Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, pričenjam nadaljevanje 13. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Darja Lavtižar Bebler, Anton Anderlič, Janez Ribič, Vili Trofenik, mag. Anton Rop in Milenko Ziherl. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU NA VODNEM, ENERGETSKEM, TRANSPORTNEM PODROČJU IN NA PODROČJU POŠTNIH STORITEV. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Preden dam besedo predstavnici Vlade, bi želel še opozoriti, da imate na mizi pregled amandmajev z dne 25. 10. in objavljen popravek enega amandmaja. Zato vas obveščam, da boste do razprave o amandmajih dobili na mizo nov pregled, čistopis amandmajev. Toliko v informacijo. Sedaj pa, kot sem že omenil, besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev zakona. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka Ministrstva za finance.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke. Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju. V nadaljevanju bomo obravnavali še njegov dvojček, zakon o javnem naročanju na energetskem, vodnem področju in PTT storitvah. Zato mi dovolite, da uvod podam kar k obema zakonoma skupaj, ker so rešitve, ki jih implementiramo v enem in drugem zakonu, popolnoma identične. Ključna točka sprememb v obeh zakonih je implementacija dela direktive o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja. Gre za implementacijo samo dela direktive, drug del direktive bo implementiran v zakonu o reviziji postopkov javnega naročanja, ki ga Vlada pripravlja na novo, ker je treba tako veliko sprememb, da s samimi spremembami in dopolnitvami v tem zakonu ne moremo opraviti svoje naloge. Poleg teh rešitve, ki jih prinaša sama direktiva, je v zakonu zajeto še nekaj drugih vprašanj in dovolite, da vam jih na kratko predstavim. Prva najpomembnejša rešitev je rešitev, ki se nanaša na tako imenovana naročila male vrednosti, in sicer spreminjamo postopke oddajanja naročil male vrednosti, pri čemer se predlaga sprememba pragov za blago in storitve z 10.000 na 20.000 evrov, in pri gradnjah z 20.000 na 40.000 evrov. Ukinja se dosedanji postopek zbiranja treh ponudb in se predvideva objava na portalu tudi v primeru teh javnih naročil. Vlada je lansko leto tovrstno ravnanje že ob obstoječi zakonodaji uresničila in rezultati so bili dobri, zato mislimo, da bo ta rešitev pomenila pomembno izboljšanje sistema, zlasti z vidika odpiranja konkurence in zniževanja cen. Drugo vprašanje, ki je pomembno in na katerega ste se večkrat v Državnem zboru že ozrli ter zahtevali rešitve, je rešitev, ki posega v plačilno disciplino med glavnim izvajalcem in podizvajalcem v postopkih javnega naročanja. V obstoječo zakonodajo vnašamo obveznost, da se razmerje med glavnim izvajalcem in podizvajalcem jasno uredi, tako v smislu vrste posla, ki ga bo podizvajalec izvajal, rokov plačil, rokov izvedbe kot same vrste nalog oziroma del, ki jih bo kdo izvršil. Hkrati pa se zahteva tudi tako imenovana asignacijska pogodba. To je pogodba, na katero pristaneta obe stranki oziroma je to tripartitna pogodba med naročnikom, glavnim izvajalcem in podizvajalcem, po kateri bo naročnik lahko plačal podizvajalcu direktno, brez da bi prišlo do vmesnega člena in morebitnih kasnejših kasnitev. Na to določbo je bilo v razpravi na Odboru za finance kar nekaj pripomb. Vse smo še enkrat proučili, vendar pri najboljši volji, in kljub omejitvam, ki jih postavlja tudi obligacijski zakon, boljše rešitve nismo našli. Zato menimo, da bi ta rešitev lahko bila ustrezna. Podrobneje urejamo seznam ponudnikov z negativnimi referencami, ki temeljijo na lažnih izjavah, pri čemer je pomembna vloga Državne revizijske komisije, ki vodi postopek prekrška. Ko je postopek prekrška zaključen, se takšno osebo uvrsti na ta spisek. Prihaja do razširitve kazenskih določb in najpogostejših napak. Uvajamo pa še nekatere druge zadeve, ki naredijo postopek bolj jasen in odpravljajo na nekaterih točkah dosedanjo podnormiranost. Mislim, da je zakon takšne narave, da bo v prihodnosti izboljšal postopke javnega naročanja, zato predlagam, da ga poslanci podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. besedo dajem članici Renati Brunskole za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni, gospa državna sekretarka! Kolegice poslanke, kolegi poslanci! Odbor za finance in monetarno politiko je predlog zakona obravnaval na 13. seji, 14. januarja. Odboru sta bili posredovani naslednji gradivi: Mnenje Zakonodajno-pravne službe s pripombami k posameznim členom, večino teh pripomb pa je upoštevanih v vloženih amandmajih treh koalicijskih poslanskih skupin ter mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance ter Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona podpirata. K predloženemu zakonu so amandmaje vložile poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares in Liberalna demokracija Slovenije ter Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Kot dodatno gradivo so bile odboru posredovani še pisni predlogi omenjenih treh koalicijskih poslanskih skupin ter predlogi poslanca Bogdana Čepiča za amandmaje odbora. V dodatni predstavitvi mnenja Zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica opozorila, da vloženi amandmaji treh koalicijskih poslanskih skupin v pretežni meri sledijo pripombam službe, kot neupoštevane je pa izrecno omenila pripombe k 19., 26. in 29. členu. Te pripombe se nanašajo na opozorilo o nejasnosti prostovoljnega obvestila za predhodno transparentnost in na uvedbo novih pravil neposrednega plačevanja podizvajalcev, ki terjajo dodatno proučitev pravnih posledic tako predlaganih rešitev. V razpravi je odbor v okviru obravnave 18. člena in amandmaja Poslanske skupine SDS k temu členu sprejel svoj amandma k temu členu. Gre za vprašanje fiksnega minimalnega razmerja med ceno in ostalimi merili 60:40, ki se s predlaganim zakonom povsem odpravlja, ker se je po navedbah predlagatelja zakona v praksi večkrat izkazalo za problematično, saj daje večji pomen ceni kot kakovosti. Po mnenju večine članov odbora pa so slovenske razmere na tem področju pač specifične in povzročajo določene težave, zaradi česar presoje razmerja med merili ni primerno popolnoma prepustiti naročniku. Podan je bil predlog za amandma odbora, s katerim se ohrani veljavna ureditev glede fiksnega razmerja, ki pa naj bi se v nadaljnji obravnavi proučila in morebiti amandmajsko spremenila, tudi morda v smeri, da se predvidi določitev različnih minimalnih vrednosti ponderjev za različna področja s podzakonskim predpisom. V okviru obravnave 57. člena in amandmaja treh koalicijskih poslanskih skupin k temu členu, ki se nanaša na ureditev ničnosti pogodb v primeru podanega utemeljenega suma storitve kaznivega dejanja, je odbor upošteval opozorilo glede protiustavnosti tako predlagane rešitve. V razpravi je bil podan predlog za amandma odbora, s katerim bi se ničnost pogodb opredelila v skladu s sedaj veljavno določbo zadnje alineje 110. člena. Odbor je v nadaljevanju ob upoštevanju pisnih predlogov za amandmaje odbora in predloga za amandma odbora, ustno podanega v razpravi, oblikoval in sprejel svoje amandmaje k 6., 10., 18., 25., 37., 57., 58. in 64. členu. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin Socialnih demokratov, Zares - Nova politika in Liberalne demokracije Slovenije. Ni sprejel amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Sprejeti amandmaji so vključeni v dopolnjeni predlog zakona, ki je sestavni del poročila odbora.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi. V Slovenski nacionalni stranki pozdravljamo in podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju, tako tistega, o katerem bomo govorili v naslednji točki, kot tega, ki govori o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev. Dejansko gre za odpravo pomanjkljivosti. Gre za racionalizacijo postopkov javnih naročil, gre za zmanjševanje administrativnih stroškov, gre za skrajšanje rokov v postopkih javnih naročil in gre za povečanje preglednosti. Kar nekaj pomembnih sprememb je pomembnih predvsem za tiste, ki so se ali se srečujejo kot naročniki ali pa izvajalci v procesu javnega naročanja. V Slovenski nacionalni stranki predvsem pozdravljamo tako imenovano uvedbo tako imenovane protikorupcijske klavzule, ki bo uvrstila ponudnike, ki so podali neresnične izjave, v evidenco ponudnikov z negativnimi referencami. To je, po naši presoji, najmočnejši argument in najpomembnejši element predloga tega zakona o spremembah in dopolnitvah zakona. Tudi ostali so pomembni, toda ravno ta je tisti, ki bo najbrž lahko naredil največ reda na tem področju. Glede na nedisciplino in na vse lumparije, ki so se dogajale med izvajalci in podizvajalci, izvajalci so imeli sklenjene pogodbe z naročnikom, podizvajalci pa so bili izbrani kar tako in počez in mimogrede. Ne nazadnje je bilo največ problemov, celo naročnik jih je imel, ko izvajalec svojih podizvajalcev ni plačeval iz takšnih ali drugačnih razlogov. Predlog tega zakona daje krasno možnost, da lahko naročnik ob soglasju in dogovoru z izvajalcem neposredno poravna opravljena dela podizvajalcem. Poleg tega je dobra rešitev tudi ta, da izvajalec že v sami ponudbi točno navede, kdo bo njegov podizvajalec in kaj bo ta podizvajalec počel. Res pa je bilo, da smo se na matičnem delovnem telesu največ pogovarjali o kriterijih, ali naj bo pri izbiri kriterijev tako, kot je bilo, torej, da bi bil najmočnejši in najpomembnejši kriterij cena, ali naj bi se ravnali po evropskih navodilih, direktivah, ki poudarjajo, da je bolj pomembna od cene kvaliteta - kaj pravzaprav storiti v tem primeru glede na specifičen slovenski trg? V enem ali drugem primeru se mnogi, ki se znajdejo med čermi in ki znajo poiskati luknje v zakonu, bodo okoriščali - po mnenju Slovenske nacionalne stranke - in izkoriščali te luknje v vsakem primeru, če bomo imeli ceno kot najmočnejši element pri izbiri ali pa če je ne bomo imeli. Enako lahko storijo izbrani tudi, če bo kvaliteta glavno merilo, ker jamčiti kvaliteto z garancijskimi roki, potem pa iščeš te ljudi, težko zahtevaš izpolnitev garancijskih pogojev; skratka, lumparij je vsepovsod veliko. Tako bo obe vsebini, se nam zdi oziroma smo prepričani, reševala protikorupcijska klavzula. Tudi v tem zakonu ne moremo spreminjati ničesar, kar se dogaja nepravilnega, ničesar ne moremo spreminjati, če ne bomo spremenili zavesti in naročnikov in izvajalcev. Skratka, veliko novosti je v tem zakonu, ki so zelo pomembne, in veseli smo, da je Vlada naredila enkrat ta zakon. Tudi na matičnem delovnem telesu je bilo čutiti, da tu ni političnih prepirov, temveč so na tem področju predvsem strokovna mnenja in iskanja najboljših rešitev. V Slovenski nacionalni stranki bomo podprli predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju na omenjenih področjih.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Pozdrav gospe sekretarki in sodelavkama! Seveda, javno naročanje je pomembna in v tem času, v katerem živimo, obravnave potrebna tema. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo obema rešitvama v tem in naslednjem zakonu v celoti pritrdili. Ker živimo v času krize in recesije, je zagotovo še kako na mestu pogovor, razprava in odločitev o tem, kako bomo z denarnimi sredstvi, ki jih imamo na razpolago, naredili največ. Javno naročanje je vedno bilo in bo področje najrazličnejših interesov, pa tudi zaradi kompleksnosti področja zagotovo predmet različnih strokovnih tolmačenj. Javno naročanje mora biti že po svoji naravi močno regulirano, preprosteje povedano, da so pravila igre, po katerih želimo v državi z najmanjšim vložkom sredstev narediti največ, že vnaprej točno in precizno določena. Treba je opozoriti, da je Slovenija majhna država, zato tudi majhen trg, in da so se na tem področju izoblikovale močne mreže, lobiji, ki na najrazličnejše načine želijo uveljaviti svoje interese in vplivati na določene segmente javnega naročanja. Da je javno naročanje zelo pomembna tema, priča že sam podatek, da se letno odda javnih naročil v vrednosti preko, poudarjam, preko 1,5 milijarde evrov in gre za neverjetno velik denar. Zato se nam zdi prav, da razmišljamo o tem zakonu tako: vsak zakon ima svoje prednosti, tudi svoje pomanjkljivosti ter slabosti in nič drugače ni pri tem zakonu; je pa naloga Vlade kot predlagateljice in nas, Državnega zbora kot zakonodajalca, da zakonodajo posodabljamo. In ko se pokaže, da je na tem področju treba kaj dodati, kaj postoriti, kaj izboljšati, to tudi storimo. In danes s tema dvema zakonoma delamo v dobro Slovenije, našega proračuna, prav to. Tako pričujoči predlog sprememb in dopolnitev zakona o javnem naročanju, prinaša nove rešitve, za nas predvsem pomembno na naslednjih področjih. Ureja se finančna disciplina odnosov do podizvajalcev. Redefinirajo se razmerja med ceno in kvaliteto predmeta naročila. Moram reči, da v poslanskem klubu ne moremo reči, kaj je pomembnejše ali cena ali kvaliteta. Želimo sestaviti tak zakon, v katerem bomo dosegli oboje, tako da bomo na koncu plačali tako ceno kot tudi kvaliteten izdelek. Vedno, kadar govorimo o zmanjšanju birokratskih ovir, je na mestu racionalizacija postopkov. Ta zakon in naslednji odgovarjata tudi na to vprašanje. Uvajamo oziroma posodabljamo tako imenovano črno listo. Na tej črni listi, moram reči, da se je v Sloveniji znašlo relativno malo podjetij. To seveda ni krivda države, to je krivda vseh tistih, ki se v tej državi ukvarjamo z javnim naročanjem, da takrat, kadar vidimo, da nekdo s podatki, ki niso resnični, niso popolni, ga seveda zavrnemo, obenem pa s predlogom za na črno listo storimo tudi to, da bi težavo, ki jo je povzročil v eni investiciji, nekdo, ki je nevesten, neposloven, ponovil lahko na nekem drugem naročilu v drugem času in na drugem kraju. Seveda tudi druge, pomembne rešitve, ki še jasneje opredeljujejo prekinitev postopkov in zavrnitev vseh ponudb, uvedba pravnega pouka in tako naprej. Posebno pozorni pa smo bili v poslanskem klubu do rešitev, ki se nanašajo na plačilo podizvajalcev. Leto v katerem živimo, bo poleg drugih težav zagotovo zaznamovala tudi težava na področju gradbenega sektorja in tukaj skušamo doseči, da bodo tisti, ki svoje delo pošteno in kvalitetno opravijo, za svoje delo tudi pošteno nagrajeni, predvsem, kar je pa pomembno, v razumnem roku. Kajti, ravno plačilna nedisciplina, zamude pri plačilih so ena od tistih področij, ki slovenskim obrtnikom, podjetnikom na področju gradbeništva ali pa ostalih storitev, povzročajo največ težav in zato so vse te rešitve poleg večje preglednosti, javnostmi transparentnosti in smotrnosti porabe davkoplačevalskega denarja tudi pomemben protikrizni ukrep. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državni sekretar in s sodelavci! Predstavitev stališča Poslanske skupine Socialnih demokratov bom povedal za obe točki dnevnega reda, saj se vsebina spremembe, tako Zakona o javnem naročanju na vodnem energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev kot Zakona o javnem naročanju pravzaprav dopolnjujeta. Državna sekretarka je rekla, da sta pravzaprav oba zakona v nekem sorodstvu. Pri obeh zakonih se spremembe nanašajo tako na sistemska vprašanja kot na postopkovne izboljšave ter na spremembe s katerimi bi nacionalno zakonodajo prilagodili evropski zakonodaji na področju javnih naročil, in to na vseh področjih. Zato so spremembe obeh zakonov tudi slične. Oddaja del preko javnih naročil je pomemben generator gospodarske rasti, saj znaša delež javnih naročil v Sloveniji cca 13% BDP-ja in je primerljiv z deležem, ki ga predstavlja trg evropskih javnih naročil v BDP-ju Evropske unije, to je približno 16%. Seveda je ta delež povezan z gospodarsko močjo posamezne države in tudi z razvojno naravnanostjo posameznih ekonomij. Ocenjujemo, da je zaradi tega pomembno, da se odpravijo pomanjkljivosti zakonodaje, ki so se pokazale v praksi javnega naročanja in da se racionalizirajo postopki oddaje javnih naročil. Sedanje spremembe obeh zakonov o javnem naročanju se nanašajo predvsem na zmanjšanje administrativnih stroškov, skrajšanje rokov v postopkih javnih naročil, povečanje transparentnosti v postopkih javnega naročanja in dostopnost malih in srednjih podjetij do trga javnih naročil. V Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo rešitev ključnih sistemskih sprememb ureditve finančne discipline, tako v postopkih javnih naročil kot tudi kasneje, ko se javno naročilo izvaja in je treba zaščititi predvsem podizvajalce, ki prevzemajo velik del odgovornosti za kvalitetno izvedbo javnega naročila, skupaj s prevzemnikom dela. V Zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2010 in 2011 smo zapisali in se tudi obvezali, da bomo tako investicijska dela kot tudi plačilo blaga in storitev, ki se plačujejo iz javnih financ, izvrševali v roku 30 dni. Pomembno določilo, ki postavlja popolnoma druge finančne okvirje za vzpostavitev finančne discipline sploh, pa se nam zdi tudi izjemno pomembno, če ne ključno določilo, ki je zapisano v dopolnitvi zakona o javnem naročanju, da mora izvajalec takrat, ko nastopa s podizvajalci, le-te v ponudbi navesti. To je sicer že bilo do zdaj, a novo je to, da mora navesti podatke o delu naročila, ki ga bo izvedel podizvajalec in kot obvezno sestavina pogodbe med naročnikom in izvajalcem pa je tudi pooblastilo ponudnika in soglasje podizvajalca, na podlagi katerega lahko naročnik opravljena in prevzeta dela oziroma dobave plača neposredno podizvajalcu. Poleg zgoraj omenjenega pooblastila in soglasja mora pogodba o izvedbi javnega naročila vsebovati tudi vrednost celotnega javnega naročila in rok veljavnosti pogodbe. Kršitve navedenih zahtev so v predlogu zakona določene kot prekršek. Z namenom ureditve finančne discipline v javnih naročilih, ki se izvajajo s podizvajalci, se predvideva tudi priprava ustrezne podzakonske zakonodaje. To pa bo v veliki meri zaščitilo predvsem manjše podizvajalce, ki so na koncu ostali brez plačila, ker izvajalec ni želel izplačati ali pa se je zakalkuliral na razpisu in tako pustil v negotovosti predvsem podizvajalce. Spomnimo se samo primera gradnje oziroma adaptacije osnovne šole v Majšperku, kjer po mojih podatkih še danes podizvajalci niso bili poplačani za opravljeno delo, in verjetno bi lahko našli še kakšen primer gradnje avtocest in še kaj. To sicer ne zmanjšuje administriranja, v veliki meri pa zaščiti male izvajalce in podizvajalce in varuje finančno disciplino na tem področju. Zmanjševanje administrativnih ovir je na drugih področjih, ki jih ta zakon prav tako uvaja. Precej razprave je povzročilo tudi določilo v postopku javnega naročanja, ki govori o ponudbah, temelječih samo na ceni in na ceni in drugih merilih, kot so kakovost, življenjski ciklus, storitev oziroma gradnje, tehnične prednosti, estetske in funkcionalne lastnosti, roki dobave, servisiranje in podobno, kot ekonomsko najugodnejše ponudbe. Doslej veljavni zakon je v primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe določal, da mora biti delež cene ne glede na vrsto in vrednost ostalih meril najmanj 60%. Ta zahteva po minimalnem razmerju med ceno in ostalimi merili se v praksi večkrat izkazala za problematično, saj daje ceni večji pomen kot kakovosti, s čimer se slovenska zakonodaja odmika od evropskega pravnega reda, ki te omejitve ne pozna. Zakon to anomalijo odpravlja, določitev meril in ponderjev in s tem povezano odgovornost pa prenaša na naročnika. Same spremembe obeh zakonov ne odpravljajo vseh pomanjkljivosti, ki jih je zaznati pri izvajanju javnih naročil v praksi. Sedanje spremembe že spreminjajo skoraj tretjino obsega zakona, zato bi bilo treba po mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora z vidika nomotehničnih smernic ali zakon spremeniti ali poseči po oblikovanju novega zakona. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem in transportnem področju in zakona o javnem naročanju, ki ga bomo obravnavali pri naslednji točki, skupaj z amandmaji, ki so jih predlagale koalicijske stranke.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rado Likar.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki s sodelavko. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev je zelo obsežen, saj predlagatelj s predlagano novelo spreminja več kot tretjino obsega osnovnega zakona, kar je sicer tudi meja in na kar je tudi opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. V Poslanski skupini SDS sicer zakon podpiramo, imamo pa določene pripombe, ki jih bom v nadaljevanju navedel. Ena od ključnih sistemskih sprememb je ureditev finančne discipline v postopkih javnih naročil, kjer ponudnik nastopa s podizvajalci. Ponudnik mora tako v svoji ponudbi navesti ne le podizvajalca, s katerim bo nastopal pri izvedbi predmetnega naročila, temveč tudi podatke o delu naročila, ki ga bo izvedel podizvajalec. Pooblastilo ponudnika in soglasje podizvajalca, na podlagi katerih lahko naročnik opravi in plača prevzeta dela oziroma dobave neposredno podizvajalcu, je obvezna sestavina pogodba med naročnikom in izbranim ponudnikom v primeru, ko v postopku ponudnik nastopa s podizvajalcem. V postopku javnega naročanja odločanje o ponudbah temelji na ceni ali na ceni in drugih merilih, kot so kakovost, življenjski cikel izdelka, storitve oziroma gradnje, tehnične prednosti, estetske in funkcionalne lastnosti, rok dobave in podobno. Doslej veljavni zakon je v primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe določal, da mora biti delež cene, ne glede na vrsto in vrednost ostalih meril, najmanj 60%. Ta rešitev po našem mnenju ni slaba in ne vidimo nikakršne potrebe po spreminjanju te določbe, saj se je tudi v praksi pokazalo, da je to dobra rešitev. Z novelo zakona se uvaja tudi institut odstopa od pogodbe, le-ta naročniku omogoča, da pod oddaji javnega naročila odstopi od podpisa pogodbe iz razlogov, da predmeta javnega naročila ne potrebuje več ali, da nima več zagotovljenih sredstev zanj. Odstop od pogodbe v primeru, da naročnik zanj nima zagotovljenih sredstev, je po našem mnenju nerazumljiv, saj mora naročnik sredstva prej okvirno opredeliti v proračunu in so torej sredstva zanj zagotovljena. Tako je bilo tudi stališče Zakonodajno-pravne službe in sprejeto tudi na Odboru za finance. Predlog zakona na novo uvaja tudi kazenske določbe za ponudnika, kazenske določbe za naročnika pa razširja. Zakon zahteva, da se iz postopkov oddaje javnih naročil izloči ponudnik, ki je v ponudbi predložil neresnične izjave ali dokazila in ga je Državna revizijska komisija oglobila zaradi navedenega prekrška. Takega ponudnika Ministrstvo za finance uvrsti v evidenco ponudnikov z negativnimi referencami, ki jo objavi na svoji spletni strani, naročniki pa ga morajo za dobo treh oziroma petih letih, odvisno od predmeta naročila, izključiti iz nadaljnjih postopkov javnega naročanja. Zoper uvrstitev ponudnikov v evidenco ponudnikov z negativnimi referencami ni mogoče uveljavljati pravnega varstva. V zakonu se uvaja tudi izraz "postopek oddaje naročila male vrednosti" namesto do sedaj veljavnega izraza "postopek zbiranja ponudb", s čimer se bo lažje razlikovalo med postopkom javnega naročila nižjih vrednosti, kar so blagovne storitve do 40 tisoč oziroma gradnje do 80 tisoč evrov, in postopku zbiranja ponudb po predhodni objavi, ki je primerljiv z evropskim odprtim postopkom. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini SDS zakon podprli, prav tako tudi Zakon o javnem naročanju, ki sledi pod 2. točko. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Pripravljene spremembe Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev poskušajo odpraviti pomanjkljivosti zakonodaje, ki so se pokazale v praksi, in racionalizirati postopke oddaje javnih naročil. Spremembe naj bi se nanašale predvsem na zmanjšanje administrativnih stroškov, skrajšanje rokov v postopkih javnih naročil, povečanje transparentnosti v postopkih javnega naročanja in dostopnost malih in srednjih podjetij do trga javnih naročil. Prednost zakona je tudi uskladitev z Direktivo Evropske skupnosti glede izboljšanja učinkovitosti revizijskih postopkov oddaje javnih naročil. Čeprav navedena direktiva ureja področje pravnega varstva v postopkih oddaje javnih naročil, je nekatere rešitve smiselno vključiti v materialna zakona na področju javnega naročanja. Sistem javnega naročanja temelji na načelih, ki izhajajo iz Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, to je na načelu prostega pretoka blaga in storitev ter svobode ustanavljanja, na načelu gospodarnosti, načelu učinkovitosti in uspešnosti, načelu zagotavljanja konkurence med ponudniki, načelu enakopravne obravnave ponudnikov, načelu proporcionalnosti in načelu transparentnosti. Ta načela pa so na nek način kontradiktorna, kar izhaja tudi iz pomislekov pri kršitvah tega zakona. Kje in kdaj je prava meja pri določenih rešitvah, je teoretično težko ugotoviti. Za rešitve, ki so pred nami, lahko rečemo, da je njihov namen vsekakor dober, vendar ali je njihova mera prava, bo pokazala praksa. Vprašanj in pomislekov imamo v Slovenski ljudski stranki kar nekaj. Ena od ključnih sistemskih sprememb tega zakona naj bi bila ureditev finančne discipline v postopkih javnih naročil, kjer ponudnik nastopa s podizvajalci. Kot obvezna sestavina pogodbe med naročnikom in izbranim ponudnikom, ki v javnem naročilu nastopa s podizvajalcem, se določata pooblastilo ponudnika in soglasje podizvajalca, na podlagi katerih lahko naročnik opravljena in prevzeta dela oziroma dobave plača neposredno podizvajalcu. Sliši se super in fino, kot se temu reče, a porajajo se mnoga vprašanja. Prvič, menimo, da se za reševanje plačilne nediscipline potrebni predvsem sistemski ukrepi, ki bi reševali problem splošno in generalno. Kaj pa plačilna disciplina vseh ostalih subjektov v Republiki Sloveniji? Bo pravzaprav ostala nerešena? Ali je prav, da v tem primeru breme reševanje problema prenašamo na naročnika javnega naročila? Kako bo v praksi izgledala takšna pogodba, ki bo morala vsebovati vse zahtevane podatke v zvezi s podizvajalci? Koliko bo to zakompliciralo postopke in vplivalo na njihovo ekonomičnost in učinkovitost? Upam, da imamo, da imate odgovore na ta vprašanja, kajti pri prihodnji razpravi bi jih prav gotovo radi slišali. Z zakonom se namesto izraza "postopek izbiranja ponudb" uvaja izraz "postopek oddaje naročila male vrednosti" in predvideva objavo obvestila o javnem naročilu na portalu javnih naročil. S tem naj bi bila zagotovljena večja transparentnost in konkurenčnost malim in srednjim podjetjem, pa se s tem omogoča dostop do trga javnih naročil ter zmanjšanje možnosti korupcije in klientalizma na področju javnega naročanja. Vse lepo in prav, tudi mi si tega želimo. Koliko pa bo to vplivalo na učinkovitost in ekonomičnost postopka? Želimo si, da bo seveda vplivalo in zato tudi rešitev podpiramo. Doslej veljavni zakon je v primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe določal, da mora biti delež, cene ne glede na vrsto in vrednost ostalih meril, najmanj 60%. Po besedah predlagatelja zakon to anomalijo odpravlja, določitev meril in ponderjev ter s tem povezano odgovornost pa prepušča naročniku samemu. Ta rešitev se vsaj nam zdi sporna. Kdo bo sedaj zagotavljal, da bo v takšnih postopkih cena sploh, če ne vsaj, pravično merilo. Kljub vsem tem trem glavnim pomislekom bomo v poslanski skupini predlog zakona podprli, saj kljub dvomom o večji gospodarnosti in učinkovitosti podpiramo njegov namen. To je zagotavljanje večje konkurence med ponudniki ter večje transparentnosti javnih naročil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav predstavnicam ministrstva. Kolegice in kolegi. Pred nami sta dva zakona, ki urejata javno naročilo in več ali manj gre za identično materijo, razen določenih specifik tega zakona, ki je ravnokar na programu dnevnega reda. Spremembe in dopolnitve obeh zakonov zahtevajo sistemske popravke veljavne ureditve, uvajajo postopkovne izboljšave, neke novosti na teh dveh področij pa je predlaganje zaradi prilaganja našega pravnega reda evropski zakonodaji. Dejstvo je, da je področje javnih naročil izredno pomembno področje, ki ga ne gre podcenjevati zlasti med drugim tudi zaradi tega, ker gre za porabo javno finančnih sredstev. Sistem javnega naročanja - splošno bo javno naročanje na vodnem, energetskem, transportnem področju, na področju poštnih storitev s predlaganimi rešitvami normirano v največji možni meri, tako da bo javno naročanje učinkovitejše, racionalnejše s postopkovnega vidika kot tudi z vidika gospodarnosti, bolj transparentno in bolj konkurenčno ter tako dosegljivo tudi malim in srednjim podjetjem, kar je danes za njihov obstoj in položaj izrednega pomena. Ocenili smo, da je ureditev vprašanja finančne discipline ustrezna in menimo, da se bo stanje na tem področju bistveno izboljšalo v korist podizvajalcem, ki so v pretežni meri mala podjetja in obrtniki. Zelo pozitivno je tudi prizadevanja za gospodarnejše ravnanje z javnofinančnimi sredstvi v postopkih javnega naročanja. Dejstvo pa je, da bo treba mnogo postoriti še na področju nadzora nad izvajanjem področnih zakonov in s tem za racionalno porabo teh sredstev. Upravičeno je tudi pričakovati, da se bodo tako naročniki kot ponudniki v postopkih obnašali bolj odgovorno, saj bodo predlagane rešitve to od njih tudi terjale in v izogib ostrim sankcijam in posledično pri ponudnikih, izgub poslov zaradi uvrstitve na tako imenovano črno listo in prepovedi sodelovanja v postopkih javnih naročil za določeno dobo. Če v ponudbi ni bil korekten, pošten, bodo morale biti določbe z zakonom tudi dosledno spoštovane. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da sta predlagana zakona primerna za potrditev, ker v vsebini predlaganih sprememb in dopolnitev sledita tako opozorilom strokovnih služb kakor tudi namenom in ciljem, ki jih je predlagatelj želel doseči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev, ki ste jih dobili, kot ste že prej omenili, danes na klop torej z dne 26. 1. 2010. V razpravo dajem 2. člen in amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o dveh amandmajih k 2. členu? Prosim, gospod Likar, izvolite. Če bo treba, bomo potem odprli še prijavo. Izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini SDS predlagamo amandma k 2. členu, in sicer tako, da se 28. točka spremeni tako, da se glasi: "Postopek oddaje naročil malih vrednosti je poenostavljen postopek javnega naročanja, v katerem naročnik pozove k oddaji ponudbe vsaj tri ponudnike oziroma z namenom pridobitve ponudb na portalu javnih naročil objavi namero o oddaji javnega naročila," Postopki zbiranja ponudb oziroma tako imenovana naročila male vrednosti, to je do 40 tisoč evrov za storitve oziroma nabavo blaga in do 80 tisoč evrov za gradnje, se po veljavni ureditvi večinoma uporabljajo takrat, ko naročnik želi hitro izbrati kvalitetnega in zanesljivega ponudnika, s katerim je že imel pozitivne izkušnje. In takšna naročila večinoma pridobivajo mala podjetja, katerim pa je to glavni vir prihodka. Zato z amandmajem predlagamo, da se ta možnost ohrani. Hvala.
Hvala lepa. Samo trenutek gospod Černač. Če sem prav razumel, ste vi rekli, pri drugemu amandmaju, se pravi poslanske skupine k 2. členu, 28. točka se spremeni tako, da se glasi - tukaj imamo amandma, ki piše, "30. točka se spremeni tako, da se glasi". Ali je to kakšen nesporazum? Prosim ja, gospod Likar.
To je Zakon o javnem naročanju, 28. člen [[...]]
A ja. Da vemo, Zakon o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem in poštnem področju.
Tako ja.
Ampak tukaj piše 30. točka. Dajmo to prosim, vmes razčistite. Jaz bom dal besedo kar gospodu Černaču. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Torej, v tem členu naj bi se z definicijo podizvajalca rešila ta problematika, ki nastaja v postopku javnega naročanja oziroma pri plačilih oziroma neplačilih glavnega izvajalca podizvajalcem. Žal je treba povedati, da tudi ta poizkus, ki ga je storila koalicija, ne bo rodil sadov. Zgodilo se bo to, da bodo v večini primerov izvajalci imeli v tem primeru enega podizvajalca, in s tem bo zakonski določbi zadoščeno, ta podizvajalec pa potem več s tem zakonom ne bo tangiran. In tisto, kar je bil namen zakona, da bi se uredila plačilna nedisciplina navzdol, žal s to novelo ne bo izpolnjeno oziroma doseženo. Res je, da je to problematika, ki je ni mogoče urediti na enostaven način, vendar pa, ko se zakon preureja, bi bilo prav, da se temu posveti več pozornosti in se uredi tako, da bo potem imel tudi učinek v praksi. V tem konkretnem primeru se bojim, da tega učinka ne bo in da bo praksa pokazala skozi iznajdljivost, da bo ta določba ostala mrtva črka na papirju. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Če ne želi, razpravo zaključujem o obeh amandmajih k 2. členu. Prehajamo na razpravo o 6. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 18. člen in amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Prosim, proceduralno, gospod Černač.
Hvala lepa. Prosil bi, spoštovani predsednik, da bi se najprej razčistilo, ali je ta amandma sploh mogoče obravnavati. Kajti to, kar govori ta amandma, da naj bi se zapisalo v šestem odstavku 49. člena, piše tudi v sedmem odstavku tega člena. Nemogoče je dvakrat isto besedilo pisati v dveh različnih odstavkih. Po mojem mnenju je amandma koalicijskih poslanskih skupin k 18. členu iz tega razloga brezpredmeten.
Hvala lepa. S strani Zakonodajno-pravne službe in služb, ki spremljajo pripravo amandmajev in zakonov, nisem bil obveščen, da bi bilo karkoli narobe, zato amandma ostaja v razpravi. Nadaljujemo razpravo. Želi kdo o tem razpravljati? Prosim, gospod Černač.
Ta amandma govori o tem, da se odstavek, ki pravi, da "je treba pri vrednotenju ekonomsko najugodnejše ponudbe v določenem odstotku upoštevati merilo cene," nadomesti z besedilom, da "mora naročnik merila oblikovati tako, da sta ponudnik, ki je dal ponudbo za vse sklope, in ponudnik, ki je dal ponudbo za en sklop ali del sklopov, v enakovrednem položaju." To isto piše v sedmem odstavku tega istega člena. Kako je formalnopravno mogoče odločati o amandmaju, ki ponavlja besedilo enega odstavka prej? Nemogoče. In o tem amandmaju formalnopravno ni mogoče odločati. Sedaj, ker je obstal v razpravi, je pa treba povedati, da gre za bistven amandma, od katerega je tudi odvisna podpora ali nepodpora temu zakonu. S tem določilom se namreč črta vrednotenje merila cena pri ekonomsko najugodnejši ponudbi. V skladu z določbami zakona se lahko namreč naročnik odloči, da bo pri izbiri ponudb upošteval ali merilo najnižja cena ali ekonomsko najugodnejša ponudba. In v tem slednjem veljavni zakon določa, kar je lahko vrednoteno v okviru ekonomsko najugodnejše ponudbe: ustrezne rešitve, reference, specifika itn., vendar pa mora biti v takem primeru cena vrednotena vsaj z določenim odstotkom, 40 oziroma 60% je to razmerje, ki ga določa zakon. Če bo ta amandma sprejet, tako kot je predlagan, bomo prvič imeli šesti in sedmi odstavek, ki se bosta glasila enako. In drugič, s tem bo črtana določba, ki je sedaj pri vrednotenju ekonomsko najugodnejše ponudbe določala, koliko mora v tem okviru znašati merilo cena. Tega po novem več ne bo. Da bom razumljen, o čem govorim. Sedaj Slovenske železnice, sicer ne vem zakaj, ker imajo ogromno visoko usposobljenih strokovnjakov in Pahorjeva vlada je govorila, da zunanjih svetovalnih pogodb več ne bo, da bodo te storitve opravljali ljudje, ki so zaposleni v teh institucijah, izbira tako imenovanega svetovalca za svetovanje pri sanaciji Slovenskih železnic. Ponudbe so, kot beremo, najnižja okrog pol milijona evrov in najvišja okrog 2 milijona pa pol evrov. Če bo sprejet ta amandma, ki ga predlagate, bo formalnopravno lahko izbrana najdražja ponudba. Formalnopravno korektno, nihče ne bo smel nikogar vprašati, zakaj je bilo temu tako, ker merilo cena v skladu s tem amandmajem, ki ga predlagate, ne bo imelo, če se bo naročnik tako odločil, nobene teže več. To je zelo nevarno polje. Polje, ki odpira na eni strani možnosti za koruptivna in klientelistična dejanja in ravno zakonodajalec je tisti, ki bi moral z ustrezno oblikovano zakonodajo možnosti za taka ravnanja preprečevati, ne pa jih spodbujati. In tukaj na tej točki se s tako oblikovano spremembo zakona ta ravnanja spodbujajo. Zakaj? Nobenega razloga za to ni, nobene pametne utemeljitve ni, da se spreminja odstavek, ki govori o vrednotenju ekonomsko najugodnejše ponudbe, v okviru katere je treba upoštevati merilo cene v določenem odstotku pri tem vrednotenju. Edini pameten odgovor na to je, da boste lahko izbirali svetovalce, take in drugačne konzultante po cenah, kjer vrednost sploh ne bo pomembna. Vi boste lahko izbrali svetovalca za 10 milijonov evrov, nekdo drug bo isto storitev ponudil za pol milijona evrov in nihče vas ne bo niti smel vprašati, zakaj ste tako storili, ker po tej spremembi zakona to več ne bo mogoče, ker bo to stvar naročnika. Tako kot se bo pač on odločil, tako bo naredil. Če se bo odločil, da je merilo cena nič v tem vrednotenju ali pa 1% pa bo samo eden odstotek merilo cena, vse ostalo bodo pa vsi ostali kriteriji, za katere vemo, da jih lahko vsak subjektivno uporablja tako, kot želi, tako kot Računsko sodišče subjektivno uporablja člen zakona in poslovnika, po katerem lahko v enem primeru ugotovi, da gre za hujšo kršitev obveznosti dobrega poslovanja, v drugem primeru pa, da gre samo za kršitev obveznosti dobrega poslovanja - brez meril! V enem primeru se zahteva na podlagi zakona razrešitev odgovorne osebe, pri čemer zakon ne govori, kdo je ta odgovorna oseba, ponovno je tukaj subjektivni kriterij, v enem primeru je lahko to minister, v drugem primeru je pa direktor sklada, v tretjem pa nihče, če je tista oseba na pravilni politični listi. In tukaj gre za nekaj podobnega, s tem da gre seveda tukaj tudi za davkoplačevalska sredstva, za denar vseh davkoplačevalcev, s katerim je treba gospodarno ravnati. Ta novela oziroma ta amandma omogoča, da se bo odločalo tako, kot se bo posamezen naročnik v konkretnem primeru odločil. To je popolnoma nepotrebna sprememba. Najbolj elegantno bi bilo, da se tega amandmaja sploh ne obravnava, ker je formalnopravno nekorekten, sporen. Mi v bistvu bomo odločali o tem, da se šesti odstavek glasi enako kot sedmi odstavek, seveda bo s tem, če se boste tako odločili, črtana tudi bistvena določba tega člena, ki govori o razmerju cena in ostali kriteriji pri izbiri ekonomsko najugodnejše ponudbe. Hvala.
Hvala lepa. Samo informacijo. Vmes smo preverili trditev, da je formalno nekorektno vložen amandma. Ugotovili smo, da ni, da je torej formalno korektno vložen. Koalicija želi s tem amandmajem želi vzpostaviti stanje v zakonu, določitve določbe takšne, kot so bile pred amandmajem na matičnem delovnem telesu. Prosim, gospod Černač. Želite razpravljati? Proceduralno. Saj imate čas za razpravo, lahko razpravljate tudi o teh zadevah. Izvolite, imate besedo. Želite striktno, eksplicitno proceduralno? Proceduralno, gospod Černač.
O proceduri bom razpravljal, ker to, kar ste povedali, ni odgovor na moje vprašanje. Jaz bi vas prosil, da dobimo pisno stališče Zakonodajno-pravne službe, kaj se bo zgodilo, če bo ta amandma sprejet, in bi prosil, da je to stališče na mizi, preden zaključimo razpravo o amandmajih pri tej točki dnevnega reda. Ker če bomo ta amandma sprejeli, bomo v 49. členu zakona imeli šesti in sedmi odstavek, ki se bosta glasila enako. Kajti s to spremembo, ki jo predlaga vladajoča koalicija, se predlaga sprememba šestega odstavka, ne pa tudi sprememba sedmega odstavka, ki je bil na matičnem delovnem telesu sprejet in ki je dopolnil tekst veljavnega zakona, pri čemer je ohranil besedo v šestem odstavku, ki govori o tem razmerju cene pri ekonomsko najugodnejši ponudbi. In bi prosil, da dobimo mnenje, kaj se bo zgodilo, če bo ta amandma sprejet. Hvala.
Ja, seveda, temu predlogu bo ugodeno in pred glasovanjem boste dobili mnenje ustreznih služb Državnega zbora. Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, gospod Černač, proceduralno? Vsebinsko, gospod Černač, nato mag. Žerjav. Prosim, gospod Černač.
Glejte, gre za eno bistvenih sprememb zakona, zato bi vseeno prosil, da danes na tej seji Državnega zbora s strani predlagatelja, s strani državne sekretarke Ministrstva za finance izvemo, kaj je razlog tej spremembi zakona. Kajti tisto, kar smo slišali na Odboru za finance, niso bili argumenti. Rad bi danes slišal, kaj je argument temu, da se to merilo spreminja. To, da je v Evropi praksa, da tega ni, ni argument. Marsikaj je v Evropi praksa, pa se Slovenija po tej praksi ne zgleduje. Marsikaj je v Evropi vrednota in norma, pa Slovenija tem vrednotam in normam ne sledi. Treba se je tudi zavedati, da je praksa s področja javnega naročanja v državah Evropske unije bistveno daljša kot v Sloveniji, da se je v Sloveniji ta praska šele pred časom uveljavila in da je treba tudi z regulatornimi mehanizmi to prakso pazljivo usmerjati. Zaradi tega me zanima, kaj je resnična potreba, da se to spreminja, še posebej zaradi tega, ker so tudi posamezni člani Odbora za finance od strani vladajoče koalicije naš predlog na odboru podprli - predlog, ki je to razmejitev, kot jo imamo sedaj, v zakonu ohranil. Hvala.
Hvala lepa. Najprej bom dal besedo še mag. Radovanu Žerjavu, potem pa dobi besedo državna sekretarka. Prosim, mag. Žerjav.
Najlepša hvala za besedo. Po moji oceni rešitev, ki je predlagana, torej, da umikamo to merilo, ni dobra in je to pravzaprav korak nazaj. Sam razumem predlog zakona kot dobronameren. Torej, namen zakonodajalca je zagotovo, da se na tem področju naredi korak naprej, da naredimo več reda, ampak s to rešitvijo - ne vem [[...]]Zagotovo želimo vsi skupaj skozi ta zakon, prvič, povečati konkurenčnost ponudb dobaviteljev, izvajalcev in tako naprej. Po moji oceni, kot drugič, zagotoviti tudi naročniku neko večjo moč, da se bo lahko nasproti "svojim poslovnim partnerjem", da jih tako v narekovaju imenujem, lažje boril, da bo imel neko zakonodajno podporo. To, da umikamo ceno kot eno od najpomembnejših meril pri odločanju o najprimernejši ponudbi, pa se nam zdi res nerazumno. Sprašujemo se, ali je to merilo, ki je bilo do sedaj vključeno v zakonu o javnem naročanju, v enem in drugem, ali je to merilo kadarkoli in kjerkoli bilo razlog, da naročnik ni mogel izbrati najboljšega, najbolj kakovostnega, najcenejšega in, ne vem še kakšnega vse "naj" izvajalca, ponudnika storitev in tako naprej. Menim, da moramo tudi skozi to določilo - torej, da to merilo ostane - na nek način zaščititi naročnika, da ne bo prišlo do zlorab, namerni ali nenamernih. V tem primeru ne bom omenjal nekaterih afer, ki so še danes v zraku, od Patrie naprej in še katera druga, ob dejstvu, da če bi bilo to merilo izbrisano. Ne želimo, da bo jutri, ko bo ta zakon sprejet in tudi naslednji, da bo kakšno javno naročilo sporno tako ali drugače, ker bomo vsi po vrsti pametni in modri, ali je ta cena, ali je bilo upoštevanje cene pravilno, ali je bila cena dovolj upoštevana pri vseh merilih, ki so bili upoštevani za izbiro najboljšega ponudnika. Menim, da neko minimalno merilo na tem področju mora biti, da se o ceni moramo pogovarjati, da ne more biti kar prepuščeno samemu sebi. Teoretično je mogoče, da cena sploh ne bo upoštevana pri kakršnemkoli javnem naročilu. Skratka, menim, da tega ne smemo dovoliti, ker je to korak nazaj, kot sem dejal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Helena Kamnar državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, razlog, zakaj Vlada v svoji spremembi zakona predlaga ukinitev fiksiranega razmerja med ceno in drugimi merili, je predvsem ta, ker želi odpreti to določilo zakona tudi drugim merilom in s tem slediti smernicam Evropske komisije, ki pravijo, naj bi kakovost pri izbiri javnih naročil oziroma izbiri ponudnikov igrala bolj pomembno vlogo. Poleg tega Vlada pripravlja oziroma ima že pripravljeno uredbo, ki naj bi v sistem javnega naročanja vnašala vidik "zelenih" javnih naročil. Če želimo med merila za izbor posameznega ponudnika vnesti tudi okoljska merila, potem zna biti 60% utež pri ceni ovira za primerno uveljavljanje različnih meril, ker bo preprosto zmanjkalo prostora v obsegu 100% za posamezna druga merila. Naj vam postrežem z nekaj podatki. V tem trenutku pri javnih naročilih velja cena kot izključno merilo izbora v 77%. Prepričani smo, da se to merilo ne bo pomembno spremenilo in tudi izbor se ne bo pomembno spremenil, se pa vendar odpira možnost, da prihaja do izraza tudi kriterij kakovosti, življenjskega cikla izdelka, tehnične specifikacije, kot tiste stvari, ki so v tem trenutku zelo zanemarjene, zlasti pri nekaterih vrstah javnega naročanja. Cena ostaja merilo in še vedno lahko predstavlja tudi 100% merilo, še vedno lahko predstavlja 60% merilo, kot je v zakonu določeno, pa vendarle v posameznih primerih bo mogoče ravnati tudi drugače, ker so drugi elementi oziroma druga merila bolj pomembna od trenutne cene. Samo to je bil namen Vlade pri predlagani rešitvi.
Hvala lepa. Prosim, gospod Zvonko Černač.
Ja, potem tega ni treba spreminjati, ker vse te namene, o katerih ste govorili, lahko zdaj dosegate v okviru veljavnega zakona. Veljavni zakon zelo jasno določa, da na podlagi ekonomsko najugodnejše ponudbe z uporabo različnih meril lahko naročnik odda naročilo, pri čemer upošteva kakovost, ceno, tehnične prednosti, okoljske lastnosti, ki ste jih omenjali, estetske, funkcionalne, stroške poslovanja, stroškovne učinkovitosti, poprodajne storitve in tehnične pomoči, datum dobave, rok za dobavo oziroma dokončanje izdelka. Vse je navedeno, pri čemer je pa seveda limitirano, koliko v takem primeru mora znašati najmanj cena. In ni res, da je razmerje fiksirano. Določa samo, koliko mora v tem primeru cena, merilo je cena, znašati najmanj. In v vseh ostalih primerih je to 60%, na področju intelektualnih storitev celo 40%. Se pravi, da je vse to mogoče dosegati v okviru veljavnega zakona. S spremembo, ko se ta razmerja odpravljajo, bo pa merilo cena lahko 1%, 2, 3, 5, 10, 50, 100. Eden izmed naročnikov bo izbral isto storitev pod enakimi pogoji, ob upoštevanju merila cene 5% ponderja, nekdo pa ob upoštevanju 90% ponderja. In bosta dva naročnika v tej državi isto storitev, isti izdelek dobila za bistveno različno ceno. To ni v redu. Predvsem pa ni v redu ta določba zaradi tega, ker odpira pot koruptivno-klientelističnim dejanjem. In če se želijo ta dejanja preprečevati, jih je treba izvorno preprečevati v zakonih, ne potem preko razno raznih korupcijskih komisij. Ta pot je napačna. Jaz ne rečem, da Slovenija ne bo čez pet let, deset let, na taki točki, da tega več ne bo treba pisati v zakone. Ampak trenutno žal tam še nismo in zaradi tega je ta amandma škodljiv, je slab in ne olajšuje položaja naročnikom. Otežuje jim ga. In jaz vam povem, da se bo večina naročnikov ravno zaradi tega raje odločala za merilo najnižja cena. Ravno zaradi tega, da ne bodo pod udarom takih ali drugačnih špekulacij. In ravno nasprotno boste dosegli. Zaradi tega menim, da tega amandmaja ni dobro sprejeti. Veljavna ureditev je ustrezna in omogoča doseganje vseh tistih učinkov, ki ste jih navajali malo prej v tej obrazložitvi, ker je vse to v zakonu zapisano. Je pa dan skozi to nek okvir, preko katerega ni mogoče iti ravno zaradi tega, da je na eni strani v zaščiti naročnikov in na drugi strani, da tudi po tej vsebinski plati ne napotuje k drugačnim ravnanjem. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa. Da, strinjam se z vami, gospa državna sekretarka. Lahko je 100%, lahko je 80, lahko pa je tudi 20 ali pa nič, teoretično. Razlog, da v tem primeru, ko imamo neko merilo za ceno, ali naj bo 60, tako kot je sedaj trenutno, in želimo umakniti, ali pa tako, kot je bil predlog s strani SDS, da bi naj bil 40, da potem ni prostora za neka druga merila, to pa "se mi zdi res bosa". Sami zelo dobro veste, znotraj posameznega javnega naročila lahko skozi različne pogoje, ki si jih naročnik izbere in jih zapiše jasno in preudarno, zapišemo karkoli hočemo. Tudi v primeru zelenih naročil. Če želimo zeleno naročilo, ga bomo znotraj javnega naročila in vse dokumentacije in pogojev, ki so znotraj te dokumentacije ustrezno tudi opredelili. In to ne pomeni, da lahko na ceno kar tako lepo pozabimo. Pa ne želimo, samo 40%, najmanj, naj bo merilo cena. Mislim, da je dovolj prostora za vsa ostala merila, ki jih dajemo na razpolago naročniku, da si jih bo izbral. Vse ostalo se lahko na dolgo in na široko opredeli skozi razpisno dokumentacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo o amandmaju k 18. členu. V razpravo dajem 50. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Gospod Rado Likar.
Hvala lepa. V tem 50. členu predlagamo v Poslanski skupini SDS, da se številka 30 nadomesti z 10 in številka 100.000 s 30.000. Tu v 50. členu se pojavi nov odstavek, ki sicer govori o vrednosti nagrad podeljene posamezniku, ki ne sme presegati 30.000 evrov. Vrednost nagrade, podeljene gospodarskemu subjektu, pa ne sme presegati vrednost 100.000 evrov. Najprej se pojavlja vprašanje, od kod ta kriterij za te nagrade. Zakaj prav ta predlagana višina v tem predlogu zakona? V poslanski skupini mislimo, da se te nagrade poleg tako ali tako že dobljenega plačila za opravljeno delo še te nagrade in v taki višini, zato predlagamo, če že so te nagrade, da so v nižjem znesku. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju in 50. členu? Ugotavljam, da ne želi. Zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 38.A točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNEM NAROČANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predstavnica Vlade je predlog zakona obrazložila že pri točki 10, zato dajem besedo članici Odbora za finance in monetarno politiko Renati Brunskole. Ta odbor je seveda kot matično delovno telo obravnaval ta predlog zakona. Prosim, Renata Brunskole.
Hvala lepa. Še enkrat lepo pozdravljeni! Ker je bilo že prej povedano bistvo sprememb oziroma predloga o spremembi in dopolnitvi Zakona o javnem naročanju oziroma tudi prejšnjega zakona, tudi sama sedaj ne bi na dolgo govorila o tem, o čemer je razpravljal tudi Odbor zafinance in monetarno politiko. Morebiti bi samo želela poudariti, da je odbor pozornost namenil tudi določbi 28. člena, kjer je bil v razpravi podan tudi predlog za dodatno zakonsko opredelitev pojma podizvajalec. Ker obravnavana vprašanja terjajo dodatno proučitev, odbor sicer ni oblikoval konkretnega predloga, na podlagi katerega bi sprejel svoj amandma k 28. členu. V okviru razprave o 54. členu in o vloženem amandmaju treh koalicijskih poslanskih skupin je bilo v razpravi zaradi ustavno opredeljene domneve nedolžnosti opozorjeno na protiustavnost tako predlagane rešitve. Tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila na nesprejemljivost predlaganega amandmaja, zato je odbor sprejel svoj amandma k 54. členu. V okviru razprave o posameznih členih je predstavnica Zakonodajno-pravne službe opozorila na 2. člen in 36. člen, saj z amandmaji treh koalicijskih poslanskih skupin ni bilo v celoti upoštevano mnenje Zakonodajno-pravne službe. Vprašanja terjajo dodatno proučitev in morebitno ustrezno nadgraditev določb 2. in 36. člena v fazi druge obravnave predloga zakona na seji Državnega zbora. Naj pa še tudi poudarim, v razpravi o posameznih predlaganih rešitvah so razpravljavci največ pozornosti namenili določbam 21. člena in vloženemu amandmaju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. V razpravi je večina članov odbora izrazila mnenje, da so slovenske razmere na tem področju specifične in povzročajo določene težave, zaradi česar presoje razmerja med merili ni primerno popolnoma prepustiti naročniku, ker bo to ponovno povzročilo probleme, ki so že obstajali pred uvedbo veljavnega zakona. Izraženo je bilo tudi nasprotno mnenje, da to razmerje morda ne zagotavlja nujno zaščite naročnika, lahko pa spodbuja dampinške cene, če naročniki izbirajo ponudnike z najnižjo ceno. Na podlagi razprave je odbor sprejel svoj amandma k 21. členu. Odbor je oblikoval in sprejel svoje amandmaje k 5., 6., 11., 21., 25., 36., 54., 56. in 62. členu. Odbor je sprejel vložene amandmaje Poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares in LDS, razen amandmaja k 21. členu, ki je bil umaknjen, k 36. členu in 54. členu pa je bilo mnenje, da je brezpredmeten. Sprejel je tudi amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 36. členu, ni pa sprejel njihovega amandmaja k 54. členu. Glede na sprejete amandmaje je tudi pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je bil tudi sestavni del tega poročila in ga imamo tudi v gradivu k seji. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Še enkrat prijazen pozdrav vsem in pa uspešno nadaljevanje delovnega dne, ki smo ga začeli, vidim, dobro, konstruktivno, povezovalno, v iskanju najboljše optimalne rešitve tudi za javno naročanje v tej državi. Tudi temu zakonu v tem delu bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije dali vso podporo, kajti kot je bilo že obrazloženo in predhodno obravnavano, področje javnih naročil urejajo trije pomembni zakoni, med njimi dva materialna, in sicer Zakon o javnem naročanju in predhodno obravnavani Zakon o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in na področju poštnih storitev. Tretji zakon, to je pa Zakon o reviziji postopkov javnega naročanja, pa ureja pravno varnost ponudnikov v postopkih oddaje javnih naročil. Ker gre pri dveh materialnih zakonih za sistemsko podobna zakona in z zakonom predlagane vsebinsko enake rešitve, bomo podobno kot predhodno obravnavani zakon o javnem naročanju na vodnem, energetskem in transportnem področju in področju poštnih storitev ter trenutno obravnavani zakon zagotovo v celoti podprli. Še enkrat je treba s tega mesta poudariti, da se zavzemamo za predlagane rešitve predvsem z zagotovitvijo finančne discipline v odnosu do podizvajalcev. To se nam zdi pomembno. Na eni strani se zavedamo, da je to treba urediti, tveganje je več administracije, administrativne obremenitve, tukaj se bomo zavzemali, da je tega čim manj, da ne bomo otežili dela ponudnikom ter na tak način omejevali konkurence. Dejstvo je tudi, da veliko izvajalcev svoje obveznosti do podizvajalcev redno poravnava, zato je pri tem razmišljanju in ureditvi te problematike treba imeti v mislih tudi to, da le-ti ne bi bili dodatno obremenjeni. Ampak sistemsko je vedno težko zagotoviti tako selektivno obravnavo. Vsekakor pa je vsebovana rešitev prvi pravi korak k temu, da bodo podizvajalci zaščiteni, saj mora biti država v prvi vrsti tista, ki bo zagotavljala, da so obveznosti do dejanskih izvajalcev vedno redno poravnane, še posebej pa v tem recesijskem času. Naslednja pomembna zadeva je uvedba evidence ponudnikov z negativnimi referencami. Pomembna zadeva je tudi racionalizacija postopka in zmanjšanje stroškov v zvezi s preveritvijo ponudbe ter s tem povezanim ugotavljanjem sposobnosti ponudnikov in jasnejša opredelitev prekinitve postopka in zavrnitev vseh neustreznih ponudb. Ker je časa še nekaj, se je treba dotakniti tudi tistega, o čemer smo že nekaj govorili, to je problematika razmerja med ceno in ostalimi merili, saj tudi Vlada kot predlagateljica navaja, da se je to v praksi in realnem življenju marsikdaj že pokazalo za problematično, saj se daje ceni večji pomen, prednost pred kakovostjo. Mi se zavzemamo za realen kompromis med ceno in kakovostjo, zato zakonski predlog to omejitev, ki se nanaša samo na ceno, odpravlja, in sicer z dikcijo, da mora naročnik sam merila oblikovati tako, da sta ponudnik, ki je oddal ponudbo za vse sklope, in ponudnik, ki je oddal ponudbo za en sklop ali samo del sklopov, v enakopravnem položaju. Ravno ta enakopravna obravnava pa je eden tistih ključnih elementov, ki zagotavlja racionalno porabo javnega denarja. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zato glede na odprtost te dikcije opozarjamo, da je implementacijo teh določb v praksi nujno budno spremljati zaradi preprečitve morebitnega preferiranja določenih ponudnikov. In na koncu še enkrat poudarjamo, da se nam zdijo posodobitve tako imenovanih črnih list na mestu, saj je to tudi ena pomembnih varovalk, da postopki niso dodatno administrativno obremenjeni, da zaradi neutemeljenih pritožb ne izgubljamo več časa in da se tisti, ki se prijavi, prijavi s čistimi in dobrimi nameni za državo, z najmanjšo porabo sredstev narediti kar največ. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rado Likar.
Hvala lepa še enkrat za besedo, gospod predsednik. Ker sta zakona z vsebinskega vidika popolnoma enaka, je stališče naše poslanske skupine enako kot pri prvem zakonu. Imamo pripombo na 21. člen zakona, podobno kot pri prejšnjem zakonu tudi v tem ne vidimo razloga, da se stanje, kakršno je veljalo s sedanjo ureditvijo zakona, odpravlja. In kot je bilo danes že poudarjeno, se postavlja vprašanje, če bo amandma SD-ja sprejet, ali bomo imeli člen z dvema odstavkoma, ki bosta enaka. Pojavlja se tudi vprašanje. ali je smiselno in zakaj se cena, ki je eno od meril, odpravlja. Cena je eno od meril, ki niso tako abstraktna, vsa ostala so bolj abstraktna, in vedno se lahko pojavlja dvom o objektivnem odločanju pri tem. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojz Potočnik. Prosim.
Spoštovani predsednik, predstavniki Vlade, kolegi. Danes Državni zbor poleg novele zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev obravnava tudi novelo zakona o javnem naročanju, ki ju je Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Rešitve v obeh predlogih novel zakonov, kot ste že ugotovili, so identične. Predloga implementirata evropsko direktivo v slovenski pravni red in urejata nekatera vprašanja o javnem naročanju, ki naj bi privedla do večje preglednosti, poenostavljata administrativne postopke, hkrati pa rešujeta tudi vprašanje, ki se nanaša na plačilno nedisciplino. Z amandmaji odbora se na predlog koalicije v zakonsko besedilo vnašajo še nekatere spremembe na področju zahtevanih znanj za izvajanja javnega naročanja, na ta način pa bi se lahko izboljšala kakovost prav tega. Sicer novela prevzema določbe evropske direktive in si prizadeva za učinkovitost ter preglednost javnega naročanja. Ponovno se vrača postopek oddaje naročila male vrednosti. Ta naročila mora naročnik objaviti na portalu javnih naročil, s tem bo malim in srednjim podjetjem omogočen dostop do javnih naročil in zagotovljena večja preglednost. Med ključnimi rešitvami je Vlada predlagala tudi ukinitev razmerja med ceno in drugimi kriteriji pri izboru izvajalca javnega naročila. Moram reči, da smo poslanci koalicije, tudi v Poslanski skupini Zares, pri tem izrazili pomisleke o smiselnosti črtanja tega razmerja. Javna naročila pri gradnji infrastrukture so velik problem, kar izkazujejo številna povečanja prvotnih oziroma dogovorjenih cen z aneksi, zato je treba izoblikovati ustrezne rešitve za zaščito naročnika. V postopku javnega naročanja razvrstitev ponudb temelji na ceni, tako imenovano merilo "najnižja cena", ali na ceni in drugih merilih, kot so kakovost, življenjski cikel izdelka, storitve oziroma gradnje, tehnične prednosti, estetske in funkcionalne lastnosti, rok dobave in podobno ter merilo tako imenovane ekonomsko najugodnejše ponudbe. Zakon o javnem naročanju določa razmerje med ceno in ostalimi merili. V primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe, ko se poleg cene upoštevajo tudi druga merila, mora biti delež cene ne glede na vrsto in vrednost ostalih meril najmanj 60%, v primeru, da so predmet javnega naročanja intelektualne storitve, pa 40%. Ta zahteva po navedenem razmerju naj bi po mnenju Vlade bila problematična, saj daje ceni večji pomen kot kakovosti. Po drugi strani pa dosedanja praksa pretirano ni kazala na to, da bi bili naročniki pri izboru izvajalcev zaradi razmerja med ceno in drugimi kriteriji bistveno omejeni. Bilo pa bi smiselno, da se neko razmerje vendar ohrani. Posebej bi izpostavil dejstvo, da se z namenom ureditve plačilne nediscipline v postopkih javnega naročanja uvaja neposredna plačila podizvajalcem, tako imenovana asignacija. S tem se sicer naročniku nalaga dodatno delo, zlasti v povezavi s spremljanjem plačil, vendar ta ukrep na drugi strani pomeni zagotavljanje plačil podizvajalcem v razumnih rokih. O omenjeni rešitvi je bilo na odboru veliko polemik, ker niso bili vsi prepričani, ali bo učinkovala ali pa samo brez učinka zapletla postopke. Kljub vsemu v Poslanski skupini Zares uvedbo neposrednih plačil podizvajalcem za izboljšanje položaja malih in srednjih podjetij podpiramo, saj pretežni del slovenskega gospodarstva predstavljajo ravno mala in srednja podjetja. Mala podjetja in obrtniki običajno sicer niso sposobni sami izvesti javnega naročila, zato se na trg javnih naročil vključujejo posredno, preko glavnih izvajalcev. Neplačilo opravljenih del ali zamik plačila je lahko za takšen gospodarski subjekt, zlasti v času gospodarske krize, usoden. Sicer pa po naši oceni predlagane in sprejete rešitve v noveli zakona predstavljajo napredek in pričakujemo, da se bodo v praksi že kmalu po sprejetju pokazale pozitivne spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala lepa za besedo. Pred nami je zakon, ki uvaja skoraj popolnoma identične spremembe, kot predhodni zakon, o katerem smo že opravili razpravo. Zato so tudi naši pomisleki in razmišljanja popolnoma oziroma skoraj popolnoma enaki. Da se ne bom preveč ponavljam, naj izpostavim samo bistveno. Ključni pomisleki, ki jih imamo, izhajajo iz razmerij med zagotavljanjem enih in drugih načel, na katerih temelji sistem javnega naročanja. Rešitve, ki so pred nami, po večini zasledujejo prave cilje in namene, vendar pa se sprašujemo, ali so razmerja med načeli, ki se kažejo v konkretnih rešitvah, prava. Teh odgovorov, žal, nimamo in verjamemo, da jih bosta prinesla čas in praksa. Urejanje plačilne discipline. Kot rečeno, ideja je zagotovo prava, vendar menimo, da bi se Vlada problema morala lotiti na bolj sistemski način, sistematično. S to rešitvijo rešujemo le en segment problema, in sicer podizvajalce, ki delajo za tiste glavne izvajalce, ki so posel pridobili preko javnih naročil. Kaj pa vsi ostali upniki? Si ta problem ne zasluži celovite rešitve? Najbrž da, glede na plačilno nedisciplino, ki jo imamo v državi. Menimo, da v tem primeru gre za neke vrste obhod ali obvoz in da dajemo potuho tistim problematičnim, ki so sedaj izigravali plačilno disciplino, seveda na račun naročnikov, ki niso bili problematični, so vedno bili redni plačniki, in bodo sedaj reševali tudi še vse podizvajalce. Zagotovo je to lahko rešitev, ampak ne sistematična. Podpiramo, kot rečeno, rešitev, ki vsaj teoretično zagotavlja večjo transparentnost in konkurenčnost. Malim in srednjim podjetjem pa omogoča dostop do trga javnih naročil ter zmanjšuje možnost korupcije in klientalizma na področju javnega naročanja. Ali bodo te prednosti odtehtale dodatno administrativno delo in dodatne postopke, ki se jih na ta način vpeljuje, bomo videli tekom časa. Ponovno ne morem mimo spremembe doslej veljavne rešitve v primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe, ki določa, da mora biti delež cene, ne glede vrsto in vrednost ostalih meril, najmanj 60%. Mogoče je rešitev res preveč toga in bi bilo treba spremeniti zakonsko predpisano višino merila cene, vendar se z rešitvijo, ki določitev meril in ponderjev, ter s tem povezano odgovornost, popolnoma prepušča naročniku, žal, ne strinjamo. Ta rešitev se nam zdi sporna. Predlagatelj v tem primeru očitno izhaja iz dobronamernosti naročnika. Vendar če bi bil to temeljni princip, potem pravil glede javnega naročanja sploh najbrž ne bi potrebovali. Podpiramo rešitev, da se iz postopkov oddaje javnih naročil izloči ponudnik, ki je k ponudbi predložil neresnične izjave ali dokazila in ga je državna revizijska komisija oglobila zaradi navedenega prekrška, tako imenovano protikorupcijsko klavzulo oziroma uvrstitev ponudnikov, ki so podali neresnično izjavo v evidenco ponudnikov z negativnimi referencami. Podpiramo tudi sistemske rešitve glede instituta neveljavnosti pogodb, in sicer ničnost in izpodbojnost. Predvsem za primere, kot so sklenitev pogodbe v nasprotju z odločitvami Državne revizijske komisije, sklenitev pogodbe brez predhodno izvedenega postopka javnega naročanja in, ko je podan utemeljen sum, da je pri sklepanju pogodbe, izvedbe le-teh ali v zvezi z njo prišlo do posameznih koruptivnih kaznivih dejanj. V Poslanski skupini SLS bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat prav lep pozdrav! Naša poslanska skupina se je pri presoji točke dnevnega reda pri stališču do Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem energetskem in transportnem področju in področju poštnih storitev opredelila tudi za podporo te novele. Kot je bilo že povedano, se s predlaganimi novostmi na področju javnih naročil v Poslanski skupini DeSUS strinjamo, ker je predlagatelj sledil potrebam po odpravi anomalij, ki se v postopkih javnih naročil pogosto dogajajo tudi zaradi podnorminiranosti veljavne ureditve. Pričakujemo, da bodo predlagane izboljšane rešitve prispevae k učinkovitejšemu javnemu naročanju tudi zaradi tega, ker bo večji pomen kot doslej dan kakovosti predmeta javnega naročila pri oblikovanju meril za izbiro ponudbe. Vsi dobro vemo, da se na podlagi dolgih rokov, upoštevaje ekonomsko najboljše ponudbe v danem razmerju cene proti ostalim merilom, to je zlasti kakovosti in življenjski cikel izdelka, načelo gospodarnosti ni uresničilo. Poleg tega pa bo odprto tudi uvajanje socialnih in okoljskih vidikov v javno naročanje. Ker se z novelo uvaja nov institut, prekinitev postopka, to je odstop od pogodbe, ki naročniku omogoča, da po oddaji javnega naročila odstopi od podpisa pogodbe iz razlogov, da predmeta javnega naročanja ne potrebuje več ali da nima več zagotovljenih sredstev zanj, je pomembno, da je v takih primerih zelo natančno določeno tudi pravno varstvo ponudnika. Bistveno v zvezi s tem pa je tudi to, da je ta institut v obeh področnih zakonih poenoten. Glede na navedeno smo se v Poslanski skupini DeSUS odločili, da podpiramo tudi ta predlog.
Hvala lepa. Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Še enkrat, hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Pravzaprav sta po vsebini in namenu identična zakona, zato je stališče Slovenske nacionalne stranke o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju enako kot prej. Podpiramo ga, ker ima intenco in željo, predvsem v prvi vrsti narediti red in v drugi vrsti seveda tisto, kar je nujno zlo, usklajevanje z evropsko zakonodajo. Glede na to, da je bilo veliko prej povedanega, pa je še vedno ostala kakšna malenkost, na katero bi rad opozorili predvsem pripravljavce zakona. Glede na to, da so se začela odpirati neka vprašanja, ki jih ta zakon rešuje, bili smo pri vprašanjih malih naročil, kako odpreti možnost tistim, ki povprašujejo, ali trije ponudniki ali ne. Ob tem se odpira še eno vprašanje, v katerem vidimo mi nekaj težav v Slovenski nacionalni stranki, prav z naročili najnižjih vrednosti, ki so omejene 40 tisoč za blago oziroma 80 tisoč za gradnjo. Ampak tudi tukaj so vsi zelo iznajdljivi, tako naročniki kot izvajalci sklenejo pogodbo za, recimo, gradbena dela v vrednosti 80 tisoč evrov in potem z aneksi pridejo na realno ceno, ki pa je 120 tisoč bila prej in so jo skrili. Tudi to je ena od tistih stvari, na katere je bilo že opozorjeno, da je najbrž že res treba vprašanje plačilnih nedisciplin in pa takšnih nelegalnih transakcij urediti sistemsko v vseh zakonih. Za konec pa še enkrat. Večno bo ostalo odprto vprašanje, kako oblikovati merila, na osnovi katerih bo naročnik izbral izvajalca. Še enkrat pravim, da v Slovenski nacionalni stranki vemo, da je to težko. Ali zdaj pustiti ceno kot najmočnejši element, na osnovi katerega bomo najugodnejšega ali najboljšega izvajalca sprejeli, ali pa upoštevati v celoti evropske direktive, želje, da naj bi bila kakovost tista, ki določa najboljšega izvajalca. V obeh primerih bodo ljudje našli krive poti, da bodo prišli skozi na tak ali drugačen način. Ob tem bi želeli v Slovenski nacionalni stranki opozoriti, da so javna naročila ekonomska kategorija in ne pravna kategorija. Zakaj pravim "pravna"? Zato, ker so javna naročila pri nas verjetno bolj pravna kategorija, ker se v največji meri z njimi ukvarjajo pravniki, sodniki, ker je preveč odprtih možnosti, da se čisto vsak lahko pritoži na čisto vse, seveda pa zaradi tega trpijo roki in kvaliteta izdelave. Mislim, da je prav, da bi skozi ta zakon uveljavili to pomembno ekonomsko kategorijo javnega naročanja in jo tudi upoštevali. Oba primera, ali naj bo kakovost ali cena tista, ki določa najboljšega izvajalca, pa bo, še enkrat poudarjam, po mnenju Slovenske nacionalne stranke najbolje rešila tako imenovana protikorupcijska klavzula. Ali pa predlagamo, če je moč kakorkoli vnesti element, s katerim se na že določen in dogovorjen posel da neka meja, zakonsko določena meja, ki dovoljuje anekse v neki določeni višini. To pomeni, da bi v takem primeru argument, da je 60% naročila cena, vzdržal in bi bila cena tisti glavni element, ko bi izbirali najugodnejšega ponudnika. Če pa bi imeli varovalko, s katero bi rekli, na dogovorjeno ceno je dovoljeno zgolj in samo, govorim na pamet, 5% aneksov, ob predvidevanju, da se karkoli zgodi, potem ne bi bilo nobenih sporov več. Tudi to je eden od predlogov za pomoč pri rešitvi tega problema, s katerim se bomo pri obravnavi amandmajev srečali. Slovenska nacionalna stranka podpira Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, ker stremi k boljšemu urejanju teh vsebin in dejansko prihaja do odločitve, da je javno naročanje zgolj in samo ekonomska kategorija.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. 1. 2010, to se pravi danes. V razpravo dajem 2. člen ter amandma poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim, gospod Černač.
V bistvu se zakona podvajata, tako da se postavlja vprašanje, ali ne bi bilo možno te materije urediti na pregleden način v enem zakonu. Ampak ne glede na to, ambicija tega člena, ki ga je treba brati v povezavi z 28. členom sprememb, je bila, da uredi plačilno nedisciplino glavnih izvajalcev proti podizvajalcem. Vprašanje, če se da to urejati v Zakonu o javnem naročanju. Verjetno ne. Tudi s tem, kar je zdaj tukaj predlagano in s tem tolmačenjem, koga se šteje za podizvajalca, tega ne bo mogoče urediti. To je po moje vendar vsem jasno. In izgubljati čas in si delati iluzije, da bo s to spremembo, ki se zdaj predlaga, pa problem neplačevanja podizvajalcem urejen - mislim, da je smešno. Glede na to, kakor je zdaj ta zakon napisan, je seveda nemogoče pričakovati, da se bodo šli ponudniki to birokracijo, ki jo od njih zakon zahteva. Nekdo, ki ima 100 podizvajalcev in dobaviteljev ne bo niti pod razno teh 100 podizvajalcev in dobaviteljev ob oddaji ponudbe priglasil, ker bi to pomenilo, da morajo biti vsi zavedeni v pogodbi, vse fakture predložene naročniku in tako naprej. Kaj se bo zgodilo? Zgodilo se bo to, da bo večina glavnih izvajalcev imela enega podizvajalca. Enega! In ta bo seveda delal potem z vsemi ostalimi naprej, problem te plačilne nediscipline pa bo ostal v enaki meri kot do zdaj. Niti za en odstotek se ne bo spremenil. Tako je ves ta napor in vse te obljube, ki se dajejo tudi javnosti, da bo ta sprememba zakona kaj uredila, so brezpredmetne in bi se bilo res treba vprašati - zakaj, če že prihaja neka močna novela zakona, se te stvari ne pogledajo na tak način, da bodo imele v praksi potem tudi konkretne učinke, da bodo na eni strani razbremenile naročnike silne birokracije, preprečile možnosti takšnih ali drugačnih klientelistično-koruptivnih povezav in na tretji strani omogočale, da se bo ta trg izvajanja storitev in vsega ostalega dejansko čim bolj liberaliziral in odprl za vse. To so tisti glavni cilji, ki jih je treba zasledovati. Žal mislim, da tudi s tem poizkusom, ki je bil tukaj v dobri veri narejen, tega ne bo mogoče doseči in bo tu treba to področje plačilne nediscipline verjetno urejati z drugimi mehanizmi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsi predlagatelji, ki predlagajo amandmaje, predlagajo to v prepričanju, da izboljšujejo tekst zakona. Ali jim pri tem zmeraj uspe ali ne, je drugo vprašanje. Jaz sam imam tudi nekaj pomislekov. Večino sicer podpiram, podpiram oba zakona, prejšnjega in tega, ki ga imamo sedaj v obravnavi, se mi pa kar neposredno pojavlja vprašanje, ali pri tej silni želji, kako bi izboljšali našo zakonodajo, tudi po nareku direktiv, morebiti le ne preveč reglementiramo tako na drobno, da bodo ta javna naročila za mnoge postala, zlasti za tiste, ki nimajo velikih ekip, velikih štabov, ki se predvsem ali samo s tem ukvarjajo, veliko breme, ki ga bodo težko zmogli. In morebiti ne naredili pri tem tudi več slabosti, kot bi bilo potrebno. Ampak v osnovi, kot pravim, jaz oba zakona podpiram. V zvezi z amandmaji pa si dovolim tudi malo premisliti, in sicer najprej v zvezi s prvim amandmajem, ki ga predlagajo koalicijske stranke, ki se v glavnem sklicujejo, tako jaz to razumem, na dobre izkušnje Vlade iz bližnje preteklosti, ko je objavljala na portalu in se je na ta način povečala konkurenčnost ali pa vsaj izbira tistih, ki so ponudniki. Ampak s tem se je povečala razen možnosti izbire tudi možnost, da so se ponujali vse počez tudi takšni, ki so očitno prihajali s podcenjenimi ponudbami, z dampinškimi cenami, in so bili pripravljeni ponuditi svoje storitve ali delo za kakršnokoli ceno, ker pač niso imeli nobene tovrstne omejitve. Tu se zdi, da je morebiti nekolikan preveč ohlapno, če ne upoštevamo tega, kar predlagajo z drugim amandmajem predlagatelji. Upoštevati je treba še možnost, ki smo jo doslej poznali, da smo vabili ponudnike, tiste, ki so bili preizkušeni, tiste, ki niso prihajali za vsako ceno, in tiste, ki jim tako kot pač tudi v Inženirski zbornici in GIZ-z geodetov menijo, je treba dati neko prednost, ko so manjša in srednja podjetja, pa so pri teh javnih naročilih šibkejša v svoji kompetitivnosti. Jaz bom podprl ta amandmajski predlog, ki ga je koalicija vložila, ocenjujem pa, da ni dobro, da smo kar zavrnili predlog SDS v tem, da bi bilo možno ovirati ponudbe, pa tudi tisti predlog, ki govori o nekem absolutnem znesku, ki bi veljal kot merilo za izbor ponudb. Menim, da ta zavrnitev ni bila dobra. Sicer pa, kot pravim, bom podprl ta koalicijski amandma pa tudi zakon.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Jaz mislim, da je prav, da se o predlaganem zakonu, glede na to, da ima intenco marsikaj izboljšati, pogovarjamo. Bolj se pogovarjamo, dejansko več je možnih resnic kot tudi o vsebini, s katero se v načelu v Slovenski nacionalni stranki strinjamo. Torej neposredno plačilo, ob soglasju, podizvajalcem, ker je dober namer, ker rešuje finančno disciplino. To govorim namreč zaradi tega, ker je treba pa vseeno poudariti, da je dejansko treba finančno disciplino urejati sistemsko. Tudi pri teh primerih bi radi opozorili Vlado, da lahko pride do številnih manipulacij in številnih pravnih sporov, tako da je dejansko ob tem, kar so kolegi povedali, pravzaprav ta rešitev lahko tudi dvorezni meč. Najbolj čisto bi bilo, da je to posel med naročnikom in izvajalcem, in tudi finančni tokovi naj tečejo med tema dvema. To bi bilo najbolj pošteno. Ampak ker je nepoštenost že na strani izvajalca, po eni strani do naročnika in po drugi strani do podizvajalca, je v tem zakonu dana ta rešitev, ki jo pa v Slovenski nacionalni stranki ne bi radi odrekli potencialnim podizvajalcem, pod pogojem seveda, da posli tečejo čisto. Kar pa se drugega amandmaja SDS-a tiče, pa ga jaz tudi dejansko razumem kot eno alternativo, ki osnovni predlog, da se postopek oddaje naročil male vrednosti z namenom pridobitve ponudb objavi na portalu javnih naročil. To je seveda čisto v redu in pošteno in pomeni, da se lahko prijavi kdorkoli, nič pa ne bi bilo narobe, če bi pustili tudi dosedanjo možnost, ker jaz jo razumem kot alternativno, postopek oddaje naročil male vrednosti je poenostavljen postopek javnega naročanja, v katerem naročnik, mogoče bi bila boljša dikcija, da lahko pozove k oddaji ponudbe vsaj tri ponudnike oziroma objavi na portalu za možnost oddaje javnega naročila. Jaz, razen če narobe razumem, nič spornega ne vidim v tej možnosti, obojestranski možni rešitve. Če pa ta amandma izključuje predlog, ki je v predlogu zakona o spremembi zakona, pa seveda v Slovenski nacionalni stranki tega drugega amandmaja, če izključuje eno ali drugo, pa ne bomo mogli podpreti tega amandmaja. In nazadnje, kot je bilo že povedano, drži tisto, o čemer danes nihče ni spregovoril, ampak sedaj pa res že, glede na to, da smo člani odborov, še to opozorilo. Tako število spremenjenih členov v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju kot tudi število amandmajev, ki se na ta predlog zakona še pojavljajo, ponovno, mislim, da že petič ali šestič, nas je Zakonodajno-pravna služba obvestila, da se v vseh teh zakonih spreminja več kot tretjina vseh členov, kar je pogoj za vprašanje oziroma je že bolj pogoj za to, da se oblikuje nov zakon. Predlog, ki ga je dal kolega z moje leve strani, je na mestu. Mogoče v prihodnosti ne popravke in ne predloge zakona o spremembah zakonov, ampak v najkrajšem možnem času je treba narediti zakon o javnem naročanju: močan, kvaliteten zakon v tej smeri, ki bo zajel oba. Amandmaje k 2. členu bomo, če dejansko gre za alternativno izbiro, za dve možnosti: in podprli. Če pa gre za ali ali, pa drugega amandmaja k 2. členu ne bomo mogli podpreti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmajih k 2. členu? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen ter amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 21. člen ter amandma Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Černač, prosim.
Ponovno razpravljamo o tej spremembi, ki je identična kot pri prejšnjem zakonu. O tem, da se črta razmerje merila, cena v primeru ekonomsko najugodnejše ponudbe. Zanimivo je poslušati o tem amandmaju, ki ga predlagajo poslanske skupine iz Pahorjeve koalicije, ob tem, da so nekateri v stališču nakazali, da to ni dobro, kar se tukaj predlaga. Jaz moram reči, tega ne razumem. Še bolj pa ne razumem tega ob dejstvu, da je en del poslancev, članov Pahorjeve koalicije, na odboru podprl rešitev, ki je kontra tej, ki se sedaj z amandmajem predlaga. To je eno čudno, dvolično ravnanje, ki se je na neki način ponovilo nekajkrat na Odboru za finance - kjer nekaj izglasujemo, potem pridemo v Državni zbor, poslušamo, kako se nekateri s tem, kar je bilo izglasovano, strinjate, in vidimo amandmaje z vaše strani, ki govorijo v kontra smeri. Glede tega člena in glede vrednotenja pri ekonomsko najugodnejši ponudbi danes žal ni bilo slišati nekih argumentov, ki bi pritrjevali, da je potrebno ta del iz zakona črtati, nobenih argumentov. Ne le s strani opozicije, tudi s strani vladajoče koalicije je bilo slišati kar nekaj pomislekov, da se to stori. In res ne vem, zakaj se pri tem amandmaju vztraja, ker je očitno spoznano, da ni dober in ne bo nič dobrega prinesel. Dobili bomo to, da bo nekdo za enako storitev lahko nekoga izbral za milijon evrov, drugi pa za enako storitev nekoga za 20 milijonov evrov. In vse bo formalnopravno korektno. In če bo to naredil nekdo, ki je na politični opciji opozicije, bo dobil na glavo tožilstvo, Kosa in ne vem koga še vse. Če bo pa to naredil nekdo, ki je na politični opciji vladajoče koalicije, se ne bo zgodilo nič. To se ustvarja s to spremembo: nered, zmeda. In to ni dobro. Glede dampinških cen - ta določba nima nobene povezave z dampinškimi cenami. V sedaj veljavnem zakonu - in to se ne spreminja - ohranjamo merilo najnižje cene. Če se naročnik odloči za izbiro izvajalca, dobavitelja in ne vem koga na podlagi merila najnižje cene, bo to merilo uporabil in mora biti skrben in pazljiv, da ne bo izbral nekoga, ki bo ponujal dampinško ceno. Vendar mu že sedanji zakon omogoča, da takega ponudnika izloči in mu ga ni treba naprej obravnavati. Merilo ekonomsko najugodnejše ponudbe pa govori o nečem drugem. In razmerje, ki je sedaj postavljeno v zakonu, ne preprečuje, da se vsa ostala merila poleg cene še lahko uporabijo za izbiro kvalitetnega ponudnika. Že na odboru sem povedal, da je normalno, da je pri nekem projektantu pri iskanju nekih projektantskih rešitev mnogo več vredno, da so te rešitve ustrezne, kot pa samo cena tega izdelka. Vendar je že po sedanjem zakonu mogoče na podlagi teh meril, ki so v zakonu določena, izbrati nekoga, ki ponuja 9 milijonov evrov, namesto nekoga, ki ponuja 4 milijone evrov, ker ponuja boljše rešitve, ki bodo potem v izvedbi tega projekta prihranile na desetine milijonov evrov. In je normalno, da se tako dela in tako ravna, ni pa dobro, da se že skozi zakon spodbujajo neka ravnanja, ki so lahko dvomljiva in niso dobra. Za to ni popolnoma nobene potrebe. Ta določba je škodljiva, še enkrat povem, za naročnike, za izvajalce, za pravni red, za vse. Zato predlagam, da ta amandma umaknete. Hvala.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo, vas obveščam, da v Državnem zboru gostimo slovaškega ministra za obrambo, njegovo ekscelenco Jaroslava Baška. Ministra in člane delegacije, ki so se nam pridružili na galeriji, prisrčno pozdravljam in jim želim uspešen obisk v Republiki Sloveniji! Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 21. členu? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo o amandmaju k 21. členu. V razpravo dajem amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 36. členu. Želi kdo razpravljati? Prosim, gospod Zvonko Černač.
Še enkrat hvala lepa. Jaz mislim, da je ta amandma formalnopravno problematičen. Mislim, da že obstaja mnenje Zakonodajno-pravne službe, ker je bilo nekaj podobnega že obravnavano na seji Odbora za finance, ki govori o tem, da takšne določbe pravnoformalno ni mogoče uzakoniti. Ta določba namreč govori, da po sprejemu odločitve o oddaji javnega naročila lahko naročnik do sklenitve pogodbe odstopi od izvedbe iz razlogov, da predmeta javnega naročila ne potrebuje več ali da zanj nima zagotovljenih sredstev. Po sprejemu odločitve, do podpisa pogodbe - kakšna pravna varnost je potem v tej državi za ponudnike, ki se, mi govorimo o javnih naročilih v celoti, mi govorimo o javnih naročilih, ki so lahko vredna več 10 milijonov evrov, kjer se mora naročnik za to, da se prijavi, na ustrezen način pripraviti, mora zbrati, ne samo goro dokumentacije, tudi pridobiti ustrezne garancije, v posameznih primerih narediti vsebinske in tehnične predpriprave, ki nekaj, in to ne malo, stanejo. In potem je ta naročnik izbran. Dobi obvestilo o tem, da je izbran na kar se v nedorečenem roku, ker tega zakon ne določa, izvajalec dobi obvestilo da je izbran, naročnik odloči, da z njim pogodbe ne bo sklenil, zaradi tega, ker zdaj pa kar naenkrat tega ne potrebuje več. Ja, zakaj pa je šel potem v javno naročilo, saj ga mora imeti nekje opredeljenega, v nekih razvojnih programih, za to mora imeti zagotovljena sredstva v svojem finančnem načrtu? In če ugotovi, da nima več denarja oziroma da tega ne potrebuje več, gladko malo ugotovi, na podlagi soglasja Vlade oziroma nadzornega organa, če ne gre za Vlado, da tega ne rabi več ali pa da nima denarja in lahko odstopi od tega. To je nemogoča določba, tudi mislim, da je pravnosistemsko zmotna, zato bi bilo nujno, preden sploh o takšnem amandmaju odločamo, dobiti pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe, kaj je s tem. Ali lahko na tak način sistemsko zrušimo neko določbo v zakonu, ki je drugače v celoti verjetno konsistentna? Mislim pa, da to ne gradi pravne varnosti in da omogoča takšna in drugačna špekulativna dejanja, ki za nobenega niso dobra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mene Zakonodajno-pravna služba ni obvestila, da bi bilo s tem amandmajem karkoli narobe, jih bom pa ponovno opozoril na te vaše pripombe in vas tudi obvestil o njihovem stališču, če bo kakorkoli drugačno. Prosim, gospod Černač.
Saj nisem govoril o amandmaju, gospod predsednik. Govoril sem, da smo to določbo, ta predlog Vlade na odboru spremenili. Odbor je sprejel amandma na to določbo in je to določbo spremenil. In se sedaj ponovno vrača nazaj v obliki amandmaja Pahorjeve koalicije. O tem sem govoril. In mislim, da v celoti ta določba ni dobra.
Potem sva govorila o isti stvari, namreč o amandmaju, ki je sedaj v obravnavi. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 36. členu? [[Ne želi.]] Zato zaključujem razpravo. In v razpravo dajem 46. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati o tem? Gospod Rado Likar.
Hvala lepa. Jaz bi ob tej priložnosti, sedaj ko obravnavamo ta zadnji zakon, vprašal gospo državno sekretarko, za kakšne nagrade gre in zakaj so predlagane ravno v tej višini. Mi prelagamo nižje nagrade. Hvala.
Hvala lepa za besedo. Glede na vprašanje. Gre za nagrade v primeru javnih natečajev. Javni natečaji se ponavadi izvajajo pri večjih projektih, predvsem so to večji gradbeni projekti ali pa kakšne kompleksne rešitve, ki vsebujejo gradnjo in še kakšne druge zadeve zraven. V takih primerih je predvidena nagrada za tistega, katerega rešitev zmaga oziroma včasih tudi za drugo in tretjo najboljšo rešitev, kaskadno, tako da je zmagovalec nagrajen z največjo nagrado, druga dva ponudnika pa z manjšo nagrado. Namen teh nagrad je, da se na nek način povrnejo stroški, ki jih ima ponudnik s pripravo takšnega projekta. Glede na to, da gre za večje projekte, je tukaj vloženega zelo veliko dela in ta nagrada nekako povrne vložene stroške. V primeru, da bi bile te nagrade precej znižane, obstaja velika nevarnost, da se dobri projektanti, ker tukaj gre največkrat za projektantske zadeve, ne bi prijavljali na natečaje in bi na ta način zmanjšali kakovost končne ponudbe in tudi kakovost posameznih rešitev. Zaradi tega Vlada meni, da so vrednosti, kot so predlagane, primerne in zagotavljajo dovolj kakovostnih rešitev v primeru zahtevnejših natečajev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 38.a točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O INFRASTRUKTURI ZA PROSTORSKE INFORMACIJE, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ugotavljam, da predstavnik Vlade prihaja. Dva sta bila prijavljena, da podata mnenje Vlade - minister za okolje in prostor in državni sekretar. Žal ne morem reči, da lahko vi prevzamete to funkcijo. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici Bredi Pečan za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za okolje in prostor je obravnaval Predlog zakona o infrastrukturi za prostorske informacije na svoji 13. seji 14. januarja letos in je pred obravnavo poslušal uvodno dopolnilno obrazložitev, ki jo je podal na odboru tukaj sicer prisotni generalni direktor Geodetske uprave Republike Slovenije gospod Alojz Seliškar, ki je povedal, da se predloženim zakonom v slovenski pravni red prenaša direktiva o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti. Predlog zakona določa pravne okvire za vzpostavitev in delovanje prostorsko podatkovne infrastrukture v Republiki Sloveniji, kot sestavnega dela evropske infrastrukture. Z zakonom se uvajajo ukrepi za zagotavljanje konsistentnih zbirk prostorskih podatkov in popolnost vpisov teh zbirk za medsebojno povezljivost prostorskih podatkov iz različnih zbirk ter kompatibilnost infrastrukture za iskanje, dostop in uporabo prostorskih podatkov. Predlog zakona določa tudi pogoje za uporabo podatkov in zagotovitev učinkovite skupne uporabe prostorskih podatkov in storitev, v zvezi s prostorskimi podatki med javnimi organi. Za zagotovitev učinkovitega izvajanja zakona pa je predvidena vzpostavitev nacionalne točke za stike, naloge te točke bo izvajalo ministrstvo, pristojno za geodetsko dejavnost oziroma samo po sebi razumljivo, Geodetska uprava Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba je opozorila oziroma dala pripombe k 14. in 18. členu. Pri prvem glede jasnejše določitve pogojev za povezavo z državnim komunikacijskim omrežjem in pri 18. glede konkretizacije izvedbenih pravil. Na osnovi tega so tudi poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares in DeSUS ter Poslanski klub LDS vložile amandmaja k tema dvema členoma. Tudi Državni svet je v svojem mnenju podprl ta zakon, sprejel pa je sklep, da naj Vlada in Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj proučita pobudo, da bi se operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013 dopolnil tako, da bi bila zagotovljena sredstva tudi za sofinanciranje prostorske izgradnje podatkov infrastrukture tudi iz sredstev Evropske unije. Vlada se je na to tudi odzvala in rekla, dala mnenje, da ne glede na to, da sredstev za izvedbo zakona samega v proračunih za leto 2010 in 2011 niso predvidena, ker pač zakon še ni bil sprejet ob sprejemanju proračunov, da bo z ustrezno prerazporeditvijo zagotovila potrebna sredstva. Odbor je v okviru druge obravnave predloga zakona opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih in vloženih amandmajih in kot rečeno glasoval tudi o obeh amandmajih štirih koalicijskih poslanskih skupin ter sprejel oba amandmaja. Po opravljeni razpravi o posameznih členih je glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejeta amandmaja je bil pripravljen dopolnjeni predlog zakona o infrastrukturi za prostorske informacije, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog zakona imamo zdaj na klopeh. Prepričana sem, da bo ta zakon, tudi lahko pospešil pripravo in sprejemanje mnogih prostorskih, planskih in izvedbenih aktov, kjer je zaradi pomanjkanja povezanih podatkov o prostorski infrastrukturi pravzaprav tudi eden od razlogov za počasne postopke. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Silva Črnugelj, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni direktor, kolegi in kolegice! Silovit razvoj telekomunikacij in informacijske tehnologije je tudi v slovenski državni upravi spodbudil željo po hitrejšem prehodu iz klasičnega na elektronsko poslovanje. Ta želja se je v preteklosti tudi na nekaterih področjih uresničila, na drugih so le močno prisotna hotenja. V Republiki Sloveniji so potrebe po kakovostnih in enostavno dosegljivih prostorskih podatkih za namene izvajanja javnih nalog in za podporo poslovnim procesom v zasebnem sektorju že dolgo znana in prisotna. Posamezni sektorji javne uprave so vzpostavili digitalne prostorske podatke za območje cele države ter zagotovili njihovo dostopnost uporabnikom na različnih standardnih načinih. Vendar se pa nekaterih podatkovnih podatkov o prostoru ne vodi in obratno. Enake podatke zbira in vodi več različnih subjektov. Nemalokrat smo bili priče pomanjkanju dokumentacije o zbirkah prostorskih podatkov, obstoječi opisi zbirk podatkov pa na žalost pogosto niso bili popolni in to je imelo tudi vpliv na sprejemanje različnih prostorskih aktov. Posamezne podatkovne zbirke pogosto ni mogoče povezati z drugo podatkovno zbirko. Infrastrukture za iskanje, dostop in uporabo prostorskih podatkov delujejo med seboj ločeno, pogosto pa onemogočajo oziroma zavirajo souporabo obstoječih prostorskih podatkov, tudi iz institucionalnih in pravnih ovir, eno izmed teh pravnih ovir bo tudi ta danes predlagani zakon poskušal na en način uskladiti skladno s proporcionalnostjo in sorazmernostjo. Na področju posredovanja okoljskih in prostorskih podatkov v tem trenutku ni mogoče govoriti o enotnih politiki ali skupni zakonski podlagi. Zato pa je pred nami v prvem branju zakonska rešitev, ki bo implementirala v slovensko zakonodajo določbe direktive iz PHARE, ki temelji na infrastrukturah za prostorske informacije, ki jih usposabljajo in upravljajo države članice. Predlagane rešitve Zakona o infrastrukturi za postopke informacij uvajajo na področje dostopa do prostorskih informacij na čelo dostopnosti prostorskih informacij in storitev na enem mestu in skladno z načelom sorazmernosti, ki izhaja iz iste direktive, zagotavlja večjo učinkovitost, medsebojno usklajenost, kvaliteten in lažji dostop do evidentiranih podatkov v prostoru s sredstvi informacijsko-komunikacijske tehnologije ter razvijanja novih storitev posredovanja podatkov. V poslanski skupini menimo, da kljub ohlapno določenim rokom iz direktive 2, 5 in 7 let, izredno zahtevnim zahtevam, ki določa, bo težko slediti, pa vendar to zahteva nenehno spreminjanje in spremljanje, poročanje in korigiranje tega izredno zahtevnega področja, ki po svoji naravi zahteva intenzivno usklajevanje in korigiranje različnih področij. Skladno z okviri, ki so potrebni za doseganje ciljev, ki temeljijo na tem zakonu o infrastrukturi, najbolj pomembno je izpostaviti, da se v državi in Republiki Sloveniji vzpostavlja infrastruktura za prostorske informacije, določajo se splošna pravila za vodenje in delovanje te infrastrukture in omogoča in zagotavlja konsistentnost zbirk prostorskih podatkov, popolnost podatkov oziroma zbiranje in vodenje enotnih prostorskih podatkov na več mestih in na različnih prostorih. Zakon ne določa zahteve po zbiranju novih podatkov, kar je zelo pomembno, saj je množica teh podatkov že prisotna, vendar ta zakon le pripomore k urejanju in dostopnosti. Zakon določa in definira, kaj je to zbirka podatkovnih baz in podatkov, razvršča podatke v skupine in jih podrobno navede ter jih izredno jasno definira, omrežne storitve definira, omejitve javnega dostopa v 16. členu in jasno definira, da je pregledovanje in iskanje brezplačno, kar bodo še posebej pohvalili in bodo hvaležni vsi tisti, ki se ukvarjajo s prostorskim načrtovanjem in ki so vrsto let pač bili odvisni od vrste baz podatkov in neusklajenosti med njimi. Verjamem, da bodo tudi kreativni ustvarjalci in raziskovalci ter arhitekti, ki željno pričakujejo sodelovanje na evropskem prostoru, pozdravili ta zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Lah v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod podpredsednik. Prav bi bilo, da bi danes tudi predstavniki MOP-a, tisti, ki so bili najavljeni, razložili oziroma bili tukaj pri razpravi o tem zakonu. Rad bi popravil tudi mojo predhodnico, da imamo danes drugo obravnavo, ne prvo. Verjetno je to pomota, ker je prebrala stališča predlagatelja iz prve obravnave. Zakona o infrastrukturi za prostorske informacije temelji na direktivi Evropske skupnosti o vzpostavitvi infrastrukture o prostorskih informacij. Evropska skupnost je to uredbo sprejela 14. marca 2007. Namen direktive je zagotovitev potrebe za doseganje ciljev okoljske politike Evropske skupnosti. Cilj okoljske politike Evropske skupnosti je doseči visoko raven varstva okolja. Vse informacije, vključno s prostorskimi informacijami, morajo biti v pomoč pri oblikovanju politik in dejavnosti, ki lahko neposredno in posredno vplivajo na okolje. Direktiva določa ukrepe za uskladitev informacij med različnimi ponudniki in uporabniki. Na osnovi zahteve Evropske skupnosti moramo tudi v Sloveniji sistematično urediti in vzpostaviti infrastrukturo za prostorske informacije. Te informacije, zbrane na enem mestu, bodo zelo koristne tudi domačim uporabnikom. Vlada mora po sprejemu zakona čim prej sprejeti operativni program in vzpostaviti informacijski sistem. To nalogo bo prevzelo Ministrstvo za okolje in prostor oziroma Geodetska uprava na tem ministrstvu. Mogoče bi bilo le prav, da direktor Geodetske uprave, ki je tukaj prisoten, poda obrazložitev, kako se bodo lotili teh nalog iz tega zakona. Sicer pa Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podpira ta zakon.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franci Kek v imenu poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. Spoštovani! S predloženim zakonom se v slovenski pravni red prenaša Direktiva o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti. Predlog zakona določa pravne okvire za vzpostavitev in delovanje prostorske podatkovne infrastrukture v Republiki Sloveniji kot sestavnega dela evropske infrastrukture. Z zakonom se uvajajo ukrepi za zagotavljanje konsistentnih zbirk prostorskih podatkov in popolnost opisov teh zbirk za medsebojno povezljivost prostorskih podatkov iz različnih zbirk, ter kompatibilnost infrastrukture za iskanje, dostop in uporabo prostorskih podatkov. Predlog zakona določa tudi pogoje za uporabo podatkov in zagotovitev učinkovite skupne uporabe zbirk prostorskih podatkov in storitev v zvezi s prostorskimi podatki med javnimi organi. Za zagotovitev učinkovitega izvajanja zakona pa je predvidena vzpostavitev nacionalne točke za stike. Naloga te točke bo izvajalo ministrstvo pristojno za geodetsko dejavnost. Posamezni sektorji javne uprave so že vzpostavili digitalne prostorske podatke za območje cele države, ter zagotovili njihovo dostopnost uporabnikom na različne standardizirane načine. Zanje lahko ugotovimo, da so nekateri med njimi kakovostni in ažurni, nekateri pa niso popolni. Nekaterih podatkov o prostoru se ne vodi, in obratno, enake podatke zbira in vodi več različnih subjektov. Priča smo pomanjkanju dokumentacije o zbirkah prostorskih podatkov. Obstoječi opisi zbirk podatkov pa pogosto niso popolni. Posamezne podatkovne zbirke pogosto ni mogoče povezati z drugo podatkovno zbirko, ker infrastrukture za iskanje, dostop in uporabo prostorskih podatkov delujejo med seboj ločeno, pogosto pa onemogočajo oziroma zavirajo vso uporabo obstoječih prostorskih podatkov, tudi institucionalne, finančne in pravne ovire. Zato predlog zakona podpiramo, pri tem pa bi radi opozorili na predlog Državnega sveta, ki predlaga Vladi in službi Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da proučita pobudo, da se operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov za obdobje 2007-2013 dopolni tako, da bi se iz sredstev evropskih skladov poleg operacije vzpostavitve gospodarske javne infrastrukture sofinancirala tudi izgradnja prostorske podatkovne infrastrukture, temu ustrezno pa naj se nadgradijo javni razpisi za pridobitev evropskih sredstev.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla Predlog zakona o infrastrukturi za prostorske informacije, saj menimo, da gre bolj ali manj za tehnični zakon, ki v naš pravni res prenaša zahteve evropske direktive. Omenjena direktiva je bila sprejeta z namenom pravne ureditve sistema prostorskih informacij v smislu evropske okoljske politike, zato je skrajni čas, da tudi v Sloveniji sprejmemo pravno podlago za dostop do prostorskih podatkov in z njimi povezanih storitev na enem mestu. Pomemben napredek bo, ko se bo uredila tudi medsebojna usklajenost in poenotenje zbirk prostorskih podatkov, saj je trenutno to področje precej nedorečeno. Pri tem pa naj poudarim, da se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke strinjamo z opozorili Državnega sveta glede ocenjenih sredstev v višini 350 tisoč evrov, ki jih boste morali nekako zagotoviti v okviru razpoložljivih sredstev, če zares hočete realizirati projekt. V proračunih 2010 in 2011 namreč ta sredstva niso predvidena. Torej, kot sem že povedal, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlagani zakon podprla, upamo pa, da se bodo zadeve na tem področju dejansko začele urejati in da ne bomo ostali zgolj pri pravnih podlagah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat, lep pozdrav. Predlog Zakona o infrastrukturi za prostorske informacije daje pravno podlago za dostop do prostorskih podatkov in z njimi povezanih storitev na enem mestu ter medsebojno usklajenost in poenotenje zbirk prostorskih podatkov in z njimi povezanih storitev. S predlaganimi zakonskimi rešitvami se v slovenski pravni red prenašajo zahteve Direktive 2007/2 Evropske skupnosti o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski skupnosti, ki jo je Evropska unija hotela z namenom pravne ureditve področja infrastrukture za prostorske informacije, zaradi doseganja cilja Evropske okoljske politike. Čeprav je rok za prenos navedene direktive potekel 15. maja 2009, je do sedaj le devetim članicam Evropske unije uspelo zahteve prenesti v svoje nacionalne pravne rede. Pri tem pa lahko ugotovimo, da Slovenija roka za pripravo iz uredbe Komisije številka 1205/2008 z dne 3. 12. 2008 o izvajanju omenjene namenjene direktive glede metapodatkov, še ni zamudila. Direktiva, ki ji sledi predlog zakona, določa pravne okvire za vzpostavitev in delovanje evropske prostorsko podatkovne infrastrukture, ki jo sestavljajo infrastrukture za prostorske informacije posameznih držav članic skupnosti. Namen evropske infrastrukture za prostorske informacije je predvsem podpreti oblikovanje, izvajanje, spremljanje in vrednotenje politik skupnosti, povezanih s prostorom in okoljem. Predlog zakona torej ureja vzpostavitev, vodenje in vzdrževanje infrastrukture za prostorske informacije v Republiki Sloveniji kot sestavnega člena evropske infrastrukture za prostorske informacije. Predlog določa naloge v zvezi s vzpostavitvijo in delovanjem metapodatkovnega sistema omrežja za storitve, za dostop do podatkov in njihovo uporabo, koordinacijo, vzpostavljanje infrastrukture za prostorske informacije ter uporabo infrastrukture za prostorske informacije, nalaga posameznim javnim organom, pristojnim za vzpostavitev vodenja in uporabo prostorskih podatkov ter storitev, ki morajo biti zagotovljeni kot sestavni del slovenske in s tem tudi evropske infrastrukture za prostorske informacije. Kot infrastruktura za prostorske informacije so v zakonu določeni metapodatki, zbirka prostorskih podatkov in storitve v zvezi s prostorskimi podatki, omrežne storitve in tehnologije, dogovori o souporabi, dostopu in uporabi zbirk prostorskih podatkov in storitev v zvezi s prostorskimi podatki ter mehanizmi in procesi za usklajevanje in spremljanje postopanja po tem zakonu. Predlog zakona se uporablja za zbirke prostorskih podatkov in z njimi povezane storitve, ki se nanašajo na območje Republike Slovenije in so v elektronski obliki, so v pristojnosti javnega organa ali tretje osebe, če so zbirke določene z zakonom in se nanašajo na eno ali več tem iz tega zakona. Za zbirke, ki jih vodijo lokalne samoupravne skupnosti, se ta zakon uporablja samo, če so zbirke določene z zakonom. Seznam zbirk prostorskih podatkov objavi na svoji spletni strani ministrstvo, pristojno za okolje. Predlog zakona zavezuje upravljavce zbirk prostorskih podatkov, da zagotovijo zbirke in storitve, ki so vključene v seznam zbirk prostorskih podatkov, in sicer tako, da pri tem zagotovijo enotno označevanje prostorskih objektov, razmerje med prostorskimi objekti in informacije o časovni dimenziji podatkov in druge podrobnosti. S tem predlogom zakona se evidence ne bodo uredile same po sebi, zato bo odgovornost za njihovo popolnost še vedno ostala na upravljavcih posameznih prostorskih podatkov. Ta predlog je eden prvih korakov na poti do želenega stanja, torej, popolne evidence prostorskih podatkov. Da pa bomo imeli vse informacijske rešitve, ki so potrebne za dostop do teh podatkov oziroma njihovo povezavo, zagotovljene na enem mestu, ta zakon uvaja enotne mrežne storitve. Hkrati pa predlog zakona uvaja tudi nacionalno točko za stike, ki bo omogočila implementacijo zakona in kasnejšo implementacijo podzakonskih pravil, ki jih je sprejela EU. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo predlog zakona kot dobro podlago za vzpostavitev popolnih evidenc s prostorskimi podatki, zato ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Spoštovani prisotni. Zakon določa dejansko prostorsko podatkovno infrastrukturo, da bi zagotovili enotne podatke, ki naj bi bili dosegljivi na enem mestu za potrebe okolja in ostalo. Zakon uvaja direktivo EU v slovenski pravni red. Uvaja se nekaj ukrepov, da bi prišli do stanja, ko se bo na enem mestu zbiralo podatke o že obstoječi izbiri. Skratka, gre za enotne omrežne storitve, ki se bodo posodobile do te mere, da se ne bodo podvajale in bodo omogočale dostop tudi drugim uporabnikom. Zakon bo implementiran postopno v skladu s posameznimi uvedbenimi pravili, ki jih narekuje zakon o EU, seveda, v skladu s posameznimi operativnimi programi Vlade, ki bo zavezala pristojne organe ter zagotovila sredstva za uvedbo tega zakona. Direktivo je do sedaj v EU sprejelo le 9 članic, kar pomeni, da ni treba hiteti. Tako kot pri vsakem sprejetju zakona ostajajo določeni dvomi, vendar namen zakona, da v Sloveniji poenostavi dosegljivost do prostorskih podatkov za namene izvajanja javnih nalog in v podporo poslovnim procesom, nas prepriča v Slovenski nacionalni stranki, da bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Minister za okolje in prostor, spoštovani generalni direktor Geodetske uprave Republike Slovenije. Kolegi poslanci. Dejstvo je, da so danes podatki o našem prostoru razdrobljeni. Zbirke podatkov praviloma slabo povezljive in nemalokrat neažurne in tudi nepopolne. Celo več. Nekaterih podatkov v prostoru v Sloveniji ne vodimo in obratno, enake podatke zbira ali vodi več različnih subjektov. Skratka, za marsikateri namen in za marsikaterega uporabnika so sedanji podatki o prostoru slabo uporabni. Spomnimo se samo, kakšni so bili pred leti podatki o nepremičninah, kaj vse je bilo treba postoriti za vzpostavitev nove javne zbirke podatkov o nepremičninah in kakšni so postopki rednega vodenja in vzdrževanja treh nepremičninskih evidenc, to je katastra stavb, zemljiškega katastra in pa registra nepremičnin. Kot dober primer prakse na tem področju pa v Liberalni demokraciji Slovenije izpostavljamo dogovor o racionalizaciji poslovanja pri izmenjavi podatkov med zemljiško knjigo ter zemljiškim katastrom in katastrom stavb, ki sta ga lansko poletje sklenila Vrhovno sodišče Republike Slovenije in pa Geodetska uprava Republike Slovenije. Takšnih dobrih praks potrebujemo na tem področju še kar nekaj. Zakon, ki ga danes obravnavamo, v naš pravni red prenaša Direktivo o vzpostavitvi infrastrukture za prostorske informacije v Evropski uniji iz leta 2007. S tem, da ureja vzpostavitev, vodenje in vzdrževanje infrastrukture za prostorske informacije v Sloveniji kot sestavnega člena evropske infrastrukture za prostorske informacije. Kot infrastruktura za prostorske informacije so v predlogu zakona določeni metapodatki, zbirke prostorskih podatkov in storitve v zvezi s prostorskimi podatki, omrežne storitve in pa tehnologije, dogovori o souporabi, dostopi in uporabi zbirk prostorskih podatkov in storitev v zvezi s prostorskimi podatki ter mehanizmi in procesi za usklajevanje in izvajanje aktivnosti, ki jih določa zakon. Prostorska podatkovna infrastruktura bo tako morala zagotavljati tako popolne, ažurne, enotne podatke, ki bodo morali biti dosegljivi na enem mestu, predvsem za doseganje ciljev okoljske politike Slovenije in Evropske unije ter tudi za vse druge, lahko rečemo tudi klasične potrebe. Tudi iz obravnavanega, sicer tehnično a strokovno nomotehnično in terminološko izredno zahtevnega izvedbenega zakona izhaja, da je cilj okoljske politike Evropske unije doseči visoko raven varstva okolja. Implementacija obravnavanega zakona mora omogočiti infrastrukturo, torej enega izmed temeljev za oblikovanje politik in dejavnosti, ki lahko neposredno ali posredno vplivajo tako na okolje oziroma drugih politik v Sloveniji in drugje v Evropski uniji. Skratka, implementacija obravnavanega zakona mora zagotoviti kakovostne in enostavno dosegljive prostorske podatke za namene izvajanja javnih nalog in tudi za podporo poslovanje zasebnega sektorja. In kot pravi generalni direktor Geodetske uprave Republike Slovenije, s tem zakonom se evidence in baze podatkov ne bodo, se ne bodo uredile same po sebi ter da odgovornost za popolnost evidenc, za popolnost prostorskih podatkov, še vedno ostaja na posameznih upravljavcih posameznih prostorskih podatkov. Zakon prinaša predvsem ukrepe, z izvedbo katerih bomo dosegli zahtevano, mi pa upamo, da tudi želeno stanje na področju prostorskih podatkov. Pravo delo se torej s sprejetjem tega zakona predvsem za upravljavce zbirk prostorskih podatkov ter tudi za številne uporabnike v javni upravi, nevladnih organizacijah in v zasebnem sektorju šele začenja. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog zakona podprli, hkrati pa vsem upravljavcem zbirk prostorskih podatkov in uporabnikom želimo uspešno delo pri vzpostavljanju tega novega sistema prostorskih podatkov ter uspešno medsebojno sodelovanje. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 38.a točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 36. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O JAVNI PREDSTAVITVI PREDLOGA ZAKONA O TRIGLAVSKEM NARODNEM PARKU. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložil Odbor za okolje in prostor. Besedo dajem predstavnici predlagatelja sklepa in predsednici odbora gospe Bredi Pečan za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Naj dopolnilno predstavitev predlaganega sklepa, ki smo ga oblikovali in sprejeli na Odboru za okolje in prostor na naši 13. seji 14. januarja, začnem nekoliko drugače. 6 dni je tega, to je bilo 20. januarja, ko smo Slovenci obhajali 90. obletnico nastanka 1. naravovarstvenega programa na našem ozemlju. Odsek za varstvo prirode in prirodnih spomenikov muzejskega društva za Slovenijo je na ta dan predložil pokrajinski vladi za Slovenijo spomenico, v kateri je utemeljil izjemnost narave v Sloveniji v evropskem merilu ter smiselnost in potrebnost njenega ohranjanja. Varstvene cilje so strnili v štiri zahteve, podkrepljene s konkretnimi primeri, obrazložitvami in predlogi. Nekaj zahtev iz spomenice se je tudi uresničilo, tako na primer za današnji dan lahko rečemo najbolj pomembno, to je pogodbeno zavarovanje doline Triglavskih jezer, leta 1924, kar predstavlja zametek Triglavskega narodnega parka in zavarovanje rastlinskih in živalskih vrst ter jam. Tako bomo tudi čez štiri leta praznovali 90. letnico prvih začetkov edinega narodnega parka v Sloveniji, Triglavskega narodnega parka, ki tudi sodi med najstarejše narodne parke v Evropi. Tudi sodobnejša zgodovina zakonskega varovanja Triglavskega narodnega parka ima, tokrat malo sarkastično povedano, že kar dolgo brado, saj je veljavni Zakon o Triglavskem narodnem parku star že 29 let ter zagotovo ni več usklajen s sedaj veljavnim redom v Sloveniji in ne ustreza več zastavljenim ciljem, zaradi česar ga je treba posodobiti. Tudi nastajanje tega zakona, ki ga bomo v roku kakšnih 90 dni obravnavali tudi v Državnem zboru, je staro že skoraj 15 let. Kmalu po osamosvojitvi se je pokazala potreba po novem zakonu, vendar je bilo najprej treba sprejeti sistemski zakon, Zakon o ohranjanju narave, ki je bil sprejet leta 1999, takoj po tem je Ministrstvo za okolje in prostor pričelo z aktivnostmi za pripravo novega Zakona o Triglavskem narodnem parku in po sprejemu manjše novele leta 2001 je pričela z delom tudi posebna strokovna skupina, katere naloga je bila priprava testnega Zakon o Narodnem parku. Rešitve, ki jih je ta skupina pripravila, so bile deloma zajete v Predlogu Zakona o Triglavskem parku ZTPN1, ki ga je leta 2003 vložila v parlamentarni postopek skupina poslancev s prvopodpisanim Dušanom Vučkom. Žal, ta zakon ni bil sprejet. Bili sta pa opravljeni dve javni obravnavi v obdobju do leta 2004 in v mandatu 2004-2008 je predlagateljstvo zakona v skladu s Poslovnikom prevzel poslanec Jožef Školč. Ta predlog je Državni zbor maja 2008 sicer zavrnil, ker je Vlada v postopek vložila novi predlog zakona o Triglavskem narodnem parku. Pa tudi ta ni imel sreče, sprejet ni bil in zakonodajni postopek se je zaključil v skladu s 154. členom Poslovnika. Rešitve o Predlogu zakona o Triglavskem narodnem parku so bile pripravljene na podlagi najširšega možnega konsenza, ki ga je bilo v danem trenutku mogoče zagotoviti. V strokovni komisiji, ki je pripravljala novi zakon, so bili združeni predstavniki Koalicije nevladnih organizacij za Triglavski narodni park, predstavniki nekaterih lokalnih skupnosti o narodnem parku, predstavniki zainteresiranih resorjev, Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave, Javnega zavoda Triglavski narodni park in nekateri vidni predstavniki zainteresirane javnosti. Strokovna komisija je delovala kar dve leti, vendar, kot rečeno, ni uspela, da bi zakon prišel do sprejema. Sedaj smo po sedmih letih pred ponovno javno obravnavo, ki jo seveda razpiše Državni zbor, ker je v skladu z drugim odstavkom 55. člena Zakona o ohranjanju narave predlagatelj tega zakona. Naj opozorim, da smo poslanke in poslanci v zadnjih dneh prejeli vrsto opozoril in zahtev nevladnih organizacij in tudi Koalicije nevladnih organizacij za Triglavski narodni park, ki nas pozivajo, da zaustavimo zakonodajni postopek Zakona o Triglavskem narodnem parku češ, da je popolnoma neprimeren, ker prvo območje ne obsega treh četrtin celotnega parka, da predvidena stopnja varovanja ne dosega mednarodno določenih meril in podobno. Dejstvo je, da bo javna obravnava trajala več kot 60 dni, da bo vsem deležnikov v državi dana možnost, da bodo predlagali spremembe zakona, ki pa morajo biti sprejemljive za večino, zlasti prebivalcev območja Triglavskega narodnega parka, ob upoštevanju nacionalnega in tudi širših interesov ohranjanja bogastva, biotske raznovrstnosti našega Alpskega sveta. Odbor za okolje in prostor je predlagani sklep sprejel soglasno, poslankam in poslancem pa predlagam, da se nam pri tem pridružijo, ko bomo glasovali o sklepu.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Gospod Karl Erjavec, minister za okolje in prostor, prosim.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Triglavski narodni park je edini narodni park v Sloveniji, glede na svojo zgodovino pa sodi tudi med najstarejše narodne parke v Evropi. V narodnem parku je bilo doslej odkritih čez 6.000 različnih vrst živih bitij. Celotno območje narodnega parka je uvrščeno tudi v Naturo 2000. Človek, ki je v alpskem prostoru navzoč več tisoč let, je s svojo prisotnostjo in tradicionalnimi dejavnostmi, fužinarstvom, oglarstvom, gozdarstvom in pašništvom, pomembno preoblikoval gorsko krajino. Kulturna dediščina je v narodnem parku zlasti etnološka, njeno bogastvo in raznolikost ima izjemno vrednost. Značilne stavbe ljudske arhitekture dokazujejo ustvarjalnost neznanih mojstrov, ki so s svojim delom oblikovali tipično podobo kulturne krajine narodnega parka. Prvi napori za ustanovitev narodnega parka na območju Julijskih Alp segajo že v davno leto 1908, ko je bil podan prvi predlog za zavarovanje doline Triglavskih jezer. Leta 1961 je prišlo do zavarovanja doline Triglavskih jezer z delom Komarče in slapom Savico. Šele s sedaj veljavnim Zakonom o Triglavskem narodnem parku, ki je bil sprejet leta 1981, je bilo območje Julijskih Alp razglašeno za naravno znamenitost. Uresničil je več desetletne zahteve, da se pretežni del Julijskih Alp zavaruje kot narodni park. Varstveni režimi v narodnem parku veljajo že več kot 25 let in se ves ta čas niso spremenili, kar je vodilo tudi v številne nelogičnosti, ki so tudi posledica spremenjenih družbenih in ekonomskih razmer. Določbe starega zakona iz leta 1981 ne ustrezajo več kriterijem varstvenih kategorij Svetovne zveze za varstvo narave, po drugi strani pa tudi ne opredeljujejo dovolj dobro razvojne vloge narodnega parka. V Sloveniji potekajo aktivnosti za spremembo veljavnega zakona že skoraj 15 let. Leta 2003 je vložila v parlamentarni postopek skupina poslancev Državnega zbora prvi predlog novega zakona o Triglavskem narodnem parku. O vloženem predlogu zakona sta bili opravljeni dve javni obravnavi, vendar do sprejema zakona v času trajanja mandata Državnega zbora, to se pravi v mandatu 2000-2004, ni prišlo. V novem mandatu Državnega zbora za obdobje 2004-2008 je bil zakon ponovno predložen v obravnavo, vendar pa tudi takrat Predlog zakona o Triglavskem narodnem parku ni bil sprejet. Rešitve v Predlogu zakona o Triglavskem narodnem parku so pripravljene na podlagi najširšega možnega konsenza, ki ga je bilo mogoče v tem trenutku doseči. Gre za konsenz med možnostmi razvoja in varstvom in varovanjem tega območja. Predlagane zakonske rešitve so po našem mnenju še sprejemljiv kompromis med strokovnimi in naravovarstvenimi izhodišči in potrebami razvoja lokalnega prebivalstva, ob upoštevanju načela trajnostnega razvoja. Te rešitve so tudi nadgrajene z nekaj manjšimi spremembami na področju določitev nosilcev razvojnih nalog v narodnem parku pri sestavi sveta javnega zavoda in tudi njegovega sedeža, zagotavljanju nadzora nad usklajenostjo razvojnih projektov, s cilji narodnega parka in še nekaj manjšimi spremembami redakcijske narave. Že predsednica Odbora za okolje in prostor je povedala, da bo v dvomesečni javni obravnavi o vsebini predloga zakona še dovolj možnosti za razpravo in bodo predlagane rešitve gotovo ponoven predmet obravnave javnosti, ko se bodo ponovno soočili vsi interesi, tako javni kot zasebni, državni in lokalni in strokovni in laični. Zato predlagam Državnemu zboru, da predlog zakona podpre in omogoči dvomesečno javno obravnavo.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Danijel Krivec, v imenu Poslanke skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Triglavski narodni park spada med najstarejše evropske parke. Prvo zavarovanje sega že v leto 1924. Je tudi narodni park v Sloveniji in zato velja za simbol slovenstva. Njegovi cilji so varovanje narave in ohranjanje kulturne krajine, ohranitev izjemnih naravnih in kulturnih vrednot, varstvo avtohtonih, redkih in ogroženih rastlinskih in živalskih vrst, naravnih ekosistemov. Prav tako pa skrbi za ustrezen razvoj v parku v smeri trajnostnega razvoja tradicionalnih gospodarskih panog, predvsem kmetijstva, gozdarstva in turizma, ter izpolnjevanje ustreznih materialnih in drugih pogojev za življenje in delo tukajšnjega prebivalstva. Po drugi strani pa park zagotavlja doživljanje parka na različne načine. Usmerjene z informacijskimi središči, informacijskimi točkami, informacijskimi tablami, parkovnimi potmi, vodenimi izleti, biološkimi delavnicami in tako naprej. Zagotavlja tudi raziskovanje skozi delo na različnih področjih v okviru projektnih nalog. Vsi ti pridobljeni podatki in rezultati se uporabljajo za pripravo strokovnih podlag in usmeritev za nadaljnjo delo. Poleg tega opravlja park tudi vzgojno in izobraževalno delo, pripravo publikacij, načrtovano komuniciranje z javnostjo, oblikovanje in izvajanje različnih izobraževalnih programov in vse drugo. Park pa opravlja svoje poslanstvo tudi kot upravljavec. Strokovno in izvajalsko podpira odločitve o varovanju narave ter razvoju parka in odpira prostor za delo med različnimi interesnimi skupinami in dejavnostmi na zavarovanem območju. Primerno upravljanje omogoča uresničevanje ciljev parka in je zgled za upravljanje in primerno ravnanje na drugih zavarovanih območjih in tudi zunaj njih. Pomemben del naloge je tudi sodelovanje pri pripravi novega predloga zakona o Triglavskem narodnem parku oziroma sodelovanje v proceduri sprejemanja nove zakonodaje. Obstoječi zakon o Triglavskem narodnem parku, sprejet leta 1981, ne omogoča več kvalitetnega izvajanja vseh naštetih nalog, saj je v veliki meri v neskladju z ostalo zakonodajo, ki ureja različna področja. V neskladju je tudi z direktivami iz področja varovanja in razvoja v parkovnih območjih, ki niso vključena v obstoječi zakon. Vlada je v zakonodajni postopek posredovala Predlog zakona o Triglavskem narodnem parku. Besedilo novega zakona je primerno za obravnavo v Državnem zboru. V skladu z Zakonom o ohranjanju narave je Državni zbor kot ustanovitelj narodnega parka dolžan pred sprejemom akta o zavarovanju seznaniti javnost z vsebino novega zakona. Javna predstavitev se opravi z javno obravnavo in javno razgrnitvijo z ustrezno besedilno in kartografsko dokumentacijo. Javna predstavitev in razgrnitev se mora opraviti v lokalnih skupnostih, ki jih zakon obravnava. Verjamem, da bomo po opravljenem predhodnem postopku in pridobljenih pripombah in dopolnitvah lažje in bolj kvalitetno obravnavali predlagani zakon v proceduri v Državnem zboru. Želja vseh nas je, da dobimo kvaliteten in operativen zakon, usklajen z vsemi uporabniki. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog sklepa o javni predstavitvi zakona o Triglavskem narodnem parku podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares.
Hvala gospod predsedujoči. Kolegi in kolegice. Poslanska skupina Zares podpira sklep, predlog sklepa o javni predstavitvi predloga zakona o Triglavskem narodnem parku, edinem narodnem parku v Sloveniji. Zakon je izjemnega pomena in ga bo treba obravnavati tudi s primerno pozornostjo in strokovnostjo. Prav zaradi tega menimo, da bo nujno treba upoštevati tudi ocene in kritike, ki prihajajo s strani strokovne in zainteresirane javnosti. Javna predstavitev in posledična javna razprava, ki je zakonska zaveza, sta pa predvsem nujna tudi z namenom, da se krepi ozaveščanje javnosti, stroke in politike o pomenu ne le Triglavskega narodnega parka, temveč celotne naravno kulturne dediščine v Sloveniji, ki je sproti podvržena pritiskom, vse večjim pritiskom ne vselej skladnega in trajnostnega razvoja. Zato pričakujemo, da bo zgled te javne razgrnitve in javen razprave in tudi ustreznega zakona o Triglavskem narodnem parku utiral pot tudi podobnim pristopom in zakonskim rešitvam za druge bisere naše naravne dediščine, na primer za Park Škocjanskih jam, ali za vse bolj ogrožena mokrišča, na primer solin ob naši obali. Poslanska skupina Zares bo ta sklep podprla.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo sklep, da se Predlog zakona o Triglavskem narodnem parku daje v javno predstavitev in upamo, da se bo v sklopu te predstavitve pridobilo predvsem mnenja tistih, ki so v Triglavskem narodnem parku življenjsko povezani. Medtem ko so svoja mnenja že podale razne nevladne organizacije in ekološka gibanja, ki v veliki večini takšnemu predlogu zakona nasprotujejo, pa se poslanci Slovenske ljudske stranke zavedamo, da je težko najti pravo ravnovesje med varovanjem narave in potrebami tam živečih prebivalcev. Nenazadnje je treba poskrbeti tudi zato, da se z zakonskimi rešitvami ne ovira razvoja lokalnih skupnosti, seveda ob hkratni skrbi za naravo. Zato bomo predlagan zakon v okviru poslanske skupine oziroma Slovenske ljudske stranke dobro proučili, da bomo lahko kasneje predlagali tudi morebitne spremembe in izboljšave. V SLS se namreč zavzemamo za sonaravno urejanje prostora, ki predstavlja usklajeno ravnanje z živo in neživo naravo, naravnimi dobrinami ter narodovo dediščino v prostoru. Menimo, da smo na lepote Slovenije lahko upravičeno ponosni in zato podpiramo vso naravno kmetijstvo, gozdarstvo in ribištvo. Zavarovana območja je po našem mnenju treba uskladiti z evropskimi usmeritvami. Tista območja, ki so okoljsko občutljiva, pa je treba še posebej varovati. Od zakona o Triglavskem narodnem parku, ki nastaja že zelo dolgo pričakujemo, da bo poleg prilagoditve družbeno političnim razmeram prinesel tudi posodobitev in nadgradnjo pravnih rešitev ter določitev nadzornih in varstvenih režimov, ki bodo hkrati varovali naravne vrednote in ohranjali biotsko raznovrstnost. Kot sem že omenil, bomo še posebej pozorni na to, ali predlog zakona zagotavlja oziroma dopušča razvojne možnost in trajnosti razvoj prebivalcev, ki živijo v parku te omogoča obiskovalcem parka uživanje naravnih in kulturnih vrednot, seveda ob hkrati skrbi za živo in neživo naravo v parku. Prepričani smo, da se vse to da združiti v primernih in uresničljivih zakonskih rešitvah, ki bodo zagotovile pravno ravnovesje med potrebami prebivalcev in skrbjo za naravno okolje Triglavskega narodnega parka in v njem živečih živali in rastlin. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo torej podprli predlagani sklep. Nadejamo pa se korektne in široke javne predstavitve ter dobre in argumentirane javne razprave ter na koncu seveda tudi upoštevanja predlog ljudstva, predvsem prebivalcev tega območja, ki sami najbolje poznajo razmere v okviru Triglavskega narodnega parka in so tako lahko pomemben vir informacij za realne in konkretne rešitve v zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Novelo Zakona o Triglavskem narodnem parku smo v naši državi, še posebej pa prebivalci na področju Triglavskega narodnega parka, nestrpno pričakovali. Vsak s svojimi pričakovanji, strahovi in seveda interesi, kaj bo novela prinesla. Eni bi šli radi v korak z razvojem turizma, drugi bi radi ohranili nedotaknjeno naravo itn. Zavedati se moramo, da bi bilo kakršnokoli besedilo nekomu škodljivo, pomanjkljivo, drugim pa kvalitetno, strokovno in podobno. Skratka, nemogoče je pripraviti takšno besedilo zakona, ki bi odgovarjalo vsem zainteresiranim skupinam. Vsekakor pa je nujno, da tako obsežen in po vsebini izjemno pomemben zakon uskladimo z vsemi zainteresiranimi, pa naj bodo to naravnovarstvene organizacije, lokalno prebivalstvo, strokovna in laična javnost, pristojne službe. Zato v Poslanski skupini DeSUS podpiramo predlog sklepa, da se opravi javna predstavitev Predloga zakona o Triglavskem narodnem parku. V dvomesečni javni obravnavi o vsebini predloga zakona, ki jo bo vodil Državni zbor, kot ustanovitelj zavarovanega območja, bodo predlagane rešitve ponovno predmet obravnavane javnosti, da se bodo lahko soočili vsi interesi, tako javni kot zasebni, državni in lokalni, strokovni in laični. Sam predlog zakona v Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo kot še sprejemljiv kompromis med strokovnimi naravovarstvenimi izhodišči in potrebami razvoja lokalnega prebivalstva, ob upoštevanju načel trajnostnega razvoja. Ocenjujemo, da je tudi v tem predlogu ohranjen prvotni namen zakona o Triglavskem narodnem parku, in sicer ohranitev izjemnih naravnih in kulturnih vrednot, narave v vseh njenih prepoznanih kvalitetah, ohranitev in razvoj kulturne krajine, zagotovitev z naravnimi danostmi in vrednotami usklajen nadaljnji razvoj kmetijstva in gozdarstva ter razvoj in materialni ter drugi delovni pogoji za življenje in delo prebivalcev v osrednjem delu Julijskih Alp ter omogočanje uživanja naravnih in kulturnih vrednot in rekreacije v naravi. Ker je bil narodni park ustanovljen že leta 1981, je treba urediti njegovo varstvo in upravljanje tako, da bo narodni park območje, kjer bo aktivno varstvo narave prvenstveno ohranjalo vse naravovarstvene kvalitete tega območja. Istočasno pa mora zagotavljati varstvo kulturne dediščine in ohranjati kakovostno krajino ob hkratnem omogočanju in pospeševanju trajnostnega razvoja lokalnega prebivalstva. Prav tako mora omogočiti obiskovanje in doživljanje kvalitetnega območja. Narodni park je tudi območje izjemnih kakovosti krajine, ki jim je treba posvetiti posebno pozornost, in glede na to, da krajina v Sloveniji nima sistemskega varstva, ustrezno urediti. V narodnem parku je veliko enot kulturne dediščine in kulturnih spomenikov, ki potrebujejo posebno pozornost in je treba zato z zakonom urediti posebno skrb za njihovo ohranitev, skladno s sistemom varstva kulturne dediščine v slovenskem pravnem redu. Tisti, ki živimo na območju Triglavskega narodnega parka, še posebej pozorno spremljamo pripravo zakona, od katerega bodo v prihodnosti v veliki meri odvisna naša življenja. Želimo si, da bi imeli dovolj možnosti za soodločanje o prihodnosti Triglavskega narodnega parka in posledično tudi kvalitetno življenje. Obenem upamo, da bo predlog zakona zavezoval predstavnike Javnega zavoda Triglavski narodni park, da v resnici tesno sodelujejo z lokalnimi skupnostmi ter da se bo prisluhnilo nam, ki živimo na tem območju in se v vsakdanjem življenju srečujemo z omejitvami, ki jih prinaša status narodnega parka, ne pa tistim, ki se gredo občasne naravovarstvenike in diktirajo svojo voljo, kako naj živimo in delamo v narodnem parku, medtem ko sami živijo sredi Ljubljane in si tudi pod razno ne predstavljajo, kako zgleda naše življenje v Triglavskem narodnem parku. Naj na koncu še enkrat ponovim, da bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS podprli Predlog sklepa o javni predstavitvi Predloga zakona o Triglavskem narodnem parku.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič, v imenu Poslanske skupine SNS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani prisotni! Triglavski narodni park sodi v najbolje ohranjene predele visokogorja v Sloveniji. Verjamem, da vsi vemo, zakaj smo občutljivi do te prečudovite narave, ki sodi med najstarejše in najlepše narodne parke v Evropi. Obdržal se je v vsej svoji lepoti stoletja, tudi po zaslugi tam živečih ljudi, ki so imeli vedno prijazen odnos do narave in čut za sobivanje narave. Ker je tega prijaznega odnosa do narave čedalje manj in pohlep prišlekov čedalje večji, je treba napisati zakon, ki bo porok, da se bo okolje obdržalo v takšni kondiciji, v kakršni je danes, še stoletja. Triglavski park je bil zavarovan z zakonom iz leta 1981, ki pa z zdajšnjim pravnim redom ni usklajen in ne ustreza pričakovanim ciljem. Vsi so se ves čas zavedali, da je treba zakon novelirati, vendar se je čakalo na sprejetje sistemskega zakona o ohranjanju narave, ki je bil sprejet v letu 1999. Dve leti zatem je bil zakon noveliran z manjšimi popravki, vendar korenite prenove ni bil deležen. Noveliran je bil le do te mere, da bi preprečeval poseg v naravo, kar pa se je izkazalo kot slabo, saj so nekateri izbranci kljub zakonu zaobšli predpise in uresničili lastne cilje. Kljub naporom skupine poslancev, da bi zakon doživel temeljito prenovo do leta 2004, do tega ni prišlo. Tudi kasneje med leti 2004 in 2008 zakon ni ugledal pričakovanega cilja, ampak je bil v Državnem zboru zavrnjen. Kot vidimo, ste hoteli sprejeti popravljen zakon, kar dve različni opciji, ki sta bili na Vladi od leta 2000 do 2008, pa nobeni ni uspelo. Sedaj se zgodovina ponavlja. Rešitve, ki jih je pripravila posebna prehodna komisija, v katero so bili vključeni vsi možni strokovnjaki iz raznih področij, vsa možna ministrstva z vsem razpoložljivim strokovnim potencialom, vidni predstavniki zainteresirane javnosti lokalne skupnosti, predstavnike koalicije nevladnih organizacij, pa še bi lahko našteval. Zakon se je pripravil na osnovi strokovnih gradiv, ki jih je pripravila strokovna komisija, vendarle ne dovolj dobro, saj ne zadostuje, da bi šel takšen, kot je bil zasnovan, v razpravo. Očitno je, da so to zopet drugi časi, kajti vsi napori, ki so bili vloženi pa tudi denarja je bilo premalo, tako da se bo sedaj zgodba ponovila. Ne verjamem, da bodo zaključki dosti drugačni, bodo le od druge politične opcije. V Slovenski nacionalni stranki upamo, da bo toliko politične modrosti in se bo ta zakon končno izoblikoval ter prišel na mizo poslancev dodelan in sprejemljiv za vse. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba LDS.
Hvala lepa spoštovani predsedujoči za besedo. Pozdrav ministru gospodu Erjavcu. Jaz moram reči, da smo v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije te točke in pa tega zakona veseli. Kajti po letu 1981 je seveda že čas, ker so se zadeve v življenju precej spremenile, da končno postavimo piko na i in pa zakon uredimo tako, kot se za podobne parke doma in pa v svetu danes spodobi. Zagotovo je zakon, o katerem ne more govoriti in pa odločati samo politika. Gre za zakon, ki mora biti v interesu in koristi vseh Slovenk in Slovencev, še kako je pa treba paziti pri tem zakonu, da bo seveda omogočal dostojno življenje, preživetje in pa tudi razvoj domačinom, ki so v raju pod Triglavom doma. Zato v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije javno razpravo, ki bo omogočala, da soočimo, združimo najrazličnejša mnenja, predloge in pa iz njih izberemo najboljši kompromis, tudi podpiramo in jaz sem prepričan, da zakon, ki je že sedaj dobra podlaga za nadaljnje odločanje, v času javne razprave v naslednjih mesecih še dogradimo, nadgradimo in pa izboljšamo, tako, da bomo na zgodbo in pa na rešitve, ki jih prinaša, res lahko Slovenke in pa Slovenci ponosni. Zagotovo naš edini narodni park potrebuje novo zakonsko ureditev, kajti po tridesetih letih ne ustreza več ne družbenim ne naravovarstvenim okoliščinam. Novi zakon je resda nastajal skoraj 15 let, trikrat je bil že v parlamentarni proceduri, tudi z nesprejemljivimi rešitvami. Vedno znova se pri sprejemanju in pa pri obravnavi sproži kratek stik, na eni strani med interesi države na drugi strani strokovnih služb, lokalne skupnosti in pa naravovarstvenikov in pa nevladnih organizacij. Sedaj smo v stanju, da je čimprejšnji sprejem zakona nujen, kajti vsako nadaljnjo odlašanje ali pa vztrajanje pri rešitvah, ki jih je že zdavnaj povozil čas, nam seveda napredka in razvoja ne omogoča. Mislimo pa, ker je v javnosti večkrat slišati, da s tem zakonom v resnici ni nihče prav zadovoljen, da je pa to dober kompromis, na katerem zgodbo lahko gradimo. Kajti obstoječi predlog zakona po našem mnenju predstavlja sprejemljiv kompromis med interesi lokalnih prebivalcev, občin in pa med varstvenimi zahtevami in pa trajnostnih razvojev. Pomembno je prisluhnit tudi sporočilom nevladnih organizacij iz področja okolja in naravovarstva, ki so svoja kritična stališča do predloga zakona izpostavile tudi v pismu, ki je bilo poslano v javnost ter tudi naslovljeno na poslance in Državni zbor. Je pa v isti sapi treba povedati tudi drugo. Da nikakor ne želimo, da območje Triglavskega narodnega parka postane nek rezervat, v katerega bi obiskovalci od doma in po svetu hodili občudovati, kaj se tam dogaja in pa godi. Poleg naravnih vrednot, ki so tam izjemne, so seveda ključni za razvoj in uspešno nadgradnjo te zgodbe prav domačini. Če ne bi bilo lokalnega prebivalstva, če ne bi bilo kmetovanja, Triglavski narodni park ne bi bil v tako dobrem stanju, kot je sedaj, in ga lahko seveda ščitimo. Gre seveda pohvalit tudi v predlogu zakona omenjanje kulturno dediščino parka. Prav se nam zdi, da se povečajo pristojnosti upravi parka, ki je doslej velikokrat imela zvezane roke in pa neprave pristojnosti. Lokalne skupnosti bodo prav gotovo zato tudi pritrdile večji možnosti črpanja razvojnih sredstev in tudi sodelovanje s civilno družbo je bolje opredeljeno in postavljeno - ne kot pravica, ne kot dolžnost, pač pa kot obveznost. To kar bo dalo možnost, da se določene dileme in težave, ki se bodo sčasoma zagotovo pojavile, urejajo sproti. Moram pa na tem mestu omeniti nekaj dilem, ki bodo zagotovo razjasnjene ravno v okviru javne predstavitve v Državnem zboru. Na primer, ena od teh je, da se park deli v tri varstvena območja, pri tem pa je spreminjanje meje drugega območja nekoliko nejasno, kajti to drugo območje lahko prehaja tako v prvo območje kot pa v tretjem območje parka, seveda zaščita znotraj teh območij pa je precej različna. Nekaj težav vidimo tudi z razmejitvijo prvega in drugega območja. In strokovnih pojasnil, zakaj je ta razmejitev narejena tako, kot je sedaj predstavljena v predlogu zakona, nam ne daje vseh odgovorov. Nerazumljivo je, zakaj so, recimo, iz prvega varstvenega območja izvzeti vsi zatrepi alpskih dolin, kar pomeni veliko fragmentacijo osrednjega območja. Členitev prostora pa je ena od najhujših groženj naravnim habitatom ter ohranjanju tu izredno pestre biotska raznovrstnosti. Iz obrazložitve zakona izhaja tudi, da je v prvem varstvenem območju le 37,5% območja. Če temu pridamo še drugo območje, dobimo skupaj 74,5%, kar v praksi računsko in matematično pomeni, da nam zmanjka pol odstotka, da bi dosegli načrtovanih 75% osrednjega območja, kar po mednarodni klasifikaciji pomeni narodni park. Po našem mnenju predlog zakona tudi ne rešuje v celoti problematike obstoječih črnih gradenj, kajti manjkajo namreč točne določene konkretne usmeritve za preprečevanje novih črnih gradenj, predvsem pa obveznosti za rušenje tistih črnih gradenj, ki doslej niso bile legalizirane oziroma smo se trudili, da bi jih legalizirali v skladu z zakonodajo. Mnenje smo, da bi v prehodnih določbah lahko zapisali tudi roke, do kdaj bodo te legalizacije ali pa, nasprotno, rušitve izvedene in da se bo vzpostavilo legalno stanje, podobno kot imajo lokalne skupnosti v Triglavskem narodnem parku prednost pri spodbujanju in sofinanciranju, o tem govori 11. člen zakona, bi morale imeti nelegalne gradnje v Triglavskem narodnem parku neko prednost ali pa neko obravnavo, da tisto, kar se legalizira, da legaliziramo, kar pa seveda v park ne sodi in ga kvari, da odstranimo na čim manj škodljiv in pa boleč način. Posebno pozornost bi po našem mnenju bilo treba posvetiti tudi Bohinjskemu jezeru, ki je kot naravna vrednota državnega pomena in kot pomembno slovensko turistično območje z veliko različnimi interesi in željami po razvoju, da bi se to uredilo z državnim prostorskim načrtom, podobno kot v tej državi urejamo smučišča, ta prostorski načrt pa bi vključeval Bohinjsko jezero z obalo, od Ribčevega laza pa do Ukanca, vključno z vikend območji, še posebej za to, ker Ukanc sedaj iz osrednjega območja parka prehaja v tretje območje TNP-ja. V zakonu pogrešamo pa tudi obveznost za sanacijo vseh objektov v visokogorju, ki onesnažujejo vodo. To so, recimo, planinske koče, objekti na planinah, posebej pa je treba poudariti, da je v predlogu zakona dan velik poudarek trajnostnemu razvoju in tako posledično razvojnim možnostim, ljudem, ki živijo in so domačini na območju parka. Precej razprave bo zagotovo deležna tudi umestitev velikih objektov športno-rekreacijskega namena, kot so biatlonski center na Pokljuki, planinške skakalnice z vso svojo zgodovino in perspektivo in pa tudi smučarski center Vogel. Moram reči, da nam je splet okoliščin najbrž olajšal delo. Na Pokljuki smo v letošnjem letu uspeli zgraditi, odpreti in predati namenu vzoren biatlonski center, ki je vzoren, moderen objekt, hkrati pa tistega parka, ki je okrog njega, v ničemer ne poslabšuje in pa kvari. Tisti, ki ste si ogledali rešitve, lahko vidite, da je seveda javna razsvetljava tam urejana tako, kot je treba, da imajo svojo čistilno napravo, recikliranje vode, da se kuri in ogreva na biomaso, ki se seveda prideluje v pokljuških gozdovih. Mislim, da ravno s tem biatlonskim centrom dobivamo nek dober model, kako bi bilo potrebno urediti tudi Planico, kako bi bilo treba urediti tudi Vogel kot smučarski center, obenem pa jasno in glasno povedati, da imamo v območju TNP-ja te tri velike pomembne objekte nacionalnega pomena in da naprej za 4., 5. ali 6., kot razmišljajo nekateri, ki se bojijo razvoja, da o tem ne razmišljamo in da, ko se enkrat meja tega objekta takega poligona neha, okolje naprej ostane neokrnjeno, tako kot smo ga od svojih predhodnikov imeli že predhodna stoletja. Moram reči, da verjetno takega parka brez ljudi in življenja ni in ne bo, tako kot dobrega zakona ne bo brez široke javne razprave, kateri v pomoč pri iskanju najboljših rešitev v Poslanskemu klubu Liberalne demokracije Slovenije pritrjujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospa Breda Pečan v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kratka bom. Poslanska skupina Socialnih demokratov podpira sklep o tem, da se začne javna obravnava Predloga zakona o Triglavskem narodnem parku, v skladu ne le Zakonom o ohranjanju narave, ampak tudi z Aarhuška konvencija, ker daje s tem široko možnost sodelovanja pri oblikovanju, dokončnem oblikovanju zakona, najširšemu možnemu številu deležnikov. Samo želimo si lahko, da bo ta javna obravnava pripeljala do takega zakona, ki bo nekako uskladil interese prebivalcev in države, ne države v smislu Vlade in Ministrstva za okolje in prostor, ampak države kot skupnosti vseh nas, Slovenk in Slovencev, ki želimo, da bi imeli narodni park urejen tako in tudi upravljan tako, da bo zagotovil, prvo kar je, ohranjanje biotske raznovrstnosti, ki je dejansko nekaj izjemnega v celotnem evropskem prostoru, istočasno pa tudi, da bo ta biotska raznovrstnost ostala tudi našim potomcem in zanamcem. Zato seveda lahko razumemo pripombe in skrbi koalicije nevladnih organizacij za Triglavski narodni park in se v marsikateri njihovi pripombi pridružujemo njihovemu stališču, vendar pa zagotovo ne bi bilo smotrno, da bi, tako kot je koalicija nevladnih organizacij predlagala, da bi zakonodajni postopek o Triglavskem narodnem parku popolnoma zaustavili in se vrnili na začetek, ampak izkoristimo čas, ki nam je dan na razpolago in ga popravimo, spremenimo, dopolnimo tako, da bo zadostil izhodiščem, ki jih postavlja mednarodna skupnost do narodnih parkov, istočasno pa tudi seveda, da bodo prebivalci imeli interes, da se bo območje Triglavskega narodnega parka ne le ohranjalo, ampak da bo tudi iz dneva v dan bogatejše, oni pa bodo s tem tudi sami ne samo premagali muke in težave življenja v narodnem parku, ampak da bodo od tega tudi kaj imeli in da bodo zaradi tega kvečjemu bolj bogato, predvsem pa živeli v okolju, ki si ga več ali manj želimo danes že vsi. Zato, seveda, bo Poslanska skupina Socialnih demokratov ta sklep podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev. stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu sklepa v celoti. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Ga ni. Gospod Bogdan Barovič. Gospod Miran Györek, gospod mag. Borut Sajovic, gospod Srečko Prijatelj, gospod Silven Majhenič, gospod Danijel Krivec - se odpovedujete, Morda želi besedo še predstavnik Vlade? Ne. Predlagatelj? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ugotavljam, da k predlogu sklepa ni bilo vloženih amandmajev. Zbor bo o predlogu sklepa v skladu s časovnim potekom zbora odločal danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 38.A točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci. Prehajamo na 3 8.A TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZA RAZREŠITEV MINISTRA ZA OKOLJE IN PROSTOR KARLA VIKTORJA ERJAVCA. Gospod Godec, želite proceduralno? Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister, spoštovani predsednik Vlade. Na podlagi prvega odstavka 74. člena pravilnika Državnega zbora Poslanska skupina DeSUS predlaga, da se razprava in odločanje o 38.A točki dnevnega reda 13. redne seje Državnega zbora, to je Predloga za razrešitev ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca preloži na eno izmed naslednjih sej Državnega zbora. Kot razlog navajam dvoumna ustavno sporna določila Zakona o Računskem sodišču, ki so bila podlaga za ukrepanje tako predsednika Računskega sodišča kot nadalje predsednika Vlade Republike Slovenije. Zaradi teh ustavno spornih določil in v izogib nadaljnjim morebitnim nezakonitim postopanjem predstavnikov državnih organov bo skupina poslancev Državnega zbora, katere podpise imamo že zbrane oziroma minister za okolje in prostor, Karl Viktor Erjavec, ki mu v pravnem interesu je, da se ta morebitna neustavnost odpravi, vložila na Ustavno sodišče pobudo za začetek postopka za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti spornih določb Zakona o Računskem sodišču.
Hvala. Vodja Poslanske skupine DeSUS gospod Godec je v skladu s 74. členom predlagal, da se ta točka, da se razprava in odločanje - ali odločanje o tej zadevi preloži na eno izmed naslednjih sej. Seveda je takšen predlog poslovniško mogoč in dopusten. V zvezi s tem v skladu s 64. členom, desetim odstavkom, lahko do tega predloga zavzame stališča Vlada, če ni predlagateljica te zadeve, se pravi Vlada, in poslanske skupine. Želijo poslanske skupine - želi Vlada zavzeti stališče do tega predloga? Želijo poslanske skupine? Najprej gospod Jože Tanko, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim? Poglejte, bom jaz vodil sejo, ne skrbite, vsi vodje poslanskih skupin bodo dobili priložnost za obrazložitev. Gospod Tanko se je javil, prosim, če želite predstaviti svoje stališče k temu.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Mislim, da bi bilo korektno, da bi odprli krog, da bi se poslanske skupine - tiste, ki pač želijo - prijavile k argumentiranju, k obrazložitvi svoje obrazložitve. Mislim, da ta postopek, ki ste ga zdaj ubrali, ni korekten, ker čakajo, kdo bo kaj povedal. Mi bomo predlog Poslanske skupine DeSUS podprli, zato ker menimo, da je argumentacija predloga, ki ga je dal predsednik Vlade pravzaprav oprta na razloge, ki v celoti ne stojijo. Da je senca dvoma o tej odločitvi Računskega sodišča, da je bila senca dvoma tudi pri predsedniku Vlade, kažejo tudi njegove izjave, ko je javno povedal, da se nagiba k temu, da bi ta člen v Zakonu o Računskem sodišču, ki je podlaga za tak poziv predsedniku Vlade, dal v ustavno presojo. Žal se predsednik Vlade za ta postopek ni odločil, čeprav menimo, da bi bil zelo korekten in utemeljen. Ker pa predsednik Vlade te svoje javne možne napovedi ni izkoristil, predlagam, da damo priložnost tudi tistim, ki izkazuje v tem postopku pravni interes, to pa so tudi poslanci Državnega zbora, da se točka prekine, zato to podpiramo, in da se vmes da ta pobuda, odloča o pobudi, da o tej točki oziroma o tej zahtevi odloča tudi Ustavno sodišče in presodi, ali je poziv Računskega sodišča predsedniku Vlade skladen z ustavo ali ne. Jaz sicer vem, da ima predsednik Vlade tudi druge možnosti, da ukrepa, vendar predsednik Vlade se je v svoji argumentaciji za razrešitev oprl v celoti na odločitev Računskega sodišča, za katero pa tudi sam izraža, javno izraža pomisleke, da so ustavnopravno korektne, da so skladne z ustavo. Predlagam, da proceduralni predlog Poslanske skupine DeSUS podpremo, da se [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]opravi presoja ustavnosti tega člena Zakona o Računskem sodišču in da potem na eni od naslednjih sej, takrat ko bo ta senca dvoma odpravljena, potem tudi nadaljujemo s postopkom razrešitve na tej pravni podlagi ali pa si bo predsednik Vlade Republike Slovenije, gospod Pahor, poiskal drugo pravno podlago, da se bo rešil neljubega koalicijskega partnerja, neljubega v [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]svoji ministrski ekipi. Predlagam, da podprete ta predlog. Naša poslanska skupina ga bo podprla.
Hvala lepa. Želi še kakšna poslanska skupina? Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. V Poslanski skupini SNS bomo nasprotovali predlogu, ki ga je vložila Poslanska skupina DeSUS. Mi sodimo, da je treba zadevo čim prej rešiti, in tudi, ko sem govoril pred desetimi dnevi z gospodom Erjavcem, je on soglašal s tem, da je treba čim prej opraviti to in da se ga razreši. V redu! In mi vztrajamo na teh izhodiščih tudi danes. Mislim, da konec koncev je treba to zadevo urediti, pa če skupina DeSUS nima pravega kandidata, mislim, da je gospod Zanoškar kar primeren kandidat. Kajti, če prevzame ministrsko mesto, lahko od premierja zahteva, da v zameno uredi dokumentacijo za gradnjo avtoceste na Koroško, do Slovenj Gradca, do Dravograda in potem reče, če v šestih mesecih, gospod premier, ne boste začeli z deli, pa odstopam in takrat potem lahko gospod Zanoškar odstopi. S tem bi naredil nekaj dobrega za Koroško in za Slovenijo sploh. Ne mislim tistega, da bi čez šest mesecev odstopil, ampak mogoče bi pa začeli delati cesto. Skratka, mislim, da je smiselno, da se podpre ta razrešitev gospoda Erjavca, da se zadev ne prenaša. In kot mi je znano, se je včeraj gospod Erjavec pogovarjal s premierjem kar dolgo, kakšnega konsenza nista našla, navkljub temu da so bile tudi s strani premierja dane zanimive in mamljive ponudbe za kogarkoli, razen, kot kaže, za gospoda Erjavca. Zato mislim, da ni smiselno, da prelagamo to točko dnevnega reda in Slovenska nacionalna stranka bo glasovala proti predlogu, da se prenese razprava na eno od drugih sej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, glede na to, da v poslanski skupini menimo, da je predsednik Vlade predvsem izkoristil poziv Računskega sodišča in predlagal razrešitev ministra Karla Erjavca, razlogi so pa verjetno drugje oziroma tudi drugje, ampak glede na to, da so sami ti razlogi napisani v obrazložitvi predloga, pa da ne bo padla niti senca dvoma v takšen predlog, v dejanje, ki ga bo predvidoma storil Državni zbor oziroma izglasoval razrešitev ministra, ravno iz tega razloga bomo podprli predlog Poslanske skupine DeSUS. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kakšna poslanska skupina obrazložiti svoj predlog? Želi še predlagatelj, dodatno, predsednik Vlade? Ne želi nobeden. Zato prehajamo na odločanje, torej glasujemo o predlogu poslanske skupine DeSUS, da se 38.a točka razprava in odločanje o tej zadevi k tej točki preloži na eno od naslednjih sej. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 42. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da proceduralni predlog ni bil sprejet. Prosim, gospod Godec, proceduralno.
Poslanska skupina DeSUS na podlagi drugega odstavka 73. člena Poslovnika Državnega zbora zahteva prekinitev 38.a točke dnevnega reda 18. redne seje Državnega zbora, in sicer zaradi posvetovanja v poslanski skupini. Ker gre za delikatno zahtevo, predlagamo, da se seja prekine za 45 minut.
Vaši prošnji, vašemu predlogu je ugodeno. Sejo bomo nadaljevali ob 14.15. Prosim? Brez odločanja! Prosim? On je zahteval odmor in ta odmor - brez odločanja. "Posamezna poslanska skupina lahko zahteva takšno prekinitev samo enkrat pri posamezni točki dnevnega reda. Taka prekinitev sme trajati največ 45 minut, razen če Državni zbor na obrazložen predlog vodje poslanske skupine odloči drugače." Vsaka poslanska skupina ima pri eni točki pravico do pavze, ponavadi jo izkoristijo pred glasovanjem. Poslanska skupina DeSUS je to želela takoj in to seveda jim po poslovniku moram ugoditi. Sejo nadaljujejo ob 14.15. Hvala.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, nadaljujemo 38.a točko dnevnega reda. Uvodoma naj povem, da sem mogoče vendarle malo prehitro ugodil vodji poslanske skupine, kajti predlog za prekinitev se ponavadi da po 33. členu, drugem odstavku, pred odločanjem. Sam sem ocenil, da poslanska skupina takšno prekinitev potrebuje in da zato bi se lahko štelo, da bi bila lahko ta prekinitev dana tudi po 73. členu in prvem odstavku Poslovnika Državnega zbora. Nadaljujemo prekinjeno točko. Predsednik Vlade Republike Slovenije Boruta Pahor je Državnemu zboru dne 19. januarja 2010 predlagal, da Karla Viktorja Erjavca razreši s funkcije ministra za okolje in prostor. Besedo dajem predsedniku Vlade Borutu Pahorju za dodatno obrazložitev predloga. Prosim.
Dober dan, spoštovani gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci.
Prosim mir v dvorani!
Dovolite mi, da na kratko, kakšno minuto bi rad pridržal morda za konec te razprave, utemeljim svoj predlog za razrešitev ministra za okolje in prostor. Najprej, da ne bo nesporazumov. Opravljam vlogo predsednika vlade, zahtevno politično vlogo v času, ko se Slovenija po svojih najboljših močeh, upam, koliko to uspeva Vladi ob pomoči vseh ostalih, poskuša povleči iz krize kot zmagovalka. Za to potrebuje kohezivno vlado, vlado, ki se ne ukvarja sama s seboj, ampak se ukvarja s problemi te države. To je bistvo! Da bi lahko še naprej tako delali, kot smo delali do zdaj, da se torej lahko v popolnosti osredotočamo na probleme te države in jih rešujemo, da se ne ukvarjamo s stvarmi, ki odvračajo pozornost ministrov, ali celotnega ministrskega zbora, ali celotnega političnega zbora od teh vprašanj, je prav, da se presodi, ko pride do odprtih vprašanj, ki povzročajo takšne napetosti, kaj je prav in kaj ne. V tem smislu sem, potem ko sem dobil poziv Računskega sodišča, sklenil, da ga vzamem kot referenco za razrešitev okoljskega ministra. Pri tem naj povem naslednje. Mogoče ne bo nezanimivo. Ko je Računsko sodišče leta 2007 pozvalo predsednika Vlade Janeza Janšo, da razreši okoljskega ministra, je predsednik DeSUS-a Karl Erjavec od premierja Janeza Janše pričakoval, da bo v zvezi s pozivom Računskega sodišča, naj zaradi nepravilnosti na Ministrstvu za okolje razreši ministra Janeza Podobnika, spoštoval ustavo in zakon. In kolega in prijatelj Karl Erjavec je bil takrat minister in pravnik in je minister in pravnik tudi dve leti kasneje. In kot je rekel: "To bi bilo pomembno z vidika pravne prakse in utrjevanja pravne države." To niso moje besede. To so beseda mojega kolega oziroma ministra Erjavca. To pravim zato, ker sem menil, da je bila najina skupna presoja, da je prav, če se spoštuje poziv Računskega sodišča, pri čemer sem sam, kot je omenil to tudi kolega Tanko, izrazil pomisleke, ali je sam poziv sam po sebi dovolj, da predsednik Vlade, ne da bi sam presodil ali ne, pozove Državni zbor, da razmisli o njegovem predlogu za razrešitev. Jaz sem seveda o tem vprašal pravno službo Vlade, dobil odgovor, da neskladnosti zakona z ustavo ni, da je mogoče tolmačiti, da ima predsednik vlade neko diskrecijo, da presodi, ali spoštuje poziv Računskega sodišča ali ne. Toda, zdaj moram tukaj brez dlake na jeziku povedati, da bi ob vsem, kar se je zgodilo v tem času, moje, bom rekel apriorno zavračanje ali pa poizkus utemeljevanja, da je na Ministrstvu za okolje vse v redu, potem ko me je Računsko sodišče pozvalo k temu, da razrešim Karla Erjavca, da v javnosti to ne bi bilo kredibilno sprejeto. V javnosti, ki pričakuje, da se ukvarjamo z našimi problemi naše družbe, naše države, ne pa s problemi naše politične kariere. In tako sem se odločil, da v tej precej zagonetni situaciji pustim druge razloge, ki bi jih lahko kdo drug navajal za razrešitev ministra Erjavca, in se oslonil na poziv Računskega sodišča, ki ugotavlja nepravilnosti, ki niso bile odpravljene na Ministrstvu za okolje in prostor, vedoč, da se utegne kdo odločiti, da bo na Ustavnem sodišču zahteval tudi presojo, ali je ta zakon v skladu z ustavo ali ne. Torej, naslanjajoč se na mnenje pravne službe, ki jo imam, sem se odločil, da lahko brez kakšnega velikega suma, da ravnam v nasprotju z ustavo, spoštujem Zakon o Računskem sodišču in sprejmem poziv za razrešitev ministra Erjavce. Nekaj se je govorilo tukaj o dveh stvareh, o katerih bi rad pred koncem povedal nekaj poudarkov. Najprej o sodelovanju med menoj in ministrom Erjavcem. Ko sem sklepal koalicijo, sem vedel, da je to minister iz prejšnje vlade. Vendar do ministra Karla Erjavca gojim veliko spoštovanje, osebno in politično. Precej časa sem potreboval, da sem v tistem času z njim sklenil dogovor o sodelovanju. In minister Erjavec bo verjetno povedal, da ko so prihajali problemi, ki so zadevali okoljski prostor, na dnevni red najinega pogovora, sem vedno z veliko potrpežljivostjo in naklonjenostjo gledal, kako bo kot minister ta problem poskušal reševati. Torej, toliko o najinem odnosu. In izražam tu kot predsednik Vlade neko upanje, da bo kot predsednik stranke DeSUS moj dober sodelavec tudi naprej v koaliciji, da bomo lahko vlado vodili tako, kot smo si zamislili, skozi težke, surove, zahtevne čase, a vendar dovolj uspešno, da bomo lahko z zadoščenjem končali skupaj ta mandat. Vloga Računskega sodišča in gospoda Šoltesa - mislim, da je treba to takoj razčistiti. Torej, jaz nikoli nisem vabil ljudi, ki opravljajo funkcije, ki so po mojem politično nedotakljive, če tako želite, da kakorkoli z mano izmenjajo mnenja, če menijo, da so pri tem pod kakršnimkoli pritiskom. Vedno, če boste vprašali kogarkoli, od generalne državne tožilke do varuhov, uradov ali drugih podobnih institucij, vedno vprašam, ali ta klic razumete kot poseg v vašo strokovno avtonomijo. In če mi zagotovijo, da ne, se ta klic opravi naprej. V tem primeru pa sploh ni šlo za moj klic, ampak sem prejel vabilo gospoda Šoltesa, da pride do mene. In jaz sem to vabilo sprejel - zakaj pa ne? Tudi zadnjič, ko je bil pri meni predsednik Urada za varstvo konkurence - zakaj bi odbil njegova vabila? Pride, se pogovoriva, ne vplivam pa na njihove odločitve. In prosim, da to veste in upoštevate to, kar sem zdaj rekel, da se ne bi to nadaljevalo še naprej. Jaz nisem vplival na to odločitev, sprejeli so jo drugi in so zanjo tudi odgovorni. Tu je Zakon o Računskem sodišču, ki daje možnost predsedniku Računskega sodišča, da pozove predsednika Vlade. Morda je treba pogledati Zakon o Računskem sodišču bolj kot ustavnost tega zakona z vidika ustavnopravne kolizije. Kje je raven odgovornosti, do katere lahko predsednik sodišča pozove? Ker drugače, gospe in gospodje, bomo vedno - pazite! - v koliziji, tako kot je bil prejšnji predsednik Vlade, ali v neprijetni situaciji, ko bo predsednik Vlade, če sem lahko zelo jasen in odkrit, moral sam presojati, ali je minister neko strokovno delo opravil dobro ali ne. Kako naj predsednik Vlade 18 področij pozna tako dobro, da na koncu sam presodi, ali ima Računsko sodišče prav ali ne. Računsko sodišče je vendar nek instrument pravne države. In če bi ga ignoriral, bi bile name naslovljene upravičene kritike, da po vseh drugih in tudi po tem pozivu nisem pripravljen prisluhniti nekaterim stvarem, ki so predmet kritike. In potem sem se tako odločil. Pri čemer je treba nekaj stvari, očitno, še naprej razčisti, mislim pa, da sem - sedaj uporabljajoč ves svoj razpoložljivi čas - povedal vse, kar je bilo treba. Z ministrom Erjavcem sva sodelovala dobro. Okolje je izjemno zahteven resor, mislim, da bolj kot politika poslej potrebuje tudi strokovnjaka. Pričakujem, da bom z ministrom Erjavcem, ki bo odslej predsednik DeSUS-a, sodeloval dobro tudi kot kolega v koaliciji, da bo lahko ta vlada dobro opravljala naloge, ki so pred njo. Oprl sem se na odločitev Računskega sodišča, meneč, da je prav, da se institucijo pravne države "par exellance" spoštuje. Če bomo menili, da je ta poziv, ki je zapisan v tem zakonu, preveč, potem predlagam morda, da Državni zbor razmisli o spremembi zakona. Prosim Državni zbor, da upošteva moj predlog in da potem čim prej imenujemo novega ministra ali ministrico za okolje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem ministru za okolje in prostor Karlu Viktorju Erjavcu. Prosim.
Spoštovane poslanke, poslanci. Spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade. Res je, dobro sva sodelovala in tudi računam v prihodnje, da bomo dobro sodelovali, saj politika ne sme izključevati, pa politika mora združevati zato, da delamo za blagostanje ljudi. Predlog za mojo razrešitev je podan na pobudo poziva Računskega sodišča, za katerega je predsednik Vlade v tem trenutku povedal, da je to institucija pravne države "par exellance". Jaz sem tudi ves čas razumel, da Računsko sodišče dejansko takšna institucija pravne države "par exellance" in se bom vrnil na obdobje prejšnje vlade, ko je takšen poziv bil dan prejšnjemu ministru za okolje, gospodu Janezu Podobniku. In takrat sem rekel, dejansko drži vsaka beseda, da bi bilo prav, da predsednik vlade, takratne Vlade, Janez Janša, sproži postopek v Državni zbor in da Državni zbor ugotovi, ali so kršitve, ki jih je storil minister Podobnik, takšne narave, da terjajo politično odgovornost, in hkrati, da se tudi Državni zbor odloči o tem, ali je Računsko sodišče res organ pravne države "par exellance", ali morda ne prestopa svoje meje, ali morda ne tolmači Zakona o Računskem sodišču preširoko in se postavlja v položaj mandatarja, v položaj predsednika Vlade, kot organ pravne države, kot "sui generis" organ, ki je nad predsednikom Vlade. Takrat glede gospoda Podobnika sem bil mnenja ravno zato, da bi utrdili pravno državo, da bi utrdili tudi načelo ustavnosti in zakonitosti. Da se gre v to proceduro in da Državni zbor ugotovi, kje so meje pristojnosti Računskega sodišča. 5. januarja, ko sva imela tiskovno konferenco - predsednik Vlade, ti dobro veš, da sva se hitro dogovorila, hitro šla na tiskovno konferenco - in povedala, da naj gre predlog za razrešitev v Državni zbor in da bomo preverili, ali je potrebna ustavna presoja glede vloge Računskega sodišča. Meni je žal, danes, da ta drugi korak ni bil storjen s tvoje strani. Ker takrat in danes bi razumel, da si eden od varuhov pravne države. Tudi pričakujem od predsednika Državnega zbora, da bo varuh pravne države. In pričakujem tudi od vas, poslank in poslancev, da ste varuhi pravne države. Ne verjamem, da lahko oporekamo mnenju, ki ga je dal visoki, ugledni, nekdanji ustavni sodnik dr. Ude. Bil je devet let ustavni sodnik v obdobju 1993 do 2002. Najeti sem moral najboljše pravnike, ne samo v tej zadevi Računskega sodišča, tega poziva, ki je ustavno sporen, ampak tudi zaradi obtožnega predloga pred okrajnim sodiščem, kjer naj bi me sodil sodnik posameznik - po navadi se na okrajnem sodišču razsoja o gostilniških pretepih, takih marginalnih kaznivih dejanjih. Od te afere Patria, ki se mi jo ves čas očita, nazadnje ostane samo neresno delo v službi, in še v tej zadevi še nisem v kazenskem postopku! Ker sodnik še ni preizkusil obtoženega predloga, kjer je zagrožena najvišja kazen enega leta. Že takrat je bilo nenavadno, da sem bil v tujini en teden in da je ta obtožni predlog šel ven v javnost. Verjetno je to storil eden od pravosodnih organov. Ne bi rad obtožil državnega tožilstva, tudi ne okrajnega sodišča, ampak nenavadno pa je, da je to šlo v javnosti. Nenavadno je, da končni izplen v zadevi Karl Erjavec in Patria, kjer se mi je očitalo tri leta, da sem prejel podkupnine, da sem koruptiven, da na koncu posebna tožilska skupina za organiziran kriminal, najbolj usposobljena tožilska skupina, ugotovi neresno delo, domnevno neresno delo v službi. Potem se je zgodila naslednja zadeva. Že takrat sem napovedal, da ta obtožni predlog je samo prvi korak, da bodo sledili še naslednji koraki, in dejansko so se zgodili: nezakonito prodajo kapitalskega deleža. Pri tem imam pa tožbo župana iz Kočevja, kjer toži, da moramo prodati kapitalski delež. Takrat sem obsojal notarko, ki je bila zadolžena za notarski zapis in ki je oseba javnega zaupanja, da ni dobro opravila svojega dela. Verjemite, pri stotih in dvestotih podpisih na dan nisem šel preverjati tega konkretnega postopka, ker sem bil mnenja, če je notarka, da so zagotovo opravili proceduro tako, kot se šika. In dejansko, potem ko sem zopet svoje kolege prosil, pravnike, žal imam kolege, moje vrstnike, petdesetletnike, ki so zaskrbljeni, kaj se dogaja v tej državi, ki so zaskrbljeni za pravno državo. So rekli; "Karl, dovoli, da pregledamo zadevo!" In kaj so ugotovili? Prodaja je bila zakonita. Enako ugotavlja notarka. Zaradi tega sem se ji mogel javno opravičiti, da nisem bil deležen civilne tožbe z odškodninskim zahtevkom. Nekateri so se smejali, ko sem rekel, da morda bi bil celo socialno ogrožen. Jaz ne vem, kakšen odškodninski zahtevek bi bil. Jaz sem ji naredil hudo škodo, ko sem podvomil v njeno profesionalnost, hkrati pa tudi mi je bila zagrožena ovadba oziroma zasebna kazenska tožba zaradi obrekovanja. In potem se zgodi naslednji dan Računsko sodišče, ki pač poziva k moji razrešitvi. Nenavadno je pa to, da že v mesecu decembru sem dobival opozorila tudi s strani predsednika Vlade, da naj dobro pregledam vse revizije, da so informacije, da se nekaj dogaja in da naj pregledam zadeve. Pregledal sem, ampak žal, naša revizorka ni ničesar sumljivega našla in sem bil v dobri veri, da ne bo nobenega postopka s strani Računskega sodišča. Seveda, tudi na kraj pameti mi ni prišlo na misel, da bi lahko odgovarjal za zadeve iz obdobja 2005/2007 in da moram - ne v roku treh mesecev, ampak v roku enega meseca - rešiti tisto, kar nismo bili sposobni rešiti v 20 letih. Kot veste, mi smo dali odzivno poročilo 11. novembra, tudi predlagali uredbe, pa je Računsko sodišče reklo, da niso dobre. Ampak jaz kot minister, kot politik, nimam pravice, da se vtikam v stroko. Stroka mora povedati. In če se stroka ne more dogovoriti, jaz ne morem drugega, kot da počakam in naredim vse, kar je v moji moči, da stroka čim prej najde ustrezne rešitve. Tako je bilo 11. novembra podano odzivno poročilo in že v prvi polovici meseca decembra se je že razpredalo o tem, da bo verjetno poziv za mojo razrešitev. Pri tem me tudi moti, da imamo različne kriterije. Predsednik Vlade, ti si govoril o novih pravnih standardih. Jaz sem prvi za nove pravne standarde, ker to, kar se dogaja, to niso pravni standardi! Zlasti ne za pravno državo, za neko državo, v kateri se spoštuje ustavnost in zakonitost. To me spominja na nekaj povsem drugega. In ti dobro veš, da so revizorji bili tudi pri kakšnem drugem ministru ali ministrici in da so napovedali poziv za razrešitev, ampak ni bil izveden. To boste sami lahko ugotovili, zakaj, kako in na kakšen način. Vendar, če se vrnem na ta poziv Računskega sodišča. Danes poslanke in poslanci ter predsednik Državnega zbora, ki je prvi varuh ustavnosti in zakonitosti v tem visokem zboru, v tem hramu, kjer ste izvoljeni od ljudstva, ki pričakuje, da boste spoštovali ustavnost, zakonitost. Kjer ljudje pričakujejo od vas, da boste varovali pravno državo. Ali ste sposobni ta postopek nadaljevati? Ali ste sposobni danes glasovati o tem, ko eden najeminentnejših profesorjev, ki me je učil ustavno pravo, dr. Lojze Ude, ki je bil devet let ustavni sodnik, vidi neustavnost, vidi ustavno sporen postopek? Lahko vam tudi povem, v čem je sporen. V zvezi z določbo tretjega odstavka 1. člena Zakona o Računskem sodišču, ki izrecno izključuje kakršnokoli sodno varstvo proti aktom Računskega sodišča. To je v nasprotju s 23. členom Ustave. Potem naslednja točka, kjer je ustavna spornost: v zvezi z določbo 1. točke drugega odstavka 12. člena Zakona o Računskem sodišču, ki daje predsedniku Računskega sodišča pristojnost, da popolnoma arbitrarno določa program dela Računskega sodišča in s tem tudi revidirance. Kaj želi povedati nekdanji ustavni sodnik: da program dela sprejema predsednik Računskega sodišča, niti ne Senat Računskega sodišča! In opredelitve v Zakonu o Računskem sodišču so samo politične, kjer zakon pravi, da pet predlogov daje Državni zbor, dva opozicija, dva pristojni organi in komisije ter enega koalicija - povsem političen kriterij. In zakon daje predsedniku Računskega sodišča podlage za politizacijo. Mislim, da ni naključje, da sem najprej obravnavan kot minister za okolje in prostor in se zahteva moja razrešitev, potem ko se izve, da bi lahko bil kandidat za ministra za okolje naš poslanec Matjaž Zanoškar - ali je to naključje? Ali je to naključje? Pa čeprav je bila revizija že zdavnaj prej opravljena. Toda zakaj ravno ta trenutek priti s tem, da je bilo mnenje s pridržkom? Da ne govorim glede podžupana, gospoda Urha, kaj se v občini Bohinj dogaja. So to res samo naključja? Tudi v zvezi z določbami petega, šestega in 1. točke enajstega odstavka 29. člena, ki ne predpisuje nobenih kriterijev za opredelitev hujše kršitve obveznosti dobrega poslovanja in s tem z izdajo poziva za razrešitev odgovorne osebe. Te kriterije določi po prosti presoji predsednik Računskega sodišča. Mislim, da gre za tako ustavno sporne zadeve, da če Državni zbor gre na glasovanje brez ustavne presoje tega, mislim, da ste poteptali načelo ustavnosti in zakonitosti, načela pravne države. Ne gre za to, da se jaz borim za ministrsko mesto, da ne bi bil napačno razumljen. Na ministrstvu se lahko pridete prepričat, so škatle že vse pripravljene. Jaz sem svoje delo opravljal vestno, pošteno. Ti veš, predsednik Vlade, da ni bilo težav z menoj, pa vsi so napovedovali, ne vzemi Karla Erjavca v vlado, ker boš imel hude težave, ves čas te bo spotikal. In veš, da smo pokrivali tudi druge ministre; veš, da so bile interpelacije in smo korektno podprli to koalicijo, ker koalicija je partnerstvo, koalicija je družina. Mi smo tam zato, da zagotovimo ljudem blagostanje. Moram ti tudi povedati, leta 2008 septembra, ti tudi dobro veš, da nisem silil v vlado, da je bila tudi ena od možnosti, da ne bom član vlade, vendar si ti vztrajal, da želiš vse štiri predsednike oziroma ostale tri partnerje koalicije v vladi, zato da bomo lažje usklajevali, da bomo lažje delali. Tako res ne razumem, zakaj ta razrešitev, sploh ne vem, kaj je podlaga. Obtožni predlog, ker nisem v kazenskem postopku? Nezakonita prodaja, ki se je izkazala za zakonito? Ustavno sporen poziv Računskega sodišča? Bi pa razumel, če bi mi rekel: "Poslušaj Karel, ne zaupam ti, ne moreva sodelovati in izkoriščam svojo možnost kot mandatar, da te razrešim." To bi bilo pošteno do mene, pošteno tudi do moje družine tudi do moje mame, ki žal čaka na operacijo in ne ve, ali bi sploh šla, ker vidi, kaj se dogaja v zadnjem mesecu, kaj mediji počnejo z menoj. Bom na tej točki zaključil.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, ker sem bil pač naslovljen. Pravni temelj za predlog razrešitve, ki smo jo dobili v Državni zbor, je 13. člen Zakona o Vladi in Ustava 112. člen, ne Zakon o Računskem sodišču. Če bi dobili, recimo, predlog, da naj se odloči o pozivu Računskega sodišča, takšnega predloga Vlade seveda ne bi obravnavali. Besedo dajem predstavnikom poslanske skupin. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, minister, kolegi in kolegice. V Poslanski skupini Zares bomo predlog za razrešitev ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca podprli. Najprej naj pojasnim še nekaj zadev. Želim povedati, da v poslanski skupini nismo podprli predloga, da bi se ta točka prekinila, saj bi po naši oceni to pomenilo, da bi slabo, anarhično stanje, ki je že v tem trenutku na Ministrstvu za okolje in prostor in ki bi nastalo tudi ob takšni situaciji, kot je bila predlagana, samo še poslabšalo zadeve. Problemi in težave na Ministrstvu za okolje in prostor se kopičijo, zato upamo in pričakujemo, da bomo v Državnem zboru v najkrajšem možnem času, ki ga omogočajo procedure, imenovali novega ministra ali ministrico za to področje, za katerega si želimo, da bi bila to strokovna in kompetentna oseba z organizacijskimi znanji in tudi z afiniteto do področja, ki ga bo pokrivala oziroma ga bo pokrival. Naj pri tem povem, da je obrazložitev, ki jo je podal tako v pisni obliki kot danes tudi v ustni predsednik Vlade gospod Borut Pahor, po naši oceni takšna, da zasluži resen razmislek. Ob tem želim povedati, da zlasti zadnji odstavek, kjer predsednik Vlade pravi, da ocenjuje, da so dejanski učinki sprejetih ukrepov Ministrstva za okolje in prostor na področju zbiranja in ravnanja z zbranimi komunalnimi odpadki nezadostni, želim povedati, da smo lahko v medijih prebrali, da so posledice in škoda, ki nastaja oziroma bo nastala zaradi nesprejetih ukrepov oziroma zardi izostanka ukrepov na tem področju, da je ta škoda, ki naj bi bila za proračun, uporabnike in izvajalce gospodarskih javnih služb, ocenjena na približno 53 milijonov tolarjev. Prav tako pa se nam zdi na nek način podcenjujoče, da se tako pomembno področje, kot je okolje in prostor, na nek način tudi z izjavami, ki smo jim bili priča v zadnjem obdobju, podcenjuje. Seveda slabo delo pri tem in izostanek ukrepov, ki jih je zahtevalo Računsko sodišče, pomeni kar velik problem v tej državi; problem, ki vsak dan zadeva številne lokalne skupnosti, ki iz enega konca Slovenije na drugega vozijo odpadke, ker ni rešen problem v zadostni meri. Pri tem menimo, da nikakor ni primerno vizavi tega podcenjevanje problemov, ki jih je na ta način Računsko sodišče izpostavilo. Prepričani pa smo, da bomo danes, ko bomo podprli to razrešitev, ravnali odgovorno in tudi zakonito in tudi, če odgovorim ministru Erjavcu, da bomo še vedno ostali varuhi pravne države.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SLS bo stališče predstavil Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, gospod minister! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se ne bomo opredeljevali do razloga, ki ga je predsednik Vlade Republike Slovenije navedel za razrešitev ministra za okolje in prostor, ker je ta najverjetneje le kulisa. Pravzaprav se nam zdi, da je predsednik Vlade zgolj izkoristil poziv Računskega sodišča in pri tem prikril dejanske razloge za predlagano razrešitev ministra. Prav tako nas ne zanimajo koalicijske zdrahe, trgovanje, razprtije, zamere in izsiljevanja. Politične igrice, s katerimi se je ta koalicija ukvarjala na začetku mandata in s katerimi se Vlada in vsa slovenska javnost ukvarja že ves začetek novega leta, pa so kratkomalo presegle vse meje dobrega okusa. Smo norčavi cirkus ali parlament? Ste vi neka resna, odgovorna vlada ali ste eksperiment združljivosti? Kako dolgo se še nameravate ukvarjati sami s seboj, reševanje gospodarske krize pa puščati v ozadju? Da ne bo pomote, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da ima predsednik Vlade vso pravico in tudi dolžnost, da si postavi ekipo ljudi, ki jim zaupa, v katerih sposobnosti verjame in za katere je prepričan, da delajo dobro. Vso pravico ima za vsakega svojega ministra oziroma ministrico predlagati razrešitev brez posebej utemeljenih razlogov in na to mesto predlagati novo, sposobno osebo. A obenem menimo, da mora to storiti hitro in utemeljeno, namesto da obremenjuje dneve in tedne vso politiko in vse državljane. To mora Vlada storiti brez političnega mešetarjenja raznoraznih posameznikov in institucij in se potem nemudoma posvetiti ukvarjanju s problemi celotne države, ne le same sebe. Od ministra, ki je med drugim pred kratkim dejal, "vsak fant razume, če ga punca ne mara več," pa bi pričakovali, da bi tudi sam razumel situacijo in enostavno ter preprosto sam odstopil, glede na to, da ga premier očitno ne mara več. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo tudi, da je v tej vladi kar nekaj ministrov, ki bi jih bilo morda treba zamenjati. Hkrati pa se zavedamo, da bi se morala Vlada popolnoma posvetiti reševanju gospodarske krize in napredku, ki se nam bojda v tem letu obeta. V Poslanski skupini SLS smo prepričani, da uspeh in napredek ne bosta padla z neba, kaj šele, da bi ga rodile zgolj kadrovske menjave. Nadejamo se, da se bo danes ta farsa končala. Kakršnokoli rešitev ste že poiskali za izhod iz te koalicijske krize, upamo, da bo rešitev dobra tudi za vse Slovenke in Slovence. Kajti, medtem ko se nekateri posmehujejo svoji morebitni socialni ogroženosti, jo nekateri dejansko vsakodnevno doživljajo in še kako občutijo na lastni koži. In to so problemi, s katerimi bi se morala ukvarjati slovenska vlada. In ne vem, kolikokrat bomo še morali v Slovenski ljudski stranki ponoviti: ukvarjajte se s težavami, ki že več kot leto pestijo našo državo, s propadajočimi podjetji, naraščajočo brezposelnostjo, brezupom vse več ljudi, z brezizhodnostjo trenutnega položaja, iz katerega, dvomim, da nas lahko rešijo izstopna ali izhodna strategija, kakor ji pač rečete po trenutnem navdihu, niti program stabilnosti, niti kakršenkoli drug ukrep, ker ste preprosto predolgo čakali. Zatorej, presekajmo danes tale gordijski vozel, nato pa, spoštovana Vlada in koalicija, ukvarjajte se z resničnimi problemi in ne le z navideznimi, ki so vam v preteklih mesecih postali tako ljub izgovor za izogibanjem konkretnim protikriznim ukrepom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil Anton Urh. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani gospod minister. Spoštovane poslanke in poslanci. V Poslanski skupini DeSUS seveda ne bomo podprli predloga za razrešitev okoljskega ministra gospoda Karla Erjavca. Gre za dodatno premišljeni in načrtovani proces likvidacije Karla Erjavca ne le kot ministra, ampak kot predsednika stranke DeSUS in celo kot človeka. Gre za politični konstrukt ne samo ministra za okolje in prostor, temveč tudi za diskreditacijo politične stranke DeSUS, njenih članov, poslancev, ki sodijo v kvoto Poslanske skupine DeSUS. Celo več, diskreditacija je prešla meje nekega, če sploh lahko rečemo, normalnega političnega obračunavanja. Prešla je celo na ožje družinske člane dotičnih, konkretno na otroke poslancev Poslanske skupine DeSUS, ki v nikakršni meri niso in niti nimajo namena biti politično angažirani v slovenskem ali drugem političnem okolju. Že sam scenarij napadov na Karla Erjavca je šolski primer nekdanje enopartijske politike, v kateri je veljalo pravilo -najprej diskreditacija, nato likvidacija. Ne morem mimo dogodkov, ki so se z neverjetno naglico dogajali eden za drugim z velikim medijskim pompom okoli našega predsednika. En oziroma trije dnevi so bili potrebni za njegov medijski in politični linč, podan predlog Računskega sodišča, v istem dnevu odrekanje podpore našemu ministru Erjavcu s strani koalicijskih partnerjev SD, LDS in Zares. In naslednji dan že poziv za novega ministra. Vse to daje slutiti, poslanci DeSUS-a pa smo prepričani, da gre za dobro pripravljen scenarij, ki je namenjen zgolj in izključno politični likvidaciji in eliminaciji Karla Erjavca. Prepričani smo namreč, da če z razrešitvijo v Državnem zboru ne bi uspeli, bi s pomočjo Računskega sodišča in slovenskih medijev, ki so, po naši oceni, orožje v rokah vladajoče strukture, iskali in iskali nove in nove razloge proti ministru Erjavcu. Ne glede na to, ali so bile te obtožbe argumentirane ali ne, in ne glede na to, ali so bile pravno utemeljene ali ne. Izjemno močno pa nas moti sam poziv Računskega sodišča za razrešitev. Sam način njihovega dela spominja na svinčene čase, ko so sodišča sodila po hitrem postopku, brez možnosti ugovora prizadetega, v tem primeru ministra za okolje in prostor.
Mir v dvorani.
Obsodba Računskega sodišča brez možnosti obrambe oziroma poštenega sojenja, zaslišanja in zagovarjanja obtoženega dokazuje mojo trditev o diskreditaciji in likvidaciji, pa smo bili poslanci DeSUS-a prepričani, da v Sloveniji od leta 1991 veljajo demokratične norme in ne enopartijsko enoumje in hitra sodišča. Zanimivo je vprašanje, zakaj se Računsko sodišče in tudi Komisija za preprečevanje korupcije ne lotita tako učinkovito, predvsem pa tako hitro spornih ravnanj v primeru lastninjenja družbenega premoženja, pozneje državnega premoženja - odgovora, pa naj še tako tuhtam, ne najdem. Tako iz vsega navedenega sledi jasen povzetek. Karl Erjavec je moteč in za našo koalicijo nesprejemljiv. Stanka DeSUS je moteča in nesprejemljiva. Poslanci DeSUS-a smo moteči in nesprejemljivi za to koalicijo. Mogoče nam je pa sedaj jasno, zakaj se je že od samega nastopa tega mandata vseskozi govorilo zgolj o koalicijskem trojčku in včasih je bilo slišati še dodatno o DeSUS-u. Izjemno podel in nizkoten način, zagotovo! Razloge za tako početje poznate tisti, ki svojo energijo vlagate v odstranitev Karla Erjavca, in s tem, to ni nobenega dvoma, se odvrača pozornost od bolj aktualnih in življenjskih problemov gospodarske krize. Ali pa celo odvračanje pozornosti od problematike razrešitve kakšnega bolj problematičnega ministra, ki ima oporo predsednika Vlade in ostalih predsednikov koalicijskih partnerjev. Prepričani smo tudi, da se na marsikaterem področju, ki jih pokrivajo posamezna ministrstva, dogajajo anomalije takšne vrste, ki so zagotovo zrelejše za odstranitev oziroma za objektivno odgovornost osebe, ki takšen resor vodi. Ampak, ne! Vsi ostali so nedotakljivi, ker so bili pošteni, pravični in vzorni. Kakšna farsa! Vprašajmo Slovenke in Slovence, zakaj že 19 let ne verjamejo nobenemu slovenskemu politiku več, ampak to je druga zgodba, ki ne bo nikoli medijsko tako razbobnana, kot je linčanje našega predsednika stranke DeSUS-a gospoda Erjavca. Koalicijski partnerji, moj poziv je, da presodite utemeljenost oziroma neutemeljenost teh obtožb in da se odločite na podlagi tega. Spomnim pa naj vas, da ste na podlagi koalicijske pogodbe moralno, etično in politično zavezani, da svojega kolega, svojega koalicijskega partnerja, celo več, gre za predsednika koalicijske stranke, zaščitite. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Lep dober dan vsem skupaj! V naši poslanski skupini bomo podprli zamenjavo gospoda Karla Erjavca. Mogoče razlogi, ki jih je navedel predsednik Vlade niso ravno ustrezni, zagotovo bi lahko našel boljše, bolj utemeljene, hujše, predvsem takšne, ki bi pokazale česar gospod Erjavec ni storil ali pa kar je storil narobe. Vendar je, upam, to le začetek čistke v tej vladi. Še marsikateri minister bo moral oditi in upam, da je gospod Erjavec prvi v vrsti tistih domin, ki bodo padale kasneje. V naši poslanski skupini smo prepričani, da gospod Erjavec ne sodi na Ministrstvo za okolje in prostor, ki je žal nekako odrinjeno na stran, pa vendar je to eno od bolj pomembnih ministrstev. Zavedati se je potrebno, da so vse vlade od leta 1992 dalje pravzaprav postavljale za ministre za okolje ljudi, katere niso vedeli, kam jih postaviti. In ko so bila vsa ostala ministrstva razprodana, so postavili tistega, ki je pač moral biti minister, na Ministrstvo za okolje. Zato imamo na tem ministrstvu tudi takšno razsulo. Zato imamo popolno sesutje sistema na Ministrstvu za okolje in prostor. In to sesutje se je začelo leta 1992 in se je nadaljevalo do danes. Gospod Erjavec bi moral narediti kakšne ostre reze in spremeniti in popraviti kakšne zadeve, pa jih ni. Tudi določene zadeve, ki bi jih moral ščititi, kot je recimo državni interes, tega ni počel. Če se obrnem samo na vprašanje peskokopa Pšičina pri Ormožu. Namesto da bi praktično na trasi delovišča kopali pesek, so ga raje vozili iz 50 kilometrov oddaljenega peskokopa, kar pomeni, da je država morala plačati tisti pesek tam, potem pa prevoz 50 kilometrov sem, pa 50 kilometrov prazen kamion nazaj, pa obremenjevati okolje in vse mogoče stvari. Glede na to, da gre tukaj za eklatantno oškodovanje državnega premoženja oziroma škodo na račun proračuna, se človek vpraša, zakaj je to storil. In vendar tega ni spremenil, navkljub temu, da je minister Lahovnik nekajkrat poskušal dopovedati, da država izgublja ogromno denarja in da nekomu teče ta denar v privatne žepe. To je eden od primerov. Pa še dosti jih je. Še enkrat, mi bomo to podprli in pričakujemo od bodočega ministra, ki upam, da ga bomo v kratkem kmalu dobili, pa naj bo to gospod Zanoškar ali kdo drug, upam, da bo delal bolje in drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Vsem skupaj še enkrat prijazen pozdrav. Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Pozdrav predsedniku Vlade in pa ministru, gospodu Erjavcu! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo predlog za razrešitev ministra za okolje in prostor Karla Erjavca podprli. Predsednik Vlade ima [[...]]
Mir v dvorani, prosim.
[[...]]odgovornost in pa dolžnost izbrati ministre in če to presodi, ima pravico tudi predlagati zamenjavo. Ocenjujemo, da je odločitev predsednika Vlade, da predlaga razrešitev ministra Erjavca, pravilna. Menjava ministra gospoda Erjavca je stvar politične higiene in kulture, da nosilci politične oblasti prevzamejo odgovornost za svoje napake. Zoper ministra je posebna skupina tožilcev vložila obtožni predlog in je zato v kazenskem postopku zaradi netransparentnega nakupa osemkolesnikov patria. Ni naključno, niti nepomembno, da v tej državi ne moreš kandidirati za nobeno od pomembnejših funkcij v Sloveniji, če si v kazenskem postopku. Ne moreš biti policist, sodnik, tožilec, direktor podjetja, član nadzornega sveta. Ali menimo, da minister si pa potemtakem lahko? Ne. Tudi minister ne moreš biti, in to ni stvar pravne, ampak predvsem politične odgovornosti. Poleg tega ministra Erjavca bremeni odprodaja državnega premoženja brez sklepa Vlade in poziv Računskega sodišča predsedniku Vlade k ministrovi razrešitvi zaradi nereševanja problema slovenskih odpadkov. Vse to so po našem mnenj razlogi, da gospod Karl Erjavec ne more več opravljati dela v Vladi Republike Slovenije. Je pa razrešitev ministra zagotovo politična odločitev v prvi vrsti predsednika Vlade, ki predlaga, in potem Državnega zbora, ki o tem dokončno odloči. Politična kultura in higiena, zaradi katerih danes odločamo o razrešitvi ministra Erjavca, ne more biti predmet ustavnopravne presoje, zato ne vidimo nikakršnih razlogov, da bi sodišče lahko odredilo začasno zadržanje razrešitve oziroma da bi bila naša odločitev odvisna kakor koli od odločitve Ustavnega sodišča. Kot država smo zaradi krize v težki situaciji. Odgovorno in koristno za državljane in državljanke, upokojenke, upokojence, delavke, delavce in študente je zato, da se popolnoma posvečamo predvsem problemom, kot so gospodarska rast, zaposlovanje, zdravstvena reforma, energetska politika in odnos do okolja. Ne smemo pa dopustiti, da zaradi interesa dela politike postane to drugorazredna tema, kot prvovrstna tema pa je vsiljeno ukvarjanje slovenske politike s samo seboj. Minister Erjavec, predsednik Vlade in celotna koalicija smo se znašli v situaciji, ko standardi, ki jim v koaliciji sledimo, dopuščajo zgolj eno samo možnost. Želeli bi si, da bi tem standardom sledili z več politične zrelosti in dali interese države pred interese posameznika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa. Predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! 112. člen Ustave Republike Slovenije določa, da ministre imenuje in razrešuje Državni zbor na predlog predsednika Vlade. V skladu z Zakonom o Računskem sodišču mora mnenje o poslovanju, ki ga poda Računsko sodišče, spoštovati vsak državni organ, organ lokalne skupnosti in uporabnik javnih sredstev, na čigar poslovanje se mnenje Računskega sodišča nanaša. 29. člen Zakona o računskem sodišču pa v svojem 11. odstavku določa, če je podana huda kršitev obveznosti dobrega poslovanja ali v primeru kršitve osmega in devetega odstavka 27. člena tega zakona, Računsko sodišče izda tudi poziv za razrešitev odgovorne osebe. V nadaljevanju tega istega zakona je tudi določeno, da mora v primeru te ugotovitve navesti osebo ali več oseb, ki naj bi bile razrešene. Poziv za njihovo razrešitev izda organu, za katerega oceni, da lahko izvede ali začne postopek razrešitve. Predsednik Vlade ocenjuje, ponavljam, gre za predlog predsednika Vlade. Predsednik Vlade torej ocenjuje, da so dejanski učinki sprejetih ukrepov Ministrstva za okolje in prostor na področju zbiranja in ravnanja z zbranimi komunalnimi odpadki nezadostni. Ker gre za področje, ki ima neposreden vpliv na zdravje državljank in državljanov Republike Slovenije, zato predlaga, torej predsednik Vlade predlaga, da se razreši Karl Viktor Erjavec, ministra za okolje in prostor. Glede na navedeno in glede na pristojnosti v zvezi s tem, bo poslanska skupina sledila predlogu predsednika Vlade in podprla razrešitev ministra za okolje in prostor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Morda ste v koaliciji spoznali, da je revolucija začela delovati. Bi pa ob tem opozoril, da ima predsednik Vlade šibko podporo svojih ministrov za ta predlog, ki ga je predložil. Pravzaprav tu sedi sam in zagovarja predlog, ki je v tistem delu obrazložitve, ki bi moral biti ali takšen, kot je pravna podlaga, usklajen, je pa povsem drugačen. Obrazložitev s predlogom ni skladna. Prej smo že v proceduralnem delu povedali, da je temelj za razrešitev, na katerega se je oprl predsednik Vlade, neprimeren, je sporen, tudi po njegovem lastnem prepričanju, to je povedal tudi na tiskovni konferenci in večkrat v svojih izjavah javno, je tak, da si zasluži presojo na Ustavnem sodišču. In je tudi napovedoval, da se bo najverjetneje tudi odločil za tak postopek. No, do tega ni prišlo in tu je treba ugotoviti, da je ta predlog pravzaprav predlog tistih koalicijskih partnerjev, ki imajo svoj sedež v Domžalah. Tam se oblikujejo pomembne odločitve, tam se uskladijo pomembne odločitve in od tam prihajajo na Vlado predlogi, ki jih potem tako ali drugače predsednik Vlade tudi izvede. Tu bi rad tudi opozoril, da je predsednik Vlade dejal, da nima izbire za tak predlog, ki ga bo dal Vladi. Predlog Računskega sodišča, poziv Računskega sodišča je tak, da nima izbire. Pa zagotovo ima predsednik Vlade vsaj dve možnosti. Ena je ta, da predlaga na osnovi tega poziva razrešitev Državnemu zboru. In to je uporabil. Druga pa je, da pisno argumentira, zakaj nečesa ali pa tega poziva ne bo upošteval. To možnost je predsednik Vlade zagotovo imel. Če se je malo poglobil skupaj s svojimi svetovalci v kabinetu, ki jih ima zagotovo na razpolago, in to najbrž kvalitetne ljudi, je do tega spoznanja tudi prišel. In najbrž bi lahko tudi ugotovil, da v tem kratkem času, ki ga je dalo Računsko sodišče ministru Erjavcu za ureditev problema, še posebej, ker gre za urejanje problema, ki je neposredno povezan s pristojnostmi občin, potem bi le morali upoštevati, da so tako kratki roki v teh postopkih neizvedljivi. Če s katerimkoli ukrepom posegaš v pristojnost občin, potem moramo imeti tudi lokalne skupnosti najmanj 30-dnevni rok, da se o predlagani materiji izjasnijo, uskladijo. Tudi nekateri pravniki, bom dejal, ne naši, ne iz opozicijskih vrst, ampak ustavni pravniki, tudi drugi pravniki, ki sodijo svetovnonazorsko, v koalicijo, kot so recimo dr. Ude, dr. Bugarič, so dajali, da ima predsednik Vlade izbiro, da ima predsednik Vlade možnost, pa je ni pojasnil. Navsezadnje je to pojasnil tudi predsednik računskega sodišča dr. Igor Šoltes, pa tudi temu pozivu ni predsednik Vlade prisluhnil. Je pa tudi pri odločitvah Računskega sodišča določene stvari treba ravnati z določeno rezervo. Ne vem sicer, za kolikšna sredstva je šlo v tem primeru, na katerega je presojalo Računsko sodišče, morda za deset, dvajset milijonov evrov, morda za pet milijonov evrov taks in teh podobnih zadev. In to je najbrž bistveno manj, če to ocenjujemo, da se nek ukrep ni izvedel, kot dvesto milijonov evrov, ki jih recimo minister Gaspari blokira z javnim razpisom, ki ga služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ne izvede. Desetkrat zagotovo razlika v korist tistega, ki tega ukrepa ni izvedel, se pravi ministra Gasparija in njegove državne sekretarke. Pa ni nikakršnega poziva, nikakršne ugotovitve, nobene presoje. Sam sem bil tudi župan, tudi sam sem imel revizijo Računskega sodišča za celoten proračun občine Ribnica, vse investicije, vse plače. Dobili so mi samo tri napake pri takrat, mislim, da sedemnajstih zaposlenih pri plačah v celotnem proračunu, za nekaj drobiža glede samo na plače. Za nekaj drobiža, pa sem dobil mnenje s pridržkom. Če bi dobil recimo takrat takšno mnenje, kot ga je dobil ljubljanski župan Janković, najbrž ne bi preživel, ne strokovno, ne tako ne drugače. Rad bi ob tem opozoril, ker se malo razumem na te zadeve, da tudi presoje Računskega sodišča niso tako neoporečne, tako nedvoumne, ampak so najbrž preveč podvržene predvsem osebnemu pogledu tistega, ki na koncu podpiše končno revizijsko poročilo in tudi zahteva ukrepe. Ponekod se to spregleda, ponekod se to razume, ponekod se pa ne razume nič. In na osnovi takšnih pozivov tudi pride do teh predlogov. Sicer ne vem, koliko imate v koalicijski pogodbi zapisano, da sme biti komunalnih odpadkov na prebivalca, vendar iz obrazložitve predsednika Vlade je nedvoumno, da je v Republiki Sloveniji teh odpadkov 70 kilogramov manj, kot je povprečje Evropske unije. Res pa je, da se morda na nepravi način ti komunalni odpadki ne pobirajo, ne sortirajo, ne predelujejo, da se tudi ne uporabijo ponovno za nadaljnjo proizvodnjo in tako naprej. Vendar ta problem, kar zadeva urejanje okolja, kar zadeva urejanje komunalnih odpadkov, traja toliko časa, kolikor imamo to ministrstvo. Od takrat, ko je bil predsednik Državnega zbora minister za okolje in naprej. In vse te rešitve, ki so, najbrž zadevajo tudi predpristopni proces, ker so se takrat določene stvari izpogajale, in so ministri, ki so takrat sodelovali, najbrž tudi nerealno določene roke ocenjevali, določene postopke, določene stroške in tako naprej. To je področje, ki je bilo izredno zapostavljeno. Žal, ker tudi to področje poznam, bil sem župan od leta 1995 kar nekaj časa, dva mandata, in vem, koliko se je na teh področjih delalo takrat, ko so bili nekateri, ki bodo danes glasovali o razrešitvi, tudi ministri za okolje. Poznamo te stvari. Ob tem bi rad tudi povedal, da se z ministrom Erjavcem pravzaprav ukvarja ta koalicija že cel mandat. Intenzivno ste k temu pristopili decembra in januarja. Pravzaprav imamo že kar trinajst, štirinajst mesecev tega mencanja, na kakšen način bi storili ta napovedan korak. In glede na to, v kakšnih razmerah se nahajamo, je to najbrž tisti prvi ukrep izhodne strategije iz neke situacije, pravzaprav nujen korak, da se razbijejo vsi ti problemi, ki so vezani na izhodno strategijo. Verjetno je eden temeljnih razlogov, da se je treba gospoda Erjavca znebiti, zadeva Patria. Zadeva, ki se je v prejšnjem mandatu zgodila samo zaradi tega, ker je bil gospod Erjavec kot minister za obrambo tisti, ki ni realiziral pisma o nameri, ki ga je podpisala Ropova vlada, v kateri ste bili tisti, ki boste danes odločali o usodi ministra Erjavca, pravzaprav koalicijski partnerji. Vi ste takrat dali politično soglasje, politično podporo, da se je mimo Zakona o javnih naročilih podpisalo pismo o nameri s Sistemsko tehniko, z Viator & Vektorjem in gospodom Pavčkom. Ta projekt je takrat znašal približno 300 milijonov evrov, s tem da zgodba ni bila limitirana, ni bila določena, podobno kot pri zgodbi s šestkolesniki, kjer se je skozi razna dodatna dela, popravila, take in drugačne zgodbe zadeva dogradila do neslutenih zneskov. Danes je ta koalicija pravzaprav ista, ki je takrat pripomogla, da se je to pismo o nameri realiziralo. Vendar jaz se ne spomnim, da bi takrat gospod Borut Pahor, gospod B.P., niti kdorkoli iz prejšnje koalicije izrekel karkoli proti takemu pristopu temu pismu o nameri in tako naprej. Nihče. Rop je takrat, ali kasneje po dogovoru s sedanjim predsednikom Vlade celo prestopil v njegovo poslansko skupino. In glede tega ni bilo nobenih zadržkov, nobenih pomislekov, čeprav je potekalo vse mimo zakona o javnih naročilih in kako drugače. To, da ta posel ni bil korektno realiziran, ne tistih 6X6, ne nadaljevanje te zgodbe z 8X8, je ugotovila tudi preiskovalna komisija v prejšnjem mandatu. Tudi to. Vendar očitno je, da največji politični poraženec ne bodo tisti, ki so na tak neustrezen način, nezakonit način zastavili projekt osemkolesnikov, ko se je praktično ves dogovor realiziral v mesecu ali dveh, od priprave ponudbe, obsega pogodb in tako naprej, ne da bi karkoli bilo narejenega v projektnem delu na tem področju, ampak pač tisti, ki tega ni izpeljal tako, kot je bilo pričakovano. To pa je bil minister za obrambo v Janševi vladi. Tu gre očitno najbrž v pomembnem delu tudi za maščevanje tistih, ki niso prinesli primernega zadovoljstva in satisfakcije pri realizaciji tega projekta, za tiste, ki so to tudi takrat podpisali. V prejšnjem mandatu smo tudi velikokrat slišali, da če bo kakršenkoli sum, kakršnakoli senca dvoma v poštenost tega posla, da se bo pojavil kakršnekoli sum korupcije, in to je najbrž očitno sedanji generalni sekretar Vlade več kot dobro vedel, je bilo rečeno, da bo takoj v najkrajšem možnem času ta pogodba tudi odpovedana. Vendar, kot rečeno, po letu dni se ni zgodilo popolnoma nič. Tudi predsednik protikorupcijske komisije potem, ko je dobil nekaj hladnih tušev doma in v tujini, je na nek čudežen način umolknil, kajti te njegove napovedi o postopkih, o korupciji pri nekaterih, ki opravljajo politične funkcije, se pač do sedaj še v ničemer niso potrdile in tudi postopki ne tečejo tako, kot je bilo povedano. Da gre za neljubega ministra vladne koalicije kaže tudi to, da potem, ko ti argumenti v zvezi s Patrio niso stali, so prišle obtožbe o nevestnem delu. Koalicije je v hipu pozabila na vse tiste druge zadeve, vse tiste druge obremenitve proti ministru za okolje. Prišla je zgodba o nevestnem delu in tudi danes mo tu slišali zelo pomembno argumentacijo. Vendar kot slišimo, postopek še ne teče. Presoja, ali bo ta kazenski postopek dejansko stekel, še ni izvršena. Se pravi, da se poskuša pravzaprav argumentirati ustreznost odločitve predsednika Vlade z nekimi zadevami, ki so še vedno v fazi, lahko rečem, obrekovanja. Je pa dejansko res, da se je potem zgodilo nekaj, kar daje na nek način slutiti, da je bilo dogovorjeno, da so bili seznanjeni mnogi o tem, kaj se bo predlagalo, tudi to je že bilo danes rečeno. In dejansko se je potem poiskal nek argument, neka odločitev Računskega sodišča, ki se je uporabila kot temeljni argument, da se je dejansko pristopilo k postopku za razrešitev koalicij, najbrž neljubega predsednika stranke in pa tudi ministra. Jaz vem, da je okolje težak resor, da je okolje zahteven resor, vendar se tudi najbrž ne strinjam, da je gospod Karl Erjavec edini, ki bo plačal za neuspeh podnebnega dogovora v Kopenhagnu. Tukaj pa bi pravzaprav dodal še, da je ta postopek, ki ga je predlagal gospod predsednik Vlade, postopek razrešitve, nek izhod v sili te vladne koalicije. Kajti vse tisto, kar naj bi se dogajalo, kar naj bi Slovenijo naredilo uspešno, močno, prodorno, vse tisto se v tem mandatu ni zgodilo. Če smo v prejšnjem mandatu s slabo Janševo vlado uspeli prehitevati Evropsko unijo za 3% točke in smo istočasno tudi uspeli zmanjšati javni dolg za nekaj krepkih odstotkov, da smo uspeli tudi narediti marsikaj na področju blaginje, se je zgodba v tem mandatu pravzaprav obrnila povsem v nasprotno smer. Danes imamo ekipo, ki jo vodi gospod Pahor, ekipo, ki bi znala mnoge stvari storiti še bolje, kot so bile prej storjene. Pa vendar je naš zaostanek v enem letu za Evropsko unijo nerazumljivo velik. Namesto da bi nadgradili uspehe prejšnjega mandata in zmanjševali zaostanek za povprečjem Evropske unije, je naš voz leta 2009, leta 2010 krenil v povsem nasprotno smer. Ni potrebno, da govorimo, kaj veliko o tem, da smo imeli protikrizne rebalanse, da smo imeli protikrizne svežnje ukrepov. Ničesar od tega v tem letu, v lanskem letu in tudi letos še ni prijelo. Ničesar. Ne uresničujejo se zaveze koalicijskega sporazuma, vodja Poslanske skupine Zaresa je novembra meseca na konvenciji svoje stranke javno izjavila, kdaj bomo že dobili kakšen zakon iz koalicijskega sporazuma. Tega očitno ni, ker ta problem so zaznali tudi v drugi največji koalicijski stranki, v Zaresu. Ni tega. Vendar zato, ker takih ukrepov ni, najbrž ne bo nihče v koaliciji sankcioniran. Protikrizna skupina ministrov, eminentnih ministrov, najboljših, kar najbrž jih je slovenska vlada kadarkoli imela, se ustvarjalno prepira, išče rešitve, se spopada. Enkrat izhodna strategija protikrizni paket predolg, enkrat je prekratek, enkrat ni usklajen na eni točki, drugič na drugi točki. Mi bi reformni paket po besedah predsednika Vlade morali dobiti že 20. marca, ki [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]20. marca tega leta. Vendar tega reformnega zgodovinskega paketa še ni in zato ne odgovarja nihče. Za to ne prevzema nihče odgovornosti. Ko pa na drugi strani v Poslanski skupini SDS predlagamo ukrepe, trikrat smo jih predlagali, že obsežne ukrepe, pa se vsi skrijejo za neko zadevo, da bo Vlada pripravila nek celovit pregled, nek celovit nabor ukrepov, sistematičen, tak, ki ne bo poviševal javnofinančnega primanjkljaja pa smo v tem mandatu, v mandatu te Vlade v enem letu sprejemali samo take ukrepe, tudi proračune, rebalanse in tako naprej, ki so povečevali izključno javnofinančni primanjkljaj na 5%. Z neke malenkosti ali celo s pozitivnega oziroma s presežka smo javnofinančni primanjkljaj povečali v negativno smer. Istočasno pa kljub temu, da je bila napoved na Celjskem sejmu septembra meseca, da bo Vlada pripravila vsaj za malo gospodarstvo ukrepe, ki jim bodo olajšali plačevanje prispevkov, plačevanje davkov, plačevanje drugih obveznosti, teh ukrepov ni. Ni jih! Pa bi šlo v marsikaterem primeru samo za poenostavitev načina plačila, morda samo za to, da bi plačali z eno položnico in ne s tremi, petimi, devetimi, enajstimi, kot se to zdaj plačuje. Za polovico teh položnic so bančne provizije višje od zneska nakazila, v primeru, če gre za povprečno plačo. Tega ne protikrizna skupina, ne posebna delovna skupina, ne Vlada ne nihče ni bil sposoben v tem času pripraviti. Mislim, da smo trikrat ali štirikrat predlagali ta zakon, s katerim bi vsaj ta del poenostavili, pa nikoli, prav nikoli ni bilo nobene podpore v koaliciji, da bi ta zakon izpeljali skozi postopek do konca. Po drugi strani pa imamo v tej Vladi ministre, ki svojega dela ne opravljajo, ki zlorabljajo svoje funkcije, ki pritiskajo na delo neodvisnih institucij, recimo, na Agencijo za trg vrednostnih papirjev, pritiskajo na člane nadzornih svetov, kako naj glasujejo. Ki hočejo vplivati na to, kakšna naj bo sestava komisij za zagovore doktoratov in tako naprej. Vendar tu ni problema. Vse to je pač pokrito z nekimi odločitvami, političnimi odločitvami. In proti tem ministrom, ki zlorabljajo svojo funkcijo, ni ukrepov. Istočasno pa ne predlagajo tistega, kar bi morali. Imamo primere, ko ministri posegajo v neodvisno sodstvo, v tožilsko sfero. Ko se je velik del pravne stroke opredelil do tega, da gre za nedovoljen poseg. Pa nič. Imamo primer ministrice za notranje zadeve, ko postavlja nacionalni preiskovalni urad, ki ga je sicer treba postaviti in mu ne nasprotujemo, ga podpiramo, vendar za to nima pravne podlage - zakon ni sprejet. Ta ista ministrica krši Zakon o parlamentarni preiskavi, ker eni od preiskovalnih komisij, kar lahko preberete v vseh medijih, noče dati podatkov. Pa tudi to ni zadosten razlog, da bi predsednik Vlade storil odločilen korak in predlagal nekaj na tem področju. Ni tega koraka. Imamo primer ministra, ki je bil zaloten, da se je zlagal, da se je javnosti zlagal in predsednik republike je za njega zastavil besedo. Dajmo gospodu še drugo priložnost. Na svoj rojstni dan pred nekaj dnevi je v tej dvorani Državnega zbora še dvakrat povedal, dal izjavo, trditve, ki niso stale. Dokazljivo z dokumenti, da trditve ne držijo. Pa se tudi ni nič zgodilo in tudi predsednik Vlade v tem primeru ne razmišlja o ničemer in o nobenem koraku. Jaz bi predlagal oziroma pričakoval, ne predlagal, pričakoval, da tudi predsednik Vlade, ki ima zanimivo kratico, BP, bi imel do vseh na nek način enake vatle, do vse svoje ministrske ekipe, da bi presojal dejansko o tem, ali delajo zakonito ali ne delajo zakonito, da bi si tudi v tem primeru morda s pomočjo mediatorja, gospoda Zalarja, kot slišimo, je bil tudi v tem primeru aktiviran, ko je šlo za koordinacijo dogovora med predsednikom Vlade in predsednikom Računskega sodišča, da bi tudi on mogoče na tem področju kaj skušal storiti, pomagati, da bi dobili na mizo rešitve, predloge kadrovskih rešitev, ki bi pa dejansko pomagale, da bi Vlada delovala na bolj pravni podlagi, da bi ministri izvajali tisto, kar jim nalaga zakon o Vladi, Ustava, tudi Poslovnik Državnega zbora, tudi področni zakoni in tako naprej. Vendar tu se soočamo z neko dvoličnostjo, za nekatere veljajo nekateri kriteriji, nekatera merila, za druge pač ne. Jaz mislim, da je treba tudi na tem področju storiti nekaj konkretnega. Predsednik Vlade je najbrž tudi seznanjen, da ima podobno slabo oceno odzivnega poročila tudi ministrica Širca, in to za dva primera: za delitev sredstev pri medijskem skladu in pri filmskem skladu. Dva primera ugotovljenih hudih kršitev obveznosti v odzivnem poročilu. Zanimivo, da predsednik Računskega sodišča tu ni predlagal nič. Ampak to še ne pomeni, da predsednik Vlade ne more predlagati nič. Predsednik Vlade lahko uporabi določbo zakona o Vladi, lahko se upre na ustavno podlago in predlaga nek ukrep. In mislim, da bi bilo prav, da bi na tem področju tudi storil kakšen korak. Se pravi, ministrov, ki nevestno delujejo, ki ne opravljajo svojega dela, je v tej Vladi dovolj. Tudi generalni sekretar Vlade je med njimi, ampak ta gospod bo najbrž nagrajen za to, da bo sodeloval na Evropskem računskem sodišču in tako naprej. V poslanski skupini bomo ta predlog predsednika Vlade ta, lahko rečemo, protikrizni predlog prepustili vladni koaliciji, da sama elegantno odloči o svojem predlogu in da tudi na ta način pove o svojih prioritetah in pokaže svoj pravi obraz. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem poslankam in poslancem, vendar se je najprej javil predsednik Vlade Borut Pahor. Prosim.
Ne bom se oglašal pogosto, ker pa je bilo v nastopih poslanskih skupin izrečenih nekaj stališč, čutim potrebo, da kakšne stvari pojasnim, kakšne stvari pa dodatno informiram. Najprej naj povem, da sem zelo zadovoljen spričo svoje odločitve, kako sem utemeljil predlog za razrešitev sodelavca ministra Karla Erjavca. Videl sem skušnjave mnogih, kako bi radi diskutirali o stvareh, ki jih nisem želel dati v predlog za razrešitev. Tukaj naj takoj povem naslednje. Ko se je v predvolilni kampanji zelo veliko govorilo o sumu kaznivih dejanj posameznikov, sem vedno rekel, da, prvič, Vlada tukaj v našem pravu princip nedolžnosti, če se ne dokaže kaj nasprotnega, da osebno menim, da se nihče od politikov ni okoriščal, to je bilo moje osebno stališče, tudi nikoli nisem osebno mislil, da se je minister Erjavec okoristil, zato tudi nisem imel nikoli težav, ko sem poskušal predsednika stranke DeSUS prepričati, da bi sodeloval v koaliciji. To moje prepričanje je bilo zelo iskreno, mislil sem, da je dobro, da sodeluje in mislim, da je načelno tudi dobro bilo, pri čemer je nekaj res, moram to priznati, in to sva si s predsednikom takrat tudi odkrito povedala. Res je, da je okolje dostikrat žrtev pri razdelitvi ministrskih položajev in da pridejo tja ljudje, ki so premalo strokovno usposobljeni za tako izjemno težek posel, kot je Ministrstvo za okolje. In če in ko se bo Državni zbor odločil, da razreši ministra Erjavca, predlagam, da mi poslanska skupina DeSUS in potem vsi skupaj poiščemo nekoga, ki bo imel strokovne kompetence, vizijo in se bo hotel popolnoma predati tej nalogi. Drugič. Pri Patrii je bilo veliko diskusije. Jaz sem bil prav gotovo največkrat od vseh vprašan s strani medijev, ali je vložitev obtožnega predloga razlog, da se predsednik Vlade odloči, da predlaga Državnemu zboru za razrešitev. In videli ste, da nisem hitel s svojo odločitvijo. Ne samo še vedno zaradi različnih razlogov, ali je minister Erjavec sploh v kazenskem postopku ali ne. Tudi tukaj so različne razlage. Ampak postavilo se je vprašanje nekega standarda, ali minister, tudi zanj kot za vsakega državljana velja presunkcija nedolžnosti, ampak ali kot minister, ki se znajde z obtožnim predlogom v rokah, lahko še avtoritativno vodi svoje delo naprej. In pazite, tega obtožnega predloga ni dala Vlada ali neka stranka, to je dalo državno tožilstvo. In kot ste videli, se takrat, tudi po posvetu s Karlom Erjavcem, bila sva skupaj v Kopenhagnu, nisem odločil za neko prehitro odločitev. Je bilo treba tehtati, da ne bi nekomu storili krivice, ali da bi tehtali, kaj je prav in kaj ne. Tudi ko je šlo za obtožbo, da je šlo za nezakonito prodajo deleža - včasih je treba pogledati, ali je to res ali ni res. In se je izkazalo, da je šlo v primeru ravnanja ministra za zakonito ravnanje. In bi se zaletel, če bi ravnal kako drugače. Neko pričakovanje tukaj nekaterih, da sem jaz ves čas iskal neke razloge za to, da bi se rešil sodelovanja z ministrom Erjavcem - to ni res. Ves čas sem iskal razloge za to, da je Vlada, to pa priznam, bolj kot koalicija, ampak da je Vlada delala kolikor je bilo mogoče kot tim, ki mora iti skozi hude preizkušnje. In tukaj smo zdaj pri drugi točki, ki bi jo želel v repliki povedati. Znova je gospod Tanko omenjal, kako ta vlada - ali neuspešno ali prepozno ali neučinkovito reagira na krizo. V vašem zadnjem paketu predlogov, za tako imenovano izhodno strategijo, ste dodatno obremenili proračun za izračunanih 1.530 milijonov evrov. 60 pa bi jih privarčevali [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Boste dali vaše podatke. Mi smo izračunali tako, ker vi vaših niste priložili zraven [[...]]
Mir v dvorani, prosim!
Ampak ker smo tukaj mi vedno priča kritiki, da ta vlada ne dela ,drugega kot povečuje primanjkljaj, to se pa, prosim, dogaja v vseh evropskih državah, in Slovenija ni v ničemer drugačna, tudi mi smo mogli s fiskalnimi ukrepi reševati krizno leto, ki mu ni podobnega po letu 1945. In brez zamere, spoštovana gospoda, že v letu 2008, ko je konjuktura ugašala in se je bližala recesija, ste imeli v zadnjem kvartalu porazne rezultate. Lepo vas prosim, jaz vas nič ne obtožujem, ampak prosim tudi vi bodite korektni v obtožbah te vlade, kaj je zagrešila in česa ni. Moram tukaj reči, če se je v prejšnjem mandatu, dragi minister Erjavec, pokazalo, da je bila odločitev Računskega sodišča sporna z ustavnopravnega vidika, kot praviš, si bil minister v prejšnji vladi, si bil minister v tej vladi, zakaj nismo potem tega vprašanja, če se ti je zdelo, dali naprej pravočasno, preden bi šli odločat ad personam, ampak bi odločali ad rem. Zakaj dve leti se nič ni zgodilo? In smo se znašli v tej situaciji. In jaz sem v tej situaciji presodil, da je Računsko sodišče navedlo razloge, ki utemeljujejo to mojo odločitev, ki je danes pred vami. In tukaj ni drugih ministrov zato, ker sem jih prosil, da opravljajo svoje delo, ker imamo druge naloge za narediti. Vidim, da sem in tja, kako bi rekel, to nasmeje kolege na moji desni strani. Pač ministri opravljajo svoje delo, upam, da vestno. Če bo kdo kdaj dokazal, da nevestno, bom jaz moral kot predsednik vlade reagirati. Prav gotovo je, in s tem zaključujem ta moj nastop, da bom kot predsednik Vlade storil v tem letu vse, da izkoristim priložnost, ki mi jo to leto za Slovenijo ponuja. Samo še enkrat vam povem, ne glede, to sedaj nima neposredne diskusije z razrešitvijo. Mislim, da bomo uspeli, če bomo priznali tudi tisto, kar je dobro, in jaz sem bil pripravljen, in še enkrat povem, priznati marsikaj, kar je ministru Erjavcu uspelo, in je zaradi tega imel mojo podporo. In sem povedal, zakaj sem se na koncu odločil za ta korak. Zato, da bi lahko Vlada in slovenska politika šla naprej za reševanjem stvari, ki so usodne za blaginjo naših ljudi. In sem se odločil, glede argumentacije, mislim da, to je sedaj pokazala razprava, dobro. Tudi druge ministre pozivam, ko slišim kakšno stvar, da je ali prepočasna, da to storijo, ali sem opozorjen, da popravijo. Tako bom počel tudi naprej. Tako kot mene drugi opozarjajo, vi ne nazadnje, ker vam odgovarjam, in poskušam te kritike sprejeti in jih kolikor je mogoče upoštevati. Ker, kot sem že večkrat rekel, nihče od nas ni popoln. Da bi pa šlo tukaj za kakšno koordinacijo, to vam moram pa še enkrat jasno povedati, da za to ni šlo. Za državno tožilko ali z državnim tožilstvom se za obtožni predlog nismo dogovorili, z Računskim sodiščem se za njihov poziv nismo odločili, to so bile njihove suverene odločitve. Prosim, da tega ne ponavljate naprej, ker to ni res. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Joško Godec.
Spoštovani gospod predsednik parlamenta, moram vas spomniti, da mi niste dali možnosti predstavitve stališča po končani 45-minutni prekinitvi. Tri minute mi pripadajo, da povem, zakaj sem zaprosil za odmor. Tako piše v drugem odstavku 73. člena Poslovnika: "Predstavitev stališča sme trajati največ tri minute." In medtem, ko govorim, so že tri minute. Razumem gospoda predsednika Vlade, ki pravi, da to avtonomno zastopa, in tudi razumem njegov predlog. Morate pa razumeti tudi naš predlog, zakaj smo zaprosili za odmor - ker imamo zbranih 35 podpisov za pobudo za začetek postopka ocene ustavnosti oziroma zakonitosti. Enostavno moram še enkrat povedati, da je to zbrano in pripravljeno. Pa tudi v tretjem odstavku 73. člena Poslovnik pravi, da se lahko ta postopek zaključi tako, da se da na glasovanje in da se presodi, ali je to pravilno ali ne. Zato mislim, da je vse te stvari treba do konca pretehtati in potem iti v nadaljnjo razpravo. Nikakor si nisem hotel vzeti ali uzurpirati kakšne pravice, vendar mi to pripada, zato prosim, da skladno s tem odločamo.
Hvala lepa, gospod Godec. Najprej, drugi odstavek 73. člena pravi, da " [[...]] [[nerazumljivo]] lahko predstavnik poslanske skupine [[...]]" Torej, predstavniki poslanske skupine se običajno, če želijo to narediti, javijo, da bi predstavili svoje stališče. Kar pa zadeva vložitev pobude za oceno ustavnosti Zakona o Računskem sodišču, ki jo je podpisalo, če sem pravilno razumel, kot ste me obvestili tudi na hodniku, 30 poslank in poslancev, pa je treba reči, da ta postopek nima neposredne povezave z obravnavo predloga predsednika Vlade za razrešitev ministra Erjavca, ker ta pravna podlaga, na osnovi katere je predsednik Vlade poslal predlog za razrešitev, temelji na 13. členu Zakona o Vladi in 112. členu Ustave Republike Slovenije. V tem smislu, kot je bilo danes že rečeno, poziv Računskega sodišča sicer lahko tvori celoto ali del utemeljitve za ta predlog in, kot je bilo rečeno, je predsednik Vlade lahko takšen poziv sprejel ali pa tudi ne. In v tem primeru bi moral Računskemu sodišču obrazložiti, zakaj temu pozivu, da predlaga razrešitev, ne bo sledil. Poziv, tako meni samo Računsko sodišče v odgovoru prejšnjemu predsedniku Vlade Janezu Janši, ne pomeni pravne dolžnosti Vlade, da odgovorno osebo tudi razreši oziroma predlaga razrešitev. V tem smislu imamo tu predlog razrešitve na podlagi 13. člena Zakona o Vladi in o njem razpravljamo. Tako da bomo s tem nadaljevali. K besedi se je javil minister Karl Erjavec.
Hvala za besedo. Očitno predlog za razrešitev ni na podlagi poziva Računskega sodišča. Očitno gre predlog po tvoji avtonomni pravici, ker predsednik Vlade lahko postavlja ministre in jih tudi razreši. Jaz sem razumel, da je predmet moje razrešitve poziv Računskega sodišča. To drži. In sprašujem Državni zbor in predsednika Državnega zbora, ki je varuh ustavnosti in zakonitosti, ki je varuh pravne države, ali boste dopustili, da se v Državnem zboru nadaljuje postopek, ki je ustavno sporen. Povedal sem, da ugledni pravniki, ustavni sodniki ugotavljajo, da je kršena moja pravica do pritožbe. To je ustavna pravica, 23. člen. Ta poziv je šel brez možnosti, da bi lahko jaz karkoli rekel na ta poziv. In tisti, ki ste pravniki, zelo dobro veste, da ima vsakdo v tej državi po ustavi pravico do pravnega sredstva. In to je prva kršitev v zvezi s tem, kar je Računsko sodišče naredilo. Protiustavnost določbe o izključitvi vsakega sodnega varstva. To je tretji odstavek 1. člena Zakona o Računskem sodišču, kar je v nasprotju s 23. členom Ustave. Posledice aktov Računskega sodišča so za revidiranega, to se pravi za odgovorno osebo v teh organih in organizacijah, hude. Meni pritiče danes razrešitev, ne da bi imel možnost se braniti. Ustavno sodišče je doslej že v nekaterih primerih zavzelo stališče, da je treba zagotoviti sodno varstvo proti odločbam, s katerimi sodišča in drugi državni organi, to je tudi Računsko sodišče, odločajo o pravicah, dolžnostih in pravnih interesih posameznih in fizičnih oseb. Iz tega stališča je mogoče sklepati, da po mnenju Ustavnega sodišča popolna izključitev sodnega varstva z vidika ustave ni dopustna. Meni preti popolna izključitev sodnega varstva, kar je v neskladju z ustavo. In vas sprašujem, predsednik Državnega zbora: Ali boste varovali ustavnost in zakonitost v Državnem zboru? Boste dopustili, da postopek, ki se je začel ustavno sporno s strani Računskega sodišča in se nadaljeval preko predloga predsednika Vlade, ki je sicer na skupni tiskovni konferenci, oprosti, požrl besedo [[...]]
Ne, ne, nisem.
Si, si. Boš lahko pogledal posnetek, ko si povedal, da sva se dogovorila, da gremo v predlog za razrešitev, vendar hkrati bo dana tudi ustavna presoja. Ustavna presoja pa zato, da vidimo, ali ne krši morda Računsko sodišče [[...]]
Prosim, mir v dvorani.
[[...]]temeljnih ustavnih načel. V tem primeru se to dogaja. Saj ni problem, vi mene lahko danes razrešite. Vendar se morate zavedati, da imam kot posameznik možnost dati ustavno presojo in da jo bom tudi vložil. Ampak sprašujem se za kredibilnost Državnega zbora in tudi za kredibilnost predsednika Državnega zbora, ki je varuh ustavnosti in zakonitosti Državnega zbora. Ali boste odstopil tisti moment, ko bo Ustavno sodišče ugotovilo, da je bil postopek neustaven? Glejte, danes ne gre za to ali zamenjujemo ministra za okolje. Jaz sem povedal, jaz imam škatle pospravljene. In tudi povedal sem, da bom odstopil, vendar ne želim na takšen način, ko se mi nalagajo neke neutemeljene nepravilnosti. V enem mesecu naj bi jaz razrešil probleme, ki jih 20 let ni rešila ta država in tudi ne vi, predsednik Državnega zbora, saj ste vmes bili tudi minister za okolje in prostor. In tukaj gre za pomembno vprašanje, ali gremo v erozijo pravne države. Saj meni je vseeno, kako boste odločili, ampak vedite, če bom danes razrešen, bo ustavna presoja. In ne glede na to, kako bo Ustavno sodišče odločilo. Če lahko za arbitražni sporazum zahtevamo ustavno presojo, zakaj pa ne bi tukaj, ko gre za evidenten primer, da postopek ni v skladu z ustavo? Zakaj se tega bojite? Zakaj se ne postavite v vlogo varuha pravne države? Saj je, ja, Slovenija pravna država, kjer spoštujemo načela ustavnosti in zakonitosti! Ali smo nekaj drugega? In vam povem, ta postopek, tudi če bom razrešen, v 60-ih dneh bom dal ustavno presojo. In verjemite, da verjamem dr. Udetu, 9 let je bil ustavni sodnik. In vsak študent prava v prvem letniku ve, da ima vsakdo možnost pritožbe. Preko upravnega spora, Vrhovnega sodišča [[...]]
Prosim mir v dvorani!
[[...]]gospod Jelinčič. Gre za to, ali boste vi tudi varovali ustavnost in zakonitost [[....]] [[oglašanje iz kopi.]] [[..]]No, upam, računam na vas. Hočem pa povedati, ne glede na odločitev Ustavnega sodišča, k sreči, da je Slovenija tudi članica Sveta Evrope, članica EU, veste, da imamo v Strasbourgu sodišče, kjer se varujejo temeljne človekove pravice. In jaz sem prepričan, da s tem pozivom Računskega sodišča so kršene temeljne človekove pravice. In upam, če bodo res tako visoko standardi, me zanima, koliko ministrov bo še ostalo v tej vladi. Ali bo sploh še kdo kandidiral za ministra pri tako visokem pravnem standardu? Za enkrat hvala.
Hvala lepa. Moram reči, nekoliko nenavadno, se je gospod minister obrnil tudi name. Še enkrat opozarjam, da mi ne razpravljamo in ne bomo odločali o pozivu Računskega sodišča, da se razreši minister Erjavec, ampak o predlogu predsednika Vlade za razrešitev na osnovi Zakona o vladi in na osnovi 112. člena Ustave. Implikacije tega so povsem jasne in nimajo nobene neposredne zveze z Zakonom o Računskem sodišču in z njihovimi ureditvami v tem zakonu. Javil se je predsednik Vlade Borut Pahor. Samo trenutek, predsednik, prej replika gospod Tanko, potem predsednik Vlade Borut Pahor. In potem, boste dobili, je bila, prosim, sem spremljal zelo natančno, gospa Cvetka Zalokar Oražem, jaz vodim sejo. Replika, Jože Tanko najprej. Proceduralni predlog. Prosim. Razprava je bila, in sicer predsednika Vlade. Prosim. Proceduralno.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik! Tukaj mislim, da bi se bilo treba dogovoriti, ali teče postopek razrešitve gospoda Karla Erjavca dejansko na osnovi 13. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije in 112. člena Ustave ali pa teče na zahtevo, na poziv Računskega sodišča. Če teče zahteva za razrešitev predsednika Vlad za razrešitev gospoda Erjavca na osnovi 13. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije, potem bi bilo treba v celoti spremeniti obrazložitev. V celoti. V tem primeru predsednik ne potrebuje nobene obrazložitve in bi lahko gospoda ministra Karla Erjavca razrešil iz političnih razlogov [[...]]
Gospod Tanko, vi razpravljate o predlogu, nimate proceduralnega predloga. Prosim, da se umirite.
Proceduralni predlog imam. To se pravi, da je treba zamenjati obrazložitev. V primeru, če pa obrazložitev stoji, ki je v celoti oprta na poziv Računskega sodišča, je pa treba spremeniti napovedni stavek oziroma glavo te zahteve za razrešitev. Jaz predlagam, da se predsednik Vlade odloči o eni varianti, to se pravi, na podlagi 13. člena Zakona o vladi, in to napiše z enim stavkom, razrešujemo gospoda Erjavca iz političnih razlogov. Ali pa popravi zgoraj napoved in bi napisali, da na podlagi tega in tega člena zakona o Ustavnem sodišču predlaga to in to. In potem stoji obrazložitev. Predlagam, spoštovani predsednik Vlade, glede na to, da ste tukaj, da imate tudi izkušnje iz parlamentarnega dela, to lahko sicer na tej seji tudi ustno, tako da to zadevo uskladimo, da odstranimo te sence dvoma, ki enostavno [[...]]
Gospod Tanko, predlagate proceduralni predlog lahko samo predsedujočemu Državnega zbora, ne predsedniku Vlade. Prosim, zaključite. To je diskusija, zlorabili ste to obliko intervencije in prosim, da zaključite s tem. Prosim.
Ja, poglejte, če boste vi namesto mene povedali polovico stvari, in to drugače, kot sem jih jaz predlagal, potem ne moremo tega proceduralnega predloga sploh oblikovati. Predlagam, da zahtevo uskladimo z obrazložitvijo, se pravi, da se popravi spodaj utemeljitev, ali pa obrnemo, da napovedni stavek, razloge, pravni temelj popravimo, da bo ta obrazložitev ustrezna. To je vse, kar predlagam. In potem bodo razprave lahko tekle na osnovi [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]političnih odločitev in politične preference predsednika Vlade ali pa na osnovi poziva Računskega sodišča, kar je dejanski razlog za ta postopek, in to izpeljava. Toliko o tem proceduralnem delu. Imam pa še repliko na gospoda [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Proceduralno, Cvetka Zalokar Oražem. Ste vi tudi želeli proceduralno, gospod? [[Oglašanje v dvorani.]] Proceduralno, Cvetka Zalokar Oražem, prosim. [[Oglašanje v dvorani.]] [[Se odpoveduje.]] Replika, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Namreč, mislim, da glede na nesposobnost vladnih služb, ki ne znajo urediti teh zadev, bi bilo res smiselno, da se spremeni ta napovedni stavek v skladu s 13. členom Zakona o Vladi in da se zadeva izpelje tako, kot smo že imeli v prejšnjem mandatu, ko je gospod Janša [[...]]
To ni replika na predhodnega govorca [[...]]
O, seveda, seveda je! Seveda! Je, je. Ker je predhodni govorec zelo na široko razlagal in je tudi mene apostrofiral, zato - prosim. Takrat, ko je gospod Janša menjal gospoda Drobniča, ga je enostavno zamenjal. In ko je predsednik - takrat je vodil Državni zbor, ne vem, mislim, da gospod Klavora, nisem siguren, ampak takrat je bilo rečeno, da do izvolitve drugega ministra vodi delo ministrstva še vedno gospod Drobnič. Pa je gospod Janša takoj rekel: "Ne!" in ga je nadomestil gospod Vizjak. Mislim, da bi bilo treba tako narediti. In to pričakujemo od predsednika Vlade. Če se bomo pa tu pregovarjali in se vlekli za besede gor in dol, je pa ta državni zbor vedno večja farsa in cirkus.
Hvala lepa. Gospod Tanko, nobenega razloga nimate za repliko, ker niste bili imenovani. Zato bom dal besedo predsedniku Vlade Borutu Pahorju. Ste bili imenovani? Torej, potem replika [[...]]Aja, vi ste rekli, da govorite njemu, kajne, gospod predsednik? Dobro. Jože Tanko, replika.
Ja, zagotovo. Zaključek prejšnjega mandata - polovico zadnjega kvartala je bila nova vlada. [[Oglašanje v dvorani.]] Je bila!
Prosim, mir v dvorani!
20. novembra 2008 smo dobili novo vlado, štirinajst dni prej, kot je bila prejšnja, recimo, v prejšnjem mandatu. In vse obešati na nekoga, je problem, gospod predsednik Vlade. Stvari držijo, so preverljive. Tudi zaključni račun ste predlagali v tem mandatu. Toda drugo, kar je pomembnejše, saj je to manj pomembna zadeva. Mi smo dejansko predlagali paket ukrepov in v tem paketu ukrepov smo predlagali tudi veliko rešitev, med drugimi tudi sidro, da ne more iti javna poraba preko določenega dela BDP-ja. Drži! In to sidro je vezano na uspešnost delovanja Vlade, bistveno drugačno sidro kot vladno, ki je od tega popolnoma neodvisno, ker predpisuje samo maksimalno višino porabe in ni vezano na nobeden rezultat, noben učinek poslovanja države in gospodarstva kot takšnega. Ukrepe, ki smo jih predlagali, na eni strani prinašajo spodbude in dejansko neke olajšave gospodarstvu, posledično nekaj manj prihodka v državni proračun skozi davke in ostale stvari, vendar istočasno omogočajo, če se bodo koristile tudi povečanje gospodarske rasti, gospodarske dinamike, vključitev drugih subjektov za dodatno zaposlovanje, ker se bodo mnogi odločali za s.p.-je in ne bodo prejemniki subvencij oziroma državnih pomoči. Ti ukrepi, ki jih predlagamo, imajo tako bremena kot prihodke in zato saldo teh naših ukrepov ni milijarda in pol evrov minusa, ni milijardo in pol evra minusa, kot je gospod predsednik Vlade povedal, ampak je ta efekt drugačen in je za državo mnogo znosnejši, ker v primerih, ko predlaga Vlada rešitve, se na drugi strani samo dela na teh finančnih bremenih, subvencijah, pomočeh in nadomestilih, ne pa tudi na ustvarjanju, na prihodkovnem delu. Naši ukrepi so takšni, da se vrtijo. Ukrepi, ki jih predlaga Vlada ali pa ki jih je predlagala Vlada, recimo, pri trošarinah, so takšni, da so trošarine dvignili, pa zaradi tega ni nič bistveno več prilivov v državi proračun, zato ker je pa porabnikov, tranzitnikov, tistih, ki uporabljajo gorivo, je manj.
Kolega Tanko, se vam ne zdi, da greste že malo preko same replike?
Govorim o razlogih k utemeljitvi.
Neposredna poprava, prosim vas. Čeprav je čas poslanske skupine SDS. Prosim.
[[...]]in tako naprej. Skratka, teh ukrepov je veliko, podobno je pri cestninah. Podražiti vinjete za 100% ne pomenijo [[....]]
Kolega Tanko, vi ste že prekoračil čas za repliko. Hvala lepa. Predsednik Vlade Borut Pahor, prosim.
Tukaj sem bil naprošen za neko uslugo in jaz sem jo že storil. Dajmo pogledati natančno, kaj piše. Spoštovani predsednik Državnega zbora na podlagi 112. člena Ustave Republike Slovenije in 13. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije predlagam tako in tako. Vse kar ste želeli, ste že dobili, to je prva stvar. In predsednik Vlade ima vso pravico, da obrazloži to, kar meni, da je utemeljitev njegove odločitve na podlagi členov, ki ste jih želeli imeti uvodoma. To je prva stvar. Druga stvar, dajmo se dogovoriti za fer pristop. Jaz ne pravim, da je bilo vse do 21. novembra lani oziroma leta 2008, ko je naša vlada prevzela odgovornost za vodenje država, slabo, ampak prosim, tudi vi ne vztrajajte pri tem, da je bilo vse po 21. novembru leta 2008 slabo. Ker, dragi moji prijatelji, oktobra 2008 je v Združenih državah prišlo do propada Lehman Brothers banke, ki je povzročila zrušenje bančnega in potem finančnega trga v vsem zahodnem svetu, finančno in gospodarsko krizo, ki je pomenila največje krčenje svetovnega gospodarstva po drugi svetovni vojni. Lansko leto je bilo torej nekaj posebnega, vas lepo prosim. Fiskalno pravilo, ki ga vi omenjate, smo ga mi uvedli in rekel sem zadnjič, ko smo o tem diskutirali, več je teh fiskalnih pravil, ampak mi smo prva vlada, ki ga je uvedla. In tretjič. Tukaj, moj prijatelj in minister Karl Erjavec morda skuša prevaliti preveliko moralno in politično breme na Državni zbor. Če je pred dvema letoma pričakoval od predsednika vlade Janše, da razreši gospoda Podobnika iz istih razlogov, kot to jaz pričakujem sedaj od Državnega zbora, in je takrat, kar je doslej spretno skrival, menil, da moramo razčistiti, ali za to sploh obstojijo ustavni pogoji ali ne, potem bi od ministra v prejšnji vladi in v moji vladi pričakoval, da me na to opozori in da sprožimo postopek ustavne presoje, preden pride stvar "ad persona", dokler je še vedno stvar "ad rem". In tega ni naredil. Zato počasi glede moralnih in političnih bremen tega visokega doma!
Hvala lepa. Besedo ima končno prvi razpravljavec v tej vrsti, gospod Franco Juri.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod predsednik Vlade, pozdravljeni - ministra trenutno ni - kolegi in kolegice. Seveda tisti, ki nas danes opazujejo, si postavljajo tudi vprašanje, kaj se v tej deželi dogaja. Kaj je to? "Reality show" oziroma, recimo, temu resnično dogajanje. Dejstvo je, da danes se ne nahajamo na sodišču, da to ni sodišče. Nikomur ne sodimo in nihče ni obtožen. Mi se nahajamo v Državnem zboru. In odločitev, ki bo padla danes po tej razpravi, bo eminentno politična odločitev. Mi smo poslanci in poslanke in mi bomo danes odgovarjali oziroma se odločali o predlogu predsednika Vlade. To je bilo danes pojasnjeno, rečeno, tukaj ni nobenega dvoma. To tudi ni obračunavanje znotraj koalicije, kajti menimo, da DeSUS, in še posebej poslanska skupina DeSUS, deluje korektno v koaliciji in z njimi imamo ne samo prijateljske, ampak tudi dobre koalicijske in partnerske odnose. In smo prepričani, da današnja razprava teh odnosov ne bo načela. Dejstvo je, da razpravljamo o politični razrešitvi ministra na podlagi nekaterih dejstev. Ta dejstva so znana, in jih ne bom tukaj ponavljam. Sam ocenjujem, da nikoli ne moremo ocenjevati človeka, ministra, politika s perspektive, ki je črno-bela, in tudi gospoda ministra Erjavca ne bi ocenjeval na tak način. Jaz cenim, recimo, njegovo prizadevanje in njegovo pokončno držo pri nekaterih ključnih vprašanjih, na primer: pri vprašanju plinskega terminala, kjer je deloval po pričakovanjih civilne družbe in zainteresirane javnosti, imam pa tudi velike pomisleke glede ravnanja in neukrepanja Ministrstva za okolje v primeru nepravilnosti ali celo nezakonitosti pri odlagališčih, pri deponijah, pri delovanju z gradbenimi materiali, na primer v Kopru, o katerem smo tudi večkrat opozarjali in smo postavljali tudi poslanska vprašanja. Ampak, mimo tega, zo so vsebine o katerih se pogovarjamo, ali je bil ta minister učinkovit ali ne. Ponavljam, črno-belih odgovorov pri tem ni. Torej, obstaja - kaj? Obstaja tudi in predvsem politična presoja. In po tistem, kar se je dogajalo v zadnjih dneh, po vseh izrečenih besedah in po tej nekompatibilnosti, ki je bila danes tukaj zelo očitna - trenutno nimamo ne predsednika Vlade v tem Državnem zboru, pa ministra končno imamo [[...]]
Predsednik Vlade ima makedonskega gosta, bo prišel takoj.
V redu, v redu. Ampak, glede na to, da je danes zelo sproščena razprava, da je šlo tudi za zanimiv dialektični dialog med ministrom in predsednikom, si bom tudi jaz dovolil malo bolj sproščenega stila. In dejstvo je, da mi danes tukaj odločamo o politični odločitvi in da je bila ta odločitev formulirana na jasen način s strani predsednika Vlade. Zdaj, ali si kdo od nas predstavlja, da bi njegovemu predlogu rekli ne in bi - zato da ostane gospod Erjavec na svojem mestu - v bistvu izglasovali nezaupnico predsedniku Vlade? To je fantastična politika, mislim to ne obstaja. To ne more biti res. Mi moramo ohraniti določeno mero zaupanja v odgovornost predsednika Vlade in za to zaupanje seveda menimo, da obstajajo tudi nekatera utemeljena dejstva. Gospod minister, niti jaz niti drugi ne nameravamo obtoževati, celo prej, ko vas ni bilo, sem priznal, da je v vašem delu veliko dobrih plati, in se zavedam, da ste opravili delo, vsaj pri nekaterih poglavjih, ki so za nas zelo pomembna, vestno in korektno. Pri drugih stvareh sem kritičen. Ampak ne glede na to, danes razpravljamo o odločitvi, ki temelji na nekaterih dejstvih. Ta dejstva prihajajo tudi iz Računskega sodišča. Sam se ne čutim tako pristojnega, da bi relativiziral ocene takega organa, kot je Računsko sodišče. To si je dovolil kolega Tanko. Seveda, za njega, ki je bil pred leti župan neke občine, je bila ocena Računskega sodišča marginalna zadeva, se je nanašala, ga citiram, "na nekaj drobiža". Veste, ko se o tem pogovarjamo, moramo biti zelo natančni. Gospod Tanko je pozabil povedati, da se je takrat ta drobiž v bistvu nanašal na prekoračitve občinskega predračuna, in to neutemeljene, ki jih je zaznalo Računsko sodišče in ki so znašali kar 54 milijonov SIT, prevedeno v evre je to 226 tisoč 589 evrov. Gospodje iz opozicije, ali je to drobiž? Ali bomo mi to pojasnili delavkam in delavcem, da gre samo za drobiž? Omenil je tri plače, ne, šlo je za 33 postavk proračuna! To je revizija Računskega sodišča, zato predlagam malo več odgovornosti s strani predstavnikov opozicije, ko ocenjujejo delo Računskega sodišča. Mi to odgovornost imamo in ne moremo mimo nekaterih ocen. Koliko je predlog za razrešitev ministra politična ocena Računskega sodišča, o tem ne bom sodil. Ampak dejstvo je, da se to ne dogaja prvič, da se je dogajalo tudi v prejšnji vladi in to minister dobro ve. Jaz bi želel in mislim, da bi bilo s strani ministra Erjavca bistveno bolj pokončno in korektno, če bi ob spoznavanju nekompatibilnosti, ki je zdaj jasna, med vami in predsednikom Vlade, da bi sam odstopil. Na vašem mestu bi to naredil. To sem tudi naredil kot državni sekretar v podobnih okoliščinah, ko nisem mogel več komunicirati s svojim nadrejenim, enostavno sem mu napisal pismo in sem odstopil, pa se tega nisem veselil, ampak mislim, da je bila edina, edina korektna odločitev. Zato, gospod minister, danes, to, kar smo danes poslušali, seveda bi bilo vredno in utemeljeno, če bi se nahajali na sodišču. Osebno mislim, da ste vi pošten človek, jaz nimam nobenega dvoma, dokler ne bodo predloženi kakšni dokazi - če bodo kdaj - ampak jaz nimam dvoma o tem, ali ste vi pošteni ali nepošteni, za mene ste pošteni. Ampak, vprašanje razrešitve ni vprašanje moraliziranja, in tega ste si danes dovolili preveč in ste presegli tisto mejo korektnega odnosa do Državnega zbora, ko ste pozvali poslance in ste nam naložili na našo vest odločanje, ki bi bilo drugačno v drugih okoliščinah; ampak mi smo danes v parlamentu in mi danes odločamo o predlogu premierja, predsednika Vlade. Mislim, da se tega zavedamo vsi. In zato to vztrajanje. Ne morem razumeti, kako bi vi lahko ostali še minister v Vladi po vseh tistih debatah, ki ste jih imeli, celo danes tukaj z vašim prijateljem predsednikom Vlade, ta dvoboj, ki je lahko zabaven za marsikoga, ki nas sedaj opazuje, je s političnega vidika nekaj specifičnega. Od danes naprej nič ne bo, kot je bilo, in tega se zavedamo vsi; spremenile so se politične okoliščine! In lepo prosim, dajte to razumeti, ne da bi zaradi tega potonila celotna ladja. Mislim, da z DeSUS-m lahko delujemo še korektno naprej, nastop kolega iz DeSUS-a je bil trd, ampak jaz razumem tudi v bistvu ogorčenje nad poskusom vpletanja vseh predstavnikov DEMOS-a in celo družinskih članov in bi izrazil celo svojo solidarnost v zvezi s temi neupravičenimi napadi. Mi, ki smo v politiki, jih poznamo, smo vedno pripravljeni na te nizke udarce, ampak to danes naj ne bi vplivalo na treznost naše razprave. Hvala.
Hvala. Besedo ima minister za okolje in prostor, gospod Karl Erjavec.
Hvala za besedo. In tudi sem zelo vesel, da se nam je pridružil predsednik Vlade. Poglejte, midva sva imela večkrat pogovore v zadnjem času, tudi na tiskovni konferenci, ko smo se odločali, kaj storiti glede na poziv Računskega sodišča, sva se dogovorila - in to lahko potrdiš - da gremo s predlogom za razrešitev in da bomo tudi preučili, če je potrebna ustavna presoja. Gre za to, da meni kot ministru Računsko sodišče nalaga politično odgovornost, da nisem bil kos nekaterim nalogam in da je treba zaradi tega mene razrešiti v Državnem zboru. Postavljalo se je vprašanje, ali ima Računsko sodišče to moč in pristojnost in ali je to v skladu z ustavo. Zdaj ugotavljam, da ni to razlog moje razrešitve, pač pa je razlog 112. člen Ustave in 13. člen Zakona o vladi. Gre za politične razloge, zakaj ne morem delovati v tej vladi, in jaz te politične razloge sprejemam. Žal mi je le, predsednik Vlade, ker sva se veliko pogovarjala, celo bila skupaj na Danskem, ko je bila ta konferenca, nisi takrat rekel: "Karl, poslušaj, so politični razlogi, Patria, nezakonitosti..." [[Oglašanje v dvorani.]] Ne, ampak tu gre za razloge Računskega sodišča. In jaz napadam poziv Računskega sodišča, ki je ustavno sporen. Vendar, kot razumem danes iz te razprave, ne gre več za očitke s strani Računskega sodišča, temveč gre za politično vsebino moje razrešitve iz političnih razlogov. Škoda, da mi nisi tega povedal že na Danskem ali pa prej, da bi se pomenila kot dva možakarja. In bi sprejel to, da pač ne moreš z menoj sodelovati, da je preveč stvari, ki te motijo, in bi to razumel, saj sem razumen človek. Tudi verjemite, da biti minister za okolje in sploh minister v Vladi v tej težki situaciji - moraš biti malce mazohista. Ker za tako nizko plačo in za tako visoko odgovornost te mora dejansko voditi neko poslanstvo. Meni je žal. In če je temu tako, če mi ti zdajle potrdiš, da so politični razlogi, ne to, da je Računsko sodišče ugotovilo, da nisem pravočasno ukrepal v zvezi z ločevanjem komunalnih odpadkov, da gre praktično za neke politične razloge, za katere je zelo lepo povedal poslanec Juri, poslanec Zaresa, da se že danes vidi, da sva pač nekompatibilna. In jaz to sprejemam. In če je temu tako, bom v naslednjem trenutku odstopil s te funkcije in bom lepo, elegantno, kot sva se pogovarjala, da morava najti elegantno rešitev, tudi zapustil to ministrsko mesto. Ampak, če so res politični razlogi, ne pa to, da sem en mesec bil žrtev raznih očitkov, da sem v kazenskem postopku, poslušal sem poslanca LDS, gospoda Sajovica, sicer svojega prijatelja - ne razumem, ali ni poslušal mojega uvoda, da še naprej govori, da je bila nezakonita prodaja kapitalskega deleža, da še naprej govori, da sem v kazenskem postopku. Mislim, da je to nekorektno. In, predsednik Vlade, če boš rekel, da so politični razlogi tisti, ki te vodijo, morda tudi ta današnja razprava, ki morda tudi kaže, da sva nekompatibilna, bom v naslednjem koraku odstopil. Ti boš vstal, povedal, se usedel, jaz bom vstal, odstopil in odšel.
Hvala lepa. Jaz bi samo rekel, da sem prej opozoril eksplicitno, da je pravni temelj predloga za razrešitev Zakon o Vladi in ustava. Ta znameniti 38. oziroma 13. člen zakona o Vladi in 112. člen Ustave pravni temelj. Jaz o razlogih nisem govoril, o vsebini razloga nisem nikakor govoril, gospod minister Erjavec. Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav.
Mogoče proceduralno [[....]]
Prosim. Želite proceduralno? Prosim proceduralno, gospod Žerjav.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej, predlagam, če je mogoče, ne vem, dajmo 10 ali 15 minut vzeti si odmora, pa naj se predsednik Vlade in minister zmenita, kaj pravzaprav danes tukaj počnemo.
Hvala. Temu predlogu ne bom ugodil. Mislim, da bomo vsi priča temu. Mag. Radovan Žerjav ima razpravo, če želi razpravljati? Ne želi. Matjaž Zanoškar je naslednji na vrsti.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik Vlade, spoštovani minister, kolegice in kolegi. Danes je dan, za katerega bi lahko rekel, da je precej nesrečen, nesrečen za Poslansko skupino DeSUS, nesrečen za gospoda Erjavca, ministra za prostor in okolje in pa tudi predsednika stranke, da je verjetno tudi manj srečen za vse koalicijske kolege in za stranke, ki sestavljajo koalicijo. Če ste morda verjeli v to, da se ob razpravi o razrešitvi gospoda Erjavca ne bo vnela vroča razprava tudi s strani poslancev DeSUS-a, potem ste se motili. Ravno tako bi pričakovali, če bi šlo za predlog razrešitve gospe Katarine Kresal ali pa za gospoda Golobiča. Prav tako bi se verjetno oglašali vi, zagovarjali vaše mnenje in ga poskušali prezentirati na najboljši način. Vedno govorimo o tem, da je DeSUS trden člen koalicije. To smo vedno dokazovali, spoštovani predsednik Vlade, takrat ko smo vsi v en glas potrjevali predloge stranke, predloge amandmajev vas, spoštovani kolegi v koaliciji, in to je bilo tisto, kar je potrjevalo našo trdnost v koaliciji. Vedno smo bili lojalni in naklonjeni, konstruktivno naklonjeni k oblikovanju vseh naprednih in razvojnih projektov in razvojnih zamisli, ki si jih je zamislila ta vlada. Vendar po vsem tem in po tem predlogu, za katerega danes pravzaprav šele izvemo, kje je tisti glavni razlog, torej ne gre za Računsko sodišče, pač pa gre za odločitev gospoda predsednika, ker ne nazadnje po 13. členu vlade ima diskrecijsko pravico in tudi privilegij moči, privilegij odločanja, da se odloči na tak način, kar tudi moramo spoštovati. Torej, ne gre za kaj drugega kot za to, da se dva človeka, ki se sicer naslavljata s "prijateljem" dogovorita, da ne moreta skupaj delati in potem sledi predlog za razrešitev in verjetno tudi razrešitev ministra za okolje in prostor. Ni tako preprosto, saj ne gre samo za ministra za okolje in prostor, obenem gre tudi za predsednika stranke DeSUS, in če smo si, kolegice in kolegi, v koalicijskem sporazumu zapisali, da je dobro in da mora biti predsednik stranke, tako kot je, bodisi v parlamentu bodisi v Vladi, potem si postavljamo vprašanje, kaj bo z razrešitvijo gospoda Erjavca - ne kot ministra, pač pa kot predsednika DeSUS-a, ki je bil zdaj ta vez med stranko, med poslansko skupino in Vlado pri oblikovanju programa, ki je vsekakor z naše strani, in zainteresirane strani, tisti, ki deluje za upokojence, ki deluje za delavce, ki deluje za socialno ogrožene, ki deluje za tiste, ki so danes na robu eksistence. Z izstopom oziroma izločitvijo gospoda Erjavce iz Vlade potem nastane neka vrzel, na kakšen način si zamišljate - in mi si pravzaprav ne moremo zamišljati - zapolnitev te vrzeli v tem smislu, da se bo koalicijski sporazum, v katerega smo vnesli te elementarne vsebine, ki jih DeSUS zastopa, lahko implementiral in realiziral. Na kakšen način, če nimamo konkretnega stika z delom Vlade, če nimamo vpliva na oblikovanje strategije, ki je eksplicitno določena za populacijske skupine, ki jih naša stranka pokriva? To je tisto elementarno vprašanje, ki nas moti in je zelo bistveno in pomembno za nas, ki smo še vedno v koaliciji. Vendar, pri takšnih potezah, tako kot je bilo povedano, nikoli več ne bo tako, kot je bilo. Pri takšnih potezah, se verjetno tudi ta trden člen koalicije, kot je Poslanska skupina DeSUS in je stranka DeSUS, počasi mehča. In verjetno, da od tega trenutka naprej ni bianco sporazuma za vse odločitve oziroma za vse predloge, ki bodo prihajali v parlament. Tega se morate zavedati. In verjetno ste vi, spoštovani predsednik Vlade, verjetno ste računali na to, da z odpiranjem tega vprašanje, se odpira tudi en spektakel političnih vprašanj in političnega zaostrovanja, in verjetno da bo vse skupaj tudi na koncu vsega tega dogajanja od nas terjalo zelo zelo eksaktno redefinicijo odnosov, ki jih imamo v koaliciji. Vem, da mogoče ni primerno, da načelno je to vprašanje v zvezi z DeSUS-om in v zvezi s pozicijo DeSUS-a v koaliciji, vem, da so verjetno prostori, kjer bi se lahko o tem bolje in drugače pogovorili, da v ta prostor sodijo tista vprašanja, ki so jih tudi kolegi na moji levi strani, torej iz SDS-a danes začeli postavljati. To se pravi, gre za program izhoda iz krize, gre za sveženj ukrepov, ki bodo pripomogli naši državi in k blaginji naši ljudi. Verjetno je tisto bolj kvalitetno in bolj potrebno, da se danes razpravlja o tem. Vendar, danes je na programu in na dnevnem redu razrešitev gospoda Erjavca. In zato je, oprostite, če sem moral, moral sem, tudi nekatere stvari osvetliti s tega zornega kota. Danes je skoraj tako, kot da bi bili v areni; ljudstvo v areni je sestavljeno iz opozicijskih strank, so navdušene, ko gledajo gladiatorje v areni, gladiatorji smo pa mi, iz koalicijskih strank. Upam, da bo ta stvar dobila neko zmerno vsebino in zmeren zaključek. Predvsem pa želimo, da se tudi po tem dejanju, kakršnokoli že bo, usedemo in se pogovorimo in si nalijemo čistega vina. Zato, da v prihodnje ne bi prihajalo do takih, za nas zelo preuranjenih in nepremišljenih potez. Jaz sem prepričan, tudi takrat, ko je v vas privrela odločitev, da podate predlog za razrešitev gospoda Erjavca, takrat je bilo na podlagi revizije Računskega sodišča, je bilo še mnogo mnogo pravnih aktov, ki bi jih lahko izkoristili; od obnove postopka Računskega sodišča do še kakšnih drugih, kar bi lahko mogoče bolj osvetlilo situacijo in osvetlilo njegovo krivdo pri vsem tem. In mogoče vplivalo na to, da danes ne bi imeli na dnevnem redu razrešnice za gospoda Erjavca. Še enkrat povem; ne gre toliko za problem razrešitve ministra za prostor in okolje, gre za problem funkcij, ki jih opravlja: torej predsednika stranke Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil predsednik Vlade, Borut Pahor. Prosim.
Dolžnost, ki jo opravljam, dolžnost predsednika Vlade je v teh zahtevnih okoliščinah pretežka, da bi me pri mojih stremljenjih vodile kakšne druge smernice, kot to, da poskušam za seboj pustiti nekaj dobrega. Pri tem moram vedeti, in 20 let mojih političnih izkušenj mi daje dovolj dobro podlago za to, da je zdaj, ta hip najpomembnejše, da Vlada opravlja svoje delo. V četrtek bo na svoji seji sprejela program stabilnosti, predlog zakona o minimalni plači, predlog sprememb zakona o dohodnini in celo vrsto drugih odločitev, ki gredo v smer priprave dokončne izstopne strategije, ki bo predmet diskusije v Državnem zboru v februarju ali najkasneje v začetku marca. Gre za obsežne ukrepe, ki bodo tukaj pred vami, da jih boste sprejeli ali zavrnili. Prihodnost Slovenije ni toliko odvisna od tega, ali bo ostal na tem položaju minister Erjavec ali ne, ampak ali bo Državni zbor sprejel nekatere ključne ukrepe, ki prihajajo ta hip pred parlament ali ne. In takrat se bo pokazalo, kakšno imamo večino. In jaz ne želim biti niti en dan več predsednik vlade, če nimam politične večine, ki bo pogumno, odločno šla naprej z nekaterimi stvarmi, ki so pomembne za rešitev te krize. Me nič ne zanima, ali bo ali ne bo neka koalicija funkcionirala samo zato, da bomo še nekaj dni v sobah predsednika vlade. Tam sem od jutra do večera vse dni, tako da glede tega nimam kakšnega, kako bi rekel, hrepenenja, da bi bil samo uro dlje, kot je treba. Se pravi, samo, kot je rekel minister Erjavec, to delo, samo, če veš, zakaj zdaj ta hip opravljaš, je v bistvu neko zadoščenje, da ga opravljaš. Zato pravim: z vso politično odgovornost sem v skladu z 112. členom Ustave in 13. členom Zakona o Vladi predlagal, da se danes opravi razrešitev ministra Erjavca, vas, kot koalicijskega partnerja - upam, da bom s predsednikom stranke sodeloval naprej, ne glede na to, na ta iskreni dialog tukaj med nama - in naj vas to nikar ne čudi, vem, da morda tega niste bili navajeni v prejšnji koaliciji, zdaj pa smo, se je treba pogovarjati iskreno in odprto. Tako je vse na svojem mestu. Državni zbor bo odločil, ali se strinja z mojim predlogom ali ne, in potem se bo pokazalo, ali so politične večine na voljo za to, da se sprejmejo ukrepi, ki so pomembni za prihodnost v državi.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Rad bi povedal, da danes sedim tu na osnovi 112. člena Ustave, kot je bilo povedano, in zamera gor, zamera dol, me popolnoma nič ne briga, kakšni so elementi koalicijske pogodbe, kaj je v njej zapisano ali ne, ker nisem kot poslanec Slovenske nacionalne stranke v koaliciji. Drugič. 112. člen je zelo jasen. Ministre imenuje in razrešuje Državni zbor na predlog predsednika Vlade. Danes smo predlog prejeli za razrešitev. In predno povem svoje stališče, bom pošteno opozoril predsednika Vlade: minister Erjavec je minister Pahorjeve vlade in njegova odgovornost je tudi odgovornost Pahorjeve vlade. Minister Erjavec odgovarja danes kot minister Pahorjeve vlade, pomeni, da bo enako odgovornost jutri ali pa še večjo imela Pahorjeva vlada. Ker ima predsednik Vlado pravico imenovati in razrešiti ministre - s kakšnimi razlogi je, seveda, njegov problem, ne moj - in ker sem kot poslanec v Državnem zboru imenoval na njegov predlog ministra za ministra za okolje in prostor, bom tudi tokrat upošteval predlog predsednika Vlade za razrešitev in bom temu predlogu ustregel. Vse ostalo, kolegice in kolegi, iz osebne higiene pustimo predsedniku Vlade, ki je odgovoren za delo svojih ministrov v dogovoru z ministrom, katerega odgovornost je enaka odgovornosti Pahorjeve vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Proceduralno Joško Godec.
Spoštovani gospod predsednik parlamenta. Moj predlog je, da bi se v Poslanski skupini DeSUS posvetovali glede novega predloga. Prosil bi za 15-minutno prekinitev, če je mogoče, skladno s poslovnikom.
Žal ni mogoče, ker ste to že izkoristili. Žal vam te možnosti poslovnik ne daje več. Jaz sem že prej, kako bi rekel, šel po robu poslovnika. Sedaj bi pa "padel", zanesljivo bi to prekršil, čeprav lahko rečem to, da v skladu s 73. členom predsedujoči lahko med sejo prekine delo Državnega zbora in določi, kdaj se bo nadaljevalo. To možnost jaz kot predsednik imam. Mislim, da je poslanska skupina v položaju, kateri nikoli nobeni poslanski skupini tega ne bi želel, to iskreno rečem. Zato bom kljub vsemu, upoštevajoč to možnost, ki jo meni kot predsedujočemu daje prvi odstavek 73. člena, to uporabil in dajem 15 odmora pavze, in sicer do 16.55. Ob 16.55 nadaljujemo z delom zbora.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci. Nadaljujemo prekinjeno sejo Državnega zbora. Sejo sem prekinil na osnovi prvega odstavka 73. člena, vendar le na pobudo vodje Poslanske skupine DeSUS. Želi vodja sporočiti obrazložitev v zvezi s tem?
Spoštovani gospod predsednik, hvala lepa za teh naših 15 minut. Proučili smo našo politično situacijo znotraj koalicije, prišlo je do nekih novih momentov in bomo pač zdržali do konca te razprave, če se ne bo minister Karl Erjavec drugače odločil. To pa je čisto v njegovi lastni presoji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Eva Irgl, prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani minister za okolje in prostor, poslanke in poslanci. Najprej moram reči, da je zelo zanimivo, če pogledamo [[...]]
Prosim mir v dvorani.
[[...]]listo današnjih razpravljavcev, vidimo, da praktično nobenega razpravljavca iz Poslanske skupine Socialnih demokratov danes ni prijavljenega k tej razpravi, kar je izjemno pomenljivo. To seveda kaže na to, da očitno nimajo dovolj trdnih argumentov, zakaj je danes pravzaprav treba razpravljati o odstavitvi gospoda Karla Erjavca. In zanimivo je tudi to, da je [[...]]
Prosim mir v dvorani.
[[...]]predsednik Vlade približno 14 dni nazaj dejal, da bi bilo dobro, da je v tem parlamentu diskusija o ministrovi zamenjavi, ampak danes prav njegovi poslanci o tem ne želijo govoriti in razpravljati. Tisto, kar bi v tem trenutku najprej želela povedati, je to, da čeprav sem bila prijavljena k razpravi, najprej nisem želela govoriti, ampak kasneje sem se vendar odločila, da spregovorim, predvsem zaradi začetnih besed predsednika Vlade, ki so po mojem mnenju izjemno dvolična in kažejo tudi na veliko sprenevedanja glede odstavljanja in neodstavljanja ministrov. Naj za začetek predstavim neko zadevo, ki je bila včeraj objavljena v časopisu Delo. Gre za anketo, ki je, po mojem mnenju, izjemno zanimiva in kaže, kako pravzaprav tukaj, v tej državi delujejo mediji, ki so popolnoma povezani, "zlizani" z levico in vladno koalicijo. Naj povem, da je bila včeraj v Delu [[...]] Jaz bi samo prosila, gospod predsednik, če lahko malce utišate poslanke in poslanke [[...]]
Lahko jih pozovem, da ohranijo mir v dvorani. Utišati jih osebno ne bom mogel, ampak res prosim za mir v dvorani. Prosim, nadaljujte.
Najlepša hvala. Dokler jih ni bilo je bil mir, tako da [[...]] Poglejte v včerajšnjem Delu je bila objavljena anketa, kjer je bilo anketirancem postavljeno naslednje vprašanje: "Katerega od ministrov v tej vladi bi bilo treba zamenjati po mnenju anketirancev?" Seveda, s tem vprašanjem ni popolnoma nič narobe. Korektno, pravilno, in hvala bogu, da obstajajo takšne ankete in da jih na Delu delajo. Vendar zanimivo je nekaj drugega. Ponujena so bila, se pravi, sugerirana so bila imena anketirancem samo štiri ministrska imena. To so: minister Erjavec, minister Križanič, minister Miklavčič in minister Zalar. Zelo zanimivo! Ni pa bilo sugerirano eno ime, ki pa se drugače v javnosti pojavlja največkrat kot minister za odstrel. To je seveda minister Gregor Golobič. Njegovo ime pa ni bilo sugerirano v tej anketi. Zanimivo! Zares zanimivo, gospa Cvetka Zalokar Oražem! Gospod Golobič ni bil sugeriran, njegovo ime ni bilo sugerirano. Je bilo pa potem postavljeno vprašanje; poleg tega so anketirance še vprašali, ali bi bilo po njihovem treba zamenjati še katerega drugega ministra. So vprašali. In edini, ki ga je omenilo večje število anketirancev, se pravi, brez sugeriranja in brez sugestije, je bil minister Gregor Golobič. Potemtakem bi po tej anketi izgledalo, če bi bilo sugerirano tudi ime ministra Golobiča, potem bi mogoče minister Golobič bil celo pred Erjavcem, pa pred Križaničem, pa pred Miklavčičem, pa pred Zalarjem. Zelo zanimivo! Ampak, seveda tega imena včeraj v anketi ni bilo sugeriranega. Gre torej za neke vrste vsiljevanje mnenja, da morajo nekateri pač oditi, tudi če mnenje ljudi ni takšno, in da morajo ostati tisti, za katere je politika določila, da morajo ostati, pa čeprav ljudje menijo drugače. In to po vseh forumih, po vseh raziskavah. Ampak, gospoda Golobiča ne ščiti pred lastnimi napakami ne ščitijo samo izdelovalci anket pri nas, ki sugerirajo, kakšna naj bo anketa. Gospoda Golobiča ščitijo pred lastnimi napakami tako predsednik države kot predsednik Vlade. Nihče se ne distancira od njegovih napak, še celo povedo, da je neka laž samo napaka, ki jo je treba pogledati z druge plati, treba je ministru dati še dodatno možnost. Sedaj, ko se je drugič izmotaval in ni vedel pravilnih podatkov - čeprav jaz dvomim v to, da ni bil s tem seznanjen, ker menim, da minister, ki ima tako dolgo politično pot in kariero, verjetno že ve, da je treba kakšne stvari vendarle pregledati tudi za nazaj. Se pravi, predsednik države še vedno vztraja na tem, da je to pač samo napaka. In predsednik Vlade tudi. Zanimivo je bilo tudi, da so pri nas, v tej državi izrazita dvojna merila. Takrat, ko je izbruhnila afera Patria, katere del je danes tudi minister Erjavec, ki se mu seveda iz vse te kolobocije, ko mu je bilo ne vem kaj vse očitano, se očita samo to, da ni vestno opravljal svojega dela. Toda takrat, ko je izbruhnila afera Patria in ko je bil nekdanji predsednik Vlade obtožen, da je jemal podkupnino, takrat je predsednik države dejal, da je na preizkušnji pravna država. Pa ni bilo nič dokazanega. Potem, ko se je zgodila afera Ultra, ko je bilo izrecno dokazano, da je prišlo do namernega zatajevanja ministra deleža v Ultri, je bilo pa rečeno [[...]]
Kolegica Irglova, sicer vem, da me boste obdolžili, da ščitim ministra Golobiča, vendar prosim [[...]]
Tega smo že vajeni [[...]]
To sem pripravljen sprejeti. Pravite, da ste vajeni takih obtožb predsednika Državnega zbora, verjamem, ampak res bi vas prosil, da se po tem ekskurzu vendarle vrnete na temo, ki je danes v središču [[...]]
Saj to je zelo povezano s temo in ministrom Erjavcem.
Ne bi se strinjal z vami, vendar o tem ne bova polemizirala. Prosim, da se vrnete na temo [[...]]
To vem, da se ne boste strinjali [[...]]
[[...]]ki je predmet današnje točke dnevnega reda. Bomo pa imeli verjetno točke na temo ministra Golobiča na rednih ali izrednih sejah še večkrat. Tako da, prosim, imeli boste priložnost.
Jaz se vam zahvaljujem za to, ampak vendar je treba narediti neko primerjavo tudi z ostalimi ministri. Ne vem, zakaj ne, saj vendar živimo v svobodni državi, kjer, upam, da zaenkrat še lahko govorimo. Torej, ko se je zgodila afera Ultra, je predsednik države v zvezi z ministrom Golobičem dejal, da gre samo za napako. In tu gre seveda za očitna dvojna merila, ki pa očitno držijo skupaj to koalicijo. In me pravzaprav čudi, kako da je DeSUS še vedno v tej koaliciji. To me resno čudi. In tudi sami govorijo, da imajo resne težave. Ne vem, zakaj potem še vedno vztrajajo v tej koaliciji. Ko danes razpravljamo o tem vprašanju, sem dobila občutek, glede na razprave, da se je bolj pomembno v tem trenutku ukvarjati z ministrom Erjavcem kot pa s strategijo izhoda iz gospodarske krize. Bolj je pomembno, da se nezaželenega ministra, ki mu tudi, recimo, v aferi Patria ni bilo ničesar dokazanega, oblati in odstavi. To je bolj pomembno kot pa reševanje neke socialne stiske posameznikov. Pa da ne bo kdo mislil, da v tem trenutku ščitim gospoda ministra Erjavca. Ne! Prepričana sem, da vsak minister dela napake in tudi gospod Erjavec jih, zagotovo, tako kot vsak poslanec, vsak se lahko moti in vsak dela tudi napake. Vendar se ne strinjam z načinom, ki je bil tu usklajeno uprizorjen z namensko likvidacijo gospoda Erjavca s strani vladajoče koalicije. To je tisto, kar me moti. Se pravi, način, kako je prišlo do tega, da se je odstavilo oziroma se bo odstavilo, očitno, ministra Erjavca. Gospod predsednik Vlade, vi ste večkrat povedali, da ste to storili zaradi Računskega sodišča, ker je Računsko sodišče tako dejalo, pa mislim, da temu v nekaterih elementih še sami čisto ne verjamete, ker sem prepričana, da je tu šlo še za kakšna druga ozadja. Je pa res, da vam je dogovor z gospodom Šoltesom prišel, seveda, še kako prav. Predvsem zato, da se ohrani vašo lepo podobo spravljivega človeka in, tako kot ste vi dejali, prijatelja gospodu Karlu Erjavcu. Tisto, kar me je mogoče - samo še to glede na to, da sem že malo preveč časa porabila - kar se je najhuje zdelo meni osebno v vaši predstavitvi na začetku za odstranitev ministra: po eni strani ste ga hvalili, na drugi strani pa ste mu pač porivali nož v hrbet. S prijatelji se pač tako ne dela - glede na to, da ste ga večkrat omenili za prijatelja. Torej, meni osebno ne gre za to, da bi ščitila gospoda Erjavca, ampak za to, da se takšen način v Državnem zboru pač ne uporablja, takšen način likvidacije enega človeka, ko gre pa za nekatere druge, ki bi si pa morda po nekem mnenju bolj zaslužili odstavitev, se jih pa ščiti na vseh nivojih zato, ker je pač politika takšna, kot je, in lobiji izjemno močni. Hvala.
Prijavil se je gospod minister Erjavec. Proceduralno, gospod Kek. Proceduralni predlogi imajo prednost.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik. Bilo je precej govora o sugeriranju, zato bi prosil, da sugerirate nekaterim govornikom, da je bila seja o gospodu Golobiču 20. januarja, na kateri je bilo jasno ugotovljeno, da so bili vsi krediti Ultre na podlagi dokumenta NLB s podpisom predsednika in člana uprave ustrezno zavarovani in dani brez kakršnih koli vplivov ministra Golobiča, dani na način, kot se dajejo primerljivim podjetjem. In to smo ugotovili na prejšnji seji, kar pomeni, da smo osem mesecev poslušali zavajanje, vi bi uporabili besednjak lagali - z vaše strani. O tem smo razpravljali prejšnji teden.
Hvala lepa. To ni bil pravi proceduralni predlog, ampak vseeno. Besedo ima besedo minister za okolje in prostor, Karl Erjavec.
Hvala za besedo. Očitno sem razrešen oziroma je ta predlog za razrešitev na podlagi 112. člena Ustave in 13. člena Zakona o Vladi, ki daje seveda predsedniku Vlade oziroma mandatarju možnost, da postavlja ministre in tudi razrešuje. Moram reči, da do tega trenutka oziroma do izpred ene ure sem bil prepričan, da je predlog za razrešitev na podlagi poziva Računskega sodišča. Sedaj razumem, da gre za politične razloge in to spoštujem. Zaradi tega povem tudi Državnemu zboru, da mi je bilo v zadovoljstvo sodelovati z vami. Imel sem vedno veliko poslanskih vprašanj, po sedem, osem, tako da je bilo to druženje zanimivo. Tudi nekaj izkušenj sem dobil iz tega, ne glede na to, da sem v bistvu 10 let v vladi, najprej kot državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, kjer smo imeli tudi težke ure s sodnimi zaostanki, z notarji, ki očitno sedaj bolje opravljajo svoje delo, saj so me v eni zadevi rešili. Zahvaljujem se tudi predsedniku Vlade za sodelovanje, vidim, da je ta razprava zanj mučna. Ne bi želel, da bi še naprej trpel, mislim, da je še dve uri in 42 minut in še nekaj sekund. Predsednika Vlade bom glede na to, da ima res večje probleme kot pa to, kdo naj zaseda, kdo naj dela na Ministrstvu za okolje, vemo, v kakšni situaciji je država, vemo, da potrebujemo močno koalicijo, če želimo biti kos vsem stvarem, ki nas še čakajo, od pokojninske reforme, zdravstvene reforme, izhodne strategije iz krize, to so težki projekti. Meni je žal, da koalicija ni delovala kot družina, partnersko, da dejansko je ves čas bil ta prizvok, da gre za trojček plus DeSUS kot zadnji vagon v tej koaliciji. Ampak, ne glede na to, oznanjam, da odstopam z mesta ministra za okolje in prostor. Morda se vidimo kdaj drugič.
Hvala lepa. Ker je torej Karl Viktor Erjavec napovedal odstop s funkcije ministra za okolje in prostor, ni več formalnih pogojev za nadaljevanje obravnave predloga predsednika Vlade za razrešitev ministra. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali, ko bom v skladu z 271. členom Poslovnika Državnega zbora dobil pisno obvestilo predsednika Vlade o odstopu ministra. Prekinjam tudi 13. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali čez 30 minut, ob 17.40 uri. Prosim, gospod Jerovšek, ni več mogoče proceduralnih predlogov zdaj dajati, seja je prekinjena, nadaljevali jo bomo ob 17.40. Ni mogoče zdaj dajati proceduralnih predlogov, k temu ni mogoče dati proceduralnih predlogov, gospod Jerovšek.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev, redni postopek. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 2. členu. Prosim za mir in pozornost v dvorani! Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 37. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 40. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 18. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 50. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 43. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da sta bila k predlogu zakona sprejeta dva amandmaja, in sicer, k 2. in 18. členu. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji Državnega zbora. Na podlagi tretjega odstavka 137. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS k 2. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 40. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS k 21. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 22. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS k 36. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 18. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 46. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 42. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 42.]] Vračamo se k amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. [[Se zgodi!]] Torej, odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 43. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem smo zaključili, če se strinjate, odločanje o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Na podlagi 137. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi Vlada. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o infrastrukturi za prostorske informacije, redni postopek. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 36. točko dnevnega reda - obravnava Predloga sklepa o javni predstavitvi Predloga zakona o Triglavskem narodnem parku. Ker amandmaji k predlogu sklepa niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Jožeta Tanka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Jožeta Tanka v zvezi z učinkovitostjo Vlade. Prosim mir v dvorani. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, Jože Tanko. Prosim. Prosim za posluh in za mir v dvorani. Težko je delati, ker prihaja hrup z vseh strani. Prosim.
Hvala lepa. Še posebej težko je, recimo, v takem nemiru, predvsem opoziciji. Spoštovanemu predsedniku Vlade sem zastavil vprašanje glede priprave ukrepov in glede konsenzualnega sodelovanja poslanskih skupin v Državnem zboru in parlamentarnih strank pri pripravi ukrepov za izhod iz težke gospodarske situacije, v kateri se je znašla Republika Slovenija v letu 2009 in pa tudi na začetku letošnjega leta. Žal ugotavljamo, da ni [[...]]
Prosim za mir v dvorani. Prosim.
[[...]]dobri pogoji, dobre podlage, ki jih je pustila prejšnja Vlada, tudi niso bili upoštevani in sprejeti predlogi, ki jih je v tem prehodnem obdobju pripravila tudi vlada, prejšnja vlada v odhajanju, in kar je še huje, tudi v letu 2008 ni bilo nobenih ustreznih protikriznih ukrepov. Oba rebalansa, ki sta bila predložena, sta bila koncipirana na napačnih makroekonomskih predpostavkah. Zaradi tega je bilo na strani odhodkov bistveno višja poraba, kot so to dovoljevali prihodki, in bistveno se je povečal javnofinančni primanjkljaj. Slovenska demokratska stranka je predložila v aprilu in tudi letos dodatno še dva paketa protikriznih ukrepov, vendar ne prvega ne drugega, žal, vladna koalicija ni ustrezno obravnavala. Mnenja pa smo, da so ti ukrepi bili taki, da jim je vredno prisluhniti, da jih je vredno obravnavati in da so potrebni tudi za izhod iz gospodarske krize, predvsem zaradi tega, ker so posvečeni tistemu delu slovenske družbe, ki ustvarja dodatno vrednost, ki ustvarja novo vrednost, to pa je gospodarstvo. Tudi kot slišimo, naj bi Vlada v četrtek sprejela izhodno strategijo, nek dokument, ki naj bi prinesel nekatere ukrepe za izhod iz gospodarske krize, vendar žal tudi tega predloga Vlada ni usklajevala s poslanskimi skupinami. In žal tudi marsikdo ne ve, kakšne ukrepe prinaša ta vladni predlog. Tudi mnenja nekaterih ekonomistov so, recimo, nazadnje dr. Štiblerja, da bi bilo smiselno tako SDS paket kot vladni predlog obravnavati skupaj na isti seji in narediti neko sintezo ukrepov.
Prosim mir v dvorani.
Predsednik Vlade žal v tem svojem odgovoru ni odgovoril na nič, tudi ni dal nobenega jasnega signala za konsenzualno politiko in zato predlagam, da skladno z [[Znak za konec razprave.]] neodgovorjenim tudi podprete predlog za [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Obrazložitev v lastnem, svojem imenu, Zvonko Černač. Prosim.
Tudi sam bom podprl razpravo o tem vprašanju. Dodatno zaradi tistega, kar sem danes slišal od premierja. Premier se še vedno ne zaveda, da je za situacijo, v kateri je sedaj Slovenija, odgovorna njegova vlada. Še vedno meni, da je za to situacijo odgovorna prejšnja vlada. Danes smo slišali, da je v zadnji četrtini leta 2008 propadla Lehmans Brothers banka. Slovenija zaradi tega ni utrpela kakih posledic, jih je sicer Banka Slovenije zaradi neustrezne poteze njegovega ministra Gasparija takrat, ko je bil guverner banke, ki je te obveznice kupil in je tako Slovenije prikrajšana za kakih 40 milijonov evrov, ampak sam premier je še marca letos oziroma lansko leto 2009 v tem Državnem zboru govoril o tem, kako bo Slovenija v letu 2009 beležila 0,6% gospodarsko rast. On je bil tisti, ki je marca predlagal rebalans ob tej predpostavki. Tako bi bilo dobro, da opravimo to razpravo, da premierja Pahorja spomnimo na to, kaj je naloga Vlade in kaj mora Vlada početi, da tudi soočimo s tistimi kazalci, ki jih je očitno že pozabil, in da mu še enkrat predočimo 300, 400 strani težko brošuro, ki jo je prejel ob predaji poslov s strani prejšnje vlade, kjer so ti kazalci, ki so bili prejeti, zelo natančno popisani po vseh elementih. Dodaten razlog, da opravimo to razpravo je tudi v tem, da je danes minister Erjavec s svojim odstopom postavil zelo visoke standarde Pahorjevi vladi. Ta ekipa lahko začne delati bolje, če bodo na podlagi teh visokih standardov nemudoma odstopili vsaj še trije ministri. Če se bo to zgodilo, bi potem v okviru razprave o neodgovoru predsednika Vlade lahko predlagali tudi kakšne konkretne ukrepe, ki bi jih mogoče povzela nova osvežena, kvalitetna ekipa, da Slovenija ne bo, tako kot se napoveduje Grčiji, kajti v tem okviru se Slovenija trenutno nahaja, čez nekaj mesecev oziroma let bankrotirala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu Ivan Grill.
Hvala lepa. Tudi sam sem mnenja, da bi bilo treba podpreti ta predlog, da se o tem odgovoru gospoda Pahorja opravi tukaj široka razprava. Kajti, ne nazadnje iz njegovih odgovorov na zelo konkretna vprašanja ni bilo zaznati nič konkretnega. Nobenega konkretnega odgovora ni dal. Bilo je veliko leporečenja, konkretnega pa ni bilo. Mogoče je lahko še najbolj konkreten njegov odgovor, verjetno se mu je zareklo, ampak jaz verjamem, da so to zaznali tudi drugi, vsaj mi smo, ko je delal, ko je gospod Tanko izrazil skrb za delo Vlade, ko je izrekel: "Znamo poskrbeti zase, vemo kaj, je treba narediti." To verjamemo. Očitno je skrb Vlade predvsem, da skrbi za sebe, za svoje privilegije, posameznih ministrov in tudi poslancev. Drugo, kar je zelo zaskrbljujoče, je tudi današnji naslov v častniku Finance, da Slovenija v letu 2009 konec oktobra dosega najvišji zunanji dolg, ki presega 40 milijard evrov bruto, neto 10. Pomeni, da vsa tista leporečenja, ki jih ves čas poslušamo s strani Vlade, predsednika Vlade, tudi s strani koalicije, ne držijo. Vedno bolj se poglabljamo v krizo. Nimate odgovora na vprašanja. Mislim, da bi bila taka razprava predvsem v pomoč in korist tako gospodu Pahorju, ministrom in pa tudi vsem koalicijskim poslancem. Mislim, da bi se lahko marsikakšen predlog, ki ga bomo mi navedli, upošteval, pa bo vsem skupaj v Sloveniji veliko veliko lažje. Verjemite nam, da nam ne gre za nek populizem, kajti do volitev je dve leti in pol, če ne tri, in prav je, da stopimo skupaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. V svojem imenu bo obrazložil glas gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Smiselno je poslušati več glasov, kajti več glav več ve, vsaj tako so nekoč govorili na Slovenskem. Danes bi to lahko spremenili, pa bi rekli: samo neke glave vse vedo, čeprav so prazne. Tako nekako bi lahko aplicirali te slovenske pregovore na današnji čas. Pa vendar mislim, da je smiselno, da tudi koalicija posluša opozicijo, kaj ima povedati. Konec koncev smo v istem čolnu, plujemo v isto smer in bojim se, da plujemo vedno bolj proti nekim slapovom, ki so vsaj tako visoki kot Niagarski in ne želim, da bi padli tja dol čez. Vendar vse kaže, da bomo padli, kajti Vlada noče poslušati nikogar, dela po svoje, dela slabo, dela nekonsistentno, ne zna delati ali pa noče delati, česar se bojim. Vendar zelo uspešna pa je Vlada pri nekaterih zadevah, ki se tičejo njih samih. Obrambe določenih ministrov, zagovarjanje določenih finančnih lukenj, metanje denarja skozi okno, plačevanje določenim mestnim županom, zato ker so jim nekoč pomagali pri volitvah, in podobno. Skratka, to se dogaja v naši Sloveniji in mislim, da je smiselno, da si natočimo čistega vina, da se pogovorimo, da si povemo v obraz, kaj gre, predvsem pa, da upoštevamo dobre ideje, ki jih ima zagotovo tudi opozicija in ne samo koalicija. Koalicija kaže, da nima dobrih idej, da nima dobrih načrtov, bojim se pa, da tudi nima dobrih namenov. Mi bomo ta predlog gospoda Tanka podprli.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas? Vidim, da je več prijav. Odpiram čas za prijavo. Besedo ima gospod Branko Grims.
Vsekakor bi bilo za Slovenijo zelo dobro, da bi se danes podprlo ta predlog za razpravo, kajti ključen dogodek v tej smeri je bil storjen malo prej. Namreč, kaj se bo spremenilo zaradi odstopa gospoda Erjavca, gledano z vidika gospodarske uspešnosti Slovenije? Odgovor je: popolnoma nič se ne bo zgodilo, ker v resnici slovenski problem ni bil delovanje tega ministra, ni bilo delovanje tega ministrstva, ampak slovenski problem je delovanje te koalicije kot celote. Namreč, če povemo preprosto. Najprej iz kroga ljudi, ki so očitno blizu predsednici LDS-a, zdrsi v javnost informacija, da ima predsednik druge koalicijske stranke, konkretno gospod Golobič, nekje eno "kaselc" firmo v tujini. In potem je seveda pribit na križ. Upravičeno, ker se je javno zalagal. Nato iz krog blizu gospoda Golobiča zdrsi v javnost informacija, da je gospa Kresalova preko svoje mame vpletena v neko afero, ki ima elemente morda celo korupcije, zanesljivo je vprašljiva z vidika varovanja človekovih pravic in osebnih podatkov, lahko gre tudi za nepotizem. Skratka, spet druga afera in spet se vsi ukvarjajo s tem. Danes je bil pa tudi v minulih tednih, gospod Erjavec. S slovenskim gospodarstvom, z vzpostavljanjem okvira za oživitev slovenskega gospodarstva se pa ukvarja opozicija, medtem ko koalicija zavrača njene predloge. Zato, gospe in gospodje, se ne gre čuditi, če smo iz presežka znanja, iz presežka razvoja, ki je bil daleč nad evropskim povprečjem [[opozorilni znak za konec]] , zdaj zdrsnili v nazadovanje, ki je mnogo hujše, kot je v kateremkoli evropskem povprečju, po kateremkoli gospodarskem kazalcu, ki ga vzamemo. In ko govorite o istem čolnu, iz rumene rakete [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Gospod Grims, lahko pričakujem, kako boste glasovali, povedali pa tega niste, ker vam je zmanjkalo časa. Gospod Andrej Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je glede na odgovor predsednika Vlade treba opraviti razpravo in jo bom tudi podprl. Zakaj? Namreč, očitno, ne samo v gradivu Vlade, tudi predsednik Vlade ne razume predloga, ki ga je vložila SDS kot tretji paket protikriznih ukrepov. Ko je navedel, da je finančna posledica tega paketa kar milijarda 500 milijonov evrov, seveda ni mogel iz okvira neke zelo enostavne statične finančne presoje tega ukrepa. Namreč, upošteval je neke izračune, ki so napačni. Zato bom danes, kot je bilo že ob predstavitvi tretjega paketa ukrepov predstavljeno s strani predlagateljev, povedal še enkrat: da so ukrepi namenjeni razbremenitvi gospodarstva in ustvarjanju novih delovnih mest, da je njihova teža približno 360 milijonov evrov in da izračun Vlade ne upošteva sledečih posrednih učinkov. Namreč, vsako delovno mesto pomeni, da dobimo novega davkoplačevalca, ki poravnava dohodnino in plačuje prispevke za zdravstveno in pokojninsko zavarovanje, in da ni treba namesto njega, ker je brezposeln, plačevati s strani države oziroma občine. Izračun Ministrstva za finance ne upošteva, da ta brezposelni, ki dobi delovno mesto, več ne stane socialnih transferjev in raznih aktivnih politik zaposlovanja. In, spoštovani, če razbremenimo gospodarstvo, gospodarstvo lahko tudi več plačuje davkov. Zadnja davčna reforma leta 2007 je to dokazala, ko smo znižali davke, smo pa pobrali več davka. Kajti, če več gospodarskih subjektov plačuje, če so gospodarski subjekti več ustvarjali zaradi razbremenitve, lahko tudi več plačujejo. Torej, ta statična ocena Vlade je napačna in spoštovani predsednik Vlade jo je navajal. Zato menim, da je prav, da pojasnimo te številke še enkrat in morebiti še stokrat.
Hvala lepa. Glasujemo o predlogu sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Jožeta Tanka v zvezi z učinkovitostjo dela Vlade. Gospod Tanko, bi bili tako ljubeznivi in bi se prijavili, ko gledam po dvorani, ne pa potem ko berem predlog sklepa?! Kdo se je še prijavil? Gospod Tanko, dajem vam besedo, samo res vas vljudno prosim - prijavite se, ko se odpre čas za prijavo, ne pa potem, ko že berem predlog sklepa. Izvolite.
Hvala lepa. No, ko je zaključen krog, lahko ponovno vprašate, če se bo še kdo prijavil, pa bi bilo v redu. Spoštovani. Predsednik Vlade je dejal, da je kriza priložnost za napredovanje, za tekmo, za to, da smo boljši kot drugi. Žal ugotavljam, da smo leta 2009 to priložnost zapravili, da smo začeli krepko zaostajati za drugimi in da slabo kaže tudi v letu 2010. Tudi start v letošnjem letu je izredno slab, predvsem zato, ker se ne dogaja ničesar, praktično tistih konkretnih dogovorov in zakonov, ki bi morali pognati gospodarski razvoj, ni. Kolegica Zalokarjeva je sama ugotovila, da se koalicijski sporazum ne realizira in da teh zavez, ki jih prinaša, ki jih zahteva koalicijski sporazum, ni, in tudi zakonov o tem. Da zadeve res stojijo, kaže tudi to, da se ne uresničujejo izjave predsednika Vlade, ki je dejal, že enkrat v začetku prejšnjega leta, da bo do konca lanskega leta predložen paket reformnih ukrepov, tak, ki bo imel neko zgodovinsko težo - pa tega ni. Napovedal je cel kup ukrepov, predvsem za razbremenitev malega gospodarstva - pa tudi teh ukrepov ni. In mislim, da je več kot potrebno, da o teh zadevah, ki jih ni, in so bile napovedane, opravimo razpravo v Državnem zboru, jih primerjamo, ugotovimo, kaj je tukaj, in opravimo razpravo tudi o tistem, kar so predlagali, morda, drugi, pa stoji in je najbrž dobro. Mislim, da je neodgovorno, da takšne razprave v Državnem zboru, kjer je mesto za usklajevanje pogledov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ukrepov, sprejemanje zakonov tu razprave ne opravimo. Zavračanje takšnega predloga pač pomeni, da se koalicija, z Vlado na čelu, s predsednikom Vlade te razprave izredno boji. Predlog bom podprl. Hvala lepa.
Glasovali boste za vaš predlog najbrž?! Hvala lepa. Gospa Cveta Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Predloga za razpravo ne bom podprla, ker se mi zdi, da če se ne motim, smo mi o tem govorili v sredo, 20. tega meseca, celo popoldne. Tu so bili malodane vsi ministri Vlade in kdor je takrat poslušal to razpravo, je lahko slišal, da se ukrepi pripravljajo. To smo slišali tudi danes. Dobili ste tudi jasna zagotovila, kaj se bo zgodilo že v tem tednu oziroma termine, kako se bo dogajalo tudi naprej. Mislim, da je enostavno nenavadno, smešno, da se pravzaprav neprestano, kot ne vem kje, kjer se nihče ne posluša, govorijo ene in iste stvari. In sem vesela, da sem že tretjič v zadnjih dneh imenovana za to, da oziroma omenjena, češ da sem v mesecu novembru povedala nekaj v zvezi s predlaganimi ukrepi. Jaz sem vesela, da se me na ta način dela popularno, ampak od novembra do danes se je marsikaj zgodilo. Moram reči, da v tem trenutku menim, da se dogaja in da se dogajajo pomembne stvari. Nenazadnje, mi smo v sredo popoldne poslušali vsi vaše predloge. Moram reči, da so vaši predlogi v nekaterih točkah popolnoma v redu, in sem prepričana, da bodo marsikatere stvari tudi upoštevane, vendar pa je vendarle treba tudi tisto, kar ste vi predlagali in je v vašem predlogu šibko, izračuni, vplivi na druge stvari, vendarle je treba to premisliti. Zelo lahkotno je predlagati na tak način kot ste vi, vendar ne upoštevati vseh posledic in ne upoštevati celotne javnofinančne situacije. Zadeva ni preprosta in ne prikazujete je tako lahkotno, cela Evropa ima težave s tem in pri nas ni nič drugače. Drugače pa mislim, da res tudi vi nimate vseh odgovorov in končno to priznajte.
Hvala lepa. Lahko dam predlog sklepa na glasovanje? Glasovali bomo o predlogu sklepa, da se opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade na poslansko vprašanje gospoda Jožeta Tanka v zvezi z učinkovitostjo Vlade. Glasujemo. Navzočih je 74. Za je glasovalo 33, proti 40. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 40.]] Predlog sklepa ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi s koriščenjem EU sredstev. Gospod Franc Pukšič, izvolite. V imenu poslanske ali v svojem imenu? V imenu poslanske skupine gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Ne samo včeraj, ampak že nekaj časa v Slovenski ljudski stranki opozarjamo, da vlada Boruta Pahorja na vseh treh operativnih programih, ki jih je izpogajala prejšnja vlada za obdobje 2007-2013 do približno druge polovice 2007 in v tem času tudi naredila do konca svojega mandata, to pomeni do oktobra 2008, razpisov za 1,5 milijarde - pa ne samo razpisov, tudi podpisanih pogodb in zahtevkov za povračilo - se to, žal, ni zgodilo v teku celotnega leta oziroma še nekaj več Pahorjeve vlade. Kot dobro veste, smo izpogajali 2 milijardi evrov plusa, pri čemer v evropskega plačamo 3, dobimo nazaj 5,1. Od tega je 0,9 milijarde približno za kmetijstvo, 4,2 pa za kohezijsko politiko, ki je razdeljena na tri različne operativne programe. Moje vprašanje je bilo: Prvič. Zakaj "za boga milega" je vendar predsednik Vlade bil vseskozi tiho in dopuščal, da je državna sekretarka Andreja Jerina posredovala po ministrskem pismu, ki je šlo iz Slovenije v Bruselj, v zvezi s povračili 296 milijonov evrov v slovenski proračun? In drugič. Zakaj vendar v lanskem letu ni prišlo do tako imenovanega petega javnega razpisa? Namreč, minister Žagar je v enem letu po pogajanjih razpisal štiri razpise, kjer je bilo razpisanih 300 milijonov evrov. Sedaj pa v enem drugem letu ni bilo niti enega razpisa! Predsednik Vlade na to ni odgovoril - zvezi s posredovanjem Andreje Jerine - in še manj, niti z enim stavkom ni odgovoril, zakaj ta peti razpis, ki bo sedaj 29. januarja, ne bo zajel obdobja 2010-2013. Namreč, ta peti razpis bo zadržal 90 milijonov, ki pripada na eno leto in vse ostanke, ki so za regionalne razvojne projekte ostali v prvih štirih razpisih. Enostavno ni nobene logike oziroma povzročil bo veliko težav, ker bo marsikatera od občin ostala brez določenih sredstev. Zato bo Slovenska ljudska stranka predlog za razpravo tu v Državnem zboru podprla.
Hvala lepa. Gospod Černač, izvolite. V svojem imenu? Ali v imenu poslanske skupine? [[V svojem.]] V lastnem imenu gospod Černač.
Predlog za to razpravo bom podprl. V letu 2009 sem prejšnji ministrici Ploštajnerjevi postavil poslansko vprašaje. Odgovorila mi je, da bo ta peti razpis objavljen do 30. junija. To se ni zgodilo. Vprašanje sem ponovno postavil. Odgovor je bil do 30. 9. Tudi to se ni zgodilo. No, potem smo bili v javnosti soočeni s temi pisanji in smo izvedeli, za kaj je pravzaprav šlo in zaradi česar je pravzaprav ministrica odstopila. Ne zaradi zdravstvenih razlogov, ampak zaradi tega, ker je bila enostavno s strani drugega ministra blokirana pri tem, da bi lahko razpisala sredstva, ki so v Evropi na voljo. Gre za 300 milijonov evrov sredstev, ki bi jih lahko občine v letu 2009 koristile za pomembne projekte. 2.800 otrok je ostalo septembra po besedah ministra Lukšiča v Sloveniji pred vrati vtcev. In iz tega razpisa bi se lahko vrtci gradili. To je Pahorjeva vlada preprečila. Kje je tukaj nevestno delo v službi in kdo bo in kdaj ovaden zaradi tega? Nihče, zaradi tega, ker tisti ministri, ki na teh stolih sedijo imajo pravo politično pokrivalo. Minister Erjavec ga seveda ni imel, zaradi tega se mu je zgodila ovadba za nevestno delo v službi. To je Slovenija danes. In to je pravna država v Sloveniji. 300 milijonov evrov sredstev, ki bodo razpisani v petek, niti ne 300 milijonov evrov, bo mogoče koristiti šele takrat, ko bodo imeli prijavitelji pravnomočna gradbena dovoljenja. V prejšnjem obdobju temu ni bilo tako. Vsi štirje razpisi so bili izvedeni drugače. V vmesnem času se je pridobivala dokumentacija in tako je bil prihranjen čas, čas ni šel v izgubo, da so se lahko projekti nemoteno odvijali. Narobe. Slabo. Škandalozno. Škandal pa je, da lahko nek minister v Vladi blokira nekaj, kar je za Slovence dobro, in zaradi tega bi moral odstopiti. Tega ni storil. Hvala lepa.
Hvala lepa. V lastnem imenu bo glas obrazložil gospod Zmago Jelinčič.
Hvala lepa. Glede na to, da vemo in da smo že vedeli, kako bo glasovala koalicija, ki ne bo sprejela tega predloga, je pravzaprav Slovenska nacionalna stranka že 7. januarja letošnjega leta vložila kazensko ovadbo proti gospe Jerini, in sicer zaradi suma storitve kaznivega dejanja zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic po 257. členu Kazenskega zakonika. Dejstvo je, da smo prepričani, da 256 milijonov je ogromen denar in četudi se ta sedanja vlada na to požvižga, je to šok, ki ga Slovenija ne bo zlahka prenesla. Mislim, da zadeva je zrela za kazenski pregon. Zagotovo pa bo gospa Jerina povedala še kakšno ozadje, kajti verjetno tega, po mojem mnenju vsaj, ni tega naredila kar tako iz lastnega, recimo, maščevanja, kot smo slišali včeraj, ampak mislim, da je dobila kje kakšen namig, vsaj namig, če že ne "komando", da naj to naredi. Tako bomo lahko zasliševali tudi gospode ministre in še koga. Vendar, kot kaže, ne tukaj v Državnem zboru. Jaz bom podprl in mi bomo sicer ta sklep podprli, pa vendar sklep ne bo sprejet. Koalicija ščiti svoje ministre, ne glede na to, kako slabo delajo. Ščiti svoje ljudi, tudi če so ovadeni kaznivih dejanj, čeprav nekateri pravijo, dokler niso obsojeni, so nedolžni, kar seveda velja za tiste, ki so v koaliciji. Za tiste, ki so v opoziciji, to ne velja. Pa mogoče kdaj drugič, ko bo več časa, tudi o bolj konkretnem primeru. Skratka, mi bomo to podprli, ampak četudi ne bomo tukaj razpravljali, zadeva je predana Okrožnemu državnemu tožilstvu v Ljubljani dne 7. januarja letošnjega leta. Hvala.
Hvala. Gospod Franc Pukšič v lastnem imenu.
Hvala lepa. Predsednik Vlade je na moje poslansko vprašanje odgovarjal tudi v tem smislu, češ da do razpisa ni prišlo zaradi tega, ker prvi štirje niso bili v skladu s predpisi. Torej sem mu tudi povedal, da to ni bilo res. Ko sem prebral tu stavek, da je to bilo celo usklajeno z revizijskim oddelkom v Evropski komisiji in je Evropska komisija dala pozitivno soglasje k vsem štirim razpisom, se je izkazalo, da so tisti, ki so predsedniku Vlade pripravljali odgovor, enostavno lagali. Namreč, izgleda, da v tej vladni koaliciji za ta pregovor "če lažeš, tudi kradeš," pravijo sedaj "laži, kradi in ti je lažje". To je sedaj neka nova paradigma tudi zaradi tega, da je napačno interpretiral in da to ni res, kar je rekel, ker je Evropska komisija potrdila, da to ni res, da so bili vsi štirje razpisi v skladu z zakonodajo narejeni, da je na to imela samo pomisleke tista, ki je razpise tudi pripravljala - Andreja Jerina - prej na SVRL-ju, potem kot računska sodnica in sedaj kot zainteresirana pri Gaspariju, da ta sredstva odpeljejo na drug resor. Zato je nujno, da naredimo to razpravo tudi zaradi tega, da naredimo presek, kaj je narejeno, in da v Državnem zboru ugotovimo, kateri operativni programi se ne bodo dali realizirati do konca 2013 in da vendarle naredi tudi tisti šesti razpis še za tistih 90 milijonov, ki ostaja na tem operativnem programu.
Lahko glasujemo? Glasujemo o predlogu gospoda poslanca Franca Pukšiča, da bo zbor odločal o predlogu sklepa, da na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi s koriščenjem evropskih sredstev. Glasujemo. Se opravičujemo, ponovno popravljam. Prehajamo na glasovanje. Dajem znak za začetek glasovanja. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 42. [[Za je glasovalo 31]] [[Proti 42.]] Predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na tretji predlog poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi z izjavo generalne pravobranilke sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu prof. dr. Verice Trstenjak. V svojem imenu, gospod Jelinčič? V lastnem imenu gospod Jelinčič. Želi kdo prej v imenu poslanske skupine? Ne. Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa. V tej razpravi bi pravzaprav morali govoriti širše, ne le o gospe Verici Trstenjak, ampak o tem, kako premier in ta vlada posega v javne medije in kako določata, kaj bo objavljeno in kaj ne bo objavljeno. Celo tako obskurne televizije, kot je Vest.si, so že pod "komando" in pod pregledom gospoda Pahorja in njegovih piarovcev, ki dovoljujejo: ta izjava pri določenem kompleksu se objavi, ta se pa ne oziroma ti ljudje, ki govorijo nam v prid, se bodo objavljale, izjave ostalih, ki govorijo drugače, se ne bodo objavljale. To je nevzdržno, Slovenija tone v nekakšno medijsko prisilo, ki je do zdaj nismo poznali. Navkljub temu da se je v prejšnjem mandatu slišalo, da ni medijske svobode, so mednarodne institucije ugotovile - mednarodne institucije, ne vladne, slovenske - da je zdaj medijska svoboda bistveno, bistveno nižja, kot je bila kdajkoli. V Sloveniji raven demokratičnosti pada, svoboda medijev in izjav in govorov se krči in pričakujemo lahko, da bodo v kratkem določeni stavki enostavno prepovedani, da se jih prepove, razen hvala našega ljubega predsednika Vlade in tistih, ki so okoli njega. Zato sodim, da je nujno treba o tej zadevi govoriti, naliti čistega vina in predvsem, da bodo ljudje slišali in videli tudi tisto, česar jim ne omogočajo slovenski mediji zaradi cenzure.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, veste pa, da tudi, če izglasujemo vaš predlog, bo mogoča razprava o odgovoru Vlade na izjavo generalne pravobranilke Sodišča Evropskih skupnosti v Luksemburgu, prof. dr. Verice Trstenjak, tako kot ste vi zahtevali. Želi še kdo? Dajem predlog, ki sem ga ravnokar v imenu gospoda Jelinčiča prebral, na glasovanje. Odpiram glasovanje. Navzočih je 71 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27 poslank in poslancev, proti 44. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 44.]] Predlog ni sprejet. Prehajamo na razpravo in glasovanje o predlogu poslanca Zvonka Laha, da bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Igorja Lukšiča na poslansko vprašanje Zvonka Laha v zvezi s sofinanciranimi investicijami na področju osnovnošolskega izobraževanja in predšolske vzgoje. Gospod Lah, izvolite, v imenu svojem? Želi kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Gospod Lah, v lastnem imenu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Vprašanje sem gospodu Lukšiču postavil že novembra, vendar ga dvakrat ni bilo. Sam je včeraj povedal, da je na prejšnji seji bil na Dunaju in si je pogledal, kako Avstrijci rešujejo problematiko predšolske vzgoje in koliko so v sosednji Avstriji namenili več denarja za investicije v javne ustanove, da s tem pomagajo rešiti to finančno krizo. Sam se je strinjal, da imajo bistveno premalo denarja - glede na to, da je bistveno več otrok rojenih, kot je bilo pred leti - in da nekateri projekti, ki so bili na razpis prijavljeni in odobreni že leta 1999, še do sedaj niso zgrajeni. Zato mislim, ker imajo na ministrstvu za prihodnjih nekaj let samo 1,7 milijona evrov za 17 projektov - to je skoraj nič. Mislim, da je problematika tako pereča, da bi bilo treba tukaj opraviti širšo razpravo o tej problematiki, ker drugače bomo čez nekaj let ali pa že naslednje leto zašli kar v hude težave na tem področju. Minister je pred nekaj sejami izjavil, da je to stvar občin, ne pa države, mislim pa, da to ni res. Če država naloži določene naloge občinam, mora po ustavi zagotoviti tudi finančna sredstva. V tem primeru temu ni tako in če se to ne bo spremenilo, bodo morale občine se pač tudi odpovedati [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ustanoviteljstvu teh javnih zavodov. Hvala.
Hvala lepa. V lastnem imenu bo glas obrazložil gospod Černač. Izvolite.
Tudi sam bom podprl to razpravo. Predvsem zaradi tega, ker mislim, da bi bilo nujno v tej razpravi dati neke usmeritve ministrstvu. Občine so dejansko prepuščene samim sebi in lastni iznajdljivosti oziroma v večini primerov zadolževanju, da lahko zagotavljajo osnovne pogoje za osnovnošolsko in vrtčevsko izobraževanje, ker virov ni. Milijon 700 tisoč evrov na državni ravni je drobiž. Ob tem pa v samem proračunu ministrstva sredstva obstajajo. Spomnite se samo ene škandalozne informacije iz decembra meseca lani, ko je nek uradnik na ministrstvu, zato da postavka ni ostala neizčrpana, v relativno kratkem času izpeljal postopek za nabavo neke opreme laptopi in fotoaparati za vse šole v Sloveniji, s katero si nimajo kaj pomagati, v višini 3 milijone evrov. 3 milijone evrov za nepotrebno opremo! S tem denarjem bi se zgradila vsaj ena sodobna šola, prepotrebna šola, da ne govorimo o tem, da glede na število otrok, ki so ostali pred vrtci septembra lani, je treba zgraditi v Sloveniji 40 vrtcev ali pa spremeniti zakonodajo na tak način, da bo mogoče širše uveljavljati koncesionirano dejavnost predšolskega varstva. Nič se ne zgodi. Smo statični, sredstva se "frčkajo" po nepotrebnem za nepotrebne programe, sredstva, ki so v proračunu in se jih ne nameni za tisto, kar je nujno potrebno. Mnogo sredstev bi bilo mogoče pridobiti iz naslova okoljevarstva, iz naslova sanacije stavb, toplotne sanacije stavb, seveda z ustrezno prerazporeditvijo v okviru tistega, s čimer ministrstvo razpolaga. In mislim, da bi bila nujna ta razprava o tem vprašanju, ker je v interesu predvsem tistih, zaradi katerih sedimo v Državnem zboru. Saj ministrstvo ni samo sebi namen in birokratom [[....]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]], ki tam sedijo. Namen ministrstva in uradnikov je, da naredijo čim več s sredstvi in resursi, ki jih imajo na voljo, ne pa, da zadnji trenutek "sfrčkajo" tisti denar, ki bi sicer ostal neporabljen. Zato bom to razpravo podprl.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Ne. Prehajamo na glasovanje o predlogu sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za šolstvo in šport dr. Igorja Lukšiča na poslansko vprašanje Zvonka Laha v zvezi s sofinanciranimi investicijami na področju osnovnošolskega izobraževanja in predšolske vzgoje. Glasujemo. Navzočih je 67, za je glasovalo 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Predlog ni sprejet. Prehajamo na predlog poslanca Mirana Györeka, da naj zbor odloči o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Mirana Györeka v zvezi z izgradnjo plinskih terminalov v Tržaškem zalivu. V zvezi s tem in še dvema predlogoma - gre za odgovor gospoda ministra, ki je danes dal odstop, vendar odstop še ni v Državnem zboru sprejet, zato predlagam, da to glasovanje opravimo, razen, če gospod Györek misli, da glasovanje ni potrebno. Gospod Györek, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Glede na to, da je danes bil razplet dogodkov malce nepričakovan, je pa res, da je gospod minister še zmeraj minister, torej je moje vprašanje še zmeraj relevantno. In ker gre za izjemno pereč problem, se pravi plinski terminali v Tržaškem zalivu, mislim, da si takšen problem zasluži pozornost v Državnem zboru. Predvsem to, kar sem danes sedaj skoraj že bivšemu ministru povedal, da obstaja utemeljen sum, da se vladi tajno, za zaprtimi vrati dogovarjata in je interes kapitala dosegel tisto mejo uničujoče blaznosti, za katero nihče ne verjame, da je sploh mogoča. To je totalna katastrofa v Tržaškem zalivu. In zato vsem tistim, vsem nam, ki bomo tiho in ne bomo sprejeli te pobude, da o tej zadevi pravočasno, če je sploh še pravi čas, razpravljamo in poskušamo to prepreči, lahko rečem, da kot ovčke sledijo vladarjem današnje politike, tako v Sloveniji kot Italiji, in da Evropska unija dejansko ne upošteva naših nacionalnih interesov, ampak sledi svoji zgrešeni energetski politiki. Včasih se sprašujem, ali je sploh smiselno podajati pobude in vprašanja opozicijskih poslancev, ker, kot vidimo, praksa kaže na to, da gredo v prazno, da niso nikoli sprejeta. Ampak, v tem primeru pa bi prosil kolegice in kolege, da zadevo vzamejo skrajno resno in se odločijo v prid mojemu predlogu, kajti ko bo prepozno, vam bo še žal. Hvala.
Hvala. Svoj glas želi obrazložiti gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Naj spomnim na nekaj dejstev. Predlog, ki ga je podal moj poslanski kolega, zasluži razpravo v Državnem zboru, kajti sam minister je obljubil, da bo imenoval posebno skupino tožilcev, ki bo izvršila sodni pregon zaradi poneverbe listin, ki jih je Italija predložila Evropi pri pridobitvi in odobritvi tega kredita. To se ni zgodilo oziroma niti mi poslanci, niti državljani, niti državljanke nismo dobili povratne informacije. Ker gre za izjemno občutljivo področje ekološkega ogrožanja, bo tudi varnost državljank in državljanov v Republiki Sloveniji manjša, če pride do realizacije tega projekta. Seznaniti vas moram tudi s tem, da je Klub primorskih poslancev o tem razpravljal. Mi smo enotnega mnenja, da to ne sodi v ta kraj, vsaj mislim tako. Tisti, ki smo bili tam, smo to voljo nedvomno tudi izrazili. Povedati želim to, da če danes ne boste podprli te razprave v Državnem zboru, na nek način vršite izdajo nacionalnih interesov. Slovenija ne želi tega plinskega terminala v Tržaškem zalivu, niti si ne želimo na tak način - mi, ki živimo tam - zmanjšati kvalitet življenja. Kaj bo to pomenilo za Primorke in Primorce, lahko presodite sami, kajti tudi vodna flora in favna bosta popolnoma uničeni. Da ne govorim, kakšen izziv bo to, mogoče, za kakšno teroristično organizacijo, ki bo hotela narediti lep ognjemet v tem delu Slovenije. Torej, pritisnite "za"!
Hvala lepa. Gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. V celoti se strinjam z vsebinami, ki jih je predstavil kolega Györek. Vendar ne bom glasoval "za", ker smo nedavno o tem razpravljali in smo sprejeli celo resolucijo, ki nalaga Vladi to, kar pravzaprav predlagajo kolegi iz Slovenske nacionalne stranke. Torej, zaveza, ki je prišla iz Državnega zbora, je zelo jasna. In - to je res - vsi pričakujemo, da se bo Vlada ravnala po tistih zavezah in da bo o tem tudi Državnemu zboru poročala. Zato se mi tokrat ne zdi smiselno, da bi ponovili razpravo, ki je bila v Državnem zboru nedavno. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Na glasovanje dajem predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Mirana Györeka v zvezi z izgradnjo plinskih terminalov v Tržaškem zalivu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 24 poslank in poslancev, proti 42. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na razpravo v zvezi s predlogom poslanca Mirana Petka, da zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika v zvezi s koncesijami za izkoriščanje gozdov. Gospod Petek, v svojem imenu?
Ja, tako je, v svojem imenu.
V svojem imenu. Samo vprašam. Kdo želi besedo v imenu poslanske skupine? [[Nihče.]] Gospod Petek, izvolite.
Hvala lepa. Dobri dve leti in pol je od novelacije Zakona o gozdovih, ki gorskim in hribovskim kmetijam ter gorskim in hribovskim kmetom omogoča prednostno podelitev koncesij za gospodarjenje v državnih gozdovih. V teh dveh letih noben kmet ni bil deležen te ugodnosti, ki je predvidena v zakonu. Minister je tudi podrobno razložil, kje so ovire. V ministrovem odgovoru smo tudi zaznali, da je bila leta 1996 storjena precejšnja napaka, da je prišlo do podelitve koncesij gozdnim gospodarstvom kar za 20 let, to je do leta 2016. In to je tudi ena od tistih temeljnih ovir, da ni mogoče uresničevati tega zakona. Seveda so koncesionraji, velika gozdna gospodarstva v Sloveniji, nekakšna država v državi in brez njihovega soglasja se ne more na tem področju narediti nič. Zato mislim, da bi bilo dobro, da bi odprli razpravo okoli tega problema, da bi se seznanili s pogodbami, ki jih je sklenila država oziroma Sklad z gozdnimi gospodarstvi, saj nekateri trdijo, da se v slovenskih gozdovih, koncesijskih gozdovih veliko več seka, kot je na to plačanih koncesijskih dajatev. Mislim, da ni nobenega razloga, da ne bi te razprave podprli. Hvala.
Želi še kdo besedo? Ne. Glasujemo o predlogu sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika na poslansko vprašanje Mira Petka v zvezi s koncesijami za izkoriščanje gozdov. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 38. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 38.]] Predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na predlog poslanke Alenke Jeraj, da naj zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča v zvezi s poseganjem v svobodo raziskovalnega dela. Želi kdo v imenu poslanske skupine? Ne. Gospa Jerajeva, izvolite.
Hvala lepa. Ministra sem spraševala, kaj bo storil glede na opozorila, ki jih je podal mikrobiolog dr. Gorazd Pretranar v zvezi z vodomati oziroma mikrobiološko neustreznostjo vode v vodomatih. Minister je odgovoril, da ne bo ukrepal proti raziskovalcu, v tem primeru mikrobiologu, ampak da se ne strinja z načinom postopanja, torej na način, kako je bila javnost oziroma kdorkoli o tem obveščen. Namreč, povedal je, da je inšpekcija tisti organ, ki lahko ukrepa, medtem ko Zavod za zdravstveno varstvo Koper nobene možnosti ukrepanja nima. Dr. Pretnar je preko tiskovne konference, po mojem mnenju, obvestil korektno vse. Minister sicer meni, da bi moral pred tiskovno konferenco o tem nemudoma obvestiti zdravstveno inšpekcijo. Sama mislim, da je bilo obvestilo korektno, kajti s tem je bila obveščena tudi javnost. Zakaj mislim, da bi morali opraviti razpravo v zvezi z odgovorom ministra? Minister je povedal, da bi morala biti obveščena inšpekcija, zraven nam je pa tudi povedal, da Inštitut za varovanje zdravja in Zavod za zdravstveno varstvo Maribor ugotavljata [[...]]
Kolegice in kolegi, prosim dovolite, da gospa Jerajeva pove do konca.
Kolegice in kolegi, prosim, dovolite, da gospa Jeraj pove do konca.
[[...]]da je z vodo v vodomatih vse v redu. Upam si domnevati, da če bi bila obveščena ta dva organa, ki lahko edino ukrepata, bi dr. Pretnarju odgovorila, da imajo oni pač drugačne podatke, da je voda ustrezna in da ni nobenih težav. Posledično tudi ne bi bili odstranjeni vodomati, minister ne bi ukrepal in naredil nič, ker bi pač ugotovil, da je od uradnih institucij dobil odgovor, da je z vodo vse v redu. Jaz pa mislim, da bi morali se o tem pogovoriti in se vprašati oziroma ugotoviti, ali zdravstveni inšpektorji opravljajo svoje delo korektno in tako kot vsi državljanke in državljani, ki jih plačujemo, zaslužimo ali ne.
Hvala lepa. Ne vidim več predloga za obrazložitev glasu. Zato dajem na glasovanje predlog sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča na poslansko vprašanje Alenke Jeraj v zvezi s poseganjem v svobodo raziskovalnega dela. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 39. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 39.]] Predlog sklepa ni sprejet. V razpravo in odločanje dajem predlog poslanca Mirana Györeka, da bo zbor na naslednjem zasedanju odločal o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje v zvezi z urejanjem in zavarovanjem regijskih odlagališč komunalnih odpadkov. V svojem imenu, gospod Györek? Izvolite. Kdo v poslanskem? [[Ne.]] Izvolite, gospod Györek.
Hvala za besedo. O smiselnosti teh pobud in vprašanj zopet ne bom govoril. Zopet gre za problem nacionalnega pomena. Jaz sem sicer kot primer navedel konkretno odlagališče smeti oziroma deponijo v Prekmurju v Puconcih. Ampak pri tem me je sam, sedaj že skoraj bivši minister, popravil. Gre za ogromne količine azbestnih plošč, salonitnih plošč, ki so skladiščene protizakonito, brez nadzora. Gre za onesnaževanje do skrajnih meja podtalnice. Sicer sedaj bivši minister pravi, da analize kažejo drugače, ampak temu ne bo tako. Neodvisne analize kažejo popolnoma druge vrednosti in zato je utemeljen sum, da se to dogaja, da gre za falsificiranje vrednosti onesnaževanja - ne samo v Prekmurju, ampak verjetno tudi širom Slovenije po drugih deponijah. Mislim, da ta problematika zasluži širšo obravnavo. Nekdo bo rekel, deponije, smeti, pa kante za smeti; videli smo, še minister je bil "ustreljen" tudi zaradi tega čeprav ne samo zaradi tega. Se pravi, gre za širši problem in prosim kolegice in kolege, da zadevo vzamejo resno in podprejo mojo pobudo, da se opravi širša obravnava v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Ne vidim več interesa za obrazložitev glasu. Dajem na glasovanje predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje Mirana Györeka glede urejanja in zavarovanja regijskih odlagališč komunalnih odpadkov. Glasujemo. Navzočih je 70, za je glasovalo 28, proti 41. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 41.]] Predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na razpravo in glasovanje o predlogu dr. Vinka Gorenaka, da bo zbor na naslednjem zasedanju opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Karla Viktorja Erjavca na poslansko vprašanje v zvezi s prostorskim umeščanjem tretje razvojne osi odseka od Velenja do priključka na obstoječo avtocesto Ljubljana-Maribor. Ne vidim interesa za obrazlago glasu, torej o tem predlogu glasujemo. Navzočih je 69, za je glasovalo 27, proti 41. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 41.]] Predlog ni sprejet. Prehajamo na predlog poslanca Srečka Prijatelja, da bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo Majde Širca na poslansko vprašanje Srečka Prijatelja glede delitve sredstev medijem. V imenu poslanske skupine? Gospod Srečko Prijatelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Za kaj gre? Namreč v aprilu 2009 je bil redni javni projektni razpis za sofinanciranje programskih vsebin za javne medije. Ta razpis je bil kasneje umaknjen in ministrica je ali ministrstvo je dodalo k 2. točki, ki navaja upravičene predlagatelje na razpis, tudi pravne fizične osebe. Seveda so pa pozabili v nadaljevanju razpisne pogoje popraviti v točki 5, ki pa razpisuje pogoje za pridobitev teh sredstev. Tako so na koncu prišli do neupravičenih sredstev, kot je razvidno s seznama podeljenih sredstev, kar štirje neupravičeni kandidati. Gre za sredstva v višini 150 tisoč evrov, skupen razpis pa je bil "težak" 2 milijona 200 tisoč evrov. Ko sem vprašal ministrico, zakaj ne ponovi tega razpisa ali zakaj noče priznati te napake, je povedala, da je komisija podala poročilo. Če beremo poročilo komisije, je ta napisala svoje poročilo na en list A4 formata in obrazložitve so približno take: projekti bolj ali manj ustrezajo vsem razpisnim pogojem. Zelo smešno namreč! Ministrico sem v nadaljevanju vprašal tudi, zakaj tolerira nezakonito porabo RTV naročnine, kajti vemo, da vsi, ki gledamo televizijo, to tudi plačamo. Na regionalni televizijski postaji RTV Ljubljana, regionalni program Koper, lahko gledamo italijanski program samo v italijanščini. Niti toliko ne zmoremo, da bi dali slovenske podnapise. Ta ista skupina novinarjev snema oddaje za potrebe manjšine, živeče na Hrvaškem, tudi oddaje v hrvaščini, z našim denarjem, ker Hrvati ne dajo niti ene kune. S tem se ministrica strinja. V sklopu tega sem predlagal, da se opravi širša razprava v Državnem zboru, kajti nedopustno je, da smo izpostavljeni: prvič, potujčevanju manjšine, za kar po našem mnenju gre, in bi želel, kadar gledam nacionalni program regionalnega programa RTV Koper, če je že govorjenje predstavljeno v italijanščini, podnapise v slovenščini, in obratno, seveda, kadar je slovenski program, podnapise v italijanščini. Mislim, da je tako prav. Če pogledamo madžarske programe, na primer Mostovi - Hidak, je ta praksa redna. Tako da, če je kaj poštenja v vas, boste to razpravo podprli. Tudi iz vrst Socialnih demokratov so bile pripombe na razpis in tudi oni sami so imeli vprašanje za ministrico, ki so jo vprašali, zakaj tako po domače deli milijone, sicer na nekih drugih razpisih. Niso dobili zadovoljivega odgovora, kot tudi sam ne. Hvala lepa.
Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospod Grill, v svojem imenu? Želi še kdo v imenu poslanske skupine? [[Ne.]] Gospod Grill, v svojem imenu, izvolite.
Hvala lepa. Ta predlog bom podprl, kajti tudi sam nisem razbral pravega odgovora na to vprašanje, ki je več kot upravičeno. Tudi sam sem postavilministrici Širca vprašanje v zvezi z razpisom, na katerega je bilo veliko pripomb, kritike, predvsem tistih, ki so se prijavili, pa so bili neupravičeno izločeni. Tudi sama je dala nekako vsem nam razumeti, da so bili številni politični pritiski takrat, ko se je ta razpis izvajal. In na podlagi tega so dobili sredstva tisti, ki do njih v bistvu sploh niso upravičeni. In tudi na moje včerajšnje vprašanje, kjer sem jo ravno tako povprašal, ali želi in razmišlja, da se zagotavljajo neka dodatna sredstva predvsem tistim medijem oziroma televizijam, tukaj imam v mislih tri televizije posebnega regionalnega pomena, ki so prišle na oddajanje v digitalni obliki televizijskega signala, ki bodo imele vsako leto približno 100 tisoč evrov dodatnih stroškov, da se tudi tem zagotovijo sredstva, da bodo sploh lahko delovala. Kajti, po eni strani zakonodaja takšne medije omejuje, da ne morejo oddajati komercialnih programov, po drugi strani pa jih ministrstvo seveda "drži na špagi" z omejevanjem sredstev in deli sredstva tistim, ki so politično lojalni tej vladi in ministrstvu, kar zagotovo ni dobro. Zato bi bila takšna razprava tukaj koristna, predvsem pa v pomoč tistim medijem, ki so potrebni te pomoči, da se bo v naslednjem oziroma tem letu ta sredstva delilo bistveno bolj transparentno in upravičeno. Hvala lepa.
Želi še kdo obrazložiti glas? Ne. Na glasovanje dajem predlog, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo Majde Širca na poslansko vprašanje Srečka Prijatelja glede delitve sredstev medijem. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 42. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 42.]] Predlog sklepa ni sprejet. V razpravo dajem predlog gospoda poslanca Rada Likarja, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za javno upravo Irme Pavlinič Krebs na vprašanje v zvezi z varčevanjem državnih organov. Želi kdo v imenu poslanske skupine? Gospod Rado Likar, izvolite.
hvala za besedo. Kosova protikorupcijska komisija se je lani preselila v nove poslovne prostore, poleg tega pa zaposlila še 13 novih uslužbencev. S tem so se stroški za njeno delovanje povečali za kar 51% v primerjavi z letom 2008. Predlagam, da glasujemo o tem, da se opravi širša razprava v Državnem zboru o tej problematiki negospodarnega trošenja države v času finančne in gospodarske krize, kot je primer najema poslovnih prostorov Kosove protikorupcijske komisije, ki stane davkoplačevalce mesečno kar cca 30 tisoč; s tem, da se cena za kvadratni meter najema znaša precej več, kot znašajo najemnine za najdražje lokacije v Ljubljani, in ob dejstvu, da se je izselila iz poslovnih prostorov v lasti države, za katere pa ji ni bilo treba plačevati nič. Hvala.
Želi še kdo obrazložit glas v imenu poslanske skupine? Ne. V osebnem imenu? Ne. Dajem na glasovanje predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za javno upravo Irme Pavlinič Krebs na poslansko vprašanje Rada Likarja v zvezi z varčevanjem državnih organov. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 42. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 42.]] Predlog sklepa ni sprejet. Dajem v razpravo predlog poslanca Ivana Grilla, da bo zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča v zvezi s poslovanjem Lekarne Ljubljana. V imenu poslanske skupine, gospod Ivan Grill.
Najlepša hvala. V zadnjem mesecu dni smo priča številnim člankom skorajda v vseh medijih, ki obravnavajo poslovanja ljubljanskih lekarn. Tukaj so nepravilnosti tako z odvzemanjem koncesije zasebni lekarni, ki je bila sicer odvzeta s strani Mestne občine Ljubljana, ampak vse to je v povezavi predvsem s poslovanjem ljubljanskih lekarn in z željo, da ustvarjajo dobiček na račun bolnih ljudi. Jaz sem postavil poslansko vprašanje gospodu Miklavčiču, ali se zaveda, da je poslovanje teh lekarn nezakonito, da dajejo na trg zdravila, ki nimajo dovoljenja, da v bistvu preprodajajo zdravila, ki so delana na Poljskem, in da je več kot očitno, s tem se strinja tudi Agencija za zdravila, da je to protizakonito in tudi v nasprotju z vsemi lekarniškimi standardi. Posebno pa je lahko to škodljivo tudi za bolnike, kajti takšen način prodaje, trženja, kot ga izvajajo ljubljanske lekarne, povečuje uporabo in pa tudi porabo zdravil, kar ima zagotovo negativne učinke na organizem. Minister Miklavčič se je strinjal s tem, da je to protizakonito, vendar da je to stvar pristojnih institucij, da bi ukrepale. Sam menim, da temu ni tako, zato bi bilo prav, da se o vseh teh nepravilnosti, ki jih je iz dneva v dan več v javnosti tudi odkriti, da se o tem razpravlja v Državnem zboru, da proučimo, kakšne pravne praznine ima obstoječa zakonodaja, da do teh nepravilnosti ne bo več prihajalo, da se gre v spremembo obstoječe zakonodaje, predvsem pa glede na napoved, da se bo Zakon o lekarniški dejavnosti spreminjal v letu 2011, da se na takšne pomanjkljivosti tudi opozori, da ne bi prihajalo do takšnih anomalij. Ponovno želim poudariti, da prodaja zdravil na takšen način, kjer se zavaja predvsem bolnih ljudi, ki v upanju, da jim bodo zdravila prispevala k boljšemu zdravju - da je to neetično, škodljivo, predvsem pa, da se potem ti dobički, ki jih bilo kar za 19 milijonov evrov, ki so jih ustvarile ljubljanske lekarne, jih seveda potem posredovala Mestni občini Novo mesto in zopet, spoštovana koalicija, je Računsko sodišče ugotovilo, da so bila porabljena na netransparenten način. To pomeni, da so poniknila kdo ve kam, pa ni na to nobenega odziva. Tukaj se ponovno vidi dvoličnost tako Vlade kot koalicije in tudi Mestne občine Ljubljana. Dajmo o teh zadevah tukaj odkrito spregovoriti, pa da potem vidimo, kaj lahko naredimo v korist naših pacientov. Hvala lepa.
Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Ne. V lastnem imenu? Ne. Dajem na glasovanje predlog poslanca Ivana Grilla, da bo zbor na naslednjem zasedanju opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča v zvezi s poslovanjem Lekarne Ljubljana. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 38. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 38.]] Predlog sklepa ni sprejet. V razpravo dajem predlog poslanca Mira Petka, da bo zbor na naslednjem zasedanju odločal o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča v zvezi z nakupom cepiva proti novi gripi. V imenu poslanske skupine? Še kdo v imenu poslanske? Ne. V svojem imenu, gospod Petek.
Hvala lepa. Ob pojavu nove gripe je Slovenija reagirala razmeroma hitro, ne pa ravno primerno, predvsem pa ne gospodarno. Naročili smo 800.000 doz cepiva, cepljenih pa je bilo vsega okoli 100.000 oziroma 102.000 Slovencev, veliko več pa teh cepljen tudi ne bo. Torej, gre za razmerje 8:1. Če upoštevamo spremembo pogodbe, ki jo je dosegel minister, da se ti odmerki zmanjšajo za 30%, še vseeno ostanemo pri številki 560.000 odmerkov. In razmerje je 5:1; skratka, gre za veliko nesorazmerje, za disproporc naročenega in porabljenega cepiva. Pogodba z GSK še vedno ni javna, tu je še veliko neznank. Na drugi strani pa smo včeraj slišali, da so v Italiji že objavili pogodbo z Novartisom in italijanska javnost je bila glede tega zelo presenečena. Na drugi strani ne vemo, na kakšnih ocenah je temeljilo naročanje tolikšne količine cepiva in očitno so imele tu glavno besedo farmacevtske tovarne, ne pa država Slovenija, ki je to naročala. Na drugi strani imamo primer Skupščine Sveta Evrope, ki je zahtevala preiskavo okrog dejstva, da je farmacevtska industrija očitno odločilno vplivala tudi k razglasitvi pandemije. Zato mislim, da bi bilo dobro, da bi o tem opravili razpravo, predvsem pa bi bilo zdravo, če bi o tem v tem Državnem zboru tudi opravili razpravo.
Hvala lepa, gospod Petek. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Gospod Žnidaršič, izvolite.
Lepa hvala. Tega predloga za to razpravo ne bom podprl. Zadeva se obrača v napačno smer zaradi tega, ker je minister poskrbel, da je bil slovenski državljan zaščiten pred gripo, če bi to želel. Odpovedali so državljani, ki se niso želeli zaščititi, zato je ostalo cepivo. Ne se smejati, ker je resna zadeva. Po drugi strani pa je vse kazalo, da bo epidemija bistveno širša, da se bo razmahnila. Sprašujem vas, kaj bi storili, če bi prišlo do širše epidemije, da bi zbolelo, denimo, 200 ali 300.000 ljudi, umrlo pa bi jih okrog 5.000 - v primeru, če se ne bi cepili, in če takrat mi ne bi imeli dovolj cepiva za možno zaščito. Menim, da je bilo ravnanje pravilno, čeprav drago. Gospodarno bi pa bilo, veste, če ne bi nič kupili cepiva, pa bi pač našteli mrtvih potem, če bi prišlo do epidemije. Ta zadeva ni enostavna in zaradi tega je bolje, da je to stalo nekaj milijonov kot pa, da bi umrli ljudje, če bi se epidemija razmahnila. Nihče pa ni vedel, kaj z njo bo, mi smo imeli pravico verjeti Svetovni zdravstveni organizaciji, ki je napovedala pandemijo, pomeni, tudi naglo se je pri nas začelo, k sreči ustavilo. Bolje, da je bil strošek, pa nismo imeli mrtvih, kot da cepiva ne bi bilo, pa bi nam ljudje in sodržavljani umirali, ker ne bi imeli možnosti zaščite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo? Gospod Ivan Grill, izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam tudi menim, da ne bi bilo narobe, da to razpravo opravimo. Količina nabavljenega cepiva je sicer, zdaj ugotavljamo, bila prevelika, vendar sam se strinjam s tem, da ni bilo moč napovedati, v kakšnem obsegu bo ta epidemija oziroma pandemija bila prisotna tudi v Sloveniji. Ampak problem tiči v drugem grmu oziroma zajec tiči v drugem grmu. Zakaj pa je toliko cepiva ostalo? Zato, ker so takrat, ko se je začelo cepljenje v Sloveniji, imelo možnost, da cepijo samo določeni izbranci, samo določeni zavodi, ki so v bistvu imeli na ta račun tudi privilegiran položaj, da so lahko zaračunavali ceno same storitve. Pomeni, da so lahko na ta račun samo posamezni zdravstveni zavodi bili upravičeni do dodatnih sredstev, vsi tisti, ki bi pa to ravno tako lahko opravljali, pa te priložnosti seveda tudi niso imeli. Prepričan sem, če bi se lahko cepili vsi tisti zavodi, ki so strokovno usposobljeni, bi bilo bistveno več ljudi tudi pripravljenih, da se tudi cepijo, pa mogoče ne bi bilo ne nazadnje tudi toliko obolelih v Sloveniji, kot jih je bilo. Ne nazadnje nimamo tega podatka, kajti marsikdo, ki je zbolel za tem, pa ker niso delali testov, se o tem niti ne ve. Hvala bogu, da ni bilo več obolelih oziroma več smrtnih žrtev, vendar lahko pa je iz te razprave moč potegniti kakšen poduk, da v takšnih primerih bi bilo treba ravnati povsem drugače, kot se je v temu konkretnemu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dajem na glasovanje predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zdravje Boruta Miklavčiča na poslansko vprašanje Mira Petka v zvezi z nakupom cepiva proti novi gripi. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 21 poslank in poslancev, proti 43. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 43.]] Predlog ni sprejet. In na koncu dajem v razpravo še predlog poslanca Marijana Pojbiča, da bo zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetnika v zvezi z naraščajočo brezposelnostjo. Ne želi nihče obrazložiti svoj glas? Dajem predlog na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 23 poslank in poslancev, proti 41. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 41.]] Predlog ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda, prekinjam 13. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.00 uri. Hvala lepa in lahko noč.