega javnega zdravstva dostopne vsem prebivalcem brez izjem. Nedopustno je, da se še vedno moramo ukvarjati z dolgimi čakalnimi vrstami, še hujše pa se nam zdi stanje, kot so bolnišnice brez zdravnikov, precenjena nabava zdravil in opreme ter izmikanje odgovornih za akumuliranje izgube preteklih let. Na trenutek se nam zdi kot da bi bilo zdravstvo ena sama jama brez dna, v katero je treba nasuti še in še. V Poslanski skupini Desus ne moremo in ne bomo nasprotovali dodatnemu denarju za zdravstveno blagajno, saj ga več kot očitno potrebuje. Ne moremo pa opazovati takšno stanje prekrižanih rok in prikimavati vsakokratni odločitvi Vlade po urgentnem reševanju tega problema, ne da bi se lotili resnih sistemskih rešitev. Zgolj s krpanjem težav zdravstvene blagajne z začasnimi kratkoročnimi ukrepi ne bomo prišli daleč. Zdravstvo hrepeni po sistemskih rešitvah, takšnih, ki bodo v prid zavezancem. Kot že rečeno, v poslanski skupini podpiramo višanje izdatkov za zdravstveno blagajno, saj morajo biti kvalitetne zdravstvene storitve dostopne za vse državljane. Dejstvo, kateremu ne gre oporekati, je, da se zdravstvena blagajna mora še toliko bolj opirati na lastne finančne vire, saj ne prejema direktnega državnega transfera, kakor to velja pri pokojninski blagajni. V Poslanski skupini Desus se bomo še naprej borili, da obe blagajni, tako pokojninska kot zdravstvenega ostaneta neokrnjeni. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Predlog odloka o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020 je pravzaprav dokument, s katerim se omejuje načrtovanje javnih financ in je pravzaprav dokument, ki je nastal na podlagi sprejetega fiskalnega pravila. Gre tako za akt, ki omejuje skupne prihodke in odhodke javnih blagajn in tako določi tudi maksimalne skupne izdatke, znotraj katerih je potrebno oblikovati proračun tako državnega kot tudi proračune zdravstvene in pokojninske blagajne. Enačba fiskalnega pravila v praksi pomeni, da so izdatki javnih blagajn omejeni z bruto domačim proizvodom, gospodarsko rastjo in napovedmi te rasti v prihajajočih letih. Trenutna slovenska gospodarska rast seveda nikakor ni pregrevanje, še posebej če upoštevamo, da smo v letih, ko je nastajala gospodarska in finančna kriza, prepogosto panično odreagirali, dajali celo izjave, da bo država bankrotirala, in vse to se je na finančnih trgih poznalo z visokimi stroški, visokimi obrestmi, ki jih je morala država takrat plačevati. In ne nazadnje gospodarska rast bistveno odstopa od tega, kar je bilo napovedano tudi pri izračunu bančne luknje, kjer je evidentno, da je šlo za povsem napačne izhodišča. Bil je predviden padec gospodarske rasti v letih 2013, 2014, 2015, dejansko pa je v Sloveniji pravzaprav ves čas bila prisotna gospodarska rast. Zato vse čestitke in pohvale predvsem gospodarstvu, ki je ustvarilo takšen izvoz, ki največ prispeva k bruto domačemu proizvodu in se je pravzaprav organiziralo mimo omejitev, ki so bile tudi dane kot zaveza Evropski komisiji, da banke kljub 5,2 milijardam ne morejo ugodno financirati našega gospodarstva. Poleg fiskalnega pravila torej še dodatno omejevanje možnosti financiranja s strani domačih bank, kljub temu da smo namenili 5,2 milijarde za sanacijo. V veliki meri je bruto domači proizvod plod tudi večje potrošnje prebivalstva. Če bi se vendarle srečevali z bolj razumnimi ukrepi pri gospodarski in finančni krizi, bi bilo tudi manj stiskanja ljudi in bi ta gospodarska rast dejansko bila ves čas še bistveno večja. Če k temu dodamo še to, da bi veliko prispevali tudi k boljši potrošnji in k boljšim razmeram javne blagajne skozi bistveno bolj učinkovite ukrepe za preprečevanje korupcije in bolj učinkovite ukrepe za preprečevanje oziroma omejevanje ali dodatno obdavčevanje nakazil v davčne oaze, bi bili prihodki v državnem proračunu bistveno višji in proračun zaradi tega tudi bistveno bolj optimističen. Več denarja bi bilo tako za zdravstvo kot tudi za pokojninsko blagajno in tudi vse ostale socialne transferje. To je tudi vzrok, torej samo fiskalno pravilo in vsi ti ukrepi oziroma problemi, s katerimi se srečujemo in jih ne rešujemo dovolj učinkovito, zakaj se ta boljša gospodarska rast, večji bruto domači proizvod ne pozna tudi pri ljudeh. Fiskalno pravilo je eno od tistih, ki je celo v ustavi omejilo, da ljudje občutijo hitreje gospodarsko rast, kot jo ta hip. Sam sem temu nasprotoval, vendar je bilo to premalo, da ne bi celo v ustavo zapisali tako škodljivo določbo. V tem odloku spreminjamo tiste kriterije, ki jih je treba določiti v skladu s formulo fiskalnega pravila in sledimo temu, kar je zapisano v ustavi, zato bomo ta odlok podprli. Bi pa brez vseh teh ukrepov lahko govorili o tem, da je gospodarska rast bistveno večja in položaj ljudi bistveno boljši, če teh omejitvenih ukrepov ne bi bilo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavko, drage kolegice in kolegi! Odlok o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020 je zasnovan na pozitivnih obetih za slovensko gospodarsko rast v prihodnjih letih. V Novi Sloveniji nas ne preseneča več, da Vlada vsako napoved gospodarske rasti izkoristi za višanje in povečevanje obsega državne porabe. Tako se je zgodilo tudi pri odloku, ki ga danes obravnavamo. V letu 2018 se najvišji obseg izdatkov za sektor država povišuje kar za 132 milijonov evrov. Poveča se obseg izdatkov za zdravstveno blagajno za 20 milijonov evrov. Najvišji obseg izdatkov za državni proračun pa se poveča za 50 milijonov evrov. Javna poraba kot delež v bruto domačem proizvodu je eden od pomembnejših kazalnikov na področju fiskalne politike. Visok delež javnih izdatkov v bruto domačem proizvodu zahteva velike proračunske prilive ter posledično obsežne davčne obremenitve. Slovenija je v primerjavi s povprečjem OECD še vedno med državami z nadpovprečnim odstotkom javnih izdatkov kot deležem v bruto domačem proizvodu. V letu 2016 so po podatkih Eurostata ti znašali 45,5 %. Zaradi gospodarske rasti lahko sicer pričakujemo znižanje tega odstotka, vendar pa je zniževanje zgolj posledica gibanja gospodarskega cikla in ne posledica prizadevanj Vlade za zmanjšanje javne porabe. Vlada namreč vztrajno povečuje proračunske izdatke. To dejstvo kaže na to, da nimamo zagotovil, da se bo trend zniževanja odstotka javnih izdatkov v BDP nadaljeval tudi v naslednjih letih, ampak bo stanje tega kazalnika odvisno zgolj od gibanja gospodarske rasti. V povezavi s tem naj spomnim na stališča Fiskalnega sveta, ki je opozoril, da je pomembno strukturno ravnovesje, v katerem niso všteti enkratni in konjunkturni vplivi ter kjer je na dolgi rok vzdržno. Fiskalni svet opozarja, da fiskalno ravnovesje, ki bi samo izenačilo prihodke z odhodki proračuna ni dovolj. Po mnenju predsednika Fiskalnega sveta potrebujemo strukturno ravnovesje, ki bo upoštevalo tudi tiste težave, ki jih Slovenija doslej še ni uspešno naslovila. Ob tem je navedel problematiko staranja prebivalstva. Slovenija bi morala po mnenju Fiskalnega svetaletos in v prihodnjih dveh letih dosegati povprečni letni strukturni napor v višini najmanj 0,6-odstotne točke bruto domačega proizvoda. Ta opozorila nas pripeljejo do vprašanja izvajanja reform. Povsem jasno je, da imamo visok strukturni deficit, saj vlada Mira Cerarja ni pripravila nobene pomembne reforme. Demografsko problematiko rešuje enostavno z ustanavljanjem Demografskega sklada, namesto da bi se resno soočila s padanjem števila rojstev. Namesto davčne reforme se v parlamentu vedno znova srečujemo s tako imenovanimi kozmetičnimi popravki. Zdravstvene reforme, pokojninske reforme ter reforme trga dela ne bomo dočakali, saj je mandata konec. Birokracija še naprej obremenjuje gospodarsko pobudo. Dokler Slovenija ne bo opravila teh domačih nalog, nam nominalni proračunski presežek ne bo veliko pomagal. Okoliščine, v katerih se nahaja slovensko gospodarstvo, se lahko le malo spremenijo in fiskalni sistem se nam lahko hitro spet resno zatrese. V Novi Sloveniji predloga odloka o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Kot smo slišali, je s tem odlokom določeno, koliko javnih izdatkov bomo imeli v naslednjih treh letih. Ta odločitev bo močno vplivala na življenja državljank in državljanov. V tem odloku namreč ni določeno samo, koliko lahko porabi državni proračun, ampak tudi koliko lahko porabijo občine, pokojninska blagajna in zdravstvena blagajna. Drugače povedano, v tem odloku je v globalu določeno, kakšne bodo socialne pravice otrok in družin, koliko bo denarja za pokojnine in koliko za zdravstvo. Poslanci Levice tega odloka ne bomo podprli, ker ne odgovarja na najbolj pereče probleme te družbe. Če ilustriram na enem samem primeru, to je na zdravstvu. V parlamentu smo prejšnji mesec sprejeli interventni zakon, s katerim bomo sanirali 80 % izgub bolnišnic, ki so se akumulirale v zadnjih letih, vendar pa se izgube v bolnišnicah še naprej kopičijo. Bolnišnice ne obvladujejo niti tekočih stroškov, kaj šele, da bi lahko sproti sledile razvoju medicine. Dolge čakalne dobe nastajajo med drugim tudi zato, ker sredstev ni dovolj in ker nimajo dovolj zdravstvenih delavcev. Ob tem so razmere v zdravstvenih zavodih in domovih za starejše tako resne, da namerava Skupnost socialnih zavodov tožiti državo, ker zavodi s tekočimi prihodki ne krijejo več niti osnovnih stroškov. Prejšnji mesec so zato ljubljanski domovi za starejše dvignili ceno oskrbe, s čimer so dodatne stroške prevalili na oskrbovance in njihove družine, saj jim sredstev ne zagotovi država. Stanje v teh zavodih pa poznamo in sem ga opisoval že včeraj. Vlada bi v takih okoliščinah ob pogojih gospodarske konjunkture morala opreti sile in sredstva v izboljšanje razmer v zdravstvu in v socialnem skrbstvu. Ta vlada tega ni naredila. Nasprotno, zamrznila je prihodke zdravstvenih in socialnih zavodov in s tem onemogočila normalno poslovanje bolnišnic in domov za starejše, skratka, tistih ustanov, ki so za kakovost življenja ključnega pomena. Čeprav ima Slovenija visoko gospodarsko rast, se bodo sredstva zdravstvene blagajne povečala samo za 20 milijonov evrov, torej za 0,7 % glede na prejšnje leto. Zato je že zdaj jasno, da bodo težave v zdravstvu in socialnem varstvu tudi v letu 2018 ostale. To mogoče ne bo poseben problem za prebivalce z nadpovprečnimi dohodki, saj kdor ima visoko plačo ali pokojnino, si lahko konec koncev privošči tudi samoplačniško zdravljenje ali bivanje v privatnem domu. Vsi ostali, torej velika večina prebivalcev pa denarja za to nima. Za tako politiko, za siromašenje zdravstvenih in socialnih ustanov ni nobenega objektivnega vzroka. Kriza je enostavno posledica napačnih prioritet in napačne politike. Namesto da bi razpoložljiva sredstva namenjali za rešitev krize v zdravstvu in socialnem varstvu, se bodo raje povečevala sredstva za vojsko. V naslednjih osmih letih naj bi samo za izpolnitev ciljev Nata za Slovenijo porabili kar 1,2 milijarde evrov. Že samo 56 novih patrij bo državo stalo 207 milijonov evrov. Kakšna bo korist države od tega? Morda si bo kak vladni politik povečal svoj ugled v Washingtonu ali Bruslju. Prispevka k razvoju Slovenije ali blagostanju naših prebivalcev pa ne bo. To je glavni razlog zakaj tega odloka v Levici ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Dobro jutro. Predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Ko pogledamo naslov te točke, to je Odlok o okviru za pripravo proračunov sektorja države bi verjetno mislili, da gre za pomemben dokument. In moralo bi iti za pomemben dokument. Ampak od kar ste ga prvič prinesli v Državni zbor, vas opozarjam, da če bi ta dokument želeli, da je takšen, kot je, se pravi pomemben, bi morali povedati, kako se ga pripravlja, kako se ga spreminja, kdaj ga sploh lahko spreminjamo. Za to pa bi morali imeti na mizi spremembo Zakona o javnih financah. Tega ni. Tudi ta dokument pripravljate tako malo po želji, samopostrežno. Ko imamo na mizi zakon, ki bi neki skupini ljudi zagotovil dodatnih 20 milijonov evrov, za polno izplačilo regresa upokojencem namreč, je odgovor Vlade, fiskalni okvir tega ne omogoča, sprejet odlok. Ko Vlada pride z neko svojo idejo, lahko zelo rokohitrsko ta fiskalni okvir, ta odlok spremeni. To ni prav. Ta dokument je popolnoma dokument brez kakršnekoli vrednosti v tem trenutku. Ko boste določili, kako se ga pripravlja, kako se ga spreminja, kaj so pogoji, da se sploh lahko sega vanj, bo dobil neko vrednosti. Ampak verjetno to z neko novo bolj odgovorno vlado. Dejstvo je, in to izhaja tudi iz okvira, da je denarja v državi, v sektorju država bistveno več. Govorimo o zdravstvu, o pokojninah, o proračunu in občinah. Ja, denarja je bistveno več kot pred leti. In prav je, da pogledamo, kaj ste uspeli s to večjo količino denarja narediti. Samo tri ali pa štiri največje kategorije – zdravstvo, pokojnine, šolstvo pa sociala. Zdravstvo vam je uspelo z bistveno več denarja spraviti na kolega. Zdravstvo je v razsulu. Tudi če predsednik pravi, da so za to krive državljanke in državljani, je odgovornost Vlade. Zdravstvo je res na kolenih. Pokojnine. Z bistveno več denarja ste uspeli še vedno obdržati v veljavi protikrizne ukrepe. Šolstvo. Šolstvu res namenjate nekaj več denarja, ker ste se pač dogovorili za višje plače, ampak mislim, da se prvič po dolgih letih pogovarjamo na predlog vlade Mira Cerarja, da je treba izenačiti financiranje zasebnega in javnega šolstva, kar je zelo narobe, zelo narobe. Javno šolstvo je steber. In samo to bi država morala financirati. Na žalost, zdravstvo na kolenih, šolstvo izenačiti javno in zasebno in pri upokojencih še vedno varčevati. To je slika, ki izhaja iz tega odloka. Škoda, da v tako dobri situaciji nimamo vlade, ki bi bila nekoliko bolj ambiciozna.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Urška Ban.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Odlok o okviru za pripravo proračunov sektorja država je osrednji dokument, ki določa naš javnofinančni okvir za naslednja tri leta in je pripravljen na podlagi Zakona o fiskalnem pravilu. Letošnji odlok, se pravi odlok za obdobje od 2018 do 2020 smo v Državnem zboru že sprejeli v mesecu aprilu. Takrat so bila izhodišča predvsem spomladanske napovedi makroekonomskih gibanj, ki sta jih pripravila Umar in Statistični urad Republike Slovenije. V septembru je Vlada na podlagi jesenske napovedi Umarja in novih podatkov Statističnega urada ugotovila, da so se okoliščine, na podlagi katerih je bil spomladi sprejet odlok, spremenile. Zato je v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu pripravila predlog sprememb odloka, ki ga danes obravnavamo, in v njem spremenila cilj fiskalne politike za leto 2018. Morebitne spremembe makroekonomskih okoliščin za leto 2019 in 2020 pa bo Vlada ocenila v začetku naslednjega leta, ko bo pristopila k pripravi odloka o okviru za pripravo proračunov za obdobje od 2019 do 2021. Tokrat se sprememba odloka nanaša zgolj na leto 2018. Na kaj se nanašajo predlagane spremembe. Vsebinski spremembi sta dve: prva se nanaša na najvišji dovoljen obseg izdatkov za državni proračun in druga za zdravstveno blagajno. Prvič, v odloku je predlagano, da se zgornja meja odhodkov državnega proračuna po denarnem toku dvigne za 50 milijonov evrov. To povišanje temelji na spremenjenih makroekonomskih okoliščinah, namen povečanja pa je tudi, da zaradi višjih predvidenih izdatkov iz EU sredstev omilimo pritisk na porabo integralnih sredstev. To nam je omogočilo, da smo lahko v proračunu, ki smo ga obravnavali včeraj, dodatno finančno podprli tudi tiste programe oziroma programske vsebine, kjer so se izpostavile dodatne potrebe, predvsem na področju znanosti, šolstva, varnosti, zdravstva in drugih področjih. Torej tem področjem namenjamo več sredstev. Druga sprememba, zaradi večjega transferja državnega proračuna v zdravstveno blagajno in že prej omenjenih makroekonomskih indikatorjev se dviguje tudi meja izdatkov za zdravstveno blagajno za 20 milijonov evrov. Zakaj? Skladno z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi se namreč v letih 2018 in 2019 iz državnega proračuna zagotavlja 40 oziroma 60 milijonov evrov za financiranje pripravništva zdravstvenih delavcev ter specializacij zdravnikov, ki so bile do uveljavitve tega zakona v celoti financirane iz finančnega načrta Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Poleg tega pa v letu 2018 iz državnega proračuna zagotavljamo 18 milijonov evrov za financiranje posebnega vladnega projekta za skrajševanje čakalnih dob v zdravstvu. Obe spremembi pomenita dodatne prihodke zdravstvene blagajne v obliki transferjev iz državnega proračuna v povedanih zneskih. Posledica teh dveh sprememb je, da se je dvignil tudi skupni najvišji obseg izdatkov za celoten sektor država, pri čemer se skupni obseg prihodkov zvišuje hitreje, zato se je pospešila tudi javnofinančna konsolidacija. V naši poslanski skupini podpiramo obe spremembi odloka. Vlada namreč zasleduje cilj, da rast javnofinančnih odhodkov zaostaja za rastjo javnofinančnih prihodkov, s čimer se posledično zmerno zmanjšuje primanjkljaj z ugodnim vplivom na gospodarsko rast. S tem Vlada izvaja fiskalno politiko, ki omogoča stabilno makroekonomsko okolje, kar se odraža na zgledni gospodarski rasti ter vedno boljšem izgledu javnih financ. V naši poslanski skupini bomo Predlog odloka o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2018 do 2020 podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. [[Ga ni.]] Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu odloka matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Glasovanje o predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili v četrtek, 16. 11. 2017, v okviru glasovanj. S tem prekinjam 7. točko dnevnega reda. Prehajamo na 8., 9., 10., 11., 12., 13., 14., 15., 16., 17., 18. in 19. TOČKO DNEVNEGA REDA. Državni zbor bo v okviru navedenih točk dnevnega reda opravil skupne uvodne predstavitve o naslednji predlogih: PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE, PRAVOSODNE ORGANE, JAVNE ZAVODE, JAVNE GOSPODARSKE ZAVODE, JAVNE AGENCIJE IN JAVNE SKLADE ZA LETO 2018; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA ORGANE DRŽAVNE UPRAVE, PRAVOSODNE ORGANE, JAVNE ZAVODE, JAVNE GOSPODARSKE ZAVODE, JAVNE AGENCIJE IN JAVNE SKLADE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA USTAVNO SODIŠČE REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2018; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA USTAVNO SODIŠČE REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA DRŽAVNO REVIZIJSKO KOMISIJO ZA LETO 2018; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA VARUHA ČLOVEKOVIH PRAVIC REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2018; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA VARUHA ČLOVEKOVIH PRAVIC REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA DRŽAVNI SVET REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2018; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA DRŽAVNI ZBOR REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA KOMISIJO ZA PREPREČEVANJE KORUPCIJE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA RAČUNSKO SODIŠČE REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2019; PREDLOG ODLOKA O NAČRTU RAVNANJA S STVARNIM PREMOŽENJEM DRŽAVE ZA ZAGOVORNIKA NAČELA ENAKOSTI ZA LETO 2018. Predloge odlokov je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predstavnici mag. Kseniji Klampfer, državni sekretarki na Ministrstvu za javno upravo.
Spoštovani, hvala za besedo. Predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade za leti 2018 in 2019. Predlagana odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade se sprejme na podlagi Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti in uredbe o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Zakon določa, da se načrt ravnanja z nepremičnim premoženjem predloži v sprejetje Državnemu zboru skupaj s predlogom proračuna. Upoštevaje načrt ravnanja z nepremičnim premoženjem in načrt ravnanja s premičnim premoženjem v letu 2018 načrtujemo 85 milijonov 784 tisoč 958 evrov prihodkov od prodaje stvarnega premoženja, v enakem obdobju pa načrtujemo nakupe premoženja v višini 200 milijonov 923 tisoč 882 evrov. Upoštevaje načrt ravnanja z nepremičnim premoženjem in načrt ravnanja s premičnim premoženjem v letih 2018 in 2019 načrtujemo 17 milijonov 541 tisoč 905 evrov prihodkov, od prodaje stvarnega premoženja v enakem obdobju pa načrtujemo nakupe premoženja v višini 130 milijonov 932 tisoč 106 evrov. V delu, kjer se finančne posledice nanašajo na predvideno povečanje prihodkov od državnega proračuna, gre za okvirne finančne posledice. Te bodo odvisne od uspešnosti oziroma realizacije načrtovanih postopkov razpolaganja s stvarnim premoženjem države. Za skladnost navedenih finančnih posledic iz proračuna so odgovorni posamezni proračunski uporabniki oziroma ministrstva in vladne službe. Predlogi odlokov o načrtovanju ravnanja s stvarnim premoženjem države za druge državne organe za leti 2018 in 2019. Postopek sprejemanja načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem določa, da pošlje Vlada načrt o ravnanju s stvarnim premoženjem države za druge državne organe na njihov predlog v sprejetje v Državni zbor. Za Vlado Republike Slovenje je načrte ravnanja in predloge odlokov za druge državne organe zbralo Ministrstvo za javno upravo ter poslalo v seznanitev Vladi Republike Slovenije, ki jih je nato posredovala Državnemu zboru. Skladno z določili zakona je Ministrstvo za javno upravo prejelo naslednje predloge odlokov o načrtih ravnanja s strani drugih državnih organov: za leti 2018 za Državno revizijsko komisijo, Ustavno sodišče Republike Slovenije, Varuha človekovih pravic Republike Slovenije, Zagovornika načela enakosti in Državni svet Republike Slovenije. Za leto 2019 za Ustavno sodišče Republike Slovenije, Varuha človekovih pravic, Računsko sodišče Republike Slovenije, Državni zbor Republike Slovenije in Komisijo za preprečevanje korupcije. Finančne posledice za državni proračun. Upoštevaje na novo predložene načrte ravnanja s stvarnim premoženjem države ob pripravi državnega proračuna za leto 2018 načrtujejo drugi državni organi v letu 2018 za nakupe premičnega premoženja porabo sredstev državnega proračuna v višini 138 tisoč evrov, iz naslova razpolaganja s stvarnim premoženjem pa načrtujejo prihodek v višini 17 tisoč evrov. Upoštevaje načrte ravnanja s stvarnim premoženjem države, predložene v pripravi državnega proračuna za leto 2019, načrtujejo drugi državni org ani v letu 2019 za nakupe premičnega premoženja porabo sredstev državnega proračuna v višini 283 tisoč evrov, iz naslova razpolaganja s stvarnim premoženjem pa načrtujejo prihodek v višini 102 tisoč evra 955. Hvala.
Hvala lepa. Predloge odlokov je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Predstavnice izvršilne veje oblasti, poslanke in poslanci prav lep pozdrav. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 58. nujni seji 3. 11. 2017 obravnaval predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade, ki ga je v obravnavo na podlagi tretjega odstavka 13. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti predložila Vlada. Predstavnik predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za javno upravo je v dopolnilni obrazložitvi povedal, da se predlog odloka sprejema na podlagi drugega in petega odstavka ter ostalih členov Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti, da se načrt ravnanja z nepremičnim premoženjem predloži v obravnavo Državnemu zboru skupaj s predlogom proračuna. Načrt ravnanja s stvarnim premoženjem obsega: načrt pridobivanja nepremičnega premoženja, razpolaganje z zemljišči, razpolaganje s stavbami in deli stavb, razpolaganje z zemljišči s stavbo, pridobivanje premičnega premoženja, razpolaganje s premičnim premoženjem in tako naprej. Upoštevaje načrt ravnanja z nepremičnim premoženjem in načrt ravnanja s premičnim premoženjem, tako predlagatelj v letu 2018 načrtuje za nekaj več kot 85 milijonov evrov prihodkov od prodaje stvarnega premoženja, po drugi strani pa v enakem obdobju načrtuje nakup premoženja v višini nekaj preko 200 milijonov. Opozoril je, da v delu, kjer se finančne posledice nanašajo na predvideno povečanje prihodkov državnega proračuna, gre za okvirne finančne posledice, ki bodo odvisne od uspešnosti oziroma realizacije načrtovanih prihodkov razpolaganja s stvarnim premoženjem. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi pravnega mnenja povedala, da je ZPS napovedala redigiranje besedila pred objavo v Uradnem listu, saj je v preambuli v navedbi objav Poslovnika Državnega zbora treba navesti še zadnjo spremembo tega poslovnika. Prav tako je bil dan tudi komentar v zvezi s prilogo. Odbor je na podlagi pisnega predloga poslanskih skupin SMC, Desus in SD sprejel svoj amandma k preglednici z oznako številka 3. Predlagani amandma upošteva pripombo Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije. S tem je predlog odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije, javne sklade skladen z določbo prvega odstavka 13. člena Zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga odloka in jih tudi sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga odloka, v katerem je sprejeti amandma tudi vključen. Dopolnjeni predlog odloka je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Zakon o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti ter Uredba o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti predstavlja pravno podlago za izdajo vsakoletnega odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem. Upravljavci premoženja v lasti Republike Slovenije tako vsako leto pripravijo načrt premičnega in nepremičnega premoženja, ki je namenjen odtujitvi, in sočasno tudi načrt nabav premoženja. Predloge načrtov ravnanja zberejo ministrstva za svoje potrebe in potrebe organov v njihovi sestavi kot tudi za javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade iz svojega delovnega področja, Generalni sekretariat Vlade za svoje potrebe in potrebe vladnih služb, Ministrstvo za javno upravo za upravne enote in Ministrstvo za pravosodje za pravosodne organe. V Novi Sloveniji iz leta v leto ugotavljamo, da gre pri načrtih ravnanja s stvarnim premoženjem dejansko le za zbiranje predlogov oziroma želja posameznih predlagateljev in ne za realni odsev premoženja, ki ga država za svoje delovanje potrebuje. V letošnjih predlogih lahko vidimo, da Vlada načrtuje precej več nakupov premoženja, kot pa prodaje. Načrt odtujitev premičnega in nepremičnega premoženja ali oddaje v najem je po našem mnenju preskromen, če upoštevamo dejstvo, da gre dejansko za odvečno premoženje. Pričakovali bi, da bi takšna premoženja prodali ali pa ga oddali v najem gospodarstvu ali posameznikom, ki bi z njim lahko bolj učinkovito upravljali. Vlada pogosto ne more zagotavljati niti ustreznih sredstev za redno vzdrževanje, kar je pogosto primer pri nepremičninah, ki imajo status kulturnega spomenika. Za takšne nepremičnine je uvrstitev na seznam načrtovanega razpolaganja ne le upravičena, pač pa nujna, da se prepreči njihovo propadanje. V Novi Sloveniji smo že večkrat Vlado pozvali, da prenovi strategijo s področja ravnanja s stvarnim premoženjem tako, da bo le-ta bolj ekonomična oziroma gospodarna, predvsem pa bolj pregledna. Prednost je treba nameniti tudi aktivaciji obstoječega stanovanjskega fonda, in sicer v korist mladih družin, ki danes nimajo možnosti priti do stanovanja, čeprav gre za službena stanovanja, ki so sicer namenjena reševanju stanovanjskih potreb javnih uslužbencev in funkcionarjev v državni upravi, to še ne pomeni, da so lahko dalj časa prazna, nezasedena. Če jih država nujno potrebuje, potem naj jih kot dober gospodar tudi odda v skladu s svojo kadrovsko politiko. Če pa te potrebe dejansko ni, naj jih prenese na Stanovanjski sklad, kot nosilca izvajanja nacionalne stanovanjske politike. Vemo, da je veliko teh stanovanj v slabem stanju, ker so nezasedena in nevzdrževana. Da je država slab lastnik kažejo tudi prostori na Beethovnovi ulici v Ljubljani, ki so v lasti Republike Slovenije in so še vedno prazni, pa to žal ni edini primer. Vsekakor bi morala biti država bolj odgovoren lastnik in bi morala razpolaganje s premoženjem ne le načrtovati, ampak ga tudi realizirati. Še v letu 2014 je bila realizacija pridobivanja nepremičnega premoženja uspešna le v 5,24 % začrtanih ciljev, pri načrtu razpolaganja s tem premoženjem pa zgolj 3 %. Medtem pa je bilo neodplačno odsvojenega nepremičnega premoženja kar 30 %. Nekoliko boljša je bila realizacija v letih 2015 in 2016, vendar še vedno nezadostna. Realizacija teh načrtov je namreč odvisna od proračunskih sredstev, ki so med letom na voljo. V Novi Sloveniji se zavzemamo tudi zato, da vsak posamičen upravljavec stvarnega premoženja prevzame odgovornost, tako glede uvrstitve posamičnega premoženja na seznam načrtovanih razpolaganj kot tudi glede določitve načina razpolaganja, posebej v primeru prodaj pa tudi za določitev orientacijske vrednosti posamične premične oziroma premičnine oziroma nepremičnine. Ob tem pa računamo tudi na izvajanje učinkovitega nadzora nad izvršenim posamičnim razpolaganje s strani Računskega sodišča. Glede na navedeno, v Novi Sloveniji predlogu odloka ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat. Danes obravnavamo skupno 12 odlokov o načrtih ravnanja s stvarnim premoženjem države. Odloki se nanašajo na razpolaganje s premičninami in nepremičninami za vse državne organe, uprave, sodstva, Računskega sodišča, Komisije za preprečevanje korupcije in vseh ostalih institucij. Kot opozarjamo praktično pri vsaki obravnavi teh odlokov, še vedno ni najbolj jasno, kaj je namen teh razprav. Pa ne v smislu, kot se pogosto sprašuje desni del opozicije in koalicija, ki povesta, da so nepotrebni. V Levici se nam zdi prav in potrebno, da skupaj s proračuni obravnavamo tudi načrte ravnanja s stvarnim premoženjem. Problem teh odlokov pa je, da so popolnoma nepregledni, netransparentni, neberljivi in da si z njim praktično ne moremo kaj veliko pomagati, sploh v delu, kjer govori o nepremičninah. Gre za sezname vseh nepremičnin, ki naj bi jih organi kupili ali prodali, iz tega seznama pa praktično ne moremo ugotoviti popolnoma nič. Iz njih ni mogoče razbrati, kakšen je razlog za nakup ali prodajo neke nepremičnine, niti za kakšne nepremičnine gre. Če bi želeli ugotoviti, za katere nepremičnine gre, bi morali za vsako posebej po parcelni številki in po ortofoto posnetkih poiskati, kaj ta nepremičnina sploh predstavlja, razloga za nakup ali prodajo pa tudi s tem ne bi odkrili. Drug problem teh odlokov je njihova prenapihnjenost in slaba realizacija. Realizacija, recimo za leto 2015, je bila 28,6 %, v letu 2014 pa pri nakupih samo 5 %, pri prodaji pa komaj 3 %. Tako nizka realizacija je povsem nerazumljiva, sploh ob dejstvu, da naj bi minister v tem mandatu posebej veliko pozornost namenjal prav ravnanju s stvarnim premoženjem. Kot rečeno, v Levici nismo najbolj prepričani, kakšen je namen obravnave teh dokumentov. Ministrstvu zaradi tega že, mislim da, tretjič ali četrtič predlagamo razmislek o spremembah na tem področju. Če je smisel te razprave vršenje nadzora nad razpolaganjem s stvarnim premoženjem, ki vsekakor sodi v obravnavo proračuna, potem naj bodo, lepo prosim, ti dokumenti pripravljeni tako, da bo ta nadzor dejansko mogoče izvajati. Načrti naj vsebujejo vsaj opise nepremičnin in razloge za njihovo prodajo ali nakup. Poročilo o realizaciji odlokov pa naj vsebuje razloge, zakaj do realizacije predvidenih prodaj ali nakupov ni prišlo, da bomo lahko razumeli, zakaj je bila realizacija v nekem letu 5 ali pa 3 ali pa 20 %, kot je bila v prejšnjih letih. Če teh osnovnih podatkov, s katerimi bi si lahko ustvarili vsaj približno sliko, kaj država s svojimi premičninami in nepremičninami počne, nimamo, potem pa je obravnava teh odlokov res nesmiselna. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anita Koleša bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Matično delovno telo je na svoji seji brez glasu proti potrdilo Odloka o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države za organe državne uprave, pravosodne organe, javne zavode, javne gospodarske zavode, javne agencije in javne sklade za leti 2018 in 2019 ter tudi odloke oziroma načrte ravnanja s stvarnim premoženjem za druge državne organe, ki jih omenjena odloka ne zajemata, to je za Državno revizijsko komisijo, Državni svet, Državni zbor, Komisijo za preprečevanje korupcije, Računsko in Ustavno sodišče, Varuha človekovih pravic in Zagovornika načela enakosti. Seja je minila skorajda brez razprave članov in članic odbora. Poslanci, ki so se priglasili k besedi, pa so opozorili na nesmisel, da Državni zbor s posebnimi akti odloča o nakupu, na primer enega vozila za Ustavno sodišče ali pa o nakupu aparata za merjenje vida v Slovenski vojski, in se zato zavzeli za spremembo veljavne zakonodaje. V Poslanski skupini SMC se s takšnim mnenj strinjamo. Opozorila so na mestu tudi zato, ker se finančne posledice nanašajo na predvideno povečanje prihodkov državnega proračuna iz naslova prodaje, ki je odvisno od uspešnosti oziroma od realizacije načrtovanih postopkov prodaj. Sami pa bi radi opozorili na to, da Državni zbor o tovrstnih aktih odloča že 10 let in da do sedaj s strani poslancev ni bilo uradnih predlogov za spremembe. Do leta 2007 so bili načrti namreč del proračuna države, tega leta pa je bil na predlog takratnega ministra za javno upravo dr. Gregorja Viranta sprejet zakon, ki je uvedel tudi samostojno odločanje o letnih načrtih razpolaganja z nepremičnim premoženjem države v posamični vrednosti nad 300 tisoč evrov za organe državne uprave in za pravosodne organe. Potem pa je Državni zbor z mandatom Pahorjeve vlade in ministrico za javno upravo gospo Irmo Pavlinič Krebs prešel še na odločanje o premičninah in v luči večje transparentnosti sprejel zakon, ki je za načrte ravnanja s stvarnim premoženjem postavil mejo 10 tisoč evrov. To pomeni, da mora Državni zbor odločati oziroma razsojati tudi o tem, ali je na primer službeno vozilo oziroma 10 let stara Astra na dizelski pogon z 260 tisoč prevoženimi kilometri, ki jo uporablja Državna revizijska komisija, res tako dotrajana, da jo mora slednja zaradi naraščajočih stroškov vzdrževanja prodati in kupiti novo vozilo. Vse v luči večje transparentnosti je te in brezštevilne druge predloge odbor sprejel brez pripomb. Dejstvo je, da je sedanja ureditev ravnanja s stvarnim premoženjem toga, rigidna in povsem neustrezna. Tega se zaveda tudi Vlada, ki je v normativni program za letošnje leto uvrstila sprejem novega zakona o stvarnem premoženju države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Zakon je v javni razpravi že od lanskega leta. Zato utemeljeno pričakujemo, da bo Vlada predlog zakona na poslanske klopi poslala še v tem letu. Predlagane rešitve v naši poslanski skupini pozdravljamo in jih bomo podprli, saj se odločanje prenaša na Vlado. Načrti ravnanj pa se dopolnjujejo kvartarno, in sicer do 31. marca, 30. junija in do 30. septembra za tekoče leto. Navedena ureditev je namenjena realnejšemu načrtovanju. Vlada oziroma državni organi pa se bodo lahko hitreje in brez administrativnih zapletov hitro odzvali na aktualne okoliščine na trgu ali pa na spremembe njihovih dejanskih potreb. Sicer pa bomo odloke o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države, kar 11 jih je, v Poslanski skupini SMC podprli.
Hvala lepa. Gospa Nada Brinovšek bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni dijaki Šolskega centra Nova Gorica in spoštovani kolegi! Zakon o stvarnem premoženju države in pa samoupravnih lokalnih skupnosti določa, da se načrt ravnanja z nepremičnim in premičnim premoženjem sprejme oziroma predloži v sprejetje Državnemu zboru skupaj s proračunom. Na podlagi predlogov upravljavcev nepremičnega in premičnega premoženja naj bi torej prihodke od prodaje nepremičnega in premičnega premoženja v letu 2018 znašali 85,8 milijona evrov ter za leto 2019 17,5 milijonov evrov. Po drugi strani pa bi za nakupe nepremičnega in premičnega premoženja skupaj potrebovali v letu 2018 201,1 milijon evrov ter za leto 2019 131,2 milijona evrov. Če povzamem, za nakup nepremičnega in premičnega premoženja se v letu 2018 načrtuje 201,1 milijon evrov, kar pomeni, da bomo za nakup namenili 22 % več denarja kot v letu 2017. In še prodaja nepremičnega in pa premičnega premoženja, zato pa se v letu 2018 načrtuje, da bomo v proračun dobili 85,8 milijonov evrov, kar pomeni 130 % več kot v letu 2017. Jaz se tukaj sprašujem in tudi vas, dragi kolegi, ali je to res ali pa so to samo pobožne želje in bomo na koncu leta spet priča cirka 5 % realizaciji. Poudariti želim, da naša stranka podpira predloge, ki gredo v smeri pridobivanja in pa razpolaganja premoženja v smislu dobrega gospodarjenja. V tej luči bi morali ravnati tudi vsi upravljavci državnega premoženja. Ne glede, da je verjetno le smiselno načrtovati prodajo in nakup nepremičnega in premičnega premoženja hkrati s proračunom, pa ravno nerealizacija oziroma nizek odstotek realiziranih pravnih poslov po drugi strani kažejo na pomanjkljivost veljavne ureditve. Iz zadnjega poročila o realizaciji načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem lahko vidimo, da je bila realizacija po kriteriju načrtovanih vrednosti dosežena v zelo zelo nizkem procentu. Na nekaterih postavkah, kot sem že prej omenila, zasledimo tudi manj kot 5 % realizacijo. Nerealizacija načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem države namreč pomeni tudi nizko realizacijo veljavnega proračuna, vendar v tistem delu, ki se nanaša na stvarno premoženje. Po vsem tem se nam seveda zastavlja tudi vprašanje o vzrokih za tako nizko realizacijo. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da gre v vseh teh primerih tudi za objektivno in subjektivno odgovornost. Dokler za odprodajo državnega premoženja ne bo nihče odgovarjal, se tudi stanje ne bo spremenilo in bodo ti odloki o načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države le nek blažev žegen pri našem sprejemanju proračuna, samo da pač je. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke opozarjamo tudi na poročilo Računskega sodišča iz junija 2017. Računsko sodišče je zapisalo, da je učinkovitost ravnanja Vlade Republike Slovenije in pa ministrstev z nepremičninami neučinkovito. Ministrstvo nadalje ugotavlja, da evidence stanovanj ne zagotavljajo podlage za učinkovito ravnanje s stanovanji, in sicer evidence so o stanovanjih in najemnikih nepopolne, prav tako tudi podatki o stroških v zvezi s stanovanji. Nadalje ugotavlja, da popis ministrstva ni bil izveden na podlagi ustrezne dokumentacije, zato se nanj ni mogoče zanesti. Zdaj pa pazite, »prav tako so v registru osnovnih sredstev tudi stanovanja, ki niso v lasti Republike Slovenije, po drugi strani pa v evidencah ni stanovanj, ki so v lasti Republike Slovenije«. Vse to kaže na to, da je država zelo zelo slab gospodar svojega premoženja. S strani Ministrstva za javno upravo smo že v letu 2015 prejeli informacijo, da ministrstva aktivno razmišljajo o spremembi Zakona o ravnanju s stvarnim premoženjem države, a seveda dlje kot od tega aktivnega razmišljanja vse do danes še nismo prišli. In za konec, vse dokler bo realizacija načrtov s stvarnim premoženjem države tako nizka in zanjo ne bo odgovarjal nihče, vse dokler ne bo napovedane spremembe zakonodaje in dokler država ne bo imela točnih evidenc o svoji lastnini, se seveda pod vprašaj postavlja smiselnost obveznosti pripravljanja in pa sprejemanja tovrstnih načrtov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
podpredsednik, hvala za besedo. Vsi skupaj v dvorani, prav lepo pozdravljeni! Državni zbor Republike Slovenije ima pristojnost za sprejetje načrtov ravnanja s stvarnim premoženjem države skupaj s predlogom proračuna. Sprašujemo pa se, ali je to dejansko tema za razpravo na Državnem zboru. Že sama razprava na matičnem delovnem telesu je pokazala usmeritev, da bi verjetno kazalo te zadeve na zakonodajnem področju spremeniti. Danes pa vseeno obravnavamo kar nekaj predlogov odlokov za leto 2018 in 2019, pa jih ne bom našteval, ker je to temeljito storil podpredsednik, ko je našteval točke dnevnega reda, ki jih ravno zdaj obravnavamo. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da so načrti skrbno in premišljeno pripravljeni oziroma zasnovani, a kljub temu zbode v oči kar nekaj visokih zneskov pri pridobivanju stvarnega premoženja države. Strinjamo se, da je oskrba vojske in posodobitev njihove opreme nujno potrebna. Rekli smo, da v tej državi vojsko potrebujemo in če jo imamo, jo moramo ustrezno tudi opremiti, usposobiti in tako dalje. Pozdravljamo tudi pridobitve na področju zdravstva, vendar moramo tako kot lani letos ponovno izpostaviti, da bi si želeli več sredstev na področju sociale. Seveda pozdravljamo vsako novo pridobitev v domovih za upokojence oziroma za starejše, a vseeno opozarjamo na stanje naših starejših državljanov, ki bi še kako nujno potrebovali več sredstev za dostojnejše, boljše, predvsem pa ugodnejše življenje v starosti. Prav zato apeliramo na pristojno ministrstvo, da realizira napoved svojih načrtov pri investicijah v socialnovarstvene zavode in domove za starostnike; za obdobje med leti 2017 in 2020 je predvidenih 7 milijonov za investicije. V Poslanski skupini Desus bomo predlagane odloke podprli, v upanju, da bo naša država vsako leto bolj socialna in usmerjena k ureditvi življenjskega položaja slehernega posameznika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo skupno uvodno predstavitev ter predstavitev stališč poslanskih skupin k predlogom odlokov. K predlogom odlokov, razen k predlogu odloka pod točko dnevnega reda številka 8, matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, zato amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka pod točko 8 dnevnega reda niso bili vloženi. Odločanje o predlogih odlokov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri od 9. ure dalje. S tem prekinjam točke dnevnega reda od številke 8 do vključno 19. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2018 IN 2019, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Je ni. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Vojki Šergan. Izvolite.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Poročilo k Predlogu zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2018 in 2019. Odbor za finance in monetarno politiko je na 84. nujni seji 11. 11. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2018 in 2019, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila Vlada. Odbor se je seznanil z mnenjem Državnega sveta, mnenjem Združenja občin Slovenije, mnenjem Skupnosti občin Slovenije, mnenjem Zakonodajno-pravne službe in dopisom Delavske svetovalnice. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona k posameznim členom vložile Poslanska skupina SDS, Poslanska skupina Levica, poslanske skupine koalicije in Poslanska skupina nepovezanih poslancev. Na sami seji pa je bil predložen tudi predlog za amandma odbora k 60. členu, ki ga je odbor po razpravi sprejel. Na seji so sodelovali predstavniki Ministrstva za finance in Zakonodajno-pravna služba. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je ministrica za finance izpostavila tiste določbe predloga zakona, ki se vsebinsko spreminjajo glede na veljavni zakon o izvrševanju proračunov v Republiki Sloveniji za leto 2017 in 2018. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje službe ter uvodoma pojasnila, da so pripombe službe iz pisnega mnenja k posameznim členom ustrezno upoštevane z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin z izjemo pripombe k 56. členu. V krajši razpravi je bilo ministrici postavljeno vprašanje, ali so na podlagi predlaganih rešitev zagotovljeni finančni in zakonski pogoji za zaposlitev 20 novih delovnih inšpektorjev do konca leta 2018. Ministrica je pojasnila, da predlagane rešitve omogočajo dodatne zaposlitev pri tistih neposrednih proračunskih uporabniki, kjer se izkazujejo največje kadrovske potrebe. Glede na evidentirane kadrovske potrebe bo sklep Vlade o dejanskem številu inšpektorjev sprejet po 1. januarju 2018, ko bodo pregledni vsi zahtevki, sicer pa so po zagotovilu ministrice za delo, družino in socialne zadeve ta sredstva zagotovljena. Glede pripomb Zakonodajno-pravne službe k 56. členu je ministrica pojasnila, da so občine izrazile željo in potrebo, da bi se tudi v letošnjem letu lahko sprejemali proračuni za leto 2018 in 2019, pri čemer ne gre za obvezo temveč možnost. Poleg tega pa se pripravlja novela Zakona o javnih financah, s katero se bo prenesla v slovenski pravni red evropska direktiva glede evropskega semestra, ki predvideva dvoletne finančne načrte oziroma proračune vseh štirih blagajn javnega financiranja. V to novelo bo torej vključena tudi trajna rešitev rednega sprejemanja dvoletnih proračunov na občinski ravni. Odbor je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora obravnaval vse amandmaje, sprejel pa le amandmaje, vložene s strani koalicijskih poslanskih skupin, in amandma odbora k 60. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Lep pozdrav! Glede na to, da socialisti ne bomo podprli proračuna, tudi ne bomo podprli zakona, s katerim naj bi se ta proračun izvrševal. Iz preprostega razloga zato, ker sloni na proračunski politiki, ki jo na eni strani financirajo delovni ljudje, na drugi strani pa izdatki proračuna interesov ta istih delovnih ljudi ne upoštevajo. Na tej seji sem oziroma smo že večkrat povedali v Levici, da je davčna politika, iz katere se proračun napaja, nepravična. Nepravična je pa zato, ker bistveno bolj obremenjuje delovne ljudi, se pravi delavce, upokojence in brezposelne, kot pa nosilce kapitala in premoženja velike vrednosti. Tega ne govorim na pamet. Po tem podatku posegam na podlagi uradnih statistik. No in te uradne statistike dokazujejo, da ima Slovenija enega najnižjih davkov na kapital in na premoženje velike vrednosti. Dokler bo proračunska politika ščitila interese lastnikov kapitala in premoženja večje vrednosti, dokler ne bo izkoristila rezerv za povečanje prihodkov države, ji bomo socialisti, seveda, nasprotovali. Na tej seji ves čas ponavljamo, da bi morala Vlada vsa razpoložljiva sredstva nameniti za izboljšanje razmer v zdravstvenih in socialnih zavodih. In nikoli ne bomo pristali na to, da imajo neke polfiktivne zaveze do Nata in Evropske unije prednost pred blaginjo naših ljudi. Tudi ne nasedamo na izgovore koalicijskih poslancev, kako bi oni sicer ful radi namenili več denarja za zdravstvo, za socialno varstvo, ampak da tega denarja ni. Pa kdo pravi, da denarja ni? Gospe in gospodje, od kje boste pa vzeli 1,2 milijarde evrov za izgradnjo dveh bataljonskih skupin za Nato? Kje boste vzeli 207 milijonov evrov na nabavo novih patrij, če pravite, da denarja ni. Ja, vzeli ga boste ljudem, ki plačujejo davke, in porabili ga boste za oborožitev, ki nima nobene veze z obrambo Slovenije. Ampak ta denar bo zato za vedno izgubljen za blaginjo in za razvoj. Resnici na ljubo vam moram povedati, da ZIPRS premore eno pozitivno stvar, in sicer to, da omogoča zaposlitev 20 oziroma celo več novih delovnih inšpektorjev. No, to pa je ukrep, ki je v neposrednem interesu delovnih ljudi. Pa ne mislim samo na zaposlene in samozaposlene, ki se vedno pogosteje obračajo na delovno inšpekcijo, ko jim delodajalci kršijo delavske pravice. V mislih imam tudi vse upokojence, ki prebivajo v domovih za starejše in druge državljane, ki so tako ali drugače v zvezi s socialnovarstvenimi zavodi. Delovna inšpekcija je namreč pristojna tudi za varstvo njihovih pravic, zato pričakujem, da se bo prav tako okrepil nadzor na tem področju. Kljub temu, da omejitve zaposlovanja v javnem sektorju v tem zakonu niso tako stroge, kot so bile v Zujfu, pa še vedno povzročajo en resen problem. Kot verjetno vsi veste, je zelo veliko čistilk, varnostnikov, drugih delavcev, ki delajo v bolnišnicah, na fakultetah, v državnih organih, ki tam niso zaposleni, ampak so zaposlenih pri privatnih podizvajalcih, ki jih te javne institucije najemajo. No in ti delavci so v slabšem položaju kot če bi bili zaposleni v javnem sektorju, kjer bi sicer morali biti. In znani so primeri, ko so morale čistilke, ki so čistile prostore Inšpektorata za delo, glejte, in celo enega izmed ministrstev, delati na črno. Zato socialisti predlagamo amandma, ki bi javnim ustanovam omogočil, da te delavce spet direktno zaposlijo, s tem pa jim zagotovijo dostojne pogoje dela. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Lep pozdrav še enkrat ministrici, podpredsedniku in vsem, ki smo danes tukaj! Zakon o izvrševanju proračuna je tehnični zakon, ki naj omogoči izvršitev proračuna tekočega in naslednjega leta. Pravzaprav naj ne bi bil nič posebnega. Dolgo vrsto let je dejstvo, da v zakon vključujemo in vključujete stvari, ki tja tudi ne spadajo, ampak tako pač je. Naša poslanska skupina tega zakona podprla ne bo, razen če se zgodi čudež in podprete amandma, povezan s pokojninami. Potem seveda svoje mnenje spremenimo. Dejstvo je, da je situacija v državi danes dobra, bistveno boljša, kot je bila še par let nazaj, in dejstvo je, da država razpolaga z bistveno bistveno več denarja. Pogovarjamo se o milijardi in več na letnem nivoju. In kaj je vladi Mira Cerarja s to milijardo uspelo narediti oziroma celo več kot milijardo? Zdravstvo spraviti na kolena, še vedno ohraniti pri življenju protikrizne ukrepe in po dolgih letih se spet pogovarjamo o tem, ali je treba privatno šolstvo financirati v enaki meri kot javno. Se pravi, smo na dobri poti, da tudi javno šolstvo spravite na kolena. To so dejstva. Na predlog Zakona o izvrševanju proračuna smo v naši poslanski skupini vložili dva amandmaja. Prvi se nanaša na financiranje občin in višjo povprečnino. Drugi se nanaša na upokojence in izplačilo regresa. Roko na srce, če povemo po resnici, za upokojence še vedno veljajo določeni protikrizni ukrepi. Še vedno ne bodo dobili toliko, kot bi morali po osnovnem zakonu. In ja, se pogovarjamo o dveh kepicah sladoleda. Poslušam kritike, kako v tistih res težkih časih za upokojence nismo naredili dovolj. Spoštovani kolegice in kolegi, a veste, če nimaš za kruh, se o sladoledu težko pogovarjaš. Danes imamo za kruh in še za kaj, tako da bi se lahko pogovarjali o celi porciji in ne samo o dveh kepicah sladoleda. Sama bi bila pri pripravi proračuna bolj ambiciozna, predvsem pa bi ukinila varčevalne ukrepe. Ja, v preteklosti nismo imeli, nismo imeli, danes je milijardo in več prihodkov v proračunu, ampak ste se odločili, da bodo slovenski upokojenci še vedno deležni določenega varčevanja. Zakaj, veste verjetno samo vi. Številke kažejo drugače. Dejstvo je, da je za pokojnine zagotovljenega več denarja v sprejetem proračunu, kot ga potrebujete. 80 milijonov bo ta transfer znižan. 80 milijonov ste znižali sredstva namenjena za pokojnine in jih namenili za druge namene. Seveda, vaša pravica in vaša odgovornost, ampak še je čas, da strnemo vrste in 20 milijonov vrnemo upokojencem, še vedno jih boste 60 lahko dali drugam. Pravzaprav je tudi žalostno, da se na nek način vsi skupaj hvalimo, kaj smo upokojencem zagotovili. Nič jim nismo zagotovili. Dali smo jim to, kar jim zagotavlja zakon. Še vedno se pogovarjamo o pokojnini, tako piše v Zakonu o izvrševanju proračuna, o pokojnini do 450 evrov. Pokojnina do 450 evrov! A si kdo od nas sploh zna predstavljati, kako preživeti mesec s 450 evri!? Velik dosežek naj bi bil, da bomo tem, ki dobijo pokojnino nižjo, nižjo od 450 evrov in enega centa, dali v enem letu letni dodatek 410 evrov. Kot sem že rekla, v naši poslanski skupini zakona ne bomo podprli, razen če se zgodi čudež, povezan z letnim dodatkom za upokojence.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2018 in 2019, ki vsako leto spremlja proračun in je v osnovi namenjen izvrševanju proračuna, tokrat za leti 2018 in 2019. Vsebine tega zakona so praktično vsako leto podobne, določa pa jih Zakon o javnih financah. Torej, danes obravnavamo zakon, ki je nujen in neposreden pogoj, da se bosta proračuna, o katerih smo razpravljali včeraj, lahko začela izvrševati. Na kratko želim izpostaviti samo tiste določbe predloga zakona, ki se vsebinsko spreminjajo glede na veljavni Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2018 in 2019, in sicer, prvič, omogoča se odpiranje novih proračunskih postavk tudi med proračunskim letom, drugič, dodajajo se novi namenski prihodki, ki so določeni z materialno zakonodajo, sprejeto tekom letošnjega leta, tretjič, glede občin je tokratna vsebina Zakona o izvrševanju proračuna nekoliko drugačna od dosedanje vsebine, na tej seji Državnega zbora bo namreč obravnavali tudi novelo Zakona o financiranju občin, zato se določene vsebine, ki so bile do sedaj urejene v Zakonu o izvrševanju proračunov, prenašajo v sistemski zakon o financiranju občin. V danes obravnavanem zakonu pa ostaja predlog določitve višine povprečnine za leti 2018 in 2019. Žal do dogovora z občinami tudi v letošnjem letu ni prišlo. Pa vendar je Vlada tudi na področju financiranja občin zagotovila postopno sproščanje omejitev, saj je občinam predlagala za leto 2018 povprečnino v višini 551 evrov, kar je 15 evrov več, kot je veljavna zdaj. Za leto 2019 pa predlagana povprečnina znaša 558 evrov. Poleg tega se v prihodnjih letih za sofinanciranje investicij občin iz državnega proračuna zagotavlja 6 % skupne primerne porabe, 3 % za povratna sredstva in 3 % za nepovratna sredstva. Za leto 2019 je tako predlagana povprečnina, ki je najvišja v vseh obdobjih doslej. Povprečnina je na ta način tudi skladna z Zakonom o financiranju občin, ki govori o tem, da naj bi občine za plačevanje zakonskih obveznosti imele na razpolago 54 % dohodnine pobrane v preteklem letu. Četrtič, omogoča se povečanje skupnega kadrovskega načrta pri vseh neposrednih proračunskih uporabnikih, in sicer z namenom nasloviti najbolj akutne kadrovske probleme v vseh resorjih. Petič, mogoči se prehajanje zaposlenih med posrednimi in neposrednimi proračunskimi uporabniki. Šestič, na področju pokojninskega varstva se določa možnost izredne uskladitve pokojnin za redno uskladitev pokojnin posebne določbe v ZIPRS niso potrebne, ker velja sistemski zakon. Se pa v skladu s pooblastilom, ki ga daje Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, v tem zakonu tudi določa višino regresa, ki ga dobijo upokojenci v letu 2018 glede na višino njihovih pokojnin oziroma glede na višino njihovih dohodkov. Letni dodatek bo izplačan na ravni tistega pred uveljavitvijo ZUJF, torej v letu 2011 v višini 140 milijonov evrov. In sedmič, dopolnjujejo se določbe o izvajanju finančnih instrumentov. Zakon torej, kot povedano, vsebuje določbe, ki so nujno potrebne za nemoteno izvajanje proračunov v leti 2018 in 2019, zato ga bomo v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Suzana Lep Šimenko bo predstavila stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, ministrica, vsi prisotni lepo pozdravljeni! Skupaj z obravnavo proračunov v Državnem zboru vsako leto sprejmemo tudi spremljajoči zakon o izvrševanju proračuna. Tokrat je pred nami za leti 2018 in 2019. Gre za zakon, v katerem lahko najdemo zelo različne vsebine, ki tako ali drugače seveda vplivajo na proračun. Zakon, ki je pred nami, glede na pretekla leta vsebuje sledeče spremembe. Daje se možnost odpiranja novih proračunskih postavk med letom. Pri 21. členu se dodajajo nekateri novi namenski prihodi. Ukinja se prepoved zaposlovanja v državni upravi z možnostjo dodatnega povečanja dovoljenega števila zaposlenih za 0,7 %. Določa se višina letnega dodatka za upokojence v letu 2018 in predvideva izredna uskladitev pokojnin v aprilu prihodnje leto. Dodaja se člen, ki omogoča občinam, da tudi v volilnem letu sprejmejo dvoletni proračun in črtajo se določbe, ki so omejevale izdatke državnega proračuna, ki so povezane s financiranjem občin. Zakon o izvrševanju proračuna določa tudi višino povprečnine za financiranje primarne porabe, ki naj bi v letu 2018 znašala 551 evrov, v letu 2019 pa 558 evrov. Povprečnina se sicer povečuje, vendar po navedbah občin ne zadošča za pokrivanje zakonsko določenih nalog. Napovedi gospodarske rasti so za prihajajoči leti optimistične. UMAR Sloveniji za leto 2018 napoveduje 4,4 % gospodarsko rast. Posledično Vlada sprošča varčevalne ukrepe, vendar zgolj za posamezne skupine državljanov. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da je čas, da se nekaj naredi za vse državljane. Prav zaradi tega predlagali amandma k 69. členu, ki ga ustrezno širimo še na stopnjo davka na dodano vrednost in posebno določbo za cestninjenje. V času Vlade Alenke Bratušek je bil davek na dodano vrednost zvišan v Zakonu o izvrševanju proračuna, in sicer z 20 na 22 % in iz 8,5 na 9 %. Zvišanje stopenj DDV je bilo ob sprejetju mišljeno kot začasen ukrep, vendar ga je vlada Mira Cerarja v letu 2015 spremenila v trajen ukrep. Davek na dodano vrednost je izrazito asocialni davek, zato je njegov dvig prizadel vse državljane, še posebej seveda tiste, z najnižjimi dohodki. V Slovenski demokratski stranki z amandmajem predlagamo, da se davek na dodano vrednost zniža na stopnjo pred zvišanjem, to je na 8,5 % in na 20 %. Predlagamo tudi, da se cestninskim zavezancem, ki imajo vzdrževane družinske člane, za vsakega člana zniža plačilo vinjete za 25 %, kar pomeni, da so tisti, ki vzdržujejo 4 ali več družinskih članov, plačila vinjete upravičeni. Gre za ukrep, ki bi veliko pomagal zlasti družinam z več otroki. V Slovenski demokratski stranki vežemo podporo zakonu na podporo našemu amandmaju, kar seveda pomeni, da bomo, če bo naš amandma podprt, zakon podprli, če ne, pa bomo Zakonu o izvrševanju proračuna nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice, spoštovani kolegi, ministrica! Po včerajšnji dosti burni oziroma slikoviti razpravi o proračunu za leti 2018 in 2019 je danes pred nami zakon o izvrševanju proračunov za ti dve leti, ki ga bomo v naši poslanski skupini seveda soglasno podprli. To je na nek način logično nadaljevanje, saj je uveljavitev ZIPRS nujni pogoj za uveljavitev proračunov, in s tem tudi za njuno izvrševanje. Naj uvodoma omenim, da bo naslednje leto usklajevanje pokojnin 2-krat. Zakaj to govorim? Najprej redno, in sicer v začetku leta po krovnem sistemskem ZPIZ, drugič pa, to je pomembno, se bo v mesecu aprilu, in sicer bo to izredna uskladitev, se bodo pokojnine še drugič v naslednjem letu zvišale. S tem smo v Poslanski skupini Desus relativno zadovoljni, saj tako izpolnjujemo svoje predvolilne obljube o postopnem zviševanju pokojnin, tako realnem kot nominalnem. Te se morda na prvi pogled ne zdijo velike, a gre za vrsto majhnih korakov, ki pa vedno bolj zvišujejo osnovo oziroma podlago, na kateri temeljijo nadaljnja zviševanja. Še enkrat naj ob tej priložnosti spomnim, da se še vedno gibamo znotraj fiskalnega pravila, za katerega je bilo ob njegovem zapisu v ustavo rečeno, da je to zmaga nas vseh. Spoštovati moramo to pomembno zavezo, znotraj katere pa smo se v Poslanski skupini Desus oziroma v stranki Desus že ob pisanju koalicijske pogodbe izpogajali, dogovorili, da naj dvigu letne rasti bruto družbenega produkta za več kot 2,5 % vsako leto, nastopi tudi čas za uskladitev pokojnin. Po pravici povedano, so se takrat nekateri nasmihali, malo čudno so nas gledali, a samo mi smo verjeli v naše gospodarstvo in v sprejete ukrepe, ki so mnogokrat predstavljali težko izkušnjo. Rezultat vsega tega je visoka gospodarska rast. Tu je treba omeniti predvsem izvoz, ki mu je v močno oporo delovanje tudi ali pa predvsem, če hočete, gospodarske diplomacije. Vse to pa omogoča, prvič, plačevanje prispevkov, ki polnijo tako pokojninsko kot zdravstveno blagajno, in drugič, vsakokratno, vsakoletno usklajevanje pokojnin. Reči moram, da nam je na nek način žal, da soglasja glede povprečnin med občinami in vlado ni. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da občine pestijo številne finančne pa tudi druge zagate, zato bi jih bilo treba razbremeniti določenih nepotrebnih nalog, obveznosti, mnogokrat birokratskih neumnosti. Morda jim bo v pomoč vsaj to, da bodo lahko zdaj predlagale proračun tudi za leto zunaj mandatnega obdobja, za katero je bil občinski svet izvoljen. Seveda pa pričakujem tudi nadaljnja dogovarjanja in dogovore med občinami in predstavniki države. Podpiramo tudi določbo, ki bo odpravila popolno prepoved zaposlovanja v državni upravi in dodala možnost povečanja dovoljenega števila zaposlenih za sicer 0,7 odstotka, in sicer iz razloga stalnega zmanjševanja števila zaposlenih v organih državne uprave v minulih letih. Seveda ob tem upamo, da se bo s tem spodbujala mobilnost znotraj javnega sektorja, ki bo zagotavljala strokovne kadre tam, kjer so le ti nujno potrebni, in da s tem tudi rešimo problem podzaposlenosti v Inšpektoratu Republike Slovenije za delo. Letni dodatek, kot je bilo že nekajkrat povedano, bodo upokojenci dobili skupaj z izplačilom redne pokojnine za mesec julij, torej konec julija, in sicer v petih razredih namesto v predkriznih dveh. Takšna rešitev se nam zdi v Poslanski skupini Desus pravičnejša, saj dobijo tisti, ki imajo nižje pokojnine, več regresa, višji znesek kot pa, če bi bila določena samo dva razreda. V Desusu smo mnogokrat že povedali, da smo prav posebej občutljivi prav do tistih ciljnih skupin, ki so še posebej ogrožena in so na robu socialne izključenosti, Mislimo, prepričani smo trdno v to, da je prav, da je temu tako. In ob zaključku, kot že povedano, bomo v naši poslanski skupini Zakon o izvrševanju proračuna za leti 2018 in 2019 soglasno podprli, saj bo sprejem tega zakona omogočil izvrševanje proračuna za leti 2018 in 2019, ki se nam zdita dovolj ambiciozna in predstavljata optimalno podlago za uresničitev vseh socialnih programov in nadaljevanje začetih gospodarskih projektov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, kjer bomo Predlog zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2018 in 2019 podprli, saj gre za zakonsko podlago za izvrševanje proračunov za navedeni dve leti in seveda, če ne pride do izvrševanja proračunov, lahko resnično govorimo o izjemno veliki škodi, ki bi zaradi tega nastala. Glede na to, da je Zakon o izvrševanju proračuna vezan na posamično leto, se pa ta vendarle nekoliko razlikuje od drugih po vsebini. Te razlike se kažejo predvsem v tem, da se ukinja popolna prepoved zaposlovanja v državni upravi, daje se sicer dodatna možnost povečanja števila zaposlenih, in sicer za 0,7 odstotka. Pomembno je tudi, da se vključuje možnost spodbujanja tako imenovane mobilnosti znotraj javnega sektorja. Gre za prenos zaposlenih od posrednih k neposrednim uporabnikom, s tem se lahko tudi lažje znotraj tega sektorja državne uprave zagotavlja kadre, ki imajo tudi zahtevana specifična znanja. Naslednja pomembna določba, ki se razlikuje od prejšnjih let, je tudi določba, ki določa višino letnega dodatka, ki bo upokojencem izplačan v letu 2018. Predvidena pa je tudi izredna uskladitev pokojnin v mesecu aprilu. Dodan je tudi člen, ki občinam omogoča, da tudi v volilnem letu sprejemajo dvoletni proračun. To so nekako ključne razlike v primerjavi z ostalimi letnimi zakoni o izvrševanju proračuna. Stalnica pri letnih proračunih pa je usklajevanje z občinami glede višine povprečnine, ki znaša v letu 2018 za financiranje primerne porabe 551 evrov, to je nekje 15 evrov več kot lani, in za leto 2019 558 evrov. Stalnica zato, ker je Zakon o izvrševanju proračuna pri določanju povprečnine pravzaprav v nasprotju, lahko rečemo, tudi z ustavo, kajti ustava govori o tem, da je občinam treba zagotoviti vire, s katerimi potem tudi sami razpolagajo. S tem zagotavljamo neodvisnost lokalne samouprave, kajti po Zakonu o financiranju občin bi jim pripadalo v letu 2018 609 evrov povprečnine in za leto 2019 616 evrov. Gre za eno od pomembnih vprašanj, ki je seveda težko rešljivo tudi zaradi tega, ker ima podlago v Zakonu o financiranju občin, kjer je navedeno, da se letna višina povprečnine določi v zakonu o izvrševanju proračunov. To je zagotovo ena od tistih tem, ki jih bo potrebno, kajti kaže, da v tem zakonu to ne bo urejeno, v prihodnosti urediti na način, da se lokalnim skupnostim dejansko zagotovi ustrezne vire in tudi samostojnost pri načrtovanju potem porabe. To je ena od tistih točk, na podlagi katerega lahko sklepamo, je tudi Državni svet dal negativno mnenje k Zakonu o izvrševanju proračunov, in je tudi prav, da se zavedamo tega, da tudi te določbe, ki jih vnašamo v zakon na način, če Vlada z reprezentativnimi združenji občin ne doseže dogovora po zakonu, ki ureja financiranje občin, se v predlog proračuna vključi povprečnina, ki jo določi Vlada. Tako bo zapisano v tem zakonu. Ampak prav je, da imamo pred očmi tudi opozorilo Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila prav na to, da se s tem posega v vire za samostojno financiranje občin. Zakon pa, kot sem v uvodu povedal, bomo podprli zaradi tega, ker bo seveda v primeru nesprejetja prišlo do težko popravljivih posledic v državi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi! Ta predlog zakona med drugim ukinja popolno prepoved novega zaposlovanja v državni upravi. Dodana je možnost povečanja dovoljenega števila zaposlenih za 0,7 odstotka. Vlada kot razlog sicer navaja stalno zmanjševanje števila zaposlenih v organih državne uprave v preteklih letih. V Novi Sloveniji smo razočarani, da Vlada sadov napovedi povečevanja gospodarske rasti najprej ne porazdeli med davkoplačevalce tako, da bi znižala davčne obremenitve za vse, ampak raje spet spodbuja zaposlovanje v državni upravi, namesto da bi izboljšala učinkovitost države uprave, se vlada Mira Cerarja odloča, da bo enostavno le povišala število zaposlenih. Ob tem pa Evropska komisija v svojem poročilu za Slovenijo 2016 ugotavlja, da se Slovenija na področju upravljanja v javni upravi uvršča nizko. Komisija opozarja, da je zlasti izvršilna zmogljivost slovenske javne uprave precej pod povprečjem EU. Po raziskavi Fundacije Bertelsmann je izvršna zmogljivost v Sloveniji v letu 2016 v vseh elementih tudi precej pod povprečjem držav OECD. Tudi po analizi Evropske centralne banke o delovanju javnih institucij se Slovenija ni izkazala. Slovenija je na podlagi tega indeksa učinkovitosti javnih sistemov iz analize Evropske centralne banke med najslabše uvrščenimi državami. Namesto da bi se vlada Mira Cerarja lotila strukturnih reform za izboljšanje delovanja državne uprave, raje spodbuja le novo zaposlovanje znotraj nje. Delovanje uradnika ne bi smelo biti osredotočeno na vprašanje, zakaj nekaj ni mogoče, ampak na vprašanje, kako bomo nekaj uresničili. Vlada pa na drugi strani ta problem rešuje le z novim zaposlovanjem. Kdo bodo novi zaposleni, lahko samo špekuliramo. Namreč, čez pol leta imamo volitve in gotovo bodo novi zaposleni tisti, ki bodo kompatibilni z obstoječo vladno koalicijo. Predlog zakona nekoliko spreminja tudi ureditev letnega dodatka za upokojence, ki se povečuje za 10 evrov, ter prinaša dodatno uskladitev pokojnin za 1,1 %. To povečanje bo sicer le za malenkost izboljšalo položaj upokojencev. To pa za naš pokojninski sistem predstavlja le kapljo v morje in ne prinaša nobenih nujno potrebnih sistemskih sprememb. Če želimo na dolgi rok zagotoviti dostojne pokojnine, moramo pokojninski sistem modernizirati danes. Prav zato smo v Novi Sloveniji že predstavili predlog pokojninske modernizacije z uvedbo tristebrnega pokojninskega sistema, ki sloni na pretočnem stebru, naložbenem stebru in prostovoljnem stebru. Tak sistem bi vsakemu upokojencu s štiridesetimi leti delovne dobe zagotovil vsaj 617 evrov osnovne pokojnine. Zakaj 617? Zakaj je to naše izhodišče? Zato ker je to po izračunih Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve prag revščine na nivoju meseca. Novela iz zakona črta vse določbe, ki so v preteklih letih omejevale tiste izdatke državnega proračuna, ki so povezani s financiranjem občin. Črtane določbe bodo predvidoma prenesene v zakonu o financiranju občin, ki je v postopku sprejemanja v Državnem zboru. V predlaganem zakonu pa skladno z zakonom, ki ureja financiranje občin, ostaja določba o višini povprečnine. Povprečnina znaša za proračunsko leto 2018 551 evrov, za proračunsko leto 2019 pa 558 evrov. Kljub povišanju povprečnine v Novi Sloveniji opozarjamo, da so slovenske občine še vedno podhranjene. Na to opozarjata tudi Združenje občin Slovenije in Skupnost občin Slovenije. Kljub temu, da občine v slovenski družbi zaradi poznavanja konkretnih problemov na lokalni ravni opravljajo neprecenljivo delo, jim Vlada ne prisluhne v taki meri, kot bi mi, Krščanski demokrati, pričakovali. Zaradi tega in zaradi navedenih pomanjkljivosti zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 54. člen ter amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 60. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ta amandma predlagamo na pobudo Zveze svobodnih sindikatov, Konfederacije sindikatov PERGAM in Delavske svetovalnice. Zakaj gre? Tako kot sem dejal že v stališču, pri Zakonu o izvrševanju proračuna je treba omogočiti tako imenovan insourcing, se pravi, da lahko državni organi neposredno zaposlijo čistilke, varnostnike in druge delavce, ki jih zdaj outsourcajo na raznorazne podizvajalske firme, ti delavci so v teh podjetjih zaposleni za slabše plače in slabše pogoje dela, kot če bi bili zaposleni neposredno, kar bi načeloma morali biti. Vemo oziroma veste, kolegice in kolegi, da je v zadnjih letih outsourcanje v javnem sektorju prešlo vse meje zdravega razuma. Vse se je počelo z izgovorom varčevanja. In kaj je posledica tega? Da se je bistveno poslabšal položaj prizadetih delavcev, hkrati pa je upadla tudi kvaliteta opravljenega dela. In pod črto pogosto ni bil dosežen niti deklarirani finančni cilj, seveda zato, ker zunanji izvajalec računa neko provizijo za delo tamkaj zaposlenih, potem pa se zgodi, da je outsourcing celo dražji, kot če bi ti zaposleni delali v neki inštituciji neposredno. Po našem mnenju, torej mnenju predlagateljev tega amandmaja, je večina izvajalcev outsourcinga v bistvu, niti ne takih, ki bi izvajali storitev, ampak v resnici samo posredujejo delovno silo, in to na nezakonit način. Namesto, da bi neka inštitucija, uporabnik sklenil pogodbo o posredovanju dela, sklene pogodbo o izvajanju storitev. Zakaj se inštitucije za to odločajo? Zato, da jim ni treba upoštevati kolektivnih pogodb. In tukaj je caka – kolektivne pogodbe veljajo samo za zaposlene v agencijah, kar pa recimo čistilne agencije in razne varnostne službe seveda formalno niso. Skratka, že v startu so delavci, ki delajo preko outsource firm in storitev, v slabšem položaju, kot če bi bili zaposleni neposredno pri instituciji, kjer delajo. In so pogosti tudi primeri, ko pri nekem uporabniku delajo hkrati outsourcani delavci in hkrati isto delo opravljajo tudi taki, ki so pa direktno zaposleni na instituciji. Seveda so tisti, ki so outsourcani, za enako ne samo primerljivo, za enako, identično delo plačani manj in ga opravljajo v slabših delovnih pogojih. Še bolj problematično je pa grobo kršenje delavskih pravic pri izvajalcih, kot smo mu priče. Vsi ste slišali že za, recimo, čistilni servis Manicom. No, podjetje Manicom je znano po kršitvah delavskih pravic in neplačevanju davkov, kljub temu je pa v zadnjih 15 letih dobilo od države 23 milijonov evrov. Torej kljub temu, da ne plačujejo davkov, kljub temu, da na veliko kršijo delavske pravice in izkoriščajo zaposlene, jih je država po različnih instancah jemala v službo in jim namenila 23 milijonov evrov. Pa je to samo en primer. Ne bom trdil, da je reprezentativen za vse outsourcane storitve čiščenja, varovanja in še česa, ampak osnovno dejstvo je, da so a priori v slabšem položaju tisti, ki delajo preko posrednika, že v startu. Kakorkoli obrnemo, je bil outsourcing družbeno vzeto vedno in povsod, kjerkoli, kadarkoli metoda socialnega dumpinga, zato da se preko ovinka in preko zadnjih vrat spodnese in spodseka varstvo kolektivnih pogodb in varstvo organiziranega dela. Problem predlaganega zakona, ki ga zdaj obravnavamo, torej Zakona o izvrševanju proračunov, je, da še vedno omejuje število zaposlenih v organih državne uprave in na tak način onemogoča, da bi se popravile krivice, ki se dogajajo oziroma so se zgodile pod pretvezo varčevanja tem delavcem. Se pravi, tudi če je vodstvo neke javne instance pripravljeno direktno zaposliti te delavce, jih ne sme zaradi tega, ker jim roke zavezuje točno današnji zakon. Da to popravimo, socialisti predlagamo dva ukrepa z našim amandmajem. Prvič, kadar podizvajalec tako grobo krši delavske pravice, da pogodba med njim in državnim organom preneha veljati avtomatično, bi moral ta organ prizadetim delavcem omogočiti, da se zaposlijo direktno pri njem. Se pravi, če delodajalec krši delavske pravice, izigrava državo, hkrati dela nekje z državnimi organi in se to ugotovi, pogodba med tem državnim organom in tem outsource servisom avtomatsko preneha veljati. In kdo bo tu potegnil kratko? Mislite, da kapitalist? Seveda, da ne, ampak tisti delavci, ki bi izgubili tu službo. Zato zahtevamo, da se za vse take primere omogoči, da državni organ take delavce vzame na delo in v službo pri sebi neposredno, da ne bodo končali na cesti zaradi napak svojih lastnih šefov. In drugič, predlagamo za primere, ko ni hujših kršitev, da se državnemu organu odpre možnost, da insourca, torej zaposli delavce, če ima dovolj finančnih sredstev, kar je pot, za katero se v zadnjih letih spet odloča že samo po sebi vedno več organov, sploh tistih v širšem javnem sektorju. Pa bom navedel samo tri konkretne primere dobre prakse, da boste videli, da se to dogaja in da se da. Prvi primer je izbojeval Visokošolski sindikat Slovenije dve leti nazaj na Fakulteti za družbene vede. Tam so čistilke delale preko zloglasnega Manicoma, kot sem že prej dejal kršitelja delavskih pravic, davčnega dolžnika in tako naprej, no, po novem so zaposlene na fakulteti neposredno, kar je zagotovo pozitiven razvoj dogodkov. Podobna zgodba, mesec dni nazaj na Filozofski fakulteti. Spet je vpleten Visokošolski sindikat Slovenije in spet so bile čistilke tiste, ki so bile outsourcane in jih zdaj novo vodstvo fakultete zaposluje, par let nazaj je takratno vodstvo te čistilke outsoursalo na privatno firmo, ki jim je na začetku, ja, zagotavljala približno enake pogoje dela, potem je pa te delavke prevzela neka druga podizvajalska firma in tam so šle potem stvari strmo navzdol, so se pogodbe podaljševale za par mesecev itn. Osebno me ta razvoj na Filozofski fakulteti še posebej veseli. Ne vem, če veste, ampak, ko smo filofaks zasedali nekaj let nazaj, je bila ena izmed naših zahtev tudi, da se outsourcing ukine in da se te čistilke, varnostnike zaposli neposredno na fakulteti. Pa vam bom povedal še eno izkušnjo iz tistega časa. Smo bili na vezi s temi ljudmi, torej tako z varnostniki kot s čistilkami med zasedbo, ampak pogosto se je zgodilo, da o svojih razmerah niso upali govoriti, ne na hodnikih fakultete, ker jih je bilo strah, kako jih bo outsourcani delodajalec penaliziral in discipliniral. Vendarle smo potem postopoma skozi nek proces začeli ugotavljati in dobili njihovo zaupanje in so nam predali tudi informacije, kakšni so njihovi delovni pogoji. Plačilo je grozljivo. Zdaj upam, da bo to seveda boljše. Če grem iz šolskega na zdravstveno področje. Tudi tukaj se pojavljajo primeri dobrih praks. Če kar citiram ministrico za zdravje, ko je odgovarjala na moje vprašanje s tem v zvezi 5. oktobra, se pravi, dober mesec dni nazaj. Takole je povedala: »Iz letnih poročil javnih bolnišnic je tudi razvidno, da so nekatere nezdravstvene storitve prenesle na zunanje izvajalce, na primer storitve čiščenja, kuhanja, vzdrževanja, pranja, varovanja in podobno. Pri čemer pa nekatere bolnišnice te storitve zaradi nižjih stroškov ali zaradi nezadovoljive izvedbe in kakovosti ponovno vključujejo v lastno dejavnost.« Konec citata. Kar želim s tem povedati je, da je, skratka outsourcing, prvič in najbolj otipljivo škodljiv za delavce, ki so ga deležni in ki so v tem razmerju potegnili najkrajšo slamico, hkrati je pa škodljiv tudi za javni sektor v celoti, ker so pogosto te storitve opravljene pod pogoji slabše kvalitete, pri tem da je strošek isto pogosto na enaki ravni, kot če bi bili ti ljudje zaposleni neposredno. Zardi pritiska sindikatov, zaradi aktivistov je nekaj pozitivnih primerov dobre prakse, ampak ta dobra praksa je v celoti iz širšega javnega sektorja, čeprav je problem prisoten tudi v državnih organih, ampak pač imajo bolnišnice in fakultete malo bolj proste roke, ko pride do zaposlovanja, državne organe pa regulira Zakon o izvrševanju proračuna, ki ga imamo tukaj danes. V Levici predlagamo, da se na tem področju sprejme izjema, ki bo omogočila, če hočete, popravo krivic, ki se je tem delavcem zgodila v preteklih letih, to je delavcem, brez katerih državni organi ne bi mogli normalno delovati. Za zaključek bi pozval tukaj prisotne poslanske skupine, predstavnike ministrstva, da se do našega amandmaja opredelijo.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica za finance. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Vlada predlaganega amandmaja ne more podpreti. Nedvomno je vprašanje pravic oziroma kršitve pravic delavcev vprašanje, na katerega moramo biti izredno pozorni. Moramo zagotoviti pogoje oziroma način, da se kršitve ugotavljajo, promtno odpravljajo in kršitelji tudi sankcionirajo. Vendar pa predlagane rešitve tega ne ponujajo. Ponujajo izhod za delavce, vendar z znižanjem standarda transparentnosti zaposlovanja v javnem sektorju in z neenako obravnavo delavcev pri iskanju zaposlitev. Nenazadnje s predlaganimi rešitvami tudi odgovornost oziroma posledice za kršitve pravic delavcev amandma prenaša iz tistega, ki dejansko krši pravila, na naročnika. Naročniku izrecno nalaga, da mora zaposlenim ponuditi zaposlitev mimo pravil Zakona o delovnih razmerij in mimo pravil običajnih postopkov sklepa, ki so potrebni za transparentno sklepanje delovnih razmerij. V zvezi z možnostjo dodatnih zaposlitev dajemo resorjem možnost, da sami v skladu s svojimi možnostmi in pa specifičnim položajem na njihovem resorju uveljavijo tudi možnost dodatnih zaposlitev. Ne morem pa se strinjati s tezo, ki je bila predstavljena v eni od uvodnih predstavitev, da rešujemo neučinkovitost državne uprave zgolj z dodatnim zaposlovanjem. Dodatno zaposlovanje omogočamo kontrolirano, v omejenem obsegu in tam, kjer se izkaže, da so nastale potrebe zaradi prevzemanja bodisi novih nalog bodisi zaradi krčenja državne uprave v preteklih, kriznih letih, zaradi česar smo na določenih segmentih prišli že do kritičnega pomanjkanja usposobljenih kadrov. Enega od teh problemov ste naslovili tudi v Državnem zboru v povezavi z delovno inšpekcijo, večkrat ste tudi v Državnem zboru razpravljali o problemih varnosti oziroma varovanja meja, in to so vprašanja, ki jih s tem, kako predlagamo možnost dodatnega zaposlovanja v državni upravi, lahko naslovimo. Vprašanje učinkovitosti dela javnih uslužbencev pa je treba reševati z organizacijskimi in pa managerskimi prijemi in ne z zakonskim bodisi omejevanjem ali pa prisiljevanjem v določeno ravnanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Gospa ministrica, a vi to resno o outsourcingu? Pač, če neki delavci so izkoriščeni in delajo nezakonito, je to okej. Da se pa potem taiste delavce zaposli, legalizira njihovo delovno razmerje in se jim prizna vse pravice, pa to ni okej. To ste povedali zdaj v vašem stališču. To je, to ste povedali. To ste pod črto povedali, to je resnica vašega odgovora. In naprej. Nekako je dopustno, da uprave, management javnih institucij, tudi javnih podjetij tipa Luka Koper mirno gledajo kršenje pravic delavcev v svojih rajonih, odgovorni pa nočejo biti. Mislim, če lahko management vzame, najame, outsourca neko svojo storitev čiščenja, varovanja, potem mora za to svojo odločitev tudi odgovarjati, ne pa da se zdaj opere roke, ja, ne, samo tisti kapitalist, ki dejansko vodi outsourcano podjetje, je pač odgovoren, management si pa lahko mirno opere roke, on ni pa nič kriv. Mislim, uporabnik je ravno tako odgovoren kot tisti, ki neposredno krši delavske pravice. Pika.
Gospa ministrica mag. Mateja Vraničar, izvolite.
Hvala lepa. Lepo prosim, da mi ne polagate v usta besed, ki jih nisem izrekla. Predvsem pa, da ne iščete podtonov v tem, kar izjavim, ker mislim tisto, kar izjavim. In moja prva trditev je bila, da je na vsak način treba biti pozoren na kršitve pravic delavcev in jih sankcionirati, odkrivati in sankcionirati. Vendar ne morem sprejeti teze, da morajo državni organi, ki se odločijo za naročanje storitev namesto zaposlovanja ljudi, a priori biti odgovorni in a priori prevzemati delavce med svoje zaposlene, ne da bi bili za to izpeljani ustrezni postopki, in to predvideva ta amandma. Luka Koper je pa nekaj popolnoma drugega, na kar se ta člen sploh ne nanaša.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Outsourcani delavci, tako imenovani izvajalci pristaniških storitev v Luki Koper, so strukturno v analognem položaju, kot so outsourcani varnostniki in čistilke v javnem sektorju ali v širšem javnem sektorju ali pa v državni upravi, saj je vseeno. To je ena in ista zgodba outsourcanja ena in ista zgodba prekarizacija dela in spodnašanje delovnopravne zakonodaje preko zadnjih vrat. Ne rabimo v vaših odgovorih, gospa ministrica, iskati raznoraznih podtonov, ker ste v osnovi tudi v svojem odgovoru še enkrat ponovili to, kar sem vašemu stališču očital v svoji prvi razpravi. Torej, če neka javna instanca zaposli nelegalno outsourcane delavce ,je to pač okej, da bi pa za to svojo odločitev odgovarjala, pa nekako ni okej. Tukaj je eden kanjon pravic in odgovornosti, ki bi pač pritikale takim odločitvam, ki manjka v vaši logiki. Da pa ne bom preveč siten, bom raje pristopil ali pa poskušal pristopiti k problemu še iz neke druge vstopne točke. In sicer, če ne to, kar sedaj predlagamo v Levici, za kar se zavzemamo že večji del mandata, kakšno rešitev imate za outsourcane delavce pripravljeno na Vladi? Če prepoznavate ta problem, kako ga boste reševali? Če ne bom tečnaril in rekel, zakaj ga do sedaj niste, bolj produktivno se mi zdi, kako bomo ta problem rešili v pol leta mandata, kolikor nam je še ostalo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne, hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 69. člen ter amandma Poslanske skupine SDS in amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ne, hvala lepa. Zaključujem razpravo, opa, se opravičujem. Gospod Franc Jurša, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz mislim, da je prav, da k tej zadevi tudi mi nekaj povemo oziroma tudi sam nekaj povem, glede na to, da je bil predlog nepovezanih poslanec glede spremembe razdelitve letnega dodatka upokojencev, moram vseeno reči, da znesek, ki je predlagan s strani Vlade, znaša okrog 140 milijonov evrov, da predlog, ki so ga dali nepovezani poslanci, dejansko znaša isto nekje okrog 140 milijonov. Res je, da smo si mi te podatke pridobili od pokojninske blagajne. Pri predlogu, ki smo ga pripravili skupaj v vladi, dejansko ima 5 razredov razdelitev, seveda ZIPRS to sproti določa, pri predlogu, ki pa so ga pripravili nepovezani poslanci, pa je znesek razdeljen v dva razreda, se pravi, tisti, ki imajo manjše pokojnine, bi dobili nekaj manj, tisti, ki pa imajo višje pokojnine, pa bi dobili nekaj več. Tako da mi ne bomo tega njihovega predloga v nobenem primeru podprli. Pa še mogoče v moji razpravi želim izpostaviti razpravo oziroma stališče ene od poslanskih skupin, ki je govorila, da bo v ZIPRSU za 2018 in 2019 uskladitev pokojnin v višini 1,1 %, to je izredna uskladitev, povedati pa moram, da bo verjetno okrog 2,2 % še dodatno redno usklajevanje pokojnin. V zvezi s tem toliko. Zdaj pa še mogoče nekaj splošnega, kar me je nekako zbodlo, in sicer glede te možnosti, da bo stari sestav občinskih svetov sprejemal proračune za naslednje mandatno obdobje oziroma proračun za naslednje leto, za naslednje mandatno obdobje. Rekel bi tako, da ni najbolj politično higienično, da neka sestava sprejme proračun za naslednje obdobje, ko bo na oblasti v lokalni skupnosti čisto drugačna sestava, kot pa je v danem trenutku. Če bi bil jaz v stari sestavi občinskega sveta, moram reči, da tega ne bi predlagal svojim kolegicam in kolegom v občinskem svetu, niti županu, da tak predlog pripravi. Kar se tiče zaposlovanja 0,7 % v javni upravi, pa bi želel izpostaviti naslednje. Javna uprava se praviloma še ne bi smela povečevati, v vsakem primeru pa bi se na nek način morala pomlajevati. Tisto, kar odide naravno, se pravi, naravni odliv, nadomestiti z mladimi, ambicioznejšimi kadri, bistveno pa se javna uprava ne bi smela povečevati in nad tem nisem preveč navdušen.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek, izvolite.
Najlepša hvala. Ja, veliko je bilo v teh dveh dneh povedanega o pokojninah, o usklajevanju pokojnin, o izplačilu letnega dodatka, ampak ko govorimo o številkah, moramo biti natančni in korektni. Ja, dejstvo je, pokojnine se bodo letos dvakrat uskladile, in mislim, da je to dobro, ob tem, da imamo skoraj 5 % gospodarsko rast, ste zadovoljni s tem, da je to dvakrat po 1 %, okej, prav, ste se tako odločili. Dejstvo je, da seveda ne drži, da bodo upokojenci letnega dodatka dobili enako kot leta 2011; lahko je skupen znesek, ampak 300 tisoč upokojencev bo dobilo manj, kot je dobilo leta 2011. Je to socialno pravično ali ni? Ste se pač tako odločili. Seveda je vaša pravica in odgovornost. Sama sem že večkrat povedala, da bi naredila drugače. Vsi upokojenci, ki imajo pokojnino 550 evrov in en cent, po vladnem predlogu dobijo manj kot po predlogu, ki je v amandmaju, to je dejstvo. Če so upokojenci s 550 evrov bogati, da lahko dobijo manj, kot določa zakon, prav. Kot sem povedala, to je v vladnih rokah, to je na koaliciji, da se odloči, kako in kaj. Seveda pa je prav povedati, pa če to želite slišati ali ne, da je danes v državi veliko več denarja, da država razpolaga z milijardo in pol evrov več, vi se pa hvalite, da ste upokojencem dali toliko kot leta 2011. Prav, prav, ni nobenega problema, tako ste se odločili; ljudje to vidijo, ljudje to slišijo, seveda jaz lahko samo prosim in apeliram. In povedala sem že, da sama tega tako ne bi naredila. Dejstvo je, da se v tistih težkih časih pokojnine niso usklajevale tako, kot bi si želeli. Dejstvo je, da smo skupaj uspeli zagotoviti, da se pokojnine niso zniževale, tako kot v kakšni drugi evropski državi. Dejstvo je pa tudi, da bi lahko danes, ko nam gre bolje, varčevalne ukrepe odpravili, pa jih niste. To je edina stvar, na katero opozarjam, in edina stvar, na katero bom tudi vnaprej opozarjala, ampak zavajajmo pa ne. Prvič se ne ve, kakšna bo pokojninska osnova, na podlagi katere se bo regres izračunal. Kot drugo, če se prav spomnim, smo vsi skupaj ponosni na to, da smo določili najnižjo tako imenovano minimalno pokojnino, ki bo verjetno pokojninsko osnovo kar nekaj dvignila. In tretje dejstvo, da bo več kot polovica upokojencev po vladnem predlogu dobila manj, kot je dobila leta 2011, govorim o letnem dodatku. To so dejstva in bodimo pri teh stvareh natančni, seveda, tako sem rekla, pa je v vaših rokah, da se odločite, koliko boste upokojencem dali. Verjetno bi bilo smiselno v nadaljevanju razmisliti, da se v tem sistemskem zakonu določi višina letnega dodatka, da tukja potem ne barantamo in se po prsih trkamo, kdo je koliko upokojencem zagotovil. To je stvar za nadaljevanje. Vprašanje pa, če vsem v Državnem zboru to seveda ustreza, fino se t je rkati po prsih in povedati, kaj vse se je upokojencem zagotovilo, čeprav, če uporabim analogijo iz preteklosti, potem je tudi za to zaslužen Miro Cerar, ki je najbolj odgovoren za vodenje Vlade v tem trenutku, če prav razumem, kaj pravite za nazaj. Jaz še enkrat apeliram in prosim, da ta amandma podpremo. Ni res, da ne stane nič, gospod Jurša, stane 20 milijonov, 21 milijonov evrov stane, bi stal državo oziroma državni proračun, to je dejstvo, ampak jaz mislim, da teh 21 milijonov zmoremo. Če mislite, da je premalo, da bi lahko upokojencem dali še več, jaz se prva podpišem pod ta vaš predlog in vaš amandma in tudi glasujem za njega. Samo, ko operiramo s številkami, pa bodimo točni.
Hvala lepa. Replika gospod Franc Jurša, izvolite.
Hvala lepa. Pa ne bi rad besednega dvoboja z kolegico Alenko Bratušek, ampak vseeno je pa eno prav povedati, to, kar drži, kar je na papirju črno na belem. Zdaj bom povedal, kolikšen je bil dejansko regres leta 2011. Za pokojnine nižje od 412,54 evra je bil letni dodatek 367,95 evra. Tisti, ki pa so imeli višje, ki so presegali 412,54 evra, pa so dobili regres 223,55 evra. No zdaj pa bom povedal še, koliko bodo dobili oziroma so dobili letos in predvidoma naslednje leto. Do 430 evrov pokojnine 400 evrov, od 430,01 do 530 evrov 260 evrov in od 530 do 630 evrov 200 evrov regresa. Seveda moramo povedati, tudi še tisti, ki imajo še višje pokojnine, ti pa bodo dobili 90 evrov, od 630 do 760 pa 150 evrov. Še enkrat ponavljam, mi smo si pridobili podatke od blagajne, kjer so nam jasno povedali, da je znesek, ki je predlagan s strani Vlade, isti kot ga predlaga Zavezništvo oziroma nepovezana poslanka gospa Alenka Bratušek. Zdaj ne vem, ali sem prezrl ali pa je bilo mogoče drugače povedano, ampak prepričan sem, da se je govorilo o 1,1 % uskladitve pokojnin, to je pri izredni uskladitvi, pri redni uskladitvi pa je predvidenih 2,2 %. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo. Tudi sama bi se odzvala v zvezi z amandmajem, za katerega je že naš vodja poslanske skupine povedal, da ga ne moremo podpreti. Povedala bi še en razlog, zaradi katerega amandmaja gospe Bratušek oziroma njene poslanske skupine, poslanske skupine Zavezništva, ne moremo podpreti, in sicer zaradi tega, ker spominja na Superhika iz Alana Forda. Namreč, tudi tu se dogaja, torej po tem njenem predlogu bi se vzelo tistim najbolj revnim upokojenim, ki imajo pokojnino okoli 440 evrov, in sicer bi se jim v zelo okoli 140 evrov letnega dodatka zaradi tega, da bi se dalo tistim, ki imajo zelo visoko pokojnino. Skratka, tak predlog je nesprejemljiv za Desus, ki se zavzema za pravičnost, tudi ko gre za nizke zneske. Po drugi strani pa moram opozoriti na to – sama sem sicer vedno vesela, kadar se politične stranke zavzemajo za tiste ljudi, ki nimajo močnega vpliva v družbi, imajo pa seveda volilne glasove –, da se nam zaradi tega najpogosteje dogaja, da se to zavzemanje za revne, med katere na žalost spadajo tudi številni upokojeni, dogaja običajno blizu volitev. Ker namreč, ko pa so volitve mimo, ko se oblikujejo koalicije, se pa ugotovi, da ostane stranka Desus sama in se mora s koalicijskimi partnerji prizadevati za to, da izboljša razmere tako za upokojene, za delavce in za večino ljudi, ki nimajo takšnega vpliva družbi. In zaradi tega seveda verjamem, glede na delo, ki ga je že pokazala v svojem mandatu predsednice vlade gospa poslanka mag. Bratušek, da se ta njen posluh za revne skupine ljudi oziroma za potrebe upokojenih odraža samo sedaj pred volitvami, kasneje se pa ne bo. Ker namreč, če pogledamo zgodovino, ugotovimo, da upokojeni v letu 2013 in 2014 niso bili deležni prav nobenega usklajevanja pokojnin. Torej, nič. Niti kepice sladoleda. Čeprav ta primerjava, ki jo je dala s kepicami sladoleda, moram povedati, da je zelo neumestna in me pogosto spominja na tisto: Če ljudje nimajo kruha, naj pa jedo potico. Jaz mislim, da upokojeni z valorizacijo ne bodo kupovali sladoleda oziroma si ga ne morejo privoščiti najbrž kaj dosti, pač pa bodo kupovali kruh. In to jim moramo zagotoviti. In za to si v Desusu prizadevamo, da jim to zagotovimo. Gre pa, če smo realni tudi v tem, kar se je zgodilo v letu 2016 in 2017, bo pomenilo, da bo pač upokojenec, ki ima 500 evrov pokojnine, na mesečni ravni po koncu teh usklajevanj leta 2016, 2017 imel pokojnino višjo za okoli 11 evrov. Na letni ravni je to potem nekaj več kot 120 evrov. To tudi nekaj pomeni in ni nič, seveda pa bi to veliko več pomenilo, če bi bila ta usklajevanja tudi v letu 2013 in tudi v letu 2014. In prav bi bilo, da se ne bi varčevalo na teh ljudeh. Vendar pa na koncu je tako, da je doseženo v koalicijskih pogajanjih tisto, kar je bilo največ možno doseči. Stanje se seveda izboljšuje ne samo na račun usklajevanja pokojnin, ki so bila v letu 2016 in 2017 in bodo tudi v 2018 redna in izredna, tako da bi to počasi pomenilo, da se izničuje vpliv Zujfa. Upam, da se bo povsem izničil čez čas. Vendar pa k boljšemu stanju prispeva tudi zvišanje denarne socialne pomoči do minimalne pokojnine za polno pokojninsko dobo, torej na 500 evrov, in tudi končno priznavanje vplačil za prostovoljno pokojninsko zavarovanje, kar smo tudi nedavno sprejeli. Teh ukrepov, ki vodijo nekako v isto smer, da se izboljšuje položaj skupin ljudi, ki so najbolj revni, je seveda bilo kar nekaj. Ne bi pa želela ponovno govoriti o bančni luknji, končno tudi o prispevku gospe Bratuškove, ker se je izkazalo že pri NKBM, da je lastnik iz te banke potegnil višek denarja, kar pomeni, da je bil ta denar nekako brez nadzora dan bankam, in zaradi tega so bile tudi zamrznitve pokojnin. To se pravi, da smo preplačali banke. Tudi to, kar se namerava zdaj iz Nove Ljubljanske banke potegniti, upam, da ne bo šla v prodajo, da bo lahko spet nek tuj lastnik zaslužil na tem, tistih 360 evrov, koliko namerava seveda naša država potegniti ven iz te banke, mislim, da je še premalo in da bi tukaj morali biti bolj odločni in pridobiti tisti denar, ki je oškodoval tudi upokojene, zaradi česar so bile pokojnine zamrznjene vrsto let. Upam, da bomo prišli nazaj in da bomo lahko tudi bolj krepko potem posegli tudi po teh povišanjih in da bomo na koncu seveda povsem izničili Zujf in te ukrepe, ki so se v preteklosti zgodili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Preden obrazložim naš amandma, dovolite, da se jaz dobesedno obregnem ob razpravo poslancev Desusa. Očitno so res volitve blizu. Meni se zdi res nedostojno, da kar naprej govorite, kako Desus ostaja sam, poimensko imenujete bivše predsednike vlade, pri tem pa namensko izpustite sami sebe. V vseh vladah sedite, spoštovani! Čisto v vseh vladah do zdaj ste sedeli. In zdaj govorite o vladi Janeza Janše, o vladi Alenke Bratušek, to je bila tudi Desusova vlada. To je bila tudi Desusova vlada. In dajte pač enkrat priznati, to ste delali, pri tem ste sodelovali, kar danes je. Da nadaljujem pri našem amandmaju. Mi dobro vemo, da je bil čas, ko so bili potrebni varčevalni ukrepi. Tudi zato, da je danes stanje v državi boljše. Predsednik Vlade Miro Cerar se kar naprej hvali, kako je varčevanja konec, kako je krize konec. Zdaj mi pa povejte, kako se to pozna državljankam in državljanom v njihovih denarnicah. Kaj se jim pozna? Seveda vi na nek način te varčevalne ukrepe, bom rekla, sproščate na ta način, da zagotavljate nekim posameznim skupinam nekaj boljšega oziroma varčevalni ukrepi več za njih ne veljajo. Ampak s tem, veste, spoštovani, delite državljanke na prvo- in drugorazredne, zato ker poskrbite najprej samo za določene skupine. Če nam je v tej državi res za to, da vrnemo stanje in da izpolnimo obljubo, ki je bila dana, da ko je čas krize, zategujemo pasove vsi, ko pa tega več ni – in govorimo danes o tem, da je konec krize, to govori predsednik Vlade, nenazadnje je tudi v proračun priteklo nekaj več denarja –, je potem čas za en splošen ukrep, to je, da se povrne stopnja DDV nazaj, kot je bila. Se pravi, tisti znesek, ki govori o tako imenovani splošni stopnji, ki je bila na 22 % takrat dvignjena, nazaj na 20 % in za znižano stopnjo iz 9,5 na 8,5. To je ukrep, ki ga Slovenska demokratska stranka predlaga v tem amandmaju. To je v korist vsem državljankam in državljanom. To se bo poznalo vsem. Ampak takšnega ukrepa, očitno takšnega amandmaja niste pripravljeni sprejeti. Prav tako nenehno govorimo, kako se naša družba stara. To govorijo tudi statistika in svetovni kazalci. Mi smo ena najbolj starih družb na svetu, ne samo v Evropi, deveti od spodaj navzgor smo v svetovnem merilu, spoštovani. Tukaj je tudi čisto konkreten ukrep Slovenske demokratske stranke, ko gre za cestninske zavezance, da se glede na število družinskih članov zniža plačilo cestnine, državljanom bolj poznane kot vinjete, za 25 %. Tistim pa, ki vzdržujejo štiri ali več družinskih članov, se jih pa ta cestnina oprosti. To je ukrep, ki bo zagotovo pripomogel k temu, da bomo tudi v Sloveniji zopet prišli na to, da bomo imeli več rojstev, da se bodo družine večale in da bo tudi prihodnost tega naroda zagotovljena. To je ukrep in denar je za to. Seveda se pa moramo vprašati, kam ga damo. Sem že velikokrat povedala, da so za ta proračun v bistvu največji problem prioritete. Največji problem proračuna, ki smo ga sprejemali in ki bi dejansko lahko prinesel neke ukrepe, ki bi se poznali državljanom, ga ni, ne vem, koliko denarja smo v teh treh letih zmetali za neke informacijske oblake, in ministrstva sama opozarjajo, da si nimajo s tem kaj pomagati, ker nimajo osnovne tehnične opreme za delovanje. Na posameznih področjih, kot je na primer kultura, dajemo denar za neke akcije, za neke promocijske prireditve ali pa, bom rekla, smešne in poniževalne dogodke. Ja, ogromno denarja dobivajo posamezniki, na drugi strani tega ni. To dela minister za kulturo, spoštovani. Dajte si pogledati tisto vehementno akcijo Janez Janša, pa poglejte v proračunu, koliko denarja se plačuje takim posameznikom za neumnosti in posmeh celotni državi, medtem ko za druge stvari, kot je slovenski jezik, za razvoj slovenskega jezika gre pa drobiž in tako naprej. Ampak, da se vrnem k amandmaju, konkreten, znižanje DDV-ja za vse skupine, ne samo za posameznike. Dajte pokazati državljanom, da res ni krize. Ne se na eni strani hvalisati, kako ni krize, po drugi strani pa ste ta ukrep spremenili v stalnega, ne več začasnega. Za stalno ste ga uzakonili. Jaz upam, da v tem Državnem zboru ne bom več slišala, kako je vlada Janeza Janše sprejemala določene ukrepe, ki so grozni, za državljane so bili porazni, medtem ko jih vi uzakonjate kar za stalno. Takrat je bilo jasno povedano, da gre za ukrepe za določen čas, da splavamo iz krize. To so pa vaša dejanja. To je pa vaše zrcalo. Ne se nekateri sprenevedati, da niste bili zraven. Povsod ste zraven. Nekateri v tem državnem zboru povsod. Zdaj imate možnost, da stvari postavimo nazaj, ker ni več krize. Finančna ministrica se mora samo smejati, v proračunu je več denarja, krize ni. Ja, dajmo pomagati državljanom, saj zato smo tukaj notri. Znižajmo ta DDV na obeh stopnjah pa pokažimo, ali resno mislimo ali je ta proračunska razprava, ki je bila včeraj praktično cel dan in vse ostalo, samo en blef in priprava na volitve. Prej je bilo tudi rečeno, kako lokalne skupnosti ne morejo sprejemati proračunov za čas, ko jih ni več. Ja, kaj pa je proračun 2019? Povsem druga sestava bo. Če pa hočemo res nekaj narediti, dajmo sprejeti amandmaje, ki koristijo vsem državljankam in državljanom in jih ne delijo na prvo- in drugorazredne, kajti vsi so morali zategniti pasove. Nekaterim se je seveda mnogo bolj poznalo, drugim nekoliko manj, ampak danes imamo možnost, da odtegnemo ta pas za vse. Hvala.
Preden dam besedo mag. Alenki Bratušek, dam besedo najprej državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Saši Jazbec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi rada samo popravila poslansko, da ZPIZ ne določa višine letnega dodatka. Sistemski zakon določa samo, da se izplača v dveh razredih, višina se pa določa v tem zakonu, ki ga obravnavamo danes, se pravi v Zakonu o izvrševanju proračunov. Koalicija se je odločila, da bodo upokojenci prva kategorija, kjer bodo varčevalni ukrepi odpravljeni v celoti, zato ker je bilo v letu 2011, se pravi pred zloglasnim Zujfom, izplačanega 140 milijonov letnega dodatka, to je najvišji dodatek, ki je bil izplačan, da bo tudi v naslednjem letu izplača letni dodatek v takem znesku. Pri tem se je pa odločila, da je bolj pravična delitev na več razredov, zato ker bi v primeru in sistemske zakonodaje dobilo isti letni dodatek nekdo, ki ima 440 evrov pokojnine, in tisti, ki je ima tisoč 500, ker je meja v sistemskem zakonu postavljena pri 55 % te minimalne pokojninske osnove. Iz tega je prišlo teh 5 razredov, ki so bolj pravični, kot bi bila samo dva razreda, drugače je pa višina enaka. Zato je mnenje, da so varčevalni ukrepi pri upokojencih pač odpravljeni in da bodo dobili v naslednjem letu toliko, kot so dobili pred varčevanjem. Hvala.
Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Ja, gospa državna sekretarka, je treba najprej natančno poslušati, potem pa še natančno povedati. To, da se regres izplačuje v dveh zneskih, je določeno v zpizovskem zakonu. Višina tega se določi v ZIPRS. Ja, odločili ste se za pet zneskov in ne vleči ven tistih s tisoč 500 evrov, ampak potegnite ven tiste s 550 evrov, ki bodo tudi dobili manj kot leta 2011. Veste kako, ja, res je, na žalost je vedno več upokojencev na pragu revščine oziroma revnih. Desus je v vladah 20 let. Koliko od tega boste vzeli na svoj hrbet? Koliko od tega boste vzeli na svoj hrbet? 20 let kreirate politiko v Sloveniji. Ja, mogoče je tudi zato stanje upokojencev takšno, kot je na žalost. O dveh kepicah sladoleda je včeraj govoril vodja Poslanske skupine Desus, lahko verjamete ali ne, in najprej bi se bilo verjetno korektno obrniti na njega, se strinjam. Popolnoma neprimerno je, popolnoma neprimerno je, da se pogovarjamo, ko imamo milijardo in pol denarja, da se pogovarjamo o kepicah sladoleda, ki jih boste dali upokojencem. Dali bomo tistim, ki imajo manj, in vzeli tistim, ki imajo zelo veliko. Ali lahko verjamete, da v Desusu pravijo, da je pokojnina 550 evrov zelo veliko. Prav, če je to za Desus veliko, je veliko. Jaz mislim, da tudi ljudje s 550 evri pokojnine zelo težko preživijo. In še nekaj, na tej seji boste glasovali o mojem predlogu, da o preveč denarja v bankah opravimo razpravo. Jaz pričakujem vseh 11 glasov Desusa, ne populizma tukaj, kako je v bankah preveč denarja, ampak dajte nekaj narediti. Tri leta vodite vlado in nič. Kar se tiče pa NKBM, gospa Julijana Bizjak Mlakar, jaz mislim, da ste bili takrat ministrica v vladi, ki je to prodala. Kaj lahko še več naredimo? Seveda se lahko branite, ampak to so dejstva. In še eno, pokojnine so se samo enkrat do danes znižale. Ja, zdaj boste rekli, da je za to kriv Janez Janša, ampak brez vaših glasov tudi Janez Janša pokojnin ne bi mogel znižati. To, kar delate vi, je največji populizem, ki se ga v slovenski politiki lahko gre, največji populizem. Za nič niste odgovorni, zaslužni pa za vse. Pa v vsaki vladi ste, levi, desni, katerakoli je, in še več, poudarjate, da brez Desusa tistih vlad sploh ni, se pravi, ste ključni faktor v vseh vladah. Ampak z dobrimi pridejo tudi tiste malo manj dobre stvari. Skratka, če želimo odpraviti ukrepe, je treba ta amandma podpreti, da se ga spremeniti, lahko zneske tudi zvišamo, če so nam na voljo. Pričakujem glasove Desusa za svoje poslansko vprašanje, da res razčistimo, ali je v bankah preveč denarja in ga vzamemo ven in ga damo upokojencem. In to bo od besed k dejanjem.
Zanima me ali želi [[…]]vidim, da želite še, zato vas prosim, če se prijavite k razpravi. Prijava poteka. Besedo ima gospod Uroš Prikl. Bom pa potem sprožil še enkrat, da se boste lahko prijavili. Repliko želite? Mag. Lilijana Bizjak Mlakar, izvolite, imate repliko.
Hvala lepa, sem mislila, da sva se razumela prej že za repliko. Namreč ne zdi se mi korektno, da gospa Bratušek govori o tem, zakaj je gospod Franc Jurša govoril o kepicah sladoleda. Sama sem sicer sledila razpravi včeraj in vem, da je bil to odziv na predhodne kepice sladoleda. Mislim, da je prav, da kadar se omenja nekega človeka, da je ta prisoten, zaradi tega, da se lahko sam odziva in da ni potrebno, da moramo ostali, ki seveda slučajno vemo, kaj se je dogajalo, potem odreagirati. Po drugi strani je potrebno povedati, jaz o gospodu Janši nisem nič govorila, govorila pa sem o odnosu, ki se kaže prav pri gospe Bratušek še iz časa njene vlade, torej o tem, kaj se je pravzaprav dogajalo. In seveda tudi tam je dokaz, prav iz tega obdobja je dokaz, kako pomemben faktor je Desus v vladi, kjer je dostikrat zaslužen za to, da se določene slabe stvari niso zgodile, določene pozitivne so se pa zgodile, tudi v prid upokojenim. In če se dobro spomnim izjave ministra za finance Čufarja, jaz sem ga brala v medijih, v vladi Alenke Bratušek, ko je ta rekel, da upokojenci niso še nič prispevali h konsolidaciji javnih financ oziroma, kot pravi, krize, zaradi česar je nameraval pokojnine znižati za 10 %. In če ne bi bilo tedaj Desusa v tisti vladi, seveda bi se po vsej verjetnosti to zgodilo, ker tudi v medijih najdemo, da se je Desus postavil po robu temu in zaradi tega se ta črni scenarij seveda ni zgodil. Ko pa gre za Novo Kreditno banko Maribor, pa ne gre spregledati, da je bila gospa Bratušek nadzornica v tej banki, da je takorekoč sama pomagala kopati luknjo v banki. In da je potem kot predsednica vlade pa napolnila to banko in da jo je pretirano napolnila. Ona, ki je bila tam nadzornica, bi morala vedeti, da gre za pretirano polnjenje, česar pa seveda tisti, ki so se leta 2014 odločali to prodati, še niso vedeli. Če je pa vedela, bi morala pa na to opozoriti. Toliko. Hvala lepa.
postopkovno mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, jaz prosim, da kolegico pozovete, o kakšni luknji, ki naj bi jo jaz kopala, govori. Dokaže naj in ne da tukaj pred slovensko javnostjo špekulira, kar Desus dobro zna, ampak okej, zdaj se tiče mene, zato prosim, da jo opozorite, da naj operira s konkretnimi podatki, z dejstvi. Verjamem in čutim bolečino, da če sediš v vladi in je ta banka prodana, te seveda boli, da jo prodaš za 200 milijonov evrov, v njej je pa milijarda. Ja, je bolečina, samo operirajmo z realnimi in konkretnimi podatki. Prosim, da jo opozorite. In še na nekaj. Lahko je kdo govoril, da bi se pokojnine morale znižati, ampak v letu 2012 pa z Desusom so se. Mogoče jo tudi na to opozorite, da pove konkretno in pravilno.
Ker vidim, da imata različni mnenji, vaju vabim, da se k razpravi prijavita, če bosta želeli, lahko sprožimo še en krog prijav. Zaenkrat pa dobi besedo še zadnji prijavljen gospod Uroš Prikl. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Ne bi se prijavil k besedi, ampak vidim, da se ta desant na Desus in desant na upokojence v Republiki Sloveniji nadaljuje. Da je bila premalo petkova proračunska seja za proračun 2018, 2019, sobotna seja za proračun 2019, včerajšnja razpravo o obeh proračunih na plenumu, še danes se pri zakonu, ki se mu reče ZIPRS in ki je tehnične narave, ta desant na upokojence in Desus na žalost nadaljuje. Jaz razumem, da koga kaj boli, da ima kakšne travme iz preteklosti, da bi kaj drugače rešil, kaj drugače postoril, kot je bilo v preteklosti postorjenega, ampak ne dovolim pa tukaj, da se nam poslancem Desusa polaga v usta izjava, da v Desusu pravijo, citiram: »V Desusu pravijo, da je 550 evrov velika pokojnina.« Konec citata. Tega nihče v Desusu ni rekel, in tukaj bi želel seveda vsaj opravičilo, v bodoče pa da se takšne anomalije in takšne laži ne pojavljajo več. Tudi mene boli, da smo Novo Kreditno banko pod ceno prodali, prej jo dokapitalizirali, tako ali drugače, s potrebnimi ali previsokimi sredstvi, potem pa jo praktično podarili nekomu, ki jo bo dalje prodal. Tudi mene to boli, ampak enostavno je to posledica napačne odločitve, si bom dovolil reči, te vlade, ki pa je posledica nekih obljub, ki jih je v preteklosti nekdo drug dajal. Ko je beseda o tem, kaj so upokojenci prispevali h krizi in česa niso prispevali, trdim, trdim na tem mestu, da so upokojenci kot ciljna skupina največ prispevali h krizi oziroma težavam finančne narave v tej državi in še širše. In ravno zato, se mi iskreno trudimo v Desusu, in jaz verjamem, da ljudje bodo to iskrenost prepoznali, da te anomalije in vse te krivice, ki so se upokojencem zgodile v preteklosti, tudi popravimo. Bilo je naštetih že kar nekaj ukrepov, nenazadnje mi smo začeli vendarle to krivuljo realnega padanja pokojnin, v tem mandatu smo jih ustavili. Po 5 letih so se začele pokojnine ponovno usklajevati. Res, da na začetku sramežljivo, skoraj sramotno nizko, ampak vendarle, prišli smo do tega, da se in redno in izredno usklajujejo. Pa verjemite, da smo imeli tukaj težave, tako s prejšnjim ministrom, kot s to ministrico, kot vedno in zmeraj, ko želi neka parlamentarna stranka kakšno dodatno sredstvo, nastopi seveda tukaj minister ali ministrica, ki je varuh, in to je normalno, nekih proračunskih sredstev in skrbnik tega, da ne gremo preveč v izdatke. Smo imeli težave, karikirano bom rekel, skoraj kolena smo morali lomiti za nekaj desetink procenta, ampak nam je uspelo, nam uspeva. In tu se seveda ne bomo ustavili, dokler ne bo tista najnižja pokojnina tako visoka, da prejemnik te pokojnine ne bo tvegal socialne revščine, socialne izključenosti, do takrat mi v Desusu ne bomo zadovoljni. Če se zelo na kratko še dotaknem tega, kar je predmet razprave, amandmaja, ki ga je Slovenska demokratska stranka predlagala. Jaz osebno moram povedati, da mi je izredno simpatičen tisti drugi del, ki govori o minus 25 % za vzdrževanega družinskega člana, da se t. i. vinjeta niža. Ker pa sem pa že prevečkrat v tem Državnem zboru in tudi na odborih povedal, kakšno je moje mnenje do davka na dodano vrednost, pa seveda bom proti temu amandmaju. Če bi pa ta amandma bil razbit in bi samo govoril o minus 25 % za vzdrževanega družinskega člana, pa je moj glas tukaj na klopi in je jasen. Seveda tudi davek na dodano vrednost ni zabetoniran, zacementiran, noben ukrep ni za stalno, stalnica v življenju so samo spremembe, draga kolegica. Ja, ko pa je Desus za vse kriv, to je nekako rdeča nit te razprave, Desus je kriv za to, Desus je kriv za ono. Jaz verjamem, da Desus tudi ni kriv, da ima Juncker takšno komisarsko ekipo, kot jo ima, in da Desus ni kriv tudi, da pride do kakšne naravne elementarne katastrofe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja po razpravi. Imamo dve repliki. Najprej, mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Hvala. Bom kolegu pred mano zagotovila tudi magnetogram, ampak gospa Julijana Bizjak Mlakar je rekla takole: »Amandma gospe Bratušek jemlje tistim z najnižjimi pokojninami in daje tistim z zelo visokimi pokojninami.« In če pogledam, kaj amandma pravi, moj amandma daje tistim, ki imajo pokojnine višje od 550 evrov. Če so to zelo visoke pokojnine, potem res ne vem, gospod Prikl. Tako da, mogoče bo kdo drug slovenskim upokojencem moral dati opravičilo.
Najprej imamo še eno repliko. Gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Da se bomo razumeli, dvig DDV je bil takrat kot varčevalni ukrep. In je bilo rečeno, da takoj, ko ne bo več razlogov za to, bo odstranjen. Vaša vlada pa danes, ko govori, da krize ni več, da imamo gospodarsko rast, je ta ukrep ne samo podaljšala, ga je obdržala. In bo veljal do – seveda upam čim prej – druge vlade, ki bo to seveda spremenila, ker vam ni v interesu. In zato sem povedala, ne govorite ljudem, da je krize konec, ker se jim to ne pozna v denarnicah in niso neumni. In to je pač odgovor na to, da seveda ne govoriti o tem, da ni nič zacementirano. Zaenkrat je to zacementirano, ker nimate želje spremeniti. Kar pa se tiče našega drugega dela amandmaja glede vzdrževanja družinskega člana in znižanja cestnine oziroma vinjete. Seveda vi lahko vedno najdete razlog za to, da nečesa ne podprete. Vedno je lahko: če bi, ko bi, če bi bilo tako. Poglejte, dejstvo je, da je tukaj konkreten predlog na mizi. Kdor misli, da je to v pomoč – v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je, ko gre za veliko številčne družine, da bi jim to še kako pomagalo – bi seveda ta amandma podprl.
Mag. Julijana Bizjak Mlakar bomo smatrali vašo intervencijo kot razpravo in ne kot repliko repliki, ker je to nemogoče. Torej, razprava. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz mislim, da tisti, ki je pozorno poslušal, kar je povedala gospa Bratušek, je lahko ugotovil, da gre spet za očitno manipulacijo. Namreč, jaz nisem nikjer omenjala pokojnine v višini 550 evrov, to kar je ona omenjala in trdila, da Desus trdi, da je to visoka pokojnina. Govorila pa sem o tem, da se daje tistim, ki imajo visoke pokojnine. In če boste gledali, se ta denar daje tudi tistim, ki imajo tisoč evrov pokojnine, tisoč 500 evrov pokojnine in tako naprej, kar seveda pomeni [[…]]ampak sama nisem nikoli tega omenila, in to je razvidno tudi iz tistega, kar je povedala gospa Bratušek, pa kljub temu je trdila nasprotno, torej, da je Desus rekel, da so visoke pokojnine 550 evrov. To se pravi [[…]]Ampak to je pač značaj gospe Bratušek, kaj hočemo, tako je. Hvala lepa.
Replika, mag. Alenka Bratušek, za njo pa ministrica. Izvolite.
Na srečo obstajajo magnetogrami. Si ga bom do glasovanja pridobila in vam prebrala, kolegici in celotnemu Desusu, še enkrat. Ja, gospa Julijana Bizjak Mlakar je rekla, da amandma, moj amandma jemlje tistim, ki imajo najmanj, in daje tistim, ki imajo zelo visoke pokojnine. In moj amandma daje tudi tistim, ki imajo 550 evrov pokojnine. Kaj iz tega sledi, kot to, da je 550 evrov očitno za nekoga zelo visoka pokojnina? Ja, to je dejstvo. Jaz ne razumem. Potem se pa popravite in povejte, da ni res, da daje samo tistim z zelo visokimi pokojninami. Potem pa to povejte slovenskim upokojencem. Vsi, ki imajo pokojnino 550 evrov in več, bodo po vašem predlogu dobili letni dodatek nižji, kot je bil leta 2011. To je dejstvo. To je dejtvo. Ali je to visoka pokojnina ali je to nizka pokojnina? Ne drži. Zame ne drži. Zame ne drži, da moj amandma daje samo tistim, ki imajo zelo visoke pokojnine. To je trdil nekdo drug oziroma to je trdila poslanka iz Poslanske skupine Desus. To so njene besede. Daje tistim, ki imajo od 550 evrov in 1 cent, nekaj več kot 20 evrov, vsem ostalim pa toliko več. To so številke. S številkami je treba biti natančen.
Besedo ima ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, potem pa dam besedo še vam. Izvolite, ministrica.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Želela bi se opredeliti do predloga amandmaja k 69. členu Predloga zakona o izvrševanju proračunov, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Predlaganega amandmaja ne more podpreti v imenu vlade. Predlagani pomeni približno 350 milijonov nižje prihodke državnega proračuna. Na včerajšnji razpravi o proračunu za leto 2018 in leto 2019 pa moram ugotoviti, da nisem zasledila nobenega amandmaja, ki bi zniževal odhodke državnega proračuna za ustrezen znesek, tako da bi še naprej lahko govorili o tem, da so proračunski dokumenti skladni z zakonom, z Zakonom o fiskalnem pravilu in z ustavo. Glede začasnosti in trajnost pa naj še enkrat opozorim, da je že v programu stabilnosti za leto 2013 bil dvig stopenj DDV opredeljen kot strukturni ukrep, torej trajni. Res pa je, da je bil izvršen skozi novelo oziroma skozi Zakon o izvrševanju proračunov in šele naknadno prenesen v Zakon o davku na dodano vrednost. Trajnost enega ali drugega pristopa je pa enaka. Zakone sprejemate v Državnem zboru in veste, koliko časa traja, da lahko posamezen zakon spremenite. V drugem delu, ki govori o cestnini, pa predloga amandmaja posega z nepredvidljivimi finančnimi posledicami v prihodke družbe DARS. Cestnina ni javnofinančni prihodek, ampak je neposredni prihodek družbe DARS, namenjen vzdrževanju avtocest in pa zagotavljanju finančne vzdržnosti družbe kot nosilca pomembnega dela dolga sektorja država. Če onemogočimo z posegi v prihodke te družbe, da bi družba sama s svojimi prihodki redno odplačevala najete kredite za izgradnjo avtocestne križa, bi to pomenilo, da mora z garancijo poseči država oziroma državni proračun. Poleg tega naj opozorim, da je cesta nadomestilo za uporabo avtocest oziroma cestninskih cest, širše rečeno, in zaradi tega mora višina cestnine odražati uporabo teh javnih dobrin, kar pa seveda ne moremo meriti s tem, ali ima posamezen lastnik avtomobila vzdrževane družinske člane ali ne. Skratka, ne v prvem ne v drugem delu predlaganega amandmaja Vlada ne more podpreti zaradi vpliva na državni proračun in zaradi nepredvidljivega vpliva na družbo DARS. Hvala lepa.
Replika, gospa Anja Bah Žibert.
Ministrica, samo centimeter vašega zlatega tira bi pocenili pa bi ta denar dobili notri, obe postavki, ki ju predlagamo.
Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar. Izvolite.
Hvala lepa. Ne bi sicer nadaljevala tiste nesmiselne interpretacije, ki je bila podana, ker namreč, kadar se na usta polaga besede, za katere se ve, da jih ni noben poslanec Desusa nikoli izrekel, je pač nesmiselno se o tem sploh pogovarjati, ker namreč mi smo vedno rekli, da mora biti najnižja pokojnina vsaj 1 evro višja, kot pa je prag tveganja revščine. Sicer pa si vedno prizadevamo za višje pokojnine. Pri tem bi želela povedati tudi to, da nekako ugotavljamo oziroma vsaj sama, da je krivična tudi formula usklajevanje pokojnin in tudi zaradi tega pokojnine realno padajo. V stranki Desus si bomo seveda tudi naprej še prizadevali in tudi vztrajali na tem, da se poleg usklajevanja pokojnin vsako leto izvajajo tudi izredna usklajevanja pokojnin, s čimer smo že začeli in tudi predvidevamo, da se bo to dogajalo tudi v letu 2018, no, ampak da bi se tudi ta formula spremenila na ta način, torej da bi dobrobiti gospodarske rasti, da bi v večji meri lahko tudi upokojeni bili deležni. Tako upam, da nam bo uspevalo še naprej in še v večji meri, torej da bodo imele tudi druge stranke posluh za te potrebe, in da bomo lahko v večji meri tudi za vse ostale ljudi, ki nimajo takšnega vpliva v družbi, dosegli kaj več, še več. Seveda je pa vse odvisno od števila glasov, od števila poslancev, od števila ministrov in od te moči, ki jo pa posameznim poslanskim skupinam dajo volivci. Ker volivci pač določijo, koliko bo posameznih poslancev, in na koncu seveda je celoten proračun vedno odraz moči, ki jo ima posamezna politična stranka glede na tisto, kar je dobila na samih volitvah. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Če bi nam res bilo vsem skupaj iskreno mar, da se pokojnine zvišajo, ne bi polresnic, laži že štiri dni, dva dni na odboru in drugi dan na plenarni seji, ponavljali in zavajali ljudi. Ampak, lepo prosim, tukaj ustavimo, kaj je kdo rekel, česa ni rekel, kaj bi kdo naredil. Osebno vam povem, jaz bom takrat zadovoljen – pa vprašanje, če bom, če ne bom še kaj več hotel –, ko bo najnižja pokojnina visoka toliko, kolikor je potrebnih sredstev, da človek ne tvega socialne izključenosti. Zdaj pa še res mogoče samo beseda ali dve o teh razredih. Mi ocenjujemo, da je v vsakem kaskadnem modelu, v vsakem kaskadnem sistemu, ko je več razredov, vedno tveganje, da nekdo, ki ima en evro več, nekdo, ki ima en evro manj ali pa tudi manj kot evro, da zapade v drugi razred. Spoštovane kolegica Bratušek dobro ve, ker je delala na financah, delala v sektorju za proračun, da so podobne težave bile tudi in so še verjetno tudi pri otroških dodatkih, katere bomo imeli zopet po starem, po novem, kakorkoli hočete, 8 razredov. Tudi tam je vprašanje, ali je pravično, vedno nekdo izpade, vedno se nekomu zgodi takšna ali drugačna krivica. V končni fazi, mi ocenjujemo, in to je naše trdno prepričanje in ga je tudi posvojila, na koncu sprejela Vlada, ki nam predlaga v glasovanje tak zakon o izvrševanju proračuna, kjer je pet razredov, ker ocenjujemo, da je bolj pravično, ker mi smo pač vedno na strani tistih in je večji akcent, večji poudarek tam, kjer je socialna stiska večja. Enostavno si bomo bolj prizadevali, da tisti, ki imajo nižje, najnižje pokojnine, dobijo večji znesek, tisti, ki imajo pa za spoznanje višje, pa še ne zadosti visoke pokojnine, pač kakšen evro pri regresu oziroma letnemu dodatku manj. Seveda pa bomo zelo pozorni pri novi pokojninski reformi, pri Beli knjigi, da ne bodo šle zadeve v neslutene razsežnosti, da se še bolj ne bo zašraufalo tistih, ki se bodo v naslednjih letih ali desetletjih upokojevali, in tukaj računamo na vašo podporo. Kot pa je kolegica Bizjakova načela, seveda formula za obračun pokojnin pa je tista ključna, ki vsa ta leta znižuje penzije.
Mag. Alena Bratušek, izvolite.
Hvala. Da ne bo ostalo v zraku, bom zdaj konkretno povedala. Skratka, po vladnem predlogu upokojenci, ki imajo pokojnino v znesku od 550 evrov naprej, dobijo 210 evrov. Po predlogu amandmaja, ki sem ga vložila, bi dobili 270 evrov. To so pa dejstva. Res, populizem nima meja, ampak pri konkretnih stvareh, pri konkretnih številkah pa potem zmanjka besed. Še enkrat, tudi upokojenci s 550 evri verjetno ne živijo najbolje in bi jim teh 60 evrov prišlo še kako prav, če že govorimo o socialni pravičnosti, ki jo zdaj tukaj poslušamo že dva dni. Ja, Vlada se je odločila tako, Vlada skupaj z Desusom se je odločila tako. Pravico imate in seveda to izpeljite tako, kot ste si zastavili. Jaz pa več kot vložiti amandmaja v tem trenutku pač nisem mogla.
Postopkovno mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Spoštovani gospod podpredsednik, dejstvo je, da naša poslanska skupina ne more več odgovarjati na to trditev, ker namreč to, kar je povedala poslanka Bratuškova, nič ne dokazuje, vendar pa na te njene trditve ne moremo odgovarjati, in prosim, če lahko drugič opozorite, da naj ne dela tega, ker je to nekorektno. Hvala lepa.
Preden dam postopkovno dr. Trčku, spoštujem vaše mnenje, mag. Julijana Bizjak Mlakar, ampak čas se vam je iztekel, medtem ko mag. Alenki Bratušek pa ne, zato je on uporabila seveda to možnost legitimno. Dr. Franc Trček, izvolite. Imate postopkovno. Izvolite.
Hvala za besedo. Bližamo se volitvam. Kot sem že razlagal, 37 % volilnega telesa so upokojenke in upokojenci. Razumem interese političnega prečenja tako gospe Bratušek, ki išče svoj prostor, da obstane v politiki, kot Desusa in kogarkoli drugega, tretjega. Ampak moj prvi postopkovni predlog bi bil, da se nehamo delati norcev iz upokojenk in upokojencev. Drugi postopkovni predlog bi pa bil, da po treh letih in pol, skoraj, poslanke in poslanci, pa zlasti tisti, ki ste že kakšen mandat bili v politiki, veste, kako je z napovedjo časa. Kar me tudi žalosti, ker sem navsezadnje iz Maribora, pa danes se vam ne da delati, pa bomo spet nekje prekinili, pa jutri bomo glasovali in tako naprej. Taki ljudje ne bi smeli biti v politiki, ker ne znajo upravljati niti s časom, čas je pa tudi denar. Hvala za besedo.
Razprava mag. Alenka Bratušek. Uroš Prikl, ste želeli postopkovno? Mag. Alenka Bratušek, imate besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, mag. Alenka Bratušek, imate besedo.
Najlepša hvala. Upam, da imamo še vedno samo enega, ki koordinira delo v Državnem zboru. Dejstvo je, da država razpolaga z bistveno več denarja. Dejstvo je, da ste se odločili, da pri upokojencih še vedno varčujete. In tretje dejstvo je, da pač s tem amandmajem lahko eno majhno stvar popravimo. To ni noben populističen amandma, ker upokojencem ne obljubljam tisoč evrov pokojnine. Ne! Za razliko od neke druge stranke, govorim samo, da pojdimo na tisto, kar je bilo pred krizo. Se pravi, izplačilo regresa v dveh zneskih in dajmo tudi upokojencem, ki imajo nizko pokojnino, 550 evrov, nekaj več. Nekaj več. To je vse. Tisti, ki govorite o populizmu, si pa najprej sami pred sebe postavite ogledalo.
Hvala lepa vsem razpravljavkam in razpravljavcem. Vidim, da interesa več ni, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje z Državnega zbora odločali v četrtek, 16. novembra ob 9. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer državni sekretarki na Ministrstvu za javno upravo mag. Ksenija Klampfer. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani, hvala za besedo! Z Zakonom o državnem odvetništvu je bilo ustanovljeno Državno odvetništvo Republike Slovenije kot državni organ, ki je pri upravljanju svojih nalog in pristojnosti samostojen in avtonomen v skladu z določbami tega zakona. Državno odvetništvo privzame vse pristojnosti, ki zakon določa za Državno pravobranilstvo, pravice in obveznosti, funkcionarje in javne uslužbence, zaposlene v Državnem pravobranilstvu. Glede na avtonomnost in samostojnost novega državnega organa, ki bo opravljal strokovne naloge na področju varstva premoženjskih in drugih pravic in interesov države prek pravnega zastopanja v sodnih in drugih organih, se s spremembo tretjega odstavka 13. člena Zakona o sistemuplač v javnem sektorju, ki določa način uvrščanja delovnih mest oziroma nazivov v plačne razrede, predlaga, da se tudi delovna mesta oziroma nazive v Državnem odvetništvu uvršča s splošnim aktom, upoštevaje uvrstitev primerljivih delovnih mest in nazivov plačne skupine C v kolektivni dejavnosti. Zakon o državnem odvetništvu, ki se začne uporabljati 20. novembra 2017, je spremenil strukturo zaposlenih, tako da bosta funkcionarja Državnega odvetništva le še generalni državni odvetnik in namestnik generalnega državnega odvetnika, državni odvetniki in višji državni odvetniki pa bodo javni uslužbenci. S tem se usklajujejo tudi določbe Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Predlog sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju zaradi novoustanovljenega organa Državnega odvetništva je bil predstavljen na sejah pogajalske skupine, in sicer 18. septembra, 25. septembra in 23. oktobra 2017. Sindikati javnega sektorja so predlagali, da bi usklajevanje sprememb zakona potekalo, potem ko bodo končana pogajanja o odpravi anomalij pri uvrščanju delovnih mest in nazivov v plačnem sistemu javnega sektorja. Sindikati so predlagali, da bi se dodale tudi spremembe, in sicer 3.a člena, 14. člena, 19. člena, 20. člena ter 32. člena zakona, ki bi morale biti še predmet usklajevanj. Glede na to, da so pogajanja o odpravi anomalij za delovna mesta, uvrščena nad 26. plačni razred, še v teku, uveljavitev novele Zakona o sistemu plač v javnem sektorju pa je nujna, ker se Zakon o državnem odvetništvu začne uporabljati 20. novembra 2017, usklajevanje predloga zakona s sindikati javnega sektorja šele po odpravi anomalij oziroma usklajevanje dodatnih predlogov časovno ni sprejemljivo. Glede na navedeno Državnemu zboru predlagamo, da predlog zakona potrdi. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Dušanu Verbiču.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Predstavnika izvršilne veje oblasti, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 59. nujni seji dne 10. 11. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. V poslovniškem roku so amandmaje vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD. Predstavnik predlagatelja, minister za javno upravo, je podal dopolnilno obrazložitev k členom predloga zakona in pri tem poudaril, da gre za nujne spremembe in dopolnitve Zakona o sistemu plač v javnem sektorju zaradi realizacije že sprejetega Zakona o državnem odvetništvu, ki je spremenil status delovnih mest in s tem določanje plač državnih odvetnikov. Zato je v Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju treba zagotoviti ustrezno podlago, in sicer tako, da se lahko z aktom Državnega odvetništva za odvetnike določi dejanska razporeditev delovnih mest. Pojasnil je, da si je predlagatelj prizadeval, da bi dosegel usklajenost s sindikati, vendar glede na številne dodatne zahteve in predloge za uvrstitev v predlog zakona vsebuje predlog zakona le nujne spremembe. O vseh ostalih predlogih sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju pa se pogajanja nadaljujejo. Glede pomislekov o dvotirnosti sistema je pojasnil, da že iz Zakona o državnem odvetništvu izhaja, da odvetniki s svojim mandatom zaključijo in potem preidejo v nov način določanja, torej ne gre za dvotirnost, temveč zgolj za prehod iz obstoječega v novi sistem. Predstavnica Državnega pravobranilstva Republike Slovenije je povedala, da Državno pravobranilstvo podpira predlog zakona in vse predlagane amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ob predstavitvi pisnega mnenja dejala, da je Zakonodajno-pravna služba podala pripombe k členom predloga zakona. Vse pripombe k materialnim določbam predloga zakona temeljijo na načelnem opozorilu, da je treba pri uvrstitvi Državnega odvetništva slediti enotnemu pristopu, ki bo zagotavljal doslednost in s tem varoval ustavno načelo enakosti. Prav tako ugotavlja, da so pripombe s predlaganimi amandmaji poslanskih skupin SMC, Desus in SD upoštevane. Povedala je, da je posledično s predlaganim amandmajem spremenjena tudi prehodna določba, tako popolnoma sledi sedmemu odstavku 95. člena Zakona o državnem odvetništvu in tudi končna določba, po kateri datum začetka uporabe sovpada z datumom začetka veljavnosti. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je tako sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Anita Koleša. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, drage kolegice, kolegi, lep pozdrav! Letos smo z zakonom ustanovili Državno odvetništvo kot državni organ, ki je pri upravljanju svojih nalog in pristojnosti samostojen in avtonomen in ki opravlja strokovne naloge na področju varstva premoženjskih ter drugih pravic in interesov države preko pravnega zastopanja v sodnih in drugih postopkih pred domačimi tujimi mednarodnimi sodišči ter arbitražami. Državno odvetništvo je prevzelo vse pristojnosti, ki jih zakon določa za državno pravobranilstvo, pravice in obveznosti, funkcionarje in javne uslužbence, zaposlene v Državnem pravobranilstvu. V Državnem odvetništvu bodo tako delovali generalni državni odvetnik in njegov namestnik ter višji državni odvetniki, državni odvetniki in kandidati za državne odvetnike. Zakon je spremenil strukturo zaposlenih tako, da bosta funkcionarja državnega odvetništva le še generalni državni odvetnik in njegov namestnik. Če so bili pravobranilci državni funkcionarji z osemletnim mandatom, bodo državni odvetniki in višji državni odvetniki javni uslužbenci, zaposleni za nedoločen čas. Ker je zakon spremenil status delovnih mest in s tem določanje plač državnih odvetnikov, je potrebno v Zakonu o sistemu plač v javnem sektorju zagotoviti ustrezno pravno podlago za to, da se lahko določi dejanska razporeditev delovnih mest in s tem pripadajočih plačnih razredov. S spremembo določb, ki določajo način uvrščanja delovnih mest oziroma nazivov v plačne razrede, je določeno, da se tudi delovna mesta oziroma nazivi v Državnem odvetništvu uvrščajo s splošnim aktom, upoštevaje uvrstitev primerljivih delovnih mest in nazivov plačne skupine C v kolektivni pogodbi dejavnosti. Tako je vzpostavljena enka ureditev, kot je že uveljavljena za druge samostojne in neodvisne državne organe. Zaradi predvidenega postopnega prehoda na novo ureditev bodo finančne posledice predlaganega zakona nastajale postopno in v obdobju nekaj let. Državni pravobranilci in pomočniki državnih pravobranilcev, ki so bili imenovani po določbah Zakona o državnem pravobranilstvu, bodo do konca svojih osemletnih mandatov ohranili doseženi plačni razred. Ko bodo torej pravobranilci svoj mandat zaključili, bodo prišli v nov način določanja plač oziroma plačnih razredov. Vlada je predloženo novelo v postopek sprejemanja posredovala pozno, a za zamudo obstajajo objektivni razlogi. Minister za javno upravo je predlagane rešitve pravočasno predstavil sindikatom javnega sektorja. Sindikati so predlagali, da bi usklajevanje sprememb zakona potekalo potem, ko bodo končana pogajanja o odpravi anomalij pri uvrščanju delovnih mest in nazivov v plačnem sistemu javnega sektorja. Glede na to, da so pogajanja o odpravi anomalij za delovna mesta uvrščena nad 26. plačni razred še v teku, ni bilo več mogoče čakati, da bi dosegli usklajenost glede na številne dodatne zahteve in predloge. Zato ta novela vsebuje le nujno spremembo, ki je potrebna zaradi sprejetega Zakona o državnem odvetništvu oziroma vključitve državnih odvetnikov v sistem javnih uslužbencev. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini SMC podprli.
Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pred nami je predlog sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Gre za predlog sprememb, ki so pravzaprav posledica sprejetja nedomišljenega in spornega Zakona o državnem odvetništvu, ki se bo začel uporabljati 20. novembra, torej že čez nekaj dni. Vladni pristop, da se vezana zakonodaja sprejema tik pred zdajci, je neodgovorno početje, saj je velika verjetnost, da so predlagane rešitve nedorečene in posledično lahko pomenijo dodatne težave. Glede na to, da so na eni strani posamezni ministri te vlade videli rešitev stanja za določene skupine zaposlenih izhod iz sistema plač v javnem sektorju, pa je minister za pravosodje ravnal ravno nasprotno in je državne pravobranilce uvrstil med državne uradnike in jih povsem podredil. Videti je, da je pri tej vladi odpovedala vsa logokracija in se deluje izključno še interesno. Zakonu o odvetništvu je že takrat nasprotovala vsa strokovna javnost, Državni svet, opozorila pa so prišla tudi s strani Zakonodajno-pravne službe. Današnji zakon tudi nima soglasja v bistvu sindikatov. V Slovenski demokratski strani menimo, da bi državni pravobranilci morali ostati zastopniki javnega interesa, ne pa podaljšana roka države. Ostati bi morali neodvisni strokovnjaki, ki morajo voljo države v sodnih in upravnih postopkih oblikovati in izražati v skladu s pravom, le tako se lahko varuje in krepi pravna država. Na zahtevo ministra je Zakon o državnem odvetništvu vzel dosedanji status in spremenil tudi strukturo zaposlenih. Ukinila se je samostojnost Državnega pravobranilstva in ga v novi preobleki podreja ministru, ki je politični funkcionar. Očitno minister za pravosodje in ta vlada menita, da namesto državnih pravobranilcev oziroma po novem državnih odvetnikov potrebujemo zgolj neke pooblaščence, ki bodo vedno sledili navodilom in interesom države do konca vseh postopkov in to ne glede na to, ali so utemeljeni v pravu ali ne. Državni pravobranilci ne bi smeli nikoli postati zgolj neki pooblaščeni, temveč bi morali ostati tudi tako imenovana vest države, državo bi morali tudi usmerjati po poti prava in jo opozarjati na morebitne odklonske odločitve, ki jih je treba sanirati. Tega sedaj ne bo več, ker postaja izključno podaljšana roka ministra. Odslej bodo tako višji državni odvetniki in državni odvetniki oziroma prej pravobranilci, javni uslužbenci, zato moramo posledično danes obravnavati predlog sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Glede na to, da Zakon o državnem odvetništvu stopi v veljavo, kot sem že povedala, čez nekaj dni, je sedaj potrebno ta zakon na hitro in horuk spremeniti in rešiti status državnih pravobranilcev, zato mu seveda v Slovenski demokratski stranki ne moremo nasprotovati, ostajajo pa številni pomisleki in zagotovo se bomo s to problematiko v prihodnosti se srečevali.
Gospod Peter Vilfan bo predstavil stališča Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Poslanke in poslanci smo meseca februarja sprejeli Zakon o državnem odvetništvu, s katerim se med drugim spreminja status pravobranilcev z izjemo generalnega državnega odvetnika in njegovega namestnika v status javnih uslužbencev. Prav to je razlog, da imamo danes na poslanskih klopeh Predlog zakona o spremembah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ustrezno uvršča državne odvetnike v sistem javnih uslužbencev. Kot smo povedali že ob sprejemanju Zakona o državnem odvetništvu, smo v Poslanski skupni Desus mnenja, da je bil prejšnji sistem na področju pravobranilstva zastarel, pričakovanja pa so danes drugačna, na to kažejo tudi medijsko razvpiti primeri. Ob izgubah milijonov davkoplačevalskega denarja je nerazumljivo, kako za takšne posledice nihče ne odgovarja; še več, videti je celo, kot da so pravobranilci v svojem položaju popolnoma nedotakljivi. Lahko bi utemeljeno rekli, da je prav zaradi pomanjkanja nadzornih mehanizmov nad delovanjem državnega pravobranilstva na pleča državljank in državljanov padlo kar nekaj milijonov evrov. Dejstvo je, da je več deset sodnikov in državnih tožilcev v zadnjih letih izgubilo službo zaradi disciplinskih postopkov, medtem ko ta številka pri pravobranilcih ostaja na ničli. Povedati moramo, da so na seji matičnega odbora spremembe zakona, o katerem danes razpravljamo, podprli tudi predstavniki pravobranilstva. V Poslanski skupini Desus smo, kot že rečeno, navedeno spremembo statusa pravobranilcev pozdravili in zato tudi podpiramo pravno podlago za ureditev sistematizacije in uvrstitve delovnih mest za državno odvetništvo. Prepričani smo namreč, da se bo s tem preprečilo morebitno politično kadrovanje, saj je po starem sistemu pravobranilce imenovala kar vlada sama. Velja spomniti, da so bili nekateri pravobranilci imenovani celo na zadnjih sejah vlade. Po novem pa jih ne bo imenovala vlada, ampak se jih bodo lahko prijavili na razpise po pravilih za javne uslužbence in, kar je bistveno, o njihovi primernosti bo odločala posebna strokovna komisija. V Poslanski skupini Desus vsekakor to spremembo podpiramo.
Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Socialni demokrati bomo predlog novele Zakona o sistemu plač podprli. Rešitve se nanašajo na nujno ureditev plač državnih odvetnikov. Rok za ureditev se izteče 20. novembra tega leta, torej čez pet dni. Pred sprejetjem Zakona o državnem tožilstvu so imeli državni pravobranilci status funkcionarja. Z novim zakonom sta funkcionarski status obdržala le vodja državnega odvetništva in njegov namestnik, vsi ostali bivši pravobranilci, po novem državnem odvetniki, pa postanejo javni uslužbenci. Zato je nujno treba prilagoditi tudi njihov plačni sistem. Socialni demokrati menimo, da celotna obrazložitev predlagatelja te novele ni povsem na mestu, še posebej ne v delu, ko se obrazložitev nanaša na neuspešno pogajanje s sindikati v nekaterih drugih, a za javne uslužbence pomembnih zadevah, ki se nanašajo na odpravo plačnih anomalij. Sprememba položaja državnih pravobranilcev iz funkcionarskega statusa v status javnega uslužbenca, razen vodstva organa, je bil eden od ciljev Ministrstva za pravosodje in Vlade ževrsto let. To se je napovedovalo seveda že nekaj časa, končno odločitev smo sprejeli aprila 2017. Prav bi bilo, da bi se plačni sistem državnih odvetnikov začel urejati takoj po sprejetju Zakona o državnem odvetništvu in ne, da se je čakalo na skrajni rok za njegovo uveljavitev. Hvala lepa za besedo.
Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Danes obravnavamo, lahko rečemo, manj zahtevno spremembo Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, saj gre za dejansko razporeditev delovnih mest državnih odvetnikov, ki bodo svoje delo opravljali v skladu z nedavno sprejetim Zakonom o državnem odvetništvu. Državno odvetništvo Republike Slovenije prevzema vse pristojnosti, ki jih je imelo državno pravobranilstvo, vendar pa drugače določa strukturo zaposlenih. Status funkcionarjev obdržita le generalni državni odvetnik in njegov namestnik, ostali državni odvetniki in višji državni odvetniki pa so postali javni uslužbenci. Gre torej le za eno nujno izvedbeno uskladitev, za kaj več v tem trenutku Vlada še ni dosegla usklajenosti s sindikati. V Novi Sloveniji menimo, da je celoten plačilni sistem v javnem sektorju potreben določenih korekcij z vidika primerljivosti posameznih nazivov, poklicev in poklicnih skupin, upoštevajoč njihovo zahtevnost, odgovornost, pa tudi delovne obremenitve. Naj na tem mestu izpostavimo skupino poklicnih gasilcev. Gre za plače 122 od skupno 665 poklicnih gasilcev, kar na letni ravni predstavlja 150 tisoč evrov. To je znesek, zaradi katerega Vlada in Sindikat poklicnega gasilstva ne najdeta skupnega jezika. Prav tako niso končana pogajanja za odpravo anomalij nad 27. plačilnim razredom. Po prepričanju Nove Slovenije je obstoječi plačni sistem tudi izrazito destimulativen za dobre uslužbence. Njihova plača je namreč odvisna zgolj od uvrstitve v naziv in plačni razred, ne glede na izkazane delovne rezultate. Če želimo učinkovitejšo javno upravo, bo potreben bistven premik v tej smeri. Na potrebne ukrepe v smeri učinkovitejšega javnega sektorja opozarja tudi vrh slovenskega gospodarstva. Ob obravnavi predloga rebalansa proračuna za naslednje leto in predloga proračuna za leto 2019 Vlada oziroma posamezni ministri niso predstavili nobenih konkretnih ukrepov na področju plač in plačnega sistema. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati bomo predlog sprememb Zakona o sistemu plač v javnem sektorju podprli, hkrati pa pričakujemo od Vlade in vladne koalicije ukrepe za učinkovitejši javni sektor tudi na področju sistema plač.
Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Predlog zakona o spremembah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju se sprejema po nujnem postopku. V Levici smo že na Kolegiju predsednika Državnega zbora pojasnili, zakaj nujnega postopka in s tem tudi zakona ne moremo podpreti. Vlada namreč pravi, da se s sprejetjem zakona, ki ga imamo pred sabo, po nujnem postopku preprečuje nastanek težko popravljivih posledic za delovanje države. Ampak treba se je vprašati, zakaj naj bi nastale te težko popravljive posledice. Odgovor je enostaven: ker Vlada v pol leta ni pripravila tega, eno stran dolgega zakona. Zakon se namreč sprejema zato, ker je bil aprila letos sprejet Zakon o državnem odvetništvu. Ta je preoblikoval Državno pravobranilstvo v Državno odvetništvo, sprememba Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga obravnavamo danes, pa je potrebna ravno zaradi tistega prejšnjega zakona in preoblikovanja organa. Zakon je torej potreben zaradi spremembe, ki je bila sprejeta pred sedmimi meseci,veljati pa bo začela 20. novembra. V najboljšem primeru bo današnji zakon stopil v veljavo vsaj pet dni prepozno. S strani Vlade smo dobili pojasnili, da je to nastalo zaradi tega, ker se je želelo v zakon vključiti še druge določbe, glede katerih pa ni bil dosežen konsenz s sindikati javnega sektorja. Kot je že ustaljena praksa, je torej Vlada z argumentom nujnosti sindikate stiskala v kot do zadnjega trenutka in take prakse so v tem mandatu že stalnica. S sprejetjem zakona Vlada zavlačuje, nazadnje pa jih predlaga po nujnem postopku. Če kdo potem nasprotuje ali pa zahteva veto ali pa celo referendum, pa je takoj obtožen, da je neodgovoren in da škodi državi. Tako je bilo pri drugem tiru, tako je bilo, konec koncev, pri Magni. Obakrat je Vlada sama popolnoma prepozno sprejela rešitve, tisti, ki so iz ekoloških ali drugih razlogov rešitvam Vlade nasprotovali, pa so bili obtoženi malodane državnega izdajstva. V Levici nasprotujemo takemu obvajanju demokratičnih standardov, ki v tej državi vladajo, zato bomo nasprotovali tudi sprejetju tega zakona po nujnem postopku. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v četrtek, 16. novembra, v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 35. točki dnevnega reda oziroma ob 9. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 35. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O FINANCIRANJU OBČIN. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer državnemu sekretarju na Ministrstvu za javno upravo dr. Nejcu Brezovarju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Razlogi za spremembo Zakona o financiranju občin so sledeči. Prvič, temeljijo na dolgoletnih analizah učinkov veljavnega zakona na obstoječi sistem financiranja občin; temeljijo na sprejeti strategiji Vlade Republike Slovenije o nadaljnjem razvoju lokalne samouprave v Republiki Sloveniji do leta 2020; med drugim temeljijo tudi na odločbi Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz novembra 2016, ki je razveljavila Pravilnik o določitvi podprogramov, ki štejejo za izračun preteklih izdatkov občin in posledično pri določitvi povprečnine; temeljijo pa tudi na reviziji Računskega sodišča Republike Slovenije iz junija 2017, ki je izrecno zahtevalo bolj natančno opredelitev postopka pri določanju višine povprečnine in upoštevanje fiskalnega pravila pri določanju le-te. Ključne spremembe, ki jih prinaša novela, so naslednje. Predlog zakona vsebuje spremembe in dopolnitve, s katerimi se pri postopku določanja povprečnine črta inflacija iz preteklih let. Novela jasno in pregledno določa postopek določitve povprečnine in upošteva okvir za pripravo proračunov sektorja država na podlagi zakona, ki ureja fiskalno pravilo. Predlog sledi reviziji Računskega sodišča Republike Slovenije, ki ocenjuje, da je sedanje besedilo člena dvoumno in omogoča različne razlage ter ne upošteva splošnih javnofinančnih razmer v državi. V 13. členu se spreminjajo uteži pri izračunavanju primerne porabe občin, da bi se odpravila neskladja med strukturo stroškov in vrednostjo uteži, pomembnih za ugotovitev primerne porabe zaradi demografskih značilnosti občin. Večletne analize zaključnih računov slovenskih občin kažejo na premosorazmerje med številom prebivalcev in višino stroškov. Novi izračun tako sledi večji obremenitvi občinskih proračunov občin z velikim številom prebivalcev, še posebej mlajših od 6 let in starejših od 75 let. Spremenjeni 20. člen določa zakonski okvir sredstev v deležu od skupne primerne porabe za sofinanciranje občin za uresničevanje pravic avtohtone italijanske in madžarske narodne skupnosti in daje podlago za sprejetje uredbe, s katero bodo določena merila za porazdelitev sredstev med občinami. Novela 26. člena Zakona o financiranju občin pa spreminja določbo o sofinanciranju skupnih občinskih uprav. Namen predlagatelja je optimizirati število skupnih občinskih uprav z minimalnim številom vključenih občin in obogatiti nabor nalog, ki jih opravlja skupna občinska uprava in sofinancira država – torej najmanj tri občine in najmanj tri naloge, skupni nabor možnih nalog pa se povečuje s petih na enajst. Predlagatelj je z novelo v celoti sledil reviziji Računskega sodišča Republike Slovenije iz junija 2017 in že omenjeni odločbi Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz novembra 2016. V drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu so bili sprejeti amandmaji, ki so deloma posledica mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije, dva amandmaja pa sta bila sprejeta na predlog poslancev narodnih skupnosti, ostalih šest pa na predlog Združenja občin. In sicer: dopolnitve členov, ki se nanašajo na 23. člen veljavnega zakona glede sofinanciranja investicij; dopolnitev člena, ki določa rok za oddajo novih predlogov za investicije, se določa po novem 31. avgust tekočega leta; sprememba 8. in 10. člena novele, ki se nanaša na sofinanciranje skupnih občinskih uprav – amandmaja namreč črtata zgornjo omejitev višine sredstev, namenjenih za sofinanciranje le-teh; sprememba tretjega odstavka 3. člena, ki pri določitvi višine povprečnine poleg makroekonomskih okoliščin javnih financ upošteva tudi višino dohodnine, ki pripada občinam, in zadnji amandma, ki določa prehodno obdobje, v katerem bom do leta 2024 dosegli zakonsko predvidenih 6 % nepovratnih sredstev za investicije. Skladno s prvim odstavkom 138. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor opravi tretjo obravnavo predloga zakona že na tej seji in predlog zakona podpre. Najlepša hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora mag. Dušanu Verbiču.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Državni sekretar s sodelavci, poslanka in nekaj poslancev, prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 30. seji dne 25. 10. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o financiranju občin, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada dne 30. 6. 2017. Na zahtevo skupine poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom je Državni zbor na 33. seji dne 26. 9. 2017 o predlogu zakona opravil splošno razpravo in sklenil, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. V poslovniškem roku so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, kot tudi Poslanska skupina SDS ter Poslanska skupina Levica. Predstavnik predlagatelja, minister za javno upravo, je v dopolnilni obrazložitvi o členu povedal, da je bil predlog zakona podrobno usklajevan s predstavniki Združenja občin. Ključne spremembe predloga zakona pa so: preprečevanje zniževanja osnov za izračun višine povprečnine zaradi inflacije, bolj jasno določen postopek za izračun povprečnine, kar je bila izrecna zahteva Računskega sodišča, sprememba uteži pri izračunavanju primerne porabe občin, sprememba določbe o sofinanciranju občin na območjih, kjer biva italijanska in madžarska narodna skupnost, sprememba določbe o sofinanciranju skupnih občinskih uprav, da bi se spodbudilo sodelovanje občin in bolj racionalno delovalo, določitev zgodnejšega skrajnega roka za predloge sprememb načrtov porabe pri sofinanciranju občinskih investicij s 15. septembra na 15. avgust tekočega leta. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je dajala, da so na podlagi mnenja njihove službe pripravljeni amandmaji poslanskih skupin SMC, Desus in SD te določbe jasneje opredelili, hkrati pa so podani tudi amandmaji k prehodnim določbam, ki prav tako vsebujejo vsebine, vezane na financiranje občin. Predstavnik Državnega sveta je povedal, da Državni svet ne podpira predloga zakona, in opozarja, da je bil predlog zakona vložen v zakonodajni postopek brez resnejše uskladitve z združenji občin. Državni svet opozarja, da je bil predlog zakona predložen v ta postopek brez uskladitve, kot omenjeno, in pričakuje, da se v sistem financiranja občin ne bo posegalo brez predhodno opravljenih analiz. Predsednik Združenja občin Slovenije je povedal, da predstavlja Zakon o financiranju občin enega od stebrov delovanja lokalne samouprave, in izrazil mnenje, da je veljavni zakon dober. Dejal je, da nekatere predlagane spremembe niso usklajene in v precejšnji meri rahljajo sistem avtonomnosti in stabilnosti financiranja občin. Predstavnik Skupnosti občin Slovenije je izrazil pomisleke glede predloga zakona, še posebej glede spremembe 12. člena, ki določa izračun povprečnih stroškov za financiranje občinskih nalog in določitev povprečnine. Predstavnik Združenja mestnih občin Slovenije je poudaril, da predlog zakona vsebuje le parcialne rešitve, iz sporočila Računskega sodišča na temo financiranja občin pa jasno izhaja, da je sistem potreben celovitejših sprememb. Na postavljena posamezna vprašanja koalicijskih in opozicijskih poslancev pa je minister Koprivnikar pojasnil, da že veljavni zakon vsebuje mehanizem izravnave, in sicer da je to solidarnostna izravnava. Predlog zakona pa naslavlja potrebo po upoštevanju demografskih sprememb v občinah; tako staranje prebivalstva kot velikega števila predšolskih otrok, ki sta še posebej pereči problematiki v nekaterih občinah. Državna sekretarka na Ministrstvu za finance je glede uvedbe prehodnega obdobja pri zagotavljanju sredstev občin za sofinanciranje investicij v tem obdobju pojasnila, da gre za investicijski transfer, v prehodnem obdobju pa se bo pokazalo, v kateri meri je taka rešitev uporabna in uporabljena. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD ter zavrnil amandmaje poslanskih skupin SDS kot Levice. Tako je odbor v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o členih in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Ker je zbor na 33. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 11. 2017. V razpravo torej dajem 3. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Tomaž Lisec, imate besedo. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Spoštovana predstavnika ministrstva, kolegi, kolegice! Ko smo dobili v Državni zbor predlog zakona o financiranju občin, je v drugem odstavku napisano, citiram: »Analize so pokazale, da je v prihodnje treba izboljšati sedanji model izračuna povprečnine« in tako naprej. Ko smo spraševali, kakšne analize, je zavladala tišina. Ko smo rekli, kako bo to finančno izboljšalo stanje občin glede nato, da vsi želimo, da imajo večje povprečnine, je bila tišina. Zato smo v Poslanski skupini SDS predlagali, da dokler ne dobimo odgovorov, kaj pomeni novi zakon za področje povprečnine za naslednja leta – razen pač za dejstvo, ki ste ga že posredovali občinam z dopisom 10. 10., ko ste napisali, da glede na predlog zakona o izvrševanju proračuna, torej predlog zakona, bo povprečnina v letu 2018 551 evrov in v letu 2019 v višini 558. Vi pošljete dopis občinam, imamo pa v Državnem zboru Zakon o financiranju občin in imamo v Državnem zboru Predlog zakona o izvrševanju proračunov, kjer se določi povprečnina. Zanima me, kaj če bi se poslanci enkrat postavili po robu Vladi in rekli, zdaj pa, fantje, za trenutek se ustavite in bomo, recimo, dvignili – ne vem, si izmišljujem – povprečnine za leto 2018 na 580 evrov, za leto 2019 pa na primer na 600 evrov. Ampak ne, vi z lahkoto pišete že 10. oktobra občinam dopis glede primerne porabe, dohodnine in finančnih izravnav za 2018 in 2019, kakšno bo stanje. Kot da bi rekli, Državni zbor naj sprejema, kar bo sprejemal, takšno bo stanje. Dejstvo pa je, da vsak župan zastriže z ušesi, ko sliši za besedo povprečnina in ko sliši za besedo primerna poraba. Poleg tega, da nismo dobili nobenih zagotovil, da bo ta izračun povprečnine boljši, torej, da bodo zadeve za občine lažje, smo na drugi strani dobili še v enem izmed predhodnih členov ukinitev indeksacije. V letu, ko se Vlada hvali, kako je vse boljše, se zniža indeksacija. Potem pa se bo čez kakšnega pol leta, verjetno glede na to, da bomo v letu 2018 v času tako državnozborskih kot pa tudi lokalnih volitev, bo prišla Vlada s kakšnim predlogom zakona in bo, tako kot je danes napovedala za sistem plač v javnem sektorju, prišla s predvolilnim bombončkom. Sedaj jemljete, potem pa boste dali in na koncu se boste hvalili, kaj vse ste dosegli. Važen pa bo le piar učinek, ko boste šli do županov in rekli, to je vlada, ki prisluhne občinam. Dejstva pa so na žalost ravno nasprotna. Zato nas v Poslanski skupini SDS skrbi poleg tega, da nimamo nobenih konkretnih podatkov, kaj šele analiz, ki bi nas prepričevale, da bo, kot je napisano, novi model izračuna povprečnine boljši, je zaskrbljujoče še drugo stanje. Ko smo želeli na področju primerne porabe, torej Ppi, izvedeti, kaj konkretno bo ta primerna poraba pomenila za občine v letu 2018 in 2019, je očitno dejstvo enako, kot ste ga poslali občinam: imamo predlog zakona o izvrševanju proračunov v Državnem zboru in zadeva je takšna, kot je. Ko sem eksplicitno želel odgovor na vprašanje, kaj pomeni ta malo drugačna formulacija oziroma novi model, ki bolj posega na to, da ločimo občine, ki imajo starostno strukturo malo drugačno, torej da dobijo neke maluse občine, ki imajo več mlajših, ki imajo več starejših tudi na drugi strani, smo dobili odgovor s strani ministra: »Gospod Lisec, pojdite na spletno stran Ministrstva za finance, pa si tam sami izračunajte.« Ampak, ko sem rekel, okej, bomo videli teh 212 občin, pa tole formulo, bomo videli, kakšen je finančni učinek, vidimo samo tri postavke v tem izračunu koeficientov: število prebivalcev, površina občine in dolžina lokalnih in javnih poti. Nič pa o tem, kaj bo ta starostni ponder pomenil za občino. Potem ko smo slišali s strani poslanca, ki prihaja iz Ljubljane, kako bo na področju primerne porabe občina Ljubljana dobila 800 tisoč evrov več, in ko na drugi strani v osnutku predloga oziroma predlogov zakona preberemo, da zakon nima finančnih vplivov, se sprašujemo, katere so tiste, zelo verjetno podeželske, manjše občine, ki bodo samo morale pokriti 800 tisoč evrov na račun Ljubljane, verjetno nekaj malega manj za Maribor, za Celje, Koper. Torej, ali bodo manjše občine – vemo, koliko jih je na primer pod 3 tisoč prebivalcev – bile še enkrat udarjene s sprejemanjem zakonodaje, ker gre spet za isto temo: centralizacija na račun manjših podeželskih občin. Zato smo v Poslanski skupini SDS glede na to, da pač ni odprt člen glede primerne uporabe šli vsaj na polovico poti temu, kar predlaga Združenje občin. Združenje občin je že takoj predlagalo, da dokler tisto, kar tudi sami zahtevajo, torej, da so znani izračuni za področje povprečnine, da so znani izračuni za primerno porabo, da se zakona ne obravnava. Kot rečeno, ker imamo odprt samo člen, ki se ukvarja z vprašanjem povprečnine, predlagamo v Poslanski skupini SDS, da se ta člen črta. Upali smo sicer, da bomo imeli možnost, da ta amandma umaknemo, da bomo dobili na poslanske klopi ali pa v poslanske skupine izračun, kakšen bo novi model izračuna povprečnine, kajti sami ste zapisali, citiram, »želimo izboljšati model izračuna povprečnine oziroma želimo bolj pregleden postopek določitve povprečnine«. Dejstvo je, da skrivanje za temi izboljšavami in za boljšo preglednostjo pomeni le eno: napad na občine, napad na občine, ki ne slišijo na ime Ljubljana in tukaj se vsaj malo šlepajo na račun Ljubljane še določene mestne občine. Vsi ostali župani, vse ostale lokalne skupnosti pa izgubljamo. Glede na to, da govorimo o enem izmed zakonov, ki je paket proračunske zakonodaje, ki se sprejema v teh dneh, vidimo ne samo pri proračunu, pa tudi pri ostalih zakonih in eksplicitno pri tem zakonu, da bodo določene priboljške, ki jih boste določenim skupinam dali, plačale zopet občine. Verjetno bo odgovor zopet isti, v času krize so občine najmanj varčevale; ampak ravno nasprotno je dejstvo, v času krize, od leta 2011, ne glede na to, ali je bilo kakšno volilno leto, kot je bilo leto 2013, so bile občine največji investitor v državi, razen kakšnega projekta, kot je na primer izgradnja hidroelektrarne Brežice, skoraj ne zasledimo dejansko v praksi izvedenega projekta s strani države. Ampak so občine delale ne samo tisto, kar jim država nalaga kot obvezne naloge, na področju investicij so občine delale tisto, za kar bi morala poskrbeti država. Tako so občine vlagale svoja sredstva v bolnišnične sisteme, občine so tiste, ki so vlagale v investicije in v prenove državne prometne infrastrukture in tako naprej. Za nagrado vsega tega, da so občine sploh preživele, dobijo verjetno enega izmed zadnjih udarcev – Zakon o financiranju občin. Ampak spet se skriva tukaj še eno dejstvo, konkretni izračuni in praksa bo na žalost v praksi vidna šele – kdaj? Ko te vlade in tega sklica Državnega zbora ne bo več! Zato še enkrat apeliram, predvsem na tiste poslance, ki imate tudi možnost biti občinski ali mestni svetniki, da bodite trezne glave in premislite, kakšen zakon boste podprli. Ker sam osebno zelo težko poslušam tudi v svoji lastni občini predstavnike svetniških skupin SMC, SD in Desus, ki govorijo, kaj ta država jemlje občinam. Če imamo še župana, ki reče, saj to pa itak je vlada kriva, ministri so krivi, poslanci ste krivi, da se sprejemajo neumnosti, imam vsega tega dovolj. Pri sprejemanju občinskega proračuna za leto 2018 sem tudi rekel, da lahko kmalu pričakujemo rebalans proračuna, kajti samo tiste zadeve, ki so v obtoku na ministrstvih, torej zakonodaja, pa ne nazadnje tudi posamezne uredbe, kažejo na to, da poleg tega Zakona o financiranju občin, poleg tega, kar se je Vlada spravila na povprečnino in na primerno porabo, bodo še določeni drugi momenti, ki bodo slabili tisto, kar je, po mojem mnenju, največja dodana vrednost te države – občine. Sam sem vedno rekel, da če imamo krajevno skupnost, dobimo iz enega evra projekt, vreden 1,5 evra, če imamo občine, iz enega evra tudi približno 1 evro dobimo, če imamo državne projekte, pa iz enega evra dobimo 0,50 evra vreden projekt. Kaj želim povedati? Občine so zaenkrat še najbolj racionalen gospodar, ker vsak župan je zavezan skoraj vsakemu svojemu prebivalcu. Medtem ko mi, poslanci, smo le deloma zavezani svojim prebivalcem v svojih okrajih, smo deloma tudi zavezani svoji politični pripadnosti. Medtem ko ministrom velikokrat prinaša točke tisti uhmepiševski sindrom, ko rečejo, ja mi odločamo, vsi ostali pa delajte, kar hočete, kajti mi gledamo in delamo z moči oblasti, vi pa morate vse to izvrševati. Zato, spoštovani, ker niste tekom celotne procedure sprejemanja Zakona o financiranju občin prinesli konkretne analize in konkretnih modelov, kaj bo to izboljšalo, izračunana povprečnina, in ker vemo zaenkrat le obljubo, ki drži, da bo povprečnina v letu 2108 551 evrov in za leto 2019 predvidena 558 evrov, v Poslanski skupini SDS predlagamo ta amandma. Če ta amandma ne bo sprejet, bomo zagotovo ne samo glasovali proti, ampak razmislili o drugih ukrepih, ki bodo ravno protiutež temu, kar počnete vi. Potem ko vi zmanjšujete moč in finančni vpliv občin, ga mi želimo izboljšati in dati občinam možnost tistega, kar nekateri dolgo že več ne zagovarjate. To pa je, želite 10 močnih občin, vse ostalo pa naj se pridruži večjim občinam. Praksa dokazuje ravno nasprotno. Pojdite na primer, pa nočem žaliti bivših županov Ptuja, pa vprašajte župane tistih manjših občin, ali bi takšen razvoj dosegli, če bi bili še vedno pod oblastjo Mestne občine Ptuj. Ali pa želite vprašati tudi kakšne druge občine, ampak iz Ptuja je izšlo ogromno manjših občin. In vsi rečejo, da niti pod razno, ker so ljudje in župani se zavedali, kot rečeno, kaj dobijo za vsak evro. Država se tega ne zaveda, zaveda se le enega dejstva, da je mogoče lokalne skupnosti molsti, dokler se jih da. Tudi če bodo lokalne skupnosti pokleknile pred državo, to za državo ne bo noben strošek, le ena skrb, en dogovor manj, ki ga bo treba skleniti. V Poslanski skupini SDS bomo podprli predlog amandmaja, da se izračun povprečnine obdrži na sedanjem nivoju. Zakaj? Ker nismo dobili nobene analize, nobenih metod izračuna, da bo povprečnina za slovenske občine boljše in tudi enakomerno razdeljene, da ne bodo prebivalci manjših občin plačevali tisto, kar konkretno tudi s tem zakonom dajete največjim občinam. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Neka zelo pereča problematika in me čudi, da nas je tako malo, zlasti iz večjih poslanskih skupin. Začel bom tako: če bi se s kolegom Liscem toliko strinjala na področju energetike, azilne politike, javnega šolstva, zdravstva in še česa, bi ta družba in država bila boljša za vse nas in bi verjetno tudi penzije bile vsaj 100 evrov višje, ko si tako upokojence naslavljate. Zakaj? Tudi če bi ta družba in država dosti bolj mislila sama sebe oziroma bila bolj normalna, ker jaz jemljem kot normalno, bi po četrt stoletja potrebovali neko resno reformo lokalne samouprave. Tukaj se strinjamo, verjetno tudi številni iz koalicije, ampak si ne upate reči. Danes sem se pogovarjal z nekim bivšim županom, tudi nekim bivšim ministrom ene od koalicijskih strank, in se strinjata glede tega, ne govorim na pamet. Kot sem že večkrat rekel, mi imamo neko Ministrstvo za javno upravo, če berete naloge ministrstev, to je ministrstvo, ki ima največ različnih vsebinskih nalog. Potem si je gospod minister še malo pripojil informatiko v javni upravi, državni upravi, ker je pač pameten, spreten, pa je dojel, da se tam penezi vrtijo, in bom rekel, ta sektor lokalne samouprave je neki nesrečnik, grdi črni raček, s katerim se premalo ukvarjamo. Osebno menim, da bi mi potrebovali prehod na 5-letni poslanski mandat, ko ga ima Avstrija, kot ga ima Združeno kraljestvo in še kaj, da vsaj tri leta in pol, če ne štiri leta, lahko normalno parlament dela, in da bi potrebovali vsaj dva mandata, skratka 10 let, ministrstvo za reformo lokalne samouprave, ki bi odprlo to problematiko po četrt stoletja in bi resno šlo tudi v vzpostavitev regij. Sam sem že večkrat rekel, izhajajoč iz profesionalne deontologije, toliko regij, kot je nadškofij, škofij oziroma v bistvu ena manj, bi rekel. To je to. In mi vedno okrog obveznih nalog, porabe in tem nekaj štrikamo. Dejansko bi morali to odpreti in bi morali tudi odpreti to uravnilovko. Za nazaj gledati, ali je teh občin preveč ali ni; veste, ljudje po navadi rečejo, občin je preveč, včasih smo jih imeli samo toliko, dajmo vse ukiniti in bi potem tisti župan njihove napumpal, razen naše. Občin je zaradi mene lahko še več, kot jih je zdaj, ampak sem to že razlagal. Ampak, nimajo vse občine istih obveznih nalog. Tukaj smo se dotaknili problematike staranja prebivalstva, predšolskih otrok. Že četrt stoletja vemo, da bomo prišli do tu, kjer smo, in da bomo prišli še kam naprej. Osebno menim, da bi morali kar nekaj nalog, ko gre za to redistribucijo, vzeti in jih centralizirati. Vključno z osnovnim šolstvom. Zakaj? Ker tudi tisti, ki se malo na to spoznamo, to so tiste neke obveze občin, ki občine zaštrikajo. To premisliti! Kaj se centralizira in so seveda potem tudi naročila in te zadeve, vsaj na neki osnovni ravni, da občinam ostane manj nalog in da se občine končno lahko lotijo nekega razvoja. Ene občine bodo bolj obrtniške, druge bolj turistične, tretje nekaj, ene bolj mešano. Tudi na ta način v bistvu, veste, manjše občine, če imajo manjši obseg obveznih nalog, imajo tudi nekoliko manjšo povprečnino ali glavarino, dejansko na eno nalogo dobijo več penez, in na ta način tudi razvijaš razvojno ogrožena območja in področja. Ne govorim na pamet. To je reforma, ki jo, recimo, na avstrijskem Štajerskem izvajajo zdaj relativno uspešno. Seveda pa ne na horuk. Saj vem, da imate številni apetite po regijah, ampak na horuk, katera politična stranka se bo usedla na katero regijo. To ni pravi način. Tudi v Avstriji so kar nekaj let marinirali to reformo, pa so bili župani najprej proti. V reformo lokalne samouprave gre Albanija, reformo lokalne samouprave je izvedla, se navaja kot en boljših primerov, Danska. Tukaj se strinjam s kolegom Liscem, da je to število malih občin v nekem trenutku pomenilo ogromno razvoja. To se vidi na našem podeželju, če kot konj s plašnicami ne gremo skozi Slovenijo. Po drugi strani smo pa zdaj v nekem trenutku, ko se moramo zavedati, da pa za bodoči razvoj potrebujemo večje agregacije, združevanja. Ne nujno na način, da moramo dajati občine skupaj, lahko se odločimo tudi za to, ampak na način, ki je dejansko tudi odgovoren do proračuna. Zaradi tega bi potrebovali regije. Ne zaradi tega, ker bi bilo nekomu to v bistvu všeč. Na to sem opozarjal cel ta mandat, zgodilo se ni v bistvu nič. Dobro, včasih je en majhen del tudi tukaj na ramenih županov, pa ne toliko. Večina županov je poštenih, bi radi nekaj oddelali resno. V Levici, takrat še v Združeni levici, smo imeli nekako pravilo, da ne kandidiraš na občinskih volitvah, ker imamo že tukaj dovolj dela, ampak vseeno imamo kar nekaj izkušenj s tem. Glejte, zdaj imam tukaj neke najbolj sveže podatke. Odstotke bom bral: Lendava 43 %, Velenje 42, Hrastnik 41, Črnomelj 40, 78 ostalih krajev več kot 30 % [[…]]Skratka, 82 krajev, lokalnih središč. Ti podatki se nanašajo na zmanjšanje populacije v starosti od 15 do 26 let. Seveda, odgovor je pogosto enostaven – pač šli so nekam v šolo, šli so nekam študirati. Ampak velika večina jih ne bo prišla nazaj. Vključno z mano – mi je bilo že pri šestnajstih letih jasno, da bom bolj težko kaj delal tam v občini Črnomelj, če mi uspe doštudirati. In to je problem. Mi se tudi moramo vprašati, kako se bomo šli nek policentrični razvoj ali ne. Ali pa si reči, da bomo pa vsi živeli v mestih, pa bomo šli tja z džipi, ki so zdaj malo v modi, ali SUV na vikend. To so pač neke tehtne zadeve, ki jih bo moral naslednji mandat oziroma naslednja dva mandata rešiti. To ne bo enostavno. Seveda bodo upori, tako županov kot določenih političnih opcij, in dejansko jaz nisem zamerljiv človek, ampak to je pa res ena zamera. Zlasti SMC, ker ta mandat je mandat, ko ni takšnega pritiska županov na Državni zboru. Ta mandat je bil idealni mandat, da se začne reforma lokalne samouprave. Zdaj se nam prek Šarca, pa še koga, obljublja neka županska stranka, pa bo še več ropotanja, pa se bojim manj odgovornosti in to je ena večjih napak Cerarjeve vlade, da ni šla v reformo lokalne samouprave. Tukaj se z Liscem strinjam, tudi nekih resnih analiz ni bilo narejenih. Seveda je treba imeti, pa sem jaz iz opozicije, nek zadržan apetit, zlasti, ko ti gre malo boljše. Se bi pa zdaj lahko resno pogovarjali o teh zadevah in začeli s to neko nujno reformo. A veste, ker vedno pravim, da mi pozabljamo, da smo na koncu vsi v bistvu občani nekih občin. Tega delno ne morem podpreti, kar je kolega Lisec govoril, on tudi ve, ker trenutno ta faktor za izračun najslabše funkcionira za Maribor. Kolikor zgleda, da je Maribor skoraj na pol v super stanju, kar je zelo daleč od resnice. Ampak, veste, mi se moramo zavedati v 21. stoletju, kot je rekel Miro Cerar, to je, kompleksno. Mi se tudi moramo zavedati, da moramo to uravnilovko odpreti. To uravnilovko pa imamo tudi zaradi neke vedno bolj bevskajoče politike, ali si za ali si proti. Malo bolj kompleksno moramo začeti misliti – te občine, in dejansko neke razlike med njimi. Jaz sem malo dajal na Facebooku, zadnja dva dni sem kar vrtel podatke. Veste, najboljše je dejansko občine okrog Ljubljane, ta neka suburbanizacija, malo ob avtocesti – tisti, ki imajo peneze, da si lahko bajto gradijo. To je to. Po številnih drugih zadevah smo vsi drugi vedno bolj v buli. To je tista moja druga, tretja Slovenija, ki je posledica v bistvu neodgovorne politike, in ta mandat tega ni rešil, zato si tudi Ministrstvo za javno upravo zasluži zelo nizko oceno. Malo časa si bom pa pustil še za naš amandma. Hvala.
Če je še želja, prosim za prijavo. Besedo ima gospod Zvonko Lah.
Hvala, predsednik. To je že praksa, če govori o lokalni samoupravi Franc Trček, da se moram potem jaz oglasiti. Z lokalno samoupravo se ukvarjam od leta 1996 zelo resno, ampak se spomnim, ko smo se borili za ustanovitev občine, da sem se po telefonu pogovarjal in preganjal z določenimi takrat na ministrstvu – da so še isti ljudje tam. Da ves čas ugotavljam [[…]]Ne, državni sekretar ni, saj mi je žal, ko bo slišal stvari, za katere ni nič kriv, ker on je priletel tako kot SMC na to funkcijo, pa če bi bil on toliko časa tam, sem prepričan, da bi bilo drugače. Glejte, ves čas imam občutek, da ima država fevdalen odnos do lokalne samouprave, ves čas. Skoraj 35 let je že, odkar sem aktiven, takrat v krajevni skupnosti, ko smo izglasovali krajevne samoprispevke, da smo asfaltirali makadamske občinske ceste, pobiral 6 let denar od hiše do hiše za vse te odseke, to je že 35 let, ko sem začel. 21 let bo, ko sem pa zelo resno v lokalni samoupravi. Od tega sem bil predsednik skupščine krajevne skupnosti še v onih starih časih do predsednika krajevne skupnosti in 13 let sem županoval. In stvari so mi jasne. Stanje. Največ se je naredilo na terenu takrat, ko smo imeli krajevne samoprispevke, pa smo še s fizičnim delom delali, asfaltirali te ceste, ampak, ne boste verjeli, v naši občini je tri četrt cest asfaltiranih še od takrat. Nihče jih ni preplastil, flikamo samo luknje, ceste so nevzdržne, ker ni denarja. Lokalna samouprava, ta, ki se je začela leta 1994, ko so bile prve občine ustanovljene, je bil največji zagon tiste prve štiri leta. Potem pa so po mojem mnenju te male občine s predsedniki bivšimi krajevnih skupnostih in z zagonom naredile preveč, država pa nič, in je bilo treba začeti zaustavljati, da ne bi ljudje videli tudi v večjih mestih ali pa v večjih centrih, zakaj se pa pri nas nič ne naredi. Pa poglejmo Ljubljano nazaj, ko so bile neke ženske županje, pa, oprostite, tudi dobre so, ampak se ni naredilo nič v Ljubljani, ni se nikamor nič premaknilo, pa ne v Kopru, pa ne, ne vem, kje še vse. V malih občinah se je pa veliko naredilo. Če bi zdaj vrednost tega javnega premoženja v občinah pogledali izpred 15 let, 20 let – tiste, ki so bile takrat ustanovljene – pa sedaj, bi videli, da so vsaj potrojile komunalne infrastrukture, prometne infrastrukture, vse skupaj. Najmanj potrojile. Kaj pa država? Pa ni država dala denarja tega. Če bi zdaj pogledali, kolikšni so bili proračuni, koliko na primerno porabo je občina še sama zagotovila raznih sredstev za investicije. Tisto, kar je bilo za investicije namenjenega iz primerne porabe oziroma kar je dala država, vsaj še dvakrat toliko za investicije! V državi je bil pa obratni sistem, so bile pa investicije trikrat dražje, kjer je samo država plačevala, kot tiste v malih občinah. Rezultati so jasni in tukaj bi bila potrebna nek temeljit premislek in akcija, zaradi tega, ker če pogledamo, koliko osnovnih nalog javnih gospodarskih služb je pa urejenih pri nas v primerjavi s sosednjimi državami na področju vodooskrbe, na področju odvajanja in čiščenja odpadnih voda, ravnanja z odpadki, ki je osnova naloga občin, pa vzdrževanja oziroma upravljanja z občinskimi cestami. Kakšne imamo pravne probleme glede lastništev občinskih cest, kjer ni potrebno denarja, ampak v 20 letih ni nikogar v državi toliko pametnega, da bi to rešil ali pa poskušal reševati! Zakaj? Ali imate rešitev? Zakonodajo na tem področju smo pred kratkim sprejemali, pa nič rešili na tem področju. Zdaj Državni svet vlaga nek zakon; vprašanje, če bo zdržala ta rešitev presojo kje na kakšnem ustavnem sodišču. Poleg tega pa mislim, da bi morali narediti korak naprej, da bi lokalne skupnosti se tudi začele ukvarjati z energetsko oskrbo konec koncev, z lokalno preskrbo s hrano, lokalno oskrbo, samooskrbo, kjer bi lahko veliko naredile občine v organizacijskem smislu, ali upravljanju, ali vodenju. To, kar zdaj imamo, je 20 let enako in ne rešuje določenih problemov. Tudi te spremembe, da ne omenim strategije razvoja lokalne samouprave. Boljše, da pozabimo to in mi in Vlada in da se začne znova. Tega zakona mi ne bomo podprli, ker ob tej spremenjeni formuli pravijo župani, da skoraj tri četrt manjših občin dobi manj, večje občine dobijo pa več glede na spremenjeno formulo. To ni rešitev, potrebe so pa sigurno obrnjene v teh malih občinah. Poglejte samo, koliko smo, koliko ste vzeli tem malim občinam: krajevni uradi so se ukinili, potem lekarne, potem bankomate že jemljejo, vse beži. Namesto da bi obrnili, da bi storitve približali prebivalcem, gre vse kontra, ker se gleda vse čez denar in nič se ne splača. Tako mi tega zakona ne bomo podprli.
Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Lep pozdrav poslanke, poslanci, ki smo še tukaj ostali, seveda državni sekretar s sodelavcem! Moram priznati, da na to temo bi človek lahko kar veliko se vključil, vendar glede na to, da lahko direktno povem, ker sem malce izzvan bil s strani dr. Trčka, se tudi sam strinjam, da v tem mandatu nam ni v ponos, da preprosto koalicija ni ugriznila v tako imenovano, recimo temu, edino kategorijo, ki je vpisana v ustavi in ni realizirana, in to je pokrajine. Strinjam se, da imamo tukaj poslanske skupine, poslanci, prav gotovo nekoliko drugačen pogled na te zadeve, vendar mislim, da v nadaljevanju ali sploh v naslednjih mandatih bo z zanimanjem treba opazovati, koliko volje bo na strani poslanskih skupin. Predvsem zaradi tega, kajti takrat, ko se strateško lotiš implementacije ali realizacije edine ustavne kategorije, ki ni realizirana v teh 26, 27 letih, kajti velik problem prav gotovo se pojavlja na tako imenovanih lokalnih nivojih, 200 in toliko občin, in mislim, da v preteklosti so bili nekateri poskusi, vendar je ta tako imenovani interes županov, recimo temu tudi političnih strank, očitno prevladal pred to kategorijo, da se jo sistemsko loti. Tukaj moram priznati, da nekoliko drugače gledam obstoječo strategijo razvoja lokalne samouprave kot opozicijski poslanci, kar je popolnoma razumljivo. Je nek nastavek ali neka oblika, ki se poskuša za to tako imenovano prehodno obdobje, kolikor pač sam ocenjujem, tudi s tem instrumentom, če temu lahko tako rečem, združevanje uprav, vsaj nekoliko približati neki ekonomičnosti, predvsem pa celovitosti, skladno s tem, česar smo se v Državnem zboru že nekajkrat dotaknili, ko smo sprejemali prostorsko zakonodajo, podredno tudi gradbeno, kjer se srečujejo predvsem ta tako imenovana lokalna samouprava in župani s to posebno kategorijo, ki ji rečemo regije; in jasno, spet smo potem vezani na financiranje, evropska sredstva in podobno. Res je najverjetneje skrajni čas, da se po dveh desetletjih ali še celo več sistemsko stopi v realizacijo te tako imenovane ustavne kategorije. Kolegi predhodniki so veliko govorili o Ljubljani. Glede na to, da izhajam iz te sredine, prav gotovo poslanci več ali manj imamo neke izkušnje tudi iz tovrstne lokalne samouprave. Moram reči, da se ne strinjam s spoštovanim kolegom Lahom, ki je rekel, saj v Ljubljani so bile tudi ženske županje – in kaj so naredile? Veste, tudi one so nekaj naredile. Res je, da ni bilo tako opazno, vendar so se stvari dotikale nekih zadev in ključno v tistem obdobju je bilo, da največja mestna občina ali občina v Sloveniji ni bila toliko zadolžena, kot je danes. Res je, če imaš na razpolago večjo vsoto ali mošnjo denarja in si tudi zelo razvojno naravnan ter zagotavljaš določene vire, tudi ob zadolževanju, potem se tudi zelo vidi ta razvoj, ki je praktično poseg v prostor ali sploh v vse segmente, ne samo gradnja in posebne storitve. Tako tu ne gre vedno za tovrstno merilo. V nadaljevanju se bom malce dotaknil tudi tega, kar je največji problem – povprečnin, vendar bi se pred tem vseeno rad dotaknil še nečesa. Ko se pogovarjamo o lokalni samoupravi, spadam v tisto kategorijo poslancev, ki smo zelo veseli, ko ugotovimo iz podatkov, ki jih pripravi resorno ministrstvo, da je konec leta 2016 bilo kar nekaj občin, ki sploh niso bile zadolžene. Tu prav gotovo ni vse vezano na to, koliko je gospodar ali župan učinkovit s svojo ekipo, ki so okoli njega, pa tudi s svetniško skupino in sploh z organi, ki upravljajo občino. Prav je, da se tudi ob tej priložnosti javno pove, da smo v letu 2016 imeli celo dve občini, ki sta poravnali vse obveznosti, kar pomeni, da sta imeli pozitivno ničlo oziroma sta bili v pozitivnem poslovanju. To sta Cerklje na Gorenjskem in Mengeš. Imamo tudi občine, ki zagotavljajo tisto potrebno, ne samo komunalne infrastrukture, ampak tudi vse tisto, kar je potrebno, da na določenem območju država oziroma lokalna samouprava zagotavlja vse potrebne infrastrukturne ter ostale pogoje za normalno življenje in funkcioniranje ljudi, ki tam živijo. Moram priznati, da sem v tej kritični razpravi kolegov pogrešal eno zadevo, za katero menim, da je največji problem ali zelo velik problem lokalnih skupnosti, sploh pa posameznih občin, za katero se župani že vrsto let trudijo – tako imenovana kategorizacija občinskih cest. Mislim, da je to velikih problemov vsaj pri urejanju prostora in tako imenovane lokalne infrastrukture. Naj se zdaj dotaknem te povprečnine, ki je ena ključnih zadev pri spremembah tega zakona. Tu moram malce nasprotovati kolegu Liscu, ki je rekel, da na matičnem delovnem odboru, ko se je to obravnavalo, je on predlagal, da bi Vlada morala zagotoviti tudi neke analize in podobno. Prav je, da se pove, da smo prekinili matični odbor ravno zaradi tega, da so predstavniki Ministrstva za finance kot tudi predstavniki Ministrstva za javno upravo dali zelo jasno informacijo in tudi prikaz, kje so tiste tabele in tabelarični prikaz, ki so bili osnova za izračun teh povprečnin. Mislim, da smo takrat pač to zagato odpravili. To pomeni, da tudi za to osnovo in ta model, ki je sedaj praktično pred nami in ki ga je matični odbor tudi potrdil, ne drži, da tu ni bilo sistemskega pristopa na podlagi nekih analiz. Tisto, kar je v tem kontekstu zelo pomembno in je treba omeniti, je to, da je tudi financiranje občin sestavni del financiranja države. Tukaj, ali želimo ali ne želimo slišati, fiskalno pravilo je prisotno in se ga preprosto moramo držati na vseh nivojih. Ne bom sedaj se spuščal, ali je v skladu s sklicevanjem na fiskalno pravilo vse tako, kot bi si želeli. To pač nikoli ne bo. Ampak dejstvo pa je, da je tega treba spoštovati. Res je tudi, da takrat, ko se pogovarjamo ali pogovarjate o potrebah lokalnih skupnosti, se premalo izpostavlja nekaj. Da povprečnina praviloma, ali če rečem grobo, predstavlja zgolj polovico tako imenovanih prihodkov lokalne skupnosti ali občine. To je povprečnina. Tam okoli polovice. Prav gotovo je še kako odvisno; to, kar je kolega rekel, da je Maribor več ali manj z nekim tovrstnim pristopom nekoliko na slabšem, Mestna občina Ljubljana naj bi bilo na boljšem, manjše občine – je spet razlika. Veste, dejstvo je, da neka formula, ki je zastavljena [[…]]Če ste pozorno poslušali tudi poročilo, eden od predstavnikov teh občinskih združenj je celo malce, na presenečenje članov odbora, izjavil, da načeloma niti ne nasprotuje tovrstni formi, je pa res, da je to stvar, ki je živa in na katero je tako ali drugače treba biti pozoren in jo tudi prilagajati. Tisto, kar mislim, da je treba še omeniti, je, kako pa lokalne skupnosti ali občine skrbijo za tisto drugo polovico potrebnih sredstev. Kajti vemo, da imajo lokalne skupnosti nek izvirni prihodek, kot zelo vsem znano nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Moram priznati, ko smo imeli razpravo o gradbeni zakonodaji, sem bil resnično presenečen, da imamo v Republiki Sloveniji celo občino, ki skoraj tega davka ne pobira. Ne pobira, a veste! To je zame šok! Ko se pa pogovarjamo o povprečnini, potem pa je treba, da vse država daje. Tukaj imamo poslanci prav gotovo neko razmišljanje in če nekdo ne poskrbi za svoj izvorni prihodek, menim, da bi težko imel tak subjekt, ali lokalno skupnost, ali župana za kredibilnega sogovornika pri potrebi za financiranje, razen če imajo iz drugega naslova tako močne prihodke. Nadalje vemo, da je ena od ključnih zadev tudi davek na dediščine in darila, davek na promet nepremičnin in podobno. Naj se ne čudimo, če je v manjših ali večjih občinah zelo razvit ta trg nepremičnin. Več kot je prometa, več je prihodkov občin in pogovarjati se o neki uravnilovki, da je to v neki smeri povprečje, mislim, da ni korektno do teh 200 in toliko občin, kajti to so različni pristopi. Da ne bom govoril tudi potem o raznih plačilih za storitve javnih služb. Župani, ki nekako gospodarijo ali opravljajo lokalne skupnosti, sami precenijo, ali tovrstne storitve zaračunava v nekem razumnem znesku ali višini, ali jih ne zaračunava, ali je pa zelo progresiven pri pobiranju tovrstnih dajatev. Tako je tukaj zelo široka paleta tovrstne razprave. Če zaključim; dejstvo je, da ta povprečnina, ki je pred nami, je sestavni del, kot rečeno, potrebnega ozira na fiskalno pravilo in verjamem, da v nadaljevanju, sploh pa v naslednjih mandatih, da bo prišlo do tega, da se začne tudi intenzivno ukvarjati pristojno resorno ministrstvo in Vlada s pokrajino. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Vendarle nekaj razmišljanj tudi z moje strani. Od sprejetja Zakona o financiranju občin je praktično minilo že eno desetletje, tu nekje smo. Analize, ni jih bilo tako malo, so vse po vrsti kazale oziroma usmerjale v to, da je treba na nek način modificirati, izboljšati, narediti optimalnejši obstoječi model izračunavanja povprečnin in pri tem upoštevati podatke o dejanskih stroških oziroma podatke o standardiziranih stroških, kadar je to seveda mogoče glede na vrsto zakonskih nalog, ki jih posamezne občine, ki jih je dosti v Sloveniji, imajo. Mestne občine so tiste, ki značilno oziroma ki bistveno odstopajo od povprečja, imajo visok delež starejših, kar je ena izmed ključnega pomena, posledično izstopajo stroški negospodarskih javnih služb, vemo, predvsem na področju socialnega skrbstva oziroma socialnega varstva in tako dalje. Poleg tega mestne občine in vse, ki so populacijsko, če smem temu tako reči, močnejše občine, izkazujejo sorazmerno bistveno višje stroške per capita na prebivalca na področju prav teh negospodarskih javnih služb, prostorskih, stanovanjskih in komunalnih zadevah, manjša odstopanja navzgor pa so še v okviru delovanja lokalne samouprave in prometa. Mestne občine so izkazale v povprečju, po podatkih, ki so meni bili na voljo, za 13 % višje stroške na prebivalca ob povprečno 26 % nižji vrednosti pripadajoče primerne porabe. Evo, to so dejstva, to so fakti. Seveda, kot koalicijski poslanec ne da ne smem biti preveč kritičen, ne bom hudo kritičen, pa vendarle ta zakon, ki je tukaj pred nami, to pa seveda moram povedati kot predstavnik ene izmed občin, ki ste jo lahko tukaj razbrali – brez da bi upoštevali moj naglas, ki ga tukaj imam –, Maribor, Mestne občine Maribor, seveda ta predlog zakona ne ocenjujem kot suho zlato. Da je škodljiv, če bi to rekel, da je škodljiv, bi bil seveda do pripravljavcev krivičen. Če pa si dovolim majčkeno vendarle kritičen, pa ga ocenjujem kot premalo ambicioznega – ne bom rekel premalo revolucionarno naravnanega, ker ni potrebe po kakšnih revolucijah, ki žrejo, by the way, lastne otroke, pa vendarle bi človek kaj več pričakoval. Ampak, kaj več bi pričakoval v prvem ali v drugem letu, natočimo si čistega vina, ne pa v ciljni ravnini, kot sem se včeraj izrazil, mandata te vlade oziroma te koalicije. Da je spremenjena formula za izračun primerne porabe nekako mogoče korak v boljšo pravičnejšo, bolj pravo smer, verjetno drži, da se črta inflacija pri določitvi višine dohodnine, ki pripada občinam – okej, nič narobe, prav. Sprememba določbe o sofinanciranju skupnih občinskih uprav, to je korak sigurno v pravo smer, povezovanje, združevanje, bom o tem povedal, kaj smo mi napisali v koalicijski sporazum, in še bi lahko našteval nekatere majhne korake, majhne prispevke, da se vendarle politika na področju lokalne uprave vendarle vsaj majčkeno izboljša. Kaj smo zapisali pod točko 4.9. Lokalna samouprava. Saj ni dosti napisanega, nekaj pa vseeno je. To bom pa sedaj citiral in prebral, pa upam, da mi kdo ne bo očital bralnih vaj. Lokalna samouprava je to zaključeno področje. »Moč in znanje bomo usmerili v povezovanje in združevanje občin« – saj o tem sem prej govoril, občinskih uprav, tistih skupnih služb, ki lahko nosijo pozitivne efekte, ki imajo neke multiplikativne učinke, znižujejo stroške po enoti, in tako dalje – »ter njihovo medsebojno sodelovanje, pri čemer bomo upoštevali načela Evropske listine o lokalni samoupravi, ugotovitve Ustavnega sodišča in mnenja stroke. Le povezane ali združene občine« – pa ne mislim tukaj, ne govorimo o ukinjanju, da me ne bo kdo držal za besedo – »so lahko močne in razvite ter usmerjene v trajnostni razvoj. Zavezujemo se, da bo reforma lokalne samouprave potekala hkrati z reformo državne uprave.« Same reforme. To pa ne piše, ker to je bila zdaj moja interpretacija. »Prizadevali si bomo za poenostavitev in racionalizacijo postopkov, a ne na škodo uporabnikov storitev.« Uporabniki storitev pa smo vsi mi, ki smo tukaj, vsi, ki so zunaj, vsi, ki so državljani te države in tudi turisti in tisti, ki pridejo, pa grejo, in tako dalje. Tudi begunci. In še to smo zapisali, »strategija mora tudi odgovoriti na vsa ključna vprašanja v zvezi z ustanovitvijo pokrajin,« tole je kolega Verbič prejle govoril, »poudarek pa mora biti na združevanju občin in reformi sistema financiranja občin. Reforma lokalne samouprave bo potekala skupaj s pripravo reforme teritorialne organizacije državne uprave.« Saj pod to se lahko, še enkrat več, vsi podpišemo, tudi pripravljavci predloga spremembe zakona so šli v pravo smer. Kot rečeno, ne preveč, za moj okus, ne dovolj ambiciozno. Tako pričakujem, da bo to en majhen korak, čeprav so župani – pa pustite, kakšni so eni, kakšni so drugi, so naši, niso naši, so njihovi –, lahko kritični, ampak se zavedajo vsakodnevnih problemov in težav, ki jih imajo, pa ne zgolj in samo glede financiranja. Še enkrat, pa mi ne zamerite, bi povedal eno mantro, in tukaj so predstavniki Ministrstva za javno upravo, ki so tisti protagonisti pogovorov ali pa dogovarjanj, če hočete, dilanj s predstavniki občin, vseh treh zvez, torej, mestnih in tako dalje – saj vemo, o čem govorim – dajte resnično tukaj vložiti ene napore. Saj, župani vam ne bodo prali, ne nazadnje tudi poslanci ne bomo tako kritični, če ne bo glavarina oziroma povprečnina šla ne vem kam v nebo, 600 pa nekaj evrov. Saj bomo tudi v končni fazi zadovoljni, če bo na teh točkah mogoče kak evro več, bomo že poskušali zaviti, pa naviti, ampak če te občine v Sloveniji, ki so, ne bodo rabile delati nekih butastih, oprostite izrazu, nepotrebnih administrativnih, nekoristnih nalog, pa bodo verjetno prišle skupaj, da bodo kraj s krajem sešile tudi z obstoječimi viri, ki so jim namenjeni. In tu mora biti [[…]] Ko se pogovarjate, poslušajte se in lepo vas prosim, na koncu se slišite. Prepričan sem, da tudi župani niso navdušeni, da se jim nalagajo neke nove naloge, ki ne nosijo nekih dodanih vrednosti, ki nimajo nekih koristi. Saj to ne velja samo za lokalno upravo, to velja za vsak gospodarski in negospodarski sistem, povsod. Ne nazadnje, tudi v družini. Če ni treba, pa kaj bi to počeli in kaj bi delali. Najbolj bom zadovoljen, da bodo tiste občine – in tukaj pa še enkrat več moram povedati in to sem tudi že nekajkrat v tej hiši povedal, je Maribor, pa mi ne more nihče tukaj oporekati, tisto mesto, tista občina, ki je od razpada Jugoslavije skozi tranzicijo, skozi finančno krizo, pa še kaj, resnično doživel največjo [[…]]Ma, ne vem, kaj naj rečem? Tragedijo? Najbolj je bil prizadet z gospodarsko krizo, z vsemi nečednimi posli, na koncu pa ga še ta država tako ali drugače malo tepe. Tako imejte posluh do tega, kar sem čisto uvodoma povedal, da se dejansko prisluhne številkam, realnim momentom iz vsakdanjega življenja, imejte pa tudi neko – imejmo, bom govoril v prvi osebi množini, z veseljem bom take zakone podpiral –, tudi neko pozitivno diskriminacijo, če hočete, do tistih, ki so bili v preteklosti in so tudi še dandanes najbolj prizadeti. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Obžalujem, da nimamo ministra za lokalno samoupravo. Imamo ministra proti lokalni samoupravi in je boljše, da ga tu ni. Kar se tiče strategije, o kateri sta kritično spregovorila kolega Prikl in mag. Verbič, samo dodajam, da si želim, da bi naslednja koalicija za to strategijo napisala navodilo, ki se glasi: Vzemi, odnesi v koš za smeti, v kanto za smeti, na kateri piše papir, ker smo pač ekološki in ločujemo odpadke. Z gospodom Brezovarjem, ki je strokovnjak na področju lokalne samouprave, a nima politične moči, je strokovnjak, bi se z njim upal napisati novo strategijo, pravo za Slovenijo. Ta strategija je v nasprotju s slovensko ustavo in je v nasprotju z Evropsko listino o lokalni samoupravi, ki ima položaj nadustavnega dokumenta. In koliko debat imamo tukaj, predvsem mi, ki prihajamo s periferije! Očitno je, da smo ljudje na periferiji, in občine na periferiji, drugorazredni ljudje te države in smo tudi poslanci, ki prihajamo s periferije drugorazredni. O tem kdaj drugič. In to je neverjetno. Zadnji, ki je nekaj na tem področju naredil, je bila koalicija, takratna, ko smo imeli finančnega ministra dr. Bajuka in ministra za lokalno samoupravo dr. Ivana Žagarja. Takrat smo se, se spomnite, izdatno izboljšali financiranje, ja, tudi podeželskih občin. Zdaj, če želite imeti Slovenijo samo Ljubljano plus malo še okrog, tudi Maribor ni zadovoljen, da ne bo kdo mislil, ali pa povejte, da ste, ampak to mi pa tudi ni všeč, je tudi dvolično, nismo zadovoljni, ampak ker sem koalicijski, bom pritisnil plus. Dajte no! To je treba zaključiti, vreči v koš in gremo jovo na novo! Tukaj imamo kršitev, evidentno kršitev ustave. Tulim že nekaj let, oprostite izrazu, da kršimo Evropsko listino lokalne samouprave. Imamo fantastične občine, male, podeželske. Moja sosednja je bila pred leti najboljša po črpanju evropskih sredstev. Nekateri pravite [[…]] [[znak za konec razprave]] Leva koalicija, vrgli ste ven župane. Župane ste ven vrgli! Nas takrat ni bilo. In vse šlo k vragu!
Besedo ima mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. »Vse je šlo k vragu!« Mislim, da ne, da občine še vedno obstajaj, res pa je, da se njihov status spreminja. Nedvoumno je, da se moramo že enkrat odločiti, ali želimo decentralizacijo ali centralizacijo lokalne samouprave. Tukaj moram reči, da se dejansko strinjam s kolegom Liscem, ki je to tudi navajal. Nimamo analiz pri tem zakonu. Moram reči sicer, da smo dobili ene podatke na Odboru za notranje zadeve, katere občine oziroma ena je bila izpostavljena, bo dobila več, ampak suma sumarum, če pogledaš ta predlog, sledi temu, da večje občine bodo pridobivale, manjše občine bodo pa izgubljale. Računsko sodišče je jasno povedalo, da je treba določiti jasne naloge in da je bolj potrebno pravično razdeliti sredstva. Sedaj smo na tem mestu in se sprašujem, ali res ta zakon, ki je sedaj popravljen, z vsemi temi amandmaji, ki smo jih sprejeli, sledi temu. Vsekakor menim, da majhne občine so naredile velik korak v samem razvoju v tem času, kajti v malih občinah so se ob pomoči evropskih sredstev in s temi sredstvi, ki so jih sedaj prejemale, dosegli nepojmljivi rezultati in enostavno se je povečalo njihovo premoženje. Zakaj govorim tako? Moram reči, da sama izhajam iz občine, iz katere sta izhajali potem še dve manjši občini. Se pravi, leta 1998 je prišlo do te delitve in zgodilo se je sledeče. Takrat, ko smo bili skupaj, smo dejansko se dogovarjali o teh občinah, kaj se bo dogajalo, katere bodo prioritete in nekako določene investicije so kar izostajale in izostajale iz leta v letu. Dejansko je tema dvema manjšima občinama naenkrat prekipelo, sedaj pa gremo v samostojni občini – hvala bogu, bilo je to potrjeno – in danes moram reči, da sta se ti dve občini zelo dobro razvili. Zadovoljujeta potrebe prebivalcev in prebivalk in to je vsekakor dobro. Tako je pri teh malih občinah vsekakor to korak v pravo smer. Je pa res, da če želimo, ker v bistvu 212 občin v Sloveniji je veliko število, to je dejstvo. Nekatere daleč ne zadostujejo temu številu, ki je zapisano, po številu prebivalcev in še po drugih nalogah, zato je pomembno in pozdravno, da imamo te skupne naloge. Pozdravljam tudi, da se ta nabor števila nalog, ki jih imamo, zdaj v tem zakonu povečuje. Konkretno bom govorila o proračunskem računovodstvu. Zakaj? Zaradi tega, ker takrat, ko so iz ene občine nastale te tri občine, smo imeli leto dni skupni proračun. Ne boste verjeli! Takrat so v računovodstvu delali zgolj trije ljudje. Ko sta se ustanovili dve novi občini, je v veliki ostalo pri številu treh, v ostalih pa dva oziroma tudi kje več. Tako se je število zaposlenih v teh manjših občinah na podlagi tega povečevalo. Mislim, da s temi skupnimi občinskimi upravami se lahko doseže prihranek sredstev. Tudi notranja revizija je en korak naprej. Moram pa reči, da ne bom zdaj o vseh teh nalogah, ker mislim, da časa niti ne bo toliko, ampak kljub temu želim reči – jaz še imam kolega, ki želi govoriti –, kljub temu pa želim reči, da so občine tiste, ki so prvi intervent takrat, ko pride do kakršnekoli stvari. Ko se pojavi požar, ko se pojavi pozeba, ko je poplava, vsi vemo, kakšno, kakšen način imamo država, preden se pride do teh sredstev. Ampak, ljudem enostavno je treba v poplavah pomagati. Ne morejo čakati, dajati zahtevke in čakati letno dni, zato občina mora imeti sredstva. Način financiranja mora biti ustrezen. Moram reči, da se popolnoma strinjam s ponderji – ampak ali bodo šli ti ponderji v to, da bodo tudi te male občine lahko ustrezno izpolnjevale vse te naloge? Veliko stvari je na področju lokalne samouprave, v vseh teh mojih letih, moram reči, da enostavno sem vesela, da so se te občine razvijale na tak in drugačen način; nekatere bolje, nekatere manj bolje, nekatere so dobro črpale evropska sredstva, druga manj. Predvsem v tisti prvi perspektivi se je dalo ogromno narediti z evropskimi sredstvi na področju infrastrukture, vsaj obnove cest. V naslednji perspektivi je bilo treba ta sredstva vlagati kam drugam, in če so imeli uspešne župane z vizijo, s strategijo za naprej, je bilo to uspešno. Če je pa bil župan postavljen na novo, je enostavno eno leto rabil, da se je navadil, tako kot smo se mi poslanci navadili, da smo tukaj v teh klopeh in kako ta postopek poteka, tako je tudi pri njih trajalo. Letno dni je šlo, preden so pripravili projekte, je že bilo drugo leto – in kaj se je zgodilo? Po štirih letih več župana ni bilo in tudi ni imel po štirih letih kaj dosti pokazati. Zgodilo se je to, da so enostavno štiri leta bila vržena proč. Tako kljub temu da v občinskih upravah obstajajo ljudje, ki ostajajo, ampak politika se pa spreminja z leti. Tako, da tu so stvari. Vsekakor, moram reči, da bi morali dati tej problematiki lokalne samouprave večji pomen na državni ravni. Vsekakor podpiram to idejo, da bi morali imeti svojega ministra. V ministrovanju gospoda Žagarja so se naredile enkratne stvari. Srčno upam, da v naslednjem mandatu bomo razmišljati v tej oziroma boste razmišljali v tej smeri, kajti ne vemo, kako bo vse skupaj steklo. Tudi o ustavnem določilu moramo začeti razmišljati in ga tudi spraviti v življenje ali pa, da spremenimo ustavo, kar pa, po mojem, bo še težje. Da pa dejansko ustavno določilo, ki velja že koliko let, ne spravimo in ni političnega konsenza, je pa druga stvar. Tako je še veliko stvari, puščam še čas kolegu. Hvala lepa za besedo.
Želi še kdo razpravljati? Ja, prosim za prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Upam, da bodo poslanke in poslanci vendarle prisluhnili vsem opozorilom, ki so prišla tako iz združenj občin kot tudi Državnega sveta, ki zavrača ta zakon. Gre za enostavno dejstvo, da ta zakon očitno ni usklajen prav s tistimi, za katere velja. Bilo bi korektno, da Državni zbor zavrne tak zakon, argumentov za to je pa resnično zelo veliko. Gre za to, da ni narejena resnejša analiza sprememb financiranja občin s tem predlogom, ki se predlaga. Nobena občina pravzaprav ne ve, kaj to za njo pomeni. Na to so tudi opozorila združenja. Poleg tega spreminjate način pogajanja na način, da ne upoštevate več združenj občin, torej gre za reprezentativna združenja, ampak dovoljujete, da se pogajajo z vami o tem, kakšna bo primerna poraba oziroma povprečnina, na način, da se lahko zorganizirajo občine tako, da ustanovijo združenje, kar pomeni, da to združenje lahko ustanovita dve – ali tri občine. Torej, kako bodo sploh ta pogajanja potekala? Lahko ustanovijo dve, tri občine svoja združenja in potem bodo prihajale na pogajanja. Kako boste uskladili to? Zdaj so reprezentativna združenja in imaš mestne občine, večje, manjše in imaš tri resne pogajalce in tudi vsi trije resni pogajalci so opozorili, da je to neprimerno. To, kar me preseneča, na kar sem tudi opozoril pri Zakonu o izvrševanju proračuna danes, kjer je zapisano, če Vlada z reprezentativnimi združenji ne doseže dogovora po zakonu, ki ureja financiranje občin, se v predlog proračuna vključi povprečnina, ki jo določi Vlada. Oprostite, to je poseg v lokalno samoupravo, to ni več lokalna samouprava. Taka določba sploh ne more biti zapisana v Zakonu o financiranju občin. Nekako mogoče še sprejmeš v izvrševanju proračuna, da je to neka trenutna slabost, če lahko temu tako rečem, ali Vlade ali pa nekih finančnih razmer, da se ta poseg naredi za eno leto. Če pa to zapišemo v sistemski zakon, je pa to poseg v lokalno samoupravo in ta zakon sploh ne bi smel priti v proceduro s takšno vsebino, kot je vložen. To je ključna točka. Ne glede na to, kako se pogajaš, kako se ne pogajaš, bo potem obveljal tisti, ki ga bo predlagala Vlada. Ne nazadnje, tudi če se spremenijo razmere glede finančne in gospodarske krize, tudi Računsko sodišče govori o tem, da je treba natančno opredeliti, katere naloge se financirajo občinam, in tudi, če se spremenijo finančne in gospodarske razmere, je treba opredeliti, katere kriterije je potrebno upoštevati, da se potem to breme posledic krize razdeli po vnaprej znanih kriterijih, ne pa arbitrarno, kako se bo kdo izpogajal. Ta pogajanja, kot jih imate sedaj, so naštimana tako, da se bodo dve, tri občine dobro izpogajale, recimo, ne vem, Mestna občina Ljubljana, mogoče Mestna občina Maribor, Mestna občina Koper, vse ostale pa ne. In to vnašate v ta zakon, zato je to tudi v nasprotju s tem, na kar je Računsko sodišče opozorilo. Zakonodajno-pravna služba je opozorila pri Zakonu o izvrševanju proračuna, da je ta zakon v nasprotju z ustavo, ker jemlje samostojnost občinam v tem, da same odločajo, kako bodo ta denar, ki je njihov avtonomni vir, razporejale. Ukinjate dejansko tudi dodatno financiranje tistim občinam, ki imajo romskega svetnika, torej posegate v Zakon o lokalni samoupravi, ki je določil, da ima 20 občin obvezno tudi romskega svetnika. S tem zakonom ukinjate možnost dodatnega financiranja, ohranjate samo italijansko in madžarsko narodno skupnost kot tisti element, kjer je pač to treba upoštevati. Pri vseh tistih 20 občinah to črtate. Zakaj? Tudi resne obrazložitve ni. Če se ta določba ni izvajala, zato ker je nihče ni hotel izvajati, ker ni hotel dajati denarja tem občinam, to ni razlog za spremembo zakona, ampak razlog, da povprašamo po zdravju tiste, ki so tako planirali, da niso spoštovali Zakona o lokalni samoupravi. To je bil pogoj takrat, ko smo se pogovarjali o Zakonu o lokalni samoupravi, kdo, katera občina bo imela lokalnega predstavnika romske skupnosti in katera ne in zdaj to kratko malo črtate. Z Zakonom o graditvi objektov se nanašajo določene dodatne naloge na občine zaradi inšpekcijskih služb. S tem zakonom zmanjšujete sofinanciranje skupnih služb, z 0,5 na 0,3 %. Občine so se zorganizirale, praviloma ustanovile inšpekcijske službe in zdaj jih kaznujete, ker so se tako zorganizirale, da bodo dobivale manj sredstev, če so v tem združenju samo tri občine, recimo. Zdaj zahtevate več občin. Mislim, ne razumem te logike, no! Tako upam, da bo Državni zbor ta zakon zavrnil in da res preprečimo to enostransko dejanje, ki nikakor ne sodi v Zakon o financiranju občin. In če kaj, dajmo resno razmišljati o tem, da ustanovimo regionalne občine, prenesemo pristojnosti na občine z države, ne pa obratno. Regionalne občine so rešitev, ne pa takšne rešitve, ki dejansko poslabšujejo trenutno stanje.
Želi še kdo razpravljati pri tem tretjem členu? Prosim za prijavo oziroma ni treba prijave v tem primeru, mislim, ker je samo eden. Gospod Franc Jurša ima besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ja, lokalne skupnosti, občine so zelo pomembne za razvoj določenega dela države in v veliki meri se moram strinjati s tistimi, ki so govorili, kako je šel razvoj občin v obdobju po letu 1994. V vsakem primeru moram reči, da je tudi sredina, iz katere prihajam, se reorganizirala in iz takratne ene občine so nastale štiri občine. Mogoče bi ta razdelitev morala biti ali pa bi bilo zaželeno, da bi bila malo drugačna, kot je dejansko nastala, ampak interese ljudi pri odločitvi, je treba spoštovati. Zdaj 212 občin, ali je to preveč ali premalo, je na pamet zelo težko ocenjevati. V vsakem primeru bi verjetno kazalo, da se reorganizacija lokalne samouprave v Sloveniji uredi, da pridemo tudi do pokrajin. Kolega Janko je rekel, do regijskih občin, jaz bi rekel; ne, mi imamo tudi v ustavi zapisano to stopnjo organiziranosti države in do teh zadev bi morali v kratkem priti, da bi enostavno določene naloge, ki so zdaj v pristojnosti, bi rekel centralizirane, države prenesli na področje pokrajin, ker bi ljudje z bistveno več občutka lahko izrazili interese predvsem na področju razvoja območja. Kajti, kljub temu da nismo velika država, prej bi lahko rekli, da smo mala država, zelo neradi pogledamo preko določenih, bom rekel, Trojan – pa da ne bom dalje govoril. Tu smo včasih šibki in tega enostavno in preprosto nekateri neradi vidijo. Je pa res, da smo mi v zakon zapisali pogoje za ustanovitev občin, in je res je tudi to, da je takratna politika dejansko ustanavljala občine na osnovi nekih političnih odločitev, to so dejstva. In imamo 111občin v Sloveniji, ki ne izpolnjujejo osnovnega pogoja, ki je zapisan v zakonu. Zdaj ne govorim, da to ni v redu ali pa, da to je v redu, govorim o tem, kako je. Takoj po letu 1994, ko so nastale nove občine iz več ali manj nekdanjih krajevnih skupnosti, moram povedati, da na območju, od koder prihajam, največ občin na kvadratni kilometer. Tam v Pomurju jih imamo 27; 27 in moram tudi povedati to, da je ta razvoj šel relativno, na oko, zelo hitro naprej, ker so se ljudje začeli zavzemati in so imeli občutek pomembnosti, ko so odločali v občinskih svetih. To je bil nek nov napredek in videlo se je zelo, kajti župani so predvsem vlagali v prvih obdobjih v infrastrukturo. Največ v tisto infrastrukturo, ki se je dejansko videla, to pa so bile enostavno ceste, asfaltiralo se je ogromno cest, no, pozneje pa tudi že v drugo infrastrukturo in zadovoljstvo ljudi je dejansko in so pozitivno to ocenjevali. Ampak jaz le mislim, da je po tolikih letih pa čas, da se začne temeljita reorganizacija lokalne samouprave. Tu me skrbi in moram priznati kot koalicijski poslanec, da sem dejansko pričakoval, da se bo več zgodilo v tem mandatnem obdobju. Da se bo za to zadevo dejansko nekaj pripravilo, da se bomo o tej zadevi začeli pogovarjati. Mislim, da bi se v veliki meri lahko pogovarjali, saj koalicija je relativno velika, in če bi imeli tudi mi dobre predloge, bi jih verjetno tudi opozicija v določenem delu podprla, čeravno seveda takrat, ko se začne o tem govoriti, začne vsak presojati, ali bo zdaj ta petelin – pa ga ne bom imenoval, na svojem dejansko prostoru, da ne bom rekel kakšne druge primerjave – lahko brcal, kajti to je ključnega pomena. Vsak vidi svoje okolje, svojo mrežo, ki jo pač na nek način okrog sebe ustvarja. Moji pomisleki glede skupnih občinskih uprav pa moram reči, da so veliki. Mi smo se takrat, ko so dejansko te možnosti prišle, na nek način v lokalnih skupnostih, tudi sam sem bil odgovoren v lokalni skupnosti, organizirali skupaj z nekaterimi občinami in smo ustanovili skupne službe. Mislim, da bi to morali še spodbujati, še bolj spodbujati, da bi na nek način dali v razmislek dejansko tistim, ki imajo slabe pogoje oziroma nimajo dovolj sredstev za normalno funkcioniranje po tolikih letih, da začnejo razmišljati o združevanju, kajti tudi to bi morala biti na nek način naloga ministrstva, ki pokriva področje lokalne samouprave.
Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupine Levice. Dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Z veseljem poslušam vse to in sem v bistvu vesel, da smo nekako s kolegom Liscem, pa Lahom to sprovocirali, da se tako izrazim. Zdaj bom rekel, da si bom za amandma relativno kratek čas vzel. Če bi meni bila zaupana naslednji mandat vloga, da bi se tega moral lotiti, bi vas v bistvu vse povabil na ministrstvo v ekipo, vse govorce, ki smo se danes o tem pogovarjali. Ajde, mogoče z eno izjemo kolega Uroša Prikla, pa ne zaradi tega, ker bi on bil slab. Tudi dober analitik je bil na ministrstvu, pa je manj koleričen človek kot jaz, pa je bolje, da on kandidira za župana Maribora kot jaz – zdaj bo Fištrovec vesel – ali pa, če Bojana hoče tudi biti županja. Zakaj? Ker o tej zadevi z različnih zornih kotov nekaj vemo in če se ne začnemo nabijati na prvo žogo, se [[…]]To je zdaj bila šolska ura, kako naj bi parlament izgledal: parlamentiranje! Ljudje pa rečejo, vi spet nakladate. Ena zadeva je tu – ne vem, mogoče sva se z Jankom razumela, mogoče ne, se spomnim, takrat v Mariboru, ko smo imeli te proteste – pa nisem jaz metal nečesa, kar mi očitajo –, pa so v bistvu pred upravno enoto protestirali, ne na delu občine. Ali pa zlasti starejši ljudje bodo rekli, ah, grem na občino, pa gre na upravno enoto. A mi rabimo to dvotirnost? Meni se zdi, da bi morali tudi o tem razmišljati. Tudi tukaj je preveč denarja, a veste. Pa zdaj bo to nekdo gledal, to zdaj ne pomeni, da bodo ljudje brez šihta ostali. Mislim, dela imamo še preveč. Večina nas je pa tukaj generacija, ki smo tudi ta občinski standard nekako izgrajevali. Jaz sem bil petletni pubec, pa smo vodovod kopali. Potem smo v gozdovih kostanje podirali za telegrafštange. Sicer je se to bolj dogajalo na hrvaški strani, ker imam tam babico. Na slovenski strani smo z ravnateljem osnovne šole skupaj z osmošolci šraufali otroška igrala, potem smo se pa šli zvečer malo objemat na ta igrala, pa jih nismo razbili, ker smo bili ponosni, da smo jih naredili. Včeraj mi je na tisti obrtni fešti nekdo rekel, a ti poznaš – kako je rekel – ribniški procent; iz enega evra naredimo dva, to je ta procent. To v lokalnih okoljih znamo delat, saj radi delamo, samo ta bajta in ministrstvo morata nekako dati pogoje za to delo. In se mi zdi, da je to neko sporočilo. Ta mandat smo, žal, tukaj zapravili. Želel bi si tudi, podobno kot pri sindikatih, da so vsi župani združeni v eno združenje, pa je neko politično ozadje, zakaj temu ni tako. Mogoče neka frakcija, ajde, ali frakcija, ad hoc skupina, ali frakcija mestnih občin, pa tiste, ki imajo romske, pa tiste, ki so obmejne, in tako naprej, ki jih imamo zapisane v Zakonu o skladnem regionalnem razvoju – o regiji nimamo. Ta naš amandma, koliko se tukaj da popravljati, gre v tej smeri, da še vedno pustimo dve občini, ker včasih je to čisto geografsko malo, imate kake občine, ne vem, na nekih območjih, tej preči, da tretja ne more priti zraven ali pa sta dve veliki – ne vem, mogoče Kočevje, Ribnica, kaj takega –, plus da si, izhajajoč iz vseh teh, ki sem jih prej navedel, ki so ogrožene –, da imajo še 10 % neke izravnave, si upam to celo trditi. Se strinjam s tem, kar je Jožko rekel. Tudi poslanci smo tukaj drugo- in tretjerazredni. Da se midva dotelovadiva domov – ti z avtom, jaz z vlakom, ki redno zamuja –, je nekaj drugega kot, ko nekdo – z vsem dolžnim spoštovanjem –, ki bo tukaj, čez 15 minut lahko že psička sprehajal. Pa so me spraševali, na koga konkretno mislim; na nobenega, a veste. To so neka dejstva in bi seveda tudi v to ekipo poklical ali se posvetoval z gospodom Žagarjem, ki je vrhunski strokovnjak za to, ki ga tudi zelo cenim. Mogoče, če bi neka druga linija SLS zmagala, bi mogoče jaz bil celo v SLS, če sem odkrit, ker sem bolj podeželski človek, saj se mi vidi. Dobro zdaj [[…]]Upam, da bo Piki zmagal, upam, da bomo imeli naslednji mandat ministrstvo. Zelo bi bil srečen, če bi ta zakon tukaj zdaj povozili, ker moramo pokazati, da to ni resno – in ga je Janko zelo resno tudi seciral in analiziral in je povedal, kjer je tukaj cel niz problemov. Glejte, ampak vsaka avtonomija, tudi znanstvene sfere, tudi raziskovalne sfere, ne le občin, se konča in začne pri penezih. Če nimaš ti avtonomno penez, lahko mi filozofiramo do nezavesti, pa lahko napišem 27 strategij česarkoli, ker sem to v življenju počel. Hvala za besedo.
Je še kakšna razprava? Ampak tokrat o tem amandmaju k 8. členu? Ni. Potem ugotavljam, da ni več interesa za razpravo in zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v četrtek, 16. 11. 2017, ob 9. uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 35. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.