Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 19. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Erika Dekleva, Janja Sluga do 15. ure, Anita Koleša do 15. ure, Iva Dimic od 12.30 dalje, Matjaž Hanžek, Kamal Izidor Shaker, Jan Škoberne do 16. ure, Marijan Pojbič, Marjan Dolinšek med 11.30 in 13.30, Ivan Škodnik do 12. ure in mag. Matej Tonin. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SOCIALNEM VARSTVU, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Dobro jutro! Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Poslanske in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem varstvu prinaša tri sklope sprememb. Prvi sklop sprememb predstavlja zagotovitev pravne podlage za črpanje evropskih sredstev za izvedbo pilotnega projekta socialne aktivacije, katerega namen je razvoj in umestitev socialne aktivacije v sistem socialnega varstva in je v svojem jedru tesno povezan s predvideno reorganizacijo centrov za socialno delo. Prav tako se uvaja pravna podlaga za predhodno testiranje organiziranosti dejavnosti oziroma posameznih socialnovarstvenih storitev za izvedbo prej omenjenih pilotnih projektov. Drugi sklop sprememb se nanaša na ureditev statusa posameznim vrstam socialnovarstvenih programov, določitev njihovega trajanja ter način njihovega sofinanciranja. Tu želimo poudariti, da s spremembo ne uvajamo novih obveznosti za državo ali občine, ampak zgolj jasneje opredeljujemo sofinanciranje programov, ki se že izvajajo iz proračunov držav in občin. S spremembo zakona je določen obseg trajanja socialnovarstvenih programov, način njihovega financiranja, viri financiranja ter natančneje določen postopek sofinanciranja preko javnih razpisov. Tretji sklop sprememb, ki jih prinaša predlog, pa je drugačna ureditev pripravništva. S predlogom zakona odpravljamo obvezno pripravništvo v socialnem varstvu, ki je bilo do zdaj obvezen pogoj za pristop k uveljavljanju strokovnega izpita. Po novem predlogu zakona lahko posamezniki k strokovnemu izpitu iz socialnega varstva pristopijo, ko imajo 6 oziroma 9 mesecev delovnih izkušenj s področja socialnega varstva. 6 mesecev delovnih izkušenj je predvideno za vse, ki so končali višjo ali visoko šolo, ki se izobražujejo na področju socialnega dela, saj na ministrstvu ocenjujemo, da študentje same Fakultete za socialno delo že med študijem glede na njihov študijski program pridobijo določen obseg in dovoljšno količino delovnih izkušenj s področja socialnega varstva. Ministrstvo bo tudi oblikovalo delovno skupino, v kateri bodo predstavniki Socialne zbornice Slovenije, stroke in mladih, da bodo skupaj opredelili, katere delovne izkušnje so tiste, ki se priznavajo. Naj navedem še nekatere druge manjše spremembe, ki so v tem predlogu zakona. Ena je razbremenitev upravnih postopkov, torej odprava določenih administrativnih ovir, ki se nanašajo na posamezna soglasja, na roke in podobno. Govorimo torej o postopkih, ki so do sedaj obremenjevali tako posredne proračunske uporabnike, torej centre za socialno delo, varstveno-delovne centre in druge kot tudi ministrstvo, hkrati pa niso prispevali k večji kvaliteti poslovanja in delovanja. S predlogom zakona uvajamo tudi pogoje za dodelitev statusa društev v javnem interesu na način, da bodo po novem status v javnem interesu lahko poleg društev pridobile tudi druge pravne osebe, ki ne pridobivajo dobička, torej neprofitne pravne osebe, kot so ustanove, zavodi, zasebni zavodi. S to spremembo zakona tudi usklajujemo Zakon o socialnem varstvu z Zakonom o inšpekciji dela. hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, ministrica! Odbor za delo, družino in socialne zadeve in invalide je na svoji seji 4. 5. letošnjega leta kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o socialnem varstvu. Po sklepu Kolegija predsednika Državnega zbora je bil zakon obravnavan po skrajšanem postopku. K delu odbora smo povabili najširšo zainteresirano strokovno in tudi sicer javnost ter predstavnike Vlade. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je prav tako predhodno obravnavala predlog spremembe zakona in v svojem poročilu zapisala, da podpira vse predlagane rešitve. Na samem odboru je bilo s strani predlagatelja povedano, da predlog zakona uvaja pravno podlago za črpanje evropskih sredstev za izvedbo pilotnega projekta, katerega namen je razvoj in umestitev storitev socialne aktivacije v sistem socialnega varstva. Prav tako predlog zakona ureja status posameznim vrstam socialno varstvenih programov in daje ustrezno podlago za njihovo financiranje, odpravlja pripravništvo kot obvezen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu in skrajšuje obdobje opravljanja le-tega. Odpravlja pa tudi nekatere nepotrebne administrativne ovire. Kot rečeno, je v razpravi sodelovala zelo široka strokovna in tudi sicer zainteresirana javnost. Vsi razpravljavci so se strinjali s predloženimi spremembami, ki pa so po mnenju nekaterih premalo obširne. Da tukaj izpostavim, da je predstavnik Socialne zbornice povedal, da Socialna zbornica Slovenije predlog zakona podpira in je tudi pri njegovem nastajanju intenzivno sodelovala, upoštevane pa so bile tudi njene bistvene pripombe. Prav tako Center nevladnih organizacij Slovenije podpira spremembe, ki se dotikajo ureditve socialnovarstvenih programov. Tudi Študentska organizacija Slovenije in sindikat Mladi plus predlog zakona podpirajo, a hkrati opozarjajo, da razen analize opravljanja pripravništva v Republiki Sloveniji iz junija lanskega leta na področju pripravništva niso bile opravljene kakšne druge bolj poglobljene analize, kar se pričakuje v prihodnje. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora sprejel tudi vse predlagane amandmaje, ki se navezujejo oziroma so odgovor na pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki je zakon pregledala v okviru svojih pristojnosti in nanj dala tudi pripombe. Ob zaključku smo glasovali tudi o vseh členih predloga zakona skupaj ter jih sprejeli. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni tudi sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Ko je Vlada v obravnavo posredovala novelo Zakona o socialnem varstvu, smo pričakovali odgovore na pomembna odprta vprašanja iz tega področja. Vendar pa smo bili že ob branju uvodnih pojasnil še dodatno pa med obravnavo na matičnem delovnem telesu predvsem razočarani. Vlada z novelo zakona, kot naglas pove tudi sama, prinaša le najnujnejše spremembe. Druga vprašanja, za katere bi vsekakor morala najti odgovore, pa so ostala odprta. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev sicer podpiramo predlagane spremembe, a menimo, da je predlog zakona tokrat resnično neprimeren za nadaljnjo obravnavo, saj je Vlada zaradi kompleksnosti in dolgotrajnega procesa usklajevanja popolnoma zanemarila priložnost za urejanje nekaterih pomembnih področij. Žalostno se nam zdi, da se Vlada tako rekoč hvali s tem, da je pripravila spremembe, ki ne zahtevajo veliko časa. Morda za to, ker si ni pripravljena vzeti časa, na primer, za dialog z občinami, ki že vse od določitve povprečnin opozarjajo, da bo sistem izpolnjevanja obveznosti, ki jih imajo občine, dolgoročno postal finančno nevzdržen. Združenje občin Slovenije in Skupnost občin Slovenije opozarjata, da bi se morali s to novelo zakona lotiti vrsto let trajajoče problematike višanja zneskov tekočih transferjev za institucionalno varstvo odraslih, saj nepravilnosti vplivajo na finančno poslovanje občin. Vlada se je zavezala, da bo skupaj z določitvijo povprečnin uredila tudi nekatera odprta vprašanja glede tekočih transferjev. Na žalost bo, kot kaže, zamujena še ena priložnost, da bi rešili vsaj eno odprto vprašanje iz tega področja. Poleg naštetega bi želeli opozoriti tudi na ukinitev obveznih pripravništev na področju socialnega varstva. Seveda smo tudi mi mnenja, da je treba najti ustrezno rešitev za opravljanje pripravništev oziroma omogočiti mladim, da vstopajo na trg delovne sile, vendar menimo, da zgolj ukinitev pripravništev ne odgovarja na potrebe mladih in da bi morali v dialogu z njimi najti primernejše in celovite rešitve. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Tanja Cink.
Spoštovani predsednik, ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Novela Zakona o socialnem varstvu, ki jo danes obravnavamo, prinaša pomembne rešitve na področju razvoja socialnovarstvenih programov, pripravništva, pridobivanja statusa v javnem interesu na področju socialnega varstva ter inšpekcijskega nadzora, s katerim se usklajujejo predpisi o inšpekcijskem nadzoru z zakonom, ki ureja inšpekcijski nadzor in inšpekcijo dela. Področje socialnega varstva terja nujne spremembe. Veljavni zakon je star. Sprejet je bil leta 1992. V zadnjih 20 letih pa je na področju socialnovarstvenih programov prišlo do velikega razvoja področja, kateremu moramo slediti. Predlog zakona tako tudi zagotavlja zakonsko podlago za črpanje evropskih sredstev za izvedbo pilotnega projekta, katerega namen je razvoj in umestitev v sistem socialnega varstva, storitev socialne aktivacije, ki bo pilotno sofinancirana iz evropskih sredstev novega operativnega programa za izvajanje evropske kohezijske politike. Pri socialni aktivaciji je pomembna celostna obravnava oseb, gre za osebe, ki so izpostavljene socialni izključenosti in iz različnih razlogov tudi tveganju revščine, se soočajo s socialnimi stiskami, so izključene iz trga dela in so lahko tudi dolgotrajni prejemniki socialne pomoči. Gre za različne skupine posameznikov, ki se srečujejo z različnimi ovirami zaradi alkoholizma, uživanja prepovedanih drog, nasilja, težav v duševnem zdravju in podobno, kar jim otežuje reintegracijo v družbo. Pri tem je pomembno, da vzpostavimo interdisciplinarni pristop, ki bo prilagojen posameznim skupinam, ki potrebujejo pomoč, ter da se med seboj povežejo tudi različni obstoječi programi. Danes se je pretežni del izvajanja različnih oblik strokovne pomoči na področju socialnega varstva prinesel na zasebni sektor. Večji del te pomoči tako opravljajo nevladne organizacije, ki pogosto dajejo pobudo za zagotavljanje določenih storitev, ki jih vlada na podlagi ugotovljenega javnega interesa pogosto tudi sofinancira. S predlogom zakona se zato ureja status posameznim vrstam socialnovarstvenih programov in daje ustrezno podlago za njihovo financiranje. V povezavi s tem je treba omeniti tudi, da se s predlogom zakona določajo tudi posebni pogoji za podelitev statusa v javnem interesu na področju socialnega varstva in tako omogoča podelitev tega statusa tudi drugim pravnim osebam zasebnega prava, ki niso ustanovljene z namenom pridobivanja dobička in niso nujno društva. Eno dolgo pričakovanih rešitev v predlogu zakona predstavlja spremenjena ureditev področja pripravništva na področju socialnega varstva. Odpravlja se namreč pripravništvo kot obvezen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu in skrajšuje obdobje opravljanja pripravništva. S tem se omogoča, da lahko k strokovnemu izpitu pristopijo tudi kandidati, ki niso opravljali pripravništva, imajo pa 6 ali 9 mesecev delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Prav tako po predlogu zakona pripravniška doba trajala 6 ali 9 mesecev, kar je odvisno od delovnih izkušenj posameznika in od vrste izobrazbe. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo zaradi navedenega predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministrica z ekipo, lepo pozdravljeni! Zakon o socialnem varstvu je ponovno eden v nizu zakonov, ki jih na predlog Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti obravnavamo po skrajšanem postopku. Razlog skrajšanega postopka naj bi bile manj zahtevne spremembe. Žal pa je bilo na seji matičnega odbora zaznati, da konsenz med vsemi deležniki ni vzpostavljen, zato menimo, da skrajšani postopek zagotovo ni primeren. Zakon sicer vsebinsko prinaša nekatere dobre rešitve, kot so zagotovitev pravne podlage za črpanje evropskih sredstev pri poskusnih izvajanjih projektov, posodobitev socialnovarstvenih programov in odprava nekaj manjših administrativnih ovir. Na drugi strani pa so nekatere rešitve v predlogu zakona nejasne oziroma nedodelane. Tu mislimo zlasti odpravo obveznega pripravništva za pristop k opravljanju strokovnega izpita. Ne zdi se nam sporna ukinitev obveznega pripravništva, zlasti zato, ker vemo, da je v teh primerih šlo za volonterska pripravništva. Vendar pa glede na dejstvo, da mladi za opravljanje strokovnega izpita še zmeraj potrebujejo delovne izkušnje in da glede na razpravo še ni jasno, kako jih bodo lahko pridobili in kaj se bo za delovne izkušnje štelo, menimo, da je ministrstvo s pripravo zakona hitelo ter da ta problematika še ni ustrezno rešena. Prav tako omenjeni zakon ne rešuje problematike, na katero so opozorile številne občine. Na eni strani se povprečnina občinam iz leta v leto zmanjšuje, na drugi strani pa se zaradi vse slabšega socialnega statusa zlasti starejših zneski transferjev za institucionalno varstvo odraslih povečujejo, kar marsikje bistveno vpliva na poslovanje občin. Nenazadnje je tudi Računsko sodišče v poročilu o pravilnosti poslovanja občin ugotovilo, da občine nimajo vpliva na to, v kateri zavod bo nameščen upravičenec. Glede na dejstvo, da so cene oskrbe po domovih zelo različne, bi bilo prav, da ministrstvo pristopilo tudi k rešitvi tega problema. Večkrat nam je bilo s strani Ministrstva za delo namreč rečeno, da je treba pripraviti celovite rešitve. V tem Predlogu zakona o socialnem varstvu celovitih rešitev ni, kljub dejstvu, da jih to področje izjemno potrebuje. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga zakona ne bomo podprli, ne bomo pa niti nasprotovali, ker nekaj dobrih rešitev vseeno prinaša. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev, zanjo mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Spoštovani prisotni! Področje socialnega varstva je eden od sklopov socialne varnosti, ki naj bi temeljilo na socialni pravičnosti, solidarnosti in na načelih enake dostopnosti ter proste izbire oblik. Temeljno izhodišče ukrepov na področju socialnega varstva je zagotavljanje dostojanstva in enakih možnosti ter preprečevanje socialne izključenosti, kar se izvaja s pomočjo socialnovarstvenih programov, ki so trenutno tematsko razdeljeni v deset javnih mrež. Te so oblikovane za posamezna področja oziroma posamezne ciljne skupine. Socialnovarstveni programi pa se lahko izvajajo kot javni verificirani socialnovarstveni programi, razvojni in eksperimentalni socialnovarstveni programi ter dopolnilni programi. Pri predlaganem noveliranju Zakona o socialnem varstvu gre za spremembe in dopolnitve, ki so potrebne za nadaljnji razvoj sistema socialnega varstva. Spremembe, ki se nanašajo na socialnovarstvene programe, so ključne za to, da se bo omogočilo izvajanje nekaterih programov, za katere bo Slovenija črpala evropska sredstva v novi finančni perspektivi evropske kohezijske politike do leta 2020. Spremembe v zvezi s programi bodo udejanjile to, kar je zapisano v Resoluciji o nacionalnem programu socialnega varstva, začrtani do leta 2020, kar pomeni, da bodo programi podrobneje razdelani in v skladu z vizijami, določeni bodo viri in način financiranja ter verificiranje in obseg trajanja programa. Dolgotrajna oskrba in deinstitucionalizacija sta dve ključni točki, ki sta v vedno bolj starajoči se družbi vredni velike pozornosti. Zato bi morala ureditev dolgotrajne oskrbe biti naša prioriteta, žal pa čakamo na zakon o dolgotrajni oskrbi že celo desetletje. V Poslanski skupini Desus se nadejamo sistemske ureditve dolgotrajne oskrbe in osebne asistence še v letošnjem letu, seveda zavedajoč se, da gre za kompleksno zadevo, ki nujno zahteva poleg jasnih ciljev in programov pomoči potrebnim tudi določitev virov financiranja. Trenutno se namenja za dolgotrajno oskrbo nekaj manj kot 500 milijonov evrov, je pa jasno, da bi bilo treba za oskrbo starejših in drugih, ki potrebujejo dolgotrajno oskrbo, vložiti bistveno več kot toliko, saj med drugim ne smemo zanemariti tudi neformalne pomoči, ki se izvaja znotraj družin in daje z odrekanjem družinskih članov tako finančnemu kot človeškemu vidiku izjemno velik prispevek. V Poslanski skupini Desus danes obravnavane spremembe in dopolnitve Zakona o socialnem varstvu vidimo kot delček prispevka k temu, da se bo to področje v prihodnje krepilo vsaj skozi socialnovarstvene programe. Po navedbah pristojnega ministrstva gre namreč pri tem predlogu zakona za to, da se vzpostavi pravna podlaga za pilotne projekte, ki se nanašajo na socialno aktivacijo in poskusno izvajanje storitev, ki naj bi kasneje sodile v Zakon o dolgotrajni oskrbi. Poslanke in poslanci Desusa se strinjamo tudi s pomembno spremembo v tem predlogu, in sicer gre za odpravo pripravništva kot obveznega pogoja za pristop k strokovnemu izpitu. K strokovnemu izpitu pa lahko pristopijo tudi kandidati, ki imajo šest ali devet mesecev delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Tudi mi smo ocenili, da glede na izobraževalne programe, kjer je vpetega že veliko praktičnega dela, opravljanje obveznega pripravništva pred odpravljanjem strokovnega izpita ni nujno potrebno. Poslanke in poslanci Stranke Desus ocenjujemo to novelo kot pozitivno in jo bomo podprli. Seveda pa pričakujemo v prihodnje bistveno več aktivnosti Vlade na področju socialnega varstva, saj gre za teme, ki se dotikajo najobčutljivejše in hkrati najranljivejše populacije. Znano je namreč, kako se je od leta 2010 zmanjševala vrednost pokojnin in slabšal socialni položaj starejših pa tudi ostalega prebivalstva, medtem ko si nekateri ustvarjajo raj na zemlji na račun žuljev in dela večine prebivalstva Slovenije. Hvala lepa za pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospa Marija Bačič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! V 20 letih, odkar obstoječi Zakon o socialnem varstvu velja, je doživel že številne spremembe in dopolnitve. Vzporedno so okoliščine razvijale in pomembno spremenile področje socialnovarstvenih programov ter vplivale na razvoj novih programov kot odraz na nastajajoče potrebe. Znotraj zasebnega sektorja predvsem nevladne organizacije že vrsto let opravljajo različne oblike strokovne pomoči in ravno te organizacije so pogosto generator razvoja novih storitev, ki jih vlada pogosto tudi sofinancira. Prav področje socialnega varstva je področje, kjer se taka uspešnost in učinkovitost kaže še v posebni obliki saj se na ta način oblikujejo zelo kakovostni in uporabnikom bolj prijazni programi. S tem predlogom zakona urejamo status posameznim vrstam socialnovarstvenih programov in dajemo ustrezno podlago za njihovo financiranje. S predlogom novele spreminjamo področja socialnega varstva, ki trenutno najbolj potrebujejo spremembe. Gre za področja črpanja evropskih sredstev na področju socialne aktivacije in koordinirane oskrbe v skupnosti na podlagi uveljavitve pravnih podlag, s čimer se omogoča predhodno testiranje organiziranosti dejavnosti oziroma posamezne socialnovarstvene storitve ali programa. Drugo pomembno področje sprememb se dotika normativne ureditve statusa financiranja in izvajanja socialnovarstvenih programom, ki so namenjeni preprečevanju in reševanju socialnih stisk posameznih ranljivih skupin prebivalstva. Hkrati se poskuša s temi spremembami odpraviti tudi določene nepotrebne administrativne ovire, ki zavlačujejo postopke, ne prispevajo pa k večji kvaliteti dela, varnosti ali transparentnosti postopka ter usklajujejo veljavne določbe o inšpekcijskem nadzorstvu z določbami zakona, ki ureja inšpekcijo dela in njen nadzor ter dopolnjujejo določbe veljavnega zakona z določbami o posebnih pogojih, ki jih mora društvo izpolnjevati za pridobitev statusa društva v javnem interesu na področju socialnega varstva. Ena pomembnejših rešitev, ki jih zajema predlog zakona in ki so potrebne zaradi razvoja stroke na področju izvajanja socialnovarstvenih programov ter zaradi širitve možnosti pristopa k strokovnemu izpitu na področju socialnega varstva, so spremembe obstoječega sistema pripravništva na področju socialnega varstva. Predlog ukinja pogoj obveznega pripravništva za pristop k strokovnemu izpitu, tako da lahko k strokovnemu izpitu pristopijo tudi kandidati, ki niso opravljali pripravništva, a imajo šest oziroma devet mesecev delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Dolžina pripravniške dobe je odvisna od izobrazbe in pridobljenih delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Diplomanti iz šole za socialno delo šest mesecev, vsi drugi diplomanti pa devet mesečno pripravništvo ali delovne izkušnje na tem področju. Na odboru se je večina razprave dotikala ravno tega področja, pri čemer se je večinoma izpostavljalo potrebo po jasni opredelitvi pojma delovnih izkušenj. Žal pa ne moremo mimo tega, da je bistvo problema pripravništva dejansko problem zagotavljanja sredstev za njihovo financiranje. Menim, da je glede nedopustnosti volonterskih pripravništev doseženo široko soglasje in podpora, da se tak tip pripravništva prepove, ker gre za navadno izkoriščanje. Ker pa so na nekaterih področjih pripravništva nujna, je torej nujno zagotoviti tudi financiranje teh pripravništev. Tudi na tej točki bi pričakovala, da dosežemo široko soglasje. Seveda se bodo vedno pojavljali problemi s financiranjem in s tem povezanim zagotavljanjem dovolj velikega števila pripravniških mest, a dokler bo iskanje rešitev naša skupna zaveza, bomo te težave lažje premagovali. Ker pripravništvo pomeni aktivacijo in vstop v svet dela, zato popolna ukinitev nikakor ni prava rešitev, saj vse do takrat, dokler ne najdemo drugih vzvodov za zaposlitev mladih diplomantov. Socialni demokrati bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zadnjo dr. Franc Trček.
Dobro jutro! Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana izvršilna oblast, spoštovani zbor! Predlog naj bi omogočil pridobivanje dodatnih evropskih sredstev, uvajanje novih metod socialnega dela in uredil usposabljanje novih socialnih delavcev. Seveda natančnejša analiza pokaže, da bo to doseženo za ceno nadaljnjega zniževanja socialnih storitev in razvrednotenje poklica socialnega delavca, zato že takoj povem, da bomo v Združeni levici glasovali proti. Državljani pogosto in upravičeno protestirajo proti komercializaciji zdravstvenega sistema in proti financiranju privatnih izvajalcev z javnimi sredstvi v zdravstvenem sistemu. Redko kdo pa ve, da je sistem socialnega varstva še veliko bolj privatiziran od zdravstvenega. Ne verjamem, da bi si katerikoli minister za zdravje v predlog zakona upal zapisati, kar je zapisala gospa resorna ministrica Anja Kopač Mrak, citiram: "V Sloveniji že več kot desetletje poteka prenos izvajanja širitev različnih oblik strokovne pomoči na področju socialnega varstva na zasebni sektor." Konec citata. Izgovor za privatizacijo je, da so privatni izvajalci prijaznejši ter odzivnejši na potrebe lokalnih okolij. Gre za logiko, ki je v bistvu kapitulacija javnega interesa pred privatnim in v bistvu tudi zanemarjanje nalog Ministrstva za delo. Če ugotavljate, da so javni zavodi neprijazni do uporabnikov, bi morali izboljšati delovanje javnih zavodov, gospa ministrica. Če se prepočasi odzivajo potrebam lokalnega okolja, morajo predstavniki uporabnikov in lokalnega okolja dobiti večjo vlogo pri odločanju o delovanju javnih zavodov, gospa državna sekretarka. Nikakor pa to ne more biti razlog za privatizacijo socialnega varstva. Nobena nepremostljiva ovira ne preprečuje, da bi socialni delavci iz javnega sektorja začeli opravljati socialno delo tudi izven institucij in se bolj prilagajati zahtevam uporabnikov. Razlog za usmeritev ministrstva je drugje. Privatni izvajalci so cenejši, ker zaposlujejo cenejšo delovno silo. Ko ministrstvo izda razpis za osebne asistenta, določi sredstva, ki pogosto ne zadostujejo niti za izplačilo minimalne plače. Razpisi so časovno omejeni, osebni asistenti so zaposleni za določen čas. Na razpise se prijavljajo nepovezana društva, da delavci niso v sindikatih. Skratka, Ministrstvo za delo in enake možnosti ob ostalem ustvarja prekarnost socialnih delavcev. Isti proces razvrednotenega poklica socialnega delavca se nadaljuje na področju pripravništva. Sistemska rešitev bi bila izjemno preprosta, iz zakona pripravništvo se črta besedilo obvezno pripravništvo in ju nadomesti z besedami delovne izkušnje. V dobrih sistemih socialnega varstva se znanje nadgrajuje in preverja skozi celotno kariero. Ministrstvo je lani sicer obljubilo, da bo obvezno pripravništvo nadomestilo z uvajanjem dela z mentorji, a so v zakonu, ki se sedaj novelira, ostale samo neopredeljene delovne izkušnje. Če nekoliko karikiram, strokovni izpit bo lahko opravljal nekdo, ki ni delal drugega, kot da je 9 mesecev stregel kavo direktorju zasebnega zavoda. Pustimo šalo ob strani. Razširili ste spekter zasebnih ustanov izvajalcev storitev z javnimi sredstvi. Kot pogoj za samostojno delo ste uvedli nedefinirane delovne izkušnje, s tem ste zasebnikom zagotovili bazen delovne sile, ki bo prisiljena delati za nižje plače kot v javnem sektorju ali pa celo zastonj, samo da bo prišla do delovnih izkušenj. To je seveda nedopustno in tovrstnih praks v Združeni levici nikoli ne bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Iva Dimic.
Spoštovani predsednik, ministrica s sodelavci, kolegice in kolegi! Ponovno smo priča delnemu reševanju področja, ki bi potrebovalo celovito ureditev. Predlagatelj navaja, da predlagana novela posega le v omenjena področja socialnega varstva, ki najbolj nujno potrebujejo spremembe, v prihodnje pa naj bi predlagali sprejem prenovljenega zakona za področje socialnega varstva. Družba mora v skladu s programom Nove Slovenije paziti, da noben posameznik ali skupina ne živi pod mejo socialne varnosti, zato spodbujamo zavest o osebni odgovornosti posameznika v lastni varni socialni položaj, predvsem v starosti. Za socialno varnost vsakega posameznika so zato odgovorni trije dejavniki. Najprej vsak posameznik sam, nato njegovo delovno in bivalno okolje in nazadnje država z učinkovito zakonodajo in primernimi finančnimi viri. To navajamo predvsem zato, ker je eden od glavnih namenov obravnavane novele omogočiti učinkovito črpanje evropskih sredstev za področje socialne aktivacije. Najbolj nujne spremembe Zakona o socialnem varstvu, ki jih navaja predlagatelj, so trenutno odprava pripravništva kot obveznega pogoja za pristop k strokovnemu izpitu, zagotovitev pravne podlage za razvoj socialnovarstvenih programov in črpanje evropskih sredstev za izvedbo pilotnega projekta. To naj bi bila podlaga za predvideno reorganizacijo centrov za socialno delo, razbremenitev upravnih postopkov, določitev posebnih pogojev za podelitev statusa društva v javnem interesu na področju socialnega varstva, uskladitev predpisov o inšpekcijskem nadzoru z zakonom, ki ureja inšpekcijski nadzor in inšpekcijo dela. Krščanski demokrati se sprašujemo, kaj je ministrstvo počelo doslej. Kako dolgo smo že govorili o reorganizaciji centrov za socialno delo, pa šele sedaj, sredi leta 2016, dobimo predlog sprejetja pravne podlage za financiranje pilotnega projekta. Po našem mnenju bi ta počasnost lahko bila podlaga za interpelacijo. Sami vidimo, kakšna škoda se povzroča državljanom zaradi, milo rečeno, čudnih postopkov v centrih. Prav tako smo v Novi Sloveniji zadržani do popolne ukinitve obstoječega sistema pripravništva, ki je sedaj pogoj za pristop k strokovnemu izpitu. Ministrstvo opozarjamo, da naj učinke teh sprememb pozorno spremlja in se hitro odziva na morebitne negativne učinke. Krščanski demokrati podpiramo širitev možnosti podeljevanja statusa delovanja v javnem interesu na področju socialnega varstva tudi drugim pravnim osebam zasebnega prava poleg društev. To bi lahko razširili tudi na druga področja, kjer je delovanje nevladnih organizacij velikega pomena, kar bi gotovo prineslo ugodne vplive na delovanje civilne družbe v Sloveniji. Poslanci Nove Slovenije predlogu novele ne bomo nasprotovali.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 17. 5. 2016. V razpravo dajem 9. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Saša Tabaković.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Danes je bila že pri predstavitvi stališč večkrat omenjena problematika pripravništva mladih, zato bi rad poudaril, da pripravništvo v Republiki Sloveniji seveda ni brezplačno, da to pomeni, da je plačano in takšno s to novelo tudi ostaja. Ta novela tudi ne ukinja pripravništva, ampak govori samo o tem, da pripravništvo ni več obvezen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu, kar pomeni, da bodo lahko pristopili tudi tisti posamezniki, ki pripravništva niso opravljali, pa so vseeno nekako pridobili izkušnje, ki naj bi bile 6- do 9-mesečne. To pomeni, da gre za tiste posameznike, ki že dlje časa delujejo na področju sociale, ki so mestoma pridobivali svoje izkušnje, in zakaj jim teh izkušenj ne bi priznali kot v resnici nek izpolnjen pogoj za pristop k strokovnemu izpitu, ki je v resnici zelo težak in kompleksen izpit. Tako mislim, da v tem smislu ne moremo biti mi tisti, ki bomo vrednotili te izkušnje, ampak to enostavno mora biti stroka. Že na seji delovnega telesa je gospa De Reya iz Društva Sožitje, ki je tudi aktivna sodelavka Socialne zbornice, razložila, zakaj se tudi njej zdi ta rešitev oziroma ta pristop pravi. Moram reči, da se popolnoma strinjam, da je treba razmislek, ko se pogovarjamo o vstopu mladih na trg dela, naslavljati tudi na sam sistem izobraževanja, ki bo mladim že po naravi stvari omogočil, da bodo imeli že med časom študija veliko več prakse in da bi lahko osvojili vse potrebno znanje in da jim v resnici pripravništvo, ko bodo, recimo, končali nek študij, sploh ne bi bilo potrebno. Tako se v tem smislu strinjam, ampak poudarjam pa, da mislim, da ta novela tega vprašanja ne more na takšen način naslavljati. Zato bom amandma podprl kot tudi, kot smo že dejali, zakon v celoti. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Tanja Cink.
Hvala za besedo. Že na seji odbora je bilo pojasnjeno, da se s predlogom zakona, o katerem razpravljamo danes, ne uvaja večjih sprememb. Gre zgolj za nujne spremembe, ki dajejo pravzaprav podlago že obstoječemu stanju, če govorimo o socialnovarstvenih programih. Skratka, ne gre za celovito prenovo, ki pa je nujna in jaz pozdravljam tudi napoved predlagatelja, vsaj tako je bilo na odboru rečeno, da pride tudi ta na vrsto v naslednjem letu. Prav je, da se s skrajšanim postopkom uvajajo resnično le najbolj nujne spremembe, ker vemo, da je bilo v času javne obravnave predloga zakona podanih veliko pripomb in je zato prav, da se doseže tudi širši konsenz strokovne javnosti in tako obsežnejše spremembe zakona opravi po rednem postopku. Kar se tiče uvedbe novih socialnovarstvenih storitev, tukaj imam v mislih socialno aktivacijo, v preteklosti že vemo, da se je že pokazalo, da hitre poteze niso najboljše. Nenazadnje so uporabniki teh storitev ljudje. Tako da pozdravljam tudi rešitev, ki jo prinaša predlog, da se najprej vzpostavi podlaga za izvajanje pilotnih projektov, kjer bodo šele na osnovi ustrezne evalvacije in pa tudi pričakovanih pozitivnih učinkov vključeni v sistem socialnovarstvenih storitev. Zakon o socialnem varstvu je bil sprejet pred več kot 20 leti in do danes je prišlo na področju socialnovarstvenih programov do velikega razvoja. Pretežni del izvajanja teh oblik strokovne pomoči se je v resnici prenesel na zasebni sektor in večji del tega opravljajo nevladne organizacije, financiranje pa v pretežnem delu zagotavlja Vlada. S tem zakonom je priložnost, da se tudi to vprašanje uredi, tako da želimo s konkretnim predlogom zakona urediti status posameznih vrst socialnovarstvenih programov in dati ustrezno podlago za financiranje. Jaz se popolnoma strinjam, da je celovita prenova tega zakona potrebna. Vemo, da že vsaj desetletje, v tem zadnjem desetletju je bilo veliko poizkusov, ampak verjetno ni to stvar tega ministrstva oziroma te ekipe in te ministrice, ampak že predhodnih vlad, ki očitno niso zbrale dovolj poguma niti volje za te spremembe. Izpostavila bi pripravništvo, o katerem smo na seji odbora precej razpravljali. Žal je bilo s strani gostov še vedno slišati veliko nezadovoljstva, čeprav si upam trditi, da pomeni odprava obveznega pripravništva vendarle lažje zaposlovanja mladih na področju socialnega varstva. Odslej bodo k opravljanju strokovnega izpita, ki je pogoj za samostojno opravljanje strokovnega dela, lahko pristopili tudi kandidati, ki niso opravili pripravništva, temveč imajo šest oziroma devet mesecev delovnih izkušenj na področju socialnega varstva. Nadalje, s tako spremembo tudi ne odstopamo bistveno od ureditve od drugih držav Evropske unije. Vemo, da so se v zadnjih letih težave na področju opravljanja pripravništva v socialnem varstvu reševale s pomočjo evropskih sredstev, iz katerih se je plačala zaposlitev pripravnika. S tokratno spremembo zakona pa bomo prišli na ureditev, ki je primerljiva z ostalimi evropskimi državami in kot izhaja iz vladnega gradiva, je bila tudi podprta s strani strokovne javnosti. Ne glede na bojazen, da se bodo s predlagano spremembo zakona zaprla vrata diplomantom Fakultete za socialno delo, mislim, da temu vseeno ni tako, ker je v bistvu strokovni izpit tisti, ki omogoča tudi samostojno opravljanje strokovnega dela, in na ta način bodo prišli samo lažje do strokovnega izpita in tako prej izpolnili pogoje za zaposlitev. Naj še enkrat poudarim, da se z zakonom ne ureja vprašanje pripravništva v konceptualnem smislu, odpravlja se samo pogoj za pristop k opravljanju strokovnega izpita. Z amandmajem, ki ga predlaga koalicija, pa se predlaga, da Socialna zbornica Slovenije s splošnim aktom poleg vsebine in načina opravljanja strokovnega izpita določi tudi pogoje za opravljanje strokovnega izpita oziroma podrobno opredeli pojem delovne izkušnje na področju socialnega varstva, tako da se povsem ohranja vsebina člena, bistveno pa se bo s tem olajšalo delo tistemu, ki bo zakon uporabljal. Tako amandma kot zakon bom podprla. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Začel bom, ne da je bog v detajlih, hudič je v detajlih. Gospa pred mano, gospa Cink, ki navsezadnje prihaja iz tega resorja, preden je prišla v parlament, je zelo jasno povedala, da imamo 20 let star zakon, da se je v 20 letih marsikaj spremenilo, da ker ta država in družba in ta hram demokracije, kot pogosto rečete, v 20 letih ni učinkovito deloval, je neka civilno-družbena pobuda reševala to, kar bi morali reševati javni zavodi. In zdaj s tem noveliranjem ne boste delali nekih večjih sistemskih sprememb, kot vi radi rečete, ampak boste zacementirali obstoječe stanje. Veste, zdaj izgovori gor ali dol, nehajmo se slepiti, na tem resornem ministrstvu, skozi katerega gre dejansko največ denarja iz razreza proračuna, je neka izkušena ekipa, je gospa ministrica, ki je tretji mandat na tem ministrstvu, en mandat je bila državna sekretarka, ima izkušeno državno sekretarko, je moja, dajmo reči, po stroki kolegica, ki je tudi prišla dejansko iz tega foha. Človek od take ekipe pričakuje dosti več, seveda, ker smo navajeni garanja. Da se nekaj 20 let ni spremenilo, da smo primerljivi z EU – nismo primerljivi z EU. Podobno kot na področju šolstva je moj ideal, ministrica zmiguje z glavo, Finska, ki je ugotovila, da imajo silno birokratizirano to področje, da imajo v določenih lokalnih skupnostih, če imaš težave, ki po domače spadajo pod socialo, razdeljeno na celo vrsto pisarn, in so šli v integracijo tovrstnih zadev. Vi ste že pozabili na tisto, kar je prvo leto tulila stranka Mira Cerarja: Vse na enem mestu. Zdaj govorite o, letos vam je Schlagwort – kako že? Debirokratizacija. Debirokratizacija na škodo državljank in državljanov. Na škodo najbolj pomoči potrebnih državljank in državljanov. Večina nas, vsaj družboslovcev, vemo za slavno knjigo Richarda Sennetta, v kateri govori o mojstrstvu, tudi če se malo spoznate na ostale cehe, veste o tem, kaj se govori o tej knjigi. Pravilo 10 tisoč ur, 10 tisoč ur si vajenec, potem narediš mojstrski izpit, potem te sicer malo po glavi udarijo kot Beni Hill tistega, ki je zraven stal, da ti dajo do znanja, saj zdaj smo te spravili čez zahteven mojstrski izpit, ampak še vedno si skoraj vajenec. In gre za neko področje v starajočih družbah, ki bi ga bilo treba premisliti na ta način. In nisem jaz zanalašč v našem stališču ali kar počez izpostavljal sistem mentorstva. Odgovorna politika mora iti tudi onkraj tega, kar nam različni akterji sporočajo. Seveda civilnodružbeniki, ki so to prevzeli, ker država ni delovala, hočejo, da jim to nekako ostane. Seveda bi oni morali biti neki dopolnili del tega sistema, če govorimo na vaš način o sistemskih rešitvah, tudi zaradi tega, ker imajo ogromno skritih znanj, ki jih pretirano zbirokratiziran sistem, če hočete, centri za socialno delo, nimajo, ker ste jih zbirokratizirali v preteklih 20 letih. Pa ne bom vam zdaj tukaj molitvic bral malo bolj na način SDS, ampak dejstvo je, da imamo velike težave s centri za socialno delo. Ugotovili smo, da ima skoraj vsak center za socialno delo svojo informatiko, da je neka interna kontrola, ki je bolj tako pavšalne narave, na tri leta mora biti izvedena, letno se neka poročila dajejo. Zdaj se bo dogajala neka reorganizacija, kjer mi off the record partner iz koalicije reče, ja, na ta način, da bo SD tistih 16 plus 1 ali 15 plus 1 ohranil svoj primat, ker žal kot ena od najbolj izkušenih strank, tako žal deluje politika v Sloveniji, ohranja svoj primat v paradržavi. Namesto da bi se pogovarjali, recimo, o dolgotrajni oskrbi. Mislim, to vemo že – koliko časa? In da bi to reševali. Po tisti včerajšnji, na koncu jezika imam, bruki, bom kar rekel bruki, sramoti, okrog bičikletov, so mi ljudje pisali, pa dajte vi že enkrat začeti nekaj reševati, ne samo tu vse prenapenjati. Gospod Cerar zelo rad reče, ne bomo zniževali socialnih standardov. Znižujete jih, znižujejo se! Saj ste pred mano lepo povedali, da se tega pa tega zavedate, ampak penezov ni v bistvu čakamo enkrat to sistemsko rešitev, ki nam jo bo podalo numinozno bitje in ne bo prišla, ta čas bomo cementirali stanje, kakršno je, in ga bomo nekako sukcesivno poslabševali. Veste, cela vrsta zadev, cela vrsta strokovnih znanj – moja že kar dolgo pokojna bivša sodelavka Ida Hojnik Zupanc, ki se je ukvarjala s socialno gerontologijo 20 let nazaj, pa smo že takrat vedeli, da bi ljudje radi večjo avtonomijo v starosti, da bi bilo treba deinstitucionalizirati te okostenele sisteme, priti naproti ljudem, pomoči potrebnim. Mislim, a veste, ne gre tu neke tople vode odkrivati. Ne vem, kaj ste 20 let počeli v stroki, če se že dotaknemo teh strok, razen da ste mogoče se malo [[…]]– pa sem krivičen do številnih, ki, priznam, da so garali in imajo isti problem v želodcu kot jaz. Priprava na strokovni izpit s področja socialnega varstva. Kotizacija znaša za individualne člane zbornice 135, za kolektivne člane 165, za nečlane 205 evrov, DDV je vštet, študenti in brezposelne osebe 25 % popusta, račun vam bomo pa izstavili v roku 8 dni od izvedbe seminarja. Predavajo – pa ne bom imen, lahko bi tudi katero ministrico omenil, bivšo SD-jevo, nek gospod z Ministrstva za delo, družino itd., neka gospa iz Centra za socialno delo Ljubljana, nek gospod iz Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo – in človek dobi občutek, da vam gre samo za še malo več penezov pobrati, zelo po domače povedano. Ne le jaz, ampak pomoči potrebni pričakujejo neke konkretne rešitve. Neki mladi ljudje, ki so se odločili, da bo to njihovo življenjsko poslanstvo, pričakujejo tudi neko normalno dokončanje študija. Pa se mi ne da več populistično ropotati o tem, za orožje bo denar, za energetski lobi, kjer je lep preplet SD, SDS, kjer zdaj malo zraven tudi SMC prihaja, bo tudi denar, za tovrstne nujne zadeve – to je najbolj nujna zadeva ob gospodarskem zagonu Slovenije – bomo pa čakali sistemske rešitve. »Do kad više?« bi rekli v jeziku moje matere. Koliko časa jih bomo še čakali, gospa ministrica? Mislim, jaz ne bi bil zelo rad na vašem delovnem mestu, ker upam, da premorete, pa tudi vi, gospa državna sekretarka, toliko socialne deontologije iz profesij, iz katerih obe izhajata, da ste verjetno v neki zadevi skoraj blizu bipolarne motnje, ko imate neka znanja, ko bi radi nekaj, ampak ko pristajate na tovrstni diktat. S strani koga? Ne vem. S strani gospoda Duška, ki tolče po mizi, kot je rekla ministrica brez resorja? S strani, ne vem, gospoda Cerarja, ki očitno revščine ne vidi? S strani prišepetovalcev iz tujine? S strani tistih, ki imajo interes, da se ta sektor še nadalje privatizira? In izkušnje, zlasti izkušnje, recimo, iz držav, ki so šle v izdatno privatizacijo tega in še česa drugega, Združeno kraljestvo in tako naprej, kažejo, da posledično za več denarja srednjeročno dobimo slabše rešitve. In se grejo zdaj nazaj odprivatizacijo, celo taka država, ki je zelo NSi-jevska, bom rekel, po politiki. Čas mi je potekel, ampak skrajni čas je, da iščemo neke rešitve v javnem sektorju socialnega zdravstva. Hvala za besedo.
Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Zdaj se počutim malce mlajša, ker sem se spomnila, kako je meni gospod Trček, dr. Trček takrat še ko asistent na fakulteti predaval na zelo podoben način kot tokrat, pa sem se počutila, kot da sem v predavalnici, sicer je bila ena druga tema, prostorska sociologija, ker je tudi dobil naziv, sva pa res stanovska kolega, kar se tiče sociološkega področja. Malce si bom vseeno dovolila o samih razmejitvah znotraj socialne države in tem, kako je Slovenija umeščena, zgodovinsko gledano, pa tudi še danes. Tu namreč gre za očitek, kot ste ga izpostavili, da s tem zakonom privatiziramo področje socialnega varstva. Dejansko ni države v Evropi, tudi v širšem svetu razvitih postmodernih družb, kjer bi država, torej javni sektor bil edini izvajalec socialnovarstvenih storitev in programov. Take ureditve ni na svetu. In tako kot v Sloveniji, kjer še vedno mednarodno primerljive vse klasifikacije držav blaginje kaže, da se Slovenija še vedno uvršča v tem pogledu sigurno med socialnodemokratske tipe, kjer v bistvu prevladuje javni sektor. Prevladuje javni sektor. Normalno pa je, da zaradi pluralizma v družbi, kjer ni ena storitev in ni javni sektor samo edini zveličan in ker ima določene omejitve, ki so povsod enake, seveda ta sektor dopolnjuje zasebni sektor, ki pa je – in ste pozabili povedati – nevladni sektor in seveda neprofitni sektor. Ko vi govorite o privatizaciji, dajete vtis, da zdaj s tem zakonom mi dopuščamo, da bodo neki pravni subjekti vstopali na to področje brez kakršnikoli omejitev in nekaj počeli na področju socialnega varstva. Ker sva kolega in ker vas spoštujem in ker ste dr. znanosti pričakujem, da ko posplošujete, posplošujete na način, da ne pomeni zavajanje širše javnosti, ki to v tem trenutku posluša. Ker nikjer v tem zakonu ni privatizacije. Je pa dejstvo, da je zasebni sektor že 20 let v tej državi, pri čemer predvsem nevladni sektor izvaja programe socialnega varstva, ki je res ministrstvo v vsem tem obdobju in letos celo nekaj več smo napraskali denarja 13 milijonov evrov, razdelimo za pomoč ljudem, tudi za to, da lahko brezdomci v Mariboru imajo določeno pomoč. Tudi za to, da imamo materinske domove, da se izvajajo, tudi da imamo hiše, kjer je možnost varnih hiš za naselitev žensk v primeru nasilja. Tudi to in to je del sistema socialnega varstva. In s tem zakonom, tako kot je bilo povedano, samo urejamo način, da je večja varnost tega financiranja. Zaradi tega, ker je problem razvoja sistema socialnega varstva v Sloveniji v tem, da je nevladni sektor, ki je pomembni del dopolnjevanja, ne more nadomestiti nikoli, nobeden ni rekel, da nima ključne vloge država, da mora torej ta nevladni sektor imeti tudi določeno stabilnost in predvidevanja za to, da se lahko razvija in dopolnjuje naš sistem. Samo to ureja ta zakon. In res je, če poslušamo, kolegi iz NSi so rekli, da je njihov pogled o tem, da mora biti najprej osebna odgovornost posameznika, potem je zaposlitev oziroma trg in potem država. Ja, to je logika liberalnega sistema. Vi ste mi povedali sistem, ki ga, ne vem, lahko ga samo poenostavim, prof. Kolaričeva pa Rus sta tak sistem, mislim, imenovala državni etatistični sistem, kjer je dejansko država s svojim javnim sektorjem edina, ki zagotavlja. Ja, če želite to, pač danes v 21. stoletju, ko so tudi teoretiki na tem področju ugotovili, da seveda država s svojim način je pomembna, hkrati pa ne more, ker je v osnovi država in centri za socialno delo, se strinjam, je treba drugačen način, bomo reorganizirali, ne more pa delati na enak način, kot nevladne organizacije. Zato je potrebno dopolnjevanje enih in drugih. Tako vedno je in povsod je tako. Tudi na primer od našega profesorja kolega gospoda Rusa je bilo – kaj teza? Da moramo od države blaginje k družbi blaginje. To družbo blaginje v svojem temelju delujejo in sokreirajo – kdo? Nevladne organizacije, torej drugačna odgovornost, vi pa želite državni etatistični sistem. Ja, tukaj pa nisem dovolj – ne vem kaj? Leva? Kakšna nisem dovolj? Kaj ne dovoljujemo dovolj tega, razgrajujemo sistem socialnega varstva? Drugo. Ne ukinjamo sistema pripravništva. Ne ukinjamo ga, samo obvezen ni več. Veste zakaj? Ker se je v 25 letih sistem izobraževanja in funkcioniranje tega sistema bistveno spremenil. Če samo pogledamo na področju razvoja šolstva, je bila Fakulteta za socialno delo najprej višja šola in takrat je bilo obvezno pripravništvo, danes se je ta ista šola razvila, da je na ravni univerzitetnega programa. Če pogledamo njihov program, imajo zelo velika praktičnega dela, dela na terenu. To je bil tudi cilj bolonjske reforme, ki so ga fakultete oziroma univerze na načine implementirale. Ampak dejstvo je, da v njihovem programu je 60 in več ur, ne bom natančno, dela na terenu, kjer so centri za socialno delo njihove učne baze in tudi to se pogovarjamo, na kakšen način urediti, da bo tega sodelovanja več in še bolje. Ker namreč cilj je prav v tem, da se študenti že tekom svojega študija čim bolj usposobijo za delo na centrih za socialno delo in drugih socialnovarstvenih ustanovah. To je smisel, ker nimamo dovolj denarja, da plačujemo šolstvo, potem plačujemo obvezno pripravništvo in vse lahko samo plačujemo – ne gre več tako. Jaz bi morda si želela, da bi bilo to mogoče, pa ni mogoče. In tudi nikjer v Evropi takih sistemov ni. Delovne izkušnje. Delovnih izkušenj ne bomo določali sami, ker se zavedamo, da na ministrstvu nismo tisti, ki lahko ta pojem ovrednotimo na način, da bodo vsi tisti, ki se s tem ukvarjajo, zadovoljni, zato je Socialna zbornica v sodelovanju z vsemi sodelujočimi predvsem tudi mladimi, želimo to skupaj sooblikovati. Tukaj tudi Socialna zbornica v samem sistemu socialnega varstva ima pomembno vlogo, ima tudi z zakonom dana javna pooblastila in je del tega sistema. Bi morala tako kot vsak, tako kot zdravniška, odvetniška zbornica, so predstavniki, profesionalna etika socialnega varstva tam mora biti in v bistvu bi morali biti pomembni soakterji in sooblikovalci teh sprememb, ker so prvi naslov za stroko socialnega dela poleg fakultet in vseh drugih sodelujočih. Druga stvar, ki bi jo še želela morda, ker ste izpostavljali pa se mi zdi tudi pomembno nasloviti, je vprašanje institucionalnega varstva in doplačil občin. Ker ste večino na pripombe Skupnosti občin Slovenije, bilo je izpostavljeno doplačilo za socialnovarstvene storitve v domovih za starejše, kjer je sistem tak, da če posameznik in njegova družina ne zmore, pač občine doplačujejo. Dejstvo je, da tega nismo mogli urediti v temu zakonu, ker zakon določa samo način plačevanja. Način izračuna cene in pa tudi na kakšen način potem odločajo centri za socialno delo, v kateri dom upokojencev se posameznik namesti urejajo pravilniki, in to v skladu z dogovorom SOS, ZOS in vlade z občinami urejamo in je tudi rok do konca poletja, da te pravilnike tudi uredimo. Naslavljamo to vprašanje, vendar to ni zakonska materija, zato ni tu notri. Kar se tiče dolgotrajne oskrbe, se tudi strinjam, tukaj je pomembna zaslomba, da lahko to naredimo. Je pa dejstvo, da je to dnevna skrb in tudi usklajevanja z Ministrstvom za zdravje, ker namreč 48 % sredstev dolgotrajne oskrbe zagotavlja Zavod za zdravstveno zavarovanje in je soglasje z zdravstvenim sektorjem za skupno oblikovanje dolgotrajne oskrbe kot integriranje storitve ključno. Žal sociala same tega sistema ne more postaviti in zato pač žal traja to dlje. Je pa intenzivno tudi Ministrstvo za javno upravo, pri tem sodeluje, tako v skladu s koalicijskim dogovorom je še vedno tako, kot je, da je zakon do konca leta v Državnem zboru. Hvala.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Ni več časa, torej postopkovno. Drugega ne morem dati. Postopkovno, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. [[oglašanje iz dvorane]] Postopkovno.
Hoče postopkovno.
Postopkovno ja. [[oglašanje iz dvorane]]
Niste zahtevali, tako da [[…]]
Zahtevam postopkovno.
Ne, ne moreš ga zdaj več zahtevati. [[oglašanje iz dvorane]] Ne. Ima prav. Ne. Ima prav. Ni več razprave o tej zadevi, ker ni interesa za razpravo. Priznavam svojo napako v tem primeru, sem vam impliciral, da imate samo postopkovno možnost, niste pa sami zahtevali na začetku in potem ne morem preklicati te stvari. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UKREPIH REPUBLIKE SLOVENIJE ZA KREPITEV STABILNOSTI BANK, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Bojanom Dobovškom. Predlog zakona je na 23. seji 4. 5. 2016 obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima Poslanska skupina Stranka Modernega centra, zanjo mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Poslanska skupina nepovezanih poslancev je vložila v Državni zbor predlog, s katerim želi črtati sedmi odstavek 29. člena Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, ki določa, da ne glede na določbe zakona, ki ureja bančništvo, ki urejajo ocenjevanje primernosti članov upravljalnega organa, izvede v banki, ki je bila deležna ukrepov za krepitev stabilnosti bank po tem zakonu in v kateri je Republika Slovenija edini družbenik, ocenjevanje primernosti člana nadzornega sveta pred njegovim imenovanje v Slovenski državni holding. Pri izdelavi ocene primernosti kandidata za člana nadzornega sveta Slovenski državni holding upošteva pogoje in merila, ki jih za člana nadzornega sveta banke določa zakon, ki ureja bančništvo, in akti izdani na podlagi njenih izdaj. S predlogom črtanja naj bi po predlogu predlagatelja, da zaradi obstoječe ureditve Banka Slovenija kot regulator slovenskega bančnega sistema ter članica Evropske centralne banke ni imela nobene vloge pri imenovanju članov nadzornega sveta največje slovenske banke, pa čeprav naj bi ta njena vloga bila jasno določena v Zakonu o bančništvu. Ta trditev vsekakor ne drži, ker je vloga Banke Slovenije in Evropske centralne banke jasno določena v Zakonu o bančništvu. Banka Slovenije na podlagi Zakona o bančništvu poda naknadno oceno o primernosti člana nadzornega sveta. Tako lahko Banka Slovenije v skladu s 57. členom ZBan-2 z namenom preverjanja, ali član nadzornega sveta izpolnjuje pogoje in dolžnosti iz 55. člena Zakona o bančništvu 2, odloči, da se opravi ustni razgovor, na katerega se povabi člana nadzornega sveta banke, da podrobneje predstavi okoliščine, ki so po mnenju Banke Slovenije pomembne za presojo glede izpolnjevanja pogojev in dolžnosti člana nadzornega sveta same banke. V skladu z 273. členom ZBan-2 je Banka Slovenija pristojna tudi, da v določenih primerih prepove opravljanje funkcije člana nadzornega sveta. S spremembami Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, ki je bil v decembru 2015 uveljavljen, je Vlada želela s sedmim odstavkom 29. člena tega istega zakona, da predhodne ocene kandidata za člana nadzornega sveta naredi SDH in ne banka. Tako rešitev vidimo z vidika pravice države kot edinega delničarja, lastnika v banki, da izvaja tudi funkcijo predhodne ocene primernosti kandidata, ker tudi SDH opravlja in izvaja pravico delničarja v imenu Republike Slovenije na sami skupščini, tako da v vsakem primeru SDH imenuje tudi nadzornike. S predlaganim predlogom se le sledi temu, da velja za banke, ki so bile deležne izdatne državne pomoči in v katerih je Republika Slovenija edini delničar in je odgovorna za dosledno izpolnitev zavez, ki so bile dane Evropski komisiji v postopku presoje dovoljene državne pomoči. Ena od zavez se nanaša tudi na utrditev korporativnega upravljanja v banki, bistvena zaveza pa je seveda pravočasno dokončanje privatizacije bank v državni lasti. Dodatna merila in pogoje glede kandidatov za člane nadzornih svetov pa urejajo Zakon o gospodarskih družbah, kot že omenjeno, 53. člen Zakona o bančništvu, glede opravljanja funkcije člana nadzornega sveta banke, akti, izdani na podlagi tega, kot tudi smernice EBA. Iz navedenega izhaja, da mora SDH pri obravnavi kandidatov upoštevati najmanj enaka merila in pogoje, ki jih v procesu izdelave predhodne ocene upošteva banka. Vlada Republike Slovenije zato meni, da sedmi odstavek 29. člena Zakona o uravnavanju kreditne stabilnosti bank v ničemer ne posega v kakovost predhodnega preverjanja kandidatov. Glede na navedeno v Poslanski skupini Stranke modernega centra ne podpiramo rešitev, s katerimi odvzeli pristojnost SDH, da predhodno oceni primernost kandidata za člana nadzornega sveta.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da se je Poslanska skupina nepovezanih poslancev odločila za vložitev Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank predvsem zaradi neodgovornega dela Vlade Mira Cerarja in da je bil vzrok predvsem blamaža, ki sta si jo Vlada Mira Cerarja in koalicija, SMC, SD in Desus, dovolili pri imenovanju in izboru nadzornega sveta naše največje banke. V Slovenski demokratski stranki z zaskrbljenostjo spremljamo dogajanje okoli naše banke. Nenazadnje nas skrbijo tudi izjave guvernerja Banke Slovenije, ki v medijih razlaga, da so delovanje in poteze, ki jih je izvedel SDH, prijavil Evropski centralni banki, in da temu lahko sledi več tisoč evrov kazni za našo največjo slovensko banko. In, spoštovana koalicija, spoštovana Vlada Mira Cerarja, mislim, da je skrajni čas, da naredite red na področju bančništva, kajti v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da obstaja zelo veliko tveganje, da zaradi vseh potez, ki jih izvajajo tako Ministrstvo za finance kot Vlada in Banka Slovenije, davkoplačevalci lahko v zelo kratkem roku pričakujemo tretjo sanacijo slovenskega bančnega sistema na račun davkoplačevalcev. In, spoštovane in spoštovani, žalostno je tudi, da je opozicijska stranka, Slovenska demokratska stranka, tako v tem mandatu kot prejšnjem mandatu vložila nešteto sprememb in predlogov in tako Banka Slovenije kot Vlada Republike Slovenije vehementno zavračate vse spremembe na področju Zakona o Banki Sloveniji, Zakona o bančništvu in pa dopolnitvah Zakona o krepitvah Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Vedno je pa en in isti izgovor. Banka Slovenija se izgovarja na Evropsko centralno banko, Vlada se izgovarja na neodvisnost in samostojnost Banke Slovenije, slovenski bančni sistem pa trpi in predvsem tudi žepi davkoplačevalcev in pa davkoplačevalk Republike Slovenije. Do danes naša največja sistemska banka nima popolnega nadzornega sveta. V SDS smo zaskrbljeni predvsem nad odnosom treh najpomembnejših deležnikov tukaj Vlade Republike Slovenije, Ministrstva za finance in pa Banke Slovenije. Če smo lahko poslušali pred časom, kako se je Banka Slovenije izgovarjala na zaupnost informacij in na neodvisnost, zdaj lahko poslušamo tako viceguvernerja kot guvernerja Banke Slovenije, ki se pa izgovarja na Evropsko centralno banko. Mislim, da je treba tukaj narediti nekaj korenitih sprememb.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovana sekretarka in spoštovani poslanci in poslanke! Pred seboj imamo predlog zakona, ki ga v Poslanski skupini Desus na matičnem delovnem telesu nismo podprli. Glavni razlog za našo odločitev tiči v prepričanju, da se zaradi kadrovskih imenovanj ne spreminjajo zakoni, temveč se to ureja drugače. Zakonodajno-pravna služba ob tem opozarja na načelo varstva zaupanja v pravo, ki zahteva, da so posamezne odločitve stabilne, pri čemer se opira tudi na odločbo Ustavnega sodišča, ki pravi, da lahko pravo svojo funkcijo urejanja družbenega življenja uveljavlja, če je v čim večji meri stalno in trajno. Predlagatelj v predlogu zakona navaja, da Banka Slovenije kot regulator slovenskega bančnega sistema ter članica Evropske centralne banke ni imela nobene vloge pri imenovanju članov nadzornega sveta največje slovenske banke, pa čeprav je ta njena naloga jasno določena v Zakonu o bančništvu. V nasprotju z navedbami predlagatelja Zakon o bančništvu v Banki Slovenije ne daje nikakršnih pristojnosti v zvezi s predhodnim ocenjevanjem primernosti kandidata za člana nadzornega sveta banke. Ima pa Banka Slovenije pristojnost, da poda naknadno oceno o primernosti člana nadzornega sveta banke. Banka Slovenije lahko odloči, da se opravi ustni razlogov, na katerega člana nadzornega sveta banke povabi, da podrobneje predstavi okoliščine, ki so po njenem mnenju pomembne za presojo glede izpolnjevanja pogojev in dolžnosti člana nadzornega sveta banke. Banka Slovenije je pristojna tudi, da v določenih primerih prepove opravljanje funkcije člana nadzornega sveta banke. Sicer se nam v Poslanski skupini Desus zdi pravilno, da o sestavi nadzornega sveta odloča lastnik, ki ga v tem primeru predstavlja SDH. Bi pa SDH – in to smo v Poslanski skupini Desus že večkrat izpostavili – v primeru imenovanja nadzornikov NLB morali vzeti v ozir, da na tak položaj nikakor ne sme imenovati ljudi, na katere pada senca dvoma zaradi njihovega preteklega delovanja v NLB. Vsekakor pa to ni dovolj pomemben razlog za spremembo zakona. Iz navedenih razlogov v Poslanski skupini Desus zato predloga zakona tudi nismo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Namen Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank je spremeniti postopek imenovanja članov nadzornih svetov bank, in sicer tistih bank, ki so bile z ukrepi leta 2013 deležne državnega reševanja. Veljavna ureditev namreč vsebuje izjemo, da je v primerih imenovanja nadzornih svetov v bankah, ki so bile deležne državnih pomoči, odgovoren Slovenski državni holding. Je pa v zakonu zapisano, da mora Slovenski državni holding upoštevati pogoje in merila, ki jih za člana nadzornega sveta banke določa zakon, ki ureja bančništvo, in akti izdani na njegovi podlagi. Glede na znano dejstvo, ki se je zgodilo pred kratkim, da je prišlo do odstopov članov Nadzornega sveta Nove ljubljanske banke, lahko sklepamo, da Slovenski državni holding ni izpeljal postopkov v skladu z Zakonom o bančništvu in da je pravzaprav zlorabil izjemo, ki mu je bila izrecno določena. Če nekdo dobi izjemo, potem je to izjemo treba razumeti kot dodatno zavezo, ne pa kot pot, da ne spoštuješ predpisov. Zato lahko govorimo o tem, da je Slovenski državni holding oziroma uprava izgubila zaupanje, če že ne večine v Državnem zboru, si upam trditi večine ljudi v Sloveniji. To področje nadzora nad poslovanjem bank, danes lahko ponovno ugotavljamo, ni ustrezno urejeno, zato smo Socialni demokrati prepričani, da moramo na tem področju dejansko uvesti več nadzora, predvsem pa moramo doseg v procesu terjati odgovornost in integriteto, še posebej, ker smo tudi pred tem, da se pelje postopek za prodajo bank, tudi naših sistemskih bank in da se pred tem prodajo tudi terjatve do malih in srednjih podjetij in fizičnih oseb, seveda ponovno kot vse kaže po izjemno nizki diskontni stopnji, torej tudi z 80 % diskontno stopnjo se naj bi prodajala terjatve do malih, srednjih podjetij in fizičnih oseb. Tukaj se odpira polje netransparentne prodaje. In to je zagotovo eno od tistih vprašanj, ki narekuje, da bi moralo biti nadzorovanje delovanja bank urejeno zgledno, preden se ti postopki izpeljejo, torej tako prodaja banke kot tudi prodaja terjatev, ki potem bistveno vplivajo na ceno prodaje, pod kateri se prodaja banka. Zaradi vsega tega mislim, da bi bilo tudi korektno, da Slovenski državni holding preuči svoje dosedanje ravnanje in poskuša pridobiti zaupanje tudi na način, da vsaj predsednik uprave gospod Marko Jazbec odstopi, to bi bil eden od jasnih pokazateljev, da želimo pokazati pot do večjega zaupanja pri delovanju Slovenskega državnega holdinga. Dejstvo je, da se, kot vse kaže, ne želimo ničesar naučiti od tega, da smo že skoraj 5 milijard evrov vložili v banke in da smo ta kapital vložili na način, da smo se morali zavezati celo k prodaji bank. Vse to bi moral biti zelo resen signal, da takšnih stvari v bodoče ne smemo početi. Ampak še dobro se ni zaključil ta proces, že začenjamo novega, ki gre po vsem tem, kar smo do sedaj lahko videli, po še slabši poti, kot so potekale sanacije bank do sedaj. Zato je zagotovo predhodno preverjanje kandidatov za bančne nadzornike, tako s strani Banke Slovenije kot Evropske centralne banke, ena tistih potrebnih rešitev, ki bi jih bilo treba uzakoniti čim prej. Na odboru smo ta predlog zakona podprli ravno iz tega razloga.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav! Stališče Združene levice je, da je koalicija tu naredila veliko napako, ker je zakon odpravila z levo roko. To je sicer stalna praksa pri obravnavi opozicijskih zakonov, vendar je v tem primeru še posebej nesprejemljiva. Lahko rečem, da se v ravnanju koalicije kaže nek vzorec – najprej se pojavi nek realen družbeni problem, nato neka opozicijska stranka predlaga zakonodajno rešitev, Vlada in koalicija se niti ne vključita v proces, da bi ta predlog dodelali ali izboljšali, ampak ga enostavno zavrneta. Tak primer je bil, recimo, naš nedavni Zakon o inšpekciji dela, ki odpravlja trenutno anomalijo v zakonu, zaradi katere bo ta hip več kot 100 prekarnih novinarjev prisiljenih pristati na nadaljevanje nezakonitega izkoriščanja. To ni nek hipotetičen ali izmišljen problem zlorabe delovnega prava, ampak imamo pred svojimi očmi konkretne novinarje in konkretne delodajalce, ki jih izkoriščajo, zadnji zloglasen primer je bila medijska hiša Delo. Podobno se dogaja z upravljanjem državnega premoženja. Pred svojimi očmi imamo v SDH nadzorni svet SDH, v katerem se morajo trije člani stalno izključevati zaradi konflikta interesov. In ta nadzorni svet, kjer so trije člani stalno v konfliktu interesov, je pred našimi očmi imenoval upravo, ki nima nobenega poslovnega ugleda, kaj šele, da bi ji lahko zaupali premoženje državljanov. In ta uprava, ki nima ne poslovnega ugleda ne zaupanja državljanov, je pred našimi očmi v nadzorni svet NLB imenovala kadre, ki, kot se je izkazalo, nimajo nobenega moralnega kapitala. Ti postopki vzbujajo dvom zavestnega oškodovanja državnega premoženja. SDH po eni strani prodaja NLB, hkrati pa vleče poteze, ki zmanjšujejo ugled in vrednost NLB, kar pomeni, da zmanjšuje tudi potencialno kupnino. Po eni strani imamo NLB, ki je zdaj v prodaji, že pol leta pod vodstvom vršilca dolžnosti. Tudi če bi se trudila, in očitno se je, bi uprava SDH v nadzorni svet težko imenovala bolj neverodostojne kadre, kot jih je. Politično odgovornost za to nosijo finančni minister Dušan Mramor, ki je zastavil besedo za člane nadzornega odbora, koalicija, ki jih je izvolila, in tudi Miro Cerar, ki jim kljub očitnemu fiasku še vedno krije hrbet. Predlog nepovezanih, da bi se Banka Slovenije o primernosti kandidatov izrekala vnaprej, je po naši oceni nekaj zelo konkretnega, kar se da na korporativni strani nadzornih svetov državnih bank doseči v okviru trenutne ureditve. Dejstvo sicer je, da ima ureditev, splošna ureditev, ki nam jo je vsilila Evropska unija, vsiljen konflikt interesov, in sicer o primernosti novih članov nadzornega sveta, mnenje de facto podaja stari nadzorni svet, kjer prihaja do tega konflikta interesov, da stari nadzorni svet lahko imenuje ljudi, za katere je prepričan, da ne bodo iskali njihovih grehov za nazaj. Kot rečeno, pri izbiri predstavnikov lastnika, pri korporativnem delu nadzornih svetov je evropska zakonodaja zelo omejujoča. Pozabljamo pa na drugo neizkoriščeno možnost, in to je, na ustavno pravico delavcev do soodločanja. Organizirani delavci v bankah in državnih podjetjih nasploh so lahko nadzor in protiutež tako strankarskim kot kapitalskim interesom v podjetjih. Zato smo pred več kot enim letom predlagali Zakon o SDH, po katerem bi polovico članom nadzornega sveta in enega člana uprave imenovali zaposleni v državnih podjetjih, ki jih SDH upravlja. Koalicija je naš model, ki bi temeljil na skupnem svetu delavcev, zavrnila. Vladna stran alternativnega predloga kljub obljubam še vedno ni podala, čeprav smo vedno izrazili v Združeni levici maksimalno pripravljenost na usklajevanje. Druga rešitev v tej smeri bi bila vrnitev predstavnikov delavcev v nadzorne svete bank, kar smo sami predlagali z amandmaji k Zakonu o bančništvu. Zato ne pristajamo na trditve koalicije, da alternativne ni. Obstaja realna alternativa, alternativa, ki je v javnem interesu. Edino kar manjka pri vseh teh predlogih, tako pri predlogu nepovezanih kot pri obeh naših, ki sem jih omenil, je politična volja koalicije, da uveljavi javni interes in stopi na prste privatnim. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predlagatelji, spoštovani kolegice in kolegi! Novela predvideva črtanje sedmega odstavka 29. člena obstoječega zakona. Ta odstavek za nekatere banke določa izjemo, po kateri se Slovenskemu državnemu holdingu dodeli pristojnost ocenjevanja primernosti kandidatov za člana nadzornega sveta pred njihovim imenovanjem. Ta izjema velja le za banke, ki so bile deležne ukrepov za krepitev stabilnosti bank in banke, v katerih je Banka Slovenija edini družbenik. Po novem Slovenski državni holding ne bi več imel pristojnosti za ocenjevanje primernosti kandidatov za člana nadzornega sveta v bankah, ki so bile deležne pomoči in v državnih bankah. Ta pristojnost bi v skladu s 35. členom Zakona o bankah prešla nazaj na banko samo. Predlagatelj izraža mnenje, da je edino smiselno, da se nadzorni svet take banke ali katerekoli banke imenuje v soglasju Banke Slovenije in pod pogoji, kot to določa veljavni Zakon o bančništvu. V Novi Sloveniji spričo zadnjih dohodkov v povezavi z aktivnostmi Slovenskega državnega holdinga v Novi Ljubljanski banki razumemo skrbi in prizadevanja predlagateljev, ki so se nenazadnje pokazale tudi pri njihovem Predlogu novele Zakona o bančništvu. Trenutno Slovenski državni holding z obstoječim vodstvom na tem področju igra negativno vlogo in tukaj podpiramo poziv Socialnih demokratov k odstopu gospoda Marka Jazbeca. V Novi Sloveniji pa imamo pri tej noveli zakona nekatere splošne pomisleke, povezane z načeli korporativnega upravljanja, saj je država vendarle v te banke vložila milijarde evrov. Praksa kadriranja v slovenskem bančnem sistemu je v zelo nevarnem stanju. Če ne bomo potegnili pravih potez in neprimernim ljudem onemogočili vstop v nadzorne svete bank, nas lahko čakajo nove dokapitalizacije. In to močno skrbi tudi Novo Slovenijo. Polomija z imenovanjem nadzornikov v Novo Ljubljansko banko kliče po ukrepih na tem področju. Za rešitev problema neustreznih nadzornikov v slovenskih bankah potrebujemo učinkovito in celovito rešitev. Krščanski demokrati smo zato pripravili novelo Zakona o bančništvu, ki osebam, ki so v preteklosti pri ustvarjanju nedonosnih terjatev pokazale podpovprečno uspešnost, onemogoča zasedanje funkcije člana nadzornega sveta banke. Pri tem kriterij postavimo tudi v evropsko merilo, saj vnašamo tudi primerjavo z delovanjem bank v Evropski monetarni uniji. V Novi Sloveniji razumemo prizadevanja in napore predlagateljev, zato smo tudi na matičnem delovnem telesu njihovo rešitev podprli.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zadnjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Netransparentno kadrovanje je značilno za bančne institucije, še posebej za Novo Ljubljansko banko. Ključno vlogo pri tem ima SDH, posledično Vlada in pa posledično koalicija. Gre za to, da smo z našim predlogom hoteli urediti stanje in predlagali dve spremembi, Zakon o bančništvu in pa drugi zakon, ki je pred nami. Zakaj smo se opredelili? Ocenjevanje primernosti članov nadzornih svetov je urejeno v Zakonu o bančništvu. Zakon, ki ga danes obravnavamo, pa je prinesel izjemo od te ureditve. Želimo, da bi bil sistem enotno urejen in zato predlagamo, da se ta izjema, ki je prišla v zakon potiho in o tem nismo razpravljali, mogoče smo spregledali, bolj pa verjamem temu, da je prišla v zakon namerno in omogočila SDH kadrovanje, ki poteka danes pred nami. Zato predlagamo, da se sedmi odstavek, ki omogoča izjemo od enotne ureditve, črta. Gre za majhno spremembo, ki jo je podprl tudi Državni svet. Na to smo večkrat opozarjali. Matično delovno telo ni sprejelo predlagane spremembe, kar bo še nadalje omogočalo netransparentno kadrovanje in pa zamegljevanje odgovornosti. In prav odgovornost je tista, ki se mora izpostaviti. Če bi hoteli v SDH in v Vladi predhodno oceniti kandidate, bi jih lahko ocenili in bi tisti njihov šampion lahko prišel na izbrano mesto, vendar ugotavljamo, da ti šampioni ne izpolnjujejo pogojev, da bi zasedali ta mesta. Prav črtanje predlagane alineje bi omogočilo večjo transparentnost. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V slaku z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Bojanom Dobovškom. Predlog zakona je na 23. seji 4. 5. 2016 obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupina za predstavitev stališč. Besedo ima Poslanska skupina slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi! Zdaj gremo tukaj v nadaljevanje tega, kar je predlagala tudi skupina nepovezanih poslancev, in sicer spremembo in dopolnitev Zakona o bančništvu. Zelo podoben segment, kot smo ga obravnavali že pri prejšnji spremembi pa dopolnitvi zakona, in sicer predlagatelj predlaga, da Skupščina banke lahko odloča o imenovanju določene osebe za člane nadzornega sveta banke, ko ta oseba pridobi dovoljenje za opravljanje funkcije člana nadzornega sveta te banke. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da nekako ima ta predlog in pa sprememba svoj smisel, kajti predvsem po, bom rekel, blamaži, ki si jo je privoščila vlada Mira Cerarja in pa koalicija SMC, SD in Desus pri imenovanju članov Nadzornega sveta NLB, bi na nek način lahko tudi takšen predlog in pa dopolnitev v Poslanski skupini SDS podprli. Je neka dodatna varovalka, da se podobne blamaže, kot si jo je privoščila ta vlada, ne bi ponavljale tudi v prihodnosti. Nedvomno pa takšna dopolnitev zakona tudi zmanjša tveganje, da se za banko, predvsem kadar so v igri neodgovorni lastniki in ne znajo postaviti članov nadzornega sveta, ne morejo zgoditi nepopravljive posledice. Kajti izpostavlja se lahko tukaj predvsem vidik veljavnosti vseh sklepov, ki jih hipotetično potrjuje nadzorni svet in se potem po, recimo, roku enega meseca ali pa dveh mesecev ugotovi, da ti člane nadzornega sveta sploh niso pridobili ustreznih dovoljenj s strani regulatorjev. Žalosti nas v Slovenski demokratski stranki, nas pa ne presenečajo poteze, ki jih vleče ta poslanska skupina in pa tudi ta koalicija, da ste tudi ta zakon ocenili kot neprimeren za nadaljnjo obravnavo. In spoštovana Vlada, spoštovano Ministrstvo za finance, spoštovana koalicija, res se sprašujemo, kakšni so vaši nameni, kakšni so vaši cilji z tako neodgovornim upravljanjem državnega premoženja. In nenazadnje, ko poslušamo stališče Socialnih demokratov, lahko ugotovimo, da nekako vsaj v okviru poslanskih skupin prihaja znotraj koalicije do čisto nasprotujočih si mnenj in pa stališča. In po vsem tem povedanem, vsaj pri stališču pri prejšnjem zakonu, se v Slovenski demokratski stranki lahko upravičeno vprašamo, kdo sploh vodi vlado Mira Cerarja. Kajti, po vseh teh stališčih, ki ste jih povedali, sem jaz prepričan, da je verjetno tukaj v ozadju nekdo tretji, ki upravlja s to vlado in pa ki upravlja z državnim premoženjem.
Besedo imaPoslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Še enkrat hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Spoštovani, pred seboj imamo predlog zakona, ki ga v poslanski skupini, tudi tega namreč, nismo podprli. Njegov namen je bil spremeniti veljavni 54. člen, in sicer tako, da bi skupščina banke lahko odločala o imenovanju določene osebe za člana nadzornega sveta banke po tem, ko bi ta oseba pridobila dovoljenje za opravljanje funkcije člana nadzornega sveta te banke. Govorimo torej o uvedbi obveznega licenciranja nadzornikov bank. To ponujeno rešitev o predhodnem potrebnem dovoljenju Banke Slovenije smo sicer že analizirali ob obravnavi veljavnega zakona, a smo jo tekom postopka na podlagi dodatnega usklajevanja z Združenjem bank Slovenije opustili. Kar pa seveda ne pomeni, da nadzora nad člani nadzornih svetov bank ni. Banka Slovenije ima pristojnost, da poda naknadno oceno o primernosti člana nadzornega sveta banke. Banka Slovenije lahko prav tako odloči, da se opravi ustni razgovor, na katerega člana nadzornega sveta banke povabi, da podrobneje predstavi okoliščine, ki so po njenem mnenju pomembne za presojo glede izpolnjevanja pogojev in dolžnosti člana nadzornega sveta banke. Banka Slovenije je pristojna tudi, da v določenih primerih prepove opravljanje funkcije nadzornega sveta banke. V primeru bank, ki se štejejo za pomembne institucije, tudi Evropska centralna banka naknadno pove svoje mnenje o primernosti nadzornikov. Seveda naša odločitev o zavrnitvi predloga zakona ne pomeni, da smo nad odločitvijo pri izbiri nadzornikov navdušeni, vendar pa smo v Poslanski skupini Desus prepričani, da se zaradi potencialno nepremišljenih kadrovskih imenovanj ne spreminjajo zakoni. Zato predloga nismo potrdili. Hvala.
Besedo imaPoslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in še enkrat lep pozdrav vsem! Tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu se navezuje na ureditev preverjanja primernosti kandidatov za bančne nadzornike v vseh bankah. Je tudi nekako bil vložen kot dvojček s predhodnim zakonom, ker bi se na ta način tudi dejansko izčistil postopek za imenovanja, ki ga vodi tako Slovenski državni holding kot tudi postopek, ki ga peljejo ostale banke, ki niso bile deležne državne pomoči za sanacijo. Zakon predvideva, da se ponovno uvede pridobivanje licence za bančnega nadzornika in zato je treba izčistiti tudi postopek, da bi takšno licenco podelila Banka Slovenije. Res da v samem zakonu popoln postopek, kako naj bi to potekalo, ni v celoti izčiščen, vendar usmeritev je prava in bi zagotovo bila nujno potrebna. Del, zakaj je to potrebno, sem predstavil že pri predstavitvi stališča pri prejšnjem zakonu, zagotovo pa je tudi tukaj treba omeniti, da imenovanje nadzornikov pri Novi Ljubljanski banki je zagotovo tisti primer, za katerega lahko govorimo, da je šel v napačno smer in je treba takšne primere preprečiti. Ponovno pa želimo izpostaviti, da gre zagotovo za en zelo občutljiv trenutek, gre za sveženj slabih terjatev, ki se nameravajo prodati. Pred tem bi zagotovo morali dobiti jasne odgovore na to, ali je poskrbljeno za primerno tržno vrednost vrednotenja terjatev, ki se prodajajo, govori se o 800 milijonih evrov, ali je primerno poskrbljeno za selekcijo teh terjatev glede na stopnjo verjetnosti poplačila in ali gre za njihovo primerno uvrstitev na seznam za prodajo. Zelo pomembno je tudi, ali je poskrbljeno za javnost postopka prodaje terjatev, gre namreč za dejstvo, da smo z javnimi sredstvi dokapitalizirali banke. Vprašanje je tudi, ali je zagotovljen enak dostop do informacij vsem zainteresiranim kupcem in ali so v tem postopku tudi poskrbeli za preverjanje primernosti potencialnih kupcev, predvsem pa preverjali njihovo primerno finančno trdnost, ki bi omogočala tudi v prihodnje nadzorovanje tveganj iz nakupa terjatev. Cela vrsta vprašanj, na katere zagotovo lahko zahtevajo odgovor ustrezni nadzorniki v Novi Ljubljanski banki, in to ustreznost je zagotovo možno doseči v bistveno večji meri tudi s pridobitvijo licence Banke Slovenije. Zakonu na odboru nismo nasprotovali, smo pa na stališču, da je resnično treba ta postopek imenovanja nadzornikov in predvsem tudi njihovo integriteto urediti čim prej, preden pride do ponovnega oškodovanja premoženja, za katerega se potem poseže v žep ljudi. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav še enkrat! Predlog nepovezanih poslancev je po našem mnenju smiseln in odpravlja realen problem. Glede na to, da ima Banka Slovenije pristojnost in dolžnost, da naknadno ocenjuje primernost članov nadzornih svetov bank, bi bilo smiselno, da poda mnenje o primernosti že pred samim imenovanjem. S tem bi se izognili stroškom ponavljanja razpisov in zapletom, ki jih vidimo zdaj. Skratka v postopek bi se vnesla predvidljivost, ki je v trenutni ureditvi ni. Prepričani pa smo, da bi bilo treba popraviti celoten sistem, ki nam ga je vsilila evropska direktiva in ki dejansko uzakonja konflikt interesov kot nekaj normalnega, kar sem opisal že v prejšnji točki. Po sedanji ureditvi namreč oceno o primernosti kandidatov za člane nadzornih svetov izda nadzorni svet v stari sestavi. Sklep izda na podlagi ocene, ki jo pripravi Služba za skladnost poslovanja. To službo lahko banka najame, lahko pa je del same banke, kot je to v primer NLB. Dokler imamo tak sistem, bo banka izbirala svoje lastne nadzornike, stari nadzorni sveti bodo izbrali nove. Tukaj je jasen konflikt interesov. Služba za skladnost poslovanja bo lahko pozitivno oceno izdala na podlagi protiusluge novega člana, da ne bo problematiziral določenih spornih ravnanj stare. Enako velja za člane nadzornega sveta, ki sprejmemo končni sklep. Tudi njim je v interesu, da se njihovi lastni posli in grehi prikrijejo. Tako v resnici ne vidimo, kako lahko sistem, v katerem stari nadzorniki potrjuje primernost novih, in to na podlagi ocene službe banke same, ki je predmet nadzora, pripelje k boljšemu nadzoru. Hkrati ugotavljamo, da je imela Banka Slovenije ves čas možnost, da bi prepovedala opravljanje funkcij članov nadzornih svetov ali uprav v bankah iz časa prve Janševe vlade, ko je nastala glavnina slabih kreditov. Jasno je, da svetovna kapitalistična kriza ni posledica bančnega kriminala in vse relevantne študije zlasti delo profesorja Prašnikarja iz Ekonomske fakultete jasno kažejo, da se večina kreditov ni porabila za tajkunske kredite, ampak se je porabila za naložbe v osnovno dejavnost. Znano je, recimo, da se je kapaciteta kreditov na področju cestnega transporta med letom 2006 in 2008 povečala kar za 100 %. Tukaj je šlo za tipičen primer minskega učinka. Investitorji iščejo ekstra profit, ko se pričakovani donosi dvigajo, investitorji investirajo v vedno bolj tvegane projektne, to počnejo vedno bolj špekulativno v pričakovanju vedno večjih donosov. To ni stvar morale posameznika, ampak je v takem sistemu nekako racionalno delovanje kapitalista ali menedžerja, ki pa je za celotno družbo in za kapitalizem sam katastrofalno. Kar želim povedati ni, da bi lahko Banka Slovenije z ocenjevanjem članom uprav in nadzornih svetov v celoti preprečila tak razvoj, ampak da bi lahko nadzorniki, ki delujejo v Banki Slovenije, svojo funkcijo opravljali bistveno bolje, če ne bi bilo vgrajenega konflikta interesov, da nove nadzornike imenuje stari nadzorni odbor, na ta način se v bistvu ustvarja neko omrežje v bančnem sektorju. Resnični premik na bolj bi bil, če bi povezavo prekinila neka druga družbena skupina, ki ima interes za to, da to prekine in da se v ta nam organizira. Zato smo lani, kot sem že prej povedal, ko je bil v obravnavi Zakon o bankah, predlagali, da se zaposlenim v bankah vrne pravica do imenovanja članov v nadzorni svet in tudi do imenovanja delavskega direktorja. Kolektivi zaposlenih bi na mesta tako imenovali svoje člane, torej zaposlene v bankah kot tudi predstavnike delavskih organizacij in sindikatov. S tem bi dobili kombinacijo nadzornikov, ki bi imeli pregled nad razmerami v bankah, in nadzornikov, ki jih delodajalci ali politične stranke ne bi mogle šikanirati, saj bi za njim stal sindikat in kolektiv zaposlenih. Na ta način bi zaposlenim v bankah vrnili pravico, ki jo imajo drugi delavci v Sloveniji ali pa drugi zaposleni v bankah po Evropi, recimo na Švedskem, v Avstriji in Nemčiji, skratka tam, kjer je razvit sistem soupravljanja in ta funkcionira. To so tudi načela in cilji, ki bi jih radi uveljavili z našim predlogom zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju. Kar se tiče tega zakona pa ponavljam, škoda je, da ga je koalicija zopet s tako lahkoto odvrnila, ker odgovarja na realen družbeni problem, ki se odvija tukaj in sedaj pred našimi očmi.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zadnjo gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka! Ja, tudi v Novi Sloveniji obžalujemo, da je ta predlog zakona na matičnem delovnem telesu propadel. Žal nam je, napori predlagateljev in njihove ideje so šle v pravo smer, vendar se je pač koalicija skoraj v celoti odločila, da zakon povozi. Splošno stanje v slovenskem bančnem sistemu, pa tudi dogodki, ki so se v zadnjem času zgodili v Novi Ljubljanski banki glede fiaska imenovanja novih članov nadzornega sveta Nove Ljubljanske banke, kličejo po ukrepih za povečanje transparentnosti in preprečitev nesprejemljivih situacij na tako pomembnem področju, kot je imenovanje članov v nadzorne svete bank. Izkazalo se je, da obstoječi mehanizmi ocenjevanja, preverjanja in imenovanja kandidatov v postopkih kadriranja v nadzorne svete bank niso primerni. Predlog novele Zakona o bančništvu, ki ga imamo pred seboj, prinaša oziroma je prinesel zahtevo po predhodno pridobljenem dovoljenju za opravljanje funkcije člana nadzornega sveta banke. Šele ko je ta pogoj izpolnjen, lahko skupščina banke odloči, da se kandidata imenuje na funkcijo. Kot je na eni izmed sej Odbora za finance in monetarno politiko že opozorila predstavnica Banke Slovenije, lahko trenutna ureditev privede do resnih težav. V primeru, ko Banka Slovenije ocenjuje primernost članov nadzornega sveta šele naknadno, obstaja možnost nastanka situacij, v katerih nadzorni svet ostane naenkrat brez večjega števila svojih članov. To lahko v najslabših primerih privede tudi do blokade delovanja nadzornega sveta. Pri predhodnem preverjanju pa lastnika že vnaprej prisilimo v ustrezno oceno in izbiro kandidata, kar posledično pomeni optimalnejšo sestavo nadzornega sveta že v samem začetku. Ne pozabimo, da so slovenski davkoplačevalci samo v Novo Ljubljansko banko vložili 1,55 milijarde evrov. Že samo zaradi tega si državljani zaslužimo previdnejše in preglednejše imenovanje na tako pomembne funkcije, kot je članstvo v nadzornih svetih bank. Zato podpora temu predlogu zakona pomeni hkrati podporo glasu državljanov, ki z dokapitalizacijami plačujejo tudi pretekle napake nadzornikov različnih slovenskih bank. Zahteva po predhodno pridobljenem dovoljenju za opravljanje funkcije člana nadzornega sveta banke zagotovo pripomore k povečanju transparentnosti, racionalnosti in sistematičnosti postopkov izbire nadzornikov ter k stabilnosti kasnejšega delovanja nadzornega sveta. Krščanski demokrati predlagamo postopkovno izboljšanje načina imenovanja, kar ocenjujemo kot pozitivno. Hkrati pa napovedujemo oziroma smo že vložili dopolnitev ureditve imenovanja članov nadzornih svetov bank tudi v vsebinskem smislu. Ne smemo si namreč privoščiti, da bi v nadzornih svetih bank sedeli ljudje, ki v preteklosti niso pokazali dobrih rezultatov ali, še huje, ljudje, ki so sodelovali pri vrtanju bančne luknje, ki so jo morali s svojim denarjem zapolniti slovenski državljani. To se ne sme ponoviti nikoli več. Naj spomnim, na matičnem delovnem telesu smo predlog predlagateljev, Poslanske skupine nepovezanih poslancev, podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Hvala. Spoštovani predsednik, državni sekretarki, kolegice in kolegi! Res je, dva predloga, to je sprememba Zakona o bančništvu in predhodni, o tako imenovani slabi banki, sta povezana in res je, napisana zaradi točno konkretnega problema – to je bilo kadrovanje v Novi Ljubljanski banki. Dejstvo je, da je koalicija slovenske banke razdelila na dva dela, tiste, ki so bile z davkoplačevalskim denarjem sanirane in jim pri kadrovanju nekako odpušča, in vse ostale. Če kaj, bi bilo najbolj logično, da bi tiste, ki so bile deležne petmilijardne injekcije davkoplačevalskega denarja, upravljali še bolj pod drobnogledom kot vse ostale. Nova Ljubljanska banka ni bankomat koalicije, čeprav se v temu trenutku zdi in izgleda tako. Nova Ljubljanska banka je sistemska banka, ki je davkoplačevalce v zadnjih petih letih stala približno 3 milijarde evrov. Jaz mislim, da bi to moral biti dovolj velik vzrok, 3 milijarde vzrokov, da se s to banko posluje in dela tako, kot je treba. To, kar se je z zadnjim kadrovanjem dogajalo v Novi Ljubljanski banki dva, tri mesece nazaj, je nedopustno. Kadrovski polom Slovenskega državnega holdinga je znižal ugled Nove Ljubljanske banke in po našem prepričanju absolutno tudi vodstva SDH, ki bi za to moral prevzeti odgovornost. Škoda, da koalicija tega ne vidi. Škoda, da poslanci, ki ste pred volitvami obljubljali najbolj pravno državo, etiko, moralo in še kaj, ne vidite, ne vidite, kaj se dogaja. Škoda. Mogoče bo takrat, ko boste to spoznali, prepozno in bodo potrebni dodatni davkoplačevalski evri, da bodo naše banke v stanju, v kakršnem morajo biti. In Nova Ljubljanska banka je v tem pogledu najbolj pomembna. Škoda, da tega na bolj oster način ne zahtevate tudi v ostalih dveh koalicijskih strankah, SD in DeSUS. Niso dovolj očitno samo opozorila, dejstvo pa je, da se največja vladna stranka, to je Stranka modernega centra, ne bi mogla obnašati tako, če pri tem ne bi imela vaše podpore. Danes pravzaprav samo opozarjamo, ker je zakon bil zavrnjen že na delovnem telesu, opozarjamo na to, da bi bilo prav, da se ljudi, ki se jih imenuje v nadzorne svete slovenskih bank, preveri pred imenovanjem. Nič drugega. Tako ali tako jih je po zakonu treba preveriti in zato je ta kadrovski fiasko in polom še toliko večji, ker je dejstvo, da so ljudje, ki so iz nadzornega sveta odstopili, odstopili zato, ker niso izpolnjevali pogojev, osnovnih pogojev. In to so povedali tisti, ki so jih tja imenovali. Ampak kaj, zgodi se nič, na žalost. Še enkrat, Nova Ljubljanska banka ni bankomat koalicije, ampak je last vseh Slovenk in Slovencev. Ne vem, ali bomo še enkrat poskusili s tema dvema paketoma, mogoče pa. Ker mislim, da je prav, da se z davkoplačevalskim denarjem in državnim premoženjem upravlja tako, kot je treba, in ne tako, kot danes to dela Slovenski državni holding pod vodstvom SMC. Hvala.
Dober dan. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavil mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani državni sekretarki, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Poslanska skupina nepovezanih poslancev je vložila v proceduro spremembo zakona, s katerim bi želela določiti tako imenovano licenciranje nadzornikov bank. Tukaj bi vseeno prosil malo pozornosti predstavnikov poslanskih skupin, kolikor jih je pač prisotnih. Iz mnenja Zakonodajno-pravne službe lahko ugotovimo, da tako pripravljen zakon ne bi mogel tega izvesti. Način te izvedbe ni jasno določen, prav tako prehodnega obdobja ni. Glede predlagane vsebine, je pa treba poudariti, da v Zakonu o bančništvu ni določila, ki bi zahteval predhodno pridobitev dovoljenja za člana nadzornega sveta, za katerokoli banko s sedežem v Republiki Sloveniji. Banka Slovenije pa ima pristojnost, kot že rečeno, da poda naknadno oceno o primernosti člana nadzornega sveta banke. Tako lahko Banka Slovenije skladno s 57. členom Zakonu o bančništvu 2 zaradi preverjanja, ali član nadzornega sveta banke izpolnjuje pogoje, in dolžnosti iz 55. člena istega zakona odloči, da se opravi ustni razgovor, na katerega člana nadzornega sveta banke povabi, da podrobneje predstavi okoliščine, ki so po mnenju BS primerne za presojo glede izpolnjevanja teh pogojev. Skladno z 273. členom istega zakona je Banka Slovenije pristojna tudi, da v določenih primerih prepove upravljanje funkcije člana nadzornega sveta banke. V primeru bank, ki se štejejo za pomembne institucije, med njimi je tudi Nova Ljubljanska banka, je izdelava ex post presoje primernosti članov nadzornega sveta tudi v pristojnosti Evropske centralne banke. Tudi sama banka mora imeti skladno z Zakonom o bančništvu 2 vzpostavljen sistem, s katerim tudi po imenovanju članov upravljanje organa izvaja proces ocenjevanja njihove primernosti. V zvezi s predlogom Vlada opozarja, da je predlog tega zakona nepopoln, saj ne določa, kdo in v kakršnem postopku izda dovoljenje. Navedeni vprašanji sta bistveni za presojo vsebine zakona. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo že ob sprejemanju Zakonu o bančništvu 2 proučevali možnost predhodnega licenciranja članov nadzornih svetov bank v Republiki Sloveniji. Glede tega je treba poudariti, da v državah, s katerimi se tako radi primerjamo in povzemamo njihovo pravno ureditev, kot sta Nemčija in Avstrija, tega instituta ne poznajo. Vsekakor se nam zdi nesmiselno, da bi se za banke, z odgovornimi lastniki v Republiki Sloveniji izvajali postopki licenciranja članov nadzornih svetov. Mora pa biti to obveznosti za člane uprave in tako imamo tudi urejeno v Zakonu o bančništvu 2. Banke v Republiki Sloveniji morajo imeti usposobljene nadzornike in to mora v prvi vrsti biti dolžnost in pravica lastnikov in te lahko Banka Slovenije in Evropska centralna banka po imenovanju preverita, če izpolnjujejo vse pogoje, kot so določeni na podlagi Zakona o bančništvu, v primeru, da jih ne, naj jih razreši in nemudoma sproži ustrezne postopke, kot so določeni v Zakonu o bančništvu 2. Na podlagi dane obrazložitve Poslanska skupina Stranka modernega centra ne podpira predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki ga je vložila Poslanska skupina nepovezanih poslancev.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago komisije za poslovnik z dnem 9. december 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 6 poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem. Predlog zakona je na 23. seji 4. 5. 2016 obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za prestavitev stališč. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavila gospa Marija Antonija Kovačič. Izvolite besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka, lep pozdrav še enkrat! Poslanska skupina Desus se je na seji matičnega delovnega telesa opredelila proti predlogu zakona. Naj na kratko predstavim razloge. Gre za zelo všečen ukrep, ki je na prvo žogo povsem logično dobil veliko podporo in navdušenje javnosti. In če pogledamo globlje, se Poslanska skupina Desus sprašujemo, ali je takšen ukrep istočasno ekonomsko upravičen. Vsem je jasno, da vse, kar zadeva javne finance zlasti neposredno državni proračun, pomeni, da moramo za vsak predlagani ukrep imeti ustrezno argumentiran protiukrep. Predlagatelji pa ne povedo, kje bodo nadomestili izpad v višini 3,4 milijone evrov letnih prihodkov iz naslova pobranega DDV, bolj se osredotočajo na socialno plat ukrepa, vendar je ta argument precej šibek. Prvič zato, ker niso ponudili tehtnega razloga, zakaj so izbrali samo določeno skupino davčnih zavezancev, ki naj bi postala del izjeme. Če se samo za trenutek ozremo na enakopravno obravnavo vseh davčnih zavezancev, je definitivno treba poiskati sistemsko rešitev, ki se lahko aplicira na večje število deležnikov. Dejstvu, da je v Sloveniji vse večje število žensk, ki so pod pragom revščine, ne gre oporekati, drži pa tudi dejstvo, da to ni edina socialna ranljiva skupina in da imamo pri urejanju socialnega položaja prebivalcev veliko dela tudi pri ostalih. Razen higienskih pripomočkov in podobnih izdelkov, po katerih posegamo na mesečni ravni, je veliko tistih osnovnih življenjskih potrebščin, ki jih potrebujemo vsak dan ne glede na spolno strukturo prebivalstva in ki še bolj negativno vplivajo na hišni proračun. Zato bi bilo bolj smotrno razmisliti o dodatno znižani ali bi si celo upali predlagali ničelno davčno stopnjo za res nujne življenjske potrebščine, kot je denimo kruh. Seveda si v poslanski skupini ne predstavljamo, kaj bi to pomenilo za finančne posledice države, še zlasti če nič ne naredimo na povečani osebni porabi. Vseeno pa na tem mestu opozarjamo, da je vse več ljudi, vse več upokojencev, za katere je že kruh postal luksuz, katerega si ne privoščijo prav vsak dan. Naše stališče lahko še dodatno podkrepimo z dejstvom, da znižana stopnja davka ne pomeni avtomatičnega znižanja maloprodajne cene izdelka, ki je ena izmed najbolj ključnih elementov pri formiranju potrošniških navad. Kvaliteten življenjski standard posameznika se ustvarja na način, da vsakemu zagotovimo redno delo z dostojno plačo, s katero si lahko zadovolji vse svoje potrebe, vsaj tiste osnovne in na dnevni bazi. Da bi lahko popravili socialni položaj ženskega dela naše populacije, pa bi bilo treba narediti le veliko več, kot pa samo znižati davčno stopnjo za higienske izdelke. Treba se je osredotočiti na zagotavljanje več delovnih mest, njihovih bolj enakopravnih obravnav na trgu dela, vključno z vodstvenimi funkcijami in primerljivo višino plače ter za skupno razbremenitev dela ne glede na spol. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Ponovno lep pozdrav vsem! Predlagatelji s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost sledijo aktivnostim, ki so bile zaznane v tudi drugih državah, in sicer da se ženski higienski pripomočki uvrstijo v znižano stopnjo davka na dodano vrednost. S tem bi se zagotovo izboljšal položaj predvsem žensk, to bi občutile tiste, ki so, žal, med najrevnejšimi. In glede na to, da je 400 tisoč ljudi v Sloveniji na robu revščine, to zagotovo ni nepomembno izhodišče za spremembo obdavčitve ženskih higienskih pripomočkov po znižani stopnji davka na dodano vrednost. Takšno razmišljanje se je nenazadnje zasledilo tudi pri obravnavi na matičnem delovnem telesu, kjer pravzaprav obsežnih nasprotovanj ali pa izrazitih nasprotovanj ni bilo. Je pa dejstvo, da se je tudi skozi razpravo na odboru izkazalo, da že v obstoječem zakonu lahko te izdelke razvrstimo v kategorijo, za katere velja nižja stopnja davka na dodano vrednost. Torej ni potrebna sprememba zakona, ampak podzakonskega akta, ki ga lahko pripravi Vlada, in se s tem izognemo tistim vprašanjem, ki so bila izpostavljena, glede tega, da se zakon uveljavi sredi nekega davčnega obdobja, in se nenazadnje tudi z uredbo da bolj praktično pristopiti k tistim, ki so že nabavili higienske vložke po splošni davčni stopnji. To so vprašanja, ki jih je zagotovo treba izčistiti, preden se preide k temu prehodu. In z uredbo oziroma podzakonskim aktom, ki ga sprejme Vlada, je to omogočeno in bistveno enostavnejše kot s spremembo zakona. Dejstvo je tudi, če se to spremembo že izvede, je treba poskrbeti tudi za to, da ti prihranki, če lahko tako rečemo, zaradi manjšega davka na dodano vrednost ne bodo pristali v žepih trgovcev in posrednikov, ampak dejansko potrošnic. Tudi predstavnica Zveze potrošnikov je izpostavila, da bo v ta namen treba organizirati obsežno akcijo, s katero se izpostavi vse tiste trgovce, ki bi namesto znižanega davka pravzaprav uvedli višji svoj prispevek, ki si ga potem štejejo kot prihodek trgovca, ne pa ugodnost za kupca. Zato menimo, ker pač zakon na odboru ni bil sprejet in ker dejansko obstaja možnost, da se to uredi s podzakonskim aktom, da Vlada vendarle prouči ta predlog in pripravi predlog rešitve, s katero se lahko zniža življenjske stroške ženskam, vendar hkrati tudi pogleda dosedanje opredelitve v tem podzakonskem aktu, ali resnično vsi artikli, ki so uvrščeni v nižjo stopnjo davka na dodano vrednost, tja sodijo in ali mogoče ne bi vendarle ne bi nekateri sodili v splošno davčno stopnjo in tem tudi uravnoteži ta izpad, ki bi nastal, če bi se naredil prehod in izvedba samo za nižjo davčno stopnjo za higienske pripomočke, ki jih uporabljajo ženske. Hvala.
Stališče Poslanske skupine Združene levice bo predstavil dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, podpredsednik. V Združeni levici smo konec marca vložili novelo Zakona o davku na dodano vrednost, s ciljem, da se v prilogi 1 k temu zakonu, seznam izdelkov in storitev z nižjo stopnjo DDV, točko 3 dopolni s higienskimi izdelki za ženske. Namen znižanja stopnje DDV je, da so po njej obdavčeni izdelki, ki so nujni za življenje ljudi, in trenutno na seznamu teh izdelkov, za katere velja nižja stopnja, nerazumljivo ni omenjenih higienskih izdelkov za ženske. Skratka, izdelkov, ki za ženske predstavljajo nek nujen strošek in seveda niso nikakršen luksuz. Za vložitev novele smo se odločili predvsem iz dveh vidikov. Prvi je pravična obdavčitev in poudarek na enakosti med spoloma, drugi pa je socialni položaj žensk. Tveganje za revščino je bilo pri ženskah v letu 2014, 2015, celo 2 %, kar je za 1,5 % več kot pri moških. Med določenimi skupinami žensk pa je tveganje revščine še veliko večje. Med brezposelnimi ženskami v letu 2015, ki jih je bilo 56 tisoč 634, je tveganje revščine 46,2 %. Predlagana novela je tako sledila načelom socialne države in tudi socialne pravičnosti. Izdelki, ki smo jih želeli uvrstiti med izdelke z nižjim DDV, za žensko ne predstavljajo luksuza, temveč nujo, ki jih spremlja mesečno. S predlogom smo sledili tudi vzgledu drugih evropskih držav. Med zadnjimi sta stopnjo DDV znižali Francija in Velika Britanija, trenutno na ravni Evropske unije tečejo postopki, ki bi članicam omogočili uvedbo ničelne stopnje DDV za higienske izdelke za ženske. Komisija je namreč predlog že prejela in je le še vprašanje časa, kdaj bo začela veljati možnost, da se članice lahko odločijo za ničelno stopnjo. Glede na dogajanje pri sprejemu tega zakona se v Združeni levici sprašujemo, ali bo trenutna vlada sploh dopustila, da bi Slovenija uvedla ničelno stopnjo za te izdelke. Naš predlog je doživel tudi širšo javno podporo. Zveza potrošnikov Slovenije je na primer dan pred obravnavo novele na matičnem odboru objavila peticijo za znižanje DDV na higienske izdelke za ženske, ki jo je v prvih treh dneh podpisalo več kot 6 tisoč ljudi. Prav tako je Zveza potrošnikov Slovenije pozvala trgovce k zavezi, da bodo znižanje DDV upoštevali pri spremembi cen in se tako ne bi ponovila zgodba iz leta 2011, ko se je za otroške plenice uveljavila nižja stopnja, trgovci pa te spremembe niso upoštevali. Na mitičnem odboru je bila novela zavrnjena, kar smo glede na negativno mnenje Vlade tudi pričakovali. Zastrašujoče pa je dejstvo, da so poslanci in poslanke vladajoče koalicije med obravnavo na odboru le molčali, z izjemo enega, čigar mnenje pa je bilo, če karikiram, tipično za to koalicijo: »Saj bi, pa vendar …«. Ta odgovor lahko pomeni le dvoje, da se brez pripomb strinjajo z Vlado ali pa, da se poslanci in poslanke intimno s predlagano spremembo sicer strinjajo, a se ne upajo nasprotovati Vladi. Upamo, da nas bodo v naših nadaljnjih korakih podprli in pokazali, da jim je mar za soljudi, ki živijo na pragu revščine. V Združeni levici z današnjim dnem nikakor ne zaključujemo zgodbe o pravičnejši obdavčitvi, to je namreč eden temeljnih elementov pravične družbene ureditve. Posluh za pravičnejšo porazdelitev pa bi moral biti največji ravno v času, ko je tveganje revščine tako visoko. V Združeni levici smo v preteklosti predlagali spremembe dohodninske lestvice in višji davek na dobiček, ki bi s tem, da bi bogati prispevali svoj del, omogočalo izvajanje nekaterih ključnih nalog socialne države. Koalicija za te predloge ni imela posluha in žal ugotavljamo, da ga tudi tokrat, ko govorimo sicer o minimalni in otipljivi spremembi, ni. Koalicija bo kot kaže nadaljevala z mantro konsolidacije javnih financ, kar pa v resnici ne pomeni nič drugega, kot nadaljevanje dajanja odpustkov najbogatejšim ter zategovanje pasu tam, kjer ni prav ničesar več vzeti, torej ravno na škodo najšibkejših.
Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Predlog novele Zakona o davku na dodano vrednost vsebuje majhen dodatek na seznamu blaga z nižjo davčno stopnjo DDV, to je 9,5 %. Predlagatelji predlagajo, da se na seznam uvrstijo tudi ženski higienski izdelki. V utemeljitvi kot razloge navaja predlagatelj težak socialni položaj žensk, zagotavljanje enakosti med spoloma in dejstvo, da gre za nujno potrebne izdelke. V Novi Sloveniji ostro zavračamo utemeljitve Združene levice, da to rešitev potrebujemo zaradi domnevno problematičnega socialnega položaja žensk in zagotavljanja enakosti spolov. Na drugi strani pa povsem razumemo utemeljitve, da gre za nujno potrebne izdelke. Za primerjavo naj navedemo nekaj primerov storitev oziroma blaga za katere je 9,5 odstotni DDV že določen. Prvič, frizerske storitve. Drugič, dobava lončnic, sadik, rezanega cvetja. Tretjič., manjša popravila koles, čevljev, usnjenih izdelkov in oblačil. Četrtič, uporaba športnih objektov. Petič, čiščenje oken in čiščenje zasebnih gospodinjstev. Šestič, vstopnine za razstave, gledališča, muzeje, za ogled naravnih znamenitosti, kinematografske in glasbene prireditve, cirkuse, sejme, zabaviščne parke, živalske vrtove in podobne kulturne prireditve ter športne prireditve. Sedmič., hrana za živali. Ob pregledu blaga oziroma storitev, za katere je že določena nižja stopnja DDV, se zdi, da ženski higienski izdelki v to skupino prav tako spadajo. Morda še bolj kot nekatere storitve oziroma blago, ki je tja že umeščeno. V Novi Sloveniji ne vidimo razloga, da ženskih higienskih izdelkov ne bi k temu seznamu dodali. Krščanski demokrati nenehno opozarjamo na davčno preobremenitev v Sloveniji. Predlog zakona se dotika zgolj majhnega segmenta tega problema. Potrebna je tudi in predvsem davčna razbremenitev na področju socialnih prispevkov in dohodnine. V Novi Sloveniji smo svoje konkretne predloge za davčno razbremenitev že podali. Vložili smo predloge zakonov v parlamentarno proceduro. Razvojna kapica, socialni copatek in razbremenitev nerazumno obdavčenih božičnic so bili s strani vladnih strank zavrnjeni kot po tekočem traku. Obžalujemo, da vladna koalicija predvsem v zadnjem času sistematično zavrača kakršnekoli predloge opozicije, predvsem iz davčnega področja. To je, spoštovana koalicija, v nasprotju z vašimi obljubami o sodelovanju in etiki v politiki. V Novi Sloveniji zato pozivamo vladno koalicijo, da vendarle uresniči svoje obljube in prisluhne tudi dobrim predlogom opozicije. Po našem mnenju bi lahko glede na vse povedano tudi ženske higienske izdelke kot nujno potrebno blago brez velikih težav uvrstili v skupino izdelkov z nižjo stopnjo davka na dodatno vrednost. V tem smislu smo tudi glasovali na matičnem delovnem telesu. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala. Lep pozdrav še enkrat! Predlagana dopolnitev Zakona o davku na dodano vrednost je več kot logična. DDV bi s tem predlogom znižali za izdelke, ki jih ženske v življenju nujno potrebujemo. Ne izbiramo podobno kot pri zdravilih. Gre za ženske higienske izdelke. Dejstvo je, da bi znižanje davka na dodano vrednost nekoliko znižalo prihodke državnega proračuna, to omenjam zato, ker je kolegica iz Desus govorila, da vsak ukrep potrebuje protiukrep. Na drugi strani je enako pri dvigovanju odhodkov, pa tam nimate takega mnenja, ko gre za določena izsiljevanja. Najlažje bi naši ljudje v Sloveniji živeli, če davkov sploh ne bi bilo, ampak so potrebni, če želimo imeti socialno državo in če želimo poskrbeti za to, kar je treba. Predlagana sprememba je, kot sem rekla, absolutno več kot logična in ne razumem koalicije, da pri tako logični spremembi ne najde volje, da stvari spremenimo. Razlog, da se da to urediti tudi s pravilnikom, je seveda razlog, ampak potem to naredite, ne samo govorite. Jaz pozivam, ker pač na žalost danes spet samo obrazlagamo, zakaj ta zakon bi bil dober, pa na žalost ne bo, pozivam Združeno levico, da predlog zakona še enkrat pa še enkrat in še enkrat vlagamo skupaj, vse dokler vladna koalicija ne bo ugotovila, da je ta sprememba prava in jo bo uredila s pravilnikom ali pa podprla ta predlog. Hvala.
Vojka Šergan, bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani gospa sekretarka, kolegice in kolegic! V Državni zbor je skupina poslancev vložila spremembe Zakona o DDV, s katerim se predlaga uvedba nižje, 9,5 % stopnje davka na dodano vrednost za izbrane dobave blaga, od katerih se po trenutni ureditvi plačuje DDV po splošni 22 % stopnji, in sicer za ženske higienske izdelke. Predlagatelj ocenjuje, da seznam dobav blaga in storitev, za katere velja nižja stopnja DDV, po veljavni ureditvi nerazumljivo ne vključuje navedenih higienskih izdelkov za ženske, ki ne predstavljajo luksuza, temveč življenjske nujne potrebščine. Poleg tega ti izdelki v primerjavi s stroški moških ženskam povzročajo višje osnovne življenjske stroške. Tako predlagatelj. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ocenjujemo, da predlagani predlog, to je znižanje DDV, ne bo reševal revščine. DDV je progresiven davek, kar pomeni, čim višja je plača, večji je deleže davka. Glede znižane stopnje davka iz splošne 22 % na 9,5 %, pa ni nujno, da bi se dejansko znižale cene teh izdelkov za kupce. Dobavitelji bi lahko znižane stopnje DDV komponzirali z višanjem marž. Na oblikovanje cen blaga in storitev na trgu namreč ne vplivajo le davki, temveč so cene odvisne predvsem od ponudbe in povpraševanja na trgu. Predlagano znižanje stopnje DDV bi poleg tega prispevalo k določenemu znižanju javnofinančnih prihodkov, kar v času javnofinančne konsolidacije ne bi bilo vzdržno in bi bilo tudi v nasprotju z drugimi predvidenimi ukrepi za konsolidacijo javnih financ, ki so že bili sprejeti oziroma so načrtovani. Zavedati pa se je treba, da je z vidika zagotavljanja strukturnega uravnoteženja javnih financ kratkoročno lahko ukrepe zastaviti le na način prestrukturiranja javnofinančnih bremen, kar pomeni, da morajo biti ukrepi pripravljeni na nevtralen način za javne finance. Vsekakor je pa predlagan zakona bolj administrativna obremenitev, ker bi morali na podlagi spremembe tega zakona in zakona prilagajati obračun DDV. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predloga zakona ne podpiramo. Reševanje revščine je stvar dohodkovne politike in socialne politike, ki se jo rešuje na drugačen način, z administrativnimi obremenitvami in nejasnimi učinki na potrošnika pa tega cilja ni možno reševati s tem predlogom zakona. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni! S predlogom Zakona o davku na dodano vrednost je predlagatelj želel spremeniti nabor izdelkov v prilogi 1 Zakona o davku na dodano vrednost, ki so obdavčeni po nižji davčni stopnji, s tem da vključi še higienske izdelke za ženske. V prilogi 1, ki vključuje seznam dobave in storitev, za katere se uporablja nižja stopnja DDV, so sicer navedene splošne opredelitve določene skupine izdelkov brez točno določenih izdelkov. Pod točko 3. omenjene priloge 1 so tako: Zdravila, ki se uporabljajo za zdravljenje in preprečevanje bolezni v humani in veterinarski medicini, vključno z izdelki za nadzorovanje rojstev in z izdelki za higiensko zaščito. Obstoječa definicija izdelkov pod točko 3. je torej takšna, da bi lahko vključevala tudi higienske izdelke za ženske pod definicijo »izdelkov za higiensko zaščito«. V prilogi 1 gre namreč za splošno opredelitev, ki je podrobneje pojasnjena v podzakonskem aktu, natančneje v Pravilniku o izvajanju davka na dodano vrednost. Državna sekretarka je ob obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu potrdila, da je rešitev izpostavljene problematike v podzakonskih aktih mogoča. To pomeni, da bi se definicija izdelkov za higiensko zaščito, ki je opredeljena v Zakonu o davku na dodano vrednost, v pravilniku lahko opredelila drugače, kot je trenutno določena. S tem bi bila izpostavljena problematika urejena. V Poslanski skupini Slovenske demokratke stranke se zavzemamo, da se predlagana rešitev uredi v podzakonskih aktih, torej v Pravilniku o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost, saj evropska direktiva in tudi naša zakonodaj le-to omogoča. Zato pričakujemo od Ministrstva za finance, da bo čim prej pristopilo k reševanju izpostavljene problematike. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. december 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVČNEM POTRJEVANJU RAČUNOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožefom Horvatom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 11 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožefom Horvatom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja predloga zakona gospodu Jožefu Horvatu.
Ponovno hvala za besedo, gospod podpredsednik. Drage kolegice, dragi kolegi! V Novi Sloveniji smo vztrajni kar se tiče optimizacije oziroma izboljšave Zakona o davčnem potrjevanju računov. Drugič Tukaj stojim pred vami in prosim za podporo za novelo Zakona o davčnem potrjevanju računov. Med zavezanci za davčno potrjevanje računov so trenutno številni subjekti, od katerih razumna politika ne bi smela zahtevati uporabe davčnih blagajn. To so predvsem prostovoljna gasilska društva, druga manjša društva in majhne kmetije. Prostovoljna gasilska društva se kot humanitarna društva večinoma financirajo s prostovoljnimi prispevki in donacijami pravnih in fizičnih oseb. Pomemben prihodek teh društev so tudi zbrana sredstva od gasilskih veselic, ki je za posamezno prostovoljno gasilsko društvo običajno le enkrat letno. Zbrana sredstva od teh prireditev so namenjena največkrat nakupu gasilske opreme, ki je izjemno draga, in gasilskih vozil. Prav zaradi ene take prireditve so po zdaj veljavnem zakonu tudi prostovoljna gasilska društva zavezanci za online davčno blagajno. Stroškovno in administrativno breme davčnih blagajn je za prostovoljno gasilsko društvo preprosto preveliko. Gasilska društva nimajo zaposlenih in tudi ne usposobljenih za ravnanje s temi napravami, zagrožene kazni za nepravilnosti pa so visoke. Grozi nam zmanjševanje števila dobrodelnih dogodkov, kar bo imelo za posledico znižanje prihodkov gasilcev, vse to pa bo šlo v škodo varnosti ljudi in premoženja. Poleg prostovoljnih gasilskih društev so med zavezanci tudi vsa ostala društva. Zakon izrecno prepoveduje ustanovitev društva, katerega namen je ustvarjanje dobička. Društva so in delujejo neprofitno. Društvo lahko opravlja le tisto dopolnilno pridobitno dejavnost, ki je povezana z njegovim namenom in cilji. Smisel delovanja društev ni konkuriranje na trgu, ampak združevanje državljanov na različnih področjih družbenega življenja. Društva predstavljajo ključni dejavnik spodbujanja aktivnosti participacije povezovanja in ustvarjalnosti državljanov na ravni civilne družbe. Za živahnost družbenega življenja v lokalni skupnosti v največji meri skrbijo prav društva, ki spodbujajo aktivnosti na področjih, kot so kultura, šport, humanitarnost, znanost in tako dalje. V Sloveniji je na primer ustanovljenih več kot 3 tisoč društev, ki so namenjena pomoči ljudem, več kot 3 tisoč 800 kulturno umetniških društev in več ko 8 tisoč športnih in rekreativnih društev. Uvedba davčnih blagajn za manjša društva pomeni nesorazmerno otežitev njihovega delovanja, kar jih sili k omejevanju ali celo ukinitvi njihove aktivnosti. Predvsem manjša društva nimajo ustreznih finančnih in administrativnih zmogljivosti za zagotovitev delovanja davčnih blagajn. Z njihovo uvedbo pa se možnost pridobivanja finančnih sredstev še nesorazmerno oteži. Kot primer naj navedemo planinsko društvo, ki za svoje člane enkrat na leto organizira planinski izlet. Takšno društvo bo zaradi enega planinskega izleta moralo vzpostaviti sistem davčnega potrjevanja računov. To je nesmisel. Podobno velja za vsa druga društva, ki delujejo na različnih področjih. Tak ukrep ni razumen in ni sorazmeren. Uvedba davčnih blagajn za društva prinaša otežitev povezovanja državljanov in dodatno povečuje družbene apatije. Utemeljitve, da lahko država na podlagi omejevanja delovanja in pridobivanja sredstev v družbi preprečuje sivo ekonomijo, niso razumne. Prav tako uvedba davčnih blagajn za manjše kmetije pri opravljanju dopolnilne dejavnosti pomeni zanje nesorazmerno obremenitev. Dopolnilna dejavnost kmetij pogosto pomeni ohranjanje različnih tradicij, izdelkov, pomembnih rokodelskih in drugih znanj. Povečuje ponudbo lokalnih izdelkov ter posledično bogati življenje v naši lokalni skupnosti, obenem pa kmetijam daje možnost dodatnega razvoja in prenosa znanja na nove generacije. Kot posledica uvedba davčnih blagajn za majhne kmetije lahko pričakujemo opuščanje dopolnilne dejavnosti in posledično veliko zmanjšanje ustvarjalnosti na lokalnem področju. Zato, kolegice in kolegi, krščanski demokrati predlagamo, da se, prvič, kmetije, ki opravljajo dopolnilno dejavnost z manj kot 15 tisoč evri letnega dohodka, drugič, vsa prostovoljna gasilska društva in tretjič, ostala društva z manj kot 10 tisoč evri letnega dohodka razbremeni uporabe davčnih blagajn. Poleg tega predlagamo ukinitev sankcioniranja kupcev, ki ne prevzemajo ali ne zadržijo računa za kupljeno blago oziroma storitev neposredno po odhodu iz poslovnega prostora. Po našem mnenju kazen v višini 40 evrov pomeni nerazumen poseg v položaj kupcev in potrošnikov. Kolegice in kolegi, predlagamo in prosim, da odpremo kvalitetno razpravo, konstruktivno razpravo in zakonu damo možnost v drugi obravnavi, da ga optimiramo. Hvala lepa.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer mag. Mateji Vraničar Erman, državni sekretarki na Ministrstvu za finance.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospe in gospodje poslanci! Vlada predlagani spremembi Zakona o davčnem potrjevanju računov nasprotuje in predlaga Državnemu zboru, da ugotovite, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Davčno potrjevanje računov smo uvedli pred štirimi meseci. Znana je prva delna analiza podatkov za obdobje od januarja do konca meseca marca. Ta analiza kaže na prve pozitivne učinke, ki pa jih seveda še ni mogoče v celoti potrditi oziroma reči, da so to edini učinki, saj se bo za več kot zavezancev, ki so zavezanci za potrjevanje računov, učinek pokazal šele v naslednjem letu, saj gre za osebe, ki niso zavezanci v sistemu davka na dodano vrednost. V temeljnem predpisu, torej v Zakonu o davčnem potrjevanju računov, je bila v skladu z izhodišči za pripravo zakona in zahtevami zainteresirane javnosti uvedena obveznost davčnega potrjevanja računov za vse zavezance, ki so dolžni izdajati račune za prodano blago oziroma za opravljene storitve v skladu s predpisi s področja davka na dodano vrednost ter sprejemajo plačila v gotovini. Izjeme so ozko določene, in sicer na način, kadar se sam nadzor lahko vrši na podlagi drugih informacij. S predlaganim zakonom za izvzetje prostovoljnih gasilskih društev, društev, katerih prihodki preteklega leta so manjši od 10 tisoč evrov, in kmetij pri opravljanju dopolnilne dejavnosti, če prihodki preteklega poslovnega leta ne presegajo iz tega naslova 15 tisoč evrov, bi za navedene subjekte še vedno zahtevale, da izdajo račun v skladu s predpisi, ki urejajo davek na dodano vrednost, torej za vsako dobavo blaga oziroma opravljeno storitev. Izjema bi veljala le za davčno potrjevanje računov. Postavlja se vprašanje, ali je ta izjema upravičena ob upoštevanju izhodišč, na katerih je zakon pripravljen, in ob upoštevanju načela enake obravnave zavezancev v enakem ali podobnem položaju. Ob tem pa se moramo vprašati tudi, ali je za vse subjekte, ki jih predlagatelj omenja in želi oprostiti potrjevanja računov, prava administrativna ovira samo potrjevanje računov ali mogoče samo dejstvo, da je račun treba izdati. Zaradi tega, ker ocenjujemo, da je temeljna administrativna ovira sama obveznost izdaje računov v nekaterih primerih, smo pripravili spremembo Pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost, katere cilj je odpraviti to administrativno obremenitev za določene manjše zavezance, pa hkrati ne neupravičeno razlikovati poslovnih subjektov med seboj. Namreč, predvsem mali poslovni subjekti večkrat opozarjajo, da jim ekonomska dejavnost, ki jo v skladu z veljavnimi pravili lahko opravljajo društva in podobne nepridobitne organizacije, lahko predstavlja nelojalno konkurenco. Tudi vprašanja, ki se nanašajo na dopolnilno dejavnost na kmetiji, so naslovljena z novim predlogom Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, o čemer bomo govorili v nadaljevanju. Če sklenem, ocenjujemo, da predlagani zakon ne rešuje administrativnih ovir zavezancev, ki jih omenja, na ustrezen način, in da je mogoče te zavezance administrativno bolje razbremeniti z drugimi ukrepi, medtem ko bo celovita novela Zakona o davčnem potrjevanju računov smiselna potem, ko bo sam sistem potrjevanja računov določen čas deloval in bomo imeli na mizi tudi celovito analizo učinkov tega sistema, ki ga zdaj v uvodnem obdobju uvajamo. Hvala lepa.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala še enkrat za besedo. Ponovno se soočamo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem potrjevanju računov, cilj predlaganih zakonov pa je predvsem določanje izjem. V vseh dosedanjih obravnavah smo vedno opozorili na dejstvo, da bo šele v maju mogoče narediti eno od prvih ocen, kaj se dejansko na tem področju davčnega potrjevanja računov dogaja od uvedbe davčnih blagajn januarja letošnjega leta. Nekateri podatki, ki jih je bilo možno zaslediti v medijih s strani Ministrstva za finance, kažejo, da so tisti, ki uporabljajo davčne blagajne, plačali za 19,8 milijona evrov več davka na dodano vrednost, in da je okoli 22 tisoč novih zaposlitev bilo sklenjenih pri zavezancih, ki uporabljajo davčne blagajne. Posledično je bilo vplačanih tudi 4,8 milijona več prispevkov za socialno varnost. To so zagotovo podatki, na podlagi katerih se je treba pogovarjati in ocenjevati smiselnost uvedbe davčnega potrjevanja računov. Zagotovo v tem delu manjka tisti del, ki se nanaša na zavezance, v smislu, ali in v kolikšni meri bodo resnično lahko opravljali to dejavnost zaradi dodatnih zaposlitev, recimo, še naprej, kateri pa tega enostavno ne bodo zmogli. Posebej so tu izpostavljena območja, ki so manj dostopna, predvsem obmejna območja ali pa visokogorska območja, in to je zagotovo eno tistih vprašanj, ki jih bo treba v nadaljevanju še dodatno izčiščevati, zbirati podatke in potem sprejeti tudi končno odločitev, kako pravzaprav izboljšati sistem davčnega potrjevanja računov. Nekaj predlogov, ki gredo v smer poenostavitve davčnih postopkov, je postavila tudi že sekretarka Ministrstva za finance in še spremembo pravilnika, ki se nanaša na davek o dodani vrednosti, se gre v primer razbremenitve davčnih zavezancev. Predvsem pa je pomembno tudi, da se poskuša poiskati rešitve pri dopolnilni dejavnosti na kmetiji, tako da bo čim manj administrativnih ovir tudi pri njih. Torej vzporedno, lahko rečemo, se rešitve že kažejo, po drugi strani pa je treba vendarle tudi opozoriti, da še se že razmišlja o limitu, do katerega se ne bi davčno potrjevali računi, je treba potem seveda ta limit uveljaviti pri vseh zavezancih glede na višino prometa, sicer bomo seveda v zelo kratkem času doživeli ustavno presojo in seveda ponovno spremembo zakona zaradi nedorečenih rešitev. Predvsem zaradi tega, ker je bilo premalo podatkov zbranih pri dosedanjem delovanju potrjevanja računov, smo vse predloge, ki so bili vloženi zavračali, podobno bo tudi z današnjim predlogom, s tem, da dejansko vidimo rešitev po tem, da se po opravljenih analizah pristopi k resnim korakom k temu, da se vsa ta najbolj izpostavljena dejstva upošteva in seveda pripravi potem tudi ustrezne rešitve. Hvala lepa.
Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala predsedujoči in lep pozdrav vsem skupaj! Že tretjo sejo Državnega zbora imamo pred seboj predlog novele Zakona o davčnem potrjevanju računov. Treba je reči, da te novel naslavljajo realen problem, ampak vse rešitve, ki so bile predlagane do zdaj, so bile prešibke ali pa demagoške. Današnji predlog sicer ne rešuje situacije na povsem primeren način, a z razbremenitvijo tistih, ki jim je uvedba davčnih blagajn povsem nesmiselno otežila položaj, gre v pravo smer, zato bomo podprli nadaljnjo obravnavo Predloga o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem potrjevanju računov, ki ga imamo pred seboj danes. Uvedbo davčnih blagajn smo v luči boja proti sivi ekonomiji v Združeni levici podprli, vendar pa ste se implementacija in izvajanje zakona izkazali kot popolnoma neživljenjski. Jasno je, da je naloga Ministrstva za finance, da bi odpravilo najbolj očitne anomalije v sivi ekonomiji in pripravilo rešitve za druge bolj kompleksne probleme. A kljub opozorilom in pozivom se ni premaknilo nič, pred nekaj dnevi pa smo dobili informacije, da naj bi s popravki pravilnika o izvajanju Zakona o DDV sanirali situacijo. Tako bo moralo miniti vsaj pol leta, da Ministrstvo za finance skupaj s FURS odpravi vsaj najbolj v oči bijoče anomalije. Preprečevanje sive ekonomije je pomembno ne le iz javnofinančnega vidika, ampak tudi zaradi lažjega preprečevanja socialnega dumpinga, kjer največjo ceno plačajo delavci in delavke. Enovit sistem beleženja in sledljivosti je lahko učinkovita in tudi razuma rešitev. Sicer pa rezultati kažejo pozitivne učinke, ki so sicer nižji od pričakovanih iz javnofinančnega vidika, saj je ministrstvo po podatkih v prvih štirih mesecih na ta račun zbralo 14 milijonov dodatnih prihodkov v proračun. Hkrati je tistih, ki imajo davčne blagajne, 9 tisoč 800 zaposlenih oziroma prijavljenih v socialna zavarovanja, kar lahko poleg gospodarski rasti v določeni meri pripišemo tudi davčnemu potrjevanju računov. To so pozitivne posledice, ampak hkrati so se, kot sem že omenil, pokazale številne anomalije te ureditve. Finančna uprava si je recimo že od začetka zakon razlagala precej po svoje, kot na primer v škandaloznem primeru šolskih bazarjev, kjer je bilo jasno, da gre za zbiranje prostovoljnih prispevkov ne pa za nakup in prodajo v pravem pomenu. Prav tako je FURS zelo različno in arbitrarno obravnavala kmete z dopolnilno dejavnostjo. Ob tem imamo v Sloveniji približno 15 tisoč društev, ki le redko kdaj izdajo račun. Že pred časom so pobudo o prilagoditvi sistema davčnega potrjevanja podali Olimpijski komite Slovenije, Center nevladnih organizacij, Zveza društev upokojencev Slovenije in Planinska zveza Slovenije. Ta pobuda je nastala kot odgovor na težave, s katerimi se zaradi novih obveznosti soočajo mala lokalna društva. Davčne blagajne jim namreč povzročajo številne težave, država pa od tega nima nobene koristi. Posebej je treba izpostaviti društva, ki delujejo v javnem oziroma splošnem interesu in zanje je treba čimprej poiskati trajno rešitev oziroma jih izvzeti ali oprostiti iz sistema. Ta društva, govorimo o gasilskih, upokojenskih, humanitarnih, planinskih društvih in tako dalje, opravljajo pomembne in zelo družbeno koristne funkcije, velikokrat celo tiste, za katere bi morala poskrbeti država sama. Zato je popolnoma neprimerno, da jih država obremenjuje s potrjevanjem računov oziroma da jih obremenjuje z izvedbo neživljenjskega zakona. Izjeme, ki jih določa predlog Nove Slovenije so solidna osnova, čeprav so meje, pod katerimi so društva in kmetije, ki opravljajo dopolnilno dejavnost, po naši oceni postavljene previsoko. Meji 10 in 15 tisoč evrov bi bilo smiselno prepoloviti, s tem pa bi se približali popravkom pravilnika, ki bi se medresorsko usklajeval. Treba je namreč opozoriti, da na fiskalne ukrepe ne smemo gledati le kot na polnjene davčne blagajne oziroma proračuna, saj imajo davki več smislov in širše posledice. S preveliko razbremenitvijo ne smemo spodbujati drobnega sektorja, ki ne more dosegati takšne produktivnosti kot večja podjetja. Ob tem je treba povedati, da je drobni sektor pri nas že tako ali tako čezmerno velik in smo bližje perifernim državam kot centralnim glede na razmerje med velikim in drobnim sektorjem. Drugi del predloga je odprava globe za kupca blaga ali prejemnika storitve, ki ne prejme ali ne zadrži računa. Kot smo opozarjali že ob samem sprejemanju zakona, je kazen lahko zelo disproporcionalna, še posebej v primerih majhnih zneskov na računih. S tega vidika bi prav tako bilo smiselno razmisliti o spremembah. V skoraj dveh letih vlada Mira Cerarja na fiskalnem področju ni pripravila nobenih predlogov, ki bi bolj pravično razporedili davčno breme ali bolj učinkovito preganjali davčni kriminal ter agresivno davčno optimizacijo, ki so jo, recimo, razkrili nedavni Panama Papers. Z drugimi besedami, do zdaj se je vlada Mira Cerarja ukvarjala predvsem z malimi ribami, pri velikih pa očitno še kar naprej miži na obe očesi. To je opozorilo, ki ga ob ponovni debati o tem zakonu podajamo. Ponavljam pa, da so uredbe, ki so danes pred nami glede razbremenjevanja, urejanja davčnih blagajn, smiselne. Potrebni bi bili nekateri popravki, ampak to je stvar drugega branja, tako da bomo v prvem branju predlog, ki je pred nami, podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati. Zanjo gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani, lep pozdrav vsem! Vladna koalicija se je lani odločila, da bo slovensko gospodarstvo in kmetijstvo obremenila z davčnimi blagajnami. Ob tem neprimernem ukrepu je naredila še nekaj bolj nerazumnega. Davčne blagajne je naložila tudi številnim drugim organizacijam, ki sodijo v popolnoma druge kategorije kot gospodarski subjekti. Sedanji vladni zakon od prostovoljnih gasilskih društev zahteva vzpostavitev davčnih blagajn. Številna gasilska društva enkrat letno prirejajo gasilske veselice, kjer občani zbiramo sredstva za nakup gasilskih vozil in druge opreme za naše gasilce. Zakon za take primere od njih zahteva vzpostavitev sistema davčnega potrjevanja računov, v nasprotnem primeru država gasilcem grozi celo s kaznimi. V Novi Sloveniji na splošno nasprotujemo nepotrebni birokraciji. Uvajanje birokracije na področju zbiranja sredstev za gasilce pa je skrajno neracionalno in nedopustno. Davčne blagajne so očitno vladna zahvala gasilskim društvom za njihovo delo, trud in služenje ljudem. Trenutna ureditev tega področja ni normalna, zato Krščanski demokrati s tem zakonom predlagamo razumno rešitev – gasilska društva naj se oprosti uporabe davčnih blagajn. Z Zakonom o davčnem potrjevanju računov pa Vlada ni otežila delovanja le prostovoljnim gasilskim društvom, temveč tudi številnim drugim društvom, ki si težko privoščijo vzpostavljanje davčnih blagajn. Društva so po zakonu neprofitna, vendar pa prav društva pogosto skrbijo za ustvarjalnost in živahnost družbenega življenja v naših lokalnih skupnostih. Za boljšo predstavo, kaj vladni zakon pomeni za manjša društva, lahko navedemo nekaj primerov. Lokalni pevski zbor mora pri prodaji vstopnic ob svojem letnem koncertu uvesti sistem davčnega potrjevanja računov. Planinsko društvo mora po vladni ureditvi za organizacijo izleta svojim članom uvesti sistem davčnega potrjevanja računov. Zbirateljsko društvo mora za ogled svoje razstave uvesti davčne blagajne. Majhno folklorno društvo mora pri prodaji vstopnic za svoj nastop uvesti sistem davčnega potrjevanja računov. Enako velja za vsa druga društva s podobnimi aktivnostmi. Vlada je z uvedbo davčnih blagajn obremenila tudi manjše kmetije, ki preko dopolnilnih dejavnosti ohranjajo svojo ustvarjalnost in različna znanja. Krščanski demokrati zagovarjamo odpravljanje nepotrebne birokracije in drugih obremenitev tudi za slovenske kmetije. Majhnim kmetijam moramo omogočiti, da se lahko nemoteno ukvarjajo z dopolnilnimi dejavnostmi, ki pogosto pomenijo ohranjanje različnih tradicij, izdelkov, pomembnih rokodelskih in drugih znanj. V Novi Sloveniji želimo z odpravo davčnih blagajn za dopolnilne dejavnosti do 15 tisoč evrov ohraniti ponudbo lokalnih izdelkov, ki bogatijo življenje v naših lokalnih skupnostih. Hkrati pa s tem manjšim kmetijam olajšamo možnost dodatnega razvoja in prenosa znanj na nove generacije. Vlada s svojim zakonom potrošnikom grozi s kaznimi do 40 evrov, če po odhodu iz trgovine s seboj ne prinesejo računa. V Novi Sloveniji menimo, da je ta ureditev nesorazmerna, zato predlagamo tudi ukinitev sankcioniranja. Krščanski demokrati želimo s tem predlogom zakona iz vladnega sistema davčnih blagajn odpraviti nekaj najbolj nerazumnih določb. Predlog zakona, ki je pred nami, podpirajo tudi številne lokalne skupnosti, naj jih nekaj naštejem: Občina Črenšovci, Mestna občina Slovenj Gradec, Občina Škofljica, Občina Ormož, Občina Rogatec, Občina Šmarje pri Jelšah, Občina Loška dolina, Občina Rogaška Slatina, Občina Šoštanj, Občina Pivka, Občina Kamnik, Občina Lukovica, Občina Železniki, Občina Ribnica, podpore pa bodo še prihajale. Upamo, da se bodo občinam pridružile tudi vse poslanske skupine Državnega zbora in zakon podprle. V Novi Sloveniji bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem potrjevanju računov seveda podprli.
Gospod Tilen Božič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani predstavniki Ministrstva za finance, kolegice in kolegi! Kar se tiče Zakona o davčnem potrjevanju računov, smo se o njem v tem mandatu že zelo veliko pogovarjali, nagovarjali, pa tudi nekako obdelovali različne rešitve, tako pred uvedbo kot sedaj, ko je zakon v veljavi in se tudi v praksi nekako vidi, kakšni so učinki tega. S tem v zvezi je tudi uvodoma minister za finance kot tudi že, mislim, da v začetku te seje minister Mramor, predstavilo nekatere uvodne poglede na to, kaj je pa ta zakon prinesel v odnosu do davčne blagajne in do tistega, kar so bili tudi nekateri ostali cilji tega zakona. In tu so številke, recimo temu, zanimive. Imamo dohodnino, socialne prispevke, imamo višji priliv iz naslova DDV – in to so nekako tisti neposredno učinki, ki jih je možno meriti, nekako izločiti iz plejade ostalih podatkov in ugotoviti kakšni so. Velja pa tu opozoriti tudi na to, kot sem že rekel uvodoma, gre za nepopolne podatke. In v SMC pa se radi, vsaj pri temu, tudi v prejšnjih stališčih smo povedali, opremo na podatke pri tem, ko se zasnuje neke prihodnje vsebinske rešitve na tem področju. In vsekakor je tu treba opozorit še, da nekako s prihodnjim letom lahko pričakujemo tudi podatke o tistih, ki niso zavezanci za DDV, glede na to, da sedaj imamo podatke za mesečne in četrtletne zavezance za DDV, za vse ostale pa nekako ne, poleg tega tudi še ni teh podatkov, ki bi izhajali iz posrednih učinkov tega zakona, se pravi prerazporeditve nekaterih davčnih inšpektorjev, dela na terenu, nekako boljše, vsaj tako smo si mi obetali, organizacije, glede na to, da tam preko 180 inšpektorjev, ki so se predhodno ukvarjali z blagajniškim prometom v nekem najožjem smislu, in je dosti od tega sedaj prevzel strežnik na finančni upravi. Lahko se začnemo ukvarjati z zahtevnejši primeri, tudi s tistim, kar se nekako velikokrat očita, glede šušmarjev. To je ena tema, ki je zanimiva. Je ta zakon neposredno ne rešuje, jo pa posredno pomaga reševati, kar je tudi pomembno. Če gremo na koncept. Jaz tu predvsem oziroma poslanska skupina vidimo tukaj predvsem razliko v pristopu, kako se tega lotevamo, se pravi nek pogled davčne politike, ki s svojimi dejanji mora zagotavljati neko, recimo temu, nevtralnost, kako se bodo zavezanci obnašali oziroma če jih že spodbuja k nekaterim dejanjem, mora biti to izjemno premišljeno, ciljano, spremljano in z vso analitiko zraven. In kaj se s tem nekako misli? V osnovi, če bi zelo poenostavil, bi to šlo nekako v tej smeri, da naj gasilci ostanejo gasilci, ker so dobri v tem in to dobro delajo, naj kmetje ostanejo kmetje in naj prostovoljci tudi ostanejo prostovoljci. In iz česa to izhaja? Predvsem iz tega, da kadar se ukvarjamo s tem, pod kakšnimi pogoji bo nekdo se ukvarjal z dejavnostjo in tukaj govorimo velikokrat oziroma predvsem za tiste primere, ko se posega v tržno dejavnost, je treba nekako te pogoje izenačiti, da smo vsi pred zakonom enaki, da se tudi uredijo enaki konkurenčni pogoji in da ne gre tukaj za neko morda iskanje, na trenutke bi lahko temu rekli iskanje volilne baze, ampak predvsem na iskanje rešitev v skladu s ciljem zakona, v skladu s ciljem davčne in drugih politik te države. Kar se tiče tega premišljenega pristopa, ki nekako velja pri nas, rekli smo, da bomo počakali na podatke, prve podatke imamo, veliko jih še pride in pri tem je treba predvsem iskati po našem mnenju neke rešitve, ki se opirajo že v zasnovo zakona, pa tudi gledajo nekako na drugo zakonodajo. Ker, še enkrat, kot smo že večkrat povedali, Zakon o davčnem potrjevanju računov je tehnični zakon in definira samo to, da takrat, kadar nekdo je dolžan izstaviti račun za neko transakcijo, tega tudi elektronsko potrdi pri finančni upravi. Vse ostale zadeve, veste, da je bil v javni razpravi, ta je že zaključena, en predlog spremembe, ki se tiče tudi teh, ki jih vi omenjate, predlagatelj, ki se ukvarja z društvi, po našem mnenju na morda malo bolj takten način, gre za ta društva, kako jim pomagati, enkratni dogodki, ne vem, ali je to šagra, ali je to opasilo, ali je to gasilska veselica na letni ravni, ob izpolnjevanju še nekaterih dodatnih pogojev, da ne gre za konkuriranje na trgu, ampak res za ohranjanje neke značilnosti, neke tradicije, nekega dogajanja, ki je v našemu prostoru za vsako regijo, lahko rečemo, malo drugačen skoraj od vasi do vasi drugačen, da se nekako ohrani. In to je tisto kar se skuša zasledovati. Zaradi tega, recimo, je neka pavšalna rešitev, "zdaj pa do 10 tisoč evrov vsi ven," morda nekoliko neprimerna in potrebuje korak naprej. Zato je tudi današnja razprava, kljub temu, da smo jih imeli že veliko, dobrodošla, ker lahko poglede soočimo in vidimo, kako bi to zadevo bolje rešili. Kar se tiče kmetov. Naš pristop gre bolj v smeri tega, kaj razumemo kot osnovno kmetijsko dejavnost oziroma kaj kot dopolnilno, in tu se potem posredno, preko nekega drugega zakona, vpliva na to, ali se izstavljajo računi in s tem, če se izstavijo ali ne računi, pridemo tudi do tega, ali jih je treba fiskalizirati ali ne. Nadalje, nek operativni vidik, se pravi, kako zavezancem poenostaviti uporabo tega sistema. Mislim, da tu vsekakor velja pohvaliti Finančno upravo, njihov pristop in predanost, tudi kar se tiče osveščanja in tako naprej, pa tudi zagotavljanja neke osnovne infrastrukture, ki društvom in vsem ostalim lahko pomaga, imamo že mini davčno blagajno, plan je, da bi se razvila oziroma nadgradila ta aplikacija do te mere, da bi jo lahko imeli vsi na svojih mobilnih telefonih, tablicah in podobno, s čimer se še dodatno razširi krog uporabnikov in uporabnost te aplikacije, zaradi tega, ker se stremi k enostavnosti, nižanju stroškov in se s tem dejansko pride do tega, da je sistem do zavezancev čim bolj prijazen, če je že treba nekaj izpolnjevati, naj bo to čim bolj po volji oziroma ugodno za zavezance. Nadalje še dodatna zadeva, kar se tiče operativnosti, ko se pogovarjamo o tem – rečeno je bilo, za določena območja. Mi smo bili tudi seznanjeni v poslanski skupini s predlogi Planinske zveze in še nekaterih drugih. Tam je bilo izpostavljeno, da, recimo, 20 koč v Sloveniji ni pokritih z internetom. Nikakor ni prepovedano, da že zdaj ne bi uporabljali davčne blagajne, in to take, dajmo reči temu, ki ni zvezek v papirnatem smislu, ampak je v elektronskem smislu. Je pa res, da je malo nelagodno to, da je treba v dveh dneh priti v neko območje, kjer se ta promet lahko fiskalizira, in tu seveda velja nek razmislek, ali gre razmišljati tudi o nekaterih spremembah rokov. Zaradi tega, ker dejstvo je, da iz vsake take koče nedvomno vsaj kdo, recimo, v petih, desetih, petnajstih dnevih nekako pride do tiste točke, kjer pa je vsaj neka pokritost z internetom, pri čemer so ti podatki po obsegu relativno majhni in zadostuje že relativno šibka povezava za to, da se izvede celoten postopek fiskalizacije. Kot rečeno, pri teh zadevah, kar se tiče Poslanske skupine SMC, mi posegamo predvsem po neki vsebini, na ta način se išče tudi neke rešitve po vsebini, ki imajo neko resno utemeljitev zadaj oziroma bolj temeljito, in tak previdnostni pristop, kot smo ga imeli do zdaj, kar se tiče izjem, kar se tiče delovanja sistema, odprtosti sistema in tako naprej, ga bomo zastopali tudi naprej. Naj se zdaj dotaknem tega predloga, ki smo ga prejeli. Res je, da smo že dosti zadev poudarili, izpostavili, ampak vseeno, glede na to, da se marsikaj od tega ponavlja, kar je bilo v preteklosti že demantirano ali pa drugače razloženo, vseeno velja iti skozi. Če začnem na začetku, Zakon o davčnem potrjevanju računov, pravna podlaga za obvezno uporabo on line davčnih blagajn praktično za vse zavezance, ki poslujejo z gotovino. To smo že ugotovili večkrat, da ne drži povsem. Ugotovili smo tudi, da Slovenija predvideva oziroma po naši zakonodaji so že predvidene določene izjeme, ki izhajajo iz drugih zakonov, ne nujno iz Zakona o davčnem potrjevanju računov, in dejstvo je, da je treba tu več pogojev izpolniti oziroma, temu lahko rečemo, dva. Se pravi, mora biti poslovanje z gotovino po definiciji, ki je v zakonu, in je treba izstaviti tudi račun, mora biti ta dolžnost. In potem pride do fiskalizacije. Če govorimo, recimo, o donacijah, o članarinah, če govorimo o tem, da zbere neko društvo upokojencev denar za to, da kupijo karte za gledališko predstavo, tu fiskalizacija še ne nastopi. Tako, kar se tega tiče, velja vseeno malo opozarjati naprej. Nadalje se zopet izpostavlja, da mora nekdo, ki bi enkrat na leto organiziral nek tak dogodek, nakupiti vso to megalomansko opremo in tako naprej. Zdaj je odvisno od dogodka, odvisno tudi, kako so organizirani, v nekaterih primerih lahko priskočijo na pomoč zveze društev oziroma neke krovne organizacije, v drugih primerih se lahko poslužujejo najemov, v tretjih primerih, če gre za manjše obsege, še vedno obstaja vezana knjiga računov oziroma ni nujno, da pride do nakupa. Se pravi, neko sorazmernost pri tem si lahko zavezanec določa nekako tudi sam, kar mu to omogoča zakon. Potem je tukaj predlagatelj napisal, da smisel delovanja društev ni vstop in konkuriranje na trgu, ampak združevanje državljanov na različnih področjih družabnega življenja, s čimer se popolnoma v SMC strinjamo, tudi spodbujamo, jih poslušamo, tudi marsikdo izmed nas se je že srečal s kakšno zvezo ali pa z društvi, s predstavniki itn, razno raznih državljanov oziroma zavezancev, ki jih je to doletelo, ta sprememba, ki jih skrbi, ki morda imajo določena vprašanja, smo se z njimi tudi pogovarjali, ampak dejstvo je, da ne glede na to, kadar pride do tega, da nekdo stopi na trg, mora biti, kot že prej povedano, nekako obravnavan pod enakimi pogoji. Se pravi, če se nekdo odloči, da bo posegel v tržno sfero, mora biti izenačen z ostalimi. In tukaj ponovno velja opozoriti, da se še vedno pojavljajo te informacije, morda tudi zaradi nezadostne obveščenosti, ko nekateri smatrajo, da morajo izstavljati, ne vem, fakture v določenih situacijah, ko ni treba, izvajati fiskalizacijo, ki je tudi ni treba. To je tisto, o čemer se moramo še pogovarjati naprej, vedno znova poudarjati, tako kot sem rekel prej, donacije, članarine, nakazila neposredno na transakcijske račune, dotacije iz občin itn. Ali pa recimo, kot sem prej rekel, za nakup, če se odloči neko društvo, da bodo šli pogledati predstavo v Opero balet in izberejo zato denar za tiste karte in potem plačate karte. Tukaj ni fiskalizacije. In potem naprej, tukaj tista zanimiva trdite, ki je bila, da planinsko društvo, ki za svoje člane enkrat letno organizira planinski izlet, da mora zaradi enega takega dogodka vzpostaviti sistem davčnega potrjevanja računov. Ni ravno tako. Odvisno, prvič, koliko je to obsežno, bodo sami presodili, kaj od tega morajo narediti. Nenazadnje imajo še vedno možnost uporabe vezane knjige računov. Prav tako, kot sem že povedal, je v pripravi ta nadgradnja mini davčne blagajne, ki bo predvidela tudi za njih, da se bodo lahko poslužili nekega drugega načina. Konec koncev, če imajo člane, verjetno razpolagajo z nekimi elektronskimi naslovi. Slovenska zakonodaja že več let ima to možnost, da lahko nekdo izstavi račun samo v elektronski obliki in v takem primeru verjetno se bodo poslužili uporabe, ne vem, mobilnega telefona, tiste aplikacije, bodo izstavili normalno te račune, poslali jim račun po elektronski pošti, da ne bo treba rabiti tiskalnika. Dejansko imamo aplikacijo, ki je brezplačna, imamo telefon, ki ga že tako ali tako uporabljajo, večina je že tako ali tako danes pametnih, vsaj po raziskavah, in se to da zaobiti oziroma rešiti na z zakonom skladen način. Gremo naprej na tiste sankcije. Tukaj še vedno stojimo v SMC na stališču, da je ta trikotnik med finančno upravo, tistim, ki nekaj proda, in tistim, ki nekaj kupi, na nek način treba stimulirati, da je zaprt. Ker to, da nimamo težave v Sloveniji na tem področju, jaz mislim, da ne drži. To težavo imamo. S to težavo se je treba soočiti in s to težavo je treba tudi na nek način delovati v tej smeri, da se odpravi. Zakaj? Zaradi tega, ker se boste verjetno že tudi sami nekateri poslanci, pa še marsikdo, ugotovili, da je že osnovna razlika, ko vi pridete nekam, morda spijete kavo, rečete, lahko plačam ali pa račun prosim, imelo že vpliv na to, ali boste prejeli račun za svoje plačilo ali ne. Žal je tako. Tukaj še vedno štejemo to določbo, ki je včasih veljala že s prvim zakonom o DDV, da je pomembna in da nekaj zraven, je simbolne narave, se pravi, gre za prekršek, ki vas stane, če vam ga izrečejo, če ne gre zgolj za opomin, kar lahko tudi inšpektor naredi, če se pa res odloči, da ste pa kršitelj in da vam bo dal kazen, izdal plačilni nalog, če plačate v osmih dneh, je to 20 evrov v razmerju do česarkoli, glede na to, da tukaj res se verjetno inšpektor odloča na podlagi tega, da dobi nekega večkratnega kršitelja ali pa nekoga, ki se zelo evidentno na vse skupaj požvižga, je morda prav, da se tudi na ta način ve v podzavesti, da obstaja tudi še kaj drugega kot zgolj grd pogled, če pride do kršitve. Pogosti so tudi raznorazni izgovori, verjetno jih včasih ni bilo toliko, zdaj imate od tega, da je nekomu zmanjkalo papirja, da mu ne dela morda v tistem trenutku tiskalnik, da prinese kasneje, pridite jutri po račun, itn. Se pravi, je neka kultura, ki se je tudi s tem naslovila in se skuša na nek način spreminjati. In po našem mnenju je ta račun z neko simbolično kaznijo oziroma prekrškovno določbo še vedno primeren. Če gremo nekako naprej na konkretne člene, imam, kot ste sami povedali, so nekako štiri točke. Eno je glede prostovoljnih gasilskih društev, tukaj ne bi pretirano izgubljal besed, glede na to, da smo imeli podoben predlog zadnjič, smo ga tudi utemeljili, zakaj tako mislimo. Se še vedno postavlja vprašanje, zakaj bi te ločili od tistih družb, kjer imate drugo alinejo: "Društva, katerih prihodki preteklega poslovnega leta so manjši od 10 tisoč evrov". Gre načeloma za primerljivo situacijo. Se pravi, na nek način gremo gledati, da trg je trg in naj bo nekako ločen oziroma tisti, ki so v neki skupini posebni, naj bodo po primerljivih pogojih. Potem, kar se tiče kmetov, kot sem že omenil v poslanski skupini tudi intenzivno razmišljamo o tem, tudi se dela na zakonu, ki ureja katastrski dohodek. Tam notri gre predvsem za neke vsebinske spremembe, ki se tičejo tega, kam gredo določene dejavnosti, ki so bile prej dopolnilne, se pravi, jagodičevje in tako naprej, da se potem o tem naprej vrši neka razprava in da vidimo, ali so tukaj neke rešitve, ki jih je možno realizirati in ne predstavljajo nekih težav z vidika nadzora, z vidika zavezancev in z nekega vidika postavljanja nekoga v bistveno drugačen položaj. Glede prekrška kupcev sem pa nekako že tudi povedal. Na podlagi tega, kar sem predstavil v mnenju poslanske skupine, predloga, ki ga je podal predlagatelj, ne podpiramo. Razpravo, kot že rečeno, vedno podpiramo, ker rešitve, določene, bo treba sprejeti, morda ne na takšen način, ker vedno pride do tega, da je treba na podlagi podatkov, ki se izkažejo iz prakse, kaj narediti, vendar ne na takšen načni, da bi prišlo do nekih odstopov od ciljev, ki smo si jih zastavili oziroma da bi neke izjeme vodile v izkrivljanje pogojev na trgu in včasih celo vabile k neprimernemu ravnanju zavezancev. Velike razlike v načinu obdavčitve v davčnih postopkih in tako naprej so lahko tudi nek stimulans za dejanje, ki ni zaželeno. In to je ravno to, kar je bilo prej mišljeno s tem, ko sem rekel, naj gasilci ostanejo gasilci, prostovoljci prostovoljci in tako naprej. Pri nas gre predvsem za to, da bi iskali rešitve in ne nujno, kot se včasih zdi, da se tukaj išče predvsem neka volilna baza. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke, poslanci, državna sekretarka, lepo pozdravljeni še enkrat! Kot že velikokrat izpostavljeno, smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke uvedbi davčnih blagajn nasprotovali, saj ne rešujejo tega, kar bi morale – ne rešujejo sive ekonomije. Enostavno to pomeni to, da tisti, ki računov niso izdajali prej pred uvedbo davčnih blagajn, jih ne izdajajo tudi po uvedbi davčnih blagajn, jih ne izdajajo danes. Prav zaradi uvedbe davčnih blagajn tudi niso registrirali svoje dejavnosti: Kar je problem, ravno to so tisti, ki predstavljajo nelojalno konkurenco tistim, ki svojo dejavno dejansko pošteno tudi opravljajo. Bi mogoče na temu mestu vprašala spoštovano državno sekretarko, koliko se je zaradi uvedbe davčnih blagajn zmanjšala siva ekonomija. To je namreč, to zmanjšanje sive ekonomije je bil eden izmed temeljnih namenov pri uvedbi davčnih blagajn. Po oceni finančne uprave pred uvedbo davčnih blagajn bi moralo biti število zavezancev, ki bi te davčne blagajne uporabljali, nekje med 60 in 80 tisoč. Število zavezancev, so pa davčno potrdili račune, to pomeni, da so dejansko davčne blagajne tudi uporabljali, pa je na dan 13. 5. 2016 znašalo 46 tisoč 527. Torej precej nižje število. In kaj se dogaja, odkar imamo davčne blagajne? Veliko mikro, veliko malih podjetij še vedno uporablja vezane knjige računov. Nekatera podjetja, predvsem samostojni podjetniki so z dejavnostjo prenehali, nekateri pa enostavno več ne poslujejo z gotovino. Veliko je takšnih. Zlasti za mala, mikro in srednje velika podjetja pomenijo davčne blagajne dodatno, prvič, finančno breme in, drugič, tudi administrativno dodatne obremenitve. In prav je, da ponovno kot že velikokrat izpostavimo neenakomerno razvitost Slovenije, ki vsem ne omogoča enake pokritosti in dostopa do interneta, tako da tudi telefoni in mobilna aplikacija marsikje popolnoma nič ne koristjo. Resnično se sprašujem, zakaj so na teh območjih že v štartu podjetniki v malo drugačnem, bom rekla kar podrejenem položaju. Zakaj? Namreč, ti v vsakem primeru pa morajo uporabljati vezane knjige računov. In potem imamo tukaj še podjetja, ki delujejo na terenu, ki opravljajo svojo storite. Verjetno takrat, ko se s kupcem dogovorijo, ne vprašajo kupca, ali pri vas, ne vem, posamezni mobilni operater ali bom imel signal, da bom dejansko lahko izdal davčno fakturo ali ne. Tako da morajo v vsakem primeru biti pripravljeni tudi na to in se dejansko ukvarjati s tem problemom, če želijo ali ne. Davčne blagajne so več kot očitno glede na številna pisanja vidno prizadele civilno družbo. Koga tukaj mislimo? Tukaj mislimo posameznike, tukaj mislimo državljanke in državljane, ki preko društev sodelujejo v teh različnih skupinah. Niso bila prizadeta zgolj gasilska društva, v veliki meri so bila prizadeta gasilska društva, prizadeta so bila vsa društva, pa naj gre tukaj za kulturna društva, humanitarna društva, športna društva in ostalo. Danes, če želijo organizirati neko prireditev in seveda pri tem pobirati vstopnino, morajo davčno izdati račun. In seveda davčna blagajna ni zanemarljiv znesek, uporaba mobilnih telefonov pa seveda ni povsod mogoča, ker povsod ni enake pokritosti z internetom. Kot rečeno, ste zelo prizadeli tudi gasilska društva. Kot je že bilo rečeno, res zelo pogosto si s tem, ko enkrat letno organizirajo gasilsko veselico, veliko pomagajo. Tam pridobijo posamezna sredstva, s katerim potem naredijo nakup najnujnejše opreme, bodisi avtomobilov bodisi česa drugega. To je oprema za vse nas državljanke in državljane Republike Slovenije, vsi potrebujemo. In verjemite mi, velikokrat so prav oni tisti, ki so prvi na mestu, ko potrebujemo njihovo pomoč. Na nek način ste jih z uvedbo teh davčnih blagajn seveda prizadeli, ampak verjamem, da so vam to že sami povedali. Prizadeli ste tudi številne kmete, katerim je bilo zelo pogosto rečeno, da naj si pomagajo z dopolnilno dejavnostjo, tako bodo lažje preživeli, da brez tega enostavno ne gre, danes pa tudi ti kmetje seveda potrebujejo davčne blagajne. Dva dneva nazaj je Ministrstvo za finance predstavilo rezultate prvega tromesečja in prve učinke davčnih blagajn. Seveda so z rezultati zelo zadovoljni, pridobili so za okoli 20 milijonov evrov dodatnih davkov in prispevkov. Mene pa resnično skrbi, kako je lahko ministrstvo tako zelo enostransko, vidi zgolj višje prihodke s strani davkov in prispevkov, ne vidi pa, kakšni stroški so bili s temi davčnimi blagajnami povzročeni na eni strani samemu gospodarstvu in ne nazadnje, kakšne stroške so imeli oni sami, da so ta sistem sploh vzpostavili, kar seveda ni zanemarljivo. Eno so enkratni stroški, ki jih je ministrstvo pri tem imelo, drugo so pa mesečni stroški vzdrževanja in nenazadnje tudi stroške plač, razni potni stroški, vzdrževanje avtomobilov, ki jih davčni inšpektorji, ki hodijo po terenu, morajo imeti. Na temu mestu se resnično sprašujem, kakšna je potem tista cost–benefit analiza na koncu, ko primerjamo obe strani, prihodke in odhodke na drugi strani. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke še vedno menimo, da so se davčne blagajne izkazale za škodljive, da zavezancem povzročajo dodatne finančne stroške in seveda tudi nesorazmerne administrativne obremenitve. In ravno zaradi tega smo seveda v parlamentarno proceduro nedolgo nazaj vložili zakon, s katerimi smo želeli davčne blagajne ukiniti, a ta predlog na aprilski seji Državnega zbora, žal, ni prejel podpore. Danes je pred nami predlog, ki določa izjeme. Določa izjeme za društva in določa izjeme za kmetije, ki opravljajo dopolnilno dejavnost. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sicer menimo, da je to zelo pozitivno, da pa ni dovolj, saj bi bilo davčne blagajne enostavno potrebno ukiniti. Ne glede na to pa bomo ta predlog zakona, ki je danes pred nami, v prvi obravnavi podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo. Še enkrat, lep pozdrav vsem! Obravnavana tematika davčnih blagajn je postala pogosta praksa sej Državnega zbora. Opozicijski predlogi za spremembo in dopolnitev Zakona o davčnem potrjevanju računov se kar vrstijo. Predlagatelji so očitno slučajno ali bolj namenoma preslišali vse dosedanje razprave, kajti, kot smo že povedali, poslanke in poslanke v Poslanski skupini Desus verjamemo v učinkovito pobiranje javnih dajatev s ciljem večje sledljivosti. Ta cilj je mogoče uresničiti samo z dosledno uporabo davčnih blagajn, ni pa potrebe po dodatno obrazložitvi, kaj več pobranih sredstev pomeni za socialne transfere. Ker nismo imeli možnosti razpolaganja z natančnimi številkami, smo kot koalicijski poslanci zaprosili za razumevanje in potrpljenje, da lahko postrežemo s konkretnimi in natančnimi rezultati celotne analize. Predlagatelji pač niso imeli toliko potrpljenja in je skoraj identičen predlog zakona konec aprila vnovič romal v zakonodajni postopek. Analiza je, kot je bilo obljubljeno, znana. Podatki so pričakovano pozitivni in se kažejo v povečanem prijavljenem prometu in seveda večjem vplačilu DDV. V obdobju februar–aprila 2016 je bilo vplačanega skoraj 5 % več DDV. Zavezanci, ki uporabljajo davčne blagajne in ki so oddali obračun DDV, so izkazali za skoraj 20 milijonov evrov več neto vplačil DDV oziroma 7 % več kot v enakem obdobju lani. V Poslanski skupini Desus smo si vzeli čas in zelo pozorno prisluhnili vsem tistim, ki jim trenutna rešitev povzroča nekatere nevšečnosti. To so v prvi vrsti upokojenska društva, za katere se je v vmesnem času vendarle našla rešitev. Pri tem pa naj spomnim, da smo v Poslanski skupini Desus bili naklonjeni pobudam, različnim društvom in nevladnim organizacijam, ki so vseskozi podpirali vladne napore za učinkovito pobiranje javnih dajatev. Nasprotovanje je bilo čutiti le glede neprimernega ukrepa obveznega potrjevanja računov za mala lokalna društva, zato se je njihova meja za izjeme ustavila pri 10 tisoč evrih. Torej, izdajanje računov ostaja še naprej ustaljena dejavnost davčnih zavezancev. Ocenjujemo, da je vladni predlog, da se kot meja za izjeme določi 5 tisoč evrov letnega prihodka, veliko bolj realna in pravična rešitev, zlasti če hočemo v celoti doseči namen zakona in vključiti čim večje število davčnih zavezancev po načelu enakopravne obravnave. Prav tako soglašamo z Ministrstvom za finance ter hkrati še enkrat apeliramo, da se vse omenjene težave, ki so jih zasledili mali davčni zavezanci, čim prej uredijo v spremembah Pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost. S predlaganimi rešitvami za določene izjeme se nam bo v Poslanski skupini Desus odstranil velik dvom, ki se nam je morebiti pojavil ob učinkovanju davčnih blagajn v praksi. In če smo izjemam namenili nekoliko več pozornosti, pa smo do druge predlagane rešitve, ki predvideva ukinitev kazni za kupce, toliko bolj kritični. V Poslanski skupini Desus bomo zavrnili predlog novele. Hvala.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima predlagatelj. Izvolite, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka s sodelavci! Zahvaljujem se za predstavitev stališč poslanskih skupin in mi je v posebno veselje, da so se predvsem sedeži koalicijskih poslanskih skupin v parlamentu bolj napolnili kot v trenutku, ko sem v imenu predlagatelja predstavljal naše zakonske rešitve, takrat je bilo namreč samo okrog 5, 6 % koalicijskih poslancev v dvorani, tako sem samega sebe ves čas svojega izvajanja pri govornici spraševal, ali je Državni zbor že razpuščen. No, hvala bogu, ni, tako ima naš zakon še nekaj možnosti, da bo uspel. Zahvaljujem se vsem, ki ste izrazili podporo, nekoliko pa sem razočaran oziroma v Novi Sloveniji smo razočarani nad stališčem največje Poslanske skupine Stranke modernega centra, ki ga je predstavil kolega Tilen Božič. Moram reči, da preprosto ne razumem, kaj pomeni, gasilec naj bo gasilec, prostovoljec naj bo prostovoljec, kmet pa naj bo kmet. Lahko pa tudi razumem, lahko razumem, da, res, gasilec naj bo gasilec, da bo pa vso opremo in vse stroške izobraževanja, tekmovanja plačala država ali pa lokalna skupnost, ki pa denarja nima, ker ji država ne da dovolj denarja. Če bo šlo tako, okej, potem na nek način pristanem na to, da bomo izgubili del slovenske kulture, tako pač imenujem gasilske veselice; morda me boste zafrkavali, pa sem tudi na to pripravljen. Morda tisti, gospe in gospodje, ki živite v urbanem središču, kjer imate poklicna gasilska društva, nimate toliko kontaktov s prostovoljnimi gasilskimi društvi. Mi, ki smo na podeželju, kjer so gasilska društva pravzaprav stara okrog 100 let, kjer so konkretno v moji vasi pred natančno 80 leti zgradili arhitekturno izjemno bogat gasilski dom, z visokim stolpom, ta gasilski dom danes seveda ni v funkciji, je pa v njem muzejska zbirka, ki smo jo tam uredili. Da mi ne boste očitali, da smo predlagali ta zakon zaradi prostovoljnega gasilskega društva Žižki, iz katerega prihajam – ne, nismo zaradi tega, ker smo gasilsko veselico že imeli, veste, in sicer na Florjanovo, ker veste najbrž, da je Sveti Florjan zavetnik gasilcev. Jaz bi bil vesel, da bi tudi minister Mramor bil zavetnik gasilcev, sploh pa največja vladna stranka. Jaz nisem kriv, če je – pa spet, v moji rojstni vasi, kjer živim, kjer nas je 600 prebivalcev in imamo mlade, ki so nori na gasilstvo. Štiri gasilske enote, gasilske desetine imamo na državnem tekmovanju. Kolega Tilen Božič, izračunajte, koliko so potni stroški, sendviče si bodo sami doma naredili, da se razume, ker tam ne bodo, nimajo denarja, da bi si tam naročili hrano ali pa kje na poti, na avtocesti, sendviči so torej 0 evrov. Potne stroške izračunajte vi, Google vam bo pokazal, koliko kilometrov mora avtobus oziroma dva avtobusa ali pa trije avtobusi prevoziti, da te ekipe in navijače pripeljejo na Primorsko, kjer bo, kot veste, ker ste Primorec, državno gasilsko tekmovanje. izračunajte te stroške, gre za tekmovanje, ne gre za opremo. Jaz se zahvaljujem na temu mestu ministrici za obrambo, ki je našim puncam dala nekaj denarja za nove prepotrebne gasilske uniforme. Gasilec naj bo gasilec, to se pravi ne sme gasilsko društvo za novo leto, kar je tradicija, okoli nositi vsakemu gospodinjstvu koledarje, vi tega ne poznate in zato se čudite in smejite [[…]]Na podeželju mi tako funkcioniramo, ker hodimo po zemlji, veste, mi hodimo po zemlji in čas je da se tudi vladajoča koalicija spusti do malih ljudi, kot se to reče. Jaz sem z velikim veseljem prebral sporočilo za javnost, kjer premier Cerar pravi: »Odprt dialog s civilno družbo je eno od temeljnih načel delovanja Vlade.« Ampak, dejansko pa gre zadeva čisto drugače. Povem, da sem imel namen, da bi gospoda Mramorja pripravil v organizacijski odbor za pripravo gasilske veselice, kjer bi videl, da 50 ljudi v povprečju dela en teden, cel teden, tudi dopust si vzamejo, da pripravijo tri šotore in vse potrebno, da bi minister Mramor videl, kako življenje teče na podeželju, konkretno v tej zadevi, konkretno pri prostovoljnih gasilskih društvih. Ker imam občutek, da nas je ali pa da ste nekateri preveč oddaljeni od realnega življenja in zato ne razumem, res ne razumem, da pa prostovoljnim gasilskim društvom zapovedujete davčne blagajne. In, ko sem poslušal predstavitev stališča Poslanske skupine DeSUS se bojim, da oni mislijo, da gre za davčno olajšavo ali pa za opustitev pisanja računov ali pa za opustitev ne vem česa. Ne, gasilska društva želijo plačati davek, gre samo za opustitev, da ne bodo zavezanci za davčne blagajne. Samo za to gre. In tukaj so seveda tudi planinska društva. Ja, kolega Božič, poglejte, lansko leto sem bil v eni od planinskih koč in so me prosili, da vendarle za njih naj ne bi Državni zbor vpeljal davčnih blagajn. In so mi natančno razložili, kaj to pomeni, ko bo treba iti v dolino, fiskalizirati račune. Ja, kaj mislite, da je v tej planinski koči deset ljudi? Tam je eden, ki kuha čaj, ki streže in tako dalje, morda dva. Če bo ta šel dol ali pa vsak drugi dan ali kaj, jaz ne vem, ne gre. Vi ste tukaj ex cathedra teoretično zadeve zelo dobro razložili, ampak na žalost je pa življenje praktično, v življenju ni teorije. Rekli ste tudi, da je potreben še razmislek, da so rešitve potrebne, drugačne. To sem pa vesel. Koliko časa še moramo razmišljati, dajte, povabite nas in tako detajlno govorimo, da mi je skoraj malo nerodno, da v parlamentu o takšnih detajlih govorim, tako kot tudi včeraj, recimo, ko smo govorili, kaj je kolo in kaj je kolo s pomožnim motorjem, in je to očitno bilo potrebno razložiti včeraj zvečer. Tako zdaj jaz tudi razlagam, kaj je treba narediti za uvedbo davčnih blagajn na gasilski veselici. Da morate imeti router in hvala bogu, da imate gasilski dom z visokim stolpom, na stolp daste router, vmes seveda potegnete kar nekaj kablovja, nekaj sto metrov, da potem imate dve davčni blagajni preko wifija za vstopnino in 10, 15 blagajn za šanke, če imate večjo gasilsko veselico. Ali veste, kakšen je proračun? Proračun take gasilske veselice je okoli 8 tisoč evrov. Zdaj pa izračunajte, koliko špricarjev morate prodati, da to dobite nazaj in da potem gasilcem nekaj ostane? 50 ljudi je delalo prostovoljno, kolega Božič, ves teden, na dan veselice in dan pred pa 100 ljudi. To so gasilci in so prostovoljci, v eni osebi. Tako zelo plastično sem vam želel te stvari razložiti. Jaz upam, da bo zdaj razumevanje večje. Kolegica Suzana Lep Šimenko je pokazala na realni problem, na realni problem nepokritosti Slovenije z internetom. Kje je zdaj ta strategija Digitalna Slovenija? Vem, da je spisana, kdaj pride v Državni zbor? Kje je šele realizacija. 300, 400 milijonov rabimo, da Slovenijo pokrijemo. Če bodo to dale davčne blagajne, okej, potem sem jaz tudi za davčne blagajne. Ampak 300 do 400 milijonov bi pa res moral biti letni izkupiček iz naslova uvedbe davčnih blagajn in omejevanja sive ekonomije, kot je to izračunal zelo znani davčni svetovalec, po moji oceni najboljši, gospod mag. Ivan Simič, ki ga zdaj bolj druge države cenijo kot doma, mi doma pa ga poznamo po njegovem projektu, ki se mu reče Informativni izračun dohodnine. Če vi želite vpeljati neko zakonodajo in rečete v koalicijski pogodbi, to je instrument, to je sistem, s katerim želimo omejiti sivo ekonomijo in potem greste ocenjevati, kakšen je obseg sive ekonomije v tej državi, potem pridete na to številko, 300 da 400 milijonov bi morali biti davčni prihodki večji, če bi zadeva prijela, ampak očitno nekje spušča, ni prijela. Dihta pa, je pa vodotesna pri prostovoljnih gasilskih društvih, kulturnih društvih, upokojenskih društvih, planinskih društvih, pri teh malih. Tukaj imamo mi problem, pri teh malih kmetijah, ki se matrajo in delajo neke ročne izdelke. Veste, če bo tam kdo bogat, aleluja, res. In govorimo samo o tistih kmetijah, ki imajo dopolnilno dejavnost manjšo od 15 tisoč, vrednost je manjša od 15 tisoč evrov na letni ravni. To so zadeve, kjer bi si mi v Novi Sloveniji dejansko želeli, da bi tudi koalicija vsaj pet procentov te energije vložila za razmislek o tem predlogu, kot smo jo mi vložili, ko smo se pogovarjali z organizacijami, z ljudmi, za obiske na terenu, z davčnimi svetovalci in tako naprej. Prosimo vas zapet procentov te energije za razmislek, da bi vendarle nekaj naredili, šli naproti ljudem. Nas so ljudje sem poslali. Moramo delati za ljudi. Mi pa zdaj rečemo, vsi ste lopovi, ki karkoli delate. Potem je res logika in filozofija v tej državi, da je biti najboljše brezposeln, ne iskati službe, nekaj boš že dobil, neko socialno pomoč, tu pa tam kaj fušaš, ker fušarji niso zavezanci za davčno blagajno, niso zavezanci. Koliko je zdaj tistih avtokleparjev pod kozolci, ki vam na črno pofarbajo vaš avto, ki ga ruknete, recimo? Koliko jih je manj? Imate te podatke. Ne hoditi, prosim, s temi podatki [[…]]jaz sem vesel, da pravite, da so davčne blagajne vrgle – kaj je že minister rekel? Zaradi davčnih blagajn v proračun kapnilo že 20 dodatnih milijonov. Hvala bogu, samo to vi meni dokažite, da se je res siva ekonomija zmanjšala za 20 milijonov. Kako boste zdaj vedeli, da ravno zaradi teh davčnih blagajn, da je kapnilo 20 milijonov? Ali je kapnilo od gasilcev? Če ja, potem naj bodo zavezanci za davčno blagajno. Če je kapnilo od upokojenskih društev, potem naj imajo upokojenci davčne blagajne. Če je kapnilo od planinskih društev, potem naj imajo planinska društva davčne blagajne. Jaz pa vem, da ni. Ni, razen če mi bo to gospod minister dokazal. Ker tu je zdaj vprašanje zaupanja, veste. Država, bolje rečeno ta vlada, ta koalicija ne zaupa državljanom, ne zaupa društvom, zato je rekla, vsi ste goljufi in vas bomo držali z davčnimi blagajnami. In ja, davčne blagajne za neko večjo prireditev so strošek. In tam morate imeti dežurnega računalničarja, če se kaj zgodi, servis na klic ni dovolj, mora biti tam, ker ne morejo štanti, šanki stati, vstopnice, če imate vstopnino, to mora delovati brezhibno, drugače ste v zgubi. In bodo predsednika prostovoljnega gasilskega društva vaščani ali člani društva dali na gavge. Zadeve so zelo preproste in malo več kmečkega razmišljanja, tega, ja, zdravega razmisleka bi nam bilo treba in bi nam življenje bilo veliko lažje. Hvala, gospod podpredsednik. Toliko za enkrat.
Gospod Horvat, razumem, da ste podali odgovor na stališča posameznih poslanskih skupin, ampak predlagam, da v prihodnje počakate, da se oglasi gospod Božič, da se postavimo v enakopraven položaj, ker namreč vi ste se večkrat obrnil nanj in ga izzval, on pa vam ne more replicirati. Gospod Božič bo v nadaljevanju imel priložnost govoriti in predlagam, da potem lahko razpravljata v tej smeri, ker v takem primeru gospod Božič vam ne more še replicirati, ker še ni razpravljal. Nadaljujemo z razpravo. Gospa Ljudmila Novak beseda je vaša. Gospa Ljudmila Novak želite razpravljati?
Ali ste meni dali besedo?
Gospe Ljudmili Novak.
Ali lahko, gospod podpredsednik, kot predlagatelj. Naj mi gre ta čas kot predlagatelj.
Prosim, ja.
Jaz imam veliko rajši neposredno komunikacijo, ko se gledamo z očmi in se imenujemo z imeni. Vendarle smo prijatelji, smo kolegi, tako da jaz se opravičujem, če sem postopkovno naredil napako. Vem, da mi kolega Božič zaradi tega, ker sem mu rekel kolega Božič, kolega Tilen, da mi zaradi tega najbrž ne bo zameril. Pomembna je pa seveda vsebina. Hvala pa za opozorilo.
Gospa Ljudmila Novak, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Čestitke za izvolitev. Vendar vas bom sedaj vprašala, ali jaz lahko kaj komentiram, kar je gospod Božič govoril, ali moram počakati, da bo on govoril, pa potem jaz lahko njemu repliciram.
Seveda gospa Novak, ampak [[…]]
Mislim, da tukaj, lepo prosim, vem, da ste še neizkušeni pri vodenju, ampak vendarle dovolite in dopustite, da poslanci razpravljamo [[…]]
No, če mi dovolite, od tistih, ki pa ste bolj izkušeni, bi pa tudi pričakoval, da razumete, da gospod Božič ni v enakopravnem položaju.
Poglejte, gospod Božič je izražal svoja stališča in je komentiral to, kar je v našem zakonu. In dovolite, da mi povemo, s čim se ne strinjamo in to komentiramo. Jaz ne vem, na kakšen način naj sicer poteka razprava. Dobro, to pripisujem vaši neizkušenosti glede vodenja. Jaz bom pa povedala tisto, kar mislim, da moram povedati. Problem davčnih blagajn je pereč. To nenehno zaznavamo, ko obiskujemo teren. Mi si nismo tega problema izmislili, mi nismo potrdili davčnih blagajn, ampak smo jim celo nasprotovali. Zakaj? Pa ne zaradi tega, ker ne želimo, da bi ljudje plačevali davke. In nihče izmed teh, ki je protestiral ali se pritoževal, ni rekel, da noče plačevati davkov, ampak da so pravila nesmiselna. Težko jih izvajajo, da imajo pri tem veliko nevšečnosti in da je marsikaj nerazumno. In zato mi vztrajamo pri tej temi, ker želimo, da se take nerazumnosti odpravijo, ki ljudem otežujejo življenje. Moram komentirati to izjavo gospoda Božiča, naj kmetje ostanejo kmetje. Seveda, bog daj da bi ostali, da jim ne bi bilo treba prenehati s to dejavnostjo zato, ker od tega že čedalje teže živijo. Če si predstavljamo, da za en evro morajo pridelati, recimo, 4 litre mleka, potem veste, da njihov položaj ni najbolj ugoden in da imajo veliko konkurenco od drugih kmetov iz drugih držav, kjer je pridelava hrane neprimerno lažja. Ko sem posluša določene ljudi, ki svoje pridelke prodajajo na tržnici, za jabolka ni potrebno davčnih blagajn, za neke druge svoje pridelke druge račune. Tiste, ki prodajajo kisle zelje, gospa je rekla, kako naj zdaj z mokrimi rokami zdaj še na davčno blagajno pritiskam in podobno [[…]]Tukaj gre za ljudi, ki pravzaprav malo prodajo, imajo nizke prihodke iz tega naslova. Nekdo, ki je velik, je tudi drugače organiziran. Nekdo, ki pa dopoldne dela na kmetiji ali pa popoldne, potem zvečer pripravlja svoje pridelke, da bo zjutraj šel na tržnico, zvečer ob desetih pa še prepisuje tiste račune iz bloka v internet, če slučajno dela. Potem si lahko predstavljamo, kakšno je njegovo življenje. In o tem so ljudje govorili, da so stvari nerazumne in da ne morejo delati. In če hočemo delo na črno odpraviti, potem se lotimo tega na drug način, z delovnimi inšpektorji in tistimi, ki delajo na črno. Ljudem pa, ki želijo izdajati račune, dajmo, da bodo to delali na takšen način, kot je mogoče. Potem mi ena gospa pripoveduje, tam ljudje v vrsti čakajo, jaz pa čakam, kdaj bo prišla potrditev računa in to včasih traja zelo dolgo. Kaj naredijo ljudje? Danes živimo zelo hitro in potem gredo drugam. Ali pa gredo raje v trgovino, kjer se te stvari zgodijo hitreje, ker nimajo časa čakati. Enostavno mislim, da si ne predstavljate, kako poteka delo na kmetiji. Cela družina ponavadi od jutra do večera, za počitnice, za dopuste malo časa in še ali je treba za to prositi druge ljudi, da nadomestijo delo v hlevu in tako naprej. No govorila bom še o ljubiteljskih društvih. Sama sem ukvarjam tudi ljubiteljsko s kulturo in sedaj je teden ljubiteljske kulture in prostovoljstva in nedavno sem spet slišala izračune, ki jih večkrat slišim, kako iz enega evra lahko na ta način pridobimo 5 novih ali pa morda še več, nisem si točnega izračuna zapomnila. Kaj to pomeni? Če se ne kdo ukvarja z ljubiteljsko kulturo, seveda tudi zaradi lastnega veselja, rasti, kvalitete življenja, ampak na ta način, ko dela prostovoljno, zastonj, to svojo dejavnost nekajkrat ovrednoti oziroma ima višjo dodano vrednost to njegovo delovanje. In zato tudi ljubiteljska kulturna društva pridobivajo ponavadi iz občinskega denarja zelo zelo skromna sredstva in s tem komaj materialne stroške pokrijejo, kaj šele da bi si nekaj privoščili, ali pa plačajo honorar, ne vem, dirigentu, zborovodji ali nekemu mentorju, medtem ko vsi ostali pa delajo zastonj. In zaradi tega je nesmiselno, če jim otežimo to delovanje na takšen način, da potem raje rečejo, zdaj se pa ne bomo nič ukvarjali z nobeno stvarjo, ker nima smisla, ker za to ne bom odgovarjal s svojim premoženjem in zato nočem biti še kaznovan, ker nekaj delam iz veselja za ljudi. In zato apeliramo na vas, spoštovana gospa državna sekretarka, vem, da vi posredujete to, kar odloči minister, pa vendarle, mislim, da se tudi sami zavedate, da je treba nekaj narediti in vem, da o tem že tudi vlada premišljuje, da se to zgodi čim prej. Ker če v SMC potrebujejo čas za premišljevanje, za premišljene odločitve, to po navadi traja kar precej dolgo za te premišljene odločitve. Kmetje nimajo časa premišljevati toliko časa, ampak morajo hitro delati, hitro ukrepati takrat, ko je vreme, takrat ko imajo čas, takrat ko je neko stvar treba narediti, in nimajo časa sprejemati dolgotrajnih in zelo premišljenih in globokih odločitev. Prosim, to upoštevajte in naredite predpise takšne, da jih bodo razumeli, da bodo preprosti, da bodo učinkoviti in izvedljivi.
Besedo ima dr. László Göncz, za njim gospod Tilen Božič in mag. Marko Pogačnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Začel bom tako. Če nas kdo spremlja v zvezi z obravnavo te problematike, bo lahko rekel, da ponavljamo vajo, seveda. Ponavljamo vajo iz več razlogov, prvič zato, ker se vlagajo zakoni oziroma predlogi sprememb zakonov na isto vsebino ali pa na podobno vsebino, predvsem iz vrst opozicije, po drugi strani pa tudi zato, ker bodo najverjetneje ti predlogi zavrnjeni. Vendar menim, da je zadeva dosti bolj kompleksna. Namreč, nedvomno je, da se je pri pripravi vsebine tega zakona spregledalo predvsem tiste skupine, na katere se v teh spremembah najbolj opozarja. Predstavniki teh skupin so tisti, ki tudi nas, ki se oglašamo v zvezi s to točko dnevnega reda največkrat, dejansko tedensko ali pa celo dnevno opozarjajo na te težave. Torej, ne gre tu za neko nagajanje, za neko izsiljevanje nečesa, niti za rušenje nekih sistemskih osnov, ampak konkretno za to, da so bile preprosto te skupine, kot so gasilci, kot so ljubiteljska društva, kot so prostovoljci in predvsem mali kmetje, bile pri tem spregledane. Prepričan sem, tudi na osnovi tistega, kar je gospa državna sekretarka povedala, da že ocenjujejo prvo tromesečje izvajanja tega zakona, da so tudi znotraj Vlade oziroma pristojnega ministrstva že opazili te težave. In ko je nakazala na določene spremembe podzakonskih aktov, upam, da se bo tudi zaradi tega, ker se stalno opozarja, poskušalo še pred nekimi sistemskimi spremembami ali pa bolj celovitimi spremembami tega zakona do neke mere sanirati te najbolj pereče zadeve. Kot sem že poudaril, verjetno lahko ocenjujemo predlog tega zakona kot nomotehnično pomanjkljiv, lahko tudi do neke mere morda diskriminira še neke skupine, ki so prav tako lahko s tega vidika v manj ugodnem položaju, vendar pa ni dvoma o tem, da so nekateri subjekti, in med temi tudi ti, na katere opozarja sedanji predlog spremembe zakona, tisti, na katere smo pri sprejemanju tega zakona pozabili. Ne bi rad zavlačeval, ne bi bil rad dolg, bi pa predvsem želel opozoriti, kljub temu, kot sem že rekel, da zakon verjetno ne bo sprejet oziroma sprememba zakona ne bo sprejeta, pa opozorilo, da se s podzakonskimi akti, tudi že z vmesnimi rešitvami poskuša iti naproti tistim, ki so zaradi tega zakona najbolj v neenakopravnem položaju. In kar se tiče nabave online blagajn oziroma davčnih blagajn, je dejstvo, da tako glede tega, da preprosto nimajo take organiziranosti, nimajo človeških virov, ravno te skupine, torej ta društva in tudi posamezniki, kmetje, sodijo med najbolj ogrožene subjekte. Morda za konec še naslednje. Gospa državna sekretarka je omenila tudi spremembo – če sem si pravilno zapisal – pravilnika v zvezi z izdajanjem računov. Jaz bi še prosil, da so te interpretacije res bolj jasne, ker navaja en konkreten primer v zvezi z eno zadevo. Pred kratkim sem tudi sam spraševal pristojne inšpekcijske službe v zvezi z nekaterimi zadevami, kar se tiče določb tega zakona, in so bili ti odgovori tudi pristojnih inšpekcijskih služb zelo zelo kontroverzni in tudi kontradiktorni in pa težko za razumeti. Torej, naj se posveča tudi neka skrb jasni interpretaciji vsega, kar je povezano s tem. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tilen Božič, pripravita naj se mag. Marko Pogačnik in gospa Nada Brinovšek.
Hvala za besedo. Sem se nekoliko prestavil iz konca v bistvu bolj na začetek ravno zaradi tega, ker je tudi spoštovani predsedujoči opozoril, da sem uvodoma predstavljal stališča Poslanske skupine SMC, sem poslanec SMC, tako da takrat se lahko seveda vsi tudi odzivate na to, ampak na poslansko. Kar se tiče pa odgovorov, vam jih pa tudi z veseljem podam, predvsem glede nekaterih zadev, ki se mi zdijo nekoliko nespodobne. Se pravi, tista obtožba, ki je padla na poslansko, dejansko pa tudi neposredno name, da imam nekaj, ne vem, v smislu proti gasilcem, da sem nekako iz mesta, da ne poznam tega organiziranja in tako naprej. Stališče, če ste ga pozorno poslušali, je šlo v eni drugi smeri. Se pravi, šlo je na to, ali lahko nekoga tako pavšalno izvzameš in mu podeliš nekako drugačen status. Ko se pogovarjamo o tem, ali naj gasilci ostanejo gasilci, gre predvsem v en razmislek. Kot veste, še pred časom, dokler se ni uredil poseben pravilnik, ki je uredil, kaj je pridobitna kaj nepridobitna dejavnost, in zelo eksaktno definira ta dva pojma, je prihajalo do tega, da so razno razni klubiv sklopu društev opravljali dejavnost restavracij, gostinskih lokalov in tako naprej, tukaj gre za razmislek odzadaj. Se pravi, kadar se nekomu postavlja nekoliko drugačne pogoje, je treba pomisliti na to, ali glede na to, s čim se ukvarjajo in kaj delajo, morda bi v nekem doglednem času zaradi manjšega nadzora, drugačnega ustroja delovanja in tako naprej zaradi predpisov vplivali na to, da pa morda, kaj pa vem, gasilci bodo to neka nova, se pravi oblika, z vsem spoštovanjem do obstoječe strukture, ki izjemno dobro deluje, sami ste omenjali prostovoljna gasilska društva, da se bodo potem morda začeli, neka inercija, da se bodo na njih druge dejavnosti obešale – kar je neprimerno. To je bil pomislek, izpostavljen. In ko govorimo samo o gasilcih – zakaj samo o gasilcih? Jaz sem bil član Pihalnega orkestra Koper, recimo. Zakaj ne o Pihalnem orkestru Koper? Kje so oni izpadli ven iz tega? Zakaj ne o pevskem zboru? Zakaj ne o nekem kulturnem društvu, ki goji svoje izročilo? Zakaj se ne pogovarjamo, ne vem, o bralnih društvih, o univerzi za tretje življenjsko obdobje, številnih društvih, ki to pomembno delo opravljajo? Omenili ste sicer planinska društva ampak to je bil tista poanta, srčika, zakaj posamično zelo specifično strukturo drugače postaviti. In tukaj sem vam postavlja nekakšen izziv, da to dodatno utemeljite, ampak ne zgolj v razmerju do gasilcev, v razmerju do vseh ostalih. In tukaj, ko govorimo o vseh ostalih, je bilo tudi v stališču lepo povedano, obstaja druga alineja. Zakaj se niso znašli v drugi alineji? Zakaj imajo svojo ločeno, imate pa društva in tako naprej? Nekako jih obravnavate v drugi alineji tistega predloga in tu se pojavljajo neka vprašanja in na ta način se potem začne tudi neka polemika, da se mnenja soočijo, ne zaradi tega, ker bi bi jaz nek nepoznavalec, ali pa tudi tako kot sem dobil zdaj eno elektronsko sporočilo, zelo zanimivo, po katerem bom tudi gospo povabil, da pride osebno predstaviti svojo težavo, ki jo je izpostavila v elektronskem sporočilu, me tudi sprašuje, kakšne so moje pretekle izkušnje oziroma malodane namiguje na to, da sem vedno visel na državnih jaslih. Moj CV je javno objavljen na spletnih straneh Državnega zbora, moja predhodna pot je jasno razvidna, prav tako, če koga bolj podrobno zanima, tudi na spletni strani LinkedIn, se lahko pogleda, s čim sem se ukvarjal, kdo me je plačeval, za koga sem delal, za kaj sem se zavzemal, tako da to so tiste, kot včasih rečete vi, pod pas. Še enkrat izpostavljam, kar se tiče poslanske skupine ali pa mene, nič proti gasilcem, nikoli. Delajo zelo pomembne dejavnosti. Se pa tu potem pojavi vprašanje, ko pridete in tudi sami trdite, da na eni gasilski veselici potrebujejo 15 davčnih blagajn. Jaz sem nekako pomagal pri organizaciji ene prireditve, ki se jih je udeležilo 12 tisoč ljudi, tam je bilo, mislim da, 8 blagajn. Zdaj, če jih vi rabite 15, potem je treba verjetno tudi že razmisliti, prvič, ali se morda organizacijsko da še kaj narediti, da bi se drugače to peljalo, se pravi, centralni nadzor nad denarjem. Gre predvsem za izmenjavo izkušenj in tako naprej, kako se da določene zadeve izpeljati boljše, tudi po izkušnjah nekaterih drugih organizatorjev; ali pa gre res dejansko za tako velik obseg, da pri vsej procesni optimizaciji pomeni, da morate imeti 15 blagajn, kar pa potem dejansko ste en zelo velik organizator in se postavlja vprašanje, ker za tak projekt dejansko rabite celo leto, da ga postavite. In ravno to, ko se pogovarjamo o teh zadevah, bi vseeno rad, da se to vsaj skuša na nek način ločiti, da takrat, ko je izpostavljena neka trditev, gasilec naj bo gasilec, kmet naj bo kmet, v neki drugi luči, ne v neki slabšalni ali negativni ali pa da bi se kdo nad kom znašal, pa da nekdo nima pojma, kaj nekdo drug dela, tudi mi hodimo po terenu, se pogovarjamo, smo že marsikaj delali v življenju, tako da tu bi vseeno to rad res izpostavil, ker najmanj kar je, je nešportno. Potem je bilo spet to, kar se tiče šušmarjev. Tu se meni spet postavlja eno tako vprašanje: Ali ta rešitev, ki ste jo vi predlagali, glede na to, da jih tako pogosto nekako omenjate, rešuje, se pravi vi ste dali nek predlog, ali to rešuje problem šušmarjev? Ne vem, boste verjetno lahko utemeljili. Potem je bilo rečeno, da neka mini blagajna ali kaj takega, da nič ne pomaga in tako naprej, da nekdo bo moral hoditi v dolino in ne vem kaj, nekdo, ki verjetno, sem samo namignil oziroma v stališču je bilo namignjeno, da diskusije tečejo, da se je videlo v praksi določene zadeve, to je treba zdaj podkrepiti s podatki in potem, če je potrebno, ukrepati. Ampak ravno na primeru planinskih koč smo mi takrat, ko smo tudi sprejeli to ekipo, eno izmed vprašanj je bilo, koliko pa je teh koč in kaj je ključni problem, se pravi, na kakšen način se pa lahko k temu pristopi na tak način, da ne bo neke bistveno drugačne obravnave nekoga, ampak zgolj tako, da tisti tehnični vidik in zakon ima tehnični vidik notri dobro razdelan, se pravi, če vam ugasne davčna blagajna, če se vam pokvari program, če zmanjka elektrike, če se karkoli od tega zgodi, je nek rok pri elektronski blagajni, ko se lahko naknadno potrdi. Podobno se to da tukaj nasloviti že v okviru tega, da se pogovarjamo o nekaterih rokih, kako jih zastaviti. Tu gre predvsem za razmislek. Samo bi prosil takrat, kadar se nekako tudi mene morda naslavlja ali pa poslansko skupino, da se vseeno gre v neki smeri tega, da tudi to, kar povemo, ima morda neko tudi še drugo ozadje, zaledje in tako naprej, ne nujno v najbolj negativnem tonu, ki si ga nekdo v tistem trenutku zamišlja oziroma mu pade na misel. To je tista konstruktivna razprava, o kateri govorite tudi vi. Hvala.
Besedo ima predstavnik predlagatelja predloga zakona, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Glejte, kolega Tilen Božič, zdaj pa lahko z imenom, z nobeno besedo vas nisem žalil niti imel tega namena, pa sem se vam prej celo opravičil, avans sem vam dal. Jaz sem želel samo vaše pojasnilo in nekako nas je vse tukaj v Poslanski skupini Nove Slovenije zmotilo, da vi pravite, gasilec naj bo gasilec, in vas moti in dovolite, da vam razložim, zakaj smo pri 4. točki izpostavili v 1. členu našega zakona posebej prostovoljna gasilska društva. Ja, tudi druga društva so tukaj notri v 5. točki, društva, katerih prihodki preteklega poslovnega leta so manjši od 10 tisoč evrov, torej tudi vaš pihalni orkester je tu notri, če ima prihodke manjše od 10 tisoč evrov, pa kulturno društvo, kjer ste član in tako dalje, zato govorim o upokojenskih društvih, planinskih društvih in tako dalje. Prostovoljna gasilska društva pa smo želeli izvzeti. Po naše ne smejo biti zavezanci za davčne blagajne. To niso davčne olajšave, ne smejo biti zavezanci za davčne blagajne, in to ne glede na to, koliko prihodkov imajo. Zdaj na vprašanje, če vam ga postavim, ali prostovoljno gasilsko društvo opravlja pridobitno dejavnost, vi najbrž odgovor veste. Odgovor je ja, ker opravlja javno službo in ima z občino pogodbo. Ja? Ampak, to zdaj nima veze s tem. Zelo nerodno je, kolega Božič, in praktično pri nas v Prekmurju je pač tako, ne zamerite, ker prihajam iz tega območja, če se je treba opravičiti, glejte, ne zamerite, da pač prostovoljni gasilci gredo za novo leto od hiše do hiše voščiti praznike, božično-novoletne, in prinesejo slike na koledarju o delovanju iz preteklega leta, o tekmovanjih, o pokalih in tako naprej, tam se desetine slikajo. Vam enkrat prinesem vzorec, boste dobili dobro idejo. In seveda ni treba niti prositi, vaščani dajo za gasilce, gasilci imajo v naši družbi, tu pa se najbrž strinjava, ampak mogoče vaša stranka ne, gasilci imajo nek najvišji rejting, ljudje jih najbolj cenijo. Bom rekel tudi, ja, vaša stranka, kot boste vsaj to 4. točko pri 1. členu podprli, vsaj to. Ampak, jaz bom pa podprl tudi vaš pihalni orkester, ker vem, koliko se odpovedujete, da tam vadite, dajete iz lastnih žepov in tako naprej. Gre za malo društvo, ne več kot 10 tisoč evrov. Seveda, tukaj se strinjam, kot se je dr. László Göncz oglasil glede nejasnosti določb pravilnika o dopolnitvah pravilnika o izvajanju zakona o davku na dodano vrednost, ki sicer danes ni tema, ampak tam bodo, tam se predlaga, da se organizacije, kot so na primer društva, sindikati, ustanove in tako dalje, z določenimi nameni, oprosti obveznosti izdajanja računov. Pogoji pa so, da gre za subjekte z vrednostjo vseh dobav pod 5 tisoč evrov. Jaz sem prej povedal, en proračun za eno gasilsko veselico, 8 tisoč. Ne me držati za besedo, prosim, ali je 15 blagajn ali 12, glejte to zdaj sploh nima veze, ampak vi morate za to vzpostaviti infrastrukturo in to je strošek takoj tisoč evrov za gasilsko veselico. Veste, kaj pomeni tisoč evrov za gasilsko veselico. Naše mlade gasilke, ki gredo na državno tekmovanje, od veselja skačejo, če jim kdo da 20 evrov za nove uniforme. 20 evrov. Glejte, o teh dimenzijah, o teh volumnih govorimo. Ker imam še nekaj časa, priznam, da nisem mogel strokovno natančno secirati mnenja Vlade o našem predlogu zakona, ki smo ga dobili danes na mizo, čeprav ga je Vlada sprejela na 81. redni seji 24. marca 2016. 24. marca 2016, mi smo pa zakon vložili 20. aprila. Okej, morda gre za lapsus ali pa copy-paste, ker so državni uradniki zelo zaposleni in kar delajo copy-paste, če gre za neke opozicijske zakonske predloge. Samo podvprašanje: kako šele potem ministrstva in državni uradniki ravnajo, ko gre za navadnega državljana. Ali pa gre tu za neke druge efekte, ne razumem. Se pravi, en mesec prej je Vlada sprejela svoje stališče o našem zakonu, en mesec preden je bil vložen. Pa morda v nadaljevanju samo nek kratek komentar. Vlada v svojem mnenju o predlogu zakona izpostavlja, da za sistem davčnih blagajn ni primerno uvajati izjem, hkrati pa je v svoj zakon zelo jasno zapisala izjeme, te so dobave blaga, ki jih opravi davčni zavezanec, ki nima sedeža v Republiki Sloveniji in za katere se kot kraj dobave po predpisih, ki urejajo davek na dodano vrednost, šteje Republika Slovenija, če skupna vrednost teh dobav v tekočem koledarskem letu oziroma v preteklem koledarskem letu presega 35 tisoč evrov ali če se dobavitelj odloči, da je, ne glede na to, da vrednost njegovih dobav v tekočem koledarskem letu ne presega tega zneska, kraj teh dobav Republika Slovenija. Pa še dobava telekomunikacijskih storitev, storitev oddajanja elektronskih storitev in tako naprej ter kontinuiranih dobav blaga in storitev naročnikov v dejavnosti oskrbe z električno energijo, plinom in paro, oskrbe z vodo, ravnanja z odplakami in odpadki in tako dalje. In zdaj sprašujem Vlado, ali si prostovoljna gasilska društva in manjša društva, mala društva, ki so naše bogastvo - za to gre, ravno zato, ker so mala, so bogastvo, sem povedal, koliko jih je, pa tudi male kmetije, tiste mikro, saj velikih pravzaprav pri nas ni moglo biti, so zelo težko nastale, ker smo še nekaj desetletij, tri, štiri desetletja nazaj imeli Kardeljev zemljiški maksimum, kajne. In zdaj sprašujem Vlado, ali res ne bi mogla mala prostovoljna gasilska društva, manjša društva in manjše kmetije si tudi zaslužiti uvrstitve med izjeme. Še enkrat, gre za izjeme od uvedbe davčnih blagajn, ne gre za davčne olajšave, davke je treba plačati, vsak mora davek plačati tej državi, tu gre samo za eno nespametno, res nespametno birokratsko oviro, ki onemogoča normalno, svobodno delovanje – pa bom zdaj spet naštel – prostovoljnim gasilskim društvom, majhnim društvom in malim kmetijam. Hvala, gospod predsednik.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Pripravita naj se gospa Nada Brinovšek in gospa Maruša Škopac.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V obdobju enega meseca imamo v Državnem zboru na redni seji že drugič na mizi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem potrjevanju računov, kar nedvomno kaže, da je s tistim predlogom, s katerim sta prišli Vlada Mira Cerarja in koalicija SMC, SD in Desus, nekaj narobe. Danes je pred nami obravnava predloga, ki ga je predlagala Poslanska skupina Nove Slovenije, ki uveljavlja več kot potrebne dopolnitve tega zakona z določenimi izjemami, in že uvodoma povem, da bom ta predlog zakona podprl. Bi pa povedal, da smo v Poslanski skupini SDS na prejšnji seji predlagali spremembe, s katerimi v celoti predlagamo ukinitev davčnih blagajn. Vendar je vsekakor bolje, da se pa uveljavijo vsaj nekateri popravki tega zakona, kot ga predlaga Nova Slovenija. In me po eni strani žalosti, da prejšnji mesec ni prišlo do potrebnih 46 glasov, da bi se te davčne blagajne v celoti ukinile. Dejstvo je, da smo na vso to problematiko, ki je zdaj prišla na plano, v Poslanski skupini SDS večkrat opozarjali že pri sprejemanju davčnih blagajn. In, spoštovana državna sekretarka, prepričan sem, da davčne blagajne ne bodo dosegle ciljev, ki ste jih napovedali pri svojih uveljavitvah, še manj pa, da bi davčne blagajne zajezile sivo ekonomijo oziroma delo na črno. Zelo zanimivo je bilo v ponedeljek poslušat ministra za finance, ki je na veliko razlagal o uspešnosti projekta davčnih blagajn in da se tudi že v proračunu vidijo bistveno višji prihodki iz naslova davka na dodano vrednost. Potem pa naslednji dan časnik Finance objavi poročilo o prihodkih proračuna za mesec april, pa lahko preberemo, da v primerjavi z aprilom 2015 ti davčni prihodki niso toliko bistveno višji, kot bi jih lahko pričakovali predvsem glede na obljube in pa pričakovanja, ki jih je imela ta vlada pri uvedbi davčnih blagajn. Še bolj zaskrbljujoč je 11 % nižji prihodek iz naslova trošarin. Spoštovana državna sekretarka, bolj kot sem vas jaz opozarjal, tako v sedanjem mandatu kot v prejšnjem mandatu, da to, kar delate, je za povečevanje trošarin, bo dejansko bumerang in bodo prihodki iz trošarin bistveno nižji v proračunu ne glede na to, da državljanke in državljani na osnovi višjih obremenitev plačujemo višji končni izdelek in da s tem vlada Mira Cerarja znižuje življenjski standard vseh prebivalcev Republike Slovenije. In spoštovana državna sekretarka, jaz sem vas že večkrat izzval, kajti jaz sem prepričan, da posledica višjih prihodkov iz naslova davka na dodano vrednost je tudi uvedba davčnih blagajn vendar zaradi stroška, ki ga uporabniki imajo z davčnimi blagajnami, to pomeni z nakupom tako programske kot tehnične opreme. Spoštovana državna sekretarka, jaz sem prepričan, da na FURS vi lahko, če želite, da dobite podatek, koliko je bilo vplačanega davka na dodano vrednost v proračun samo iz naslova, bi reke,l tehnične in pa programske opreme za vzpostavitev davčnih blagajn. Jaz sem prepričan, da ta podatek, če ga želite, ga lahko pridobite. In da poveste, kakšen je ta znesek, ki so ga morali uporabniki dati in koliko je iz tega naslova potem tudi povišan davek na dodano vrednost. Mi smo poslušali, kako nizki stroški bodo za vzpostavitve tega sistema, potem pa lahko s temi uporabniki, ki so pa dejansko plačali račune, ugotavljamo, da so ti zneski bistveno višji in da nekateri uporabniki so imeli stroškov več kot, recimo, 5 tisoč evrov, ne pa stroški, ki ste jih, bi rekel, prodajali vi. In da to na letni osnovi pomeni precejšnjo dodatno obremenitev. Poglejte, jaz sem prepričan, da davčne blagajne so zlo za slovensko gospodarstvo, so zlo za male podjetnike, predvsem pa, da te davčne blagajne ne bodo nikdar, nikoli zajezile dela na črno oziroma sive ekonomije, kot ste napovedovali vi. Mogoče bodo pa kakšno zaposlitev več naredile, kajti ta sistem, ki ste ga vi uvedli, mislim, da ima tudi predvsem nekje drugje v ozadju neko tisto dodano vrednost, ki je vi niste hoteli razkriti, ampak da gre tukaj predvsem tudi bolj kot ne za sankcije spremljanja ur števila določenih zaposlenih, kdo je zaposlen. Kajti vemo, da za ta sistem je treba prijaviti z imenom in priimkom in da boste na nek kup zbirali informacije tudi o sami potrošnji. In nenazadnje, spoštovana državna sekretarka, pri teh davčnih blagajnah, ki ste jih uvedli, bi pa potem pričakovali, da bi bila pa vsaj neka razbremenitev za podjetnike, da jim pa mogoče ne bo treba oddajati kakšnih poročil in da bo kumulativno zbiranje določenih podatkov na FURS. Podjetniki razlagajo, da temu ni tako, da morajo, bi rekel, uveljavljati še vedno vse tiso mašinerijo, birokracijo, ki so jo dali prej. In bi želel, če lahko postrežete s temi podatki, predvsem če lahko tudi komentirate objavo aprilskih podatkov, zaradi česa je davek na dodano vrednost samo malenkostno višji, kot je bil v letu 2015. Predlagam pa, ta zakon bom jaz predlog spremembe, ki ga je predlagala Nova Slovenija seveda podprl, kajti vsaj en del, bi rekel, teh sprememb bi bilo dobrodošlo. Sem pa osebnega mnenja, da prej kot slej bi moral ta parlament sprejeti zakon, ki bi popolnoma ukinil to zlo birokratsko, ki se pojavlja in ki na drugi strani povzroča bistveno več stroškov, kot jih ta vlada poskuša priznati in da zaradi uvedbe tega verjetno se bo izgubilo marsikatero delovno mesto oziroma marsikateri podjetnik bo moral zapreti svojo dejavnost. Pomembno je, da se davki pobirajo. Jaz sem pa prepričan, da verjetno tukaj bi morali iti po nekem vzoru pavšalne obdavčitve, bi rekel, s čim manjšimi birokratskimi stroški, kjer bi se podjetniki lahko posvetili svoji dejavnosti, ki jo imajo, ne pa da se več kot to ukvarjajo potem z neko birokracijo in da tretjino ali polovico svojega časa pobirajo za birokratske zadeve, ki jih pač nalaga ta vlada. Po drugi strani pa sem še skeptičen, da bi z nekimi olajšavami, z nekimi izjemami v samem zakonu naredili domino efekt. Spoštovana državna sekretarka pri sprejemu tega zakona se prav še spomnim vaših besed, ko ste zelo odločno zagovarjali, niti ene izjeme ne bomo dovolili. Tukaj mogoče lahko celo delim mnenje z vami, kajti če boste ugodili določeno spremembo za en segment enemu ali drugemu, potem bo tukaj notri poplava tega. Ali greste v spremembo, ki bi nakazovala na neke letne prihodke, če boste šli pa na branže ali na dejavnosti ali na to, pa jaz mislim, da bo slabo. Vsekakor sem pa prepričan, da najboljši ukrep, ki bi ga lahko naredila vlada Mira Cerarja in ta koalicija, da se pač te davčne blagajne, zlo za male podjetnike, ukinejo.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa za besedo. V dosedanji razpravi se je pojavilo kar nekaj vprašanj, ki terjajo odgovore. Razprava je tudi tokrat širša od same vsebine predlaganega zakona, ampak najprej se bom osredotočila samo na vprašanja, ki se tičejo vsebine zakona. Veljavni zakon v zakonodajnem postopku je vključeval, tako kot ste citiral gospod Horvat, dve izjemi. Ena se nanaša na tuje zavezance, ker pač na njih, ker delajo v tujini, ne moramo posegati z našo jurisdikcijo, in druga na kontinuirane dobave, kjer je nadzor nad plačili in prometom zagotovljen na drugačen način. Mimo tega smo ves čas zagovarjali in še vedno zagovarjamo, da mora sistem potrjevanja računov veljati za vse račune, ki jih je treba izdati v zvezi z dobavo blaga oziroma storitev. Gre za dva pogoja, mora biti izdan račun in mora iti za dobavo blaga in storitev. V povezavi z gasilskimi društvi, društvi, nevladnimi organizacijami, prostovoljnimi organizacijami, različne izraze ste uporabili, gre za dejavnosti, ki večinoma ne predstavljajo prometa blaga in storitev. Zbiranje prostovoljnih prispevkov, nobene obveznosti potrjevanja ali izdaje računov – tako že po veljavni zakonodaji. Donacije – nobene obveznosti za izdajo računa. Obveznost za izdajo računa po trenutno veljavni zakonodaji, ki je veljala že pred uveljavitvijo Zakona o davčnem potrjevanju računov, je za te subjekte veljala v primeru, če so opravili dobavo blaga ali storitev. Za konkreten primer gasilskih društev to lahko pomeni tudi izročitev koledarja ob koncu leta ali pa kakršnakoli dobava na gasilski veselici. Za planinsko društvo ali društvo upokojencev to pomeni tudi sofinanciranje prevoza v zvezi z izletom. In kaj smo ugotovili, ko so se ta društva začela obračati tudi na nas, da jim Zakon o davčnem potrjevanju računov greni življenje. Ugotovili smo, da ne spoštujejo Zakona o davku na dodano vrednost in da za te stvari, kjer bi morali izdajati račune, računov ne izdajajo. Zato smo se na ministrstvu vprašali, ali je prav z naše strani, da tem društvom, tem nevladnim organizacijam rečemo, do zdaj ste delali narobe, morate izdajati račune in jih potem tudi davčno potrjevati. Gre seveda za transakcije, od katerih ni treba plačati davka na dodano vrednost, ker so po zakonu oproščeni tega, morali pa bi izdati račun. In ko smo si postavili to vprašanje, smo ugotovili, da je glavno administrativno breme teh organizacij, posebej majhnih, da morajo sploh račune izdajati, zato smo šli v pravilnik o izvajanju zakona o davku na dodano vrednost, in predlagali, da se tovrstne organizacije za dobave manjšega letnega obsega oprostijo obveznosti izdaje računa. V javni razpravi smo dobili bolj ali manj pozitiven odziv, edina pripomba je bila na definicijo občasnosti, da bi morali podrobneje definirati občasnost, to pripombo bomo v naslednjih dneh še proučili in do konca tega meseca tudi uveljavili spremembo pravilnika, ki bo to administrativno oviro za najmanjše zavezance odstranila. Rešitev, kakršna se predlaga skozi predlog zakona, pa brez nekega zakonsko utemeljenega razloga razlikuje med različnimi dejavnostmi. Že znotraj nevladnih organizacij postavlja različne kriterije. Nadalje postavlja v bistvu različne obveznosti med nevladnimi organizacijami, ki vendarle v določenem obsegu opravljajo dobave blaga in storitev in za katere mali podjetniki trdijo, da jim v določeni meri predstavljajo nelojalno konkurenco. In v rešitvah, ki jih sprejemamo, moramo najti pravo ravnotežje med vsemi temi različnimi rešitvami. Verjamemo, da je ureditev, kakršna je v veljavnem zakonu o davčnem potrjevanju računov, primerna. Verjamemo pa tudi, da je administrativna razbremenitev, ki jo predlagamo skozi spremembo pravilnika o izvajanju davka na dodano vrednost, utemeljena, in v bistvu naslavlja ključne probleme, na katere so v preteklih dveh, treh mesecih opozorili mali zavezanci. Strinjam se s tem, da mora biti ta rešitev uveljavljena hitro, zato da ne povzročimo tem zavezancem nepotrebnih stroškov. Zdaj pa o nekaterih širše zastavljenih navedbah, ki terjajo komentar oziroma odziv. Pojem sive ekonomije je zelo širok in žal si ga vsak tolmači posebej. Pojavnih oblik sive ekonomije je ogromno in poslovanje z gotovino je samo eno od področij, ki je posebej občutljivo za pojav sive ekonomije. S sistemom davčnega potrjevanja računov, si ne delamo utvar, da naslavljamo vse pojavne oblike sive ekonomije, ampak zgolj eno, in sicer tisto, ki jo je davčna uprava z intenzivnim delom na terenu, predvsem od sredine leta 2013 dalje intenzivno zaznavala. Gre v bistvu za spreminjanje podatkov na izdanih računih ali pa izdaja računov za nižje zneske, kot pa so dejansko dogovorjene cene za opravljeno dobavo blaga in storitev. Večina držav, ki je uvajala davčno potrjevanje računov ali davčne blagajne, je startala iz nule, torej nimamo nikakršnega potrjevanja, uvedemo davčne blagajne in imamo velike finančne učinke. Mi smo sistem gradili postopno, najprej tako imenovane virtualne davčne blagajne, ocenjen učinek cirka 100 milijonov letno. Na ta učinek dodatna uvedba vezanih knjig računov, okoli 20 do 30 milijonov dodatnega učinka, in ocenjeni dodatni finančni učinek davčnega potrjevanja računov okoli 75 milijonov. Podatki za prve tri mesece kažejo na to, da bo ta ocenjeni učinek dejansko dosežen. Vendar to ni ves učinek, ki ga ustvarjamo z bojem proti sivi ekonomiji. Treba je dodati učinke, ki jih uveljavljamo na področju boja proti zaposlovanju in delu na črno, učinke v zvezi s sankcioniranjem nedovoljene zlorabe instituta samostojnega podjetnika, kar je naloga finančne uprave skupaj z Inšpektoratom za delo Republike Slovenije, aktivnosti, ki jih peljemo v zvezi z ugotavljanjem nepojasnjenega izvora premoženja, transferov oziroma transakcij z davčno ugodnejšimi področji. V preteklem letu in pol je ogromno število davčnih inšpektorjev bilo angažiranih na terenu in dodatni učinek posameznega inšpektorja je bil sorazmerno majhen v tem segmentu sive ekonomije na področju gotovinskega poslovanja. Sistem davčnega potrjevanja računov omogoča večji učinek z manj prisotnosti na terenu, kar omogoča, da se gre na teren točno tja, kjer podatki kažejo, da obstaja neka nepojasnjena praksa ali pa neki nerazumni podatki pridejo ven, omogoči se, da lahko učinkoviteje uporabimo število inšpektorjev, ki nam je na razpolago, in zmanjša se število inšpekcijskih obiskov na preskok, se pravi naključnih pregledov, kar tudi omogoči manj stresa pri samih davčnih zavezancih. Stroški, ki jih imamo z davčnimi inšpektorji so enaki ali se ukvarjajo s področjem sive ekonomije pri gotovinskem poslovanju ali pa jih zdaj preusmerimo na sivo ekonomijo na področju neizdajanja računov, torej nadzora šušmarjev, ali pa nadzora nad delom in zaposlovanjem na črno, obe aktivnosti zahtevata intenzivno prisotnost na terenu. Gre pa za področje aktivnosti, ki v tem poročilu ne navajamo, to poročilo se ozko osredotoča zgolj na te, ki so dolžni potrjevati račune. In podatki tudi kažejo, da se je število poslovnih subjektov med decembrom in današnjim dnem dvignilo, povišalo se je na vseh segmentih poslovnih subjektov. To je na zadnji strani poročila, ki smo ga izdali včeraj. Glede tega, kdaj je Vlada sprejela mnenje, mnenje je Vlada sprejela včeraj, očitno se je zgodil lapsus, ki ga do vašega opozorila niti nisem opozorila, da je bil v bistvu nek star datum uporabljen na obrazcu, na katerem se običajno tovrstna mnenja pripravljajo. In še zadnja zadeva. Prihodki proračuna v prvih štirih mesecih letošnjega leta. Žal je treba podatke analizirati malo bolj podrobno, ne samo primerjati dve številki, ki se pojavita lansko leto, letošnje leto. Treba je upoštevati, da obveznost za plačilo trošarin in DDV nastane zadnji dan v mesecu, v letošnjem letu je v mesecu aprilu je bil zadnji dan sobota, v skladu z zakonom zavezancem ni treba poravnati davčne obveznosti zadnji delovni dan, ampak lahko poravnajo davčno obveznost prvi naslednji dan. In to se je zgodilo. 60 milijonov davka, ki se nanaša na aprilsko davčno obdobje, je bilo poravnano v začetku meseca maja. Ker pa evidentiramo prihodke po denarnem toku, v mesecu aprilu ne morejo biti evidentirani. Komentator prav tako ne upošteva, da je v lanskem letu v mesecu aprilu prišlo do visokega doplačila davka od dohodkov pravnih oseb, preko 120 milijonov je bilo tega doplačila. Zakaj? Zato, ker so bile akontacije v letu 2014 prenizke. Na podlagi na novo obračunanega davka so se določile nove akontacije davka od dohodkov pravnih oseb, velja od maja do aprila letošnjega leta, te so bile višje in bolj skladne z dejanskimi podatki, kakršne so konec marca sporočila podjetja, zavezanci za davek od dohodkov pravnih oseb, zato je bilo teh doplačil, neto doplačil v letošnjem aprilu le, pod narekovaji, 22 milijonov in ne 120, tako kot v preteklem letu. Žal ne moremo pridobiti podatkov o obsegu DDV od nakupov, ki so jih davčni zavezanci morali opraviti, zato da so si prilagodili informacijski sistem za davčno potrjevanje računov. Pa to niti ni tako pomembno, ker podatki, ki jih navajamo v poročilu in o katerih ves čas govorim, govorijo o neto znesku DDV, torej o vplačilih, zmanjšanih za odbitke vstopnega davka. In ker smo v tem obdobju analizirali davčne zavezance, ki so zavezanci za DDV, so si vsi ti zavezanci za DDV lahko DDV, plačan ob nabavi tovrstne opreme, tudi odbili kot vstopni DDV, in v tem obdobju dodatnega izplena iz naslova DDV ne moremo beležiti. Obseg oziroma število davčnih zavezancev, ki opravljajo deloma oproščeno, deloma obdavčeno dejavnost, je v tem segmentu zavezancev, ki morajo potrjevati račune, recimo, zanemarljivo. Nadzor oziroma davčne blagajne kot instrument boja proti delu na črno. Ta segment smo poudarjali tudi v zakonodajnem postopku ves čas in dejansko se kaže tudi s tem, ko ugotavljamo, kako se je povečalo število zaposlenih v poslovnih subjektih, ki so dolžni potrjevati račune. Je pa treba tu omeniti, da ta aktivnost teče z okrepljeno aktivnostjo na področju boja proti zaposlovanju in delu na črno, predvsem na področju preprečevanja zlorab pri statusu espejev. Tako je težko reči, kateri segment ima večji učinek na ta dodaten finančni izplen in na dodatno število zaposlenih prav v tem segmentu zavezancev. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Nada Brinovšek. Pripravita naj se gospa Maruša Škopac in mag. Andrej Šircelj.
Hvala za besedo. Kolega Jožef Horvat, moram reči, da se pa jaz popolnoma nič ne čudim, da je ministrstvo dalo mnenje k vašemu zakonu en mesec prej, preden ste ga vi vložili. Namreč, poglejte, to se dogaja, to se nam je dogajalo tudi na Odboru za zdravstvo. Tudi ministrstvo je reklo, da je Resolucija o nacionalnem programu zdravstva pripravljena na podlagi analize, ampak resolucija je bila pripravljena v juniju 2015, analiza, ki bi naj bila pa podlaga, je bila pa predstavljena prvič januarja 2016. Zdaj pa razumi, če moreš. Glede tega zakona bi rekla, da še nimamo neke res prave analize učinkov glede virtualnih blagajn. Danes smo slišali, da je napravljena samo neka ocena, ministrstvo pa je na vrat na nos nekako začelo z uvedbo teh davčnih blagajn. Zdaj, jaz se tukaj samo še sprašujem, kaj nas bo še doletelo, da bo ja ministrstvo oziroma ta vlada še bolj obremenila tiste, ki že zdaj spoštujejo zakonodajo in nekako zaobšlo tiste, ki jo pa uspešno izkoriščajo, zdaj ne bom o bančnih luknjah in tako naprej govorila. Siva ekonomija, jaz sem prepričana, da uvedba teh blagajnah ne bo odpravila. Tisti, ki do zdaj niso plačevali davkov, jih tudi v bodoče ne bodo in pika. Preberite si tudi včerajšnji članek v Financah, kaj o tem meni predsednik Obrtne zbornice Slovenije. Verjetno oziroma ne verjetno, kar evidentno je, da zaradi vseh zapletenosti teh postopkov, zaradi nabave strojne in pa programske opreme se je marsikdo odločil in tudi prenehal s svojo dejavnostjo. In poglejte, ta marsikdo, ki je prenehal s svojo dejavnostjo, bo zdaj ali svoje delo naprej opravljal na črno pa še tiste davkov oziroma prispevkov ne bo prišlo v državno blagajno ali pa bo prišel v bistvu na pleče države. Kot drugo moram reči, da je zelo žalostno dejstvo, da se ministrstvo, kot je bilo danes že tudi večkrat omenjeno, sploh ne ozira na to, da je Slovenija zelo slabo pokrita oziroma da še nimajo vsa gospodinjstva dostopa do interneta. Tudi Zgornja Savinjska je kar precej znana po tem tudi. Vlade to pač žal ne zanima, kako živijo ljudje na periferiji. Tudi to je splošno znano in žal nas Vlada večkrat deli na prvorazredne in drugorazredne državljane. Tako je bilo tudi na področju zdravstva s pravilnikom o nujni medicinski pomoči, so bili tudi državljani v centrih prvorazredni, mi na periferiji pa drugorazredni. Enako je zdaj tukaj, se pravi, tisti, ki ima dostop do interneta, je prvorazreden, tisti tam gor v Logarski dolini pa bo že nekako prišel do interneta, se pravi, je pa nek drugorazreden državljan. Žal jaz trdim, da Vlada nekako dela po principu, da je še bolj treba pribiti na nek način malega človeka, društva, prostovoljna društva, gasilce in pa seveda kmete, ki se še vedno ukvarjajo z dopolnilno dejavnostjo. In žal, če Vlada misli, da je to spodbuda za naše kmete in pa za prostovoljce, ki delujejo v raznih društvih na prostovoljni bazi, ne vem, če ima prav. In ko sem že pri prostovoljstvu, poslušala sem zadnjič, mislim, da je bila seja Odbora za nadzor javnih financ, ko je uslužbenka Ministrstva za finance rekla, da je 90 % davkov v državi plačano prostovoljno. 90 % davkov plačano prostovoljno. Tukaj bi rada enega videla v dvorani, ki bi rekel, da je nekdo od državljanov pripravljen plačati davek prostovoljno. Jaz moram reči, nobeden davek ni prostovoljen, davek in pa smrt, bi lahko rekla, sta obvezna in to je pika in definitivno. In še nekaj, po tem obstoječem zakonu, ki smo mu seveda v Slovenski demokratski stranki nasprotovali, so tudi kazenske določbe, in sicer če kupec ne prevzame računa, to nam je znano, plača 40 evrov kazni. Poglejte, spoštovani kolegi, če bomo šli tja čez v Maxi na kavo, ki stane 1,40 evra pa bomo slučajno pozabili račun na tisti mizici tam pa pride slučajno tudi mimo inšpektor, nas bo ta kava stala 41,40 evrov. Jaz bom rekla, v tem primeru, hvala lepa za tako državo. Hvala.
Besedo ima gospa Maruša Škopac, pripravita naj se mag. Andrej Šircelj in gospod Jan Škoberne.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Danes ponovno razpravljamo o Zakonu o davčnem potrjevanju računov, kot že zadnjih nekaj sej. V Stranki modernega centra smo že večkrat povedali, da ne podpiramo sprememb Zakona o davčnem potrjevanju računov preden se ne pokažejo vsi učinki sprejetega zakona. Prvi rezultati pa so že znani in lahko rečemo, da so pozitivni. Obseg vplačanega DDV v prvem četrtletju letošnjega leta, ko so podatke prvič letos poslali tudi kvartalni zavezanci za plačilo DDV, se je povečal za 13,7 milijonov evrov oziroma 4,9 % v primerjavi z enakim obdobjem lanskega leta. Govorimo o neto povečanem vplačilu DDV. Kar pa je verjetno še večji pozitiven učinek sprejetega zakona, pa je, da se je v tem obdobju povečalo število v zavarovanje na novo prijavljenih oseb, in sicer za 22 tisoč 705 pri 9 tisoč 361 delodajalcih. Od tega je pa 9 tisoč 808 oseb na novo prijavljenih kot tistih, ki izdajo račune. Samo v predpostavki, da vseh teh 9 tisoč 808 oseb prejema samo minimalni dohodek, se je v javne blagajne iz tega naslova v letošnjem letu steklo 7 milijonov evrov. Torej lahko zaključimo, da je sprejeti zakon prinesel pozitivni učinek na dveh področjih, se pravi, na področju učinkovitosti pobiranja davkov in drugič tudi na področju preprečevanja dela na črno. Obenem pa je Vlada prepoznala tudi vsa opozorila, da bi za posamezne subjekte veljalo omiliti oziroma izvzeti iz obveznosti davčnega potrjevanja računov. Kot je prej državna sekretarka že povedala, se bo to urejalo v sklopu pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost in ne za spremembo zakona o davčnem potrjevanju računov. Pravilnik je bil že javno objavljen, potekal je tudi 30 dnevni rok, v katerem je imela vsa zainteresirana javnost priložnost podati svoja mnenja, zaradi česar lahko pričakujemo, da bo rešitev v kratkem predstavljena in tudi implementirana. Predlog omenjenega pravilnika pravzaprav rešuje kar nekaj sprememb, za katere v Novi Sloveniji predlagajo spremembo drugega zakona, to je Zakona o davčnem potrjevanju računov. Pa vendar, kot je bilo že prej povedano s strani državne sekretarke, ni problem v tem, da je treba račune davčno potrditi, težava je v tem, da pravzaprav so nekateri izmed teh zavezancev kršili Zakon o davku na dodano vrednost in pravzaprav niso izdali računov za nekaj, za kar bi jih morali izdajati. In iz tega razloga se je Vlada odločila, da jim bo pristopila nasproti, tistim, za katere smatra, da je to opravičeno, in jih bo pravzaprav izvzela iz obveznosti izdajanja računov, obenem seveda tudi ne bo več potrebe po davčnem potrjevanju računov. Gospa Suzana Lep Šimenko je v uvodni predstavitvi dejala, da je ob napovedi uvedbe davčnih blagajn precej espejev prenehalo s poslovanjem, pa vendar uradni podatki to negirajo. Lahko pogledamo, da je od 30. 9. 2015 pa do 31. marca 2016, to je v zadnje pol leta, število espejev naraslo za 401, pri čemer se je zmanjšalo število gospodarskih družb za 139. Obenem je tudi poraslo število društev za 173 in število nepridobitnih organizacij pravnih osebe zasebnega prava za 73. Skratka, ne moremo govoriti o tem, da je zaradi uvedbe davčnih blagajn prišlo do zmanjšanja števila espejev, ki delujejo. Ne morem se tudi strinjati s podatkom, ki je bil naveden, da so bili stroški blagajn za posameznike tudi do 5 tisoč evrov. Za vse tiste, ki so že prej imeli blagajne oziroma izdajali račune in ki so imeli sklenjene pogodbe o vzdrževanju, za nekatere od njih so bili pravzaprav te nadgradnje brezplačne in stroški 5 tisoč so vsekakor pretirani. Ne drži tudi trditev, da je bila na podlagi zakona mogoče kakšna zaposlitev več, ker se je dejansko izkazalo, da je bilo zaposlitev kar precej več. Kar se tiče določenih rešitev, za katere v stranki Nove Slovenije predlagajo spremembo zakona, naj omenimo, da bodo nekatere izmed njih, predvsem za tiste kmete, ki opravljajo dopolnilno dejavnost, rešene v okviru Zakona o dohodnini in pa v okviru Zakona o katastrskem dohodku, tako da lahko zaključimo, da precejšni del težav oziroma predlogov, na katere naslavlja Nova Slovenija v tem predlogu zakona, bo rešenih, vendar v sklopu drugih zakonov. Še enkrat, v Stranki modernega centra tega predloga ne bomo podprli, ker smatramo, da je za spremembo zakona treba počakati vsaj celotno koledarsko leto, da na vrsto pridejo za plačilo DDV tudi letni zavezanci, da se zberejo vsi podatki, temeljito analizirajo in na podlagi enoletnih podatkov, ki bodo mnogo bolj obsežni, da se potem sprejmejo morebitne potrebne spremembe zakona. Hvala.
Predlagatelj. Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa. Jaz se zahvaljujem kolegici Maruši Škopac, ki nam je tako lepo prebrala številke. Vendar pa, kolegice in kolegi, najbrž nismo tako odvisni od teh številk in da bi kar rekli, a, davčne blagajne so pa zdaj tiste in izključno tiste, ki so doprinesle k večjemu DDV, k večjemu prilivu v državni proračun. Tukaj pa le moramo biti previdni. In tudi kolegica Maruša, ker ste navajali, število espejev, glejte, število espejev, veva, kako to nastane, kako ga ustanoviš, kako ga ugasneš. Prosim, ne zdaj na podlagi te statistike, ker statistika je včasih tudi največja laž, govoriti, da je v tej deželi vse lepo in prav, da v tej deželi tečeta mleko in med. Malo drugače je. Če vi greste od Ljubljane do periferije, pridete tudi do prekmurske občine, kjer so zaradi vaših zakonov, tudi Zakona o davčnem potrjevanju računov, pa glede ZPIZ, ste v neki mali občini, ki je sestavljena iz ene vasi, ugasnila dva zadnja gostinska obrata. Zdaj ta občina nima gostinskega obrata, nima gostinskih lokalov. Dva sta ugasnila s 1. 1. 2016, ker so rekli, dosti imam jaz te zajebancije, kot se po domače reče, se opravičujem izrazu. Glejte, vi morate iti dejansko do ljudi in dejansko svoja očala nastaviti na mikro pogled ali pa z lupo morate iti. Res je, da ne moremo, ja, ne moremo za vsakega državljana sprejemati zakonov. Vse te statistike, vse te številke se bojim, da nas bodo oziroma, da vas bodo zavedle. Tudi mene na nek način zavajajo, ker Vlada pravi takole, po podatkih Finančne uprave je v letu 2014 delovalo v Republiki Sloveniji tisoč 521 prostovoljnih gasilskih društev, od katerih jih je 198 oziroma 13 % do konca aprila letos že pridobilo namensko digitalno potrdilo za izvajanje postopka davčnega potrjevanja računov. Iz teh 13 % narediva midva lahko zelo velike zgodbe in zelo različne. Zakaj je tako malo? Moja razlaga, zato ker se je sezona gasilskih veselic šele zdaj začela, pozimi navadno ni gasilskih veselic, zato, najbrž zato. Po drugi strani pa jaz lahko rečem, glejte samo 13, potem dajte sprejeti naš zakon. A mislite, da gasilska društva zaposlujejo na črno? A ta društva, ki jih imamo mi tukaj, zaposlujejo na črno? A te kmetije, male z dopolnilno dejavnostjo, zaposlujejo na črno? Tako da te številke ne bi kar tako zlorabljali, tudi jaz jih nimam namena zlorabljati. Potrebna pa je kompleksna analiza, kaj so prinesle in kaj so odnesle davčne blagajne. To pa je velik projekt, veste, to pa je izjemno velik projekt. In se strinjam, tudi časovno obdobje vsaj eno fiskalno leto. Tako da ne bi jaz zdaj tukaj želel z raznimi časopisnimi članki, kaj je Mramor rekel, je rekel, na eni strani pravi, potrebujemo daljše časovno obdobje, na drugi strani pa pravi, ja, če pogledam rezultate, 15. Maj, vidim in lahko rečem, da so davčna blagajne dosegle svoj cilj. Ne farbati ljudi, lepo prosim, ker bom potem še enkrat poudaril, da so številke in statistika ena velika laž. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj. Pripravita naj se, gospod Tomaž Lisec in gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. To, da so davčne blagajne zgrešen projekt, že kaže obrazložitev oziroma drugi odstavek obrazložitve Vlade, mnenja Vlade na tretji strani, kjer pravi Vlada, da je eden izmed osnovnih ciljev tega zakona zagotovitev enake davčne obravnave vseh davčnih zavezancev in potem zmanjšanje nelojalne konkurence. Skratka, vsi subjekti morajo biti v enaki davčni obravnavi. Glejte, gospe in gospodje, ta predpostavka ne velja. Vsi davčni zavezanci niso enaki v poslovni obravnavi, ker nimajo vsi enakih pogojev poslovanja, ker niso vse multinacionalke ali majhen kmet ali društvo, ki se ukvarja, na primer, z organiziranjem nekih dejavnosti upokojencev, skratka ta predpostavka enostavno ne velja. Če je na tej predpostavki napisan ta zakon in kot kaže je, potem je seveda to zgrešeno. Vsi davčni zavezanci niso v enakem položaju, ker niso v enakem poslovnem položaju in nimajo enakih pogojev poslovanja, o tem so moji kolegi in kolegice že govorili. In zaradi tega je seveda to zgrešen projekt in napačna predpostavka. Prodaja v šolah, ko otroci prodajajo v šolah ni v enakem poslovnem položaju, kot je prodaja v supermarketu. Šolski bazarji so popolnoma nekaj drugega in rabijo blagajne. Prodaja v okviru gasilskih društev je popolnoma nekaj drugega kot prodaja avtomobilov. Zaradi tega, kot smo že povedali, v Slovenski demokratski stranki nasprotujemo temu zakonu in davčnim blagajnam jim bomo nasprotovali tudi v prihodnje.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec. Pripravita naj se gospa Marija Antonija Kovačič in gospod Matjaž Nemec.
Hvala, spoštovani predsednik, za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka z ekipo, kolegice, kolegi, lep pozdrav! Davčne blagajne. Spet. Tokrat imamo na mizi nek kompromisni predlog, jaz bom rekel zdravorazumski kompromisni predlog na predlog Poslanske skupine Nove Slovenije, ki je nekaj med tistim, kar vseskozi zagovarja Poslanska skupina SDS, to pa je, da je uvedba davčnih blagajn nesorazmeren, nepotreben in, si bom upal oziroma drznil reči, neumen ukrep in na drugi strani predlog ministrstva, ki zagovarja davčne blagajne kot nek najboljši ukrep, kar je možno storiti na področju pridobivanja davkov s strani državljanov. Tudi danes smo poslušali o tem, kako je uvedba davčnih blagajn super zadeva, kako prinaša pozitivne učinke. Tukaj tako državna sekretarka danes kot pa tudi minister zadnjič hvalita, da so nastavki pravi, ampak da bo pa neka končna analiza potem, ko bo. Ampak če je že Ministrstvo za finance tako trdno na svojih temeljih, jih vsaj določeni finančni novinarji vsaj v nekem delu omejujejo pri teh njihovih slavospevih uspešnosti davčnih blagajn, ko govorijo, da ni vse zlato, kar minister za finance reče, ampak da imajo različne vplive tudi druge zadeve. Na primer, ministrstvo nikoli ne reče, kaj se v praksi dogaja. Se sklicujejo, kako naj bi FURS lepše, lažje opravljal svoje delo, kako je več samostojnih podjetnikov in tako naprej, ampak očitno resnično živimo v nekem dvojnem prostorskem ali časovnem vakuumu v tej državi, kajti ne samo iz občine, iz katere sam prihajam, tudi mnoga druga elektronska sporočila in pa tudi osebna srečanja, predvsem s področja kmetijstva mi potrjujejo, da je uvedba davčnih blagajn nesorazmeren ukrep. Imamo kmečke tržnice, kjer se ljudje ne odločajo več za sodelovanje na kmečkih tržnicah, ker pravijo, da resnično nimajo ne časa, ne volje, niti ne finančnih sredstev, da bi se ukvarjali z davčnimi blagajnami. Pa imamo na področju društev ogromno vprašanj. Zakaj ste ravno udarili po društvih? In summa summarum vsega tega je, da vsi trdijo, da so pripravljeni plačevati državi tisto, kar si država vzame, ampak ne vedo pa odgovora, zakaj jim država daje nove davčne in birokratske ovire. Na drugi strani država s tem zakonom de facto podpira to, da sosed soseda zatoži, češ, on pa že ni priden. In ravno to je nesmisel tega zakona, kajti ob uvedbi se je vse skozi govorilo, manj sive ekonomije, manj sive ekonomije, ampak ne minister pa tudi danes, se opravičujem, morda sem preslišal, ni bilo govora, kako je sive ekonomije manj, samo vseskozi kako smo več pobrali. In to govori vlada, ki ima v koalicijski pogodbi tudi manj birokracije in konec novih davčnih bremen. Eno so besede te vlade, ravno nasprotno uničujoča pa dejanja.
Besedo ima gospa Marija Antonija Kovačič. Pripravita naj se gospa Vojka Šergan in gospod Jernej Vrtovec.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz se moram oglasiti s tem, da me žalosti, da sporočamo ljudem, ki so željni informacij, in to dobrih informacij, da bi bili čim bolj izobraženi v tej akciji s temi nesrečnimi blagajnami. Ni vse tako črno, kot prikazujemo. Tudi jaz prihajam iz podeželja, nisem iz Ljubljane in vem, kaj se na terenu dogaja. Marsikje se zelo zelo trudijo, da bi dali cesarju, kar je cesarjevega, in da bi pošteno delali. Mene v temu obdobju skrbi, kako bodo naslednje informacije potekale iz naših vrst, da bi se ljudje čim bolj izobrazili. V tem odboju, ki je začetno in še jutri ne bo končano, bomo imeli še verjetno opravka s sivo ekonomijo in tudi z določenimi napakami in bomo rabili informacije. Če pa se spomnim, da je včeraj bilo dano na portal poročilo o prvih učinkih uvedbe sistema davčnega potrjevanja računov v Republiki Sloveniji za obračunsko obdobje januar in pa marec 2016, ki bo obravnavano na vladi, je predvideno, danes verjetno že sprejeto. Mene ne zanima toliko, koliko bo padlo v proračun, ampak mi je pomembno to, da tukaj zadaj stoji nekaj prijavljenih fizičnih oseb v zavarovanje in da je tukaj zadaj tudi nekaj zaposlitev. Torej, da so tudi učinki pri prispevkih. To mi je pomembno. Moram posebej poudariti, da smo si v Poslanski skupini Desus vzeli mnogo časa in zelo pozorno prisluhnili vsem tistim, ki jim te rešitve povzročajo nekatere nevšečnosti. To so pa seveda tako, kot je bilo že rečeno, v prvi vrsti vsaj za nas upokojenska društva, za katere pa se je v temu vmesnemu času pa vendarle našla rešitev. Pa naj spomnim, da smo bili naklonjeni tudi pobudam različnih društev in neodvisnih organizacij, ki so predlagale nekatere rešitve oziroma izjeme, pa ne zato, da bi se odpovedale davčnim blagajnam, ampak zato, da bi znale in pravilno uporabljale te davčne blagajne. Še enkrat, tako kot sem že v stališču rekla, apeliram na ministrstvo, da bi tudi s pravilnikom o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost pohiteli. S tem se bo nam v poslanski skupini pa res odvalil vsak dvom, ki se nam je pojavil o učinkovanju davčnih blagajn v praksi, to kar smo videli. Hvala.
Besedo ima gospa Vojka Šergan. Pripravita naj se gospod Jernej Vrtovec in gospod Primož Hainz. Izvolite.
Lepo pozdravljeni, predstavniki ministrstva in kolegice in kolegi! Glede na to, da smo že večkrat razpravljali o davčnih blagajnah, bi vendarle ponovila nekatere stvari in dodala neka opažanja, ki se vlečejo kot neka rdeča nit skozi vse te razprave. Če rečemo na nek način, da statistika govori v prid davčnim blagajnam, ne moremo potem na drugi strani reči, saj statistka pa ni v redu, saj v resnici je pa nekaj drugače. Jaz mislim, da temu ni tako. Če bi pa statistika govorila o negativnih rezultatih, bi pa potem seveda poudarili negativne rezultate. Na nek način, to četrtletje je pokazalo, da je uvedba blagajn bila smiselna, da se je povečalo število različnih subjektov, ki so se prijavili v register oziroma za opravljanje dejavnosti, potem so se pobrani socialni prispevki povečali, dohodnina se je povečala, vplačan DDV se je povečal, tako da nekako v tem trenutku ne moremo govoriti o negativnih rezultatih uvedbe teh blagajn. Kar se pa tiče tega, kar izpostavljate, društva in pa dopolnilne dejavnosti in male subjekte na tem področju. Tudi sama prihajam s podeželja, razumem te male ljudi, praktično sem z njimi tudi v kontaktu. Nekaj me pa kljub temu pri teh davčnih blagajnah in izdajanju računov pa vendarle moti. V razpravi ste rekli, da na eni strani želite, da se tem manjšim zavezancem nekako naredi olajšava in se jih izvzame iz davčne blagajne oziroma potrjevanja računov, vendar jaz nekaj ne razumem, ko ste razlagali, ja, pa zdaj ti mali subjekti pa morajo izdajati račune. Zdaj bi pa jaz enkrat rada slišala, kako pa ta društva oddajajo bilance. Na podlagi česa? Na podlagi prihodkov in odhodkov. Ja, pa saj tudi zato, da nekdo naredi poročilo na društvu, mora nekako za celo leto vedeti, koliko je bilo prihodkov in koliko odhodkov, saj se bilance ne da drugače narediti. Bilanca je nekako odraz stanja oziroma dogodkov, ki so se dogajali čez leto. Saj tudi na koncu koncev poročila, ki jih odgovorne osebe dajo v društvu, morajo vsebovati prihodke in odhodke. In jaz mislim, da je s tega mesta, da ljudem sporočamo, zdaj ne govorim konkretno o blagajnah, tudi če davčnih blagajn ne bi bilo, ja, pa mi sporočamo, da ni treba pisati računov. Računi se morajo pisati in na podlagi tega se morajo v bistvu delati bilance. In to je to. To, da je pa še davčno potrjevanje računov, je seveda bil na nek način samo strošek te blagajne, ampak še to v tem trenutku ni strošek, ampak je vezana knjiga, do 2018 nadomešča ta strošek in v bistvu ne vem, v čem je tak velik problem. Jaz mislim, da se ta problem potencira. Poleg tega, če tukaj naredim piko, je pa vendarle Ministrstvo za finance pripravilo Predlog pravilnika o dopolnitvah Pravilnika o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost, ki je bil v razpravi do 5. Maja, in s temi spremembami se bo tistim društvom, ki imajo, kot ste omenjali, kot najbolj kritična za uvedbo teh blagajn, promet do 5 tisoč evrov, tem potem ne bo treba izdajati računov, če bodo pri dobavah, ki jih opravljajo, izpolnili določene pogoje. Seveda mora ministrstvo na tem mestu, bi rekla to, da je treba še verjetno glede na to, da je bil šele pravilnik v razpravi, treba določiti, kakšne pogoje bo določilo, kakšne cilje pravzaprav morajo dosegati, da bodo lahko upravičeni do tega, da ne bodo izdali računov. To se pravi, da na podlagi podatkov, ki jih je ministrstvo o tem obdobju naredilo, in na podlagi tega, da se je zavzelo za to, da je predlagalo tak spremembo tega pravilnika, jaz mislim, da je korak v pravo smer. Veste, ker to zato poudarjam, ker ljudje na terenu, ko poslušajo, ne razumejo razlike med davčno blagajno in med izdajnem računom, res ne razumejo, ker na splošno ljudje pač mislijo, da se izdajajo samo preko blagajne ne pa tudi običajno. Resnično resnično jaz na to opozarjam, ker tudi jaz na terenu delujem. Kar se pa tiče dopolnilih dejavnosti na kmetiji, seveda se bo en del reševal v novem Zakonu o katastrskem dohodku, to je tisti del intenzivne pridelave zelenjave, špargljev, jagod in podobno, ki se bo vključil v KD, in ne bo več potrebno davčno potrjevanje računov oziroma ne bo potrebno imeti davčnih blagajn. In na drugi strani se bo potem prva reševala predelava iz mleka, jogurtov in vse, čemur se ne dodaja okus, se bo dodalo v Zakon o dohodnini. Zato jaz mislim, da so to koraki, ki se nekako delajo v pravo smer. In na tem mestu bi opozorila, da za vse pridobitne dejavnosti morajo biti enake zahteve teh subjektov. Pri tem bi pa opozorila na to, da pa na drugi strani Obrtna zbornica vseskozi opozarja, da društva, ki se ukvarjajo s pridobitno dejavnostjo, nekako [[izklop mikrofona]]
Predstavnik predlagatelja, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Malo časa še imam. Kolegica Vojka, jaz vas zelo cenim, tokrat ste me pa tako razočarali, da ne morem povedati. Glejte, mi govorimo o povsem drugih zadevah, vi pa, smo že pri jogurtu, pri mleku in pri špargljih. Čakajte no, zdaj si pa zapišete, da ne pozabite. Nova Slovenija: »Dajte cesarju – ali pa če hočete malo besedne igre – Cerarju, kar je Cerarjevega, in bogu kar je božjega. Davke je treba plačevati pošteno in davki morajo biti pravični. Tukaj ne govorimo, da ni treba izdajati računov. Tu pa ne zavajati, ne zavajati in bi tu pričakoval vaše opravičilo, jaz sem se kolegu Tilnu opravičil. Seveda je treba račune izdajati, seveda je treba davke plačati, ne govorimo o davčnih olajšavah, govorimo samo o tej bedariji, ki je res nerodna zadeva, da obračam in izbiram primerne besede, za prostovoljna gasilska društva, ki ne delajo na črno, za mala kulturna, športna društva, upokojenska društva, planinska društva. In ne se, prosim, preveč veseliti tega pravilnika o davku na dodano vrednost, ker gasilci vas bodo vprašali, ko jim boste rekli za 5 tisoč ste oproščeni in vas bodo vprašali, koliko stane ena čelada za tekmovanje. Veste koliko stane? 130 evrov krat 10 in tako dalje. Hvala.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec. Pripravita naj se gospoda Uroš Prikl in mag. Matej Tonin.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan! Nova Slovenija je pri tem predlogu zakona v prvi vrsti zasledovala en primaren cilj, in sicer zasledovali smo človečnost. Namreč, če pogledate rešitve, kaj predlagamo, se pravi, izvzeti iz sistema davčnih blagajn gasilska društva – v tem primeru gre res za človečnost – potem društva, ki ustvarijo pod 10 tisoč evrov prihodka, in kmetije, katerih prihodki ne presegajo 15 tisoč evrov. No, zdaj smo pravkar slišali glede učinka, da učinek davčnih blagajn je. Drži. Učinek, kot je predstavil minister za finance v ponedeljek, vsekakor je minimalen oziroma pod prvotnimi pričakovanji, če sem uspel oceniti in če sem slišal prav gospoda ministra, je učinek predvsem iz naslova gostinstva, izdajanja računov v gostinstvu in tako naprej. Ampak problem na drugi strani pa je, kakšna je cena za ta učinek davčnih blagajn, kakšno ceno za to plačajo gasilska društva, kakšno ceno za to plačajo humanitarna društva in nenazadnje kakšno ceno za to plačajo tudi upokojenska društva. Namreč združenje upokojencev ZDUS, če se ne motim, nekaj mesecev nazaj so izdali eno opozorilo, da predlagajo in mi smo jim z našim predlogom uslišali, upokojenci so predlagali, da se sistem davčnih blagajn odvzame iz tistih upokojenskih društev, vseh društev, ki ne ustvarijo do 10 tisoč evrov prihodkov. Mi smo na tem mestu šli nasproti upokojenskim društvom in vabim Desus, da se tukaj lahko tudi uskladimo kasneje v nadaljnjih branjih, naredimo res nekaj dobrega za naše starejše, ki si prizadevajo na podeželju ali pa v mestih s to ljubiteljsko kulturo, soustvarjajo in potem izdelke prodajajo in imajo zaradi sistema davčnih blagajn silne težave. Država je učinkovita, drži, zaradi tega, ker so morali nabaviti ali bodo nabavili davčno blagajno, so pa obremenjeni. In ne smemo enačiti sistema davčne blagajne, prosim vas, s sistemom izdajanja računov in s plačevanjem davkov. To ne gre eno z drugim, mi se strinjamo, račune je treba izdajati, davke je treba plačevati, da ne bo pomote, ampak zakaj je pri teh najranljivejših v tej verigi, društvih na primer, potrebna davčna blagajna, kajti saj niso niti davčni zavezanci, niso primorani oziroma že ustanovljeni niso z namenom ustvarjanja dobička. Davčna blagajna je res ena nelogična posledica. Zaradi tega smo rekli, da zasledujemo tukaj predvsem to človečnost in predlagali smo tri rešitve. Kako lahko od društev, ki niso prvotno ustvarjena za ustvarjanje dobička, zahtevamo upoštevanje takšnih zahtev. Namreč, poudarjam, namen društev je po zakonu neprofitna dejavnost, ne smejo vstopati, obstajati zaradi vstopa na trg, njihov namen je popolnoma drugačen. In jaz si brez društev ne predstavljam našega družbenega življenja na podeželju in v mestih. In s tem, ko jih obremenjujemo, na primer z davčnimi blagajnami, delamo prav to, da se ljubiteljska kultura posameznikom ne bo splačala, ko se bomo vprašali, ko bomo enkrat brez vseh teh dejavnosti na podeželju, kam vse to vodi. In enostavno je tudi s kmetijami. Namesto da bi dali nagrado tem kmetom, ki se trudijo, malim kmetijam, ki se trudijo, so res požrtvovalni in životarijo, potem jih še mi ne s korenčkom, ampak jih s palico bum po glavi. Škoda, škoda in tukaj Nova Slovenija predlaga določene rešitve, gremo nekako naproti. Prav tako vlada zahteva po davčnih blagajnah, kot sem že dejal, omejuje majhne kmetije. Trdim, da majhne kmetije že tako obremenjujemo s preveliko birokracijo, z davčnimi blagajnami, kot sem že dejal, še dodatno otežujemo njihovo delo in zaradi tega dejansko z našim zakonom olajšujemo administracijo tako na eni strani pri aktivnih društvih kot tudi pri malih kmetijah, ki so dejansko največji doprinos k ustvarjalnosti na lokalnem področju. Zaradi tega poudarjam, naj društev in kmetij ne obremenjujemo še dodatno z davčno blagajno. Krščanski demokrati smo ta predlog vložili in tak predlog zakona, ki je pred nami, podpirajo številne občine. Tudi sami ste lahko dobili pisma s strani občin, mislim, da je prišlo v Državni zbor preko 20 dopisov občin, ki nekako pozivajo, dajmo podpreti ta predlog, ki je na mizi. Lahko si predstavljate, kako to gre na občinskih svetih, kako to gre na občinah. Verjetno, ko je bila obravnava le-tega na občini, so svetniki prišli in rekli, glejte soočamo se dejansko s temi in temi težavami, in zaradi tega so občine ta predlog podprle in nam poslale zahteve ali poziv v Državni zbor. In velja omeniti te občine. Velja jih omeniti: Občina Črenšovci, Mestna občina Slovenj Gradec, Občina Škofljica, občina Ormož, občina Rogatec, Šmarje pri Jelšah, Občina Loška dolina, Rogaška Slatina, Šoštanj, Občina Pivka, Kamnik, Občina Lukovica, Železniki, Ribnica [[…]]In verjamem da bodo v nadaljevanju še naprej prihajali pozivi slovenskih občin, da se iz sistema davčnih blagajn odvzame društva, gasilska društva in tudi kmetije. To pesti naše vsakdanje življenje in sploh si ne predstavljam, kako si upamo humanitarna društva dodatno obremeniti, da tisto, kar prodajo, potem pa jim še naložimo obvezno davčno blagajno. In enako velja za upokojenska društva. Naj bodo upokojenci res nagrajeni, ne pa da jim dodatno ta društva mi jim zvijamo tako rekoč vratove. In jaz vem da bodo, iskrena hvala seveda vsem občinam in županom tem občin, njihovim občankam in občanom, ampak spodbujam hkrati tudi druge občine, da če ne gre drugače, s pozivi v Državni zbor naredimo skupaj korak naprej, da se iz sistema davčnih blagajn odvzame društva in kmetije. Kajti predvsem kar se tiče gasilskih društev, res, ne samo da popestrijo naše življenje na podeželju, ampak takrat, ko jih najbolj potrebujemo in zazvonijo alarmi, takrat so oni prvi, ki nam pridejo na pomoč. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Uroš Prikl. Pripravi naj se gospod Janko Veber, potem je pa že sklepni del splošne razprave.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Moja strankarska kolegica Marija bi rekla, ni vse tako črno, kot bi nekateri želeli te davčne blagajne tukaj prikazati. Jaz se absolutno z njo strinjam, čeprav je vse relativno seveda, ima pa tukaj Marija absolutno prav. Jaz trdno stojim na stališču, da vendarle pri teh blagajnah, ki jih zdaj že s preskokom kakšnega mesca že nekajkrat obravnavamo in se o njih pogovarjamo, vendarle ni vse tako hudo in vse tako črno. Če so te davčne blagajne po eni strani tista glavna poanta, da bo v tej ekonomiji vse igralo, kot mora igrati, in da bodo doseženi vsi poglavitni ekonomski cilji, potem žalostna takšna država. Pa seveda niso te davčne blagajne poglavitno sredstvo za uspeh naše ekonomije, hkrati pa seveda, če bi bila ukinitev teh davčnih blagajn tisti poglavitni razlog, da bi se cedila med in mleko, sem jaz prvi, ki bi podpisal, da naj se te blagajne v temu trenutku ukinejo. Seveda pa je resnica nekje vmes. Jaz sem kar nekaj časa spremljal, ko se je ta postopek uvajanja zakona, ki je prinesel te tako imenovane davčne blagajne, odvijal in moram reči, da je postopek bil dosti dolg, dosti dolgotrajen. Jaz sem bil prepričan, da se je skušalo, ne, prepričan sem, da se je prisluhnilo mnogim deležnikom, ki danes uporabljajo oziroma bi morali uporabljati davčne blagajne, pa vendarle se je izkazalo, da nekatere nedoslednosti seveda so tukaj ostale. Mi smo takrat stali na tem stališču, da bo seveda čas pokazal, kaj je tukaj narobe, kaj je treba modificirati, kaj je treba spremeniti, da bo zadeva optimalna. Mi smo bili zagovorniki, da se čaka leto ali dve in da se potem napravi neka celovita, obširna analiza in ne vem, kaj še vse ampak, da bomo po prvih rezultatih, ki jih bomo dobili, in dobili smo jih, se pač popravijo in pripravijo tiste spremembe, ki so potrebne, da bo zadeva še učinkovitejša. No in ugotovili smo, nismo bili v Desusu tisti, ki ne bi nikomur prisluhnili, morda se nam je na začetku zareklo, tukaj imam zapisano, so mi kolegi popravili, "zagovarjamo sprejem zakona brez izjem". Morda se je to zareklo in se opravičujem, če sem se kdaj tudi jaz tako izrazil, seveda povsod so izjeme, takšne in drugačne. Seveda so že v prvotnem zakonu bile predvidene nekatere izjeme, tudi argumentirane, zdaj skozi samo izvajanje pa smo ugotovili na podlagi tega, ker smo prisluhnil malim društvom, športnim društvom, predvsem pa društvom, to seveda moram na temu mestu povedati, društvom upokojencev, ki so jih te zadeve na nek način peklile, pestile in niso bili s tem zadovoljni. Na Ministrstvu za finance, če so moji podatki točni, verjetno vam je gospa Vraničar, državna sekretarka o tem govorila – jaz sem malo manjka v tej dvorani danes, iz objektivnih razlogov –, da je pravilnik o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost praktično pripravljen, praktično spremenjen do te mere, ki bo omogočal prisluh oziroma upošteval želje, hotenja, probleme tistih deležnikov, ki so bili danes mnogokrat tukaj omenjeni, in jim bo šel na roko, da bodo ljudje, ki se v teh različnih organizacijah, tudi humanitarnih, predvsem pa še enkrat poudarjam, upokojenskih, ukvarjajo z neko dejavnostjo, lahko normalno funkcionirali, normalno delovali. Najbolj, kar bi bilo negativnega pri tej celi stvari, je seveda, da ljudi dodatno obremenjujemo, da jih finančni izčrpavamo in da delamo neke dodatna administrativne ovire. Jaz pravim, da temu ni tako. Uspel sem prisluhniti tudi nekaterim, ki uporabljajo te davčne blagajne, ne da jih kujejo v zvezde, ampak ugotavljajo, da praktično nekih težav tukaj pri samem izvajanju nimajo, zadeva funkcionira. Zadeva funkcionira. Nenazadnje tudi ministrstvo – jaz ne hvalim dostikrat Ministrstva za finance, kadar pa je potrebno kakšne pozitivne kritike z moje strani, pa jo tudi izrečem – je pripravilo tudi ustrezno informacijsko podporo, tako da je maksimalno olajšalo delovanje vsem, ki davčne blagajne torej uporabljajo. Seveda ločimo mi med izdajanjem računov in potrjevanjem računov, kar je neko sosledje oziroma neka nadaljnja faza, in na drugi strani seveda plačevanju prispevkov in morebitne davčne olajšave, to je bilo omenjeno, da Desus ne razlikuje ravno najbolj. Še kako razlikujemo in še kako vemo, za kaj gre pri kateri stvari. Smo pa seveda na trdnem prepričanju, na neomajnem stališču, da je treba bdeti nad tem oziroma težiti k temu, da učinkovito pobiramo vse, opozarjam, vse javne dajatve, in da so ti postopki, ti procesi maksimalno sledljivi, predvsem pa da je obremenitev vseh deležnikov, nobenega tukaj posebej ne bom izpostavil, poštena in pravična. To je pogoj za neko svetlejšo tukaj prihodnost. Jaz si želim, da bo ta pravilnik, ki sem ga že omenil, v kratkem ugledal luč sveta in da bodo tiste pomanjkljivosti, ki so bile evidentirane, če hočete, skozi prvih nekaj mesecev delovanja davčnih blagajn, tudi s tem odpravljene in da se ne bomo rabili več s temi davčnimi blagajnami mesečno ukvarjati na sejah pristojnih delovnih teles in tudi plenarnih zasedanj Državnega zbora, da se bomo še kakšne malo bolj krucialne zadeve lotili, da bodo finance uspešnejše, kot si verjetno vsi želimo. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Glede na to, da smo že večkrat razpravljali o predlogih bodisi za spremembo Zakona o davčnem potrjevanju računa, obravnavali smo celo predlog o tem, da se ukine ta zakon, je zanimivo pravzaprav pogledati, kako so se ti predlogi dopolnjevali, menjali, prišli smo, recimo, iz 50 tisoč limita, torej izvzeti bi bili vsi, ki imajo manj kot 50 tisoč evrov letnega prometa, do tega, da smo sedaj nekje na nivoju 10 tisoč evrov letnega prometa in pri kmetijah 15 tisoč. Zagotovo lahko pričakujemo, da se bomo v nadaljevanju srečali tudi s predlogom spremembe zakona, ki bo vložen s strani volivk in volivcev, namreč Zveza društev upokojencev Slovenije in seveda tudi Olimpijski komite, Planinska zveza imajo praktično besedilo zakona že pripravljeno in je samo vprašanje časa, kdaj bodo izvedli postopek zbiranja podpisov in tudi vložili ta predlog. Vse to nekako lahko mogoče sklenemo v tem smislu, da bo potreben razmislek o tem, ali in kolikšen obseg teh manjših društev oziroma zavezancev, vseh zavezancev je smiselno spustiti iz te obravnave. Pa ne samo iz luči, da govorimo o tem, kako bi zmanjšali stroške, kar je bilo velikokrat govora pri teh zakonih, ampak gre enostavno tudi za to, ker z davčno politiko nekako usmerjaš razvoj, daješ neke prioritete. Podoben primer imamo nenazadnje tudi z delavci migranti, ki prihajajo iz obmejnega območja, delajo v tujini, pričakujejo en odziv, vse to so vprašanja, ki so pravzaprav naslovljena praviloma z območij, ki imajo omejene možnosti za razvoj, to so ta obmejna območja praviloma. Ko se pogovarjamo o gasilskih društvih, mislim, da bi bilo smiselno in potrebno, tudi nekako sem presenečen, da do tega trenutka še ta aktivnost ni izvedena, bi najbrž tudi Gasilska zveza Slovenije morala zbrati en pregled društev in tudi potem opozoriti na dejstvo, kolikšen obseg teh društev je tak, ki bi jih bilo smiselno razbremeniti te obveznosti že iz razloga, da dejansko tudi svojo dejavnost upravljajo tudi v odročnejših krajih, v zaselkih, ki pravzaprav nimajo drugih ustanov kot pač prostovoljna gasilska društva in s tem rešujejo mnoge družbene potrebe in seveda tudi požarno varnost kot tako. Skratka, cela vrsta argumentov je, da se poskuša te predloge pač natančno analizirati ob vseh teh izkušnjah in vseh teh podatkih, ki pa jih seveda Ministrstvo za finance pričakuje, da se bodo zbrali deloma že do maja in potem seveda tudi naprej, ko bodo vsi zavezanci oddali ta poročila tudi do konca leta. Tisto, kar se mi zdi izjemno pomembno tudi pri vsej tej zadevi in na kar sem večkrat opozoril in je bil tudi eden od poglavitnih razlogov, zakaj sem nasprotoval temu zakonu v osnovnem besedilu, je zbiranje teh podatkov. Eno je ta varnostni vidik, kako se to zavaruje, da nekdo, ki ni pooblaščen za to, pride do podatkov o tem, kdo s kom sodeluje, kakšne poslovne partnerje ima, kakšne pogoje ima, ampak po drugi strani, ko se bomo očitno da, najbrž, še v nadaljevanju srečevali s kriteriji, kako pravzaprav pride do tega, kdo bi pa morebiti bil oproščen vključevanja v sistem davčnih blagajn, ali pravilno razmišljam, če povem, da ima najbrž Ministrstvo za finance potem tudi natančen pregled pri posameznem zavezancu, kakšen promet ustvarja na eni strani in kakšne stroške ima na drugi strani in kakšna je razlika med temi prihodki, ki jih ustvarja, in seveda tudi obveznostmi, ki jih ima. Mislim, da to je eden pomemben kriterij, kako se bomo pogovarjali naprej, še posebej, če se pogovarjamo o, bom ostal pri obmejnih območjih, ker je tam praviloma tudi največ takšnih primerov, namreč bilo bi dejansko slabo, če nekdo raje oceni, ko pač poravnava vse te obveznosti, ugotovi, da enostavno so te obveznosti višje, kot pa je pač pričakoval, da se bo zagotovo s to storitvijo, ki jo opravlja, in da ne bi prihajalo do ukinitve takšnih primerov oziroma ugasnitve takšnih poslovnih subjektov, ki praviloma rešujejo sami svojo eksistenco, potem, če le uspe organizirati delo, lahko zaposli še koga iz te okolice. To so vse izjemno izjemno pomembne in dragocene rešitve, kajti nenazadnje imamo še vedno preko 100 tisoč, preko 110 tisoč ljudi brezposelnih. Ti podatki, ki sem jih omenjal, mislim, da bi bili res izjemno pomembni, ko se bo, predvidevam, enkrat v nadaljevanju treba tudi odločati, kaj pa je tisti kriterij, ki ga bomo pri tem upoštevali. Ocenjujem, da te podatke Ministrstvo za finance zagotovo ima za vsak posamezen primer, kajti drugače ni mogoče spremljati vseh teh aktivnosti, koliko socialnih prispevkov je bilo zato več plačanih, koliko je bilo zato več ljudi zaposlenih in podobno. Ali se motim ali prav razmišljam, da s temi podatki Ministrstvo za finance zagotovo lahko v prihodnosti razpolaga?
S tem prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnica Vlade. Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. O razlogih, zakaj nasprotujemo predlogu zakona, sem že v svoji prvi intervenciji obširno govorila, zato ne bi želela še enkrat ponavljati. Naj odgovorim samo na to zadnje vprašanje, ki je bilo postavljeno najprej, kar se tiče varnosti podatkov. Gre za podatke, ki so varovani kot podatki, ki štejejo za davčno tajnost, kar pomeni poseben nadzor pri dostopanju do teh podatkov pri njihovi uporabi. Ti podatki so varovani na enak način kot davčni obračuni ali napovedi ali katerikoli drugi podatki, ki jih zagotavljajo davčni zavezanci v zvezi z ugotavljanjem njihove davčne obveznosti. Dejstvo je, da bo na podlagi podatkov, ki jih finančna uprava pridobi skozi sistem potrjevanja računov, mogoče opraviti celo vrsto analiz, na podlagi katerih bo mogoče bolj natančno definirati rizične davčne zavezance, rizične dejavnosti, v katerih je mogoče opaziti več odklonov od običajnih poslovnih praks, in na ta način tudi odkriti več nepravilnosti. Podatki, s katerimi finančna uprava razpolaga, izhajajo iz različnih podatkovnih zbirk oziroma različnih dokumentov, eno so obračuni, drugo so REK obrazci, tretje so potrditve računov. Vsak od teh sklopov podatkov kaže na en del možnih zlorab, možnih izogibanj in se uporablja v analitične namene. Tako da to bo zagotovo eno od orodij, ki bi lahko povečalo učinkovitost finančne uprave. Moramo pa odkrito povedati, da se je v teh prvih mesecih uvajanja sistema davčnega potrjevanja računov finančna uprava osredotočila bolj na delo na terenu, na informiranje, na opozarjanje davčnih zavezancev, zato ta analitski del sledi v nadaljevanju oziroma recimo temu v drugi polovici letošnjega leta. Več poslancev je v svojih razpravah omenilo, da je treba dati cesarju, kar je cesarjevega, in da mora vsak v bistvu prispevati po svoji ekonomski moči, kar nesporno drži. Moramo pa pri tem seveda tudi upoštevati ali vedeti, kaj je tukaj cesarjevega oziroma zakaj se prihodki, ki se zberejo iz davčnih prihodkov, v bistvu namenijo. In naj omenim samo nekaj številk. Samo za transfere nevladnim organizacijam, torej najrazličnejšim podporam nevladnim organizacijam, tudi društvom, se letno nameni med 72 in 80 milijoni evrov samo iz državnega proračuna. Za področje, recimo, organiziranja oziroma izvajanja šolske dejavnosti milijarda 600, za socialne transfere milijardo 200, tako da bomo imeli malo občutka, zakaj se ta sredstva namenjajo. In na primer, če govorimo o prostovoljnih gasilskih društvih, samo Ministrstvo za obrambo letno namenja približno milijon 600, milijon 700 tisoč evrov samo za pomoč društvom pri nakupu nove opreme, Uprava za zaščito in reševanje letno sofinancira društva oziroma prostovoljne organizacije s svojega področja z zneski tam med 6 in 7 milijoni, to je samo primeroma nekaj številk, navrženih v kontekstu današnje razprave. Hvala lepa.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Prav. Pred prijavo vas želim opozoriti, da se lahko k razpravi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želite razpravljati tudi predstavniki predlagatelji zakona gospod Jožef Horvat ter predstavnica Vlade, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja, in sicer najprej predstavnica Vlade in nato predstavnik predlagatelja. Odpiram možnost za prijavo. Vsak prijavljeni k razpravi ima 4 minute in 58 sekund. Besedo ima gospod Franc Laj.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Že kar nekajkrat smo razpravljali na to temo, tako na pristojnem odboru kot tukaj v Državnem zboru. Dejstvo je to, da smo že ugotavljali, da ima uvedba davčnih blagajn tako pozitivne kot tudi mogoče kje pa kje kakšne negativne posledice, kar je normalno, saj v življenju nikoli nič ni idealno. Ampak če davčna uprava in Ministrstvo za finance že razpolagajo poleg vseh teh mnenj, ki so jih dobili od vseh teh deležnikov in od nas, potem analize, ki so bile opravljena pri njih, v njihovih strokovnih službah, zagotovo razpolagajo z vsemi potrebnimi podatki, kakšne spremembe bi bile smiselne, da se uvedejo, da bi zakon bil res koristen tako za same uporabnike kakor tudi za samo državo z vidika pozitivnih javnofinančnih učinkov. In prav tu sem nekje pri vseh teh razpravah zaznal, da nekateri poslanci že razpolagajo s konkretnimi rešitvami v okviru določenih pravilnikov na področju zakonodaje, da se bodo vse te v glavnem pomanjkljivosti, ki so bile izpostavljene, da se bodo rešile. Če je temu tako, potem glede na to, da se vse skupaj tako dolgo vleče in zdaj tisti, ki so že uvedli davčne blagajne, bodo pri tem ostali, tisti, ki še niso, kot so določena društva, ki tudi delujejo v javnem interesu in so na robu finančne vzdržnosti, da sploh obstajajo, in prav tako tudi dopolnilne dejavnosti na kmetijah, da te spravimo iz tega slabega položaja, predlagam in na nek način pozivam Vlado in ministrstvo, da nekje v tistem smislu slogana Vklopi razum, vzemi račun, jaz predlagam, da vklopite čim prej razum in storite vse to, da odpravite nesmiselne ukrepe in tudi nesmotrne, da se bomo nehali na ta način tukaj pogovarjati v Državnem zboru in da se bodo te rešitve konkretno občutile na terenu. Hvala.
Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Seveda se tudi sam strinjam in podpiram, da se v državi uvede na nek način red, da se davki v državi plačujejo. Če malo nazaj pogledamo do nedavno se tudi sama država ni tega držala, kajti bilo je kar veliko gospodarskih družb, ki več let niso plačevale davkov in prispevkov za svoje zaposlene v svojih družbah. Poglejte, jaz verjamem, da je uvedba davčnih blagajn prinesla nekaj pozitivnih učinkov, ampak kar nekako v Sloveniji vse prevečkrat znamo iti iz ene skrajnosti v čisto popolnoma drugo skrajnost. Tudi verjamem, da so določene niše, določene panoge in tako naprej bile premalo obdavčene ali celo brez dajatev, ampak jaz bom zdaj razpravljal o tisti smeri, kjer smo šli čisto v drugo skrajnost, ker dejansko na nek način povečujemo administracijo, kompliciramo, nalagamo nepotrebno delo in s tem dražimo samo proizvodnjo, ustvarjamo nekonkurenčnost in po drugi strani povečujemo javni sektor in vse to stane. Čisto na kratko bom ponazoril dva primera iz prakse, če vzamem enega iz gospodarstva, recimo, vzamemo primer enega zaposlenega espeja, ki opravlja delo vodovodarja. Vemo, da za vsako dobavo blaga in za vsako storitev je obveza račun. Ampak, ker v tem konkretnem primeru, če ga izvzamem, kjer se opravlja pretežno storitev, vemo, 176 ur na mesec, 2 tisoč 100 ur na leto je zelo natančno, zelo jasno možno izračunati njegovo opravljeno delo, njegove prihodke. To so podatki, ki so evidentni, ki so jasni in zelo natančno je možno izračunati njegovo pavšalno obdavčitev. To se pravi, da se izognemo določenemu delu, tako izdajanju računov kot potem tudi nadalje samemu davčnemu potrjevanju računov. Drugi primer so recimo male kmetije, seveda pri velikih kmetijah tu ni težav, ker tako morajo imeti vodeno knjigovodstvo ali pa so v večini primerov registrirane kot gospodarske družbe, tako da pri njih ni težava, težava je pa pri malih kmetijah, kjer se kmetije ukvarjajo z različnimi malimi, dopolnilnimi dejavnostmi, tudi njihov letni prihodek je relativno majhen, ne vem, 10, 15 tja do 20 tisoč evrov. Tu je precej administriranja, voditi je treba vse podatke, kar je absolutno, jaz mislim, da vodenje knjig je potrebno v vsakem primeru, ampak za samo izdajo računov na dva načina, tako kot z e-računi in potem tudi za gotovino knjigovezanih računov, ki vemo, da povzroča potem še dodatne administrativne naloge, poročanje v desetih dneh in tako naprej, seveda tudi z določeno programsko opremo, je pri malih kmetijah nesmiselno, ker dejansko je moč na osnovi popolnoma znanih podatkov dejansko izračunati vrednosti, da ne rečem, celotnega kmetijskega gospodarstva s pridelkom vred. Podatki so evidentni, tako je moč z GERK do parcele natančno povzeti vse te podatke. In tu je moč te male kmetije z malimi dejavnostmi pavšalno obdavčiti. To so primeri, ki so poznani, jih imajo v sosednjih državah, kot je Avstrija [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima, gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala, gospod, podpredsednik. Kolegice in kolegi! Spoštovana državna sekretarka, jaz bi se rad iskreno zahvalil v imenu poslanske skupine vsem, ki ste vložili napor v razpravo, ki smo jo opravili. Ocenjujemo, da je bila koristna, skupni imenovalec, skupna ugotovitev je: Razmislek je potreben. Torej so potrebne neke adaptacije osnovnega zakona, da zakonodajo izboljšamo in da pokažemo kot država, da imamo več zaupanja do naših državljanov. Razmislek je tudi potreben, ker če se spomnite, je Vlada v svojem prvotnem zakonu, ki seveda velja, ocenila, da je zavezancev za davčne blagajne, to se pravi tistih, ki poslujejo z gotovino ali torej tudi kreditnimi karticami, da je takšnih v Sloveniji 80 tisoč, do danes jih je digitalno potrdilo prevzelo samo dve tretjini od 80 tisoč. Velika napaka, ena tretjina je velika relativna napaka. Naprej. Mi se tudi strinjamo, da iščemo rešitve. Kolegice in kolegi, poiščemo rešitve. Iščemo rešitve, ker kdor ne išče, ta ne najde. In kdo ne išče, je lenuh. In pravo mesto in pravi čas za iskanje rešitev je druga obravnava tega zakona. Mi smo hoteli samo tri minimalne spremembe s tem zakonom. Mi smo predlagali, da se izvzame iz obvezne uporabe davčnih blagajn, prvič kmetije, ki opravljajo dopolnilno dejavnost in imajo iz tega naslova manj kot 15 tisoč evrov letnega prihodka; drugič, da izvzamemo prostovoljna gasilska društva, so neka slovenska posebnost. Vam povem, tisoč 500 in nekaj jih je, na podeželju imajo posebno družbeno vlogo, mi smo v okviru prostovoljnega gasilskega društva ustanovili kulturno društvo, so nek motor razvoja, v okviru prostovoljnega gasilskega društva smo začeli pred davnimi 40 in 45 leti izvajati projekt vaški vodovod s samoprispevkom, zato so nam pri srcu, zato smo čustveno nanje navezani in pravilnik, o katerem govori Vlada, pravilnik o izvajanju Zakona o davku na dodano vrednost je slab za prostovoljna gasilska društva, ker gre samo do 5 tisoč evrov dobave. Prostovoljna gasilska društva izvajajo javno gasilsko službo po pravilih gasilske službe in v skladu s Pogodbo o opravljanju gasilske službe in tako dalje, nimam več časa, da bi vam še naprej razlagal. In še tretja izjema. Vsa društva, ki imajo manj kot 10 tisoč evrov letnega prihodka, prav tako izvzamemo iz obvezne uporabe davčnih blagajn. Tukaj s to rešitvijo pa dosledno sledimo Zvezi društev upokojencev Slovenije. Ja, kdo jih ne podpira? Ali jih samo Nova Slovenija podpira? Kako je zdaj s tem? Pa SDS, pa Združena levica tudi. Kaj pa ostali? Pa nepovezani. Kje pa ste ostali? Ne podpirate društev, Zveze društev upokojencev Slovenije? Tu je rešitev. Rešitev je na dlani, stvar je jasna, kot beli dan. Ampak kaj bom jaz mojim mladim gasilkam in gasilcem povedal, ko pridem domov, če slučajno ne bomo uspeli, bodo obupavali, jaz pa bom rekel, ne, ne obupati, ker jim bom sporočil in tudi slovenski javnosti in tudi skupaj s kolegicami in kolegi SDS, da ko bomo prišli na oblast, bo eden prvih ukrepov ukinitev online davčnih blagajn. To je naše sporočilo in to bomo tudi naredili, ker pri nas beseda velja. Pri nas beseda velja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primerna za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 19. 5., v okviru glasovanje. S tem prekinjam 16. točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O UGOTAVLJANJU KATASTRSKEGA DOHODKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. S tem predlogom zakona je skupina 21 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja predloga, gospodu Zvonku Lahu. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo se odločili, da ponovno vložimo spremembo Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ponovno po kar nekaj letih in z istim razlogom. Namreč, sprememba Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka ima že kar dolgo brado, saj je bila prva taka sprememba iz starega sistema v letu 2011 z namenom, da se ocenjevanje katastrskega dohodka veže na nove podatke o zemljiščih, saj so bili stari podatki, to so podatki o katastrskih kulturah in razredih, nevzdrževani in zato nezanesljivi, predvsem pa je Vlada Republike Slovenije sprejela odločitev, da se ti podatki o zemljiškem katastru prenehajo voditi. Stroka pa je ugotavljala, da ti, ki so bili do sedaj veljavni, niso več primerni za posodobitev izračunov katastrskega dohodka, in so zastareli. Moje mnenje sicer je, da so bili apetiti, da se obdavčitev kmetijske zemlje poveča, in bi bilo treba najti nek razlog za to. Zato naj bi to novo metodo razvili na osnovi bonitet in na rastiščnem koeficientu za gozdove. Podatek o vrsti pridelave na zemljišču, pa naj bi se upošteval v podrobnejši vrsti rabe, ki ga za vsa kmetijska zemljišča v Sloveniji vodi ministrstvo, pristojno za kmetijstvo. Vendar je bil ta zakon takrat kar tako od hoc sprejet, ni bilo statističnih podatkov, ni bilo podlage, zato so bile prve ocene dohodkov na tej podlagi izdelane šele spomladi leta 2013, takrat pa se je stara metodologija podaljšala. V letu 2013 je bil sprejet tudi nov zakon, novela zakona, ki naj bi za leto 2013 uveljavila prehodno rešitev, po kateri se je katastrski dohodek za vrste rabe lahko povišal samo za 10 %, kjer pa naj bi se po novi metodologiji znižal, pa se mora znižati. No, v 2013 je bila tudi ustanovljena delovna skupina, ki je dobila nalogo, da preveri primernost nove metode in pripravi predloge za tudi za boljše rešitve. V 2014 pa je bil ponovno sprejet zakon, na predlog naše poslanske skupine, ker ni bilo rezultatov, da se to stanje iz leta 2013 oziroma višina izračuna za 2013 podaljša še za 2014 in 2015, Vlada pa je po tem dodala pa še leto 2016. In v vsem tem času, v dveh mandatih, ni bilo veliko narejenega. Zdaj sicer Vlada prihaja z novim zakonom, katerega smo pa že obravnavali, vsaj osnutke na eni od sej, in ugotovili tudi vsi ostali prisotni, kmetje, vinogradniki oziroma sadjarji, govedorejci, vsi ostali, predvsem tisti, ki imajo trajne nasade, ugotovili, da je ta davek po tej metodologiji oziroma izračun tega katastrskega dohodka previsok, občutno previsok, neusklajen z njimi, čeprav je bilo rečeno, da je bilo usklajevano. Sicer je Vlada obljubila, da bodo pospešeno še enkrat šli usklajevati, še enkrat se bodo sestali, vendar časa zmanjkuje, ker mora biti zakon sprejet do poletja. V naši poslanski skupini zato predlagamo, da se za eno leto to prehodno obdobje še podaljša in v tem času pripravi zakon, ki bo pošten do vseh lastnikov kmetijskih zemljišč. To je namen od tega zakona.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade mag. Mateji Vraničar Erman, državni sekretarki na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Gospe in gospodje poslanci! Vlada je posredovala pisno mnenje k Predlogu zakona o spremembi Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka. Predlagamo, da zakona ne podprete iz dveh ključnih razlogov. Prvi razlog je v tem, da predlog zakona ne ureja le podaljšanja zdaj veljavne prehodne rešitve, ampak jo na neprimeren način na novo ureja. Predlaga se ponovna uveljavitev administrativno zapletenega načina postopnega povečevanja katastrskega dohodka, čeprav naj bi predlog spremembe zakona reševal le določanje katastrskega dohodka za leto 2017. Iz besedila zakona se razume, da bi bilo treba za določitev katastrskega dohodka za leto 2017 preračunati tudi zneske katastrskega dohodka po posameznih parcelah na podlagi nove metode za leta 2014, 2015 in 2016, da bi nato novo prehodno obdobje za leto 2017 sploh lahko uveljavili. Ta dvom, ki ga izražamo o predlogu zakona izhaja iz primerjave prvega odstavka predloga za spremembo 15. člena in prvega odstavka veljavnega 15. člena Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka. Predlagana rešitev je administrativno zelo težko izvedljiva. Izvajalcem sistema, to je Geodetski upravi Republike Slovenije, nalaga nesorazmerna administrativna bremena, poleg tega pa po mnenju Vlade niti ne rešuje problema, ki ga kot ciljnega zastavlja predlagatelj, saj predlog ne pomeni nujno ohranitve ravni katastrskega dohodka iz leta 2013, vendar bi se lahko za leto 2017 katastrski dohodek celo povečal. Drugi razlog, zakaj Vlada ne podpira zakona, pa je v tem, da smo že pripravili predlog novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, v ponedeljek opravili še zadnji usklajevalni sestanek z nevladnimi organizacijami in pričakujemo, da bo predložen Državnemu zboru za obravnavo na junijski oziroma julijski seji. Z novim predlogom zakona uvajamo novo metodo ugotavljanja katastrskega dohodka, ki prinaša bolj pregleden, enostaven in stabilen sistem, ki se bo preverjal vsaka tri leta. Slonel bo na agregiranih podatkih ekonomskega računa in se določal za celotno državo. Predlog novega zakona rešuje tudi cilj, ki ga zasleduje predlagatelj. Poleg tega pa prinaša pomembne administrativne poenostavitve določenim skupinam zavezancev, ki morajo po veljavnem sistemu dohodek za svojo dejavnost ugotavljati na podlagi vodenja knjigovodstva, saj novi predlog zakona daje podlago za ureditev pavšalnega ugotavljanja KD tudi za posebne intenzivne kulture. Omogoča pa tudi ureditev nadaljnjih administrativnih poenostavitev v okviru sistema dohodnine, kar samo na podlagi podaljšanja sedanjega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka ni mogoče. Upoštevaje vse navedeno Vlada torej predloga zakona ne podpira in meni, da bo nov predlog zakona reševal tudi cilj, ki ga zasleduje predlog predlagatelja. Poleg tega pa zagotavlja vladni predlog zakona še druge pozitivne učinke. Zato predlagamo, da Državni zbor predlaganega poslanskega zakona ne podpre kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala za besedo. V letu 2014 je bila sprejeta novela zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, s katero sta se katastrski dohodek in pavšalna ocena dohodka na čebelji pan za leta 2014, 2015 in 2016 določila tako, kot sta se določila za leto 2013. Namen novele zakona, ki jo obravnavamo danes, je to stanje podaljšati še za eno leto, torej še za leto 2017. Predlog spremembe zakona prihaja v Državni zbor po tem, ko je predlog novega Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, katerega je pripravilo Ministrstvo za finance, v javnosti dvignilo veliko prahu. Po novem zakonu, ki ga je predlagalo ministrstvo, bi se katastrski dohodek v nekaterih primerih dvignil za več sto, tudi za tisoč procentov. Predstavniki kmečkih organizacij so jasno povedali, da je tak zakon neprimeren, še posebej, ker prihaja v času, ko je slovensko kmetijstvo prizadela ena hujših, pravzaprav najhujših pozeb v zadnjih letih. Lansko leto smo bili priča padanju odkupnih cen, ki so socialni položaj slovenskih kmetov drastično poslabšale, v gozdovih pa so se čez vse mere namnožili podlubniki. Letos imamo tu pozebo, pa nismo še niti na polovici leta. Ker so na katastrski dohodek vezane tudi pravice do otoškega dodatka, štipendije in drugi socialni transferji, bi drastično povečanje katastrskega dohodka prizadelo predvsem revne kmete. Zavedati se moramo, da katastrski dohodek ni samo mehanizem za polnjenje državnega proračuna, ampak da je njegova funkcija tudi to, da kmete sili v to, da zemljo obdelujejo. V primeru, ko je katastrski dohodek nerealno visoko določen samo na podlagi bonitetnih ocen zemljišča in ne upošteva socialno ekonomskega položaja kmetov, pa lahko lastnike zemljišč sili v opuščanje kmetijske dejavnosti in v prodajo zemljišč. Vendarle pa se moramo zavedati tudi, da je stroka že pred leti ugotovila, da veljavna metodologija določanja katastrskega dohodka ni več primerna. Temu dejstvu ne nasprotujejo stanovske organizacije in pravzaprav niti sam predlagatelj. Novo metodologijo potrebujemo, zato bi bilo primerneje sprejeti nov zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka z metodologijo, s katero bi se strinjala tako stroka kot politika, upoštevale pa bi se tudi vse pripombe stanovskih organizacij. Novo metodologijo očitno potrebujemo. V sam zakon pa bi lahko vnesli tudi določbe, s katerimi bi zaščitili socialno najbolj ranljive kmete. Novela zakona, ki jo obravnavamo danes, podaljšuje obstoječe stanje še za eno leto in v luči nedavnih nesreč, ki so prizadele slovensko kmetijstvo, se nam takšno podaljšanje sicer ne zdi napačno. Kljub temu pa je že dolgo znano, da potrebujemo novo metodologijo izračuna katastrskega dohodka in da bi bilo vseeno bolje sprejeti nov zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka. Podaljševanje obstoječega stanja vsako leto in na vsakih nekaj let dolgoročno slabo vpliva na stanje v kmetijstvu, saj vnaša negotovost, ko kmetje za vsako naslednje leto ne vedo, kakšen katastrski dohodek bodo morali plačati. Zato potrebujemo rešitev, ki bo, kot že rečeno, kompromis med stroko, kmeti in politiko in bo omogočala pošteno in socialno vzdržno določitev katastrskega dohodka. Poleg tega novela ne samo da podaljšuje obstoječe stanje, ampak ga tudi spreminja, čeprav naj to ne bi bil namen zakona. Obenem pa tudi spreminja način določanja katastrskega dohodka za nazaj. Zato bomo v Združeni levici pri glasovanju o tem zakonu v prvi obravnavi vzdržani. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, dragi kolegice in kolegi! Očitno smo v manjšini poslanske skupine tega Državnega zbora, ki slovenskega kmeta pravilno razumemo. Vlada Republike Slovenije je na tem področju popolnoma odpovedala. Nova Slovenija – krščanski demokrati podpiramo Predlog novele Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki so ga predlagali kolegi iz Slovenske demokratske stranke. Že dlje časa na različnih mestih odpiramo široko razpravo o slovenski kmetijski politiki, katere del je tudi sistem obdavčitve kmetijstva. Izpostavili smo predvsem zgrešeno uvedbo davčnih blagajn, ter nazadnje predlog enormnega povečanja katastrskega dohodka z vladno novelo oziroma z vladnim osnutkom zakona. Februarja 2014 nas je močno prizadela naravna katastrofa, žled, posledično pa sedaj velika namnožitev podlubnikov. Strokovnjaki na Zavodu za gozdove opozarjajo, da se bo to nadaljevalo še nekaj naslednjih let. Lastniki so morali posekati praktično ves les in ga prodati po sramotno nizkih cenah. Gospodarstvo si po takšnih udarcih ne bo opomoglo po našem prepričanju še kar nekaj desetletij. Predsednik Vlade Republike Slovenije pa dovoli, da v takih razmerah finančni minister in njegovi podrejeni z novim zakonom o ugotavljanju katastrskega dohodka načrtujejo dvig obdavčitve teh ljudi in tako zdelanih gozdov tudi za do 500 %, kot smo pred nedavni slišali od predstavnice ministrstva. Po nekaterih podatkih, ki jih imamo, približno s 14 na 73 evrov na hektar. Krščanski demokrati se sprašujemo, kako lahko kaj takšnega sploh kdo pomisli. Ministrstvo za finance s svojim predlogom novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka ponovno kaže popolno nepoznavanje in temeljno nerazumevanje področja kmetijstva in trenutne situacije kmetijstva. Odzivi kmetov in čebelarjev na predlog zakona so upravičeni, so ogorčeni in tudi jezni. Stanje v kmetijstvu je katastrofalno in se še slabša. Novela kolegov iz SDS, ki jo zdaj obravnavamo, urgentno odgovarja na trenutne razmere in predlaga, da se zdaj veljavni način ugotavljanja katastrskega dohodka podaljša vsaj za eno leto. To je trenutno edina sprejemljiva kratkoročna rešitev v korist slovenskega kmeta. Ob tem pa krščanski demokrati v imenu slovenskih kmetov zahtevamo, da Ministrstvo za finance javno pojasni podlage za priznavanje stroškov tržnega prihodka za vse vrste kultur, kmetijska zemljišča, gozdove, vinograde pri pripravi predloga novega Zakona o ugotavljanju katarskega dohodka. Javno naj se predstavijo tudi primerjalni izračuni katastrskega dohodka po predlogu novega vladnega zakona in po zdaj veljavnem zakonu. Ministrstvo za finance ter Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano naj upoštevata vse pripombe stanovskih organizacij na predlog zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka pri nadaljnji pripravi vladnega predloga zakona in popravljen predlog pred sprejemom na Vladi Republike Slovenije ponovno posredujeta v javno razpravo. Vse te sklepe so koalicijski poslanci v posmeh slovenskemu kmetu in kmetijstvu na skupni seji odborov za kmetijstvo in finance, zavrnili. To skupno sejo smo predlagali poslanci Nove Slovenije. Kot rečeno, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije bomo podprli novelo zakona, ki jo imamo pred seboj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, dragi kolegice in kolegi! Prejšnja točka je bila na nek način tudi povezana s to točko, katastrski dohodek je bilo rečeno, da spremembo Zakona o določevanju katastrskega dohodka se bo marsikateri problem rešil. Bomo videli. Problem je v tem, da Vlada v vseh teh letih oziroma Vlade niso uspeli najti ustrezni primerne rešitve za določitev katastrskega dohodka, ki je izredno pomembna davčna kategorija, ker so na katastrski dohodek vezane tudi ostale davčne in tudi nedavčne dajatve. To pomeni, da predvsem za tiste, ki ne vodijo knjigovodstva, to se pravi za male kmete in za srednje velike kmete, ki so vezani pri obdavčitvi na katastrski dohodek, je zelo pomembna ta kategorija, ker se s tem praktično oblikuje in je osnova za njihovo celotno davčno okolje. Prav zaradi tega smo se na nek način v Poslanski skupini nepovezanih poslancev odločili, da ta predlog zakona, ki ga imamo pred sabo ga ocenjujemo kot potrebnega, vendar pa v tistem smislu in pa v tistem delu, ko govori o podaljšanju prehodnega obdobja, medtem ko pri ostalem delu pa se zadeve zapletejo in se niti slučajno ne rešijo osnovni problemi obdavčitve malih in srednje velikih kmetovalcev. Prav zaradi tega ne bomo nasprotovali temu predlogu zakona, istočasno pa Ministrstvo za finance in Vlado pozivamo, da izkoristi čas, ki je še na razpolago, da se sprejme novi zakon in da se določi nova metodologija, ki bo usklajena z vsemi relevantnimi deležniki in da se ta zasnuje tako, da bo sprejemljiv model določanja katastrskega dohodka, ki bo predvidljiv in ekonomsko sprejemljiv za kmetovalce, kajti v nasprotnem smo mnenja, da so ogroženi strateški cilji iz Resolucije o strateških usmeritvah razvoja slovenskega kmetijstva in živilstva do leta 2020, ki govori: Zagotovimo si hrano za jutri. Pri tem bi želel izpostaviti najbolj ogrožene cilje, zagotavljanje prehranske varnosti stabilno predelavo varne, kakovostne in potrošnikom dostopne hrane. Drugič, povečanje konkurenčne sposobnosti kmetijstva in živilstva. Kako, če se na podlagi analize trenutno veljavne zakonodaje in predlogov bistveno povečujejo davčne dajatve. To zagotovo ne bo prispevalo k ohranitvi oziroma povečevanju konkurenčnosti predvsem teh malih in srednje velikih, ki so tudi najbolj ranljivi. Tretjič, zagotavljanje skladnega in socialno vzdržnega razvoja podeželja v sodelovanju z drugimi politikami. To zagotovo zdaj v tem trenutku mislim na davčno politiko. In na koncu bi želel še to povedati, da vsakršno podaljševanje v nedogled tega stanja v negotovosti, zagotovo ne koristi nikomur in zato še enkrat pozivam, da se z vsemi deležniki čim prej doseže sprejemljiv dogovor in da dobimo tudi primerno, užitno varianto na klopi, da bomo lahko res zagotovili eno varno bodočnost za naše kmetovalce. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Skupina poslancev je predlagala podaljšanje prehodnega obdobja na podlagi obstoječega zakona o katastrskem dohodku. Tako se je v letu 2013 določilo prehodno obdobje, ki velja do konca leta 2016. Skupina poslancev predlaga to podaljšanje do konca leta 2017. Glede tega je treba poudariti, da je bil veljavni Zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka pripravljen za to, da se ocenjevanje katastrskega dohodka veže na nove podatke o zemljiščih, saj so bili stari podatki, podatki o katastrskih kulturah in razredih nevzdrževani in zato nezanesljivi. Predvsem pa je Vlada Republike Slovenije sprejela odločitev, da se ti podatki v zemljiškem katastru prenehajo voditi. Poleg tega stroka ugotavlja, da prej veljavna metoda ni več primerna za posodobitev izračunov katastrskega dohodka, ki so bili zastareli in glede na dejanske gospodarske razmere bistveno podcenjeni. Zato je bilo treba razviti in uveljaviti novo metodo, ki bi temeljila na novih podatkih o kakovosti kmetijskih in gozdnih zemljišč, to sta boniteta in rastiščni koeficient, kot podatek o vrsti pridelave na zemljišču pa upoštevala podatek o podrobnejši vrsti rabe, ki ga za vsa kmetijska zemljišča v Republiki Sloveniji vodi ministrstvo, pristojno za kmetijstvo. Glede rešitev novega katastrskega dohodka, ki ga je pripravila ta vlada, je treba poudariti, da je bila na podlagi sklepa z dne 30. 8. 2013 ustanovljena delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Ministrstva za finance, Ministrstva za okolje in prostor, strokovnjakov s področja agrarne ekonomike, nekaterih strokovnih ustanov in tudi interesnih združenj, kot so Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije, Zadružna zveza Slovenije in Sindikat kmetov Slovenije, ter ji dodelila nalogo, naj preveri primernost nove metode in pripravi predloge za boljše rešitve. V pričakovanju ugotovitev delovne skupine je bila v letu 2014 uveljavljena nova novela Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, s katero se je določilo, da se katastrski dohodek in pavšalna ocena dohodka na čebelji pan za leto 2014, 2015 in 2016 določi tako, kot se je določila za leto 2013 in da se postopek letnega izračunavanje katastrskega dohodka za ta leta ne izvede. S tem se je katastrski dohodek zamrznil na raven, kot je bila s takratno novelo določena za leto 2013. Glede na vpisano stanje se na podlagi vladnega predloga zakona ugotavlja katastrski dohodek, ki velja do konca letošnjega leta. Menimo, da podaljšanje prehodnega obdobja ni potrebno, saj ima Vlada pripravljen nov zakon o katastrskem dohodku. Podaljšanje stare metode ugotavljanja katastrskega dohodka ne kažejo prave ocene, treba bi bilo uveljaviti vladni zakon, ki bo predvsem tehnični zakon, ki bo uredil metodo ugotavljanja katastrskega dohodka, s katerim bi se na podlagi razpoložljivih podatkov in na čim razumljivejši način določil čim realnejši dohodek, s tem pa primerljiva obravnava vseh fizičnih oseb. S predlogom vladnega zakona se predlagajo rešitve, da izračuni katastrskega dohodka temeljijo na agregatnih podatkih ekonomskega računa za kmetijstvo in gozdarstvo. V osnovno kmetijsko dejavnost se bo po novem zakonu o katastrskem dohodku štela tudi intenzivna pridelava intenzivnih kultur, to je pridelava jagod, špargljev, intenzivna pridelava vrtnin, reja polžev in podobno, zato za te pridelke po novem ne bo treba izdajati računa in tudi ne bo potrebna davčna blagajna. Katastrski dohodek se določi v razredih proizvodne sposobnosti za kmetijska zemljišča na podlagi bonitetnih točk in za gozdna zemljišča na podlagi rastiščnega koeficienta. Ohrani se korekcija katastrskega dohodka zaradi omejene možnosti pridelave na območjih posebnih režimov za kmetovanje in gospodarjenje z gozdovi. Katastrski dohodek in pavšalna ocena dohodka na čebelji panj se ugotavljata na vsaka tri leta na podlagi predhodnega petletnega povprečja podatkov ekonomskega računa. Predlagatelj navaja, da je poglavitni razlog njihovega predlaganega zakona to, da so bile letos v mesecu aprilu pozebe, ki so povzročile veliko škodo na pridelkih, in sicer predvsem na zelenjadnicah in v poljedelstvu. Škoda bo vplivala na izračun KD še za leto 2016, zato podaljšanje prehodnega obdobja za to področje ne prinaša koristi in podaljšanje prehodnega obdobja ni potrebno. Kar se tiče vrtičkarjev, katerih večina ima manj kot 200 evrov katastrskega dohodka, teh je kar 68 %, za te velja, da se ta katastrski dohodek ne obračuna oziroma se ne upošteva pri dohodnini. Škoda na vinogradih in sadovnjakih se bo reševala s posebnimi ukrepi, poleg tega bo vladni predlog zakona o katastrskem dohodku, ki je tehnični zakon, uveden s prehodnim obdobjem, tako da za leto 2017 ne bo spremenjen v celoti, saj bo upošteval samo 40 % izračunanega zneska katastrskega dohodka. Povprečno bo v tem letu katastrski dohodek celo malo nižji kot v letu 2016. Zaradi navedenega bo Poslanska skupina Stranke modernega centra proti temu, da je Predlog zakona o spremembi Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec bo predstavil stališče Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala, podpredsednik za dano besedo. Spoštovani predstavnici ministrstva, kolegi, kolegice, vsem lep pozdrav! Bom začel s tezo, ki sem jo že zadnjič povedal na eni izmed sej Odbora za kmetijstvo, ko smo govorili tako o ugotavljanju katastrskega dohodka kot o nedavni pozebi. Kmetijstvo v Republiki Sloveniji ima v zadnjih letih dve skupni točki: naravne nesreče in ministra za kmetijstvo. Za naravne nesreče vsi vemo, da ne glede na to v kakšni obliki pridejo, da so nekaj slabega. Za ministra Židana pa lahko ugotavljamo, da je njegovo delovanje v teh letih, od kar je minister za kmetijstvo, podobno naravnim nesrečam. Novi davki, nova birokracija, napad na male kmete in tako naprej. In temu napadu se glede tematike ugotavljanja katastrskega dohodka pridružuje tudi minister za finance, minister Mramor, ki pod pretvezo tehnične spremembe uvaja za kmete novo birokracijo, predvsem pa nove davke. Vsi vemo, kaj je katastrski dohodke oziroma vsaj vsi kmetje vedo, kaj je katastrski dohodek. Je osnova, ki odgovarja na njegovo ključno vprašanje: ali bo preživel, bo stagniral ali pa bo prosperiral oziroma napredoval. Katastrski dohodek ima potem vpliv na dohodnino, zbornične prispevke in 20 ter več socialnih transferjev. Ker včasih en evro odloča o tem, ali bo sin kmeta dobil otroški dodatek, ali bo sin kmeta dobil štipendijo, ali bodo otroci oziroma družinski člani upravičeni do tega ali onega socialnega transferja. Sam imam srečo ali pa nesrečo, da že od leta 2012 sodelujem pri tej kolobociji glede urejanja katastrskega dohodka. Ko se ni nič naredilo, je prišla Poslanska skupina SDS in blagohotno tedanji vladi in tedanjemu ministru Židanu dala neko roko, da za dve leti podaljšamo obstoječe stanje. Ker se je tudi minister Židan sam zavedal, da gre za določeno težko problematiko, je celo sam predlagal, da namesto dveletnega prehodnega obdobja dobimo triletno prehodno obdobje z neko zavezo, da v tem času pa bodo Geodetska uprava, Statistični urad in vsi ostali deležniki od določenih ministrstev pa do tistih deležnikov s področja kmetijstva pa le naredili nek korak naprej. A razprava zadnjič na odboru je pokazala, da se govori o tehničnih sistemskih rešitvah, a poslanci za enkrat še nimamo nobene analize, ali to drži ali pa gre za podoben primer, kot je uvedba davčnih blagajn, kjer v uvodu piše, kako je vse super fajn, ljudje z vseh področij pa se držijo za glavo, ko dobijo v dejanski izvedbi takšne ukrepe, ko jih boli glava. Še več. Katastrski dohodek je fikcija za prihodnje leto. Jaz sem že zadnjič na odboru spraševal, kdo si upa predvidevati, kaj bo prineslo naslednje leto. Ni ga verjetno junaka, razen kakšne jasnovidke, ki je za to dobro plačana, da pove, kaj se bo zgodilo v naslednjem letu. Ampak slovenski kmet je prisiljen, da uporabi to fikcijo za naslednje leto, ki vpliva na njegovo dohodnino in socialne transferje. Letos v zadnjem tednu aprila smo imeli naravno nesrečo: pozeba, sneg. Zadnjič na odboru so predstavniki Agencije Republike Slovenije za okolje lepo pokazali, kaj vse se je dogajalo v tistem zadnjem tednu aprila. Ta pozeba in ta sneg sta ključni moment, na podlagi katerega smo se v Poslanski skupini SDS odločili, da predlagamo ta zakon, to enoletno podaljšanje prehodnega obdobja oziroma moratorij. Ne vemo namreč, kako se bo odvijala zgodba s pozebo, kar so potrjevali tudi predstavniki Ministrstva za kmetijstvo, ko sami niso upali izreči niti pavšalnih trditev, kaj vse lahko ta pozeba prinese, čeprav vsaj v Posavju večina kmetov z 10-odstotno razliko lahko ugotovi, kakšen bo vpliv pozebe in pa snega v tem času. Imeli smo tudi sejo odbora na predlog Nove Slovenije, kjer so koalicijski poslanci zavrnili sklepe, ki dokazujejo, da ministrstvo izrablja krinko sistemske in tehnične rešitve zato, da bo večala katastrski dohodek. Pa naj začnem z vladnim zakonom, na katerega se sklicuje koalicija. Osnutek, ki je bil viden, razen če je v zadnjem tednu prišlo do kakšne spremembe, je nemoralni osnutek, je de facto poskus uničenja slovenskega kmeta oziroma preživeli bodo le veliki in posvečeni. In to gre za rešitev te vlade, ki pravi manj birokracije, nič novih davkov oziroma nič višjih davkov. Pa bom potem v nadaljevanju podkrepil te zadeve. Še več, Na eni strani imamo zanimivo zgodbo, ko se niti Ministrstvo za finance in niti Ministrstvo za kmetijstvo ne strinjata, kaj in kako rešiti. Medtem ko določeni uradniki Ministrstva za finance rečejo, "ah, povišanje s 14 na 73 evrov, z lahkoto petkratnik udarimo". Seveda po slovenskem kmetu se ta koalicija upa udariti. Po tistem uradniku, ki je to izrekel, pa se ne upa udariti. Kaj pomagajo vsi sklepi v tem državnem zboru s področja kmetijstva, tudi s področja ugotavljanja katastrskega dohodka iz let 2012, 2013, ki so bili sprejeti soglasno, če potem uradniki zapeljejo zgodbo po svoje. Več birokracije – višje obremenitve kmetijstva. In kaj nam pomagajo vsi sklepi Sveta Republike Slovenije za kmetijstvo in podeželje, če se Vlada teh sklepov ne drži. Pa dovolite še nekaj konkretnih argumentov, zakaj mislimo, da je enoletni moratorij nujno potreben in, še enkrat, predvsem v smislu zadnje aprilske pozebe. Pred seboj imam sklepe iz leta 2013, kjer zapišemo soglasno: "V kolikor se bodo ugotovile sistemske nepravilnosti v samem zakonu ali metodološke pomanjkljivosti, je le-te potrebno odpraviti." A pred nami ni še nobenega argumenta, da je karkoli narobe, samo neko pavšalno strinjanje, da je treba to spremeniti. In, ja, v Poslanski skupini SDS se strinjamo, da je treba marsikaj spremeniti, ampak ne tako, da bo to plačal slovenski kmet. Da ta vlada ne podpira slovenskega kmeta, potrjujejo nesprejeti sklepi na zadnji seji Odbora za kmetijstvo, ko smo govorili o problematiki glede metodologije ugotavljanja katastrskega dohodka. Citiram, predlog je bil: "Odbor poziva ministrstvo, da javno pojasni podlage za priznavanje stroškov tržnega prihodka za vse vrste kultur pri pripravi predloga novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka." Koalicija proti. "Odbor poziva ministrstvo, da javno predstavi primerjalne izračune KD po predlogu novega vladnega zakona in po sedaj veljavnem zakonu." Nič nismo slišali. Tudi koalicija je bila proti. In zadnji sklep, na podlagi katerega sem predlagal Svetu Republike Slovenije za kmetijstvo in podeželje, da vsi člani, ki ne prihajajo iz funkcionarskih ali uradniških vrst, odstopijo, je to, ko smo pozivali Ministrstvo za finance in Ministrstvo za kmetijstvo, naj upoštevata vse pripombe stanovskih organizacij na predlog vladnega zakona pri nadaljnji pripravi predloga zakona in popravljeni predlog pred sprejetjem na Vladi ponovno posredujeta v javno razpravo. Koalicija pa je bila proti. Na podlagi česa lahko potem pričakujemo pozitivne tehnične in sistemske rešitve? Sklepi Sveta Republike Slovenije za podeželje in kmetijstvo pa so logični in enostavni, a Vlada jih ne podpira. Še več. Sama državna sekretarka na Ministrstvu za finance je rekla, da je ogromno pripomb na njihov osnutek in da so vsaj štiri področja še neusklajena: gozdarstvo, čebelarstvo, vinarstvo, posebne kulture, pa verjetno se je še kaj pozabilo. Tri četrt slovenskega kmetijstva je neusklajenega z Ministrstvom za finance, ampak prihaja tehnični in sistemski zakon, ki bo v prid slovenskemu kmetu. Mar res? Seveda ta vlada ne bo odgovorna za vpeljavo novega modela o ugotavljanju katastrskega dohodka, kajti ta vlada si je blagovolila dati prehodno obdobje. Tako da se poveča od 2017 za 40 %, v 2018 na 55 % in v letu 2019 na 75 %. Polni znesek se bo začel upoštevati šele z letom 2020. Tako zapiše Vlada. V podnapisih pa se to piše "killing me softly, ubij me nežno in počasi". To s tem osnutkom vladnega predloga zakona govori slovenska vlada, govorita slovenski minister za finance in slovenski minister za kmetijstvo slovenskemu kmetu. Vlada napiše za svoj predlog zakona: "Nova metoda prinaša bolj pregleden, enostaven in stabilen sistem." Pa kot sem že prej povedal, nikjer nobene analize, v Excelovi tabeli obstoječe stanje, novo predvideno stanje. Ne. Ampak po metodi vpeljave davčnih blagajn bolj pregleden, enostaven in stabilen sistem, ki ga bodo plačali kmetje. Še več. Vlada sama zapiše, citiram: "Glede na sedanjo nerealno nizko raven katastrskega dohodka", beri: kmetje, premalo smo vas oskubili, "primerjalno na realno ocenjen dohodek analize kažejo, da se bo skupni katastrski dohodek povečal, vendar v sprejemljivih mejah." Na elektronske naslove pa dobivamo poslanci izračune konkretno od konkretnih ljudi, kako se bo njihov katastrski dohodek povečal 200-krat, 3870-krat in podobno. Vlada pa zapiše, da v sprejemljivih mejah. Čestitke in pozdravi! In celo več. Vlada napiše, da na podlagi predlaganih rešitev se ocenjuje, kar ta vlada zelo rada počne, da se bo skupni katastrski dohodek v zemljiškem katastru povečal s sedanjih okoli 48 milijonov evrov na okoli 100 milijonov evrov. Vemo, kakšno je to povečanje. Ne za 10 %, za 100 %. Pa še to je verjetno fikcija te vlade, kajti vsaj osnovni izračuni so kazali, da se poveča na okoli 300 milijonov evrov. Ampak glej ga zlomka! Na koncu vlada napiše, da na podlagi predlaganih rešitev vladnega zakona je bil skupni katastrski dohodek za več kot 20 % nižji od sedanjega. Pa še to bo prizadelo le določen del kmetij. Tako da se resnično v poslanski skupini SDS sprašujemo, kdo dela te osnutke zakonov, kdo dela te primerjalne izračune in jih tudi pozivamo naj jih pokažejo, predvsem pa želimo, da se potrdi naš predlog zakona, da si obe pristojni ministrstvi vzameta še eno leto več za streznitev, in naj nehata načrtovano ubijati slovenskega kmeta in slovensko podeželje s to nezgodo, da bo ta zakon, torej vladni, začel veljati po letu 2020, ko od te vlade in verjetno od marsikaterega našega poslanca v koaliciji ne bo več ne duha ne sluha. Ampak očitno se bo verjetno isto zgodilo tudi s slovenskim kmetom. Večji bodo ostali, od malih pa ne bo ne duha ne sluha. Spoštovani! V poslanski skupini SDS taki zakonodaji s področja financ in kmetijstva nasprotujemo in zato bodite trezni, pregledni, enostavni in podprite naš predlog zakona in si za eno leto kupite čas. Če pa je v tem 15. členu kakšna nomotehnična sprememba, ki jo je treba spremeniti, pa vas še enkrat opozarjam, predvsem tiste, ki se malokrat spoprimete s Poslovnikom Državnega zbora, danes je pred nami prva splošna obravnava predloga zakona in tako na sami seji matičnega delovnega telesa kot tudi potem v nadaljevanju na plenarnem zasedanju Državnega zbora imamo več kot dovolj časa, da sprejmemo rešitve, ki ne bodo ubile slovenskega kmeta. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Pril bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavnici Vlade! Jaz bom na kratko predstavil stališče Poslanske skupine Desus do predloga zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki so ga predlagali iz opozicije, zato bom seveda neprimerno krajši kot moji predhodnik. Ne bom govoril o rešitvah novega zakona, ki bo jutri na Vladi sprejet in bo kmalu tudi v Državnem zboru. Zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka že nekaj časa terja spremembe, do katerih moramo biti vsi kritični, še najbolj pa tisti, ki jih direktno tangira, to so kmetje. To je povsem logično, če vzamemo v obzir finančne izračune, ki so bili doslej zagotovo podcenjeni. Metodologija ugotavljanja katastrskega dohodka je tista ključna težava, za katere smo že zdavnaj ugotovili, da povzroča nevšečnosti, in skrajni čas je, da dejansko naredimo temu konec in zadevo spremenimo, optimalno seveda. Sedanje stanje ni zadovoljivo, zato seveda terja spremembe. Soočenje s konkretnimi težavami bi bilo najlažje, najenostavneje pomesti, skriti pod preprogo, zato menimo, da se zavzeti za vnovično, ponovno podaljšanje prehodnega obdobja in vse dosedanje aktivnosti reševanja omenjene problematike postaviti na stranki tir ni okej, ni za našo poslansko skupino sprejemljivo, zato predloga tega zakona ne bomo podprli. Tudi Vlada je takšnega mnenja kot naša poslanska skupina, zato se je intenzivno lotila reševanja tovrstne problematike in bo, kot rečeno, jutri na seji vlade, v najkrajšem možnem času v nadaljevanju, pa tudi na naših poslanskih klopeh popolnoma nov zakon. Do enakega zaključka prihaja tudi delovna skupina, ki je bila v ta namen imenovana in je v vmesnem času ponudila kar nekaj ključnih ugotovitev. V Poslanski skupini Desus vztrajamo, da mora nov zakon v osnovi slediti ravno priporočilom te delovne skupine, ki so podlaga za določitev novih metodologij ugotavljanja katastrskega dohodka. Predvsem pa, da bo nov zakon napisan za potrebe kmetov, torej tistih, ki se neposredno ukvarjajo s problematiko kmetijstva, posledično optimalni kmetijski politiki ter v isti sapi povedano čim večje samozadostnosti, torej samozadostne oskrbe za zdravo prehrano. Prehodno obdobje tako imenovanega zamrznjenega katastrskega dohodka velja samo še do konca tega leta. To, kar je danes predlagano, podaljšani moratorij na to poglavitno rešitev se nam v Poslanski skupini Desus ne zdi okej. Dobesedno bi s tem povozili ves dosedanji napor in trud, pa verjemite, da ga ni bilo malo, tudi s strani mnogih koalicijskih poslancev, ki smo skušali prispevati po svojih najboljših močeh dobre rešitve, tako da bi enoletno agonijo pri iskanju ustreznih rešitev samo še podaljšali, problema pa ne bi rešili, in bi se ga morali slej ali prej zopet lotevati. Kot sem že uvodoma povedal, Vlada je pripravila v sodelovanju mnogih, verjamem, da vseh relevantnih deležnikov, v bistvu tisto solucijo, ki bo zadovoljila predvsem, in to je moja iskrena in tudi želja poslanske skupine Desusa, predvsem kmete, s tem pa tudi zagotovila optimalno kmetijsko politiko v naši državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Predlog zakona o spremembi Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka v Poslanski skupini Socialni demokrati ne bomo podprli, ker je v svoji vsebini izjemno administrativno zahteven za izvedbo, po drugi strani pa tudi neusklajen z zavezanci za plačilo davčnih obveznosti, katerih osnovo predstavlja katastrski dohodek, poleg tega pa je prišlo do dogovora med ministrstvoma za finance in kmetijstvo ter tudi ostalimi predstavniki področja kmetijstva in gozdarstva, ki sodelujejo v tej razpravi, glede oblikovanja novega predloga zakona. Kako pomemben je ta dialog, se kaže že iz vsebine zakona, ki je bil sprejet v letu 2011, kjer se je pokazalo, da je zaradi slabih kalkulacij in napačnih vhodnih podatkov težko pripraviti pravilen izračun. Zato je bil ta zakon v letu 2013 spremenjen. Novi izračuni so se začeli uporabljati šele v enem letu po izdelanih novih lestvicah, hkrati pa je bilo uveljavljeno tudi prehodno obdobje, v katerem je delno preprečeno plačevanje morebitnih bistvenih povečanj davčne obveznosti. In to prehodno obdobje se z letošnjim letom končuje. Če ne bi prišlo do uskladitve in do trenutka, ko bo tudi v tem tednu na seji vlade nov zakon, potem bi zagotovo morali razpravljati o zakonu, s katerim podaljšamo to prehodno obdobje, sicer bi obremenitve kmetov bile enormne na podlagi do sedaj veljavnega zakona. Katastrski dohodek je namreč matematični izračun oziroma približek, s katerim se ugotavlja pavšalni donos glede na vrsto kmetijskega zemljišča. Taka ureditev sama po sebi je lahko zelo dobrodošla, saj lahko pomeni tudi poenostavitev obračuna davka za lastnike kmetijskih zemljišč in gozdov. Sistem katastrskega dohodka pa pomeni temelj za delujočo enostavno pavšalno obdavčitev kmetov brez stalnega ugotavljanja dejanskih prihodkov. To je tista poenostavitev, ki je zelo pomembna. Pomembno pa je, da se tudi izračun pripravi na način, da odraža vsaj približno pošteno oceno donosa, ki bi ga lahko na določenem zemljišču dosegel gospodar, ki upravlja s kmetijskim ali zemljiščem ali gozdom. In tukaj je ta dialog, ki je izjemno potreben in pomemben, da se resnično poskuša z vsemi deležniki uskladiti podatke, na podlagi katerih se lahko pripravi izračun oziroma metoda, na podlagi katere se potem lahko opravi izračun, ki bo približek poštene ocene donosa na kmetijskem zemljišču oziroma gozdu. Dejstvo je, da se tržne razmere torej cene pridelkov spreminjajo in praviloma je pritisk na znižanje cen in s tem tudi manjši donos na kmetijsko gospodarstvo, zato je treba katastrski dohodek vendarle oblikovati na način, da je ta davčna obveznost realna in ne previsoka za kmeta. Še posebej je to pomembno zaradi tega, ker imamo v Sloveniji različen sestav slovenskih kmetij. Zelo veliko imamo malih kmetij in njihov delež oziroma položaj se nahaja v varovanih območjih ali v višinskih predelih, skratka na območjih, kjer je kmetovanje oteženo. Vse to zahteva tudi dodatne stroške pri kmetovanju. Zato moramo biti zelo pozorni, da ureditve, ki se sprejemajo, vendarle omogočajo lastnikom zemljišč podporo, ne pa da jih odvračajo od njihove gospodarne in ekonomske rabe zemljišč. Ta dialog, ki ta hip poteka tako na ravni ministrstev za finance in kmetijstvo in kjer se vključujejo tudi predstavniki kmetov in lastnikov kmetijskih in gozdnih zemljišč, gre v smer, da pridemo do primerne rešitve. Vsa odprta vprašanja, ki so bila izpostavljena tudi na vsaj dveh sejah Odbora za kmetijstvo, so pripomogla k temu, da so tudi nekateri novi podatki, s katerimi recimo v nekem trenutku usklajevanj in pogovarjanj ne razpolagaš, bila predstavljeni tudi vladi. Tukaj je bila dana zaveza predstavnikov vlade, da se upoštevajo ti novi parametri oziroma novi podatki, ki so bili predstavljeni na seji odborov. Upamo, da bo resnično ta zakon, ki bo šel ta teden skozi vladno obravnavo, potem deležen tudi še nadaljnje pozornosti vseh, ki so zavezani za plačilo oziroma uporabo katastrskega dohodka, da ga bo še vedno možno usklajevati in dopolnjevati na način, da bomo prišli do optimalne rešitve, ki je evidentno ključna in nujno potrebna. Če ostane v veljavi sedaj veljavni zakon potem so te davčne obremenitve izjemno velike tako za lastnike kmetijskih zemljišč kot tudi za lastnike gozdov. Interes je pravzaprav na vseh straneh in upajmo, da se bo ta interes izkazal v čim bolj optimalnem skupnem dogovoru. Žal ta zakon, ki je danes v obravnavi, ni šel skozi to proceduro, zato ob teh izhodiščih, ki sem jih povedal, da lahko pričakujemo nov zakon, tega zakona ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Besedo ima predlagatelj gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa. Jaz se opravičujem, res je tisti člen nerodno napisan, tako da si ministrstvo razlaga, da je treba izračune delati za ta leta nazaj. To je bila napaka. Možno je popraviti v nadaljevanju. Smisel tega zakona je, da se katastrski dohodek izračuna na enaki višini, kot je bilo določeno za leto 2013 in potem s temi podaljševanji prehodnega obdobja za leta 2014, 2015 in 2016 in da je to tudi v 2017. Poglavitna razloga sta dva oziroma trije. Eno je, da je odkupna cena kmetijskih pridelkov glede na leto 2013 oziroma tudi samo stanje v kmetijstvu je bistveno slabše. Drugo je, da smo imeli v gozdarstvu žledolom, katerega posledice bodo še mogoče nadaljnjih 50 let v veliki večini površine, kjer je ta bil žledolom zelo velik. Tretja stvar je pa tudi to, da smo bili letos priča hudi pozebi, ki bo imela na trajnih nasadih posledice še naslednjih nekaj let. Vsaj dve, tri leta. Ta skupina, ki je bila sestavljena, da pripravi novo metodologijo za izračun katastrskega dohodka, je imela kar 3 leta časa, se je usklajevala in je dala neko rešitev. Potem je poslanska skupina Nove Slovenije sklicala nujno sejo odbora o tem vprašanju, ker so bili kmetje posamezni oziroma in drugi deležniki nezadovoljni z rezultatom, ki so se pokazali. In tudi Kmetijsko gozdarska zbornica med drugimi. Čeprav je bilo rečeno, da je z vsemi usklajeno. Na sejo so prišli kmetje, eni in drugi, tako čebelarji, sadjarji, zelenjadarji, živinorejci, ampak nihče ni bil zadovoljen s tem zakonom. Sami so sodelovali. Tudi Svet za razvoj podeželja in kmetijstva pri ministru Židanu je sprejel 15 točk, ki jih bi bilo treba upoštevati, da bi bil ta zakon dober. Tudi minister se je strinjal s tem, s temi sklepi. Tako je bilo rečeno na samem odboru. Vendar Ministrstvo za finance potem to ni sprejelo do tiste seje, ko smo imeli ne. Sklepi, ki so bili predlagani s strani predlagatelja same seje, so bili s strani pozicije povoženi, čeprav so bili zelo pametni. Potem je vendar ministrstvo ugotovilo, da je nekaj narobe in da ne more biti zakon dober, če je deset deležnikov, katerih se to tiče, proti in grozijo, da bodo prišli pred parlament s traktorji. Zato je ministrstvo obljubilo, da se bomo ponovno uskladili, se usedli in se poskušali uskladiti glede tega zakona. Glede na to, da mora biti ta zakon sprejet letos do počitnic, da se bo lahko izračunal KD do jeseni in da se bodo lahko kmetje potem odločili, kakšen način poslovanja bodo imeli v naslednjem letu, je časa zelo malo. Zakon pa naj bi bil sprejet po rednem postopku. Imamo pa še polovico maja, junij in polovico julija – dva meseca. Zakon pa ni usklajen, to se je pokazalo. Zato smo mi šli v ta zakon, da se za eno leto še podaljša in da se stvari uskladijo, da bo ta izračun KD pošten. Tudi to usklajevanje, ki je bilo, se jaz bojim, da vsi predstavniki našega kmetijstva se kaj malo zavzemajo za povprečnega kmeta, ki ima 6,6 hektarjev kmetijskih zemljišč. Da se ti predstavniki brigajo predvsem za tiste kmete, ki obdelujejo nekaj deset hektarjev, so res obvezno zdravstveno in pokojninsko zavarovani kot kmetje, ampak ti kmetje obdelujejo v Sloveniji ne vem če 20 % vseh kmetijskih zemljišč. Tisti kmet, ki ima 6,6 hektarjev kmetijskega zemljišča, je nujno, da ima še neke druge dohodke, se pravi, da hodi v službo. V službi dobi plačo in plačuje akontacijo dohodnine. Na koncu se mu pa katastrski dohodek tej dohodnini prišteje. In plača potem to razliko dohodnine po navadi. Ni pa to vse. Če je to mlajši kmet, da ima otroke v vrtcu, da so šoloobvezni, štipendije. Na vse te socialne prispevke vpliva katastrski dohodek posredno, ker dvigne tisto mejo za obračun dohodnine. Ko ti mladi ljudje izračunajo, kaj jim to prinese, če se katastrski dohodek poveča za 5-krat, kar je bilo rečeno, da se bo, mogoče ne v letu 2017, ampak do leta 2020, potem si ti kmetje lahko izračunajo, kakšen vpliv bo imel ta katastrski dohodek na vse njegove prihodke ali pa olajšave. Ta izračun je tisti, ki prinese, ko ni vseeno, ali je 100 evrov več katastrska dohodka ali pa 300 evrov. Če pogledamo tiste, ki imajo 6 hektarjev ali pa 7 hektarjev kmetijskih zemljišč, s čim se lahko ukvarjajo, koliko to prinese. Jaz poznam kar nekaj mladih kmetov, ki redijo, na primer 30 bikov. In ko potegne črto, je minus. Tukaj sem slišal gospoda Vebra, ki je rekel donos. Kaj pa je donos? Tega termina mi nismo slišali v tem državnem zboru. Ampak donos je termin, ki je v avstrijski oziroma nemški zakonodaji pri izračunu katastrskega dohodka. Tam se upošteva 18-letni donos določenega zemljišča in se določi davčna vrednost kmetije. In to je osnova za plačevanje davka in še za vse druge, tudi za subvencije, za kredite in ne vem kaj še vse. Mi smo vse pod donos. Jaz razumem donos nek dobiček, dohodek, ki ga da določeno kmetijsko zemljišče. Če je v vinogradu v taki strmini pridelava grozdja 2 evra po kilogramu, tržna cena pa 0,7 evra, povejte mi, kakšen je donos. Povejte mi, kakšen je donos. Minus 1,3 evra. In katastrski dohodek je po mojem negativen. Če pa vi računate, da je toliko grozdja, iz tega grozdja pa vino, ki je po 10 evrov liter, potem je pa drugačen donos, če se ti podatki upoštevajo. Ampak povejte, iz koliko vinogradov se prodaja vino po toliko ali pa grozdje po 2 evra. Vsaj da je nula. Da se ne upošteva strošek dela pri katastrskem dohodku. To izhaja iz časa Franca Jožefa, ko so se katastri uveljavili in je bilo treba nek davek plačati, ker so kmetije praktično od svoje zemlje preživeli, samo so hranili svojo družino. Niso nič prodajali. Zdaj pa tega ni več. Razen če želite, da bodo ti kmetije pridelovali res samo toliko, da bodo prehranili svojo družino s kvalitetno hrano, vse ostalo pa bo ostalo, se bo zaraslo ali pa bodo prodali, če bo kdo kupil. Že zdaj se dogaja, da v Halozah Sklad kmetijskih zemljišč ne dobi najemnika za zemljišča. Dobi na Dravskem polju, na ravnini, tam se tepejo. Lahko se zgodi, da nekdo, ki bo po zapuščinski moral prevzeti kmetijsko zemljišče po svojem staršu, ne bo podpisal, ker mu bo prinesel samo minus, izgubo. Moral bo obdelovati zemljo, ne bo mogel pridelkov prodati, če pa bo že prodal, bo prodal z izgubo. Tako razmišljajmo. Po drugi strani pa bi se morali zavedati, kje smo s samooskrbo s hrano, koliko kmetijskih zemljišč se nam zarašča, ne pa samo razmišljati, kako tisti, ki obdelujejo kmetijska zemljišča, naj si sami hrano pridelajo, njih lahko stisnemo, saj so neumni, saj bodo kar delali v nedogled. Stališče Desusa. Bom povedal tisto, ko sta se dva upokojenca pogovarjala, češ, škoda, ker nimam 100 evrov večje pokojnine, pa bi lahko imel dve kravi, zdaj pa imam samo eno. To je realnost našega kmetijstva na teh majhnih hribovskih kmetijah. In če se tega ne bomo zavedali ali pa če mislite, da lahko gremo po vse k dobremu sosedu, kupimo, država bo pa dajala socialne prispevke, da bomo od njih živeli. Mislim, da v to smer ne bo šlo. Zato dajte premisliti in sprememba tega zakona, podaljšanje tega za eno leto je samo pridobivanje časa, ker se v teh treh letih ni naredilo tisto, kar je bilo pričakovano takrat. Poglejte si sklepe – ni bilo narejeno. Spet se je čakalo na zadnji čas, zdaj ko je galama, kot je že bilo rečeno, zdaj se pa popušča, slišim zadnji teden, na hitro se popušča, ker nas čas lovi do konca julija. To kar se popušča, to mislite, da bo rešitev? Ne bo. Rešitev je verjetno nek drugačen pristop. Vse tisto, kar država, vlada plačuje kmetijskim svetovalcem, ne vem komu še, da pomagajo tem kmetom, se ne dela tako, kot bi bilo treba. To ve povedati tri četrt kmetov v Sloveniji. Predvsem manjših kmetov. Da delajo samo za tistih nekaj večjih kmetov, ki obvladujejo to kmetijstvo v Sloveniji. Ali pa želijo, da skupaj z vlado stisnejo te male kmete, da se ne bo nič splačalo, da bodo po zelo nizki ceni ali zastonj prišli do tistih še kvalitetnih zemljišč, ki jih nekaj še imajo ti mali kmetije. Vse ostalo pa naj se zaraste, bomo pa imeli Naturo 2000 čez 80 ali 100 % v Sloveniji. Bomo pa živeli od ptičjega petja. Jaz ne razumem, pa tako enostavno je. Ne razumem tudi ne Desusa, ker je večina kmetov starih tam 60 do 70 let, teh manjših. In komaj še delajo in jamrajo, da imajo prenizko pokojnino, da bi škropivo kupili in umetno gnojilo. Pa ni to samo na tem področju. Tudi še na marsikaterem drugem se enako vedemo. Če tega zakona ne boste podprli, očitno ga ne boste, jutri na Vladi boste sprejeli še neusklajenega, kolikor vem, kolikor sem slišal od tistih, s katerimi ste se usklajevali, ga boste potem dopolnjevali še z amandmajem v rednem postopku in speljali to do konca julija. Mogoče res. Kot valjar. Drugače pa ne. In to zdaj v treh mesecih na račun treh let, ko je bilo čas. A je res takšna škoda, če bi se to podaljšalo? A bo država toliko manj dobila? Po tistih lestvicah ocen iz leta 2012 naj bi bilo po prvih izračunih 300 milijonov, potem 150 potem minus 60, kolikor vem, na koncu smo prišlo do 48 milijonov ali koliko se je že obračunalo do zdaj. Ali je res teh nekaj milijonov več tako potrebnih za to vlado, da bomo pustili zarasti to našo kmetijsko zemljo, uničiti kulturno krajino? Ali ni zadaj še en izračun, koliko manj socialnih prispevkov bo treba oddati tistim ljudem na podeželju, ki delajo, ki garajo na zemlji? Ali ste ta izračun naredili, kaj pomeni petkratno povečanje katastrskega dohodka na plačilo dohodnine oziroma na to, koliko manj socialnih prispevkov ali pa raznih olajšav bodo ti ljudje dobili? Ne vemo. Verjetno nihče ni izračunal. Če niste sposobni tega izračuna, primerjavo po novem zakonu, narediti to, kar je bil sklep odbora, narediti neko simulacijo, verjetno tudi tistega, zadaj se pa zavedate, koliko manj bo država dala tistim revežem na podeželju, ampak vsaj tistim, ki nič ne delajo in nič nimajo. Tisti morajo lepo živeti, tisti, ki garajo, naj pa kar garajo, naj bodo neumni in garajo in plačujejo. To je namen tega zakona, ker v treh letih niste naredili tistega, kar bi morali, je namen, da se še podaljša, da dobite še eno leto časa, da to naredite tako, da bo primerno, užitno in pametno.
Hvala lepa. Besedo ima, gospa mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka. Pripravita naj se gospod Jožef Horvat in gospod Simon Zajc.
Hvala lepa za besedo. Naj spomnim, da danes teče prva obravnava predloga zakona o spremembi Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, s katerim se podaljšuje prehodno obdobje še za eno leto. Zamrzne se višina katastrskega dohodka, kot je določena tudi za letošnje leto, še v naslednjem letu. Danes ni predmet obravnave predlog zakona, ki ga je pripravila Vlada, ker tisti osnutek, na podlagi katerega je bila izvedena izredna seja Odbora za kmetijstvo in Odbora za finance in monetarno politiko, ni več relevanten. Pred sejo smo objavili novo verzijo z dne 25. 4., ki že vsebuje vse izračune, ki jih danes od mene zahtevate. Jutri bo Vlada potrdila novo verzijo zakona. Kaj je smisel javne obravnave, če ne to, da v javni obravnavi dobiš pripombe in jih v bistvu potem prediskutiraš s tistimi, ki pripominjajo. Razprava v Državnem zboru na izredni seji dveh odborov je padla v sredino tega usklajevanja. Zaradi tega nimam nič slabe vesti niti s prvim osnutkom, ki je šel v javno obravnavo, niti kar se tiče postopka usklajevanja. Naj spomnim, predlagatelj trdi, da je treba predlagati spremembo oziroma podaljšanje prehodnega obdobja zaradi treh razlogov: nižje odkupne cene, žledoloma in pozebe. Vsi ti trije razlogi naj bi botrovali nižjim dohodkom, ki se dosežejo v kmetijstvu, pa vendar predlagatelj zahteva, da se raven katastrskega dohodka za vsakega zavezanca ohrani na enaki ravni, kot ta raven velja že od leta 2013 dalje. Vladni predlog zakona, sedaj malo prehitevam, ampak cela razprava je v bistvu bolj ali manj zmešala oba predloga zakona, ampak vladni predlog zakona, tak, kakršen bo jutri v obravnavi, za 63 % zavezancev, katerim se KD pripisuje v osnovo za odmero dohodnine, bo znižan. Za vse zavezance, ki gojijo posebne kulture, bo po vladnem predlogu od naslednjega leta dalje ta pridelava vključena v osnovno kmetijsko dejavnost. Za vse zavezance, ki v manjšem obsegu predelujejo kmetijske proizvode za trg, bo to vključeno v KD, ne bo v bistvu dodatnega ugotavljanja dohodkov. Vrsta administrativnih poenostavitev za več ko polovico zavezancev, znižanje KD v letu 2007 in potem postopno poviševanje, hkrati pa približevanje ocenjenega pavšalnega dohodka realnemu dohodku, kot ga izkazujejo podatki, kažejo na to, da je neprimerno podaljševati sedanji režim še za eno leto, ne nazadnje podaljševati tudi negotovost, kaj bo pa potem čez eno leto, ampak sprejeti nov sistemski zakon in ga uveljaviti v nekaj korakih, tako kot je v vladnem predlogu zakona tudi predvideno. Zakaj tako pozno? Zaradi tega ker je delovna skupina, sestavljena medresorsko in z zainteresiranimi deležniki in s strokovno javnostjo s področja kmetijstva, potrebovala dolgo časa, da se je uskladila glede metodologije. Danes ni nesoglasja o metodologiji. Nesoglasje je o posameznih korekcijah, ki jih je pri tej metodologiji treba za specifična področja uveljaviti, da bi prišli do ustrezne obravnave vseh različnih kmetijskih pridelkov, ki jih je s sistemom katastrskega dohodka treba zajeti. Še enkrat pa predlagam, da se osredotočimo na razpravo o predlogu zakona, ki je že predložen v obravnavo. Sem prepričana, da bomo na naslednjih dveh sejah Državnega zbora imeli priložnost obravnavati tudi vladni predlog zakona, ko bo tudi formalno predložen v obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravita naj se gospod Simon Zajc in gospod Bojan Podkrajšek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Seveda se strinjamo, kot je povedal predstavnik predlagateljev kolega Zvonko Lah, potrebujemo nov pristop. Potrebujemo nov koncept pri ugotavljanju katastrskega dohodka. V Novi Sloveniji nimamo prav nobene slabe vesti, da smo pred nekaj dnevi doživeli realizacijo našega predloga, to je izvedbo skupne seje dveh odborov, Odbora za kmetijstvo in Odbora za gospodarstvo. Jaz sem bil tam na nek način v zaključnem izvajanju državne sekretarke mag. Mateje Vraničar pomirjen, ker je povedala nekako v tem smislu, češ, da je dobro, da se slišimo. Sam pa sem dodal, da bomo videli, koliko bo od tega slišanega dejansko tudi zapisano v nov predlog zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka in koliko bo od tega slišanega tudi uslišano. Mene je presenetilo, ko so tam bili predstavniki stanovskih organizacij, čebelarji, vinogradniki, družinski vinogradniki, Kmetijsko gozdarska zbornica, ki so povedali, da pravzaprav ne vedo nič, kaj se dogaja, če tako površno ocenim njihovo razpravo. Zato pričakujemo ta zakon, ker očitno bo danes vladna koalicija povozila ta predlog zakona, ki ga predlaga SDS. Seveda pa bi pa tudi želel, da ne bi kar vladna koalicija potem rinila z vladnim predlogom, ker zakonodajalec smo mi, ne vlada. To mislim, da se v zadnjem času, v zadnjih mesecih ali pa v tem mandatu nekoliko zelo meša. Vlada je dejansko izvršilni operativni organ, ki pripravi zakonodajne dokumente, lahko jih tudi poslanske skupine, poslanec in tako naprej. Ampak tukaj pa mi glasujemo, ker smo mi poslani od ljudi in mi tukaj sprejemamo rešitve za ljudi. Jaz sem pred kratkim slučajno prebral misel prvega ameriškega predsednika Georga Washingtona, ki je rekel približno takole. Pravi, da noben narod ne mora napredovati, če ne razume, da je v obdelovanju zemlje prav toliko dostojanstva kot v pisanju pesmi. Zelo zanimiva misel, pa še zelo zanimiv izraz imajo angleško govoreči ljudje, agriculture, se pravi, res gre za neko agrikulturo. Ampak slovenščina je itak najlepši jezik, da ne bo pomote. Torej zelo pomenljivo. Težko bi dejansko bolje kot George Washington ocenili pomen kmetijstva, ki temelji na obdelovanju zemlje. Ob dogajanjih v našem kmetijstvu v zadnjih letih, gospe in gospodje, se vse pogosteje sprašujemo, ali se Slovenci sploh zavedamo pomena kmetijstva za preživetje našega naroda in obstoja Slovenije. Bojim se namreč, da je to zavedanje zelo skromno. Pa še kot zanimivost naj povem, da je prav v tem obdobju, ko je živel George Washington, je s patentom leta 1785 Franc Jožef uvedel, vzpostavil katastrski dohodek. Pa še malo zgodovine. Prav v tem času pa je živel tudi gospod Anton Janša, rodil se je 20. maja 1734, ki ga imenujemo za očeta modernega čebelarstva. Vedno z veseljem, ko sprejemam tukaj kakšno delegacijo ali veleposlanike, nagovarjam te ljudi, naše prijatelje, predstavnike drugih držav, da vendarle razmislijo in podprejo naš slovenski predlog, našo slovensko idejo, da bi morda že naslednje leto na generalni skupščini OZN ustoličili 20. maj kot rojstni dan Antona Janše za svetovni dan čebel. Moram reči, da se ta zadeva kar dobro prijemlje. In mi se zdaj na eni strani hvalimo, tudi v naši diplomaciji in tako naprej, z našimi čebelarji, kako smo dobri in kako so dobri, na drugi strani pa jih tolčemo po glavi. Do tega trenutka dejansko jih nihče še ni poslušal glede problemov, ki jih imajo zaradi pozebe, ki je bila pred nekaj tedni v severovzhodni Sloveniji. Nimajo enostavno sogovornika. Žalostno. Tukaj bi se jaz, kar se tiče novega pristopa, novega koncepta, pa kljub vsemu vrnil na leto 1990 in na prvega slovenskega ministra za kmetijstvo profesorja dr. Jožefa Osterca, ki je leta 1990 bil v osamosvojitveni vladi in je napisal takrat zelo dober, do danes najboljši po moje, program razvoja slovenskega kmetijstva. Bilo bi ga treba samo aktualizirati, upoštevati, da imamo skupno kmetijsko politiko v Evropi, da ne bi bila Evropa nikoli več lačna, zato bi bilo treba graditi prav na tem, kar je on napisal in posebej izpostavil samooskrbo. Samooskrba, gospe in gospodje, je eden od pogojev politične suverenosti, ker hrana je ena najpomembnejših surovin, čeprav so tu surovina malo surovo sliši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Simon Zajc. Pripravita naj se gospod Bojan Podkrajšek in gospod Ljubo Žnidar.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav poslanke, poslanci! Danes govorimo o Predlogu Zakona o spremembi Zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki ga predlaga Poslanska skupina SDS. Če mi sprejmemo ta zakon danes, bomo za kmete naredili več škode kot koristi. Toliko o tem, kdo zares razume kmeta in ga posluša. A sta to res samo dve poslanski skupini ali je še kakšna druga mogoče? Poleg tega bomo pa tudi nesorazmerno nepotrebno in popolnoma nerazumno obremenili Geodetsko upravo Republike Slovenije. V čem je problem? Vi ne smo to, da hočete prestaviti zamrznjeno stanje v 2017, vi še nalagate Geodetski upravi, da mora za vsa ta vmesna leta ponovno izračunati in če potem odstopa za več, kot 10 %, ustaviš to na 10 %. S tem da se lahko zgodi tudi, da za posameznika nastane takšna posledica, da bo v bistvu več plačal, kot zdaj plačuje. Če se mu je v letu 2013, glede na leto 2012 povečal recimo KD za 3 %, se mu zdaj lahko za več kot 10 % in se mu zaradi tega tudi dvigne za 10 % glede na leto 2013, kar pomeni, da bi ga v tem času lahko potencialno dodatno obremenili. Ampak, ja, saj je predlagatelj rekel, da se to da popraviti z amandmaji, spustimo naprej, da bomo to napako popravili. Ampak tudi če mi ta zakon zdaj amandmiramo, še vedno za kmeta ni dober. Zakaj? Že ta teden bo v parlament prišel nov zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki ga je pripravila vlada in ta zakon je dober. Zakon je bil narejen v sodelovanju s stroko, v sodelovanju s kmeti, poslušalo se jih je. Lahko rečem, da obe ministrstvi, tako Ministrstvo za finance kot kmetijsko ministrstvo in tudi mi poslanci smo vložili ogromen napor v to, da smo kmete poslušali, da smo jih slišali, da smo videli njihov pogled, da smo upoštevali njihove pripombe. Ta zakon, ki prihaja ta teden, je dober, je pošten. Da je pošten, pomeni tudi lahko, da bo kdo moral več plačati. To, da je pošten, ne pomeni nujno, da ti moraš nujno manj plačati. Upam, da se s tem strinjamo. Hkrati pa kmete birokratsko razbremenjuje in daje spodbudo tistim delom kmetijstva, ki so pomembni pri nas v Sloveniji ali pa so podhranjeni, kar se tiče samooskrbe, in bi jih želeli na ta način tudi malo spodbuditi, da se nam v tem delu samooskrba dvigne. Kaj prinaša novi zakon, ki ga bo Vlada posredovala v Državni zbor, in česa ne bomo imeli, če danes ta zakon potrdimo? Eden od razlogov, zakaj bi ta zakon morali potrditi, je tudi nedavna pozeba. Kot sem že prej rekel, če sprejmemo ta zakon, se bo lahko KD komu tudi dvignil, po vladinem predlogu pa se bo v prvem letu, se pravi v letu 2017 KD celo znižal. In potem tudi v 2018 minimalno povečal. Za celo Slovenijo za 1 milijon. S tem se kmete, ki jih je zdaj prizadela ta ujma, res razbremeni, se jih posluša, se jim gre naproti. To je prvi razlog, zakaj tega zakona danes ne moremo potrditi. Druga stvar. Če sprejmemo ta vaš predlog zakona, ne bomo dosegli tega, kar se vedno ponavlja, da kmetje od nas hočejo. Kaj hočejo kmetje od nas? Pustite nas delati, ne nas birokratsko preveč dušiti, mi bomo davke plačali, samo dajte nam mir. In zdaj mi z novim zakonom o ugotavljanju katastrskega dohodka smo to slišali in gremo v to smer, kar pomeni, da tistim z intenzivnimi kulturama, ki so do sedaj morali izdajati račune, jim to ne bo več treba, ker bodo vključeni v osnovno kmetijsko dejavnost. Če jim ne bo treba izdajati računov, ne bo treba imeti davčnih blagajn. Prej ste bili zelo glasni, kako se zavzemate za to, da se kmete tega razbremeni. S tem zakonom to delamo. Se pravi za velik del in za tisti del slovenskega kmetijstva, ki ga je treba spodbuditi in dvigniti. To so pa intenzivne kulture, zelenjava, jagode in tako naprej. In še zadnja stvar. Z zakonom o ugotavljanju katastrskega dohodka mečkamo in ga meljemo že od leta 2011. Se pravi 5 let se že s tem ukvarjamo, pa je v redu, pa ni, pa bi podaljšali. In zdaj bi mi, ko imamo metodo, s katero se vsi strinjajo, ki je dobra, po tem, ko smo se uskladili tudi s kmeti, smo jim šli naproti, bi še za eno leto to podaljšali. To je treba presekati, dovolj je bilo tega, da vedno podaljšujemo. Tudi meni, pa velikokrat gre tudi vam, saj tudi mi pridemo kdaj "dajmo podaljšati kakšno obdobje", ampak to je res zoprno. Zakaj bi zdaj podaljševali, ko ni treba? Imamo pripravljen zakon, ki je dober, ki je pošten, in ne bi bilo smiselno, da zdaj podaljšujemo še za eno leto to zamrznjeno stanje, ki ga imamo zdaj. Če se odzovem še na to, da se bo spet tiste majhne kmete pa revne kmete kaznovalo. Ne bo se jih, ker tisti, ki imajo KD pod 200 evrov in takih bo 68 %. Torej skoraj 70 % kmetov ima takšen KD in tistim se to pri dohodnini ne bo upoštevalo. Tako da ta očitek ni najbolj na mest. Je pa tudi čas, da končamo to obdobje negotovosti, ko kmete strašimo, kaj bo s tem KD in kaj bo vlada naredila, kako jih bo pohodila. To je vedno dobro orožje opozicije ali pa kogarkoli, ki hoče kmete prestrašiti. Tega mora biti počasi konec in zaradi tega moramo, čeprav so bili nameni dobri, verjamem, ta zakon zavrniti, do poletja sprejeti novega in končati to stanje, v katerem smo zdaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek, pripravita naj se gospod Ljubo Žnidar in gospod Ivan Škodnik.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Danes govorimo o zakonu, ki govori o podaljšanju prehodnega obdobja katastrskega dohodka. Seveda se moram najprej odzvati na kolega, ki je govoril pred mano. Dejstvo je ali pa tudi opravičilo, da se je tam zgodil neki škrat, ko se je pisal segment, ki ste ga gospod Zajc omenjali. Me pa moti to, kar smo poslušali včeraj cel popoldan, da govorimo o nekem zakonu, ki ga sploh še ni. Vi govorite, kot da ga že nekdo z njim čaka na hodniku. Da me boste razumeli, včeraj smo celo popoldne govorili o sistemskih rešitvah te vlade. Hvala bogu, danes tega ne poslušam. Ko je predlagatelj Nove Slovenije o predpisih v cestnem prometu podal svoje stališče, nastopi državni sekretar in javno pozove vse koalicijske poslanke in poslance, da glasujejo proti temu zakonu. Jaz sem že včeraj povedal, da ni naloga državnega sekretarja, da prihaja v državni zbor, v to dvorano in govori, kako naj poslanke in poslanci glasujejo. Spoštovana državna sekretarka, isto ste vi danes počeli, ste stopili za ta pult in pozivate poslanke in poslance, kako naj glasujejo. Ampak naj vam povem, po veliki razpravi včeraj v dvorani je še prišel zraven minister za infrastrukturo, je bil ta zakon izglasovan s 36 za pa 35 proti. Tako da me boste vsi skupaj lažje razumeli. Mene tudi moti, spoštovane poslanke in poslanci predvsem iz SMC, koliko truda vlagate, da nečesa ne bi sprejeli. Danes je predlog zakona za neko rešitev na področju kmetijstva. Seveda je pohvalno, ko vsi vsak dan pričakujemo, da bi jedli zdravo slovensko hrano, na drugi strani ko pa gre za tiste, ki to slovensko hrano pridelujejo, to je naše slovenske kmetije, pa nalagamo, kot je kolega že v stališču Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke jasno povedal, nalagamo samo bremena, vsaka dva meseca pa te kmetije preseneti narava s kakšno katastrofo. Na drugi strani, ko pa naj bi se jasno lotili tega predloga, ki smo ga pripravili v Slovenski demokratski stranki in gre zgolj za prehodno obdobje na področju katastrskega dohodka, ki zadeva vsako kmečko slovensko družino, od tega je odvisno,, kako bo ta slovenska kmečka družina živela danes in kako bo preživela jutri, ko pride tak predlog zakona na te mize, se pa ogromno truda vlaga, da tega ne bi sprejeli. Nisem strokovnjak za finance, ampak tisti, ki imajo ta zakon pripravljen že na hodniku, ko mi tega sprejmemo, verjetno potem lahko tudi tistega, ko bo prišel skozi vrata. Samo jaz se bojim, da bo vmes še kakšna naravna ujma, da nas bo naslednje leto še presenetil sneg, pa od tega ne bo nič. Slovenski kmet, tisti, ki prideluje slovensko hrano, pa je v vedno večjih težavah. Zato poslanke in poslanci tudi poziv v mojem imenu, da se vrnemo mogoče na včerajšnjo sejo, da vidimo bistvo, da zaznamo bistvo in da opravimo to naše poslanstvo, za katerega smo bili izvoljeni: da pomagamo našim državljankam in državljanom. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar, pripravita naj se gospod Ivan Škodnik in mag. Andrej Šircelj.
Spoštovani! Naj še enkrat povzamem sam predlog predlagatelja, pa ne glede na tehnikalije izračuna katastrskega dohodka za leto 2017, ampak osnovni namen je, da se, roko na srce, res relativno nizek katastrski dohodek ohrani še za leto 2017. Tudi že zaradi znanih letošnjih dejstev, neugodnih vremenskih razmer, ki so kmetijsko gospodarstvo na ta način postavile še v težji položaj. Povzročitev škode, težje poslovno preživetje kmetijskih gospodarstev ali pa sploh preživetje malih kmetij. In kaj je tu bistveno? Res smo slišali, da je s strani vlade že pripravljen nov zakon. Če se zdaj vprašam, kaj pa slovenskega kmeta glede obdavčenja najbolj zanima. Najbolj ga zanima, v kakšni višini bo plačal davek in kakšen bo njegov letni pridelek. To sta dva bistvena elementa, ki zanimata vsakega slovenskega kmeta. S to osnovo, kot je sedaj, je v državni proračun bilo zbranih z naslova katastrskega dohodka 48 milijonov letno. Kolikor slišimo, sicer nimamo še v rokah novega predloga, bi zdaj novi predlog naj zbral kar preko 100 milijonov letnih dajatev katastrskega dohodka. To predvidevam glede na vse te dogovore in vse te priprave, ki jih vlada pripravlja. V Sloveniji se vedno lotevamo ekstremov. Gremo iz ene skrajnosti v drugo. Moje mnenje pa je, da davki morajo biti, vendar v razumni in sprejemljivi višini. Tako da tu z moje strani apel, da je to povečanje, seveda strinjam se s povečanjem katastrskega dohodka, vendar do razumne meje, do tiste meje, da bo gospodarstvo s področja kmetijstva konkurenčno in da bodo tudi male kmetije v slovenskem razpršenem, razgibanem podeželju tudi preživele. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Moram intervenirati v zvezi z zadnjimi podatki, ki so bili tukaj predloženi. Govora je bilo o tem, da naj bi se od katastrskega dohodka v državni proračun zbralo 48 milijonov. To ne drži. Katastrski dohodek je osnova, ki se vključuje v izračun dohodnine. Po trenutno veljavni zakonodaji je v dohodninsko osnovo vključenih 39 milijonov in pol. Po koncu prehodnega obdobja bo v davčno osnovo za odmero dohodnine vključenih 76,4 milijonov evrov, ampak celoten dohodek, ki je ustvarjen in poročan na področju zemljišč, znaša pa približno 3 do 4-krat toliko. Koliko se od tega plača potem dejansko dohodnina, je odvisno od osebnih okoliščin vsakega zavezanca. Tudi od tega, koliko članov kmečkega gospodinjstva je vključenega v posameznem kmečkem gospodinjstvu in se nato v bistvu ta katastrski dohodek porazdeli na več zavezancev. Praktično vsi zavezanci, ki imajo dohodke z naslova katastrskega dohodka, imajo poleg tega dohodka še druge dohodke, bodisi pokojnino, bodisi plačo bodisi subvencije. Zaradi tega je nemogoče iz teh podatkov izluščiti, koliko dohodnine se plačuje samo na katastrski dohodek. Ampak zagotovo nobeden od teh zavezancev nima efektivne stopnje na dohodnini višje od 17 %. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Škodnik, pripravita naj se mag. Andrej Šircelj in gospod Matjaž Han.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana sekretarka, kolegice in kolegi poslanci! Danes smo slišali kar veliko o davkih, govorimo o katastrskem dohodku. Jasno je, da država davke mora dobiti, ampak vemo pa, da so s področja kmetijstva davki v neki drugačni obliki in se tudi drugače obračunavajo. Ta novi zakon, ki je v pripravi, o katerem se danes govori in opozicija veliko govori, da še nič ne vedo, ampak nekako se pripravlja, in moram reči, da sem tudi pri tem že nekako sodeloval, tako da lahko rečem, da je bilo pravzaprav nujno, da se ta zadeva popravi. Prva zadeva je že v tem, ker včasih je bil pač katastrski dohodek zelo enostaven, ko je bila neka osnovna dejavnost, ni pa bilo neke dopolnilne dejavnosti. Od kar so se pa seveda začele dopolnilne dejavnosti in menjavale kulture, je pa bilo treba stvari postaviti na neke nove temelje, na drugačen način. S tem namenom je tudi vlada določila prehodno obdobje, podaljšala stari zakon. 30. 8. 2013 je ustanovila delovno skupino z različnimi področji, tako da bi vsak kaj doprinesel. Vlada je dala nalogo, naj preveri primernost nove metode, novega pristopa k izračunu tega katastrskega dohodka, da bi to upoštevala v novem zakonu. Zato pravzaprav govorimo, da bo ta novi zakon sigurno boljši. Velikokrat se govori, da je katastrski dohodek tolikokrat in tolikokrat večji, ampak to še ni davek. To je neka osnova, ki bo potem skozi različne obračune tako nekako postavljena in bo osnova za davek. Vsekakor pa moram reči, da slovenskemu kmetu moramo pomagati, tudi jaz se zavzemam zanj, ker dejansko izhajam s podeželja, sam sem živel na kmetiji kar nekaj časa, pa še sedaj včasih poprimem za kakšno delo bolj za hobi. Seveda se zavzemam predvsem za to, da bi ohranjali male in velike kmete, ne samo velike, ker velikokrat tudi pri kakšnih dotacijah pri evropskem denarju so imeli velikokrat prednost prednost veliki kmetje. Zavedati se moramo, da imamo v Sloveniji preko 90 % malih kmetov. Tudi za tiste je treba poskrbeti. Kje je pa meja med velikim in malim kmetom, je pa težko reči. Prej je bilo govora, da povprečni kmet ima okrog 6,6 hektarjev površine. Vemo pa, da imajo kmetje danes, tudi mali, v najemu veliko površin, ki jih obdelujejo, drugače bi pa zarasle. Zakaj moramo slovenskemu kmetu pomagati? Tudi država ima interes, da slovenskemu kmetu pomaga, da ga ohranja, ker ve, da kmet mora ostati na podeželju, ker drugače se podeželje ne bo ohranjalo, podeželje je pa osnova za razvoj turizma, v katerega pravzaprav država tudi vlaga v zadnjih letih. Sami vemo, da imamo čudovito pokrajino, na kateri lahko seveda še veliko tržimo in velikokrat je bilo tudi govora, da bi lahko mali kmetje s svojo dopolnilno dejavnostjo s temi proizvodi, ki jih pač pridelajo na kmetiji, tudi dodatno tržili verjetno v večji vrednosti, kot če bi to prodajali v trgovini. Seveda jaz razumem Poslansko skupino SDS, ki je vložila predlog, da bi še za eno leto to podaljšali. Ampak vemo pa, da smo to pravzaprav podaljševali že več kot tri leta in da je vlada pripravila zakon, ki bo prišel v državni zbor v naslednjem mesecu ali pa že mogoče v naslednjem tednu in takrat se bo o tem razpravljalo. Moramo vedeti, da bo to tudi osnova za pokojninsko zavarovanje, kar pomeni, da bo tudi dobro za tiste, ki bodo delali na kmetiji, da bodo nekako imeli osnovo za višjo pokojnino. Tudi to je bilo zaznati pri obravnavi tega zakona. Sami veste, da so te pokojnine za kmete danes med 200 in 400 ali pa 500 evri. Veliko jih je v tistem spodnjem rangu. Tukaj bo pa tudi osnova za več. Kot je rekla prej gospa sekretarka, ta dohodek ali pa davek, ki se bo s tega področja zbiral na nivoju države, ne bo tolikšen, da bi nekdo lahko rekel, da bo pa s slovenskim kmetom zdaj konec. Seveda je pa dejstvo, če se bo karkoli še opazilo v razpravah in da je to vendarle še možno v amandmajih popraviti, tako da jaz te stvari ne vidim. Sem bil pa vesel, ko so v razpravi ali pa pri razpravi o tem zakonu sodelovali tudi kmetje, potem Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije, Čebelarska zveza, Združenje lastnikov gozdov, Sindikat kmetov. Dajali so pripombe, ki so bile sproti velikokrat omenjene, da smo se usklajevali, so se upoštevale, še nekaj je ostalo neusklajenega. Ampak dejstvo je, da zakon še ni sprejet in da se bodo lahko še tiste stvari dodelale v tem času, da bi bil ta zakon čim bolj pravičen do vseh kmetov, ne samo do nekaterih. Dejansko se s tem zakonom želi poštena oceno donosa na kmetijskem zemljišču. Velikokrat kdo reče, da ni pravilno usklajeno, na primer njiva na višini 600 ali 800 metrov ima drugačno osnovo kot v Pomurju. Jasno je, da bo to treba upoštevati, in tudi se bo upoštevalo. Če so na neki zadevi večji stroški, bo potem to upoštevano in bo tudi manjši davek. Se pa strinjam, da bo treba nekako pogledati tudi na male kmete, na tiste, ki vzdržujejo kmetije, ker več ali manj od tega sami ne preživijo in so več ali manj zaposleni, kar pomeni, da tisti, ki se zaposli, doma dela, ustvari nek dohodek, potem bo seveda plačuje od tega tudi dohodnino. Tako da bo najbrž treba v nekem času to upoštevati tudi v prihodnje, da bi število teh mladih kmetov ali pa tistih, ki bi ohranjali male kmetije, naraščalo, ne pa, da bi se zmanjševalo. To pa se strinjam s kolegom Lahom, da na tem področju tudi moramo nekaj narediti, ker malega kmeta moramo ohraniti. Če njega ne bomo, potem tudi velikih ne bo, ker veliki bodo obdelovali tiste ravne površine in tiste komplekse, ostalo se bo pač zaraščalo. Na tem področju se bo vsekakor treba nekaj tudi dogovoriti. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj. Za njim gospa Nada Brinovšek in gospod Janko Veber.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Pri razpravi o kmetijstvu in o kmetih je treba po mojem mnenju najprej pogledati neko osnovo, kaj je pomembno za kmeta. Tako kot za podjetnika je tudi za kmeta pomembno stabilno okolje. Na eni strani lahko rečemo stabilno poslovno okolje, ki vključuje tudi katastrski dohodek, davke, splošno kmetijsko politiko, na drugi strani pa je to okolje nekako prizadeto še z različnimi vremenskimi ujmami, ki jih kmet vsako leto doživlja. Glede na napovedi mednarodnih organizacij, bo to okolje vse bolj nestabilno. Ker bo tudi okolje za kmetijstvo vse bolj nestabilno, to pomeni, da bo imel kmet težje pogoje poslovanja. Po drugi strani kmet potrebuje zanesljivo davčno okolje. S tem zakonom dejansko v Slovenski demokratski stranki želimo še za eno leto zagotoviti takšno okolje, kot je bilo v preteklosti. Stabilnost. Zakaj? Zaradi tega ker trenutno drugih predpisov ni. Ni v Državnem zboru. Bil je poskus javne obravnave zakona o katastrskem dohodku, za katerega smo slišali od državne sekretarke, da so bile na njega dane številne pripombe in da je bil zaradi tega umaknjen. Delovna skupina pripravlja nov zakon, jutri bo na Vladi, ali bo sprejet ali ne bo sprejet in tako naprej in tako naprej. Skratka, govorimo o neki prihodnosti. O neki prihodnosti, ki sicer tudi po mnenju kolega Škodnika in po nekaterih mnenjih iz Stranke modernega centra zagotavlja uspešnejše okolje, boljše okolje in tako naprej. Na drugi strani pa mi dovolite, da dvomim v to. Zakaj? Ker je državna sekretarka povedala pred nekaj minutami podatek, da bo vključeno v dohodnino, da tako rečem, da se bo osnova, če sem prav razumel, katastrskega dohodka povečala z 39,5 milijona na 76,5 milijona. Glejte, tukaj je to še za enkrat povečanje te katastrske osnove, in dovolite, da dvomim in sem zaskrbljen. Ob isti davčni osnovi bo v povprečju verjetno zaradi tega prišlo do večje davčne obremenitve. Govorim samo o povprečju. Ne vem, teh izračunov ni, jih trenutno nimam in dejansko ne vem, kaj se bo dejansko dogajalo. Zaradi tega dvomim. Ampak kmet potrebuje stabilno okolje, ki ga danes nima. Je nek zakon, ki naj bi prišel v Državni zbor, ampak oprostite, tega dejansko ni, in tukaj ne moremo zdaj reči, da imamo nekaj drugega. Zakaj še dvomim? Ker je ta vlada Mira Cerarja v dosedanjem delu samo povečevala davke. Pa lahko kar začnemo z dohodnino, kjer se ne upošteva usklajevanje z inflacijo, pa je bilo dodatnih 30 milijonov, pa lahko upoštevamo trošarine, kjer se povečuje davek, pa lahko upoštevamo fiksni davek na dodano vrednost, kjer je bila dokončno določena, da ne bom uporabljal tujke, splošna višja stopnja in tako naprej, pa povečanje davka na finančne storitve, pa zavarovalne storitve, zaostrovanje pogojev poslovanja, davčnega poslovanja tudi v Zakonu o davčnem postopku, vsaj nekatere določbe na področju inšpekcije so take. Skratka, zaostrovanje pogojev poslovanja. In če se bo zdaj tako imenovana osnova, se pravi dohodek povečal z 39,5 na 76,5 milijona evrov, oprostite, potem ne morem temu zdaj verjeti, da bodo boljši pogoji. Enostavno je dvom prevelik. In verjetno tudi za kmete in za oljkarje, za vinarje, za čebelarje in za vse ostale. Oprostite, težko je verjeti ob teh razlogih, ki sem jih prej navedel, za kaj pravzaprav pri sami zadevi gre. Gre enostavno za povečevanje davkov, če so ti podatki, ki so zdaj tukaj bili navedeni, dejansko točni. Razen če bo davčna stopnja toliko in toliko manjša. Tudi ko poslušam državno sekretarko in pravi, da katastrski dohodek in davek od katastrskega dohodka je del dohodnine, tukaj je težko izračunati, kakšna bo obremenitev tega kmeta in onega, ker zraven pride še plača, subvencija in tako naprej. Glejte, ob določenih predpostavkah se to da izračunati. Zelo enostavno se da izračunati. In ni res, da se ne da izračunati. Pustite zdaj plače, pa če želite še, ne vem, oddajanje sob v najem in tako naprej. Ampak za samo dohodnino iz kmetijske dejavnosti se to da izračunati. Tudi za posameznika, tudi za primer, ko je imel nek posameznik katastrski dohodek danes ocenjen 100 in je plačal davka 10, koliko bo plačal po naslednjem. To so simbolični zneski. Danes govorimo o tem zakonu, ki zagotavlja stabilno okolje, takšno okolje, kot je bilo v prejšnjem letu. Kaj zagotavlja nov zakon, ne vemo, bojim se, da tukaj nekateri kupujete mačka v žaklju, če se nekoliko ljudsko izrazim. In imam predlog, podprite ta zakon, pridite s svojim zakonom in če se bo pokazalo, da bo tisti zakon dejansko boljši, bomo skupaj zavrnili ta zakon v drugem ali tretjem branju. Saj ni nobene težave, če mislite, da je tako. Saj ni postopkovno nobenih težav, da sta oba zakona v parlamentu. Govorimo o prvem branju, v naslednjem branju bomo pregledali, če bodo pogoji poslovanja v letu 2017 po novem zakonu boljši, jaz mislim, da tudi v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se bomo odločili in bomo odstopili od tega zakona. Ni nobenih težav. Bodimo praktični in dejansko delajmo potem v korist kmeta.
Besedo ima gospa Nada Brinovšek, za njo gospod Janko Veber ter gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo. Jaz moram reči, da sem zdaj kar malo zmedena, ko poslušam to razpravo. Državna sekretarka govori o pripravi tega zakona eno, kolega Zajc je rekel, da imate pripravljen dober zakon, kar kmalu za njim pa kolega Škodnik, da je zakon sicer v pripravi, ni še čisto pripravljen in tako naprej. Če imate zakon, prinesite ga sem, ampak ne takšnega, kot je rekel prej za govornico moj kolega Tomaž, ki bo v prehodnem obdobju do leta 2020 počasi ubil našega kmeta. Poglejte, mi s tem našim predlogom za spremembo tega zakona želimo samo, da se podaljša prehodno obdobje, in to za eno samo leto. Se pravi, da se višina KD za leto 2017 odmeri pod enakimi pogoji, kot se je v letih 2013, 2014, 2015 in 2016. Verjemite mi, to bi za naše vinogradnike, kmete, sadjarje in ne nazadnje tudi čebelarje dosti pomenilo. Tu ne smemo pozabiti, da nas v zadnjih letih, kot je bilo že danes rečeno, spremljajo te vremenske ujme, ki so prejšnji mesec našim kmetom, poljedelcem, čebelarjem nekako prepolovile njihov letošnji pridelek. Ampak moram reči, da se bojim, da bomo pri sprejetju tega zakona spet priča, da koalicija tako kot vlada, ki ji ni mar za naše kmete ali, če hočete, za male ljudi, kot nas vaš oziroma naš predsednik vlade imenuje. Poglejte, če pogledamo nazaj, bi morali kmetje na podlagi zakona pred tem, ki določa prehodno obdobje, plačati v letu 2014 okoli 300 milijonov katastrskega dohodka, namesto slabih 50 milijonov evrov, kolikor je bilo odmerjenega KD in pa plačanega potem v letu 2013. In še ti podatki, na podlagi katerega je bil izračun KD za leto 2014, so bili na podlagi nekih nepravilnih izračunov. Kmetje so dobili informativni izračun, ampak je bila vsa zadeva potem umaknjena. Jaz tukaj poudarjam, da je šlo za šestkratno povečanje, se pravi s 50 milijonov na 300 milijonov. Če smo že zdaj pri teh 300 milijonih, bi vas vprašala, ali vas teh 300 milijonov spominja na kakšen sklep Vlade v prejšnjem tednu. Ne moram mimo tega, da spet opozorim na sklep Vlade iz preteklega tedna, ki zopet dokazuje, da vlada daje prednost investicijam in pa razvoju centrov in še kako vnemar pušča periferijo in pa podeželje. Se pravi, periferija pa naj čaka, mi smo včasih rekli po domače, na boljše čase. Kolegi iz koalicije, rada vas bi tudi spomnila na vaše zaveze, da bo vlada vodila vzdržno socialno in pa davčno politiko v kmetijskem sektorju, kar naj bi zagotovilo stabilne in pa predvidljive razmere. Ali se vam zdi, da vlada vodi vzdržno socialno in pa davčno politiko? Ali se vam tudi zdi, da bo višina obdavčitve po obstoječih predpisih odraz dejanskega položaja kmetijstva in pa gozdarstva? Meni se bolj zdi, da je to odraz pričakovanj, koliko davka bi morali plačati ti, v narekovaju, mali ljudje oziroma koliko denarja se je vlada odločila, da mora dobiti v svoj proračun, da ga bo potem lažje delila naprej razvitim občinam in pa centrom, namesto da bi pomislila na podeželje in pa male ljudi. Hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber, za njim gospa Suzana Lep Šimenko in gospod Uroš Prikl.
Hvala za besedo. Če sem popolnoma iskren, bi kljub vsemu pričakoval, da bodo predlagatelji detajlneje predstavili svoj zakon in obrazložili spremembe, ki jih predlagajo pri ugotavljanju katastrskega dohodka. Namreč samo besedilo zakona ni tako enostavno, kot se mogoče sliši, da gre zgolj in samo za podaljšanje prehodnega obdobja, s katerim se ohranjajo pravzaprav olajšave, ki so bile podaljšane na osnovi spremembe zakona iz leta 2013. Gre tudi za vsebinski poseg v obliko določanja katastrskega dohodka. Ko se pogovarjamo o tem, ali je smiselno te spremembe sprejeti ali ne, bi bilo nujno treba čim detajlneje predstaviti te spremembe. Vsi mislim, da lahko ocenimo, da je oblikovanje besedila zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka izjemno zahtevno. Ne nazadnje že ta procedura, ki sega že iz leta 2011, ko se je sprejel en zakon in se je ugotovilo, da pravzaprav ni bil dovolj dorečen, prišle so spremembe v letu 2013, za katere ugotavljamo, da če jih uveljavimo, so zelo hude, visoke obremenitve za lastnike kmetijskih zemljišč in gozdnih zemljišč. Zato se ta hip vlaga zelo velik napor, da se poskuša vsa ta vprašanja izčistiti in priti do sprejemljivih rešitev. Tako da pravzaprav tukaj ne vidim veliko prostora za ozke politične razprave o tem, ali bomo uveljavili to varianto ali bomo uveljavili drugo varianto, dokler pred seboj nimamo izračunov, na podlagi katerih lahko povemo, kaj pomeni posamezna rešitev za konkretnega kmeta ali podjetje, ki se ukvarja s kmetijsko dejavnostjo oziroma vinarstvom ali pa tudi čebelarstvom, kar je sestavni del tudi tega zakona. Tako da ta dialog, ki je potreben pri tem zakonu, je po mojem mnenju bistveno bolj potreben kot pa pri bilo katerih drugih zakonih ravno iz tega razloga, ker je kmetijstvo odvisno od vrste dejavnikov, tako od kvalitete zemljišča kot tudi naklona, višinske razlike, dostopnosti, velikosti površin. Cela vrsta dejavnikov, klimatskih razmer, ki so v Sloveniji različne na zelo majhnem prostoru, vse to vpliva na izračun tega predvidenega dohodka na nekem zemljišču. Mislim, da so bile razprave na odborih ravno zaradi tega zelo koristne, ker so bili zraven pri teh razpravah prav kmetje, vinogradniki, lastniki gozdnih zemljišč oziroma gozdov. Tam je bilo mogoče zaslediti tiste rešitve in dobiti praktično predstavitev, kaj pravzaprav pomeni posamezna rešitev. Tako da menim, da bi bilo tudi mogoče bolje, če tega zakona ne bi obravnavali v prvi obravnavi v državnem zboru, ampak ga bi obravnavali na odboru in se potem poskušali tam dogovoriti, za kaj gre in ali je treba nadaljevati s tem postopkom ali ne. Sam sem tudi že v uvodu v predstavitvi stališča poslanske skupine povedal, da če ne bi prišlo do dogovora v tako velikem obsegu, da lahko pričakujemo zakon, ki ga bo vložila Vlada in da se je ta zakon približal v veliki meri pričakovanjem kmetov in vseh deležnikov, ki so sodelovali pri tem usklajevanju, potem bi se bilo zagotovo treba odločiti vsaj za to, da se podaljša prehodno obdobje. Jaz ravno tako upam kot mnogi razpravljavci do sedaj, ki so to povedali, da bo ta dogovor res tak, da bomo lahko na koncu rekli, da je ta zakon optimalno usklajen in pozneje tudi uveljavljen. Kaj in v kakšnem obsegu bo ta usklajenost, bo razvidno, ko bo zakon vložen in ko bomo tudi dobili stališča tako Kmetijsko gozdarske zbornice, Zadružne zveze, Sindikata vinarjev, čebelarjev. Iz teh mnenj se potem da izkristalizirati, kaj je mogoče treba v zakonu še izčistiti. Tako da preveč izgubljati zdaj ta hip energijo s tem, da prepričujemo eden drugega, ali je potrebno ta zakon sprejeti v takšni obliki, kot je posredovana, je pravzaprav mogoče ta hip res odveč, razen v primeru, kot sem v uvodu povedal, če bi se detajlneje predstavila ta rešitev, na podlagi česa bi lahko potem tudi lahko rekli vladi, niti ne uvrstiti tega zakona, ki je predviden, da gre v četrtek na Vlado, ker bomo nadaljevali postopek s tem, ker so rešitve bistveno primernejše. Ampak mislim, da ta hip nismo na tej točki, da bi lahko razpravo zaključili v to smer in rekli, da so te rešitve pa optimalne in da tisti zakon lahko mirno počaka na poznejše obdobje oziroma ko se bodo še nekatera vprašanja izčistila. Tako da predvsem vidim današnjo razpravo v tej luči, kako pomembno je, da ne zamudimo tistega roka, ko se izteče dosedanje prehodno obdobje, ki omogoča nižje obdavčevanje kmetov in lastnikov gozdov. Tega roka seveda ne bi bilo nikakor dobro zamuditi, ker bo potem pa res zelo hudo za razvoj kmetijstva, gozdarstva, čebelarstva, vinogradnikov in vinarjev, oljkarjev. Skratka, to je situacija, ki si je zagotovo ne smemo privoščiti v Sloveniji. Pred nami je zahtevna naloga, ko bo, kot vse kaže, zakon skozi vladno proceduro prišel v obravnavo v Državni zbor, da ga tudi optimalno uskladimo in pripeljemo do zaključka v tistem roku, ki bo preprečeval, da bi morebiti prišel v veljavo zakon, ki je bil sprejet leta 2013. To je eno ključnih vprašanj, ki ga moramo imeti pred seboj. Ta hip pa mislim, da pri tem zakonu, ki je v proceduri, res lahko govorimo, da je treba nekatera vprašanja izčistiti in ugotoviti, ali morebiti ni celo manj ugoden kot pa zgolj in samo podaljšanje prehodnega obdobja zakona iz leta 2013. Hvala.
Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Pripravita naj se gospod Jože Tanko in gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni poslanke in poslanci, še enkrat lepo pozdravljeni! Jaz sem prvikrat poslanka, ampak moram reči, da zdaj sem se pa že na nek način navadila, da a priori koalicijski poslanci zavračate vse, kar predlagamo v opoziciji. Vseeno pa več kot očitno to pri vas izpostavi posamezno problematiko in o njej začnete debatirati, sicer predlagate neke vaše rešitve, ampak kakorkoli na nek način posredno mogoče vseeno kaj premaknemo, čeprav nam tega ne priznate. Moram reči, da današnja uvrščenost te točke bi lahko imela tudi nek simboličen pomen. Pred to točko smo namreč obravnavali predlog zakona o davčnem potrjevanju računov, kjer smo želeli narediti nekaj tudi za slovenske kmete, tiste, ki imajo dopolnilno dejavnost, in bi jih na nek način razbremenili tega, da morajo izdajali račune preko davčne blagajne, za tem zakonom pa bomo govorili o skladnem regionalnem razvoju, pri katerem si pa tudi ne znam predstavljati nekega skladnega regionalnega razvoja brez nekega razvoja kmetijstva. Če pogledamo, kje pa smo mi danes na področju kmetijstva. Odkupne cene bolj ali manj padajo. Vsaj na to opozarjajo slovenski kmetje. Jaz nisem članica Odbora za kmetijstvo, prihajam pa s podeželja, z območja, kjer kamorkoli se ozrem, so v bistvu kmetijska zemljišča. Druga težava, ki se še zmeraj izpostavlja in ki jo ne nazadnje tudi vidimo, ko se vozimo okoli po Sloveniji – posledice žledoloma. Gozdarstvo. Koliko tega je bilo sanirano? Kakšne so posledice še danes, kako trpijo gozdarji zaradi tega? In nenazadnje vsi napadi podlubnikov, ki se dogajajo. Ali to vas prav nič ne skrbi? Potem pogledamo naprej – neugodne vremenske razmere. Kaj se je zgodilo letos konec aprila? Zmrzal, sneg. To ni nekaj, kar bi bilo običajno. In ravno to so povodi, zaradi katerih smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagali podaljšanje te prehodne določbe. Zakaj? Poglejte, kmetje danes v veliki večini niso v enostavni situaciji. Osebno poznam primere, prihajam namreč z območja Haloz, neposredne bližine Haloz, o katerih smo v tem državnem zboru in na odborih že velikokrat govorili, kjer so razmere za kmetijstvo še toliko težje. Gre za majne kmetije, za hribovske kmetije. In kaj se dogaja na takih območjih? Mladi se enostavno ne odločajo za to, da bi kmetije prevzeli. In s takšnimi tudi ne nazadnje obremenitvami ni niti najmanjše spodbude, niti najmanjše želje, da bi mladi na kmetijah ostajali. Ali se vam to ne zdi pomembno? Kdo bo obdeloval posamezne majne kmetije? Kmetje na tistih območjih ne morejo preživeti zgolj od kmetijstva. In vi bi jih še dodatno obremenili s tem. In vse, kar želimo, želimo enostavno, da ostane KD na ravni iz leta 2013. Vsaj za eno leto. Ne želimo, da se dejansko uvajajo neke nove dajatve na področju kmetijstva. Tukaj med vami je kar nekaj zagovornikov turizma. Pa se tudi tukaj vprašajmo, kaj bo pomenilo, če bodo kmetje popolnoma opuščali kmetije na posameznih območjih. Imeli bomo veliko zaraščanje, izgubljali bomo dejansko kulturno krajino in ne nazadnje pokrajine, ki bi sicer bile zelo lepe, ne bodo interesantne niti za turiste. Pa smo sedaj že pri gospodarstvu pa neki drugi dejavnosti. Ne nazadnje je vse skupaj eno z drugim povezano, zato je še toliko bolj pomembno, da kmetom ne dajemo dodatnih bremenitev. In to je naš predlog. Mi ne poznamo vašega predloga. Očitno koalicijski poslanci funkcionirate drugače. Zakonodajna in izvršilna veja oblasti očitno sodelujeta. Mi vašega predloga ne poznamo, je pa danes prva obravnava našega predloga. V čem je problem, da ga podprete za nadaljnjo obravnavo? V tem času bomo pa verjetno tudi mi imeli možnost videti vaš predlog. Mi pa za razliko od vas podpremo vaše predloge, tiste, ki so dobri. Hvala lepa.
Predlagatelj, imate besedo, izvolite.
Poglejte, jaz mislim, da se je sedaj razprava obrnila v pravo smer. Prej sem še jaz rekel, da mi moramo to razdrobljeno kmetijstvo, kakršno pač imamo, gledati kompleksno, ne samo z vidika enega zakona. Prej sem poslušal, gospa državna sekretarka, ko ste rekli, kako bomo s tem KD določene dejavnosti povečali, bi rekel prva predelava, da bo osnovna kmetijska dejavnost, in ne tako kot sedaj, ko mora biti registriran kmet že za dopolnilno dejavnost. Kako bodo lahko šparglje pa jagode prodajali brez računa, kar se tiče zakona o potrjevanju računov? Eno z drugim je pomembno. Pa še kakšen drug zakon in sedaj hitite s sprejetjem tega zakona, ki mora biti sprejet do poletja, da bo lahko veljal drugo leto, po drugi strani pa z določenimi pravilniki popravljate določene stvari, kar se tiče potrjevanja računov. Vi ugotavljate, kako je bil ta zakon o davčnih blagajnah uspešen, nekateri ugotavljajo, da ne oziroma pravite, dajmo počakati, da bo določeno obdobje mimo, da bomo videli določene rezultate. To bo verjetno letos ali pa v začetku naslednjega leta, ko bo eno obdobje minilo. To ima velik pomen sploh za te male kmete. Če sedaj zapečatimo s tem zakonom, če ga bo slučajno treba odpirati, da bi bilo to smiselno, ga bomo še enkrat odpirali. Če podaljšamo veljavnost teh prehodnih določb še za eno leto, pridobimo določen čas, da vidimo rezultate, kaj je prinesel ta drugi zakon in se da potem tudi tega še kaj dopolniti. Pa mogoče še kakšnega. Imamo zakon o turizmu, za dopolnilne dejavnosti na kmetiji, ki ga tudi imamo v proceduri. Po našem mnenju bi tudi tam bilo treba še kaj spremeniti, da bodo naši kmetje imeli podobne pogoje kot v sosednji Avstriji, ko imajo na petnajstih kilometrih naše meje v treh mesecih dva milijona nočitev poleti. Zakaj na tisti strani hriba lahko? In sedaj ti Avstrijci kupujejo vinograde na naši strani, da lahko svojim turistom prodajajo na mizi odprta vina na svoji strani. Imajo vinograde pri nas, vozijo grozdje domov, da izboljšajo svoja vina in dobro prodajajo doma turistom. Pri nas se pa nič ne splača. Poceni prodajamo vinograde. Zakaj smo prišli do tega? Saj to ni naloga vašega ministrstva, bolj ministrstva za kmetijstvo, pa Ministrstva za gospodarstvo. Moramo gledati kompleksno. Ko se mi lotimo spreminjati en zakon, ga spremenimo in ugotovimo, da ni vse, pa še drugega, pa traja pol leta in eno leto, a ne pridemo nikamor. Ker leva roka ne ve, kaj dela desna. Zato mogoče ne bi bilo tako napačno, da se tudi malo počaka s tako hitro spremembo, če smo že čakali tri leta zdaj oziroma več, štiri leta, potem podaljšamo to prehodno obdobje, da vidimo, kaj se pa da narediti, da bomo ta trend padanja samooskrbe in zaraščanja kmetijske zemlje pri nas, da ne gledamo samo na televiziji, kako je na Krasu, kako se nekaj prebuja, ampak jih zavira naša zakonodaja, ki jo pač imamo. Namesto da bi država pomagala, zavira vse te pobude ali pa jih otežuje. Zato bi predlagal še enkrat, da razmislite v poziciji, da se v tem prvem branju zakon spusti naprej. V tem času bo vlada potrdila vaš zakon, ki ga še ne poznamo. Ampak glede na razpravo na zadnji seji odborov za kmetijstvo in finance ta zakon ni usklajen in ni dober. Če se je v tem času toliko popravil, jaz se opravičujem, ga še nimamo. Toliko v razmislek, da bi vendarle podprli in potem na skupni seji odborov za kmetijstvo in finance predebatiramo bolj detajlno in se potem poslanci odločimo, kaj bomo z enim in drugim zakonom, da ne bomo na horuk nekaj sprejemali, ko bo sprejet, pa po nekaj mesecih ugotovili, da nekaj ni v redu ali pa da je nekaj hudo slabo.
Besedo ima gospa Vojka Šergan. Za njo kot zadnji razpravljavec v tem delu ima besedo gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa sekretarka s sodelavko, kolegice in kolegi! Glede tega zakona bi rekla, da prav za spremembo Zakona o katastrskem dohodku nam pa res ne morete kolegi in, kolegice očitate, da tukaj nismo naredili pravih korakov, če bo jutri že zakon na Vladi in v naslednjih dneh v parlamentu. Če kje, pa tukaj ne, res ne. Poleg tega bi mogoče samo opozorila na to, ker je kolega Podkrajšek rekel, da se strašno poglabljamo v vsebino in se trudimo, da ne bi potrdili nobenega vašega zakona. To ne drži. Mi se poskušamo resnično v vsak predlog maksimalno poglobiti, maksimalno razumeti in nekako razčistiti z vsebino. Tudi niso na mestu očitki, da bi a priori zavračali zakone. Prav na področju katastrskega dohodka pa res ne. Tudi mi se zavzemamo za stabilno davčno okolje in poslovno okolje tudi za kmeta. Prav tako želimo odpraviti čim več administrativnih ovir, ki se v bistvu postavljajo kot izziv kmetu. Mislim, da prav zaradi tega, ker se zavzemamo za neko stabilno okolje, se bo zdaj z novim zakonom, ki je nekako tehnični zakon, uredila metoda ugotavljanja katastrskega dohodka. Ta metoda, ki je bila od vseh deležnikov predlagana, mislim, da bo tista, ki bo ustvarila neko trajnejšo, predvidljivo obdavčitev kmetov, še posebno malih. Imamo namreč 68 % malih kmetov, večina katerih ima 200 evrov katastrskega dohodka. In to se ne upošteva pri dohodnini. Ta zakon, ki bo vsak čas v proceduri, vse to upošteva. Jaz se pravzaprav bojim, da se vsake spremembe bojite. Jaz bi še enkrat poudarila, da ni vsaka sprememba nujno slaba. Ne smemo si nekako kar že vnaprej določati, da nekaj ni v redu, da je slabo, če še sploh nimamo. Zato jaz predlagam, da se resnično počaka, da boste to pregledali in šele takrat boste tudi vi imeli lahko svoje pripombe. Toliko kar se tega tiče. Ta vaš predlog na nek način poslabšuje obdavčitev ali povečuje obdavčitev na osnovi katastrskega dohodka. Ta vaš predlog je slabši, kot je vladni zakon o katastrskem dohodku, ki je tehnični zakon in je uveden s prehodnim obdobjem, tako da za leto 2017 ne bo spremenjen v celoti, ker bo upošteval samo 40 % izračunanega zneska katastrskega dohodka. Kot sem rekla, bo povprečno v tem letu celo malo nižji kot v letu 2016. Tako da res ne gre že vnaprej postavljati, da je vse slabo in da sprememba ne bo dobra sprememba. Od takrat, ko je bil ta osnutek predložen, je pravzaprav minilo kar nekaj časa, zato verjemite, da so bile tudi upoštevane določene pripombe, ki bodo zakon izboljšale. Hvala.
Gospod Podkrajšek, replika, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za dano besedo. Kolegica Vojka, ko ste govorili glede mojih očitkov, vam morem povedati, da sem bil izjemno vesel na začetku mandata, ko ste mi povedali, da ste bili podjetnica. In sem rekel sam pri sebi, podjetnica, ki bo dala nov veter v tem državnem zboru. Ampak danes vam moram povedati, ker ste me izzvali, ampak to bi vam povedal že pred pol leta ali enim letom, če bi vi v svojem podjetju tako delali in tako govorili, kot govorite v Državnem zboru, vam moram povedati, da to podjetje v enem mesecu propade. Moji očitki so resnični, vi vedno govorite o sistemskih rešitvah, ki jih ni. To govorite že skoraj dve leti. Opozicija predlaga zakone zato, ker jih ne predlagata koalicija in vlada. Ljudje izven tega državnega zbora pa imajo vsak dan večje težave. Ker pa ne upate povedati, kdo v državi troši, pa zdaj bom rekel, krade davkoplačevalski denar, ker tega ne upate povedati, vam pa še najbolj zamerim. To ste vi odgovorni v koaliciji, ker tega ne poveste, ker tega ne zajezite. Ljudje, ki so izven te dvorane, pa živijo vsak dan slabše. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Če se ne motim, gospod podpredsednik, govorimo o zakonu, ki smo ga vložili 29. aprila 2016. In ne govorimo o zakonu, ki bo morda vložen 22. maja 2016. Toliko spoštovanja o predlagatelju bi si že zaslužili. Govoriti o golobu na strehi je traparija, tukaj pred sabo imamo pa rešitev, ki smo jo mi predlagali. Moti me predvsem to, da ste se nekateri spotaknili ob neko redakcijsko drobnarijo, med drugim tudi državna sekretarka, in to nekako jemljete kot neko zadevo, zaradi katere si zakon ne zasluži obravnave. Rad bi spomnil nekatere kolege tukaj in tudi državno sekretarko, da ste prišli z zakonom o davku na nepremičnine, ki je bil neustaven, pa ste ga speljali, ne da bi kakorkoli pomislili, do konca, do Ustavnega sodišča in do padca. Vi ste bili glavni zagovornik vlade, gospa državna sekretarka, v tem državnem zboru. Ko presojate o tem, kaj je problem pri kakšnem zakonu in kakšno težo to ima, bodite pošteni do sebe in do nas. To, kar mi predlagamo, in če je karkoli narobe, je v nadaljevanju obravnave, tako kot je gospod Veber rekel na seji delovnega telesa, če boste potrdili danes oziroma jutri z glasovanjem ta zakon, bo prišel na delovno telo, in boste tam lahko popravili tisto, kar eventualno za vas ni v redu ali pa je treba redakcijsko izboljšati. Zdaj pa tukaj spremljamo vaše razprave na tak način, kot da so posnete na playback. Vladno mnenje je podlaga in potem tukaj s temi variacijami tekmujete, kdo bo boljši na karaokah. To počnete, karaoke se greste tukaj v tem državnem zboru vsi koalicijski poslanci, vključno s predstavniki vlade. Karaoke. Pojete na svoj način tisto pesem na osnovi mnenja vlade. Ta zakon ne prinaša nobenih poslabšanj za kateregakoli, ki je zavezanec za KD. Vladni zakon, smo prej slišali, prinaša 100-odstotno poslabšanje situacije. Če bo pač takšna sprejeta, lahko pa slabša. Bi pa rad ob tem povedal, da nismo ob vseh teh velikih besedah, pa je minister za kmetijstvo že nekaj časa isti, prišli do niti ene celovite predstave o tem, kako bomo upravljali s kmetijskim sektorjem. Sami parcialni ukrepi. In vsak parcialni ukrep, ki ga predlagate, je za kmeta slabši. Že tisti, ki ste jih sprejeli v tem mandatu, so za kmete slabši. To, kar predlagate, je za kmete slabše. Torej ne govoriti o, ne vem, razvoju prehranjevalnih verig, ker jih ne morete razviti, če višate davke na kmetijsko dejavnost, če višate davek na poljščine, če se dviguje katastrski dohodek. Na kakšen način pa boste vi to naredili? Vi jemljete vsem tistim malim ljudem, ki živijo predvsem na podeželju in za katere veste, da se ne bodo upirali. Zbirate denar zato, da poberejo nekaj velikih džekov, ki stojijo za to vlado. Prerazporejate denar in ne delate popolnoma nič drugega. Kakorkoli to obračate in govorite, kmet je še vedno sovražnik številka ena. Še vedno. Katerikoli ukrep ste sprejeli v tem mandatu, je padlo tudi po kmetu ali pa predvsem po kmetu in podeželju. Privilegirani sloji, ki so glavni potrošniki zbiranja denarja, pa naj gre to za pokojninsko blagajno ali pa celo za zdravstveno blagajno. Tam je nekaj tistih kategorij, ki poberejo nekaj deset milijonov evrov na leto, ki si jih niso zaslužili in imajo dovolj denarja, da si lahko tisto sami plačajo. Imajo dovolj denarja, preveč denarja, da si tega ne bi mogli plačati. Imajo po nekaj tisoč dolarjev visoke pokojnine, pa uživajo status posebnega prebivalca, recimo v domu starejših občanov in tako naprej. Plačujemo skupnost bivanja in tako naprej. Imate več kot dovolj možnosti, da tisto, kar potrebujete, zajamete kjer koli drugje. In za konec. Jaz mislim, da je to novelo treba sprejeti, kajti tisto, kar predlaga vlada, je nepredvidljivo, ni nobenih podlag. Dokler ni izračunov in časa za to, da se te zadeve preverijo, tudi ni smiselno nobene reforme na področju katastrskega dohodka na novo sprejemati. Treba je najprej videti učinke. Ta zakon to omogoča.
Hvala lepa. Prehajamo na sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnica Vlade in predstavnik predlagatelja. Mag. Mateja Vraničar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance, izvolite besedo.
Hvala lepa. Naj začnem s prispodobo: Kdor s prstom kaže na drugega, kaže s tremi prsti proti sebi. Res je, govorili smo večji del razprave o nastajajočem vladnem predlogu zakona. Zakaj? Zaradi tega ker je od samega začetka obravnave tega poslanskega predloga zakona bila razprava usmerjena v kritiko prvega osnutka vladnega zakona, ki je bil v začetku aprila objavljen za javno obravnavo. In ta zakon ni bil umaknjen, ampak je bil nadgrajen v fazi javne obravnave, ponovno objavljen in še dodatno nadgrajen. Pa da se osredotočim na poslanski predlog zakona. Naša dolžnost je, da opozorimo tako na vsebinske težave, ki jih zakon prinaša, kot tudi na nomotehnično izpeljavo, kot si jo je predlagatelj zamislil, in da povemo, kaj takšna izpeljava, kot si jo je predlagatelj zamislil, pomeni. Iz pisnega gradiva ni bilo razvidno, da je šlo za pomoto, kot je bilo potem v nadaljevanju v razpravi opredeljeno. Kar pa se tiče vsebine, pa naj ponovim še enkrat, razlog za sprejetje zakona so nižje odkupne cene, žledolom, pozeba. Pa vendar se predlaga, da ostane obremenitev enaka, kot je v letošnjem letu. Samo napovedujem, vladni predlog zakona obremenitev za naslednje leto znižuje. In naj še enkrat ponovim, ker je kljub moji obsežni obrazložitvi v prejšnji intervenciji bilo spet govora o tem, da se katastrski dohodek plačuje. Ne plačuje se. Katastrski dohodek je osnova, ki se vključi v davčno osnovo za dohodnino. Po trenutno veljavnem režimu ob upoštevanju povprečne efektivne davčne stopnje za zavezance, ki imajo v davčno osnovo vključen tudi katastrski dohodek, se od teh 39 milijonov in pol 29 milijonov in pol dejansko vključi v davčno osnovo od dohodnine, davka od tega se plača pa 5 milijonov ali 49 evrov na zavezanca na leto, ne na mesec. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima predstavnik predlagatelja gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa. Poglejte, na zadnji seji Odbora za kmetijstvo in finance je bilo s strani predstavnikov določenih kmetov rečeno, da ta zakon ni boljši od tistega, ki je bil takrat ustavljen, in je bilo sprejeto to, da se lahko poveča samo za 10 % za leto 2013 in kar se obračunava do sedaj, vključno z 2016. Kmetje so grozili, da bodo prišli s traktorji, z gnojnico, z ne vem čem še vse, če bo ta zakon tak ostal. Na osnovi tega smo mi potem vložili ta zakon, da se pridobi na času, da se uredi, da se uskladi. Tudi od vas je bilo rečeno, da bo ponovno prišlo do usklajevanja in da se bo poskušalo urediti, da bo zakon na nek način sprejemljiv tudi za kmete. Po drugi strani, ko pravite, da bo pa katastrski dohodek nižji zaradi pozebe, žledoloma. Kolikor jaz vem, se katastrski dohodek obračuna, kot da tega ni bilo, ampak da se sprejme intervencijski zakon, s katerim se oprosti tistim, ki so bili oškodovani, plačilo določenih dajatev. Ne pa s tem zakonom. Slučajno bo mogoče v naslednjem letu nižji, kot je bil leta 2013, ampak ne bo pa nižji v letih 2018, 2019, 2020 in od 2020 naprej. Vi operirate sedaj z letom 2017, kjer bo samo 40 % tega izračuna. Zakaj sedaj v drugo branje tega zakona ne spustimo, pride se z zakonom in ugotovimo naslednjič, če bo šlo po rednem postopku, na odboru za kmetijstvo in odboru za finance oziroma pristojnem odboru bodo zopet verjetno povabljeni ti predstavniki, ki so že bili zadnjič, pa bomo videli kaj bodo povedali, ko bodo imeli končno verzijo tega zakona, ki ga naj bi vlada jutri sprejela. Zakaj kar a priori to možnost, ki smo jo mi dali, zavračate? Povedal sem, da je pač prišlo do nesporazuma, da je dikcija takšna, ki jo lahko z amandmajem popravimo. Ampak namen tega zakona je podaljšati prehodno obdobje. In tega se dajmo držati, nič drugega. Če je pripravljenost z vaše strani, da se res sprejme zakon, ki bo ustrezen za vse, dajmo to potem dopustiti. Nič ne izgubite, razen če se bojite naslednje faze, to se pravi obravnave tega zakona na pristojnih odborih, ko bodo zopet prisotni ljudje, ki so bili na prejšnji seji odbora. To pa lahko naredite danes, da rečete stop temu zakonu. Če pa je vaš namen, da se sprejme nekaj, kar bo najboljše za tiste, ki se jih ta zakon tiče, potem pa ne vidim, zakaj ne bi v tej fazi, ko tega zakona, o katerem se pogovarjamo, še nimamo na mizi. Vprašanje, če so tudi tiste skupine, ki so bile zadnjič na odboru, že seznanjene s tem. Razprava, ki je bila, preberite si magnetogram prejšnje seje, pa ni bila v redu. In to ste tudi priznali na sami seji, da se je treba še pogovarjati in uskladiti. V tem tednu, kolikor imam jaz informacije, se je naredilo precej. Ali je narejeno dovolj? Treba se bo vsekakor enkrat usesti in doreči, ker ta tematika je tako kompleksna in tako pomembna, ker gre za hrano, pada samooskrba, kmetijska zemlja se zarašča, uvozimo ne vem kaj vse, kakšno kvaliteto. Naša dolžnost kot poslancev je, da poslušamo teren. Poslani smo od tam, da njihove interese zagovarjamo. In ko mi ljudje na terenu jamrajo in govorijo, kako jim je čedalje slabše, pa zakaj, me vprašajo: "Kaj pa vi delate tam gor?" To smo mi dolžni. Ne poslušati samo uradnikov, ki so na ministrstvu v službi že 20, 25, 30 let, ki jih ne bo nihče več spremenil, ampak slediti trendom, da bomo Slovencem zagotovili zdravo domačo hrano, kar je seveda najboljše. Tako da se mi zdi, da ta današnja razprava ni bila kar tako, da hočemo mi nagajati, ravno tako kot včerajšnja ne, ko je bil na koncu zakon en sprejet. Zato prosim, da se to spusti v naslednje branje in potem se odločimo naprej.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Pred prijavo vas želim opozoriti, da se k prijavi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želita pri razpravi sodelovati tudi predstavnik predlagatelja predloga zakona Zvonko Lah ter predstavnica Vlade, prosim, da se prav tako prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobita besedo kot zadnja in sicer najprej predstavnica Vlade, nato predstavnik predlagatelja. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Še enkrat tudi javno iskrene čestitke ob izvolitvi. Kljub temu da je nekaj vsebinskih polemik, kdo ima prav in kdo nima prav, pa mislim, da je prav, da je ta današnja debata bila tudi izvedena. Naš zakon je dokaj enostaven. Za razliko od predstavnice Vlade in predstavnikov koalicijskih poslanskih skupin, ki so rekli, kot piše tukaj, da bo njihova nova metoda, ki še ni znana, prinesla bolj pregleden, enostaven in stabilen sistem. Tukaj imamo konkreten predlog: kaj je bolj stabilno, kot je tisto, kar je? Pač tudi samo za eno leto. Še posebej ob dejstvu, da imamo za nami kar nekaj hudih naravnih nesreč. Še več. Ministrstvo naj bi pripravilo, "samo što nije", in v Državni zbor poslalo predlog zakona. A zadnjič, ko smo imeli sejo glede pozebe, je bilo rečeno, da za naslednja dva meseca pa še ne morejo reči, kakšno bo stanje na terenu in kakšne ukrepe bo vlada pripravila. A za leto 2017 pa že veste, kakšno bo tudi vremensko stanje in predvsem kakšen bo osnutek katastrskega dohodka. In kaj se mi najbolj zdi sporno, ko govorite, kako bo vaš tehnični zakon sistemski, govorite o prehodnem obdobju. Za vas je problem, ker mi predlagamo enoletno prehodno obdobje točno takšno, kot je sedaj. Vi pa govorite, ja, od leta 2017 bo malo boljše, ampak prehodno obdobje se konča 2020, ko te vlade de facto več ne more biti. In ko so tako predstavniki koalicije rekli, da takrat pa bo večji, vsaj za enkrat večji katastrski dohodek. Spoštovani, če je vsaj za enkrat večji katastrski dohodek, kje je to stabilno, enostavno in pregledno. Medtem ko isti poslanci koalicije zavrnete predloge sklepa, ko želimo vsaj opozicijski poslanci dobiti kašno analizo, kjer bi videli, kaj je slabega v obstoječem KD in kaj naj bi ta super zveličavni osnutek KD, ki ste ga tri leta pripravljali, pa ga bomo en mesec pred rokom očitno le sprejeli, naredil. Dva meseca boste še čakali, da dobite neke osnovne ideje, kaj se je zgodilo s pozebo, veste pa že vse, kaj se bo zgodilo v letu 2017. In še enkrat – zakaj je prva obravnava? Ne za tistih pet minut piarja – potem bi lahko šli na tiskovno konferenco in bi bila zadeva končana – ampak da tukaj na odprti sceni, upam, da si upamo vsi naravnost povedati drug drugemu, povemo, kaj je možno, kaj ni možno, kje vlada vidi pomisleke, in glede na mnenje vlade v bistvu z nekim redakcijskim amandmajem te nomotehnične ovire, ki jih vi smatrate, da so problem, uredimo. Jutri pri glasovanju ne bomo sprejeli zakona, kot smo ga predlagali, dali mu bomo možnost, da gre v drugo in potem posledično v tretjo obravnavo. In to je stabilno, naš predlog zakona. Vse ostalo pa je fikcija. Tako kot je fikcija katastrski dohodek za naslednje leto. In zakaj mislim, da je nujno treba podpreti mirovanje KD na ravni iz leta 2013, je ravno to, kar ste napovedali, spoštovani, kaj se bo zgodilo s KD v letih 2018, 2019 in 2020. Zgodilo se bo ravno to, čemur ste v predvolilnem času nasprotovali: višji davek. Katastrski dohodek ni davek, je osnova, ampak davek bo višji, enkrat višji. Vi rečete, v letu 2017 bomo pa dobrosrčni, do leta 2020 pa bum po kmetu, predvsem po malem kmetu. Spoštovani! Taka kmetijska in takšna finančna politika ni odraz neke resne države, ki skrbi za malega kmeta. Zato predlagam, spoštovani, da si jutri vzamete pred glasovanjem 15 sekund časa in pritisnete potem trezno tipko za.
Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, podpredsednik, še enkrat za dano besedo. Kolegice in kolegi! Današnja razprava v nekem delu, vsaj v nekem delu tudi pokaže odnos nas, vsaj nekaterih na moji desni strani, do slovenskih državljank in državljanov. To je tudi pokazatelj, kako odpoveduje ekonomska logika in kmečka pamet. Kolega Lisec pred mano je že omenil odbor za kmetijstvo, ko smo govorili o katastrofi, ki se je zgodila v zadnjem tednu v aprilu. Seveda vsi oškodovani in tisti, ki zastopajo oškodovane, so lahko povedali v nekih stavkih o težavah, ki jih imajo na težave, ki jih bodo bremenile v tem letu, v naslednjem letu pa še kakšnem. Ministrstvo je pa odgovorilo, da je še treba dobiti ocene, da je treba sestaviti neke komisije, da bo to trajalo, ampak ko bo vse to zbrano, se bo to predstavilo na Vladi in potem bodo vidni rezultati, kaj lahko pričakujejo tisti, ki so bili oškodovani glede zmrzali pa tega mokrega snega. Ko se pogovarjaš o tem času z nekom čez mejo oziroma v sosednji Avstriji, se tam pogovarjajo že nekaj časa o konkretnem znesku po hektarju. Ni treba mnogo strokovnjakov na terenu pa veliko mesecev, da ugotovijo dejansko škodo. Če se vrnem na današnji predlog zakona, ki dejansko govori o slovenskem kmetu, o slovenskem podeželju, kako bodo živeli jutri pa naslednje leto. Jaz sem žalosten, ker je tukaj velikokrat očitano opoziciji, da mogoče celo nagaja vladi. Jaz mislim, če bi šli delat anketo na ceste, na katerem koli delu Slovenije, prav gotovo vsi ljudje ne bi razumeli, kaj pomeni koalicija ali opozicija v Državnem zboru. Vsi se pa še kako zavedajo, da smo bili izvoljeni na državnozborskih volitvah v ta zbor, da bomo zastopali vse, ne samo tiste v Ljubljani, ampak tudi v Halozah, na Goričkem, Kopru, Izoli, Dolenjskem, v slehernem kraju te lepe domovine. Ko opozicija predlaga skupaj s svojimi strokovnimi službami, povod vsega tega, kar to narekuje, pa je potreba na terenu, v tem primeru naši kmetje, pa pride do blokade. Mislim, da še pri enem predlogu zakona nismo naleteli, da predlaga to opozicija ali Nova Slovenija ali Slovenska demokratska stranka, da bi koalicija ugotovila, da je pa zakon potreben, ampak je še treba na kakšnemu členu kaj dodati. To v tem sklicu državnega zbora jaz mislim, da ne bo možno. Spoštovane kolegice in kolegi! Takšno razmišljanje in naslanjanje na sistemske rešitve ne gre v prid Republiki Sloveniji. S tem država nazaduje, slovensko podeželje se prazni, mladi ne vidijo perspektive na manjših kmetijah, tisti, ki se pa izšolajo, pa vidijo perspektivo v tujini. To ne gre v prid Sloveniji. Za to smo odgovorni v tem državnem zboru.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zdaj sem razmišljal, kako in koliko lažje bi nam bilo, če bi bila ta koalicija sposobna ustanoviti, na primer, partnerstvo za razvoj, kjer bi ta zadeva delovala tako, da bi k sodelovanju in k pogajanju o sistemskih zakonih povabila tudi opozicijske poslanske skupine. Seveda jaz razumem, da vam mi gremo na živce s sklici izrednih sej, s predlogi točk dnevnega reda na zasedanjih državnega zbora in tako dalje. Razumite nas, mi nimamo vseh podatkov, mi ne vemo, kakšen je danes predlog oziroma osnutek novega zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, o katerem zdaj teče razprava. Vi seveda na nek način logično te informacije imate, in se vam čudno zdi, kaj zdaj mi tukaj nekaj morda norega sprašujemo. Ampak povejte mi, kje in kako naj se jaz postavim v bran pomurskemu kmetu, ker vem, kako mu gre, ker tam živim vsaj en dan tednu ali pa dva dni, kakor da sem prenesem te probleme in ta vprašanja, ki so zelo resna. Mi že dolgo nismo več žitnica Slovenije. Že dolgo ne. In vsako leto je manj kmetov. Če bo šlo tako naprej – ne sme iti tako naprej, gospe in gospodje, ker potem bomo ta sloj, kmetstvo bomo mi zapravili! Zdaj imam jaz zelo konkretno vprašanje. Morda še najprej nekaj. Morda bo po novem zakonu o ugotavljanju katastrskega dohodka katastrski dohodek v prvem letu, ko bo uveljavljen, nižji, morda bo tudi v drugem nižji, kot je zdaj. To je hinavsko. Zakaj? Zato ker so volitve 2018. Mi moramo imeti simulacijo tukaj, pošteno simulacijo, kakšna bo premica, kakšna bo krivulja. Morda bo eksponentna, ker bo katastrski dohodek v odvisnosti od funkcije časa. Konkretno vprašanje za Vlado. Poglejte, na Ministrstvo za finance je pisala Čebelarska zveza Slovenije protestno pismo. Ali ste upoštevali njene pripombe? To je bilo 13. aprila. Dobili smo ga tudi vsi poslanci. 12. maja smo vsi poslanci dobili sklepe in zahteve Sveta Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije glede zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka in predvidenih sprememb zakona o dohodnini. Naslovljeni so ti sklepi na predsednika Vlade dr. Mira Cerarja. Mene zdaj zanima, ali ste to dobili in ali se je to upoštevalo in v kakšni meri se je upoštevalo pri trenutnem osnutku zakona, ki ga mi ne poznamo. Nimam časa, da bi vse te zahteve naštel, je pa okrog 30 točk. Tukaj pravi, da se z zahtevami Kmetijsko gozdarske zbornice strinjajo naslednje nevladne organizacije. Sindikat kmetov Slovenije – ali ste jih kontaktirali in upoštevali? Zadružna zveza Slovenije – ste jo upoštevali? Zveza slovenske podeželske mladine – ste jo upoštevali?, Zveza kmetic Slovenije – ste upoštevali slovenske kmetice? Zveza lastnikov gozdov Slovenije, Čebelarsko zvezo sem že povedal, Združenje družinskih vinogradnikov, vinarjev Slovenije – ste jih upoštevali? Zveza društev vinogradnikov in vinarjev Slovenije, VINIS, Zveza sadjarskih društev Slovenije, Zveza društev oljkarjev Slovenije, Zveza društev rejcev govedi lisaste pasme Slovenije, Zveza rejcev govedi rjave pasme Slovenije, Društvo rejcev govedi črno-bele pasme Slovenije, Društvo rejcev govedi za meso Slovenije, Združenje pridelovalcev sladkorne pese Slovenije – ste jih upoštevali? To še živi, zdaj bo najbrž kmalu umrlo, ker tistih 9 milijonov je šlo, ne vem kam že. Za to nihče ni kriv, ker 9 milijonov pa, ja, ni noben denar. Zveza društev rejcev drobnice Slovenije, Združenje turističnih kmetij Slovenije, Združenje predstavnikov agrarnih skupnosti Slovenije, Zveza društev vinogradnikov Dolenjske, Združenje rejcev konj slovenske hladnokrvne pasme, Slovensko združenje rejcev konj pasme posavec in Slovensko združenje rejcev konj pasme haflinger. Moje vprašanje: Ste jih upoštevali? Hvala za odgovor.
Gospod Jože Tanko, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, za besedo. Jaz mislim, da je ključni problem te vlade v tem, da napoveduje neke spremembe, in to v časovni stiski, nikoli pa ne pride pred nas z neko analizo finančnih učinkov, posledic, plusov, minusov, kaj se bo na osnovi nekega ukrepa dejansko začelo dogajati. Pristop pri tem zakonu, ki ga pripravlja vlada, je točno tak. V časovni stiski, to se pravi pred skrajnim rokom za sprejetje zakona, ko ne bo časa ne za pogajanja, ne za usklajevanja, se bo sprejel zakon s takojšnjim ukrepom za tekoče leto. Tukaj bo treba pač julija neke zadeve nastaviti in se bodo morale zadeve finančno tako ali drugače voditi. Sprašujem, ali je to racionalno. Poznamo primere sosednjih držav, ukrepov na določenem področju, in takšne ukrepe uvedejo takoj samo v primeru, če so ugodnejši za tistega, ki jih plačuje. In vse ukrepe, ki imajo določene posledice, sprejemajo z odložnim rokom, da se lahko sistem na to prilagodi. Sprejemanje zakonov, ko ni niti časa, niti možnosti za kakršnokoli kvalitetno usklajevanje ali pa preverbo podatkov, je neresno. Neresno od katerekoli vlade. Še posebej v tisti vladi je to neresno, ki naj bi imela nekaj občutka za male ljudi. Ali pa je tudi to, gledano z druge strani, da predvsem po malih ljudeh je treba udariti. Ko že govorimo o tem, kateri dobri ukrepi so bili sprejeti za podeželje: medsosedska pomoč, malo delo, vrednotnice, prevoznice, povišana osnova KD za obračun davkov in tako naprej. To so zdaj vsi ti kvalitetni ukrepi, ki bodo pripomogli, da bo manj zaraščanja, to bo pripomoglo k temu, da se bo povečala ljubezen do življenja na podeželju in tako naprej. To si najbrž predstavlja Vlada. Resnica je čisto drugačna. Vsi ukrepi, ki se sprejemajo na področju kmetijske politike, vodijo v smer uničevanja podeželja. Dela se gojišče za velike zveri, površine za velike zveri in visoko divjad se povečujejo. Breme je na tistih, ki na preostalih površinah ostajajo, ki imajo zaradi tega še večje težave. Odškodnine se ne plačujejo. Sprašujem Vlado, ali upošteva vse te odškodnine, tem kmetom plačuje dinamično, ko zadeve nastanejo, ko se zahtevki vlagajo, ali so tukaj odložni roki neznansko dolgi. Cel kup ukrepov je, ki ne morejo pripeljati do tega, da se bo na podeželju karkoli bistvenega spremenilo. Tudi pri zakonu o davku na nepremičnine. Kdo pa so tisti, ki jih je zakon o davku pri nepremičninah najbolj zadel? Malo gospodarstvo in lastniki kmetijskih zemljišč, beri kmetje. Saj veliko gospodarstvo ni trpelo kakšnih posebnih sprememb pri zakonu o davku na nepremičnine. Ključna povečanja so bila pri malih obrtnikih in pri lastnikih kmetijskih zemljišč. Kolegi v koaliciji, če so to reforme, s katerim boste rešili zavoženo državo, ki ste jo v teh nekaj letih uspeli spraviti na kolena, ta vlada pa to samo še poglablja, potem naj se vas bog usmili! To niso ukrepi, ki bi prispevali karkoli k rešitvi nekih stvari. Težave in bremena, ki jih nalagate ljudem, so prekomerne, neodmerjene in temeljijo na napačnih zadevah. Tisti, ki imajo, ki so odnesli premoženje, tisti so nedotakljivi, ni ukrepa, ni predlagan zakon, ki bi bil sprejet proti njim.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade! Danes obravnavamo zakon o ugotavljanju katastrskega dohodka, ki ga je vložila SDS. Ta zakon ima en sam cilj, in sicer ureja podaljšanje prehodnega obdobja. Ničesar drugega. Tega zakona ne bomo podprli oziroma sama ga ne bom podprla, ker v Stranki modernega centra zagovarjamo, da je treba to področje celovito urediti. To pa bo uredil vladni zakon, ki bo jutri obravnavan na Vladi, ki je tehnični zakon in bo uredil metodo ugotavljanja katastrskega dohodka. Tudi ta zakon vsebuje prehodno obdobje, tako za leto 2017 ne bo spremenjen v celoti, saj bo upošteval 40 % izračunanega zneska KD. Mislim, da ta zakon ne ureja drugega, kot da samo podaljšuje obstoječe stanje, tako je to zadosten razlog, da tega zakona ne podpremo. Hvala.
Gospod Simon Zajc, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Nekaj stvari je bilo danes povedanih, na katere naj se tudi jaz odzovem v imenu SMC. Katastrski dohodek nima nobene zveze z vremenom. Tega se je treba zavedati. Vreme, kakršno je danes in ga lahko še pričakujemo, je takšno, če bi KD vezali na vremenske nevšečnosti, potem boljše, da zdaj sprejmemo tak KD, da se ga v stotih letih več ne dotaknemo, naj ostane tak, kot je. Glede na to, da se podnebje spreminja, bodo vedno nevšečnosti, bodo poplave, bodo zmrzali, žled, sneg ob nemogočih mesecih in tako naprej. To je realnost in KD s tem nima zveze. Ima zvezo v tem smislu, da za zadnjih pet let pogleda, kakšno je bilo stanje v kmetijstvu in se potem to pozna. Ampak drugače pa, da mi na podlagi tega, da imamo čudne vremenske razmere, vežemo, ali bomo sprejemali nov KD ali ne, to je pa nesmiselno. Tu ni nobene logike. Škoda, ki nastane zaradi spremembe okolja pa zaradi vremenskih nevšečnosti, se rešuje drugače, z interventnimi ukrepi, mogoče interventnim zakonom itn. Ampak v tem primeru pa moraš imeti zbrane podatke, zato pa to traja na žalost malo več kot štirinajst dni. Saj vem, da bi si želeli, da bi te podatke prej zbrali in potem lahko tudi primerno ukrepe izvršili. Govori se, da bomo sedaj s tem KD mi udarili po kmetu, po malem človeku. Ampak dajmo si zares pogledati, imamo tudi v številkah, kako bomo to udarili. Pa sedaj ne bom govoril o tem prehodnem obdobju, govorim o obdobju, ko imamo KD že v polni meri. Večina kmečkih gospodinjstev, skoraj 70 % jih bo plačala iz naslova katastrskega dohodka v dohodnini točno 0 evrov. Tako jih bomo udarili. To se pravi, male kmete, ki tolčemo po njih, jim bomo zaračunali 0 evrov. Toliko se jim bo poznalo zaradi tega KD. Ostali, se pravi ostalih 30 % bo v celemu letu, če sem prav izračunal, plačala 65 evrov. O takih zneskih se sedaj mi pogovarjamo. Če sem se kaj zmotil, me bo potem mogoče sekretar popravil, ampak mislim, da se nisem. Skratka, ne gre za to, da hočemo po malem človeku udariti. Sedaj ste videli, da v bistvu, če pogledamo to v denarju, ni to tak bavbav. V procentih se sliši mogoče več, ampak se je treba zavedati, da je bil KD do sedaj, in s tem se strinjajo vsi, ki se spoznajo na to, tudi organizacije kmetov, da dosedanja metodologija ni bila več življenjska. KD je bil podcenjen, zato je pošteno, da se to popravi. In če to pomeni za nekoga tudi zvišanje, je to še vedno pošteno. Ni pošteno samo to, da se ti zmanjša. Kar se pa tiče procedure je pa res. Prej sem se pogovarjal s predlagateljem gospodom Lahom in, ja, vi ste vložili ta zakon v času, ko še niste vedeli, kaj vse smo se sedaj že na novo dogovorili. Zato je čisto legitimno, je čisto za pozdraviti, da ste ta zakon vložili, ker na takraten predlog je bilo res kar nekaj pripomb. Ampak kot je že tudi sekretarka povedala, to je nek običajen postopek, zato imaš javno obravnavo, da pobereš vse vtise in predloge in potem to popraviš. Zato smo tukaj. Morate pa vi tudi nas razumeti, da pa mi v vsem tem času intenzivno delamo na tem zakonu, tudi jaz osebno in tudi podpredsednik Odbora za kmetijstvo, mi je ta tematika zelo pomembna in je pomembno, da bo urejena tako, da bomo v bistvu vsi zadovoljni. Ker mi pa vemo, kaj pride, pride pa sedaj do konca tedna, to ne bo, kot se hoče sedaj predstaviti javnosti, da bo to spet v eni daljni prihodnosti, da ne vemo kaj bomo. Ne, to bo ta teden tukaj. S tem našim zakonom bomo te stvari uredili in zaradi tega mi ne bomo podprli tega vašega zakona. Ne zato, ker ste ga vi vložili ali ker bi vam hoteli nagajati. Res ne gre za to. Tudi mi vam verjamemo, da ga niste vložili zato, da bi vi nam nagajali. Pač vložili ste ga na podlagi tiste prve verzije, mi ga zavračamo na podlagi te druge verzije našega zakona. Ampak verjamemo, da na koncu bomo pa tokrat res sprejeli dober zakon, ker čas je, da to presekamo. Treba je nehati s temi podaljševanji. Tega imamo po mojem, in vi in mi, jaz osebno zase vem, da ja, da imam dosti tega, da se stvari ne zgodijo, če se lahko zgodijo. Tam, kjer se ne morejo, pač nimaš druge opcije. Ampak tukaj se pa lahko zgodijo, in se bodo. Hvala.
Hvala tudi vam. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 19. 5. 2016, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPODBUJANJU SKLADNEGA REGIONALNEGA RAZVOJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru vložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 21 poslank in poslancev, s prvim podpisanim gospodom Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, in sicer gospodu Alešu Cantarutti, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite kratko obrazložitev. Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Spremembe predlagamo, da bi izboljšali rešitve, ki so se pri izvajanju v preteklosti pokazale za pomanjkljive ali težko izvedljive. Bolj učinkovito spodbujanje skladnega regionalnega razvoja je bilo naše osnovno vodilo in končni cilj predlaganih sprememb. Pojdimo po vrsti. Predlog zakona rešuje aktualna vprašanja glede regionalnih razvojnih agencij, predvsem glede njihove lastniške strukture izbrisa iz evidence RRA ter utrjevanje njihove javne funkcije v regijah. V lastniški strukturi RRA ne bo več pogoj manj kot tretjinski ustanoviteljski delež ene občine v okviru javnega deleža, še naprej pa ostaja institucija v večinski javni lasti. Predlog določa, da razvojne regionalne agencije izbere svet regije z javnim razpisom, na katerem se da prednost institucijam z večjim deležem javnega vpliva. Predlagamo poenostavitve pri zamenjavi člana razvojnega sveta regije, da bo lahko svet z večino glasov vseh članov zamenjal posameznega člana, če bo zamenjavo predlagal organ, ki je člana tudi predlagal. Med obmejna problemska območja se dodatno uvrščajo občine, ki imajo koeficient razvitosti po zakonu o financiranju občin manjši od 0,9, če mejijo seveda na obmejna problemska območja. Naprej. Razjasnjuje se odnos do posebnega pomurskega razvojnega zakona. Za problemsko območje z visoko brezposelnostjo se ne bo moglo določiti območje, ki prejema pomoč po pomurskem razvojnem zakonu. Med razvojne naloge države, ki se na regionalni ravni opravljajo v javnem interesu, se dodajo nove naloge s področja spodbujanja in razvoja podjetništva ter kulture inovativnosti, izvajanja regijskih programov internacionalizacije gospodarstva in prostorskega planiranja na regionalni ravni. Črta se določba, da se dogovori za razvoj regij sklepajo za štiri leta. Dogovor za razvoj regij bo veljal do izteka obdobja trajanja vključenih projektov ali nadomestitve z novim dogovorom. Naprej predlagamo, da o manjših prerazporeditvah med postavkami poslovnega in finančnega načrta slovenskega regionalnega razvojnega sklada odloča minister, pristojen za regionalni razvoj, in ne Vlada. Poleg tega se predlaga, da ima sklad v lasti premoženje, ki zagotavlja poslovanje sklada in določa se način nalaganja prostih denarnih sredstev sklada. Naprej, Pri avtohtonih narodnih skupnostih in romski skupnosti predlog odpravlja nejasnosti glede vrste spodbud, ki jih zagotavljata slovenski regionalni razvojni sklad in državni proračun. Državni proračun zagotavlja nepovratna sredstva, sklad pa povratna sredstva, za avtohtoni narodni skupnosti pa tudi nepovratna sredstva. Glede kohezijskih regij predlagamo črtanje določbe, da se pri izvajanju programov Evropske unije ali njihovih delov, ki se izvajajo samo v okviru ene kohezijske regije, funkcija opravljanja prenese na enoto pristojnega državnega organa za regionalno politiko v tej kohezijski regiji. Pri regionalnih državnih pomočeh in nujnih ukrepih regionalne politike se podrobneje določa postopek dodelitve sredstev. Poleg tega se predlagajo tudi nekateri pravno redakcijski popravki zaradi zakonodaje, ki je bila v Evropski uniji in Sloveniji sprejeta po uveljavitvi ZSRR 2. Naj ob koncu poudarim, da učinkov vseh ukrepov zakona, ki je bil sprejet v letu 2011 in spremenjen v letu 2012, še ni mogoče povsem ovrednotiti. Večjih posegov v zakon zato nismo predlagali. Spremembe pa bodo omogočile po našem prepričanju hitrejše in lažje izvajanje programov skladnega regionalnega razvoja. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod državni sekretar s sodelavcema! Vladna novela Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v ureditev prinaša nekaj sprememb, ki pa za celoten sistem ne pomenijo velikih premikov. V zvezi z nejasnostmi pri vodenju regionalnih razvojnih agencij se v zakonu predlaga, da izbere regionalna razvojna agencija svet regije za programsko obdobje, in sicer z javnim razpisom, ki ga vodi občina, iz katere je predsednik sveta regije ali občina, ki jo določi svet regije. Neprimeren se nam zdi predlog, po katerem bi lahko občina, iz katere je predsednik sveta regije, vodila javni razpis za izbor izvajalca za opravljanje javnih regionalnih nalog. Po našem mnenju za takšno privilegiranje občine, iz katere prihaja predsednik, ni razlogov. V sedanji ureditvi je minister za opravljanje teh nalog pooblastil regionalne razvojne agencije. V Novi Sloveniji za uvajanje spremembe ne vidimo smisla, saj je bila dosedanja rešitev po našem mnenju ustrezna. V 24. členu predloga zakona so na voljo opredeljena obmejna območja. Predlagana je širitev obmejnih območij. V Novi Sloveniji opozarjamo, da je predvidenih finančnih sredstev na tem področju že za obstoječa območja vedno manj, zato širitev obmejnih območij ne prinaša rešitev. V preteklosti se je izkazalo, da so imele občine neposredno ob meji največje težave. Spomnimo se samo migrantske krize. Nismo pa idealisti, zato nimamo upanja, da bi tej širitvi obmejnih območij sledil tudi proračun. Sklad ima glede financiranja razvoja območij, kjer živi romska skupnost, na voljo le povratne vire, kot so garancije, krediti in tako dalje. Po mnenju Vlade pa povratni viri niso primerni za urejanje romske problematike. Predlog zakona zato jasno določa, da se v državnem proračunu določijo finančne spodbude za hitrejši razvoj območij, kjer živi romska skupnost. Utemeljevanje Vlade, da povratni viri niso primerni za urejanje romske problematike in da je treba zanje določiti nepovratna sredstva, poraja vprašanje, zakaj je potrebna za Rome posebna obravnava in specialno določanje nepovratnih sredstev. Zakon kljub temu prinaša tudi nekaj pozitivnih sprememb. Med razvojnimi nalogami države, ki se v regiji opravljajo v javnem interesu, predlog zakona dodaja: spodbujanje in razvoj podjetništva in kulture inovativnosti, izvajanje regijskih programov internacionalizacije gospodarstva in prostorsko planiranje na regionalni ravni. To pozdravljamo. Zakon prinaša tudi poenostavitev, po kateri bo o prerazporeditvah med postavkami poslovnega in finančnega načrta Javnega sklada Republike Slovenije za regionalni razvoj in razvoj podeželja lahko odločal minister. Predlog zakona podrobneje določa, da kandidate za predstavnike občin v razvojnem svetu regije predlaga občinski svet. Med mandatom lahko razvojni svet na predlog občinskega sveta zamenja člana, ki ne izpolnjuje več pogojev, na primer mu preneha občinska funkcija. V Novi Sloveniji Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi, še enkrat prav lep pozdrav vsem! Če imamo stabilne regije, sicer imamo zaenkrat samo statistične regije, kar je daleč od tega, da bi bila, kakor se reče, posrečena rešitev, toliko bomo imeli uspešno in stabilno državo. Če imamo na eni strani problemska območja z izrazito visoko stopnjo brezposelnosti, kot neke vrste tempirane socialne bombe, na drugi strani pa izredno bogate privilegirane regije, ki imajo to srečo da so tudi v preteklosti marsikje in marsikdaj dobile tudi dodatne spodbude. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo zaznali potrebo po spremembi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ker smo zaznali določene slabe prakse, kar se je zgodilo tudi z regionalnimi razvojnimi agencijami. Zaradi tega tudi te spremembe, ki so opredeljene v 20. členu tega zakona, podpiramo, da občine in samo delovanje, uspešno delovanje teh agencij poenostavimo in jih tudi pripeljemo v takšno situacijo, da bodo lahko normalno funkcionirale. Ampak za to ni zadosti sama sprememba zakona. Če pogledamo, zakaj so se znašle te regionalne razvojne agencije v tako slabi finančno ekonomski situaciji. Zaradi tega ker so bile absolutno predimenzionirane, stroškovno zelo bohotne zaradi nekontroliranih zaposlovanj, po drugi strani pa je nastal prazen prostor pri pridobivanju novih projektov, finančnih sredstev iz finančnih perspektiv. In to prehodno obdobje iz ene finančne perspektive v drugo je povzročilo velike probleme. To bi se dalo omiliti, če bi te agencije imele pravi nadzor. Ampak očitno smo spet tam, ko je nekaj v državnih rokah, da se tudi z javnimi sredstvi gospodari, da odpovedo tisti najbolj pomembni mehanizmi. Upajmo, da zaradi določene spremembe zakona in večje resnosti vseh akterjev v tej zgodbi, se ta slaba praksa ne bo ponovila. Zelo pomembno je, da zakon daje vsaj tiste osnovne pogoje, da se lahko v teh t. i. statističnih regijah aktivirajo lokalni razvojni potenciali. To pa je že malo težja stvar, ker je odvisna od samih predstavnikov lokalne skupnosti v regijskem svetu in potem tudi od države, da ima posluh za to, da se njihova stališča, njihove zahteve vgradijo v vse potrebne dokumente. Tu mislim tudi na državni proračun in ne nazadnje tudi v strategijo regionalnega razvoja Slovenije, ki ga do zdaj nismo imeli. Upajmo, da bomo zdaj ta dokument od vlade dobili, ker bo zakonsko zavezana k temu. S tem pa se tudi odpravlja ena sistemska pomanjkljivost. Kot rečeno, pomembno je, da se razvoj regij uskladi z načrti izvajanja tudi operativnih programov evropske kohezijske politike in temu primerno tudi s proračunskim načrtovanjem. Zato sem ves čas zagovarjal, da proračunsko načrtovanje mora biti projektno. Takrat bodo tudi razvojni projekti dobili svoje mesto in predvsem tisti projekti, ki se bodo ocenili, da so koristni tako za regijo kot za celotno državo. Le tako lahko mirno pričakujemo normalno vzdržno gospodarsko rast. Zelo pomembno je, moram to izpostaviti, da problemska območja, kot je Pomurje, zaradi pomurskega zakona ne bodo oškodovana v tem smislu, da bodo zaradi tega izključena iz ukrepov evropske kohezijske politike in politike razvoja podeželja. Strinjam se in strinjamo se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev, da pa je razumljivo, da se pa izključuje dvojno financiranje za iste namene, kar je tudi v nasprotju z evropskimi pravili. Želel bi še v prid uspešnosti tega zakona in samega regionalnega razvoja, da se določene naloge tudi dekoncentrirajo in se prenesejo na regije. Celoten ta sistem regijskega razvoja je izredno zapleten, zakaj kot sem že poudarjal na eni strani nimamo regij zato bo ta zakon še vedno samo toliko uspešen, kolikor je lahko brez regij v pravem pomenu. Želel bi izpostaviti, da je pomembno, da se v nadaljnjih postopkih sprejemanja sprememb tega zakona upoštevajo in to tudi pričakujemo o vsi dobri predlogi od deležnikov kot je skupnost občin Slovenije, GIZ RRA zaradi pomurske regije, Razvojnega centra Murska Sobota in seveda avtohtonih narodnih skupnosti. Izrednega pomena je, da tudi narodne skupnosti dobijo res tisto, kar jim že ustava zagotavlja na eni strani, po drugi strani pa tudi marsikateri pravni akt, zakon. Zato pričakujemo, da se temu primerno tudi izvedejo spremembe 14. člena in se zagotovijo prave osnove, materialne osnove za razvoj gospodarskih osnov avtohtonih narodnih skupnosti. Kot vemo, je v določeni meri to že, je pa ni, pri Javnem zavodu Republike Slovenije za regionalni razvoj in razvoj podeželja, vendar ta zadeva še zdaleč ni zadovoljivo rešena. Če bomo s temi spremembami zakona dosegli vsaj dva zelo pomembna cilja, bomo zadovoljni. Gre povečanje gospodarskega, okoljskega in družbenega kapitala v regiji, izboljšanje sistemskih rešitev, da bi dosegli racionalizacijo administrativnih postopkov in seveda izrednega pomena je odprava strukturnih težav problemskih območij. Hvala za vašo pozornost.
Hvala tudi vam. Stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti bo predstavil dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja po besedah predlagatelja prinaša spremembe in dopolnitve na dveh področjih, če posplošujem. Kot prvo naj bi se izboljšale sistemske rešitve, ki so se po uveljavitvi zakona leta 2012 izkazale za pomanjkljive ali težko izvedljive oziroma so v neskladju s spremenjeno evropsko zakonodajo. Kot drugi razlog so navedli racionalizacijo administrativnih postopkov, kot je bilo že omenjeno, da bo omogočeno lažje izvajanje zakona in dodatno varčevanje pri uporabi javnih sredstev. Menimo, da so nekateri cilji spremembe zakona pravilno naravnavi, kajti v preteklih letih se je konstantno opozarjalo na težave na tem področju. Opažamo pa tudi vprašljive rešitve. Vendar o splošnih zadevah vam jaz sedaj ne bi jemal časa, temveč v okviru našega stališča se bom osredotočil predvsem na vsebino, ki je povezana s problematiko gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti. V kontekstu tega zakona naj se najprej zahvalim tudi kolegu gospodu Laju, ki je že na nekatere vsebine in pa težave opozoril. Uvodoma naj poudarim, da podpiramo predlagano rešitev za odpravo nejasnosti in težav glede financiranja razvoja romske skupnosti oziroma območij, kjer prebivajo njeni predstavniki, vključno z določbo, da se spodbude za omenjeno skupnost tudi določijo v državnem proračunu. Besedilo predloga spremembe zakona je bilo v skladu z zakonodajo poslano v obravnavo tudi pristojnima organizacijama italijanske in madžarske narodne skupnosti, ki sta v zvezi s to pomembno vsebino posredovali svoja mnenja ter predloge dopolnitev zakona z vidika avtohtonih narodnih skupnosti. V omenjenih mnenjih je ponovno poudarjena sistemska težava, ki se na tem področju pojavlja že več kot desetletje in ki je do sedaj nobena vlada ni uspela uspešno rešiti tako, da bi tovrstne spodbude dejansko bile v prid zagotavljanja gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti. Sedanja sprememba zakona je zato nova priložnost, da se omenjena sistemska težava končno začne reševati, zato tudi s tega mesta ponovno pozivam predlagatelja, torej Vlado Republike Slovenije oziroma pristojno ministrstvo, da prisluhne predlogom narodni skupnosti. To je med drugimi tudi njena zaveza, ki je zapisana v koalicijski pogodbi. Na težave v preteklih letih konstantno opozarjamo tudi na sejah Komisije za narodni skupnosti in sklepamo v zvezi s tem, vendar so bili do sedaj vsi odgovori s strani Vlade ali pa drugih pristojnih ustanov ali zgolj formalni oziroma vsebinsko prazni ali pa žal odklonilni. Predlagana sprememba zakona bi morala upoštevati naše predloge, saj je med načeli med drugimi zapisano, da bo dopolnjeni predlog upošteval načelo subsidiarnosti, kar bi morali v kontekstu 64. člena Ustave Republike Slovenije tudi pomeniti, da se odločitve v zvezi z ustvarjanjem gospodarske osnove avtohtoni narodni skupnosti sprejemajo v okviru same narodne skupnosti oziroma v soglasju z njimi. Organizacije narodnih skupnosti v svojih mnenjih in tudi v drugih pismih Vladi opozarjajo na težave, da se zagotovljena sredstva dodeljujejo podjetjem oziroma subjektom na narodnostno mešanem območju, kar sicer ni narobe, vendar se je v preteklih letih izkazalo, da se s tem še ne rešuje problematika ustvarjanja gospodarske osnove samih narodnih skupnosti. Poudarjam, da je bilo ustvarjanje gospodarske osnove narodnih skupnosti nujno oziroma da bi bilo nujno predvsem zaradi njihovega obstoja in razvoja ne pa zaradi nekih drugih okoliščin ali pa razlogov. V enem od omenjenih pisem Vladi je s strani krovnih organizacij zapisano, citiram: "Gospodarska osnova narodnostno mešanega območja ni nujno, da sovpada z gospodarsko osnovo narodnih skupnosti in razvoj prvega ne pomeni nujno tudi razvoj slednjega, medtem ko pa ustvarjena gospodarska osnova narodni skupnosti vsekakor prispeva tudi k razvoju narodnostno mešanega območja." Dodajamo, da ne bo pomote, da je celovit razvoj območja, kjer narodni skupnosti živita, zelo pomemben in nujen, vendar je nujno treba ustvariti tudi gospodarsko osnovo samih narodnih skupnosti. V prid tem pa je treba poiskati ustrezne sistemske rešitve, ki jih žal do sedaj ni ali pa ni bilo. Na osnovi omenjenega predlagamo, da določbo spremembe zakona, povezano z avtohtonima narodnima skupnostma, dopolnimo tako, da poleg razvoja tako imenovanih narodnostno mešanih območij jasno opredelimo tudi pomen razvoja oziroma ustvarjanje gospodarske osnove narodnih skupnosti oziroma dejavnosti v prid temu, za kar se konstantno zagotovijo denarna sredstva v okviru državnega proračuna. Mimogrede, to je v sprejetih proračunih za leto 2016 in 2017 do določene mere zagotovljeno. V okviru obrazložitve členov zakona, ki se spreminjajo, predlagatelj jasno navaja, da so kupnine od privatizacije družbenega premoženja, ki so v preteklosti za narodni skupnosti v skladu z zakonom bili edini vir na področju ustvarjanja gospodarske osnove, praktično usahnile. Mimogrede, sistemsko, kot sem že poudaril, ni bilo to koriščenje pravilno zastavljeno. Zato predlagatelj torej Vlada predlaga, da je za ta namen v bodoče treba izkoristiti vse druge še obstoječe možnosti. S tem se strinjamo. Treba je tudi izvajati določbo, da lahko država samoupravni narodni skupnosti pooblasti za opravljanje določenih nalog s tega področja iz državne pristojnosti. Ne bom navajal tukaj konkretnega besedila ustave, ki za to daje jasno osnovo, vendar je tudi zakon tako formuliran, da že zajema to besedilo. Na osnovi tega skupnosti lahko ustanovita ta sklad za razvoj lastne gospodarske dejavnosti ali za to primerno institucijo, ki bo z vidika transparentnosti morala poslovati po načelih drugih tovrstnih ustanov državnega pomena. Na koncu naj še povem, da pri iskanju rešitev je bilo v zadnjem obdobju organiziranih nekaj posvetovanj na pristojnem ministrstvu, kjer pa, vsaj po naših informacijah, niso prišli do zadovoljivih rešitev, ki bi z vidika narodnih skupnosti celovito reševale to problematiko. Tudi to je razlog, da se v okviru predlaganih sprememb Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja smiselno nadgradi tudi sistem ustvarjanja gospodarske osnove narodnih skupnosti, tako da se pri tem končno upoštevajo tudi njuni predlogi in stališča. Predlog spremembe zakona bomo obravnavali tudi na seji Komisije za narodni skupnosti. S strani naše poslanske skupine bomo na osnovi mnenja pristojnih organizacij narodnih skupnosti predlagali konkretne rešitve oziroma amandmaje, ki bodo usmerjeni k dejanskemu ustvarjanju gospodarske osnove narodnih skupnosti. Pri tem pa računamo na konstruktivno sodelovanje izvršne veje oblasti. Še enkrat poudarjam, da želimo doseči sistemsko rešitev, ki bi učinkovito omogočala ustvarjanje gospodarske osnove narodnih skupnosti, s tem pa tudi razvoj regije. Formalne dopolnitve zakona niso potrebne, zato pričakujemo iskreno namero za vsebinsko nadgradnjo do zdaj po našem mnenju neučinkovitega sistema. Sprememba zakona predstavlja dobro priložnost, kot sem že rekel, za to, zato bova podprla sklep, da je predlog spremembe zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospa Andreja Potočnik bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani predsedujoči, kolegi z ministrstva, kolegi, kolegice! Zakon o skladnem regionalnem razvoju je bil sprejet že leta 1999 z namenom spodbujanja skladnega regionalnega razvoja, dodeljevanja razvojnih spodbud ter meril za opredelitev območij s posebnimi razvojnimi problemi. Kasnejše spremembe, dopolnitve, zadnja, peta je bila sprejeta leta 2012, so bile potrebne zaradi večinoma nujnega reševanja situacij, ki so prinesle razdrobljenost in nepreglednost ureditve. Z današnjim predlogom zakona zasledujemo dva ključna cilja. Prvič, izboljšanje sistemskih rešitev, ki so se po uveljavitvi zakona v letu 2012 izkazale za pomanjkljive ali težko izvedljive in ne bodo omogočale lažje doseganje ciljev zakona. In drugič, racionalizacija administrativnih postopkov, ki bo omogočila lažje izvajanje in dodatno varčevanje pri uporabi javnih sredstev. Menimo, da je sprejetje zakona nujno zaradi potrebe po ohranitvi položaja nekaterih RRA, ki bi bile v nasprotnem primeru izbrisane iz evidence, kar bi bila huda sankcija za razmeroma utečeno delovanje infrastrukture in programov na področju regionalnega razvoja, ne nazadnje pa bi to imelo posledice za razvoj regij. Upoštevati je treba tudi dejstvo, da bodo razvojne agencije morale svojo funkcijo in cilje opravljati tudi v prihodnje ob manjši količini sredstev. Praksa pretekih let kaže, da smo se naučili črpati sredstva, namenjena regionalnemu razvoju, moramo pa pokazati še, da v črpanje znamo vključiti tudi projekte, ki nudijo dolgoročno vzdržne modele in bodo vključevali tudi večji delež svojih lastnih virov financiranja. Naj omenim ključne spremembe današnjega predloga zakona. K razvojnim nalogam države, ki se v regiji opravlja v javnem interesu, se dodaja: spodbujanje in razvoj podjetništva in kulturne inovativnosti, izvajanje regijskih programov, internacionalizacija gospodarstva, razvoj kompetenc za zaposlene ter prostorsko načrtovanje na regionalni ravni. Nadalje se odpravljata določbi, da znotraj javnega deleža v regionalni razvojni agenciji nobena od občin ne sme imeti več kot tretjinskega ustanoviteljskega deleža ter da mora biti znotraj javnega ustanoviteljskega deleža delež občin nujno razpršen, saj do roka, ki ga je določal Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja iz leta 2012, to je do 28. julija 2016 v petih razvojnih regijah ne bo uspelo preoblikovati lastniške strukture tako, da bi zadostile tema dvema pogojema, s čimer bi morale biti izbrisane iz evidence, kar pa bi imelo negativne posledice, kot že prej rečeno, za razvoj teh regij. Spreminja se zakonsko določeno razmerje financiranja splošnih razvojnih nalog na regionalni ravni v višini 60 % državnih sredstev s 40 % občinskim sredstev za zagotavljanje na letni ravni. Merilo za določitev občin, ki se uvrščajo v obmejna problemska območja, je dopolnjeno tako, da se med obmejna problemska območja uvrščajo tudi občine, ki imajo koeficient razvitosti občin po zakonu, ki ureja financiranje občin, manjši od 0,9, če mejijo na obmejne občine ali občine, ki neposredno mejijo na obmejne občine. Zaradi nedavno sprejetega zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015, ki je podaljšal obdobje izvajanje tega zakona za dve leti, se s tem predlogom zakona odpravlja možnost dvojne upravičenosti pomurske razvojne regije do regionalnih spodbud. Tako v skladu s posebnim pomurskim zakonom in v skladu s sistemskim zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Hkrati pa se preprečuje zaradi omenjenega posebnega pomurskega zakona. Pomurje kot regija z največjo brezposelnostjo v novi finančni perspektivi 2014–2020 do določenih ukrepov sploh ne bi bilo upravičeno. Zakon tudi podrobnejše določa postopek glede izvajanja regionalnih državnih pomoči na podlagi neposredne vloge. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo, gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, državni sekretar in ekipa z ministrstva lepo pozdravljeni! Končno je pred nami zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zakon ima zelo pomenljiv naslov in z naslovom se seveda še kako strinjamo. Skladen regionalni razvoj je za Slovenijo nujen in bi moral biti prioriteta te vlade. Da temu žal ni tako, pa pričajo številna dejanja obstoječe koalicije. Pa poglejmo nekatera. Pri pripravi osnov za črpanje evropskih sredstev iz nove finančne perspektive 2014–2020 kljub pozivanju predstavniku regij niste želeli pripraviti dveh ločenih operativnih programov, ločenih za vzhodno in za zahodno kohezijsko regijo, kjer bi bilo jasno določeno koliko sredstev pripadajo posamezni regiji. Govorimo o regijah, ki sta na zelo različnih stopnjah razvitosti. Med tem ko je zahodna kohezijska regija na 97 % razvitosti Evropske unije, je vzhodna kohezijska regija zgolj na 68 % razvitosti Evropske unije. Med regijama torej obstaja bistvena razlika. Pri tem je prav, da se poudari, da so znotraj teh dveh kohezijskih regij še statistične regije, ki kažejo še na bistveno večjo razhajanje glede razvitosti. Imamo Osrednjeslovensko regijo, ki je na 116 % razvitosti Evropske unije, medtem ko imamo regije, kot so Pomurje, Zasavje, kraško območje, kjer je razvitost celo pod 60 %, glede na povprečje Evropske unije. Regije, ki ne dosežejo 75 % povprečja EU, se v okviru evropske kohezijske politike štejejo za manj razvite regije. Prav je, da ob tem spomnim, da smo pri pogajanjih za sredstva nove finančne perspektive prav na račun manj razvite vzhodne kohezijske regije pridobili dodatnih pol milijarde evrov sredstev. Danes pa je žal tako, da je del sredstev, ki je namenjen vzhodni regiji in se ve, koliko bo dejansko tudi vzhodni regiji namenjen, 1,2 milijardi. Zahodni regiji je namenjenih 0,8 milijard evrov, medtem ko obstaja razlika, to je vrednost 1 milijarde evrov, ki je namenjena celotni Sloveniji, kar seveda teoretično lahko pomeni tudi to, da bo vsa ta sredstva dobila že tako nadpovprečno razvita zahodna regija. In tukaj se vprašamo, kako to sledi načelu skladnega regionalnega razvoja. Ali ne bi bilo prav, da bi skladen regionalen razvoj spodbujali pri vseh odločitvah, ali ne bi bilo prav, da bi o skladnem regionalnem razvoju razmišljali vedno in povsod? A ne bi bilo prav, da bi bilo več sredstev namenjenih regijam, ki so podpovprečno razvite, predvsem tistim, ki ne dosegajo niti 75 % povprečja razvitosti na ravni Evropske unije? Uvedli ste davčne blagajne, in to preden ste poskrbeli za enakomerno pokritost Slovenije z internetom, kar pomeni, da so posamezniki, ki želijo opravljati dejavnost na posameznih območjih, že v štartu na veliko slabšem izhodišču, a tam ste pozabili na skladen regionalni razvoj. Pred nekaj dnevi je predsednik Vlade z županom Mestne občine Ljubljana podpisal dogovor o izvedbi 34 projektov v skupni višini 300 milijonov evrov. Prav je, da se daje glavnemu mestu pomembno vlogo. Se je pa treba zavedati, da Slovenija ni zgolj Ljubljana. Prav bi bilo, da bi se v prvi vrsti spodbujali projekti na območjih, ki razvojno bistveno zaostajajo od povprečna EU in tudi od slovenskega povprečja. Glede na številna dejanja te vladne koalicije se v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sprašujemo, ali lahko o skladnem regionalnem razvoju danes sploh govorimo. Seveda ne moremo mimo dejstva, da nekatere regionalne razvojne agencije ne delujejo, kot bi morale. Spomnimo se celo nesmislov, ki si jih je privoščila vlada Boruta Pahorja v preteklosti, ko je kljub obstoječi razvojni agenciji v regiji vzpostavila dodatno tako imenovano vladno projektno pisarno. Ta ista projektna pisarna je opravljala delo, ki bi ga lahko prevzela regionalna razvojna agencija. Seveda je bilo hitro po vzpostavitvi te pisarne jasno, zakaj je bila ta pisarna sploh potrebna. Seveda je šlo tu izključno zaradi interesa posameznikov ali ožje skupine ljudi. Podobnega si v prihodnosti več ne moremo privoščiti. Če se osredotočimo na Predlog spremembe Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, lahko vidimo, da zakon prinaša kar nekaj večjih sprememb. S spremembo zakona se na določen način prenašajo posamezne razvojne naloge države na regionalno raven oziroma se s spremembo zakona širijo naloge, ki se v regiji opravljajo v javnem interesu. Tako ste dodali spodbujanje in razvoj podjetništva in kulturne inovativnosti, izvajanje regijskih programov internacionalizacije gospodarstva, prostorsko planiranje na regionalni ravni, druge podobne regijske dejavnosti, sheme in projekte po odločitvi vsebinsko pristojnega ministrstva in ob soglasju ministrstva. Ob tem se seveda vprašamo, v kakšni obliki in s kakšnimi pristojnostmi se prenaša prostorsko planiranje na regionalno raven in ali je le-to usklajeno s pristojnimi ministrstvi. Prav tako se sprašujemo, katere so tako imenovane druge podobne regijske dejavnosti, sheme in projekti po odločitvi vsebinsko pristojnega ministrstva in ob soglasju ministrstva ter na kakšni osnovi bo ministrstvo te dejavnosti in projekte določalo. Tudi dikcija "se lahko izvede postopek javnega razpisa" je z besedico "lahko" v zakonu popolnoma nedoločna in neprimerna. Sprašujemo se tudi, ali je črtanje določbe o nujnem razpršenem deležu občin znotraj javnega ustanoviteljskega deleža regionalnih razvojnih agencij prava pot. Prav je, da poudarimo trenutno stanje regionalnih razvojnih agencij, ki je ne nazadnje izpostavljeno v ceni stanje predlagatelja zakona. Imamo 12 regionalnih razvojnih agencij, od tega šest javnih zavodov, en zavod in pet družb z omejeno odgovornostjo. Ob teh dvanajstih je v evidenci vpisanih še 14 drugih razvojnih institucij, ki skupaj z regionalnimi razvojnimi agencijami opravljajo splošne razvojne naloge v regiji. Ali jih res potrebujemo toliko? Ali morda teh dvanajst regionalnih agencij ne bi bilo dovolj? Ne nazadnje se financirajo na račun davkoplačevalcev. Delež krije ministrstvo, delež pa krijejo občine. Zakon problema skladnega regionalnega razvoja ne postavlja na prave temelje, prav tako rešitve niso celovite. Vsebuje nekaj dobrih rešitev, ki jih podpiramo. Nekatere pa so v zakonu zelo zavajajoče zapisane. Če je to namenoma ali ne pa bo seveda vidno iz prihajajočih obravnav in razpravo o zakonu. Zaradi samega pomena skladnega regionalnega razvoja upamo, da bo zakon skozi parlamentarno proceduro ustrezno popravljen. Hvala.
Besedo ima poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa za besedo predsednik, lep pozdrav vsem. Vlada se je noveliranja Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja lotila iz preprostega razvoja, da odpravi dosedanje ugotovljene pomanjkljivosti. Spremembe se v prvi vrsti nanašajo na preoblikovanje lastniške strukture regionalnih razvojnih agencij. Vseh 12 regionalnih razvojnih agencij v Sloveniji mora namreč izpolnjevati zakonsko določen pogoj, da so v večinski javni lasti. Preoblikovanje regionalnih razvojnih agencij v javne agencije pa do danes v praksi ni v celoti zaživelo. Ključen instrument tega zakona je dogovor za razvoj regij, ki vključuje tudi predhodno obravnavo in sprejete informacije o pripravi dogovorov za razvoj regij. V Poslanski skupini Desus menimo, da je na podlagi tega nujen dogovor in sodelovanje med pristojnimi ministri in predstavniki regij o vseh možnostih sofinanciranja konkretnih projektov. Uresničevanje posameznih projektov pomeni namreč izboljšanje konkurenčnosti gospodarstva in hkrati povečanje kakovosti življenja lokalnega prebivalstva. Seveda se vedno zaplete pri vprašanju števila projektov, pogojev za razpis, še zlasti pa okrog same finančne podpore. Negativna reakcija nekaterih županov zato ne preseneča, saj se vsak po svojih najboljših močeh trudi pridobiti največji delež finančne pogače, kar je razumljivo in s tem se bo verjetno strinjal tudi posamezni občan, ki si želi, da bi bila ravno občina, iz katere izhaja, deležna največjega števila projektov. Boj za gospodarski in socialni napredek je seveda prisoten tudi na regionalni ravni. V Poslanski skupini Desus apeliramo, da se preneha z razvojnimi razlikami med posameznimi regijami. Ni dovolj samo uspešno črpanje evropskih sredstev na nivoju celotne države, ampak tudi pravična in enakopravna razporeditev le-teh med posameznimi regijami. Že pri sami obravnavi Nacionalnega reformnega programa za leti 2016–2017 je bilo mogoče razbrati, da bo imela Slovenija v obdobju do leta 2020 na voljo 3,2 milijarde evrov. Poslankam in poslancem Poslanske skupine Desus pa se zdijo še kako pomembna tudi sredstva, ki so na voljo za aktivno staranje v skupnem znesku 43 milijonov evrov. Na to postavko posebej opozarjamo zaradi dobro znanih projekcij o skokovitem porastu števila starostnikov v državah EU v naslednjih letih. Ob vsem tem velja poudariti, da je bila Slovenija nadpovprečno uspešna pri črpanju evropskih sredstev in se je s koncem leta 2015 povzpela na četrto mesto v primerjavi z ostalimi državami članicami Evropske unije. Enako ravnanje Slovenije pričakujemo tudi v novi finančni perspektivi. V Poslanski skupini Desus se namreč zavedamo, kaj ta sredstva pomenijo za regionalni in lokalni razvoj države. Obenem smo prepričani, da bodo današnje sistemske rešitve kakor tudi posamezne administrativne poenostavitve bistveno prispevale k hitrejšemu in učinkovitejšemu udejanjanju razvojnih načrtov, zato bomo predlog novele podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Jan Škoberne.
Spoštovani gospod predsednik, dober večer kolegice in kolegi! Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja vsaj v točkah odprave znanih ovir in izvornih nedomišljenostih, pomeni izboljšanje sistema za pripravo razvojnih projektov in s tem povezanega črpanja evropskih sredstev. Kot tak, da ne ponavljam vsega, kar je bilo že pred tem povedano, prinaša tri ključne rešitve, in sicer: črtanje določila, po katerem nobena od občin ne sme imeti več kot enotretjinskega deleža v RRA, administrativne poenostavitve, ki bodo omogočile lažje planiranje in izvedbo projektov ter ureditev trenutnega stanja, kjer je mogoče dvojno financiranje projektov na tako imenovanih problemskih območjih. Posebej določba o preoblikovanju RRA terja ukrepanje, pravočasno in hitro, saj po trenutno veljavnem zakonu RRA ne morejo imeti občine ustanoviteljice, ki bi imela več kot tretjinski lastniški delež. Ta določba kot taka močno oteži poslovanje in da bi preprečili nadaljnje zapletanje in neučinkovitost, je torej nujno, da zakon, ki je pred nami, stopi v veljavo do konca meseca julija letos. Ostale rešitve zakona predvsem izboljšujejo možnost za sodelovanje v regiji, občinah in države pri pripravi in izvajanju razvojnih projektov, ki bodo v novi finančni perspektivi na razpolago. Glede na dejstvo, da smo bili uspešni v predhodni, bi bilo nujno, da prakso nadaljujemo tudi v tej. Gre torej za v resnici tehničen zakon, ki v svojem jedru ne spreminja obstoječega koncepta regionalnega razvoja, zato je za nas vsaj malo tudi presenečenje zahteva za splošno razpravo o tem zakonu, saj počasno sprejemanje rešitev in odprave pomanjkljivosti in obstoječih napak v resnici predvsem ovira in ogroža delovanje teh ustanov in organizacij, ki so odgovorne za razvojne projekte in s tem povezano črpanje evropskih sredstev. Socialni demokrati bomo, kot je iz stališča razvidno, predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Violeta Tomić.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovane kolegice in kolegi! Področje regionalnega razvoja, o katerem bomo govorili danes, je – glede tega se vsaj v besedah vsi strinjamo – eno od ključnih vprašanj oziroma problematik, ki jih je treba obravnavati. Hkrati je eno od tistih področij, kjer do pozitivnih sprememb ne pride, ker jasnega koncepta preprosto ni, ukrepi pa največkrat predstavljajo mrežo koristi za državni in lokalni politični esteblišment. Regionalni razvoj potrebuje več kot samo popravke, ki jih prinaša ta novela. Nadaljnji obravnavi zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v Združeni levici sicer ne bomo nasprotovali. Regionalne razlike in neenakosti v Sloveniji so izjemno velike, v zadnjih letih so se kvečjemu še povečale. Državna politika na področju regionalnega razvoja se izogiba besedi revščina, čeprav je njena razporeditev močno povezana prav z regionalnimi razlikami. Seveda negativno izstopa vzhodni del Slovenije, zlasti spodnjeposavska, pomurska in podravska regija, kjer približno četrtina prebivalstva živi pod pragom revščine. Med občine z najrevnejšimi prebivalci spadajo tudi tista ekonomsko prizadeta območja, ki so se v preteklih letih oziroma desetletjih pospešeno deindustruializirala. Glede vzrokov bi lahko govorili tako o globalnem kapitalizmu in vlogi Evropske unije kot o odsotnosti razvojnih konceptov vseh vlad v zadnjem desetletju in seveda o privatizaciji ter tajkunizaciji, ampak namesto da naštevamo, je naša naloga, da poiščemo rešitve. V 9. členu novele zakona se med razvojne naloge države, ki se v regiji opravljajo v javnem interesu dodaja, citiram, "spodbujanje in razvoj podjetništva in kulture inovativnosti". To je žal samo slab neoliberalni slogan, v praksi pa po navadi pomeni zelo vprašljive promocijske akcije, kjer se preko klientelističnih omrežij delijo visoka sredstva, učinek pa je prenos odgovornosti in krivde na posameznika. To preprosto ni in ne more biti javni interes, ki bi ga morala regionalna politika udejanjati. Mnogokrat smo lahko slišali, da regionalna politika ni socialna, ampak le razvojna politika, vendar pravega razvoja brez socialnih politik ni mogoče voditi, še posebej v današnjih politično-ekonomskih okoliščinah. Regionalna politika mora biti razvojna, vendar ne v smislu tako imenovane spodbujanja kulturne inovativnosti in seveda mora biti obvezno tudi socialna. Tveganje revščine glede na posamične občine je v veliki meri povezano tudi s starostno sestavo prebivalstva, saj mladi odhajajo, hkrati pa tudi z izobrazbeno strukturo. Obstaja veliko prekrivanje med najbolj revnimi občinami in tistimi z najmanjšim deležem diplomantov terciarnega izobraževanja. Tak primer je na primer občina Kostel, ki jo je zelo prizadelo postavljanje rezilne žice na meji, ki je, kar se tiče učinka na regionalni razvoj, izredno škodljiva poteza vlade Mira Cerarja. Občina Kostel spada med tiste z največjim deležem prebivalstva nad 65 let, izobrazbena struktura je med najnižjimi, stopnja brezposelnosti je skoraj 19 %, povprečna neto plača pa je skoraj 200 evrov pod nacionalno ravnjo. Na drugi strani pa ima to območje mnoge potenciale za razvoj in je ravno s tega vidika zgodba Slovenije v malem. Možnosti za zeleni in trajnostni turizem ima, za gozdno-lesno industrijo in tako naprej. To sta vsekakor dva izjemno pomembna potenciala, ki bi morala odigrati ključno vlogo pri regionalnem razvoju. Poleg tega je v občini Kostel v območju Nature 2000 izvir naše najčistejše vode iz neokrnjene narave, ki pa je pred kratkim prav po tiho, medtem ko smo se vsi pogovarjali in nam je pozornost odnašalo – verjetno namerno – preusmerjanje na begunce, ki jih 95 % slovenskih prebivalcev ni nikoli videlo, med tem je voda Kostela pristala v rokah Arabcev. In medtem ko se mi tukaj pogovarjamo o vpisu vode v ustavo, smo ostali tako rekoč brez več kot polovice vodnih virov. Če pomislimo, da bodo naslednje vojne vojne za vodo, si lahko mislimo, v kako slabi poziciji je Slovenija in se naša pozicija očitno še slabša. Novela Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja prinaša nekatere popravke, med drugim minister dobiva dodatne pristojnosti pri razporejanju sredstev, hkrati se spreminja upravljanje premoženja Javnega sklada za regionalni razvoj in razvoj podeželja, kjer prihaja do liberalizacije investiranja, kar je z vidika strukturne pomembnosti sklada in varnosti sredstev, s katerimi razpolaga, precej sporno. Poleg tega ministrstvo skuša urediti položaj glede območij, kjer živi romska skupnost, predvsem pa je predlaganih več sprememb pri delovanju regionalnih razvojnih agencij. Prav vloga slednjih je zelo vprašljiva, od učinkovitosti in transparentnosti njihovega delovanja ter razpolaganja s sredstvi pa do mahinacij in očitnega okoriščanja. Kaj vse se je tako dogajalo v primeru Regionalne razvojne agencije Mura, in to v enem najbolj podrazvitih okolij pri nas, kjer je brezposelna slaba petina delovno aktivnega prebivalstva, pa lahko samo ugibamo. Večjih pozitivnih sprememb popravki, ki jih prinaša predlog zakona, ne bodo prinesli, saj brez krovnega državnega razvojnega programa, ki bi gradil na policentričnem, ekonomskem in socialnem razvoju, trenutnih regionalnih neenakosti ne bo mogoče presegati. Kot rečeno, pa je skladen regionalen razvoj želja vseh nas, ki se zavedamo, da Slovenija ni le Ljubljana z okolico, zato kljub vsem pomislekom predlogu Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja ne bomo nasprotovali.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Besedo ima gospod Roberto Battelli, pripravita naj se gospa Vojka Šergan in gospod Ivan Škodnik.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, Ministrstvo za gospodarstvo, kolegice in kolegi! Dovolite mi en citat; citat, ki je iz te knjižice, ki je Ustava Republike Slovenije. "Avtohtoni italijanski in madžarski narodni skupnosti je zagotovljena pravica, da za ohranjanje svoje narodne identitete razvijajo gospodarske dejavnosti. Država gmotno in moralno podpira uveljavljene te pravice." Prva zakonska oblika, v kateri se je ta koncept gospodarske osnove narodnih skupnosti pojavila, je bila mnogo mnogo let nazaj v Zakonu o privatizaciji, kjer se določi, da se 2,5 % kupnine, takratne kupnine, nameni ustvarjanju gospodarske osnove narodni skupnosti. Vendar od tedaj dalje je namenskost teh sredstev ubrala mnoge druge poti, ki pa niso dosegle nikoli namena, za katerega so bila ta sredstva dodeljena. In to se dogaja tudi sedaj in tudi v tem zakonu. Tako so tukaj dejansko določeni elementi, če že ne protiustavnosti vendarle neustavnosti, ker se neka oblika javnih sredstev namenja za nekaj tretjega, ne pa za namen, za katerega so zbrana in naj bi bila dodeljena. To je verjetno tudi v nasprotju z Zakonom o javnih financah in tako naprej – če bi bili zelo striktni. Ne nameravam biti kritičen do sklada, do tega mehanizma dajanja kreditov in tako naprej. Vem za vse dobre namere in vem, da v teh primerih z nami tudi ni bilo zlorab, vse je šlo po zakonu. Problem je v zakonih. Problem je v Zakonu o kupnini. Bi bilo potrebno – ne vem, ali je to mogoče –, ampak s tem zakonom brisati to, kar piše v Zakonu o kupnini, ki tako in tako samo en del tistega zakona pravzaprav velja, če prav razumem, ker so se druge stvari toliko spremenile, da je tri četrt členov tam neuporabnih. Tako smo pred možnostjo, da to zadevo enkrat končno uredimo. Obstaja več načinov, po mojem mnenju, kako se to da doseči. O enem je že govoril kolega Göncz, tudi drugi so možni, tako računam na to, da od tukaj pa do drugega branja bomo našli pot, kako uresničiti to, kar piše v ustavi, in omogočiti narodnim skupnostim kot subjektom, kajti kredite lahko jemlje vsakdo in tudi odpre dejavnost vsakdo. Tukaj gre za posebno pravico, zato da narodni skupnosti kot taki ustvarjata lastno gospodarsko osnovo oziroma prispevajo na ta način, kar je samoumevno, k razvoju teritorija, kjer zgodovinsko bivajo. Upam, da bomo v tem mandatu uspeli ta problem rešiti trajno, saj vendarle gre – sredstva so pa na ribniškem skladu, poleg teh, ki so sedaj na razpolago v proračunih 2016 in 2017 na Ministrstvu za gospodarstvo za te namene, torej sredstva so, jih je treba samo usmeriti na pravi naslov za prave namene. Mi smo kot narodni skupnosti pripravljeni prispevati ta sredstva v razvoj regij, kjer živimo, saj drugače si tudi, ponavljam, ne da zamisliti stvari, saj gre za sredstva, ki bodo potem javna za določene namene, ampak od narodnih skupnostih. Hvala lepa za pozornost.
Besedo ima gospa Vojka Šergan, pripravita naj se gospoda Ivan Škodnik in Janko Veber.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva za gospodarstvo, kolegice in kolegi! Zakon o skladnem regionalnem razvoju ima vsebinske rešitve, konkretne učinke v praksi ter javnofinančne učinke. Spremembe in dopolnitve Zakona o skladnem regionalnem razvoju so predlagane na dveh področjih izboljšanje sistemskih rešitev, ki so se po uveljavitvi Zakona o skladnem regionalnem razvoju v letu 2012 izkazale za pomanjkljive ali težko izvedljive in bodo omogočile lažje dosegljive cilje zakona, in racionalizacija administrativnih postopkov, ki bo omogočila lažje izvajanje in dodatno varčevanje pri uporabi javnih sredstev. Po novem zakonu se ne bo več pripravljalo dogovora za razvoj regij za obdobje štirih let, ampak bodo ti dogovori vezani na izvajanje operativnih programov evropske kohezijske politike in s proračunskim načrtovanjem ter z vsebinami vključenih projektov. To je vsekakor velik napredek, ker vse agencije so se pri izvajanju evropske kohezijske politike srečevale s težavami, ker se je načrtovalo za štiri leta, projekti so pa potem lahko imeli daljše obdobje oziroma možnost črpanja evropskih kohezijskih sredstev. Potem se predlaga tudi dogovor – dogovor za razvoj regije bo veljal do izteka obdobja trajanja vključenih projektov ali nadomestitve z novimi. Predlog zakona ustrezno ureja izbris regionalne razvojne agencije iz evidence. Do izbire nove regionalne razvojne agencije opravlja naloge podpore pri delovanju sveta in sveta regije občine, katere predstavnik je predsednik sveta regije, razen če svet regije ne določi druge občine. Tudi to se je pokazalo v praksi, da je pomembno glede na to, da so se nekatere agencije v preteklosti zaprle in tudi v prihodnosti se lahko zgodi, da se kakšna agencija ukine in se bo tudi ukinila. Predlog zakona določa podroben postopek dodelovanja finančnih pomoči v primeru nujnih ukrepov regionalne politike, ko pomoč dodeljujejo vsebinsko pristojna ministrstva in v primeru, ko jo dodeli Javni sklad Republike Slovenije za regionalni razvoj in razvoj podeželja. Prav tako se določa podroben postopek dodelovanja regionalne pomoči brez javnega razpisa na podlagi vloge in neposredne pogodbe. Z odpravo določbe, da znotraj javnega deleža nobena od občin ne sme imeti več kot tretjinskega ustanoviteljskega deleža v regionalni razvojni agenciji, se zmanjšuje administrativno breme v občinah. Glede regionalnih razvojnih agencij se odpravlja tudi terminološka nejasnost pojma pravne osebe v večinski javni lasti, ki se zamenjuje z ustreznejšim pojmom pravna oseba z večinskim javnim vplivom na podlagi večinskega deleža vpisanega kapitala ali ustanoviteljskega deleža in z večinskim vplivom občin znotraj javnega vpliva. Pri tem torej ne gre za drugačno vsebinsko rešitev od sedanje, ampak zgolj za terminološko nejasnost. Predlaga se bolj fleksibilna ureditev postopka odločanja o manjših prerazporeditvah znotraj poslovnega in finančnega načrta javnega sklada za regionalni razvoj podeželja; potem o prerazporeditvah med postavkami poslovnega in finančnega načrta sklada bo lahko odločal tudi minister, pristojen za regionalni razvoj, do višine sredstev, ki jih določa ustanovitveni akt sklada. Podrobneje se določa, da občinski svet predlaga kandidata za predstavnika občin v razvojni svet regije, takšen sklep sprejme svet z večino glasov vseh članov; potem mandat nadomestnega člana traja od sprejema sklepa do izteka mandata. S tem predlogom se poenostavlja postopek zamenjave članov razvojnega sveta regije in s tem tudi boljše delovanje. Zato se predlaga sprememba petega odstavka, tako da se izključuje tudi dvojno financiranje, tudi za določene regije, kot je Zakon o razvojni podpori pomurske regije v obdobju 2010–2015, bi lahko sprejeto podaljšano obdobje izvajanja za 2 leti pomenilo dvojno upravičenost. Tudi to bo ta zakon odpravil. Prav tako pa se preprečuje, da bi zaradi posebnega razvojnega zakona Pomurje kot regija z največjo brezposelnost v novi finančni perspektivi do določenih ukrepov evropske kohezijske politike in politike razvoje podeželja ne bilo upravičeno do novih sredstev. Hvala.
Besedo ima gospod Ivan Škodnik. Pripravita naj se gospoda Janko Veber in Primož Hainz.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, kolegice in kolegi poslanci! Obravnavane spremembe in dopolnitve Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja so predlagane na dveh področjih. Prvič, izboljšanje sistemskih rešitev, ki so se po uveljavitvi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja v letu 2012 izkazale za pomanjkljive, ali težko izvedljive, ali v neskladju s spremenjeno evropsko zakonodajo na področju državnih pomoči ter evropske kohezijske politike in politike razvoja podeželja, in bodo omogočile lažje doseganje ciljev zakona. In drugič, racionalizacija administrativnih postopkov, ki bo omogočila lažje izvajanje dodatne varčevanje in uporabi javnih sredstev. Zakon sprejemamo pod časovnim pritiskom do roka, ki ga je določal Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja iz leta 2012, to je 28. julij 2016. V petih razvojnih agencijah – osrednjeslovenski, podravski, pomurski, jugovzhodni Sloveniji in obalno-kraški – svetom ne bo uspelo preoblikovati lastništvo strukture, tako da bi zadostile pogojem iz zakona. Posledično bi morale biti nekatere regionalne razvojne agencije izbrisane iz evidence, kar pa bi imelo negativne posledice za razvoj teh regij in celotno politiko regionalnega razvoja. Zato predlog zakona predlaga odpravo zapovedi, da znotraj javnega deleža v regionalni razvojni agenciji nobena od občin ne sme imeti več kot tretjino ustanoviteljskega deleža, da mora biti znotraj javnega ustanoviteljskega deleža delež občin nujno razpršen. Poleg tega zakona rešuje problematiko, ki je nastala s sprejetjem Zakona o razvojni podpori pomurski regiji v obdobju 2010–2015, ki je podaljšal obdobje izvajanje tega zakona za 2 leti, saj s tem predlogom zakona odpravljamo možnost dvojne upravičenosti pomurski razvojni regiji do regionalnih spodbud. Druge spremembe so še: med izvajalce instrumentov, programov spodbujanja konkurenčnosti na problemskih območjih z zelo visoko brezposelnostjo dodajajo institucije, ki v regiji že opravljajo razvojne naloge države. Njihova vključitev pa je mogoča le v primeru, če gre za enake instrumente, saj ne bi bilo racionalno, da bi jih izvajale različne institucije. V manjših prerazporeditvah med postavkami znotraj poslovnega in finančnega načrta Javnega sklada Republike Slovenije za regionalni razvoj in razvoj podeželja ne bo več odločala vlada, ampak bo o njih lahko odločal pristojni minister do višine sredstev, ki jih določa ustanovitveni akt, kar predstavlja prožnejšo ureditev. Odpravlja se nejasnost glede financiranja razvoja območij, kjer živi romska skupnost, s strani sklada, ki ima na voljo le povratne vire, ki pa niso primerni za urejanje romske problematike, zato je jasno določeno, da se te spodbude določijo v državnem proračunu. Zakonsko določeno razmerje financiranje splošnih razvojnih nalog na regionalni ravni v višini 60 % državnih sredstev in 40 % občinskih sredstev se zagotavlja na letni ravni. Financiranje projektov iz dogovorov za razvoj regij se usklajuje s sedanjo prakso, ko lahko sredstva zagotavlja več ministrov, ministrstev in se pri tem upošteva upravičenost v okviru vseh razvojnih politik. Merilo za določitev občin, ki se uvrščajo v omenjena problemska območja, je dopolnjeno tako, da se med obmejna problemska območja uvrščajo tudi občine, ki imajo koeficient razvitosti občin po zakonu, ki ureja financiranje občin, manjši od 0,90, če mejijo na obmejne občine ali občine, ki neposredno mejijo na obmejne občine. Tem razvojnim nalogam države, ki se v regiji opravljajo v javnem interesu, se dodaja: spodbujanje in razvoj podjetništva in kulture inovativnosti, izvajanje regijskih programov in internacionalizacije gospodarstva, razvoj kompetenc za zaposlovanje ter prostorsko načrtovanje na regionalni ravni. Iz teh razlogov bom predlog zakona podprl. Hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber, pripravita naj se gospoda Marko Ferluga in mag. Marko Pogačnik.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Glede na rešitve, ki jih imamo danes v tem zakonu, je mogoče treba vendarle na nekatere stvari dodatno opozoriti v tej prvi obravnavi. Razumem odločitev, da poskušate odpraviti določbo, da nobena od občin ustanoviteljic regionalne razvojne agencije ne sme imeti več kot eno tretjino svojega deleža v tem podjetju. Namen te določbe je bil pravzaprav ta, da se ne omogoči v regionalni razvojni agenciji prevladujoč vpliv samo ene občine. Praviloma gre seveda tukaj za mestne občine, kjer imajo tudi sedeže regionalne razvojne agencije, in vse ostale občine so potem v podrejenem položaju. Seveda, očitno regionalnim svetom ni uspelo pripeljati te postopke do te faze, da bi se ustanovni deleži znotraj regionalnih razvojnih agencij temu podredili, če lahko tako rečem, oziroma uskladili zakonsko določbo in poskušate to odpraviti. Torej, ja, to je ena od rešitev, vendar mislim, da moramo biti ali pa morate biti posebej pozorni potem tudi na nadaljnji razvoj dogodkov. Namreč, vse občine, ki so vključene v delovanje regionalne razvojne agencije, zagotavljajo tudi del stroškov za delovanje te regionalne razvojne agencije. Kako se deli potem prihodek ali dobiček, če hočete, te regionalne razvojne agencije, pa seveda odloča zgolj ena občina, ki ima seveda največji delež in druge so pri tem v podrejenem položaju. Seveda je treba tukaj biti pozoren predvsem na ceno storitve, ki jo zaračunavajo pri svojem delu, da ne bo prišlo do prevelike obremenitve občin, ki bodo ali sploh ne imele svoje deleže v regionalnih agencijah ali pa bistveno manjše, da bi lahko imele odločilen vpliv. To je eno od vprašanj, ki se bo zagotovo v prihodnosti pojavljajo, zato nanj ta hip opozarjam, ker je bila dosedanja rešitev namenjena ravno temu, da se v čim večji meri izenači vpliv posameznih občin v regionalni razvojni agenciji. Kar se tiče ostalih rešitev, mislim, da bi bilo res treba opozoriti na to, kar bo po mojem mnenju zmanjšalo možnost hitrejšega reševanja brezposelnosti na problemski območjih – torej, gre za območja, ki imajo visoko stopnjo brezposelnosti. Mislim, da je še vedno ostala 18-odstotna kot kriterij, ko se pač ugotovi, da je treba ukrepati. Vendar v 16., 17. in 18. členu imate določbe, kjer pravite, da spodbuda za zaposlovanje iz tega člena ni dovoljenja za dejavnosti, povezane z izvozom, in v primerih, ko bi se pri uporabi domačega blaga dajala prednost pred uporabo uvoženega blaga. Torej, pogovarjamo se o lesu in surovinah, ki jih imamo v Sloveniji na pretek, vendar če damo temu lesu iz Slovenije prednost pred lesom iz uvoza, potem spodbuda za zaposlovanje iz tega člena ni dovoljena. Enako velja potem tudi za spodbudo pri davčni olajšavi za zaposlovanje na teh območjih in enako velja pri olajšavi za investiranje. To se mi zdi izjemno huda omejitev za problemska območja, kajti, če nimaš podjetja, ki je izvozno naravnano, potem to praviloma ni podjetje, ki bi zaposlovalo večje število ljudi ali pa, če nima teh olajšav, potem se raje odloča za investiranje ob avtocesti oziroma v krajih, kjer je infrastruktura, bi rekel, višjega nivoja in je dostopnost do trgov seveda enostavnejša. Kako nadomestiti ta manko? To je eno od vprašanj, za katerega mislim, da ga bo treba izčistiti tudi v okviru sprejemanja tega zakona. Predpostavljam, da je to seveda vezano zaradi evropskih predpisov in tako naprej, ampak – ampak zopet – ali nismo v stanju si izboriti ta položaj za problemska obmejna območja kot izjeme, ker enostavno podatki kažejo, tudi če boste spremljali nekatere podatke v teh problemskih območjih, se praviloma stopnja brezposelnosti ni zmanjševala, ampak se je povečevala. Zato tudi konkretno vprašanje in sicer vezano na Pokolpje. Gre za problemsko območje, ki obsega območje Kočevske in Bele krajine – sedem občin je vključenih v to problemsko območje. Program za Pokolpje je bil sprejet od leta 2011 do leta 2016, torej v letošnjem letu se izteče ta program, ki vsebuje prav vse te ukrepe, ki sem jih prej omenjal: davčne olajšave za zaposlovanje, davčne olajšave za investiranje, odpis prispevkov in seveda potem naprej še tudi prav konkretneje investicije, ki se namenjajo v cestno infrastrukturo, v zagotavljanje domov starejših in tako naprej. Konkretno, kakšen status bo imelo Pokolpje po letu 2016 glede na to, da je – vsaj če govorim za Kočevsko – stopnja brezposelnosti med najvišjimi oziroma lahko rečem najvišja v Sloveniji – 24 % znaša stopnja brezposelnosti v občini Kočevje, ko se je sprejel ta program, je bila stopnja brezposelnosti leta 2011 tam nekje 18-odstotna oziroma nekaj čez 18 %. Torej: Kakšen status bo imelo po Pokolpje po letu 2016 oziroma ali se ta program podaljša, za koliko let se podaljša, kateri ukrepi bodo v veljavi v tem območju in kako se bodo ti ukrepi izvajali? Namreč, še vedno tudi ostaja v veljavi v 24. členu pri obmejnih problemskih območjih določba, ki govori o tem, da so obmejna problemska območja prednostna območja vseh razvojnih politik. Torej, proračunski uporabniki upoštevajo obmejna problemska območja pri pripravi sektorskih programov v razpisnih merilih javnih razpisov, ki jih izvaja na območju cele države, del finančnih sredstev namenja za vlaganje iz obmejnih problemskih območij ali določajo projektom iz teh območij dodatne točke pri izboru. Mislim, da bo treba izčistiti vprašanje, kdo nadzira izvajanje te določbe 24. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Bojim se, da posamezna ministrstva, ki pripravljajo razpise, te določbe ne vključujejo v svoje razpise. Torej, ta razpis bi moral vsebovati ali dodatne točke za problemska območja ali pa bi moral posamezen sektor opredeliti ločen vir za problemsko območje. Torej mislim, da nadzor nad izvajanjem te določbe ni dovolj učinkovit in bi bilo treba razmisliti tudi v tej fazi, ko se pogovarjamo o tem zakonu, kako to izboljšati. Mogoče se motim, vendar menim, da sem precej blizu tej ugotovitvi, da se to ne nadzira dovolj učinkovito. Naslednje, na kar želim opozoriti, je tudi vmesno vrednotenje Programa spodbujanja konkurenčnosti in ukrep razvojne podpore v Pokolpju v obdobju 2011–2016. Bil je narejen pomemben akt za vmesno vrednotenje, ki je seveda tudi podlaga za to, da se predvsem izčisti ta tehnologija nadzora in da se tudi ukrepi, če se nekje ne odražajo dovolj učinkovito, izboljšajo, pospešijo; skratka, da se opozori posamezne sektorje na to, da pač ne sledijo zakonski določbi, ki sem jo prej prebral, iz 24. člena. Konkretno, 3 A razvojna os, cestna infrastruktura, se je izvedla v obdobju 2011, sicer je to program, mislim da, ovrednoten do 2014, v vsega 31 %. Če pogledam primerjavo z ostalimi 31,6 %, je realizacija finančnega načrta 2011–2013 pri vseh ostalih odsekih znotraj Pokolpja bistveno večja – 64 %, 63 %, 74; 62 je potem povprečje vsega skupaj. Torej, daleč pod povprečjem je realizacija pri tej cesti, ki spada v 3A razvojno os. Gre pa za regionalno cesto Ljubljana–Kočevje. Torej, zgolj samo ena investicija je bila pravzaprav tu izvedena. To je ta tretji odstavni pas Pijava Gorica. Zastali so popolnoma vsi postopki pri obvoznicah; tako Škofljica, tako Velike Lašče, Ribnica, Kočevje. Tudi če je v Škofljici problem, je treba ta sredstva preusmeriti v Velike Lašče, Ribnico, Kočevje. Vendar se na tej točki ni zgodilo pravzaprav nič. Tu mi ravno pride ta ugotovitev nekako v veljavo, očitno ni nikogar znotraj vlade, ki bi bedel nad tem, da to ministrstvo opozori, da ne izvaja določb, ki so obvezujoče v Zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Prosil bi nekaj odgovorov na to temo in seveda tudi možnosti za izboljšanje teh razmer. Hvala.
Besedo ima gospod Marko Ferluga, pripravita naj se mag. Marko Pogačnik ter gospa Andreja Potočnik.
Hvala za besedo. Pozdrav državnemu sekretarju in ekipi! Menim, da je sprejem tega zakona nujen. Zakaj? Zaradi tega, ker je potreba po ohranitvi položaja določenih RRA zelo potrebna, sicer bi v nasprotnem primeru bili izbrisani iz evidence. To bi zagotovo bil velik udarec za neko utečeno delovanje pridobivanja infrastrukturnih in ostalih programov na področju regionalnega razvoja. Zavedati se je treba, da svojo funkcijo in cilje bodo RRA opravljali tudi v prihodnosti, kar bo ob zmanjšani količini sredstev zelo težko udejaniti. Za regionalni razvoj pa je nedvomno ključno, da država s hitrim odstopom od administrativnih obremenitev, se pravi, bom rekel v oklepaju, lastniške zahteve omogoči samim RRA, da se osredotočijo na njihovo temeljno funkcijo. In ta je skrb za skladen regionalni razvoj. Vsekakor pri tej zadevi ostajajo odprta še številna vprašanja; od nelojalne konkurence institucij spodbujanja regionalnega razvoja v razmerju do privatnega sektorja – tu si te storitve in ponujene zadeve nekako prekrivajo in konkurirajo tudi z nižjimi cenami in vsem ostalim – do učinkovitosti programov spodbujanja z dolgoročnim učinkom na razvoj regije in seveda na zaposlenost. Dobro je, kar je bilo do sedaj ugotovljeno, tudi da so se naučili črpanja sredstev, namenjena regionalnemu razvoju, ampak tukaj je pa tale Catch 22, bi rekel, se pravi, treba je pokazati, da črpanje potem znamo vključiti v projekte, ki nudijo dolgoročno vzdržne modele, kar je bistveno pri tem. Ker tukaj se je pri predhodnih zakonih in dopolnitvah pozabilo na to, da je dolgoročna vzdržnost bila tudi izjemno potrebna in se nekako ni predvidela in zato je bil ta nek zastoj. Še en od segmentov, ki se ne sme pozabiti in je zelo pomemben pri tem – ob tem da spomnim, da je sredstev manj – se pravi, večji delež svojih lastnih virov financiranja, kar je nedvomno treba še enkrat poudariti. Nadalje je treba zasledovati skrb za vključujočo in široko paleto zastopanosti interesov, ki jih je v sami regiji in tudi v tem aspektu regionalnega življenja zelo veliko, in vključenost sodelovanja posameznih teles regionalnega razvoja v to. Zdaj, pri uveljavljanju raznoraznih interesov posameznih skupin je, jasno, RRA eden od ključnih elementov in tukaj je verjetno neka velika vnema pri tem. Trenutna infrastruktura regionalnega razvoja pa ponuja možnost pristopa od spodaj navzgor, kar je tudi ena od pomembnejših zadev, da ne delamo projekte samo za projekte, ampak da ti projekti dejansko tudi živijo. Če lahko zaključim, se pravi, da ne pozabim še to povedati, ključno vseeno ostaja kakovost projektov. Na to ne smemo pozabiti. Prej, ko so se delila sredstva kar tako, na lepe oči, bom rekel, je nekaj, ampak zdaj, ko je to dodeljevanje sredstev izključno na tem, da so in finančni načrti in vsi namenjeni temu nekemu dolgoročnem razvoju in vzdržnosti, je pa to zelo pomembno. In seveda vključenost okolja in regionalnega razvoja in zmožnost podjetij za oblikovanje kakovostnih poslovnih zgodb, da ne bodo ostali samo "nedokončani gradbeni projekti", ampak da bo to njihova polna izkoriščenost. To je zelo pomembno in na tem je treba delati. Tako je absolutno ta zakon za podpreti. Hvala.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik, pripravita naj se gospa Andreja Potočnik in gospod Jože Tanko.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Danes na predlog Vlade obravnavamo, bi rekel vsaj zame, enega izmed dosti pomembnih zakonov – Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, prva obravnava. Vključena so, po regijah, predvsem črpanja evropskih sredstev. Zato me malo žalosti, da nimamo ministra tukaj prisotnega. Danes vsi skupaj vemo, da Ministrstvo za gospodarstvo nima več nekaj tako pomembnih funkcij, kot jih je imelo nekoč; nimate več upravljanja državnega premoženja, energetiko so vam vzeli, vsega skupaj in verjetno je tudi danes pri vas eno izmed najpomembnejših področij – in ni ministra za gospodarstvo. To obžalujem in ga pogrešam, hkrati bi pa pričakoval, da bi bil tukaj zraven. Po drugi strani se mi zdi tudi odnos koalicije do tega vprašanja. Samo en primer; v lanskem letu je regionalna agencija za razvoj v Kranju povabila na neko okroglo mizo z vabilom, z namenom, kje so težave, kako težave izboljšati. Bili so povabljeni poslanci iz Gorenjske in prisotni smo bili samo opozicijski poslanci! Niti enega poslanca s strani koalicije, nekaj jih je z Gorenjskega, se tega posveta oziroma tega srečanja ni udeležilo. Zato mene tukaj skrbi, kakšen je odnos do tako pomembne zadeve s strani vladajoče koalicije oziroma vlade Mira Cerarja. Me pa skrbi, da te zadeve, ki jih vi pripravljate, na papirju zgledajo tako in tako, v praksi, bi rekel, so pa zadeve bistveno slabše in bistveno drugačne. In spoštovani predstavniki Ministrstva za gospodarstvo, ključ tukaj notri je, da začnete pripravljati neke normalne razpise in ne komplicirati s temi razpisnimi pogoji in z vejicami in z vsemi drugimi. Ne ukvarjate se pa potem z neko vsebino in povzročate tem agencijam ogromno težav. Potem se pri sofinanciranju in pri izplačilih sredstev po navadi zatakne. In spoštovani državni sekretar, če mi lahko poveste, koliko dolgujete na posameznih projektih posameznim regionalnim agencijam v danem trenutku, kajti pred časom, vem, da je bila ta številka alarmantna. Če lahko postrežete s podatkom, ali zdaj izplačujete v rokih ali ne. To se mi zdi pomembno. Druga stvar pa, kar jaz tukaj notri pogrešam, da se mi s temi projekti, ki to omogočajo, ne odpremo bolj navzven. Na odborih sem že nekajkrat povedal, da pogrešam predvsem sodelovanje z eno regijo: regijo Alpe-Adria. Regija Alpe-Adria združuje del Avstrije, s Koroško, in potem Friuli-Venezia Giulia. Ogromno interesa je tako z avstrijske kot italijanske strani in ogromno projektov dobijo, in vsak, s katerim se pogovarjaš tako v Avstriji kot Italiji, pravi: "Poglejte, slovenska stran tukaj interesa nima." V Evropi je bil velik poudarek tudi na regijah in dajte vi kot predstavniki Ministrstva za gospodarstvo nekaj tudi na tem področju narediti. Tudi v teh projektih, ki jih vi predstavljate tako širši javnosti kot v parlamentu, pogrešam večji poudarek predvsem na to regijo. Pogrešajo pa nas tudi ti partnerji, ki jih lahko dobiš in zelo dobro sodeluješ. Tisti, ki so sodelovali čez ta obmejna območja, imajo zelo pozitivno izkušnjo s tem. Še enkrat; papir prenese vse, dajmo pa narediti v realnosti, da se ti podatki poenostavijo in da pri teh zadevah nima potem glavne besede predvsem ta birokratski aparat in da mogoče tudi Ministrstvo za gospodarstvo bo tukaj kot nek svetovalec, ki bo povedal, na kakšen način se določen del dokumentacije pripravi. Vemo tukaj noter, da so določene zadeve zahtevne, ne pa da potem ljudje, ki te zadeve preverjajo, samo čakajo in opozarjajo, dokumentacija je pomanjkljiva, potrebno je to popraviti, potrebno je to, tukaj noter pa vsi vemo – izgublja se čas, izgublja se denar.
Besedo ima gospa Andreja Potočnik, pripravita naj se gospod Jože Tanko in dr. László Göncz.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Kot je bilo že večkrat omenjeno, ta predlog zakona ima predvsem dva cilja, in sicer izboljšati sistemske rešitve in racionalizirati administrativne postopke. Glede omenjenega pomisleka samega urejanja postopka, se pravi dodeljevanja dodatnih nalog, bi rada povedala predvsem izkušnje OECD, ki kažejo, da so razvojne agencije uspešne le, če so del celovitega sistemskega spodbujanja, na določenem območju morajo vključevati več aktivnosti, in sicer da se vse te aktivnosti razvojne agencije dopolnjujejo s sistemom izobraževanja, stanovanjsko politiko, prometno politiko, urejanjem prostora in zagotavljanjem drugih javnih storitev. To so izkušnje OECD in tudi ta sprememba zakona sledi tem izkušnjam. Naj poudarim, da je zakon tudi medresorsko urejen, tako da je ta bojazen popolnoma odveč. V teh prej mojih predhodnih razpravah je bilo veliko povedanega o samih koriščenjih sredstev, o samih problematičnih območjih. Moramo pa se vprašati predvsem, čemu so razvojne agencije namenjene, kdaj so le-te uspešne. V bistvu, če imamo namenjenih nekaj sredstev in jih uspešno koristijo, ampak sam projekt oziroma sam denar ni koristno uporabljen, potem agencija ni uspešna. Zato je ključno sledeče: dobro poznavanje problemov in potencialov območja, iz katerega razvojna agencija prihaja, sposobnost dela z obstoječimi gospodarskimi, kulturnimi, družbenimi in političnimi strukturami območja, operativni program dela same razvojne agencije, ki se bo koristil za nova delovna mesta, ustvarjanje in izkoriščanje priložnost ter podajanje rešitev. Se pravi, ključni so kvalitetni projekti in poznavanje problematike območja. Glede same vsebine razpisov, kot jo je navedel kot problem moj predhodnik, verjamem, da bo MGRT v svoji razpravi odgovorilo. Veseli me tudi, da smo danes to splošno razpravo odprli problem kolegov iz italijanske in madžarske narodne skupnosti. Verjamem, da se bomo pred samim končnim sprejetjem zakona sigurno še usedli in pogovorili tudi o tej problematiki, problema v globino ne poznam, pa verjamem, da bomo to še v prihodnje razčistili že na sami komisiji, pa potem tudi na Odboru za gospodarstvo. Bi pa dodala še eno zadevo. Nekaj je ta današnji zakon, ki ga imamo pred seboj, imamo pa tudi dodatne začasne ukrepe, se pravi poleg tega zakona na problemskih območjih, kjer je brezposelnost visoka. Tam imamo že sprejete ukrepe in so tudi že v izvajanju. To so pa predvsem v Pokolpju, v Mariboru z okolico ter problemsko območje Hrastnik, Radeče in Trbovlje. Tako pač imamo večji skupek poleg tega zakona, kjer se pač trudimo, ne nazadnje se zakon imenuje skladen regionalni razvoj in to je bistvo. Temu problemu so tudi EU smernice precej namenjene. Se pravi, kaj je ne nazadnje poanta združevanja držav Evropski uniji – je to, da bi lahko vsi državljani Evropske unije živeli na isti kvaliteti. Hvala.
Besedo ima dr. László Göncz, pripravi naj se gospa Suzana Lep Šimenko, kasneje pa tudi predstavnik Vlade.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim. Prej v stališču poslanske skupine nisem namenoma spregovoril o splošnih zadevah, zato samo en stavek mi dovolite, da povem, da sem tudi sam zadovoljen z rešitvijo v zvezi z vsebino, kar se tiče razvojnih podpor pomurski regiji, v smislu, da zaradi podaljšanja razvojnega zakona o pomurski regiji je pač prvotno kazalo, da bo prišlo do izključitve omenjene regije tudi pri razvojnih sredstvih, torej pri evropskem denarju, in zato je že v regiji nastala neka panika, ampak hvala bogu, da se je ta zadeva tako rešila, kot ta zakon pač sedaj nakazuje. Sicer je dvojno financiranje, jasno, izključeno, kar je smotrno in normalno, hkrati pa je omogočeno, da se pa evropska sredstva lahko ob izpolnjevanju kriterijev črpajo, kar je predvsem z vidika nezaposlenosti in drugih hendikepov pomurskega območja zelo pomembno. Kar se pa tiče te druge vsebine oziroma naše primarne vsebine, ko govoriva z gospodom Battellijem o problematiki gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti, pa naj se prvič zahvalim gospe predsednici pristojnega odbora, ki je že vnaprej nakazala vsaj pripravljenost pogovarjanja o tej vsebini. Upam, da bomo podobnega deležni tudi s strani izvršne veje oblasti. To je predvsem pomembno po tem, kar sva oba poudarila; torej, da v 20 letih praktično ni bil pogruntan sistem, ki bi lahko učinkovito zagotavljal gospodarsko osnovo narodnim skupnostim. Torej bile so rešitve takšne in drugačne. Ne želim zavlačevati, ne želim ponavljati, ne želim zdaj niti konkretnih primerov navajati, ampak je dejstvo, da sistemske rešitve ni bilo in so bili vedno neki izgovori, ali da zakonska osnova ne omogoča, ali ni v soglasju z nekimi regionalnimi zahtevami v splošnem smislu gledano, ampak menim, da gre za tako specifično vsebino, za katero ustava, kot je bilo že danes tukaj prebrano, jasno določa parametre in med temi parametri bi posebej izpostavil, da se govori o gospodarski dejavnosti narodnih skupnosti. Mi podpiramo celovito območje kot tako, kjer živimo, tudi vsako podporo v prid temu območju, ampak kot je že bilo poudarjeno, narodne skupnosti prav z razvojem lastne gospodarske osnove lahko največ prispevajo k temu območju in seveda tudi za svoj lastni obstoj, kar je pa tudi izhodišče ustavne določbe, kajti, kot sem že v stališču poslanske skupine poudaril, tukaj ne moremo govoriti o nekih podobnih dejavnosti, kot je to na področju kulture, informiranja in tako naprej. Gre za neko specifiko, zato se tudi zahteva nek specifičen sistem, katerega pa žal, kot že tretjič poudarjam, nismo našli. Res prosim tudi pristojne dejavnike izvršne veje oblasti, poleg seveda zakonodajne, da sedaj, ko je ta zakon odprt, se pristopi k temu vprašanju in se vsaj naredi tisti korak naprej, ki bo potem lahko tudi v poznejši fazi zagotavljal iskanje primernih vsebin. Ker jaz še nisem pri iskanju primernih vsebin, ker žal, kot sem že rekel, nismo uspeli pogruntati primernega sistema. Upam, da bo boljše s tega vidika in pričakujem tudi v razpravi gospoda državnega sekretarja odziv na to naše izvajanje, ker nas res zanima, kakšen bo pristop Vlade do tega našega hotenja ali pa te naše želje do spremembe sistema. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko, pripravi naj se predstavnik Vlade.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni še enkrat! Kot je že v samem stališču izpostavljeno, sam skladen regionalni razvoj ocenjujem kot nekaj izredno pomembnega. Dejansko, mogoče malo osebno rečeno, me včasih prav boli, ko vidim, kakšne razlike v Sloveniji imamo. Pa to ni nekaj, kar je nastalo zadnje leto. To je nekaj, kar dejansko se ni zmanjšalo skozi zadnje desetletje. Ampak žal zaradi ali povečane brezposelnosti, zaradi različnih zgodovinskih situacij, se pa te razlike na posameznih območjih še povečujejo. Že tisti, ki se dnevno vozite v Ljubljano, vidite, kakšna je koncentracija proti centru, v večini primerov zgolj zaradi tega, ker imamo premalo delovnih mest na obrobju, predvsem na obrobju Slovenije. Dostikrat seveda rešuje Avstrija, ker se številni naši prebivalci, naši državljani vozijo na delo drugam, ampak to ni rešitev. Mi želimo skladen regionalni razvoj, za katerega verjamem, da pomeni tudi to, da bodo slovenski državljani ostajali v Sloveniji in imeli pri nas dejansko zaposlitev. Ti podatki o razlikah med samimi regijami, med statističnimi regijami so dejansko zelo zaskrbljujoči in resnično pozivam vas, predstavnike ministrstva, da stvari nastavite na način, da bodo dejansko tisti območja, ki so pod slovenskim povprečjem razvitosti in ne nazadnje tudi pod 75 % povprečja razvitosti regije v EU, deležna malo večje podpore. Izpostavljena so bila problemska območja, izpostavljena so bila obmejna območja. Sama prihajam iz enega takega območja, o katerem smo že večkrat tukaj govorili, to je haloško območje. Takrat je bilo posebej že večkrat izpostavljeno, tudi podprto s strani vseh koalicijskih oziroma vseh parlamentarnih strank, to je eno izmed območij, ki potrebuje neko posebno obravnavo oziroma neko dodatno spodbudo, ne spada pa to med območja, kjer bi imeli tako veliko brezposelnost. Zakaj? Enostavno – mladi so se iz teh koncev izselili. Mene zanima, na kakšen način boste skozi ta vaš zakon pomagali takšnim območjem, večinoma gre tukaj za objemna območja. Zelo podpiram to spremembo, da ste pa dodali, da obstaja možnost, da se obmejnim območjem priključi tudi občina, ki dejansko ne dosega 0,9-odstotne razvitosti. Zakaj? Ker marsikdaj je treba gledati neko območje kot celoto glede na njene geografske ali druge značilnosti, kar seveda tudi v tem primeru to zagotovo gre. Seveda me pri tem skrbijo slabe prakse, ki so se v preteklosti dogajale. To sem tudi namenoma v samem stališču izpostavila. In vsaka neka nedvoumnost, zapisana v samem zakonu, seveda takoj postavi dvom, kaj pa bi lahko se ponovno tukaj zadaj skrivalo. Dejansko se tudi sprašujemo o smiselnosti takega števila regionalnih agencij. Mene je na nek način veselilo, ko ste tu v 9. členu dodali številne dejavnosti, ki jih želite prenesti na regije. Se pa na nek način vprašam, na kakšen način sploh nameravate to izvesti. Predvsem ta točka prostorsko planiranje na regionalni ravni. Nekako se mi zdi, da spet malo preskakujemo. Če bi v Sloveniji imeli, ne vem, bodisi pokrajine bodisi regije drugače organizirane, bi seveda to bila neka logična posledica in edino pravilno. Sedaj pa si ne znam predstavljati, na kakšen način z obstoječim številom teh regionalnih agencij nameravate to izvesti. Na eni strani imamo 12 regionalnih razvojnih agencij, ki so, mislim da, vsa po teh naših statističnih regijah. Znotraj tega imamo pa še razne agencije, ki so si na tak ali drugačen način izborile vlogo in se imajo za nekega predstavnika na posameznem območju. Vse te regionalne agencije so različno uspešne. Mene tu zanima, ali ste naredili kakšno analizo, koliko so posamezne regionalne agencije uspešne, koliko so učinkovite in če nameravate narediti kakšno spremembo tudi glede števila teh agencij. Kako jim boste definirali naloge, pristojnosti, da bodo one dejansko lahko izvajale vse te naloge, ki so zelo pomembne? Ampak se sprašujem, na kakšen način boste to izvedli. Spodbujanje razvoja podjetništva – se strinjam, promocija regije in spodbujanje investicij v regiji. Na kakšen način? Ali bomo še zmeraj kot država imeli, ne vem, neko centralno organizacijo, ki na tem dela, ali boste te naloge, pristojnosti prenesli izključno na nivo regije? Te stvari so tam, kjer imajo organizacijo države na nivoju, recimo, pokrajin, jasne. Pri nas pa nimamo niti proračuna naravnanega v tej smeri. Zato se sprašujem, kako mislite vse to izvajati. Me pa alineje, kot je ta, druge podobne regijske dejavnosti, sheme in projekti po odločitvi vsebinsko pristojnega ministrstva in ob soglasju ministrstva [[…]]Katero je sedaj tisto vsebinsko pristojno ministrstvo? Je to Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ali je tukaj ministrstvo brez resorja za kohezijo? Katero je tisto pristojno ministrstvo? In isto v 9. členu. Drugi odstavek se spremeni tako, da se glasi: Za izvedbo nalog iz prejšnjega odstavka se lahko izvede postopek javnega razpisa, na podlagi katerega pristojni minister podeli javno pooblastilo izbrani pravni osebi. Torej, "se lahko" – se ali ne, ali lahko, ali kdo bo sedaj o tem odločal, če "se lahko"? V enih primerih bo, v drugih ne bo. Pač želimo si, da so stvari jasno zapisane, ne pa da obstaja že v zakonu neka osnova, da se bo potem pač nekdo odločal, kakor se bo pač odločal. Žal pač na podobnih primerih nimamo dobrih praks in žal pač take slabe prakse mečejo marsikdaj luč tudi na kakšno agencijo, ki pa sicer deluje dobro. Kar se tiče samih razvojnih agencij, mene zanima, v kakšni meri, ali vi, ne vem, definirate neko plačno politiko, ki velja za vse agencije, ali je to prosto, da o tem odločajo, ne vem, svet te agencije, občine. Na kakšen način ste si zastavili, mogoče malo bolj operativno, te stvari. In kot sem že rekla, uspešnost in učinkovitost teh agencij. Marsikdaj, ne vem, ali se vprašate, ali je posamezna agencija ali so ljudje, ki so tam zaposlenih, sploh sposobni skupaj potegniti eno takšno široko območje. Tukaj so predstavniki občin, seveda vsak župan si želi najboljše za svojo občino, ima svoje predloge in je tisto sodelovanje, ki je seveda ključno tudi pri novi finančni perspektivi, brez tega ne bo šlo, ampak predstavlja problem. In na koncu se zgodi, da pride do nekega nabora, ljudje, ki so na razvojni agenciji zaposleni, pa enostavno ne znajo z vsemi temi deležniki najti nekega skupnega jezika. In kdo je zdaj tisti, ki bo na koncu pa o nekih stvareh odločal? Kje so meje? Kje so meje med samo agencijo in potem kje so tudi ne nazadnje meje za odločitve na strani ministrstva? Hvala.
Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v kateri dobi besedo še predstavnik Vlade kot predlagateljice. Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Aleš Cantarutti.
Hvala, predsednik. Poskušal bom strnjeno odgovoriti na nekaj vprašanj, na nekaj tudi pobud, ki ste jih, spoštovani poslanci in poslanke, podali v razpravi. Najprej, kar se tiče privilegiranosti občin oziroma občin, iz katere naj bi prihajal predsednik sveta regije. Tukaj je treba omeniti, da svet regije kot takšen nima pravne subjektivitete, da bi lahko samo objavil javni razpis za izbor razvojne regionalne agencije za določeno programsko obdobje. Zato smo pravzaprav predlagali, da to naredi občina, iz katere prihaja predsednik sveta regije, smo pa v tem istem členu, in to je 20. člen, ki ga najdete v predlogu zakona, jasno zapisali, da če to ne bo občina, iz katere prihaja predsednik, je lahko tudi kakšna druga. Tako tukaj ne omejujemo in je to pravzaprav ta odločitev na svetu regije. Glede Pomurja naj še enkrat poudarim, da s predlaganimi rešitvami pravzaprav odpravljajmo možnost ali pa nevarnost dvojnega financiranja. Mislim, da je to potrebno, nujno. Ob tem bi rad poudaril, da se je Vlada ob podaljšanju pomurskega razvojnega zakona v Državnem zboru takrat zavezala, da bo predložila spremembe sistemskega zakona, ki bodo odpravile možnost podvajanja regionalnih spodbud. Dejansko podvajanje se ni zgodilo, tudi zaradi tega, ker je MGRT tisti državni organ, ki vodi oba procesa po obeh zakonih. Bi pa to teoretično lahko bilo in zato smo to možnost seveda tudi poskušali s temi spremembami onemogočiti; torej, da ne bi prihajalo do dvojnega financiranja. Naprej, glede dodatnega uvrščanja občin med obmejna problema območja in pomislekov, da bi za to ne bilo dovolj sredstev oziroma da bi se s tem zmanjševala sredstva za trenutna območja oziroma občine. Tukaj naj povem, da smo med obmejna problemska območja dodatno dali ali pa je v predlogu, da se dodatno uvrščajo občine, ki imajo koeficient razvitosti občin po Zakonu o financiranju občin manjši od 0,9 – to sem že enkrat povedal. Kot primer, kot dva primera pravzaprav takšnih občin je občina Makole v Halozah, torej omenjene Haloze, ste se večkrat tudi tukaj srečali s to problematiko. Drugi primer je Gornji Grad v savinjski regiji. Obe sta po kazalcih zelo slabo razviti, a ker geografsko nista skrajno obmejni občini, doslej nista bili uvrščeni med obmejna problemska območja. Zdaj po temu predlogu bo to mogoče in bomo lahko določenim podobnim problemov pomagali tudi skozi ta mehanizem. Glede nepovratnih sredstev, ki so namenjena avtohtonim skupnostim in tudi razprave, ki jo imamo s skupnostmi. Tukaj bi rad jasno povedal, da predvidevamo, da se odpravljajo nejasnosti glede vrste spodbud, ki jih zagotavlja slovenski regionalno razvojni sklad pa tudi državni proračun. Ob tem naj omenim, da predvidevamo, da bo lahko sklad v večji meri kot doslej razpisoval tudi nepovratne spodbude za avtohtoni narodni skupnosti iz prihodkov od gospodarjenja s premoženjem in s prostimi denarnimi sredstvi. Ne glede na to, da se spreminja besedilo členov, pa niti pri avtohtonih narodnih skupnosti niti pri romskih skupnosti ne gre za kakšna odstopanja v smislu zmanjševanja sredstev oziroma pravic glede na sedanje stanje. Gre za to, da se slovenskemu regionalnemu razvojnemu skladu iz Ribnice, tako imenovanemu ribniškemu skladu, zagotovi možnost, da za avtohtoni narodni skupnosti ponudi tudi nepovratna sredstva. Ob tem pa naj še enkrat zelo jasno povem, da bomo z narodnima skupnostnima nadaljevali dialog v smeri iskanja, kot sami pravite in ste omenili, dolgoročne rešitve, preverili vse, tudi ustavnost določenih rešitev, in verjamem, da lahko pridemo morda že v temu kontekstu do ustreznih zadovoljivih rešitev za vse strani. Naprej bi rad omenil še glede neoliberalnosti ukrepov spodbujanja podjetništva, kulture inovativnosti, internacionalizacije, ki jih predvidevamo, mislim da, v 9. členu po regijah. Mislim, da se težko s tem strinjam, poskušamo na ta način, seveda z omejenimi sredstvi, kolikor jih je na razpolago, ljudem, podjetnikom, tistim, ki se lotevajo podjetništva, pomagati na način, da čim bolje te svoje podjetniške načrte uresničujejo, da svoje poslovanje, kolikor se le da, internacionalizirajo, da poskušajo z nekimi potenciali inovativnosti, ki obstajajo v regijah, to izkoriščati in seveda biti uspešnejši. Ne želimo samo finančno pomagati tem skupnostim, ampak jim z nekimi ukrepi pomagati v smeri razvijanja potenciala, ki ga nedvomno imajo tudi na teh področjih. Kar se tiče Pokolpja, jutri bo Vlada obravnavala predlog podaljšanja programa problemskega območja tudi za Pokolpje do leta 2020. Tukaj imamo že objavljen predlog različnih instrumentov, ki predvidevajo kar nekaj sredstev v obdobju 2017–2020, tako mislim, da to je dobra novica tudi za prebivalce oziroma za območje Pokolpja. Kar se tiče odsotnosti ministra in zavezanosti Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Najprej, minister je na zasedanju Svetovne turistične organizacije in na žalost ni danes mogel biti tukaj, prav gotovo bo v nadaljevanju sprejemanja tega zakona tudi on bil prisoten in še dodatno obrazložil, zakaj so te spremembe potrebne. Vam pa zagotavljam, da ne samo v kontekstu teh sprememb tega zakona, ampak tudi siceršnjega delovanja na področju regionalnega razvoja pa regij kot takšnih na ministrstvu aktivnosti potekajo praktično res intenzivno. Seveda tudi v kontekstu iskanja rešitev, kako regijam ob spremembi seveda kohezijskih pravil oziroma sredstev, ki jih je precej manj na razpolago za regije, tukaj iščemo – resnično, verjemite mi – vsak dan rešitve tako z regijami, tako s posameznimi občinami in verjamem, da tudi tukaj bomo prišli do nekih pravih rešitev. Glede financiranja in zagotavljanja sredstev razvojnim agencijam. Zagotavljam, da predvsem za tiste aktivnosti, ki se nanašajo na razvojne, splošne razvojne naloge, financiranje poteka nemoteno. Torej v rokih, ki so za to določeni. Kako je s financiranjem čezmejnih projektov, ne vemo, ali pa vsaj jaz ne vem, ker ni to neposredno v naši pristojnosti, vam pa lahko seveda to informacijo pridobimo in vam jo bomo tudi posredovali. Še kar se tiče učinkovitosti razpisov, intenzivno delamo. Mi imamo približno 14 razpisov v tem trenutku predstavljenih in kar nekaj jih bo objavljenih do konca tega meseca – večina v juniju. Tik pred zdajci še usklajujemo z različnimi resorji, z različnimi službami, kako poenostaviti, da tako rečem, pa hkrati upoštevati vsa pravila, ki izhajajo iz operativnega programa in določb Evropske skupnosti; ampak vendarle želimo predvsem razpise za podjetja narediti čim bolj enostavne, čim bolj preproste, zato da bo – seveda, ker to je vendarle skupni cilj – počrpanih čim več sredstev. Kar se tiče učinkovitosti regionalnih agencij, strinjam se, tukaj bo potreben tehten premislek tudi tehtne analize učinkovitosti posameznih razvojnih agencij, o tem ni nobenega dvoma. Pripravljamo pa predvsem glede nalog, ki so zapisane tudi v tem že omenjenem 9. členu, torej spodbujanja podjetništva, pomoč podjetnikom pri ustanavljanju podjetij, pri odpiranju podjetij, pri vstopanju na tuje trge, koncept tako imenovanih VEM točk, koncept – delovno mu rečemo kar "one stop shop". Na nacionalnem nivoju bo nosilec tega Spirit, potem pa bo predvidoma 12 regionalnih VEM točk, ki bodo imele tudi to funkcijo, da pomagajo in izvajajo te določene aktivnosti, ki jih lahko najdemo tudi v tem predlogu spremembe zakona. Tako naj bi ta koncept zaživel, sedaj se pripravlja elaborat, zaživel pa naj bi nekje v prvem kvartalu, konec prvega kvartala naslednjega leta. Bo pa seveda zelo jasno zapisano, kakšne kompetence, znanja, veščine morajo imeti ljudje, ki bodo delovali potem v teh VEM točkah, kakšni so njihovi cilji, spremljano bo seveda doseganja teh ciljev; skratka, se mi zdi tako, kot mora biti. Toliko zaenkrat. Če bo še kakšno vprašanje, bomo pa seveda z veseljem odgovorili. Hvala.
Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Ja. Pred prijavo vas želimo opozoriti, da se lahko k razpravi prijavite s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Če želi razpravljati tudi predstavnik Vlade, prosim, da se prav tako prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona. V tem primeru dobi besedo kot zadnji. Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Janko Veber. Vsak pet minut.
Hvala za besedo. Mislim, da nisem zasledil odgovora glede omejitev, ki so vezane na spodbudo za zaposlovanje in za davčne olajšave in za investiranje, v kolikor gre za primere, ko so uporabljali domače blago ali pa je potem seveda ta dejavnost povezana z izvozom. Ta novi program Pokolpja – vam čestitam za odločitev, da je na vladi. Ali in kako boste nadomestili ta pomemben izpad po mojem mnenju, ko podjetje, ki je usmerjeno v izvoz, enostavno ne bo imelo ustreznih spodbud? Hvala.
Besedo ima gospod Roberto Battelli.
Hvala, predsednik. Najprej se zahvaljujem predstavnikom Vlade oziroma Ministrstvu za gospodarstvo za pripravljenost za to, da se resno lotimo rešitve tega vozla, ker problem že prerašča v resen problem. Skratka, mi ne rabimo kreditov iz skladov. To je to. Krediti iz skladov ne rešujejo to, kar je obveznost te države oziroma kar je izpolnjevanje pravic. Ta pravica se znajde v ustavi zaradi objektivnih dejstev iz preteklosti predvsem in ne bi bila potrebna, če bi narodne skupnosti bile popolnoma neopremljene s to dimenzijo, ker je sistem to onemogočal; in ne samo onemogočal, ampak izključil iz možnosti, da bi se kaj takega zgodilo, kar je tudi pripeljalo do drugih posledic, ki jih ne bom sedaj našteval. Pojmi kot združenje obrtnikov, kmetov, vinarjev, gostincev, trgovcev, kreditne ustanove oziroma blagajne in tako naprej – to je normalnost; pet kilometrov od moje hiše je to normalnost za narodno skupnost; to je normalnost pet kilometrov od meje z Avstrijo. Mi nismo enakopravni, preprosto. Pa ne zaradi tega, ker bi ne bili sposobni, ampak zaradi tega ker je nemogoče to vzpostaviti na novo. Zato se rabi eno enkratno pomoč in da potem lahko začnemo prispevati k razvoju kraja, kjer bivamo. To je politično vprašanje, ni samo gospodarsko vprašanje. Gre za enakopravnost, ki izhaja tudi iz mednarodnih sporazumov in ki je bila uničena z njihovim podpisom – mislim na londonski memorandum –, ker je bila izničena možnost uresničevanja, kar v specialnem statutu piše. Pozdravljam to pripravljenost, da se o teh zadevah resno pogovorimo, in verjamem, da če bomo resno pristopili, bomo tudi to rešili. Hvala.
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Aleš Cantarutti.
Hvala lepa. Samo glede, kar se tiče izpada prihodkov. Rekel bi, tako kot ste že v prvem izvajanju ugotovili, da je to sledenje pravzaprav uredbam Evropske unije in da bomo pač poskušali poiskati neke rešitve, tudi kar se tiče samih davčnih ali pa višine davčnih olajšav za zaposlovanje v Pokolpju v zadnjih letih 2013, 2014, 2015. To niso bili veliki zneski. Ampak ne glede na to, kot rečeno, tukaj se strinjam z vami, da moramo poiskati neko inovativno rešitev, zato da nadomestimo ta izpad. Kar se pa tiče narodnih skupnosti, pa še enkrat; torej, povabilo na nadaljnji dialog in iskanje rešitev velja in tudi verjamem, da lahko pridemo do ustrezne rešitve.
S tem zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v četrtek, 19. 5. 2016 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O KOLEKTIVNEM UPRAVLJANJU AVTORSKE IN SORODNIH PRAVIC Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakonom je skupina 18 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Aleš Cantarutti.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci,! Dovolite še nekaj o Predlogu zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic na pot nekaj pojasnil. Predlog zakona, ki je pred vami in ureja področje kolektivnega upravljanja, ki ga danes pokriva Zakon o avtorski in sorodnih pravicah. Izvzem področja in umestitev v novi zakon sledi Direktivi Evropske unije o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic, ki želi na evropski ravni uskladiti sodelovanje članov pri sprejemanju ključnih odločitev kolektivnih organizacij, urediti upravljanje kolektivnih organizacij, obveščanje imetnikov pravic in tujih kolektivnih organizacij, določiti preglednost poslovanja kolektivnih organizacij in še nekatera druga področja. O predlogu zakona je bila opravljena široka javna razprava. Prvi osnutek je bil v javno razpravo posredovan 14. avgusta 2015, drugi osnutek sredi lanskega decembra. V tem času so bili organizirani štirje celodnevni vsebinski usklajevalni sestanki z avtorji, imetniki pravic, s kolektivnimi organizacijami in uporabniki ter tudi drugo zainteresirano javnostjo, namenjeni izmenjavi pogledov na kolektivno upravljanje v Sloveniji. Predlog zakona, ki je pred vami, zasleduje tri cilje. Najprej, večja učinkovitost članov kolektivnih organizacij pri sprejemanju ključnih odločitev kolektivnih organizacij. Pod dve, večjo preglednost delovanja kolektivnih organizacij in ne nazadnje učinkovitejši nadzor nad delovanjem kolektivnih organizacij in uporabnikov avtorskih del. Večja vključenost članov kolektivne organizacije se bo zagotavljala preko jasne upravljavske strukture kolektivne organizacije, sestavljene iz skupščine, nadzornega odbora in poslovodstva. Članstvo v kolektivni organizaciji bo temeljilo na objektivnih, preglednih in nediskriminatornih pravilih. Članom bo zagotovljena pravica do sodelovanja na skupščini in sprejemanja odločitev o temeljnih dokumentih in vprašanjih kolektivne organizacije, zbiranja in razdeljevanja avtorskih honorarjev in nadomestil ter vplačilih v namenske sklade. Manjšini članov bo zakon omogočil sklic skupščine in imenovanje posebnega revizorja za pregled vodenja posameznih poslov kolektivne organizacije. Preglednost delovanja kolektivnih organizacij zasledujejo določbe o pravici imetnika pravic do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije, med drugim v javno objavljena letna poročila in izjave o nasprotju interesov ter prejemkih članov nadzornega odbora in poslovodstva. Kolektivne organizacije bodo zavezane k temeljitemu obveščanju imetnikov pravic kot tudi tujih kolektivnih organizacij, vzpostavitvi učinkovitih mehanizmov za reševanje morebitnih sporov. K preglednosti poslovanja bodo prispevale tudi odločbe o obveznem ločenem vodenju zbranih avtorskih honorarjev, uporabi zbranih avtorskih honorarjev, rokih za dodelitev in izplačilo avtorskih honorarjev in stroških poslovanja. Predlog zakona določa ukrepe, ki se bodo lahko izrekli v okviru upravnega nadzora in globe v prekrškovnem postopku. Ustrezen nadzor nad izvajanjem določb zakona je ključen za učinkovito uveljavljanje avtorske in sorodnih pravic v Sloveniji. Osrednjo vlogo pri nadzoru bo imel Urad Republike Slovenije za intelektualno lastnino pa tudi Tržni inšpektorat Republike Slovenije in Agencija za javnopravne evidence in storitve. Predlog zakona vsebuje tudi druge pomembne določbe o zunanjem izvajalcu, uporabi avtorskih del za nekomercialno rabo, tarifi in skupnem sporazumu, svetu za avtorsko pravo, možnosti izdajanja skupnega računa in več ozemeljskih licenc za spletno uporabo glasbenih del. V Vladi Republike Slovenije pričakujemo, da bo uveljavitev predstavljenih rešitev prinesla pozitivne učinke na zaznavanje javnosti glede kolektivnih organizacij in njihove vloge v slovenskem pa tudi širšem mednarodnem prostoru. Z večjim ugledom kolektivnih organizacij bi se lahko spremenilo tudi dojemanje ljudi, zlasti uporabnikov, glede pomena spoštovanja avtorske in sorodnih pravic. Hvala za pozornost.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Anita Koleša.
Spoštovani gospod predsednik, ministrska ekipa, dragi kolegice in kolegi! Pred nami je obravnava ureditve kolektivnega upravljanja avtorske in sorodnih pravic, ki jo je predlagatelj izvzel iz Zakona o avtorski in sorodnih pravicah ter jo predložil v Državni zbor v okviru posebnega zakona. Tako se odpira začetek nujno potrebnega procesa prenove avtorskega prava in povečuje preglednost in urejenost področja delovanja kolektivnih organizacij, tako kot to uspešno urejajo nekatere države z dolgoletnimi izkušnjami na področju upravljana avtorskih pravic. Kolektivno upravljanje na splošno potrebuje posodobitve oziroma okvir za delovanje kolektivne organizacije v korist avtorjev in v korist ustvarjalnosti. Evropska komisija je že leta 2005 ugotovila, da obstaja potreba po izboljšanju delovanja kolektivnih organizacij, v priporočilih komisije z dne 18. maja 2005, da bi si kolektivne organizacije morale prizadevati za zastopanje interesov imetnikov pravic, odnosi med imetniki pravic in kolektivne organizacije bi morali enakopravno obravnavati različne kategorije imetnikov pravic ter težiti k pravični in uravnoteženi zastopanosti imetnikov pri upravljanju kolektivnih organizacij. Imetnike pravic bi morala kolektivna organizacija obveščati o repertoarju, o kateremkoli vzajemnem sporazumu o zastopanju, o ozemlju uporabe njihovega pooblastila in o veljavnih tarifah. Prav tako pa bi morale kolektivne organizacije pravično razdeliti vsa zbrana nadomestila in natančno opredeliti odbitke, ki so jih opravile v drugačne namene kot za namene upravljanja sistema. Tako torej leta 2005 Komisija. Še kako prav ima dr. Miha Trampuš, strokovnjak s področja avtorskih pravic, ko pravi: "Pomen kolektivnih organizacij neposredno izhaja iz pomena avtorskega prava kot spodbujevalca ustvarjalnosti, inovativnosti in kulturne raznolikosti. Ker kolektivne organizacije skrbijo za implementacijo te naloge na ogromnem področju varovanih vsebin, so za to nalogo avtorskega prava odločilnega pomena. To posebej velja za majhne države, kot je Republika Slovenije, kjer je učinkovito delovanje kolektivnih organizacija z vsemi svojimi funkcijami varovanje nacionalnega in kulturne identitete." Konec citata. Kolektivne organizacije imajo velik pomen za imetnike pravice, so njihov kolektiv, ki jim daje ustrezno moč pri pogajanjih, jim zagotavlja redno trženje in izterjavo honorarjev in s solidarnostjo zagotavlja socialne in druge podpore. Kolektivne organizacije so edina možnost, da se avtorji uspešno postavijo zoper mogočne uporabnike in tudi zoper mogočne imetnike pravice, to je največkrat založniške velikane. Enako pomembne so tudi za uporabnike, ki bi morali z velikimi težavami in transakcijskimi stroški raziskovati, kdo so avtorji in imetniki pravic za dela, izvedbo fonogramov in druge predmetne sorodne pravice, ki bi jih želeli uporabiti. Tudi v luči tega spoznanja je zakonodajalec, upoštevajoč opozorila in priporočila Evropske unije, oblikoval načela: odprtost kolektivne organizacije za vse imetnike pravic, učinkovitost upravljanja kolektivnih organizacij, preglednost poslovanja kolektivnih organizacij, pravična tarifa za uporabo avtorskih del, učinkovitost zbiranja in delitve avtorskih honorarjev imetnikom pravic in večja pravna varnost. Načela so del predloga zakona, ki v slovenski pravni red prenaša Direktivo 2014/26/EU o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic ter izdajanju več ozemeljskih licenc za pravice za glasbena dela za spletno uporabo na notranjem trgu. Predlog zakona je bil predmet široke javne razprave, prvi osnutek zakona je bil 14. 8. 2015 posredovan v javno razpravo, ki je trajala do konca septembra 2015. Drugi osnutek je bil v javni razpravi in medresorskem usklajevanju od 14. decembra 2015 naprej. V tem času so bili organizirani štirje celodnevni vsebinski usklajevalni sestanki z avtorji imetniki pravic, kolektivnimi organizacijami in uporabniki ter drugo javnostjo, namenjeni izmenjavi pogledov na kolektivno upravljanje v Sloveniji. Zakon zasleduje torej tri ključne cilje: večja vključenost članov kolektivne organizacije pri sprejemanju ključnih odločitev kolektivnih organizacij, večja preglednost delovanja kolektivnih organizacij in učinkovitejši nadzor nad delovanjem kolektivnih organizacija in uporabnikov avtorskih del. Večja vključenost bo zagotovljena preko jasno določenih nalog organov kolektivne organizacije – skupščina, nadzorni odbor, poslovodstvo so namreč osnovni gradniki kolektivne organizacije, s katerimi se mora zagotovi učinkovito upravljanje avtorske in sorodnih pravic. Delovanje članstva v kolektivni organizaciji mora sloneti na objektivnih pravilih, da bo vsem članom zagotovljena pravica do sodelovanja na skupščini in s tem vplivanje na delovanje kolektivne organizacije. V pristojnosti skupščine so med drugim: pravila o delitvi in izplačilu zbranih avtorskih honorarjev, pravila o stroških poslovanja, imenovanje revizorja, sprejem letnega poročila, potrditev pogodbe z zunanjim izvajalcem, njenih sprememb ali odpovedi. Člani poslovodstva in nadzornega odbora pa bodo solidarno odgovorni za škodo, ki bi nastala kot posledica kršitve njihovih nalog. Glede delitve avtorskih honorarjev zakon odločno napotuje kolektivno organizacijo na skrbno zbiranje, upravljanje in delitev, hkrati pa postavlja tudi zelo jasna pravila glede oblikovanja ločenih namenskih skladov, ki so izjemnega pomena za spodbujanje kulturno-umetniškega ustvarjanja in razširjanja novih avtorskih del. Ta del zakona še posebej sledi željam oziroma zahtevam avtorjev, ki smo jih slišali ob sprejemanju novele Zakona o medijih. Z novim zakonom bodo natančneje določeni tudi sestava, postopki ter odločanje sveta za avtorsko pravo. Svet je relativno nov institut v slovenskem avtorskem pravu, ki mu je treba dati priložnost, da upraviči svoje delovanje. Spremembe v zvezi s svetom so usmerjene v optimizacijo procesa odločanja. Namen predlaganih sprememb je omogočiti svetu, da deluje v polni sestavi, da pravočasno sprejema odločitve, ki bodo utemeljene in sprejemljive za vse strani, ter na ta način krepi zaupanje in svojo avtoriteto na področju določanja tarif za uporabo avtorskih del. Preglednost in transparentnost delovanja kolektivnih organizacij zasledujejo določbe o pravici imetnika pravic do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije, med drugim v javno objavljena letna poročila kolektivne organizacije in izjave o nasprotju interesov in razkritja prejemkov članov nadzornega odbora in poslovodstva. Kolektivne organizacije bodo zavezane k temeljitemu obveščanju imetnikov pravic in k vzpostavitvi učinkovitih mehanizmov za reševanje sporov. K preglednosti poslovanja bodo prispevale tudi določbe o obveznem ločenem vodenju zbranih avtorskih honorarjev, uporabi zbranih avtorskih honorarjev, rokih za dodelitev in izplačilo zbranih avtorskih honorarjev in stroških poslovanja. Predlog zakona sistematično določa postopek in ukrepe nadzornega organa, to je Urada Republike Slovenije za intelektualno lastnino, pri tem pa jasno opredeljuje njegove pristojnosti in hkrati tudi dolžnosti kolektivne organizacije v zvezi z izvajanjem nadzora. V skladu z namenom učinkovitega opravljanja nadzora so jasno opredeljeni tudi ukrepi nadzornega organa, ki si sledijo v naslednjem zaporedju: od uredbe za odpravo ugotovljenih kršitev do morebitnega odpoklica članov poslovodstva, do skrajnega ukrepa – odvzema dovoljenja. Sočasno z upravnim nadzorom bodo lahko Urad za intelektualno lastnino Ajpes in Tržni inšpektorat v okviru nadzora nad posameznimi določbami zakona izrekali še denarne globe. Pomembno poglavje tega zakona je tudi reševanje sporov, kjer predlagatelj ohranja poseben pomen sporazumu o mediaciji, ki je v Evropski unij eden najpomembnejših institutov reševanja sporov tudi na področju intelektualne lastnine oziroma avtorskega prava. Na podlagi 167. člena pogodbe o delovanju Evropske unije mora Unija pri svojih ukrepih upoštevati kulturno raznolikost ter prispevati h razcvetu kultur držav članic, pri čemer upošteva njihovo nacionalno in regionalno razvitost ter hkrati postavlja v ospredje skupno kulturno dediščino. Organizacije za kolektivno upravljanje pravice imajo in morajo imeti tudi v bodoče pomembno vlogo pri spodbujanju raznolikosti kulturnega izražanja, tako da se zagotavljajo socialne, kulturne in izobraževalne storitve v korist imetnikov pravic, torej avtorjev in javnosti. Ker je zakon dobro in premišljeno pripravljen, ker predstavlja ustrezno implementacijo evropske direktive, ker imamo resen namen ureditve trenutne problematike kolektivnega upravljanja, k čemur smo se zavezali tudi v programu Stranke modernega centra in koalicijski pogodbi, in ker želimo slediti tradiciji urejanja področja kolektivnih organizacij z vsemi posebnostmi našega sistema, smo se v Poslanski skupini SMC odločili, da bomo Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic v prvem branju podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Predstavniki ministrstva, kolegi in kolegice, lep pozdrav! Glede na uvod s strani predlagatelja in zagovorne naloge s strani Poslanske skupine SMC dobi človek občutek, kot da v Sloveniji sploh nimamo nič na področju avtorske in sorodnih pravic; kot da ne obstajajo kolektivne organizacije in se je sedaj seveda javila in našla pogumna vlada, ki bo to uredila. Ampak v Sloveniji imamo veljavni zakon, ki sicer je marsikje zelo slab in ga je marsikje treba popraviti in s tem se strinjajo tako uporabniki, tako avtorske oziroma kolektivne organizacije in marsikateri drugi deležniki, ki imajo svoje pripombe in predloge, kako to zadevo rešiti. Ampak, potem se zgodi nek unikum, ki je izum očitno te vlade z rešitvami v sosednjih državah, ki namesto da bi v obstoječem zakonu o avtorstvu in sorodnih pravicah uredila poglavje, ki se dotika urejanja kolektivnih organizacij, to poglavje vzame ven in ga prestavi v nov zakon. In namesto da bi to naredil v teh obstoječih petindvajsetih členih v obstoječem zakonu, dobimo sedeminosemdeset novih členov, ki se dotikajo urejanja kolektivnih organizacij, ob tem pa popolnoma pozabimo, da obstoječi Zakon o avtorski in sorodnih pravicah je potreben še vseh ostalih sprememb. Ampak ne. V Poslanski skupini SDS bi razumeli, če bi prišla Vlada v Državni zbor z nekim dvojčkom, torej da bi obstoječi zakon uredila tam, kjer ga je treba urediti, in iz tega zakona eventualno vzela tiste določbe, ki se dotikajo področja kolektivnih organizacij in naredila nov zakon, čeprav je to popolnoma v neskladju s tistim, kar zagovarja ta vlada, to pa je manj birokracije, manj zakonskih osnutkov in tako naprej. Pa dovolite, glede na to, da je bilo rečeno, kako veliko se je usklajevalo, kako veliko naporov je bilo narejenih v ta zakon in kako vse zveličavno je napisana ta uredba v tem zakonu, me zanima, zakaj so potem proti temu zakonu skoraj vsi. Skoraj vsi. Le uporabniki se niso oglasili, ker na žalost se jih sprememba avtorske in sorodne pravice ne dotika. Po mnenju Poslanske skupine SDS bi bilo treba tudi to področje urediti, ampak o tem malo kasneje. Skratka, skoraj vsi so proti. V teh dneh smo dobili, mislim, da preko dvajset različnih društev, organizacij in zavodov se je oglasilo z različnimi željami in potrebami, skupno pa jim je ena točka – ne sprejeti tega zakona. Dovolite za začetek, nekatere obtožbe, ki so dokaj resne in na katere želim, da predstavniki ministrstva v nadaljevanju tudi odgovorijo. En primer izmed mnogih: Podpisani nasprotujemo predlogu, saj ostaja osnovni avtorski zakon namerno neurejen, da ne bi prišlo do pozitivnih sprememb v prid glasbene, literarne, likovne, filmske, plesne, arhitekturne in podobne ustvarjalnosti. Predlog zakona s pomočjo MGRT omogoča uzurpacije zasebne avtorske lastnine in nasilni poslovni prevzem kolektivnih organizacij, ki pripadajo avtorjem, s strani uporabnikov avtorskih del. Predlog ni usklajen z Ustavo Republike Slovenije. Predlog ni v skladu s smernicami Nacionalnega programa za kulturo Republike Slovenije. Predlog ni v skladu s temeljno evropsko pogodbo Republike Slovenije. Ključno, predlog zakona v mnogočem ni v skladu z Evropsko direktivo 2014/26 EU. Zakon je očitno plod lobističnih interesov založb, preprodajalcev tuje glasbe v Sloveniji in medijskih hiš, ki želijo preko novega zakona prevzeti poslovanje z glasbeno in avtorsko pravico v Sloveniji. Zakon je očitno plod mednarodnih interesov in lobistov s strani glasbenih multinacionalk in medijskih koncernov, ki so infiltrirani v Evropsko komisijo – glasbeniki, ustvarjalci, literarji, likovni ustvarjalci in vsi ostali nismo bili kot poklicna skupina, ki se jo zakon v prvi vrsti tiče, ustrezno obravnavni v predhodnih zakonodajnih postopkih kljub našim prošnjam, pobudam in opozorilom. Zakon ne temelji na analizah obstoječega stanja in projekcijah za izboljšanje stanja. Pa bom v nadaljevanju še kakšno to nasprotovanje bolj podrobno obrazložil, ampak spoštovani predstavniki ministrstva, Vlade, gre za hude obtožbe, ki pa jih predlog zakona v marsičem potrjuje. V Poslanski skupini SDS smo našli nekaj rešitev, ki bi jih bilo na prvi pogled mogoče podpreti. V Poslanski skupini SDS smo že sami pripravili zakon, ker smo želeli uvesti enotno položnico, ta zakon je naredil samo pol koraka. Ta zakon se dotika določenih zadev, ki pa se jih dotika tudi obstoječi zakon glede poslovanja kolektivnih organizacij, glede nadzora kolektivnih organizacij, glede sankcij nad kolektivnimi organizacijami in še kakšna stvar. Ampak, ko pogledamo, kaj se je zgodil z direktivo oziroma z njenim izgubljenim prevodom ali pa je bil očitno slab Google translate, ugotovimo, kaj je ključni namen tega zakona: de facto slej ko prej ukinitev oziroma združitev kolektivnih organizacij! Do tega bo, če bo ta zakon sprejet v takšni obliki, s takšno prevedeno direktivo EU, de facto prišlo. Še več, ta zakon onemogoča ustanavljanje novih kolektivnih organizacij; skratka, da bi se kolektivne organizacije na trgu borile za svoje članstvo. Ta zakon omogoča možnost kraje intelektualne lastnine, ta zakon je v popolnem neskladju s takšno implementacijo direktive, kot so jo, na primer, v zadnjih tednih izvedli v Avstriji in na Hrvaškem. V Poslanski skupini SDS sprašujemo: Kdo je napisal ta zakon, kakšna je bila cena tega zakona in kakšna je vloga pristojnega urada pri pisanju tega zakona? Še enkrat; obstoječi zakon je v marsičem potreben sprememb, dopolnitev, odprav napak, ampak ne na tako šalabajzerski način, kjer pod krinko novega zakona napačno prevedete direktivo in s tem, kot že rečeno, sledite cilju, da bo nekdo samo eden glavni igralec pri zaščiti slovenskih avtorjev, izvajalcev in predvsem ustvarjalcev. Po našem mnenju je to uvod v uničenje slovenske medijske ustvarjalne krajine. Naslednje. Zanima nas: Kako so pri tem predlogu zakona delovale kolektivne organizacije, kdo je bil zraven, ko se je pisal ta zakon in kdo ni bil zraven, kakšna je bila vloga določenih javnih institucij in tudi zasebnih institucij? Pa bom direkten, da bo lažje odgovoriti. Kakšna, na primer, je bila vloga podjetja Telekoma, kakšna je bila vloga RTV Slovenija, kakšna je bila vloga še nekaterih največjih medijskih hiš v Sloveniji? Ali so vsi ti zastopali interese slovenskih avtorjev, izvajalcev ali pa so zastopali neke svoje finančno pridobljene interese? Tukaj lepo piše: Ministrstvo je z novim zakonom storilo tako za ustvarjalce kot za poslušalce domače in tuje avtorske glasbe potezo, ki jo ostro obsojamo, saj se je postavilo na stran teh zgoraj naštetih zlorab, protipravnosti, namernega neščitenja pravic in nepodeljevanja dovoljenj, ukinitev promocijskih in socialnih glasbenih skladov, nedopustna evropska centralizacija avtorskih pravic, kraje avtorskih del, izsiljevanje avtorjev in tako naprej in tako naprej. Resne obtožbe, ki pa jih branje zakona, vsaj tistih, ki se s tem področjem ukvarjamo že zadnja tri, štiri leta, kar na primer dokazuje tistih nekaj centimetrov gradiva na moji mizi, ki ne beremo mnenje Vlade, zato da podpremo zakon, ampak razmišljamo, sprašujemo ministrstvo, kako bo odgovorilo na te očitke. V direktivi piše: Ob upoštevanju svobod bi kolektivno upravljanje avtorskih in sorodnih pravic moralo obsegati možnost, da imetnik pravice svobodno izbere organizacijo za kolektivno upravljanje pravic, ki bo upravljalo njegove pravice. Kje je to v zakonu? In še enkrat, spoštovani predstavniki ministrstva, sicer verjetno vam je jasno, ampak samo poglejte, kdo se ni odzval na predlog tega zakona. Vsem tistim, ki jim govorite o neki lepi medijski krajni Sloveniji, ki je vsem dobrodošla, bo kmalu jasno, kdo je zadaj za tem zakonom. Primer sindikat glasbenikov, citiram," Dovolite, da vas seznanimo z dejstvom, da se je predlog zakona pojavil v proceduri v Državnem zboru, ne da bi bil kakorkoli usklajen z zavezami nacionalnega programa za kulturo in ustvarjalci. Predlog omenjenega zakona tudi ni usklajen z 19. točko preambule in 5. členom direktive, o kateri danes najbolj govorimo in je v nasprotju z vsaj tremi členi Ustave Republike Slovenije, ki se nanašajo na zasebno lastnino, pravice do ustvarjanja in svobodno podjetniško pobudo". Na koncu zaključujejo, " smo bili s strani delovne skupine znotraj celotnega procesa priprave predloga ignorirani". In potem naslednji, ki v približno 30 alinejah nasprotujejo vsem tem predlaganim, in naprej Združenje avtorjev, izvajalcev in producentov Slovenije. Spet: če je zakon usklajen, zakaj toliko in toliko vsebinskih pripomb, kot da zakon ne bo izboljšal položaja slovenskega ustvarjalca, da je bil primerljiv z dobrimi praksami, postopek priprave in vsebina zakona nimata nobenega potrebnega soglasja deležnikov, vsebina zakona ni v skladu z direktivo in tako naprej in tako naprej. Čez 30 pisem smo dobili v zadnjem tednu od različnih deležnikov, s katerimi naj bi se Vlada ne vem koliko časa usklajevala, sestankovala. Vprašanje je resnično, kdo se ni potrudil napisati pripombe, verjetno v tem grmu tiči zajec. Spoštovani, imeli ste pri pripravi urejanja avtorske in sorodne pravice enostavno nalogo. V zadnjih 5 letih je bilo kar nekaj poskusov tako s strani uporabnikov, različnih vlad pa ne nazadnje tudi samih kolektivnih organizacij, da se področje problematike avtorske in sorodnih pravic in delovanje kolektivnih organizacij uredi. V Poslanski skupini SDS smo sredi lanskega leta pripravili Predlog zakona o avtorski in sorodnih pravicah, kjer za razliko od tega, česar ste se lotili vi, smo se dotaknili več segmentov, ki jih je treba reševati. Ampak s tem, ko boste vi področje avtorske in sorodnih pravic uredili v dveh zakonov in to ne istočasno, boste naredili ogromno škodo slovenski medijski krajini, predvsem pa slovenskim ustvarjalcem, avtorjem in izvajalcem. Še več, sama združenja nadaljujejo: "Nov zakon se ne loteva bistvenih vprašanj in problemov" – pa sami priznavajo, da so. "Gre za očiten poskus uvajanja monopola države nad avtorsko pravico. Predlagatelj slovenske avtorske zakonodaje brez potrebe in brez prejšnjih analiz in pravic iz preteklega trenutnega stanja ločuje na dva dela." In naslednji, spoštovani, upam, da ste si prebrali beli organizacijski plan slovenskih glasbenikov – mislim, da je podpisanih preko 300, 400 eminentnih ljudi, ne tistih, ki za katere se misli, da se jim gre samo za finance. Bom samo navedel prvopodpisanega, na žalost preminulega Slavka Avsenika. Meni osebno, če se en gospod pod to podpiše z imenom Slavko Avsenik, bi veliko pomenilo pri ustvarjanju zakonodaje na področju avtorske in sorodnih pravic, ampak zakon na žalost ne sledi tej intenci. Še več, na samem ministrstvu ste se v preteklosti potrudili in naredili zelo zanimivo in hvale vredno primerjavo. Zakon o avtorski in sorodnih pravicah, trenutno veljavno besedilo, predlog ministrstva in urada za izboljšave, predlogi kolektivnih organizacij in predlogi uporabnikov. Potem pa na koncu, kje je bil dogovor sklenjen in kje dogovor ni bil sklenjen. Ampak, ker ste se lotili postopka, kot ste se ga, je v bistvu tole gradivo skoraj brezpredmetno, kajti lotili smo se urejanja kolektivnih organizacij in še to na zelo čuden, netransparenten in predvsem v nasprotju z direktivo primeren način. Verjemite, in s tem bom zaključil, če bo takšen zakon sprejet, boste imeli predstavniki ministrstva in pristojnega urada največ problemov. Predvsem pa je nedopustno, da s tem de facto ukinjate kolektivne organizacije, na drugi strani pa ta zakon nikakor ne bo pripomogel k preprečevanju mnogih anomalij. Pa bom zaključil z anomalijo RTV Slovenija, Razvedrilni program, izjava, založba, avtor, izvajalec, naslov, kjer piše: "Za namen produkcije tv oddaje kot izključni imetnik avtorske oziroma sorodnih pravic na spodaj navedenem delu neodplačno dovoljujem in na RTV Slovenija prenašam izključno pravico do avdiovizualne priredbe na avdiovizualnem delu"; videospot, podpis. Spoštovani, gre za de facto dokazano krajo intelektualne lastnine javnega zavoda in na žalost ta predlog zakona takšnih kraj ne bo preprečil. Dober namen – slaba uveljavitev direktive, kar posledično pomeni slab zakon. Zato mu bomo v Poslanski skupini SDS nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, zelo številna delegacija Ministrstva za gospodarstvo! Danes je govor o Zakonu o kolektivnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravicah. Intenca je bila, da se že prej celovito uredi to področje, vendar je bil kasnejši dogovor, da se v noveli zgolj prenesejo nekatere direktive v naš pravni red, in danes je govora o celovitejšem, obsežnejšem predlogu zakona v prvi obravnavi. Na samem področju delovanja kolektivnih organizacij se, žal, kaže nemalo problemov. Nekateri izmed njih v letnih poročilih različno prikazujejo podatke o zbranih in razdeljenih avtorskih pravicah oziroma honorarjih. Primerjava med njimi – poročili namreč –, tako ni mogoča, saj zakon, ki pokriva to področje, ne vsebuje natančnejše določbe o tem, kako in katere podatke mora kolektivna organizacija vključiti in vključevati v letno poročilo. Nadalje se v javnosti pojavljajo obtožbe, namigovanja o zelo visokih zneskih, ki naj bi si jih v obliki sejnin delila vodstva kolektivnih organizacij. Plače in prejemki njihovih vodstev pri nas v nasprotju z večino držav Evropske unije niso javne. Nadaljnji problem je po zatrjevanju številnih avtorjev sama delitev sredstev. Pri eni od organizacij naj bi se sredstva avtorjem, katerih pesmi se ne predvajajo dovolj pogosto, sploh ne izplačevala. Tako naj bi avtorji, katerih pesmi se predvajajo manj, prispevali svoje honorarje v skupen sklad, fond, iz katerega pa se nakazuje le tistim, katerih predvajanje pesmi preseže nek arbitrarno določen prag oziroma limit. Delovanje kolektivnih organizacij ni transparentno oziroma dovolj transparentno, delitev zbranih sredstev med avtorje v Sloveniji pa ni pravična ali pa, če hočete, dovolj pravična, zato je ureditev tega področja več kot nujna. Januarja letos smo zato na skupni seji Odbora za gospodarstvo in Komisije za nadzor javnih financ sklenili, da gospodarskemu ministrstvu predlagamo, da z novim predlogom zakona uredi preglednost delovanja ter večjo vključenost imetnikov pravic v sprejemanje ključnih odločitev kolektivnih organizacij. Predlog zakona tako na enem mestu ureja upravljanje in uveljavljanje pravic, ki je danes vsebina šestega poglavja tega zakona. Bistveno je, da se zagotovi transparenten transfer med avtorji in kolektivnimi organizacijami. Vsaka kolektivna organizacija bo imela poslej skupščino, nadzorni odbor in poslovodstvo. Predlog zakona določa način delitve avtorskih honorarjev, ki se lahko delijo v skladu z na skupščini prejetimi pravili o sami delitvi. Določa tudi pravice imetnikov pravic do vpogleda v dokumente in podatke kolektivne organizacije. Vzpostavljajo se pravila za sestavo, sprejem, revizijo in tudi objavo letnih poročil kolektivnih organizacij. Letno poročilo bo moralo odslej biti revidirano in predloženo Ajpesu za javno objavo. Da zaključim, ker smo v Poslanski skupini Desus trdno prepričani, da je to področje treba urediti in ker v tem predlogu zakona vidimo rešitev odprtih vprašanj na tem področju, se seveda strinjamo z njegovo uvrstitvijo v nadaljnjo obravnavo in predlog zakona seveda podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Pozdravljeni vsi prisotni! Pri obravnavi Predloga zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic, moramo izhajati iz potrebe, ki je zelo jasna in jo vsi prepoznavamo. Treba je urediti transparentno delovanje kolektivnih avtorskih organizacij, saj že dolga leta nanje padajo sence dvoma. Poenotenje, vzpostavitev jasnih kriterijev, interni in zunanji nadzor, vse to se je pokazalo kot nujno, Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorskih in sorodnih pravic pa to prinaša. Vendar se je pa treba vprašati, kako je lahko prišlo do tega, da tri od petih kolektivnih organizacij predlogu zakona nasprotujejo in da trdijo, da je neusklajen. Brez usklajevanja z izvajalci in ustvarjalci, ki od tega v veliki večini živijo in so pogosto v zelo težkem položaju, ujeti v različne interese, takšen zakon ne bi smel nastajati. Nekateri z njihove strani podani zadržki so upravičeni, v nadaljnjem postopku, ki mu ne bomo nasprotovali, pa je treba na te zadržke seveda odgovoriti. Kolektivne avtorske organizacije obstajajo v različnih pravnih oblikah, zato zanje veljajo različna pravila poslovanja, upravljanja in objavljanja poročil. Hkrati gre za monopolne organizacije in tudi s tega vidika zahtevajo posebno pozornost pri nadzoru in transparentnosti delovanja. Pri tem pa odpade izgovor o tako imenovanem razkrivanju poslovnih skrivnosti, saj ne delujejo v konkurenčnem okolju. Področje delovanja in upravljanja kolektivnih avtorskih organizacij ureja Zakon o avtorski in sorodnih pravicah, ki pa mnoge stvari pušča nedorečene. Tudi zato niso jasne evidenca o zbranih in razdeljenih sredstvih. To je eden od razlogov za trenja med upravičenci oziroma člani organizacije, kot tudi za trenja z uporabniki. Pri slednjih moramo upoštevati njihove različne položaje. Kljub predlogu s strani zainteresirane javnosti Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo predloga o izvzemu nevladnih organizacij ni upoštevalo. Tarife namreč temeljijo na kvadraturi prostora, ne pa, na primer, na številu obiskovalcev ali pa še bolje na dobičku, kar bi bil verjetno pravičnejši kriterij. Seveda pa imamo na drugi strani velike igralce, ki se ne držijo zakonsko predpisanih deležev avdiovizualnih vsebin, ker pa gre seveda na škodo avtorjem. Očitke treh kolektivnih avtorskih organizacij temu predlogu lahko povzamemo z besedno zvezo pretirana regulacija. To je treba vzeti v obzir predvsem takrat, ko bi lahko pomenila preveliko administrativno-tehnično, predvsem pa stroškovno obremenitev, kar je v predlogu zakona na nekaterih mestih delno mogoče zaznati. To so vsekakor vprašanja, ki se morajo reševati v dialogu; dialogu tako z ustvarjalci, ki so pogosto podrejeni kapitalu, velikim medijskim mrežam, in dialogu z uporabniki. Problematika avtorskih in sorodnih pravic je širša od položaja kolektivnih organizacij, ker je izredno kompleksna tako zaradi razvoja informacijsko-komunikacijske tehnologije kot zaradi konfliktnega položaja in različnih interesov. Tako imamo na eni strani prevladujoč položaj majhnega števila multinacionalk, na drugi strani pa interesno povezovanje ustvarjalcev oziroma avtorjev, ki skušajo zaščititi svoj položaj in svojo eksistenco, kot interesna cehovska združenja pa imajo seveda obilo svojih lastnih problemov, na tretji pa uporabnike in javnost, ki ima omejen dostop do kulturnih in intelektualnih produktov. Težave izhajajo torej iz same oblike zasebne lastnine le-teh. Korak v pravo smer bi bil, da bi del sredstev socializirali in bi bila sredstva več kot goli dohodek za posamezne avtorje. Usmerili bi jih v razvoj kakovostne in raznovrstne kulturne oziroma intelektualne produkcije, torej bi sredstva opravljala skupno razvojno nalogo, na primer, v obliki namenskih skladov, kot jih ne nazadnje opredeljuje 33. člen predloga zakona, ki je danes pred nami. Razvoj avtorskega prava pri nas stoji že dve desetletji. V Združeni levici se zavzemamo za celostno reformo tega področja, predvsem vpeljavo alternativnih mehanizmov, ki omogočajo prosto sodelovanje, širjenje ter plemenitenje idej in ki upoštevajo zagotavljanje eksistence kulturnih delavcev ter razvijanje človeške ustvarjalnosti. Glavna težava pri kolektivnih organizacijah v Sloveniji je njihovo nepregledno delovanje, kar je sicer značilnost vseh tovrstnih organizacij v Evropi. To je ne nazadnje v raziskavi ugotovila tudi Evropska komisija, posledica pa je Evropska direktiva 2014/26, ki je temelj za Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic. Nadaljnji obravnavi, v kateri je treba odgovoriti na ključne pomisleke, v Združeni levici ne bomo nasprotovali, saj je boljši nadzor in večja transparentnost vsekakor nujni korak k ureditvi položaja na področju avtorskih pravic, vendar pa seveda mora biti to le prvi korak, saj je treba preseči zastarele koncepte avtorskega prava in nadomestiti tradicionalne pravne omejitve na način, ki bo koristil predvsem avtorjem.Hvala.
Hvala lepa. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani! Področje, ki ga s predlogom novega zakona želi urediti Vlada Republike Slovenije oziroma Ministrstvo za gospodarstvo, je izjemno zapleten in kompleksno. Gre za občutljiva razmerja, v katera je že marsikdo v preteklosti želel poseči, pa dejanskih sprememb in napredka do danes po naši oceni ni uspelo doseči nikomur. Tudi v Novi Sloveniji smo leta 2013 poskusili pomagati k boljši ureditvi, pa podpore zakonu žal ni bilo. Zgodba se, kot kaže, ponavlja in k obravnavanemu Predlogu zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic smo vsi prejeli veliko negativnih mnenj zainteresirane javnosti. Na eni strani so avtorji oziroma ustvarjalci, na drugi strani poslušalci, gledalci, uporabniki, torej tisti, ki te storitve uporabljamo. Med tema dvema skupinama imamo posebne organizacije, ki se jim reče kolektivne organizacije. Te organizacije so zadolžene za to, da od tistih, ki te storitve uporabljamo, pobirajo denar in ga razdeljujejo med tiste, ki avtorska dela ustvarjajo. S tem se številni srečujemo dnevno na terenu, zlasti tisti, ki organiziramo kakršnekoli prireditve. Po prireditvah dobimo račun za uporabo pesmi in drugih avtorskih storitev. Trije ključni predlogi, ki smo jih predlagali v naši noveli pred tremi leti so bili, prvič, omejiti stroške poslovanja kolektivnih organizacij, kot so SAZAS, IPF in druge organizacije. Njihove stroške smo poskušali omejiti na 20 % denarja, ki ga poberejo oziroma na največ milijon evrov. Manjši kot so stroški teh organizacij, več ostane denarja za avtorje. In če so manjši stroški teh kolektivnih organizacij, so tudi manjši računi uporabnikov in organizatorjev najrazličnejših prireditev. Potem smo predlagali tudi uvedbo enotnega računa teh kolektivnih organizacij. Če danes organiziramo gasilsko veselico, bomo po tej veselici največkrat dobili račun od SAZAS, od IPF in še morda od katere druge organizacije. Marsikdo ne ve, zakaj toliko različnih računov. Zato smo želeli vse te organizacije prisiliti, da dajo enoten račun, tako da bi uporabnik plačal samo en račun. Potem smo želeli uvesti tudi popuste za dobrodelne prireditve, kot so na primer gasilske veselice ali dobrodelni koncerti, na katerih praktično ne zberejo toliko denarja, da pokrijejo stroške, morda pa potem le še ostane nekaj tudi za dobrodelne namene. Zaradi tega smo predlagali avtomatske popuste za vse dobrodelne prireditve v višini 50 %. Vladni predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, gre na dveh področjih v pravo smer, in sicer omogoča pravno podlago za izdajanje skupnega računa in, drugič, omogoča sklepanje skupnih sporazumov za dogovor o tarifah z reprezentativnimi organizacijami. Krščanski demokrati torej zakonu ne bomo nasprotovali, saj gre v pravo smer. Ocenjujemo pa, da ima še veliko rezerve glede ureditve delovanja kolektivnih organizacij. Menimo, da na tem področju delujejo številni lobiji. Naredili so vse, da se ne bi nič spremenilo, ker obstoječe stanje očitno nekaterim ustreza. Žal se na takšen način poberejo milijoni, izkupiček pa ne gre vedno tistim, ki bi ga morali dobiti. To so pa predvsem avtorji skladb, tako vsaj pravijo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima dr. Dragan Matić, pripravi naj se gospa Anita Koleša.
Spoštovani gospod predsedujoči, dragi kolegice in kolegi! Stanje na področju kolektivnega upravljanja v Sloveniji je slabo, ko govorimo o avtorskih pravicah. Razmerja med avtorji imetniki pravic, uporabniki varovanih del in države so nepregledna, predvsem pa ni zaupanja med ključnimi deležniki. Kolektivne organizacije so v očeh javnosti v precejšnji meri izgubile svojo legitimnost. Mediji so o njih v glavnem poročali, ko gre za afere. Te afere izvirajo iz neenake obravnave članstva pri odločanju in delitvi sredstev iz naslova zbranih honorarjev, v nesorazmerni porabi za delovanje kolektivnih organizacij, neekonomičnih investicijah, domačinstvu in kazenskih ovadbah. Slišati je bilo tudi očitke, da gre za ugrabljene kolektivne organizacije, ki delujejo samo za ozek krog vodstva in nekaterih privilegiranih članov. Zdaj, tukaj gospoda Lisca ni, ampak lahko bi mu [[…]]Tukaj bi lahko gospod Lisec iskal odgovor, zakaj skoraj vsi predstavniki kolektivnih organizacij temu nasprotujejo. V temu smislu bi si lahko ogledal tudi prispevke na medijih, ki so bili objavljeni, bila jih je cela vrsta, in lahko bi tudi tam videl, da vedno, ko se je skušalo zadeve urediti, so vsi ti, o katerih govori gospod Lisec, skočili pokonci in uporabili vsa sredstva, da se zadeve ne bi uredile. Verjetno tudi zaradi tega, ker je namen tega zakona, da se stroški poslovanja postavijo v okvire razumne, utemeljene in dokumentirane porabe ter da so v skladu z vsemi pravili dobrega gospodarjenja. In verjetno tudi zaradi tega, ker zakon med vsem ostalim vsebuje tudi določbo, da morajo člani v statutu določiti najvišji dovoljen odstotek stroška poslovanja. Tako pa imamo na primer eno od vseh, eno kolektivno organizacijo, ki za svoj obstoj, za svoje delovanje porabi več kot 37 % zbranih avtorskih honorarjev. Ti vsi, na primer, v tej organizaciji so verjetno 150 tistih tako imenovanih rednih članov, vrhunskih članov. Poleg njih je pa še 5 tisoč nerednih članov. Redni člani imajo 20 glasov, neredni člani imajo 1 glas. Gremo naprej. Od teh 37 % in več pobranih prispevkov, ki gredo samo za funkcionarje. Ta kolektivna organizacija nima niti enega rednega zaposlenega, ampak del sredstev od teh 37 % – pa gre za milijone – prenese na neko drugo firmo, medtem ko za en milijon se sploh ni dalo ugotoviti, kam je šel. Če gremo še naprej. Ko govorimo o vseh teh, takšna kolektivna organizacija, ki pobere med 8 in 15 milijonov avtorskih honorarjev, za sejnine porabi 200 tisoč evrov na leto. Če damo za primerjavo Petrol, ki obrne 3 milijarde in porabi 40 tisoč za sejnine, potem je mogoče malo bolj jasno, zakaj ti vsi skočijo pokonci in potem o vseh teh govori tukaj gospod Lisec, kako se jim godi krivica, ker so bili prezrti pri pripravi tega zakona. Lahko bi še govoril o velikih drugih anomalijah, o tem, kako vodilni v teh vseh zaračunavajo sestanke po 150 evrov, kako si izplačujejo stroške potovanja po večkrat v enem dnevu in tako dalje in tako naprej. Ampak, bodi temu dovolj. Lahko si ogledate prispevke; še enkrat, so na spletu so dostopni, bili so javnosti predstavljeni več kot izčrpno. Če govorite o šalabajzerskem pristopu Vlade, gospod Lisec, vam še enkrat priporočam, da se temeljito informirate o vseh teh, ki jih tako ognjevito zastopate. Verjamem, da je predlog zakona zelo dober, da temelji na treh osnovnih stebrih, prvi je vključenost članov kolektivne organizacije, ki mora zagotavljati tako, da bo tudi struktura upravljanja kolektivne organizacije pregledna, da bo primerno odgovorna za svoje delo. Potem, da bo zagotovljena pravica vseh članov do sodelovanja na skupščini in sprejemanja odločitev v temeljnih dokumentih in vprašanjih organizacije. Da bo manjšini članov zakon omogočil sklic skupščine in imenovanje posebnega revizorja za pregled vodenja posameznih poslov. Da bo vsem imetnikom pravic zagotovljena pravica do vpogleda v dokumente in podatke v kolektivne organizacije – vsega tega do zdaj na žalost ni bilo. Potem dalje, pomemben dosežek je večja preglednost kolektivnih organizacij. Kot sem že omenil, da bodo tudi določena splošna pravila sestave letnega poročila in njihovega sprejemanja s strani organov kolektivne organizacije in da bo vsebina letnega poročila natančno opredeljena. Da bodo natančno ločeni tudi podatki o zbranih avtorskih honorarjih, dodeljenih in plačanih avtorskih honorarjih, dodeljenih in še neplačanih avtorskih honorarjih, nerazdeljenih avtorskih honorarjih, stroških kolektivne organizacije, stroških poslovanja organizacij in tako naprej. Posebej se bo zahteval prikaz stroškov dela zunanjih izvajalcev, informacijske tehnologije in odvetniških storitev – vse to prinaša predlog zakona. Zato tu vsi seveda niso zadovoljni. In kar se mi zdi najbolj ključno, zagotovljen bo učinkovitejši nadzor nad delovanjem kolektivnih organizacij in uporabnikov avtorskih del ter ukrepanje v primeru nepravilnosti v okviru upravnega nadzora in glob v prekrškovnem postopku. To je dobro domišljeno, sledi pa tudi načelom sorazmernosti ukrepov oziroma stopnjevanja zakonske prisile. Ne nazadnje pa je treba še izpostaviti določila o bolj jasnem postopku oblikovanja in uporabi posebnih namenskih sredstev. Upati je, da bodo zaživeli tudi posebni skladi, tako tisti, ki bodo pomagali ustvarjalcem v stiski, kot oni, ki naj zagotavljajo dolgoročne oblike varčevanja v obliki pokojninskih skladov, posebej pa so pomembni še skladi za promocijo neuveljavljenih mladih ustvarjalcev in razširjanja novih avtorskih del. Glede tega se vsi strinjamo, da kvalitetnih novih avtorskih del ni nikoli dovolj, tovrstni skladi bi lahko imeli pomemben vpliv na kulturno produkcijo in je se to tudi za pozdraviti. Ob zaključku bi rad poudaril, da se ob dobrem predlogu zakona postavlja upravičeno pričakovanje, da se bo, ko bo sprejet zakon, ta tudi primerno izvajal, to je, tako vzpostavilo tisto, kar danes manjka, zaupanje in ugled tako kolektivne organizacije kot delovanja državnih organov, ki so pristojni za nadzor nad izvrševanjem predpisov. Zlasti so pričakovanja velika s strani uporabnikov avtorskih del kot tudi nosilcev avtorskih pravic. Vsekakor menim, da predlog zakona zasluži, da se ga podpre in da napreduje v drugo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anita Koleša, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik. Izvolite, gospa Koleša.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, predstavniki ministrstva! Res je, mi smo zadovoljni, da se je ministrstvo lotilo priprave tega zakona in po vseh dogovarjanjih, po vseh prebiranjih in videnju tega, kar je nastalo, lahko rečem, da imamo izjemno dobro pripravljene podlage za to, da lahko nadaljujemo s sprejemanjem oziroma obravnavo tega zakona. Avtorske oziroma avtorska in sorodne pravice so ustavna kategorija, z najvišjim pravnim aktom smo zaščitili varstvo pravice, ki je plod ustvarjalnosti, umetniškega dela, znanstvenih in raziskovalnih, izumiteljskih dejavnosti. In kljub visoki stopnji pravnega varstva te pravice smo ugotovili, da je upravljanje s to avtorsko in sorodnimi pravicami zelo neurejeno področje in kljub temu da smo slišali, da osnovni zakon, Zakon o avtorski in sorodnih pravicah na nek način ustrezno obravnava tudi to področje upravljanja kolektivnih organizacij, moramo jasno in glasno povedati, da temu ni tako in da bi zgolj in samo popravki tega zakona, četudi bi bili obsežnejši, verjetno ne bi pripeljali do tega, da bi imeli dober in pregleden zakon. Zato tudi za ta korak mislimo, da je korak v pravo smer, in sicer tudi zato, ker vemo, da se je moral začeti tudi proces prenove avtorskega prava sploh, in seveda bo zelo težko, če bo znotraj tega tudi en del, ki bo govoril o upravljanju avtorske pravice preko kolektivnih organizacij. Mislim, da vse tisto, kar je že bilo povedano, da je prednost tega zakona, je dejansko najpomembnejši razlog, da se je ministrstvo odločilo za prenovo tega zakona oziroma za postavitev novega zakona. Tu je treba seveda pritrditi, da mi ne začenjamo iz nekega kaosa ali iz nič in da smo v Sloveniji imeli in imamo kolektivne organizacije in da nekatere te organizacije celo, pa tudi avtorji celo pravijo, da dobro sodelujejo, da so ti temelji dobri. Zato ne vidimo nobenih razlogov, da bi se te kolektivne organizacije na nek način bale tega zakona. Nikakor ne, te zahteve, da je potrebno zmanjšati regulacijo ali pa neke administrativne ovire, so brezpredmetne, če vemo, kaj pa te kolektivne organizacije pravzaprav moti pri tem zakonu. Ta prevelika regulacija pač izhaja iz vseh zahtev, ki jih imamo skozi zakon do kolektivnih organizacij, to rdeča nit tega pa je transparentnost. Ne bom ponavljala, kaj vse pač sodi v to transparentnost, mislim, da je to v tem trenutku izjemnega pomena, zato bomo zelo spremljali tudi, upajmo, implementacijo tega zakona v življenje. Rekla bi samo še to, da je ministrstvo opravilo dobro delo, ne samo zato ker je po našem mnenju pripravilo dobre podlage, ampak tudi zato, ker se je pogovarjalo tako s kolektivnimi organizacijami kot tudi z avtorji in z vso to javnostjo, o kateri zdaj nekateri govorijo, da je bila izvzeta. Mi smo pridobili, to smo želeli pridobiti, pač neko korespondenco in tisto, kar je ministrstvo nam poslalo, moram reči, da je bila izrazita želja, da skupaj pridemo do dobrega zakona. Zakaj se zdaj kolektivna organizacija ali pa neki avtorji obnašajo tako, kot se, je pač treba morda iskati razloge nekje drugje. Predvsem mislim, da tam, kar smo tudi malo prej slišali, namreč, da nikomur ni do tega, da bi se zakonodaja uredila, tako kot se mora, preprosto bo pač treba resnično nekaj spremeniti. Nikakor ne gre torej zakona poenostavljati v tistem delu, kjer zahtevamo določeno regulacijo, četudi kdo to imenuje pretirana, in mislim, da je treba v nadaljnjem sodelovanju z deležniki še najti morda kakšno izboljšavo, nekaj smo že videli, da se bo verjetno dalo – in ne samo, da se bo dalo, saj se mora –, ampak da je prav, da se spremeni, vendarle pa je takšen zakon predvsem v prid avtorjem in nekemu inovativnemu, ustvarjalnemu in raznolikemu slovenskemu prostoru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik. Pripravi naj se, gospa Maruša Škopac. Izvolite, gospod Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Zdaj bom po eni strani rekel: končno je ta zakon ugledal luč tudi v Državnem zboru. Spoštovani gospod Pšeničnik se verjetno še spomni mandata Janševe vlade, 2012 smo se že pogovarjali o nujnosti tega zakona, o pripravi tega zakona – jaz govorim pač iz izkušenj, odkar sem jaz v parlamentu, verjetno pa še prej. Danes smo pa v letu 2016, Ministrstvo za gospodarstvo, mislim, da je obljubilo ta zakon že za leto 2014. Vsaj zame je ta zakon eden izmed pomembnejših, kajti ravno tukaj je ključni problem Slovenije, ki se ga ta zakon dotika, in danes o tem ni govoril še nihče. Lastninska pravica je ključ celotne pravne države, lastnina je tisto, ki mora biti in bi rekel, saj tudi vi, gospod Pšeničnik, verjetno veste, zakaj je in na kakšen način je v tujini ta zakon nastal. Nastal je, mislim da, nekje tam v Franciji, ko sta dva skladatelja sedela v eni kavarni in sta poslušala, kako nekdo na klavirju igra njihove skladbe, sta naročila kavo in onadva sta to kavo morala precej drago plačati, ker je nekdo igral na klavir tam zraven; ampak tisti na klavirju je pa igral pesmi, ki sta jih onadva napisala. Od tukaj je to nastalo in sta rekla, glejte to pa ne gre, moje avtorsko delo, moje pravice, moje znanje, moja lastnina in zdaj pa nekdo tretji s tem služi. Tako je približno tudi ta zakon nastal. Zaradi tega bi jaz pričakoval predvsem, da bo ta zakon prinesel eno zadevo; da bodo tukaj notri najbolj zaščiteni predvsem lastniki avtorskih pravic. Lastniki avtorskih pravic in intelektualne lastnine in to je danes, bi rekel, zelo širok pojem. Vsaj po mojem pogledu od tega zakona, kar je zdaj, v temu prvemu branju – zdaj bom rekel, hvala bogu, da je tukaj notri prvo branje, da se bodo verjetno določene zadeve lahko še spremenile. Imam občutek, da ta zakon ni napisan najbolj v prid tistih, ki avtorske pravice, ki so lastniki, ampak nekako tistih, ki jih uporabljajo. Ampak tukaj ne mislim na manjše uporabnike, ampak na večje uporabnike, kot so kabelski operaterji, kot so nacionalne televizije, POP TV, raznorazne radijske postaje in tako naprej. Verjetno je njim v interesu, da ustvarjajo dobiček in da čim manjša sredstva za to plačujejo. Zdaj, kolega Matić je govoril o promo skladu. Res je notri, ampak spoštovani gospod Matić, poglejte si pogoje, ki so napisani notri za funkcioniranje tega sklada. Preberite si, potem pa povejte, ali pod temi pogoji, ki so v tem zakonu narejeni, bo sploh mogoče to v praksi, da bo funkcioniralo. Jaz sem osebnega mnenja, da ne, me pa zanima vaše mnenje. Se pa strinjam, da ima vsak pravico na svoje mnenje in vsaj po mojem so tukaj notri zapisani takšni pogoji, da ta stvar ne bo funkcionirala. Zaskrbljujoče je to, kar je naš kolega v stališču poslanske skupine pokazal, da si nacionalna televizija dovoli dati izvajalcu v podpis dokument, da se odreka svojih pravic, drugače ga pa na televiziji ne bo. Mislim, to je pa zaskrbljujoče. Spoštovani kolega Pšeničnik, vemo, da smo imeli kar nekaj skupnih sestankov, še takrat v mandatu 2012–2013 smo sedeli skupaj precej. Kaj je bila ena izmed ključnih zadev, ki jo je na tistem sestanku večina deležnikov izpostavila? Da zadeva v Sloveniji ne funkcionira zaradi tega, ker ni vzpostavljenega nadzora. Ker ni nadzora. To je problem v Sloveniji še marsikje drugje, ne samo tukaj. Zanima me predvsem pri vsebini samega nadzora, katere zadeve so se tukaj notri spremenile, in po vašem mnenju, katere zadeve se bodo tudi izboljšale za sam nadzor in koga bo ta nadzornik ščitil. Pričakujem, poglejte, da bo ta sam zakon zajel oba konca in da bo na nek način zaščitil tako avtorje kot uporabnike; na eni strani predvsem avtorje, na drugi strani pa uporabnike, da ne bodo na koncu koncev plačevali za to previsoko ceno. Ampak tukaj imam v mislih predvsem manjše uporabnike, kot je na primer en lokal, en frizerski salon, ena gasilska veselica. Na drugi strani pa dobivam občutek, da se pa tukaj gre v zaščito tudi teh večjih uporabnikov. Vsaj po informacijah, ki sem jih dobil jaz oziroma ki smo jih dobili tudi v poslanski skupini, ko so nas določeni deležniki, ki se jih tiče ta zakon, obiskali in povedali tudi svoj pogled, povedali svojo problematiko, ki jo vidijo, sem prepričan, da ste se na Ministrstvu za gospodarstvo premalo časa posvetili njim oziroma premalo časa, bi rekel, posvetili njihovim predlogom na ta zakon. Dejstvo je, Slovenija takšen zakon prej ko slej potrebuje in pod temi pogoji, kot je, bi rekel, da nekega gumba pozitivnega, da gre ta zakon v nadaljnjo obravnavo pod temi pogoji pa pod tako vsebino, ne morem stisniti. Sem pa prepričan glede na glasovalni stroj te koalicije, da boste verjetno ta zakon glede na to, da je bil pripravljen pač na vladi z vaše strani, ker to ni opozicijski predlog prvega branja, boste pa seveda potrdili, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Pričakujem pa potem drugo branje in to vsebino, da boste pa znali prisluhniti, in mislim, da bi moral biti tukaj notri skupni interes vseh nas, da naredimo res takšen zakon, ki bo zaščitil tukaj notri predvsem tako uporabnike kot avtorje, in da bo predvsem tudi življenjski in da bo na nek način poskušal tudi izboljšati predvsem te pogoje samega nadzora. Ampak nadzor mora biti jasen in ta nadzor se mora izvajati. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite repliko, dr. Dragan Matić.
Ker sem bil pač neposredno izzvan, če mislim, da bodo ti promo skladi delovali. Mislim, da bodo. 33. člen je povsem jasen, razumem ga, tukaj jasno piše, "če ima kolektivna organizacija nerazdeljene avtorske honorarje iz šestega odstavka 35. člena tega zakona, mora oblikovati namenske sklade in vanje v celoti plačati nerazdeljene avtorske honorarje". Potem je naprej natančno razdelano, na kakšen način, pod kakšnimi pogoji. Kaj ste vi mislili, gospod Pogačnik, da tukaj ni uresničljivega, ne vem in ne razumem. Meni je stvar popolnoma jasna in se mi zdi uresničljiva. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Maruša Škopac, imate besedo. Pripravi naj se gospod Tomaž Lisec.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep dober večer tudi vsem kolegom oziroma vsem iz Ministrstva za gospodarski razvoj! Poseben zakon, o katerem razpravljamo danes, to je Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic, je primeren način reševanja problemov obstoječega sistema kolektivnega upravljanja v Republiki Sloveniji ne samo po svoji vsebini, temveč tudi po formi, to je kot poseben zakon, ki je celotno področje kolektivnega upravljanja izločil iz sistemskega Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Menim tudi, da namen predloga zakona ni zgolj v implementaciji evropske direktive o kolektivnih organizacijah, ampak je eden od sicer številnih poizkusov normativnega urejanja številnih izzivov, s katerimi se soočajo uporabniki sistema kolektivnega upravljanja v Sloveniji. V nadaljevanju bom pojasnila, zakaj tako mislim. Predlog zakona o kolektivnem upravljanju avtorske in sorodnih pravic je po mojem zgolj in samo tehnični predpis, ki določa poenotene minimalne standarde in pogoje, ki jih mora kolektivna organizacija spoštovati pri svoji notranji organizaciji in pri upravljanju svoje monopolne dejavnosti. Za začetek naj poudarim, glede na to, da so področja, na katerih delujejo kolektivne organizacije, v večini povezana s kulturo, je izredno pomembno v današnji razpravi o sistemu kolektivnega upravljanja ne mešati zahtev po strokovnih, odgovornih, učinkovitih in preglednih kolektivnih organizacijah s težavami, povezanimi s spoštovanjem in uveljavljanjem avtorskih pravic sploh v Sloveniji, z vprašanjem ekonomskega in socialnega položaja ustvarjalcev v Sloveniji in njihovega obstoja, z vprašanji siceršnje globalne nepravičnosti sistema intelektualne lastnine in monopolnih položajev globalnih multinacionalk s področja zabavne industrije. Zgornja zelo pomembna vprašanja se morajo nasloviti, vendar preko drugih poti, ne pa preko zakona, ki ureja pogoje delovanja kolektivnih organizacij. Predlog zakona, o katerem razpravljamo danes, je tako zgolj tehnika, ki določa, kako naj bodo kolektivne organizacije v Sloveniji organizirane in kako naj bodo upravljane s ciljem, da bodo lahko učinkovito pobirale čim več avtorskih nadomestil in jih brez zamud in z majhnimi stroški dejansko tudi razdeljevale končnim upravičencem, ter kako naj kolektivne organizacije pogajajo in sklepajo z uporabniki primerne sporazume in učinkovito rešujejo spore z uporabniki. Vsi drugi argumenti, ki v predlogu zakona vidijo uničenje slovenskih ustvarjalcev in slovenskega jezika ter kulture, so samo zakrivanje pravih težav na področju kolektivnega upravljanja in populistično manipuliranje v interesu posameznih interesnih skupin. Sicer zelo pomembni pogoji ustvarjanja na področju kulture so predmet kulturnih politik države in nikakor ne avtorskega prava. Naj spomnim, kolektivne organizacije so posebnost avtorskega prava, ki omogoča avtorjem in imetnikom pravic, da te bolj preprosto in učinkovito upravljajo v razmerah množičnega koriščenja njihovih del, uporabnikom pa omogoča enostaven dostop do zakonite uporabe številnih del. Torej, kolektivne organizacije so ena od temeljnih infrastruktur na področju avtorskega prava, ki prinašajo tako ustvarjalcem, to je avtorjem, kot tudi uporabnikom določene prednosti in odpravljajo težave in transakcijske stroške, ki izhajajo iz direktnega sodelovanja med ustvarjalci in uporabniki. Zato želim danes naglasiti, da so kolektivne organizacije zelo pomembne in njihov obstoj je za avtorje in uporabnike ključen. Njihovo učinkovito in pregledno delovanje krepita zaupanje v sam sistem avtorskega prava. Skozi zgodovino je bil edini namen avtorskega prava v ekonomski in moralni spodbudi ustvarjalcem kreiranja. Namreč, če ustvarjalec pridobi na svoji kreaciji izključno pravico uporabe, ki jo lahko trži pod svojimi pogoji, je to zanj največja spodbuda in motivacija k ustvarjanju in posledično preživetju. Glede na vlogo kolektivnih organizacij pa je za njihov obstoj ključno zaupanje avtorjev in imetnikov pravic. Tega zaupanja v Sloveniji ni. Če tega zaupanja ni, kolektivne organizacije ne vršijo svojega poslanstva in ne doprinašajo k percepciji avtorske pravice kot ekonomske spodbude ustvarjanju. Zaupanja v Sloveniji v kolektivne organizacije ni iz različnih bolj ali manj upravičenih razlogov. Med ostalim tudi zaradi nepoznavanja in nespoštovanja avtorske pravice kot take, domačijskega, diskriminatornega in včasih neučinkovitega in predvsem nepreglednega delovanja kolektivnih organizacij, kjer praviloma rezultati poslovanja poleg vodstev kolektivnih organizacij niso jasna nikomur. Velikokrat ne tudi samim revizorjem, ki potrjujejo njihova finančna poročila. Prav tako po moje s strani avtorjev in uporabnikov tudi ni zaupanja v sposobnost države, da s primernimi normativnimi ukrepi in pravno-upravnimi ukrepi zagotovi učinkovito in pregledno delovanje kolektivnih organizacij. Zato je naša naloga, spoštovane kolegice in kolegi, da potrdimo predlagani zakon in zavarujemo avtorsko pravico in njeno poslanstvo in da z določanjem unificiranih standardov poslovanja, delovanja in upravljanja kolektivnih organizacij povrnemo zaupanje vseh deležnikov v sistem kolektivnega upravljanja ter s tem v avtorsko pravico. S tem bomo pokazali, da so avtorske pravice, za nekatere edini vir preživetja, povsem enakovredne z ostalimi oblikami zasebne lastnine. Predlog zakona uvaja nove, višje standarde poslovanja kolektivnih organizacij, ki so povsem skladni z dobrimi praksami v Evropi, kjer je očitna vedno večja profesionalizacija vodenja kolektivnih organizacij s strani primerno usposobljenih posameznikov. Kolektivne organizacije v Evropi izgubljajo svoj originalen sindikalni duh. Meni se zdijo najbolj učinkovita določila, ki omogočajo enotno položnico, ki dajejo članom kolektivnih organizacij na voljo potrebne vzvode – tako imenovane manjšinske pravice –, in pravice do dokumentacije kolektivne organizacije, s katerimi lahko zagotavljajo učinkovit notranji nadzor nad delom kolektivnih organizacij in njihovih vodstev ter nediskriminacijo posameznih kategorij avtorjev. Prav tako močno podpiram bolj pregledno ureditev promocijskih oziroma namenskih skladov za namene spodbujanja kulturno-umetniškega ustvarjanja in za socialne ter izobraževalne namene. Naj zaključim. Mislim, da bo zakon ob njegovi dejanski implementaciji omogočil večje zaupanje v delovanje kolektivnih organizacij in njihovih vodstev ter na tak način povrnil zaupanje v sam institut avtorske pravice. Z večjo legitimnostjo in zaupanjem vseh deležnikov bo tudi kolektivnim organizacijam lažje kapitalizirati na vsem dobrem, kar so zgradile v letih njihovega obstoja. Želim pa si, da bo Vlada Republike Slovenije storila tudi korak dlje in bo še v letošnjem letu vložila v Državni zbor še veliko bolj pomemben od samega področja kolektivnega upravljanja tudi temeljito reformiran sistemski Zakon o avtorski in sorodni pravici, ki bo primerno naslavljal izzive informacijske družbe ter dopustil nadaljnje omejitve avtorske pravice, ki so v nespornem javnem interesu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec, nato pa prehajamo v sklepni del in bo dobil besedo tudi predstavnik Vlade.
Hvala, še enkrat, za besedo, spoštovani podpredsednik. Bolj razprava, neka izpeljava debate predhodnice. Rekla je, "pred nami je pa še bolj pomemben ZASP". Spoštovani, zakaj pa niste potem najprej uredili ZASP, če ste že hoteli kolektivne organizacije dati v poseben zakon? Zakon o avtorski in sorodnih pravicah ima deset poglavij: splošne določbe, avtorsko materialno pravo, avtorsko pravico v pravnem prometu, posebne določbe, sorodne pravice, to zloglasno šesto poglavje o upravljanju, uveljavljanju pravic, varstvo pravic, razmerja s tujimi elementi, kazenske določbe in prehodne določbe. Danes pa poslušam, kot da so kolektivne organizacije nekaj novega oziroma nek ne bodi ga treba. Pa poglejte, kaj govori obstoječe 6. poglavje glede kolektivnih organizacij: obvezno kolektivno upravljanje, vloga za izdajo dovoljenja, ampak če preberete to, kar ste dali v zakon, bo slej ko prej prišlo do tega, da bo vlogo, verjetno, izpolnjevala samo še ena ali mogoče dve posvečene kolektivne organizacije in potem niti ne bo problema za enotno položnico, če bomo imeli eno kolektivno organizacijo, z zakonom pa prepovedujete ustanavljanje novih organizacij in onemogočate možnost, da bi imetnik pravice imel svobodno izbiro organizacije, ki upravljala njegove pravice. Potem naprej, obstoječi zakon govori: pogodba z avtorjem, dolžnost sprejema pravic, pravilo o delitvi prihodka, poseben primer, dolžnost obveščanja, skupni sporazum in tako naprej. Zakon obstaja. Na začetku sem rekel, da anomalije so in jih je treba urediti. Imamo organ, ki bi moral skrbeti o problematiki kolektivnih organizacij, pa je po mojem mnenju, z vsem spoštovanjem do organa, po moje organ ključni krivec, da mi govorimo, katera kolektivna organizacija je proti kateri in kateri avtor je proti kateremu. Če bi urad deloval po obstoječem zakonu, skoraj ne bi bilo nobene potrebe po kakršnikoli spremembi. Morda kakšna sprememba je potrebna, s katero se tudi same kolektivne organizacije strinjajo. Ne boste verjeli, ko smo sklicali Komisijo za nadzor javnih financ in – mislim da – Odbor za gospodarstvo na predlog SDS, sta predstavnika dveh največjih kolektivnih organizacij se skoraj identično strinjala, kaj vse je narobe in kaj vse je treba spremeniti. Ampak ta predlog zakona tega ne rešuje, spoštovani. Skratka, nadaljeval bom tam, kjer je končal kolega Marko, lastniki pravic ustvarjalcev. Predhodnica je rekla, treba je zavarovati pravice, imeti zaupanje med avtorji, ampak ustvarjalci in avtorji so pa proti. Zakaj pišemo zakon, da zavarujemo pravice avtorjev in jim damo neko zavarovanje, če so pa avtorji in ustvarjalci proti? Nekako ne štima to. Mi bomo nekaj rešili za njih, oni so pa proti. Kaj ste potem za njih naredili? Nič. Upam, da v nadaljevanju razprave bodo predstavniki ministrstva odgovorili na nekaj ključnih izzivov. Verjetno ste tudi sami dobili dopise s strani več deležnikov, kot sem rekel, samo eden oziroma dva deležnika sem pogrešal, ki sta verjetno pametno tiha, ali se strinjajo s tem oziroma ali imajo argumente, zakaj ti deležniki nasprotujejo predlogu zakona. Skratka, avtorsko in sorodne pravice bi bilo treba urediti, imeli so dobre osnutke predloga zakon,, ampak s tem, kako ste napačno prevedli direktivo, ste vse podrli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Cantarutti, državni sekretar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani, dovolite nekaj komentarjev oziroma kratkih odgovorov na vaše razprave in hvala pravzaprav tudi za vse vaše predloge, ideje v današnji razpravi. V nadaljevanju zakonodajnega postopka, ko bodo kakšni dobri predlogi še tudi s strani kolektivnih organizacij, bomo vsekakor poskušali to upoštevati. In ko sem ravno pri tem, naj še enkrat poudarim dejstvo glede transparentnosti omenjenega, priprave pravzaprav omenjena zakona. Če pri kakšen zakonu, potem smo se tukaj na ministrstvu zelo dobro zavedali, da je transparentnost izjemno pomembna, ker posegamo v zelo občutljivo področje, ki je na očeh javnosti, ta javnost je tudi vplivna javnost, še posebej, in smo od prvega dne pravzaprav – ne nazadnje tako tudi pri ostalih zakonih – skrbeli za to, da je bil postopek transparenten. Pripravili smo več sestankov, več srečanj z različnimi deležniki, sem že uvodoma omenjal, prejeli več kot 40 pisnih pripomb, številna je bila udeležba deležnikov, številne so bile razprave in marsikatero pripombo smo tudi upoštevali in jo vnesli v ta predlog. Vendar, v nadaljevanju oziroma v razpravi smo slišali tudi, da tri kolektivne organizacije od petih nasprotujejo omenjenemu predlogu. Res je, tukaj imam 14 strani odgovorov na pomisleke, ki so jih omenjene tri kolektivne organizacije izpostavile. Na žalost ugotavljamo, da so pomisleki bili v veliki večini primerov splošne narave in jih pravzaprav nismo mogli upoštevati. Ob tem mojem mnenje, zakaj tudi nasprotovanje. Seveda, zadeva boli; boli, ker posega v neka razmerja, neko stanje, ki v tem trenutku nekaterim odgovarja, jaz pa sem trdno prepričan, da večini vendarle ne. Poudaril bi, da pomisleke razumemo kot strah pred nekaterimi prilagoditvami, ki jih bo treba uvesti v upravljanje, poslovanje, poročanje kolektivnih organizacij in vse, kar smo danes že večkrat slišali in našteli. Urejanje kolektivnega upravljanja po novem zakonu, ločeno od ostalega avtorskega prava – tukaj smo tudi slišali en pomislek. K pripravi tega novega zakona so nas vodili številni razlogi. Urejanje kolektivnega upravljanja v zakonu, ločeno od avtorskega prava, bo po našem mnenju sprotni proces oziroma sprostil proces prenove avtorskega prava, bomo uveljavili tako imenovani dvojček tudi ne nazadnje sklep 14. januarja letošnjega leta, s katerim sta Odbor za gospodarstvo in Komisija za nadzor javnih financ Državnega zbora ministrstvu naložila, da pripravi Predlog zakona o kolektivnem upravljanju in v njem uredi večjo preglednost delovanja kolektivnih organizacij in večjo vključenost imetnikov pravic v sprejemanje ključnih odločitev kolektivnih organizacij. Torej pripravljamo tudi drugi del - smo že napovedali, da bomo – o prenovi kolektivnega upravljanja, v drugi polovici letošnjega leta bo sledila še prenova materialnega dela avtorskih in sorodnih pravic. Tu sledimo praksi ali pa ureditvi, ki je značilna za večino držav v Evropi – Nemčiji, Avstriji, Združeno kraljestvo in drugod, kot rečeno, znotraj Evropske unije. Da je predlog zakona prenormiran. Predlog vsebuje 87 členov, to je res, vendar je vanj preneseno 34 členov Zakona o avtorski in sorodnih pravicah pa 45 členov Direktive o kolektivnih organizacijah, poleg tega še 5 členov iz dveh drugih direktiv. Skratka, na enem mestu urejamo to področje. Kar bi rad izpostavil in poudaril, je bilo tudi omenjeno v današnji razpravi, glede prevajanja direktive. Seveda, če menite, da smo kakšne stvari narobe prevedli, prosim, konkretne predloge nam dajte, bodimo jasni, bodimo konkretni, konkretizirajte to v vašem predlogu – z veseljem jih bomo pregledali. Če se bo pokazalo, da je prišlo do napačnega prevajanja, z Googlom ali drugače, bomo seveda to v nadaljevanju zakonodajnega postopka tudi upoštevali, jaz pa vendarle trdim in menim, da so kolegi to naredili več kot korektno. Tukaj odgovarjam tudi na morebiten očitek, da so za nami v pripravi tega predloga stali ali posamezniki, organizacije, bog ne daj strici. Tukaj vam zagotavljam, da so ta zakon pripravili kolegi iz Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo z vsem znanjem in izkušnjami, ki ga imajo na tem področju, in ni bilo zunanjih strokovnjakov ali prišepetovalcev, ki bi bili v to vključeni. Omenil bi še izvajanje oziroma nadzor, ki ga predvideva ta predlog zakona. Po direktivi mora država vzpostaviti postopke, s katerimi bo lahko spremljala skladnost kolektivnih organizacij z določbami zakona. Predlog zakona sledi predstavljenim usmeritvam, določa ukrepe, ki se izrečejo v okviru upravnega nadzora, tudi globe v prekrškovnem načrtu. Če naštejem te upravne ukrepe, si bodo sledili v naslednjem zaporedju, pri čemer se zasleduje načelo sorazmernosti in postopnega stopnjevanja zakonske prisile. Najprej odredba, kot pravi, ugotovljenih kršitev. V primeru neodprave kršitev pristojni organ glede na težo same kršitve odredi kolektivni organizaciji odpoklic članov poslovodstva. Sledil bo, pod tri, odvzem dovoljenja kot skrajni ukrep. Pa se še predlaga [[…]]Predlog zakona predvideva – kot štiri – možnost, da se odvzem dovoljenja ne bo izvršil, če bodo kršitve v končni fazi le odpravljene in kolektivna organizacija v določeni dobi ne bo storila novih kršitev. Torej, se stopnjuje, ampak vendarle vselej so priložnosti, da kolektivna organizacija svoje poslovanje uredi. To je, kar se tiče ukrepov. Ob koncu še enkrat; mislim, da je ta osnova ali pa osnutek, ki je danes pred nami, dobra osnova. Kot rečeno, mi nadaljujemo dialog, nobenih težav nimamo s tem. Verjemite mi, če se bodo zdaj v nadaljevanju postopka pokazali dobri predlogi, tudi nimamo nobenih težav, da jih v korist pravnega reda na tem področju tudi upoštevamo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci ste dobili besedo. Čas še ni potekel, zato seveda, če je interes še [[…]]Dobro, bom dal čas za prijavo, če želi tudi predstavnik Vlade, tudi prosim, če pritisnete tipko za vklop mikrofona. Prosim, da se prijavite za razpravo. Besedo ima gospod Tomaž Lisec, izvolite, 5 minut.
Hvala še enkrat. Spoštovani državni sekretar, najlepša hvala. Govorili smo glede direktive. Možnost, da imetnik pravice svobodno izbere organizacijo za kolektivno upravljanje pravic, ki bo upravljala njegove pravice. To želimo v zakonu, kar je v sklopu tudi direktive. Druga stvar. Če bi avtor lahko samo bolj učinkovito upravljal svoje pravice, brez kolektivne organizacije, mu zakon v nasprotju z direktivo to onemogoča. Tudi pri nas smo, ko smo sredi lanskega leta pripravljali zakon, sedeli z različnimi kolektivnimi organizacijami in ne boste verjeli, ko smo prvič prišli ven z idejo enotne položnice, so rekli, če smo na glavo padli. Na koncu so rekli, da bi se pa le nekako dalo uskladiti. Ko smo govorili o omejitvi stroškov poslovanja posameznih kolektivnih organizacij, o čemer je prej gospod Matić govoril, sploh ni bilo problema. Nismo nič cinkali, 10, 15 % so bili takoj pripravljeni popustiti in tudi sami dokazovati, da se strinjajo s tem, da se jim to zniža. Tudi glede promo skladov so sami avtorji, ustvarjalci in člani kolektivnih organizacij prosili, da se da to notri. Ampak, zanimivo, v teh dneh, od teh istih ljudi dobimo, da to v praksi ne bo izvedljivo. Zato je tudi to moj poziv, da se s tistimi, ki se na to spoznajo v praksi, dogovorite, da bo ta promo sklad – oziroma ta sklad, kakor koli, ali za socialne potrebe avtorjev ali pa za ustvarjanje mlajše generacije slovenskih avtorjev –, da bo to izvedljivo, da ne bo spet neka črka na papirju. Da še zaključim. Poleg tega, kar sem prej govoril o direktivi, spoštovani državni sekretar, naše mnenje je, da bi morali najprej reševati vprašanja avtorskih in sorodnih pravic, potem ali pa ob tem pa reševati vprašanje kolektivnih organizacij. In če sami, spoštovani državni sekretar in ekipa, govorite o nadzoru, absolutno nadzoru, ampak saj že v veljavnem zakonu, in same kolektivne organizacije, ko so se med sabo kregale, katera je lepa, kako pa je ona druga organizacija slaba, ne boste verjeli, so vsi rekli: Če bi država delala tisto, kar je v zakonu, ima vse na razpolago. Tudi sami člani organizacij imajo v skladu s 160. členom in še nekaterimi določenimi členi možnost vpogleda v poročila in tako naprej. Ampak ključno je, in to so vsi predstavniki kolektivnih organizacij in še nekateri drugi deležniki govorili, ker država ne naredi svojega, so anomalije. Oni želijo odpraviti anomalije, ampak sami jih ne bodo odpravili brez pomoči države, ker je država tista, ki ima roko – in to je prav, da ima roko, absolutno je prav –, ampak že po obstoječi zakonodaji je v marsikateri dobrega napisano, ne dotikate se pa nekaterih ključnih problemov s področja avtorske in sorodnih pravic: radiodifuzija, uporabniki – nič. Najprej ste šli na kolektivne organizacije z določenimi – saj pravim, upam, da zaradi Google translate – napačno prevedenimi stavki iz direktive, ste uničili vse tisto, kar je dober osnutek: skladi, enotna položnica, omejitev stroškov, še boljši, bolj ekspliciten nadzor, sankcije in verjetno bi se še kaj našlo. Tako še enkrat, verjamem, da je bila dobra intenca, ampak napačen postopek, ker je neka vsebina dobila prednost oziroma kolektivne organizacije so dobile prednost pred vprašanjem avtorske in sorodnih pravic in če boste to naredili, bodo verjetno tudi dopisi s strani kolektivnih organizacij nam, poslancem manj debeli. Zato resnično poziv, da v teh tednih, mesecih, ki so pred nami pred sprejemom tega zakona, da se še enkrat usedete. Mislim, da en mesec ni nič izgubljen, samo da bo zakon dober. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani državni sekretar Ministrstva za gospodarstvo in seveda tudi ekipa, ki je tukaj prisotna! Med nami so poznavalci gospodarskega prava, eksperti s področja pravnih zadev, tako da so v bistvu z današnjo udeležbo, prisotnostjo me tudi na nek način utrdili v prepričanju, da je pred nami zelo dober zakon, ki ureja določene anomalije na tem področju. Kje sem tukaj zaznal neko krivičnost? Mogoče bom kar primer znanega koroškega kantavtorja omenil, ki je za celoletno predvajanje svojih pesmi dobil 20 evrov. Tako v bistvu že ta primer nakazuje, da je sedanji sistem tu popolnoma dereguliran in omogoča različne anomalije, ki smo jih prej že slišali. Tako pozdravljam ta sistemski pristop, tudi celotno ekipo Ministrstva za gospodarstvo, ki je s svojim pristopom, ki je zadel v bistvo problema – z ureditvijo in s korporativnim upravljanjem urediti sistem, ki bo funkcioniral, tako da bo zadovoljil tako uporabnike in tudi izvajalce. Tako me nekatere razprave, ki smo jih tukaj poslušali in trdno iskanje nekih vejic in pikic v tem zakonu mogoče moti. Mislim, da moramo vendarle videti, da številni poskusi na tem področju so bili tudi podvrženi kritikam, raznim lobijem. Mislim, da je tu ta zakon prava pot, in mislim, da ga je vredno tudi podpreti v nadaljnji obravnavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo odločali jutri, v četrtek, 19. maja. S tem prekinjam 19. točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 19. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Želim lahko noč.