Kolegice in kolegi poslanci, dobro jutro in dober dan vsem! Prosim, da zasedete svoja mesta v dvorani. Kolegice in kolege, ki jih v dvorani še ni, vljudno vabim, da se nam pridružijo. Pričenjam nadaljevanje 3. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje kolegice in kolegi: Bogomir Vnučec, Dr. Andrej Bajuk in kolega Jurij Malovrh za popoldanski del seje. Prosim, da z vstavitvijo kartic v glasovalne naprave ugotovimo sklepčnost. Ugotavljamo sklepčnost v dvorani! Ugotavljam, da je navzočih 54 kolegic in kolegov. Državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Na sejo sem povabil predstavnika državnega sveta Republike Slovenije, predstavnika urada predsednika Republike Slovenije, kandidata za varuha človekovih pravic gospoda Matjaža Hanžka, predstavnike vlade Republike Slovenije. Vse skupaj med nami prav lepo pozdravljam in vsem skupaj želim uspešen dan. Današnje nadaljevanje 3. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo 2. točke dnevnega reda, to je s ponovnim odločanjem o zakonu o preoblikovanju prostocarinskih prodajaln na cestnih mejnih prehodih z državami članicami evropskih skupnosti, ki delujejo v okviru Evropske unije, v mejne prodajalne in o posebnih ukrepih nadzora teh prodajaln. Zatem bo zbor prešel na obravnavo 2.a točke, to je predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev varuha človekovih pravic ter nato po dogovorjenem vrstnem redu dalje. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O PREOBLIKOVANJU PROSTIH CARINSKIH PRODAJALN NA CESTNIH MEJNIH PREHODIH Z DRŽAVAMI ČLANICAMI EVROPSKIH SKUPNOSTI, KI DELUJEJO V OKVIRU EVROPSKE UNIJE, V MEJNE PRODAJALNE IN O POSEBNIH UKREPIH NADZORA TEH PRODAJALN. Državni svet Republike Slovenije je na 60. seji dne 7. februarja letos sklenil, da na podlagi tretje alinee prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da ponovno odloča o zakonu o preoblikovanju prostih carinskih prodajaln na cestnih mejnih prehodih z državami članicami evropskih skupnosti, ki delujejo v okviru Evropske unije, v mejne prodajalne in o posebnih ukrepih nadzora teh prodajaln. Želi predstavnik državnega sveta obrazložiti zahtevo sveta? Gospod mag. Dušan Semolič, član državnega sveta. Prosim.
Spoštovane poslanke in poslanci, dobro jutro, dober dan! Hvala tudi za povabilo in možnost, da v imenu državnega sveta povem besedo dve v prid sklepu, ki je bil sprejet v državnem svetu, s katerim državni svet zaproša, vas poziva, da ponovno pretehtate razloge pred dokončnim sprejetjem tega zakona. Nesporno je Evropska unija ne le politični, gospodarski, ampak tudi socialni model, ki je zelo zahteven in zaradi tega tudi države, ki želimo vstopiti v Evropsko unijo, gledamo na to, da so zaščiteni tako seveda politični, gospodarski in tudi socialni interesi. Zaradi tega tudi vstop v Evropsko unijo ne more biti samo problem naše diplomacije, politikov, gospodarstvenikov, pač pa v enem delu tudi problem civilne družbe, tudi sindikatov, delavk in delavcev, bodisi zaposlenih oziroma brezposelnih. Ne osporavamo,da je ta pot težka. Tudi ni moč prezreti, da je do sedaj slovenska diplomacija naredila mnogo na tej poti. Tudi državni zbor s sprejetjem nekaterih zelo pomembnih zakonov je zagotovo prispeval, da smo bližje cilju, ki je recimo tudi naša skupna usoda. Toda ta pot je zagotovo tudi interesno konfliktna, ker se interesi med seboj pogosto žal križajo in težko je iskati kompromise na tej poti. Toda mnoge države, najprej v Evropski uniji, ko so se odločale za to, so šle po tej poti. Naj samo spomnim, da ko so države v Evropski uniji ukinjale prostocarinske prodajalne v tej obliki, kot jo imamo danes, so pri sprejemanju teh odločitev upoštevale 8-letni rok. Vsa ta gospodarstva, ki so neprimerno močnejša, kot je slovensko, so se zavedala problemov, ki se navezujejona ukinjanje "duty free shopov". Pa tudi sicer naši sosedi so zelo pozorni na svoje interese in jih ščitijo kljub nekaterim ukrepom Evropske unije. Naj samo spomnim, tisto kar spoštovane poslanke in poslanci zagotovo veste, ravnanje Avstrije na naši meji - to je ta znani tobačni zakon - ravnanje Italije in še kdo bi kaj lahko naštel v prid temu, da mora vendarle država čisto na koncu razumno zaščititi tudi svoje lastne interese. Pa tudi sicer Evropska unija, ko zahteva od nas spoštovanje štirih svoboščinkot temelj Evropske unije, to se pravi prost pretok blaga, prost pretok kapitala, prost pretok storitev in tudi dela, v bistvu ima dvojna merila. Slovenija je zelo hitro - saj ni bilo izbire - priznala te tri svoboščine. Odprli smo meje, odprli trgovine za blago, ki prihaja z zahoda, ki je kvalitetno, zagotovo tudi konkurenčno. Na račun tega je marsikatera naša tovarna pač propadla, ker se je ekonomski prostor pač razširil s svojimi zakonitostmi. Toda pri prostem pretoku ljudi, ko pa obstaja naš interes, se pa Evropa, Evropska unija zapira. Ampak to je samo del neke širše zgodbe. Da preidem na tisto, kar je predmet današnje, ne razprave, pač pa odločanja. Mi smo se zavedali, da z vstopom Slovenije v Evropsko unijo "acquis communautaire" zahteva, evropski pravni red zahteva ukinitev "deuty free shopov". Saj stvar je razumljiva. Padejo meje in funkcija teh prodajaln se zagotovo nujno spremeni. Ni bilo moč pričakovati ravnanja lastnikov teh prodajaln, pa tudi delavcev, da bi že na osnovi razprav, ki so sevedapotekale že prej, na osnovi diskusij, na osnovi pričakovanj kar tako šli v ugotavljanje presežnih delavcev in metanje delavcev na cesto, ko so te prodajalne vendarle bile dohodkovno interesantne. Zaposlovale so približno tisoč ljudi, direktno, neposredno.In zaradi tega je bilo normalno, da se čaka na zakon in da bo zakon postavil neke roke, ki seveda potem po zakonu zahtevajo določeno ravnanje in obnašanje vseh, ki so vpeti. To je za neko normalno državo pač nek aksiom. In v tem delu je pač tista kritična točka. Mi ne osporavamo zakonu kot zakonu, saj zakon je potreben, da stvari uredi. Toda kritična točka je ta rok, 1. junij za preoblikovanje teh prodajaln. Argument, da bomo kot Slovenija izgubili kredibilnost, verodostojnost, po našem trdnem prepričanju ne drži. Evropska unija zagotovo, z izjemo pač nekaterih naših sosedov, ki so direktno zainteresirani, da se zapre že včeraj, ne pa jutri, da bi v tem zakonu res sprejeli predloge, da bi do konca leta ti "deuty free shopi" delovali tako, kot pač delajo. Zakon pa sprejeli in poslali v Bruselj, samo namesto tega nesrečnega datuma 1. junij bi zapisali pač 31. december ali pa 1. december, stvar nekega razumnega dogovora. Ampak ta opozorila gredo v tej smeri, da je ta rok prekratek, ker so nekateri drugi zakoni, ki urejajo delovnopravna razmerja, zakon o delovnih razmerjih, kolektivne pogodbe, ki so pravni dokumenti, ki zahtevajo 6-mesečni rok za neko početje, za pravico do pritožbe, za pripravo programov presežnih delavcev. In s tem rokom 1. junij se dejansko ta stvar ne da realizirati. Pride do kršitve, in kar je seveda najvažnejše, delavci se čutijo zaradi tega pač opeharjeni. In da se ne bi dogajalo, da bi težo problemov nosili prav vedno zaposleni, je to opozorilo tisto, ki je prevladalo v državnem svetu. Da bi ta spoštovani zbor vendarle še enkrat pretehtal argumente za in proti in se odločal pač po svoji vesti. Mi se zavedamo, da se bodo kmalu pojavili zaradi vstopa Slovenije v Evropsko unijo problemi nekaterih drugih skupin. To so cariniki, špediterji in še kdo. Želimo preprosto opozoriti, da ko naši politiki obljubljajo, sprejemajo nekatere stvari v Bruslju, kot sestavni del neke politike, ki je pač tukaj v Evropi, so še zlasti pozorni na to socialno komponento. Da ko se nekaj sklene, se vendarle upošteva, je dialog, se pogovarja z ljudmi, ki bodo direktno prizadeti. Državni svet, glede na to, kar sem rekel, in še argumente, ki ste jih dobili zapisane v predlogu državnega sveta, pač zaproša ta spoštovani zbor, da pred odločanjem še enkrat pretehtate argumente, seveda za, ampak tudi proti. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, mag. Dušan Semolič, član državnega sveta. Želi pojasniti stališče vlade pristojni minister, minister Bavčar. Prosim, imate besedo. Kolegice poslanke in poslance pa prosim, da ne motijo govornika. Kratki posveti so velikokrat neizogibni, dolgi klepeti pa motijo. Prosim, minister Bavčar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavnik državnega sveta gospod Semolič! Vlada vetu nasprotuje in predlaga državnemu zboru, da zakon potrdi. Dva razloga obstajata za to. Prvi je bil v razpravi o tem zakonu večkrat omenjen, to je blokada pogajanj. V tem trenutku nam ta problematika oziroma nesprejetje tega zakona blokira dve ključni pogajanji. Pogajanji o poglavju 10 in 25, kar bi pomenilo, da bo Slovenija ustavljena v svoji ambiciji, da skuša do konca letošnjega leta končati pogajanja. Drugi razlog je povsem notranji. Če hočete razlog izenačevanja gospodarskih podjetij, svobodne konkurence, ne nazadnje tudi pozitivnih proračunskih efektov tako predlaganega in upam, da danes sprejetega zakona. Ta zakon v ničemer ne zadeva vprašanja delovnopravne zakonodaje. In glede na to, da o tem zakonu govorimo šest let in o tej problematiki govorimo šest let, da smo nazadnje o tem odločali ob sprejemanju zakona o trošarinah, ki je v tem spoštovanem zboru dosegel obravnavo, v kateri je bile pomembne trošarine enega glavnih proizvodov, ki se prodaja v teh trgovinah, namreč cigaret, tobačnih izdelkov, znižane prav na račun priprave na prestrukturiranje teh prodajaln, da je torej po moji oceni mogoče pričakovati, da bo s 1. junijem, ko bo ta zakon uveljavljen in po njem dovolj časa za to, da bodo pristojne uprave prodajaln, skupaj z državo, na način, kot je predvideno v tem zakonu, reševale morebitna vprašanja, tudi s strani oziroma morebitno prizadetih zaposlenih. Kot veste, naše analize kažejo, da lahko ohranimo dejavnost teh prodajaln. Zakon je izrazito naklonjen v svojem tehničnem delu temu preoblikovanju na način, ki bi čim manj omejeval prihodnjo dejavnost teh prodajaln in jim omogočal, da z novimi storitvami, z novo dejavnostjo seveda v okviru trgovine, na način, kot to počnejo tudi v drugih evropskih državah, glavno dejavnost ohrani in na tanačin ohrani tudi večino, veliko večino delovnih mest. Prepričan sem, da stroškov ni mogoče zniževati samo na račun zaposlenih. To je odgovornost lastnikov teh prodajaln. Naj rečem, da je seveda res, kar je bilo rečeno tukaj s strani gospoda Semoliča, da vstop Slovenije v Evropsko unijo prinaša nove izzive, tudi probleme. Naj ob tem, ko opozarjam na problem nekaterih dejavnosti, ki so izpostavljene novim konkurenčnim pritiskom, vendarle omenim nesporno dejstvo, da je uspešnost slovenskega gospodarstva, ki v 70% izvaža na evropsko tržišče, v veliki meri tudi v prihodnje odvisna od naše navezanosti na ta gospodarski, ekonomski, politični in varnostni prostor. S tega stališča je najboljši odgovor - v to sem prepričan - na izzive prihodnjega časa naša čimprejšnja umeščenost v ta prostor tudi na formalni ravni, kar pomeni vstop Slovenije v Evropsko unijo. Prepričani smo, da nam bo z iglasovanjem tega zakona pot do tega cilja odprta na hitrejši način in na ta način tudi omogočeno, da poglavja v pomembnih delih naših pogajanj zapiramo v kar najkrajšem možnem času. Najlepša hvala.
Hvala lepa, minister Bavčar. Prosim za mir v dvorani! Zahtevo je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko, ki je matično delovno telo, pristojno za ta zakon. Želi poročevalec ali predsednik besedo? Prosim. Predsednik odbora.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Zahtevo državnega sveta o ponovnem odločanju o tem zakonu je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko in je po krajši razpravi sprejel sklep, da predlaga državnemu zboru, da pri ponovnem odločanju v skladu z 91. členom ustave zakon sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju, skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije, za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to se pravi 46 ali več. Prehajamo na glasovanje. Glasujmo. Se opravičujem! Želite obrazložiti glas? [[Da.]] Prekinjam glasovanje. Prehitro sem pritisnil tipko navzočnost. Gospod Terčon.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani! Želel bi obrazložiti svoj glas. Glasoval bom za zakon. V celotnem postopku sprejemanja tega zakona sem se sicer zavzemal, da bi rok za preoblikovanje prostocarinskih prodajaln bil daljši in za nekatere ukrepe aktivne politike zaposlovanja, vendar ne eno ne drugo na žalost v zakon ni bilo zapisano, kar še sedaj obžalujem. Vendar v primeru, da bi veto uspel in da zakon ne bi bil izglasovan, se bi po mojem Slovenija našla v zares veliki zagati. Če gledamo kronologijo in dolgost sprejemanja tega zakona, lahko mirno rečemo, da bi v primeru, da bi veto uspel, zakona še lep čas ne imeli. To bi lahko za Slovenijo predstavljalo resno oviro pri vključevanju v Evropsko unijo. Zato bom sam zakon podprl. Opozarjam pa na dejstvo, da je le nekaj dni po sprejetju tega zakona v tem državnem zboru Evropska unija dovolila državam članicam 37 izjem, med katerimi je tudi beneficirana cena bencina v treh italijanskih pokrajinah ob meji s Slovenijo. Ta ukrep je po moje neevropski in za Slovenijo hudo škodljiv, saj je po nekaterih ocenah samo neposredne škode več kot 100 milijonov dolarjev letno; in to predstavlja neprimerno večji izpad dobička kot pa dobiček iz prostocarinskih prodajaln. Zato pričakujem, da bo vlada v najkrajšem času pripravila ukrepe, ki bodo ublažili učinke tega neevropskega ukrepa. Tudi sam se bom angažiral v tej smeri, in že pripravljam nekatere zakonske iniciative, da bo ta ukrep ublažen. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Terčon. Svoj glas želita obrazložiti državnemu zboru kolega Jelinčič in kasneje kolega Janša. Prosim, kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Sam ne bom podprl tega zakona in bom glasoval za to, da bo zakon padel. Verjetno zakon ne bo padel, dejstvo pa je, da si s tem zakonom Slovenija garantira mesto med hlapčevskimi državami, ki so pripravljene, zato da bi ugodili volji nekaterih komisarjev, narediti prav vse. Dejstvo je, da so Italijani dobili zagotovilo, da lahko prodajajo bencin po nižjih cenah nadaljnjih šest let. Dejstvo je, da lahko avstrijski trafikanti delajo, kakor hočejo, in da še vedno velja tisti odlok, ki omejuje prenos tobačnih izdelkov v Avstrijo. Oba odloka sta proti osnovni volji in osnovni usmeritvi Evropske unije, če ji lahko sploh verjamemo. Kaže se, da Evropa dela vse zgolj in samo za lastne interese, nekaj slovenskih bedakov ji pač prikimava in so pripravljeni sleči hlače za karkoli, samo da bi bilo evropsko. Češka je pokazala bistveno večjo mero ponosa in je podaljšala trajanje svojih brezcarinskih prodajaln za tri leta. Evropa sama si je vzela znotraj Evrope osem let časa za prilagajanje. Grčija, ki je v Evropski uniji, še vedno ima brezcarinske prodajalne. Na vseh letališčih v Evropi so brezcarinske prodajalne še vedno, spremenili so samo naslov: napisu "duty free" so v ospredje dodali besedici "travel value", to je edina razlika. Cene, pogoji nakupa oziroma prodaje, vse je ostalo enako. Slovenci bomo zopet plačali davek nekim prenagljenim izjavam določenih bivših ministrov, ki so bili pripravljeni za to, da se bo o njih napisalo kje v kakšnih evropskih poročilih nekaj malega ali pa ki so bili zato, da bi jih kdo potrepljal po ramenu, pripravljeni pristati na prav vse. Zato sem upal, da bo državni zbor zmogel toliko ponosa in bo zavrnil ta zakon. Še enkrat - jaz se tudi osebno, kakor tudi naša stranka, se ne strinjamo s takim podleganjem pritiskom iz evropskih logov in sodimo, da je to še ena velika napaka slovenske vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Po vrsti, kolega Janša, Peče in Barovič. Kolega Janša.
Hvala za besedo. Jaz bom glasoval za ta zakon, prav tako vsi moji kolegi iz poslanske skupine. O tem, kakšne napake so bile storjene, da je pač državni zbor v položaju, da ta zakon mora sprejeti, smo diskutirali, ko se je zakon prvič sprejemal. Naj bo to nauk vladi pri prihodnjih pogajanjih, ko bo šlo za sprejemanje pogojev za vstop v Evropsko unijo. Vendar pa je bila obljuba dana in ne glede na to, katera vlada jo da, to zavezuje to državo. Če hočemo biti verodostojni, potem je to treba sprejeti ne glede na to, da bo to imelo tudi nekatere negativne posledice za nacionalno ekonomijo. Pri tem je pa seveda treba tehtati, kakšne bi bile negativne posledice, če se ta zakon ne sprejme. To bi zagotovo povzročilo bistveno več škode, tako za nacionalno ekonomijo kot tudi za politično in mednarodno verodostojnost države. Tega se verjetno ta državni zbor mora zavedati, ko bomo glasovali, pa tudi vsak posamični poslanec. Hvala.
Hvala lepa, kolega Janša. Besedo dajem kolegu Pečetu, za njim kolegu Baroviču. Kolega Peče!
Ministri govorijo o pozitivnih finančnih učinkih zapiranja prostocarinskih prodajaln. Minister je govoril o fiskalni, davčni potuhi. Ali minister ni govoril o tistih brezposelnih, ki bodo zaradi tega. Očitno pač ministru delo, družna nista blizu, mu je vseeno za tiste, ki bodo ostali brez dela. No, kot članu Slovenske nacionalne stranke in tudi mojim kolegom ni vseeno. Zato zakona ne bomo podprli, kakor je napovedal že gospod Zmago Jelinčič. Pa vseeno bi bilo smiselno še enkrat pred odločanjem razmisliti o besedah, ki so bile izrečene od vseh razpravljavcev, ki smo kadarkoli razpravljali o prostocarinskih prodajalnah. Smiselno bi bilo prisluhniti tudi državnemu svetu, ki je tokrat izoblikoval eno stališče, na eni strani delodajalca, delojemalcev in vseh tistih, ki so zainteresirani. Smiselno bi bilo prisluhniti gospodarski zbornici, smiselno bi bilo prisluhniti javnosti, širši strokovni in laični javnosti. Vsi so v svojem bistvu govorili, da Slovenija prehiteva. Če že zapiramo prostecarinske prodajalne, zaprimo jih v tistem trenutku, ko bomo vstopili v evropsko integracijo oziroma integracije. Nič prej. Sorodna oziroma država s približno enakim statusom, Češka, je pokazala, da čas je, da je praviloma potrebno poskrbeti za lastno državo in se ne samo klanjati. Toda ne, Slovenija bo tudi na tem področju ravnala - še enkrat poudarjam oziroma ponavljam - hlapčevsko. Toda v temu primeru tega zakona, torej recimo zakona z oznako PCP-jev, ne gre zgolj za PCP-je. Je eden izmed tistih uvodnih zakonov, ki bo za seboj povlekel nadaljnje obnašanje, pa recimo temu, se bomo naslednjič srečali z zahtevo Bruslja o tako imenovanem dolgu Ljubljanske banke, avstrijski zahtevi po ukinitvi avnojskih sklepov in podobne stvari. Ne, danes bomo pokazali načrt, kako se bo Slovenija recimo odzivala na podobne zahteve iz tujine. Ne glede na to, ali so te zahteve upravičene ali ne, mi tega ne bomo poslušali. Mi ne bomo, nas 90 ne bo poslušalo niti strokovnosti, ampak bodo tisti, ki bodo to podprli, slepo pogledali v neko študijo, ki jo je ta isti minister, ki nam danes govori o pozitivnih finančnih učinkih - mogoče, mogoče na del proračuna, nikakor pa ne na tiste, ki od tega proračuna živijo in pa na lokalne skupnosti, ki imajo pozitivni učinek od obstoja prostocarinskih prodajaln. O zadevi bi se dalo dosti govoriti. Ta državni zbor tudi je dosti govoril. Nekateri so z danes na jutri spremenili svoje mnenje. Seveda, to je njihova legitimna pravica, odvisno kako pač kadrujete. Ampak da skrajšam, ker mislim, da se je vsak že odločil oziroma so mu vodje poslanskih skupin in pa njegov lobi povedali, kako se naj obnaša in kako naj pritisne. Glasoval bom proti sprejemu zakona. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče. Zadnji na mojem seznamu je kolega Barovič. Imate besedo. Vse ostale prosim, da ne motijo razpravljalcev. Vsak od naših kolegov, ki nastopa, ima pravico, da se njegova beseda spoštljivo posluša. Kolega Barovič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik državnega zbora. Vsakokrat, ko smo govorili o tem zakonu, sem se oglasil, tako se bom tudi tokrat. Zakon sem prebiral, zato da bi ga mogoče le razumel, kaj dobrega prinese Sloveniji in kaj dobrega naredi in prinese Evropski uniji. A žal mi, res mi verjemite, ne za enega ne za drugega dobrih stvari, razen dveh členov, to sta 4. in 10. člen, ki govorita o nadzoru, ampak ta dva sta povezana verjetno z drugimi dejanji, o katerih marsikdo med nami ničesar ne ve ali pa si ne misli, kaj se je lahko zgodilo. Razmišljal sem, kaj hoče Evropska unija doseči, kaj pozitivnega, kaj dobrega pripelje to njej. Nisem našel nobenega pozitivnega učinka, razen da mogoče nekaj avstrijskih sosedov ali pa italijanskih ali pa, ne vem, madžarskih ne bo prišlo kupovat v brezcarinsko prodajalno in bodo tisti denar pustili doma v svoji državi, kar pa je verjetno drobiž proti vsemu ostalemu, drobiž v Avstriji, v Italiji, na Madžarskem, kjerkoli že. Sem pa spoznal, zakaj Evropska unija postavlja in vztraja na takšnih zahtevah. To niso zahteve Evropske unije, da bi Slovenija čimprej vstopila v Evropsko unijo, temveč sem spoznal, da so to "a priori" zahteve Evropske unije Sloveniji, da bo Slovenijo čim dlje držala stran od vstopa. To mi je dokazala naslednja zahteva, da mora Slovenija urediti dvostranske odnose z eno državo, pa čeprav so ti odnosi popolnoma notranja zadeva teh dveh držav, ampak Evropska unija je postavila novo zahtevo. Ko bomo izpolnili tisto zahtevo, tako kot smo vse do sedaj, bo Evropska unija postavila novo in novo in novo. In letnica 2003, ki si je vsi želijo, se bo premaknila na leto 2005, na leto 2007, na škodo vsega, kar smo mi danes ali pa bomo danes naredili in sprejeli. Še enkrat pa povem, ne vem, kaj bo pridobila Evropska unija, vem pa iz izkušenj, kaj bo izgubila Slovenija. Ponos, ki je največ, pa seveda nekaj 100 delovnih mest, o čemer sem prepričan, bo še ta sestava državnega zbora govorila čez leto ali dve. Zato bom glasoval tako kot moji kolegi iz Slovenske nacionalne stranke, proti. Hvala.
Hvala lepa, kolega Barovič. Besedo dajem kolegu Kelemini, za njim kolegu Peterletu.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Glasoval bom pač za ta zakon, zato ker se je poslanska skupina tako odločila in ker menim, da je potrebno spoštovati besedo, ki v evropskem pomenu tudi nekaj pomeni, več kakor pri nas v Sloveniji. Vendar ne morem mimo tega, da ne bi opozoril na to, da ta minister, gospod Bavčar, ki je zadolžen za to področje, ali ne ve, kaj govori ali pa zavaja državni zbor in tudi slovensko javnost. Namreč povedal je med drugim, na prejšnji seji državnega zbora naslednje: Študija je pokazala torej ravno obratno, da je v našem ekonomskem interesu, da ta davčni privilegij ukinemo. In nadalje, da je torej neto finančni učinek na državni proračun pozitiven, ko ukinemo ta finančni in davčni privilegij ter ta denar vračamo in ga ne jemljemo iz žepov davčnih zavezancev. To je bil citat s prejšnje seje, citat ministra. Torej gre za finančni privilegij, ki ga bomo ukinili in ki bo imel pozitivni učinek za državni proračun. Po drugi strani pa potem puščamo te prostocarinske prodajalne na določenih območjih, kot na meji s Hrvaško in tako naprej, madžarska meja in še naprej dopuščamo finančni privilegij in tudi s tem povzročamo, po tej oceni, ki jo je gospod Bavčar povedal, škodo tej državi in državnemu proračunu, ker ne bo tistih finančnih učinkov, ki bodo dejansko z zaprtjem teh prostocarinskih prodajaln. Zdajle tukaj gre seveda za dve stvari. Ali gospod minister ne ve, kaj govori, ali pa zavaja državni zbor in slovensko javnost. Ne glede na to bom pač glasoval za, ker je potrebno spoštovati besedo in odločitve, ki jih je nekdo po nepotrebnem, po moji oceni tudi po nepotrebnem nekje ponudil in s tem povzročil Sloveniji veliko škodo. Hvala lepa.
Hvala lepa kolega Kelemini. Kolega Peterle, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade! Poslank in poslancev Nove Slovenije ni treba pozivati k državotvornosti. Neverodostojno pa je, da ti isti ljudje govorijo danes o potrebnosti spoštovanja zavez, ljudje, ki so poskrbeli za to in nosijo vso odgovornost za to, da je verodostojnost Slovenije pred Evropsko zvezo močno padla zaradi dvakrat neizpolnjenih rokov. Namreč znano je, da sta bila dva roka. Zadnji je bil 31. decembra in ni res, kar so nekateri trdili, da je menjava oblasti povzročila kakršnokoli spremembo. Predsednik vlade Bajuk je bil povsem jasen, rekel je: "Če bo manevrski prostor, ga bomo izkoristili, če bomo ugotovili, da gane bo, bomo predložili končno rešitev." Tako je bilo tudi narejeno, vendar je večina v državnem zboru oziroma je bilo to celo na kolegiju sklenjeno, se je odločila, da ne bo dala zakona jeseni na dnevni red, ko bi bilo še mogoče o tem odločati in roku slediti. Nova koalicija se je decembra odločila, da preloži zadevo na naslednje leto. To ni zadeva opozicije. Sedaj pa smo polni državotvornosti. Jaz sem spremljal to zadevo doma in prek bruseljskih virov in ugotovil, da Bruselj se sploh ni več ukvarjal s tem vprašanjem. Oni so samo čakali, ali bo ali ne bo in zopet ni bilo. Jaz mislim, da je Slovenija utrpela veliko škodo, ne samo po pogajalski plati, ne gre samo za blokiranje kakšnih zadev. V Bruslju se govori o "lack of commitment". Mislim, da vsi razumemo to besedo. Izredno pomembna je pri vsaki državi kandidatki in jaz bi ne želel, bi si ne želel, da se nam kakšna podobna zgodba ponovi. Sedaj je vseeno, ali se je pisal Thaler ali ne, tisti, ki je to obljubil. Slovenska vlada je to obljubila in si sama naložila, da zadevo izpelje, in dveh rokov ni izpeljala. Torej to, ko je kredibilnost močno padla in meni je žal, da se je to tako dogajalo. Jaz bom seveda zakon podprl zaradi verodostojnosti te države, pa tudi strahu, da se ne bi v koaliciji spet zgodilo, da bi bili eni za, eni pa proti. Tukaj rešujemo ta čas državo, ne neke branže, ki je imela seveda leta časa, da se na to spremembo pripravi, in seveda ločimo med temi, ki zadevo vodijo, in med temi, ki v tej zadevi delajo. Jaz bom torej zakon podprl.
Hvala lepa, kolega Peterle. Še enkrat prosim za mir v dvorani! Vsak, ki govori, ima pravico biti poslušan. Če je potreba po posvetih, je v avli dovolj prostora za to, mislim, da ni "fer" motiti naših kolegov. Poslance vljudno prosim, da ne motijo. Vsem ostalim pa, ki pridejo v državni zbor, pa prepovedujem, da govorijo med tem, ko nastopajo poslanci. Besedo ima kolega Bernik!
Gospod predsednik, poslanke in poslanci! Imam vso simpatijo do ljudi, ki delajo v teh prostocarinskih prodajalnah. Nimam pa simpatije do tistih, ki jih lastujejo. Zakaj? Enostavno so imeli dolgo dolgo časa, da se pripravijo na ta trenutek, vendar ponovno in ponovno hočejo dokazati, da je to nemogoče. Vsak poslovnež ve, če mu grozi neke vrste katastrofa nekje na koncu tunela, se bo na to dobro pripravil. Nisem slišal nobenega argumenta, resnično, ki bi veljal tukaj, da to ni mogoče. Isto velja za sindikate. Če bi resnično skrbeli za te ljudi, bi bili že davno začeli postopke, v katerih bi bilo mogoče te ljudi zaposliti ali jim dati drugo usmeritev. Tega ni bilo. Torej, to so krokodilje solze. Vendar vrnimo se na začetek. Začetek je bil tedaj, ko je slovenska vlada prek svojega tedanjega ministra za zunanje zadeve pristala na to. Sprašujem se in dejansko ne vem tega, sprašujem pa se, ali je kdo tedaj protestiral. Ali je kdo tedaj to stvar prinesel na dan, da to nas čaka? Dobro, sedaj smo pred dejstvom, da "acta sunt servanda" in ne glede na to, da ima Evropska unija tukaj dvojne standarde, mi smo rekli, da bomo to storili in to že odlašamo nekaj časa, sedaj smo pred tem, da "acta sunt servanda". Kaj se lahko iz tega naučimo? Naučimo se lahko to, da nismo bili tedaj zreli za mednarodne odnose in kako je treba nekatere stvari postaviti kot slovensko zahtevo, da se to ne izvrši po tistem roku, ki je bil dogovorjen. Sprašujem se, če smo sedaj zreli za to. Očitno ne. Moram pa vedeti to, da to moramo storiti, in če bomo to storili, se bomo nekaj naučili za prihodnost. Upam, da bo to dobra lekcija za nas vse, predvsem pa za vlado in za pogajalce, ki imajo tudi še kar precej dela pred seboj, in če bodo resnično imeli slovenske interese in interese malega človeka v mislih, potem se take napake ne bodo več delale. Nekako razdvojen bom glasoval za ta zakon. Hvala.
Hvala lepa, dr. Bernik. Sprašujem, ali želi še katera od poslank ali kateri od poslancev obrazložiti svoj glas? Prosim, gospod Diaci.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Že na prejšnji seji smo glasovali proti omenjenemu zakonu. Navedli smo tudi razloge, ki so po našem mnenju predvsem prekratek čas za preoblikovanje, in dejansko to po našem mnenju pomeni tudi zaprtje teh prodajaln. Hkrati mislimo oziroma podpiramo argumente državnega sveta zaradi socialno-ekonomskih problemov, ki bodo nastali, in zaradi tega, ker tudi javnofinančni prihodki verjetno ne bodo pozitivni, ker bo prekratek čas za prestrukturiranje in za definiranje novih politik podjetij v teh prodajalnah. Zato bomo glasovali proti. Hvala.
Hvala lepa. Preden preidemo na glasovanje, da ne bo treba ponovno prekinjati, sprašujem, ali želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Še enkrat opozarjam, da mora biti pri ponovnem odločanju, skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije, za sprejem navedenega zakona večina poslancev državnega zbora, to se pravi 46 ali več. Glasujemo. V dvorani je navzočih 81 kolegic in kolegov. Za zakon jih je glasovalo 67, 10 je temu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2.A TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG PREDSEDNIKA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA IZVOLITEV VARUHA ČLOVEKOVIH PRAVIC. Predsednik Republike Slovenije, gospod Milan Kučan, je z dopisom z dne 20. februarja letos predlagal državnemu zboru, da za varuha človekovih pravic izvoli gospoda Matjaža Hanžka. Sprašujem predstavnika urada, ali želi besedo? [[Ne želi.]] Predlog predsednika republike je obravnavala komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve. Želi predsednik besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Prav tako ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Zabesedo je zaprosil kolega Janez Podobnik, ki bo predstavil stališča poslanske skupine SLS + SKD - Slovenske ljudske stranke. Gospoda kandidata pa pozdravljam v dvorani državnega zbora. Gospod Podobnik, imate besedo. Za vami se prijavlja v imenu poslanske skupine SDS kolega Janez Janša.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kandidat, gospod Hanžek. Kolegice in kolegi!
Prosim, za mir v dvorani.
Danes državni zbor tretjič odloča o predlogu predsednika države za varuha človekovih pravic. Kljub temu, da pred slabo uro na matičnem delovnem telesu ni bilo nobene razprave, pa mi dovolite, spoštovane kolegice in kolegi, da izkoristim poslovniško možnost in nastopim kot vodja poslanske skupine. V svojem nastopu bi rad pojasnil ali morda tudi komentiral nekatere izjave, stališča ali pa medijske informacije, ki so predvsem včeraj bile prisotne v slovenski javnosti in se dotikajo tudi pozicije in stališč naše poslanske skupine. Če bi jih lahko povzel, bi jih v naslednjem: Samo poslanska skupina SLS + SKD Slovenska ljudska stranka ne podpira kandidata in trmasto vztraja pri svojih, vse druge poslanske skupine pa podpirajo. Zakaj ga pa vi ne podpirate? Na tem mestu bi rad povedal naslednje. V tistem trenutku, ko je včeraj okoli 14.00 ure v našo poslansko skupino prišlo, da je predsednik države predlagal kandidata za varuha človekovih pravic, je to edini kandidat, ki je v proceduri. Poslanska skupina SLS + SKD seveda nima svojih kandidatov in je postopek jasen - opredeliti se moramo do kandidata, ki ga predlaga predsednik države. Toda, jaz sem pojasnil tudi kolegom, drugim, v državnem zboru, ko so me spraševali, pa tudi javnosti, da vendarle bi radi spoznali kandidata, kajti njegova predstavitev, ki je biladana na razpis, je bila zelo kratka predstavitev, samo v nekaj stavkih. Šele danes, oziroma včeraj, ko je predsednik dal predlog, v predlogu so tudi reference. Torej nekateri članki in drugi strokovni angažmaji kandidata za varuha človekovih pravic. Sem rekel, pustite me vendarle, da se v poslanski skupini opredelimo do predloga predsednika države. Rad bi še posebej pojasnil zapis oziroma del zapisa, ki je v predlogu predsednika države in se glasi: "Na teh posvetih sem ugotovil, da se v političnih strankah z veliko težavo uveljavljajo tisti pogledi na varuha človekovih pravic, ki v njem vidijo izrazito nadstrankarsko institucijo, ki znotraj sistema pravne države povsem avtonomno skrbi za varstvo človekovih pravic, ko druge državne ustanove zaradi napačneuporabe ali neupoštevanja zakonov in drugih predpisov to v konkretnih postopkih spregledajo." In ker bi nas kasneje, ko je predsednik države zapisal, katere poslanske skupine podpirajo njegov predlog in ni navedena samo naša, bi lahko iz tega torej izhajalo, da je bilo moje stališče pri predsedniku države, da nisem podpiral izrazito nadstrankarske institucije glede institucije varuha človekovih pravic. Potrebno je povedati vsaj dvoje. Pred mesecem dni je predsednik države za to mesto predlagal izrazito strankarskega človeka, in v principu to ni nič napačnega. Jaz sem predsedniku države na pogovoru povedal, da ne pristajam, da bi na kakršenkoli način diskreditirali ljudi, ki imajo strankarski "pedigre". V Sloveniji je parlamentarna demokracija, biti član politične stranke je nekaj pozitivnega. Parlamentarna ali neparlamentarna stranka je politični medij, prek katerega se uveljavljajo različni politični interesi. In moje stališče je bilo pri predsedniku države, da nikakor ne sme na ta način se ustvariti vtis, da nekdo, ki ni strankarsko vezan, je avtomatsko več vreden. Morda celo obratno. Včasih je lahko umik v nadstrankarstvo celo umik pred odgovornostjo in jasnimi opredelitvami. Zato na tem mestu tudi zavračam zadnjo misel, ki je zapisana v pismu predsednika države, da bomo se odzvali na pričakovanje javnosti in znova pokazali pripravljenost podrediti nacionalnim interesom svojo strankarsko pripadnost. Vsi moji nastopi, naše poslanske skupine ali pa tudi nastopi pri predsedniku države v ničemer niso, ko smo se opredeljevali do posameznih kandidatov, bili v nasprotju z nacionalnim interesom. Biti član stranke ni v nasprotju z nacionalnim interesom. In še nekaj pričakujemo, ko bomo morda, morda čez mesec dni, dobili kandidata za guvernerja Banke Slovenije, ki bo celo naš poslanski kolega. Kaj bo pa takrat pisalo, ali je strankarska pripadnost slaba ali dobra? Torej, pričakujemo konsistentnost stališč. Menimo, da izgovarjanje na nestrankarstvo ni prava pot. Mag. Matevž Krivic je danes v Dnevniku zapisal, "še tako izpostavljen predstavnik civilne družbe v trenutku, ko bi postal ombudsman, postane visoko, v mednarodni primerjavi celo previsoko plačan državni funkcionar. Del državnega aparata v širšem smislu." In potem je njegova osebna ocena: "Škoda vsakega dobrega predsednika civilnodružbene organizacije, da bi ga žrtvovali državi, da bi ji, brez velikih možnosti za uspeh, pomagal odpravljati njene napake." Prav tako sem dolžan, da tudi povem našo oceno, da je dosedanji varuh človekovih pravic, Ivo Bizjak, zelo dobro opravil svoje delo in kljub temu, da je član politične stranke, svojo strankarsko vezanost na korekten način vodil in v ničemer s tem ni umazal funkcije varuha človekovih pravic. V poročilu, ki ga je danes pripravilo matično delovno telo, in tudi v predlogu predsednika države, kjer je pač izpostavljeno dejstvo, da kandidat ni strankarsko vezan, ni zaslediti delovnega mesta spoštovanega kandidata. Po naših podatkih je kandidat Matjaž Hanžek vladni uslužbenec, ki korektno in prepričljivo dela v enem od uradnih, vladnih uradov. Zakaj pa to ne piše nikjer? Tudi to bi sodilo v celovito predstavitev kandidata. Polemiziram torej proti principu nadstrankarstva, ne proti kandidatu. Spoštovani Matjaž Hanžek ni izrazil želje, da bi se srečal s poslanci naše poslanske skupine. To tudi ni nujno in ni potrebno. Toda mi smo dobili predlog predsednika države včeraj okrog 14.00 ure, že v dopoldanskem času pa smo bili telefonsko obveščeni o predlogu. Z velikim veseljem bi se srečali z gospodom Hanžkom in se morda pogovorili o nekaterih njegovih pogledih in viziji prihodnosti institucije varuha človekovih pravic. Pol leta država išče varuha človekovih pravic, nato se mora pa vse zgoditi v bore pol dneva. Edina informacija, kakšen pogled ima gospod Hanžek na to institucijo, je bila razvidna v današnjem zapisu v Delu, kjer gospod Hanžek z njemu lastno intuicijo uporabi tudi kakšen bolj "sočen" izraz. Edino tu je do zdaj vidno, kakšen je njegov pogled na prihodnost te zelo pomembne institucije. Spoštovane kolegice in kolegi, razumeli nas boste, da je bilo naše stališče korektno. Mi bi se želeli srečati s kandidatom, se pogovoriti z njim - ko se je prijavil, je zapisal samo štiri ali pet stavkov, saj ni potrebno več, o viziji te institucije je malo ali nič govoril. Spoštujemo njegov angažma na Kosovu, Azem Vlasi je omenjen, dvakrat ali trikrat; to je samo del vizije te institucije. Tukaj in zdaj pa živimo v Sloveniji in nas bi zanimala tudi ta vizija, kako bo v Sloveniji varstvo človekovih pravic zavarovano prav z institutom varuha človekovih pravic. Osebno poznam samo iz strokovnih člankov angažma gospoda kandidata glede socialne izključenosti in revščine; tu, mislim, da je kot sociolog velik strokovnjak. Poznam tudi nekatera druga njegova stališča, ki so celo v nasprotju z mojim osebnim stališčem, na primer, glede družinske politike, ampak spoštujem njegova stališča. Rad bi ga pa vprašal, na kakšen način bo ta stališča kot varuh človekovih pravic uveljavljal. Zato menim, da ne dialog in molk v tem primeru nista bila dobra rešitev. Z velikim veseljem bi prisluhnili gospodu kandidatu, če bo želel in če mu bo predsednik državnega zbora dal besedo, in se potem tudi na podlagi njegovega nastopa odločili pri glasovanju. Hvala, gospod predsednik.
Hvala, kolega Podobnik, vodja poslanske skupine SLS + SKD Slovenske ljudske stranke. Kandidatu bom, če bo tako želel, dal besedo, da bo po koncu razprave poslank in poslancev nagovoril državni zbor. Kolega Janez Janša, vodja poslanske skupine Socialdemokratske stranke, za njim kolega Potrč, vodja poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Prosim za mir v dvorani. Navzočih nas je več kot 80 in vsak klepet moti govornika. Kolega Janša, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod kandidat, kolegice in kolegi! Mi bomo glasovali za predlog, za gospoda Hanžka za kandidata oziroma za varuha človekovih pravic, in to iz dveh razlogov. Prvi razlog, ki na začetku ni bil pomemben, zdaj pa seveda je - zatiskali bi si oči pred resnico, če tega ne bi priznali - ta, da je institucija varuha človekovih pravic zaradi vseh teh dogajanj, v zadnjem času tudi zaradi nespretnih potez pri predlaganju prvih dveh kandidatov, zašla v neko krizo, ki je ugled varuha človekovih pravic, ki, roko na srce, tudi v času prvega mandata ni bil prav velik, še znižala. In država, ki jemlje človekove pravice resno, si tega ne more privoščiti. Se pravi, prvi razlog, zaradi katerega bomo glasovali za predlog predsednika države, je ta, da se naredi konec tej krizi in temu tavanju in polemikam o tem, kakšen kandidat bi bil najbolj ustrezen, da bi odgovarjal vsem možnim in mogočim političnim kriterijem. V vseh teh razpravah se je pozabljalo na to, da Slovenija ima iz konca 80. let in začetkov90. let tradicijo boja za človekove pravice, ki sega v civilno družbo, in da so ljudje, ki so takrat pri tem sodelovali. Drugi razlog, ki se navezuje na to, kar sem že dejal za podporo, je v tem, da med kandidati, ki so se prijavili za to institucijo - mislim, da jih je bilo poleg gospoda Hanžka še 23 - z izjemo gospe Virantove tukaj ne najdemo ljudi, ki bi imeli kakorkoli doslej opraviti s človekovimi pravicami. Tudi pri prvem izboru kandidata za varuha človekovih pravic ni šlo za ta kriterij, ampak je šlo za farso, ki se je naredila iz tega kriterija, da je bil na to mesto predlagan in izvoljen bivši minister za notranje zadeve, okrog česar je bilo veliko pomislekov, vseskozi, pa se ni upoštevalo pri prvih dveh predlogih za ta drugi mandat in na podlagitega je očitno nastal vtis, da so kriteriji povsem drugačni, kot bi morali biti v neki normalni državi. In na razpise se je javljalo vse več ljudi, ki ali so ostali brez službe ali pa so mislili, da za to, da postaneš varuh človekovih pravic, moraš imeti v svoji biografiji vsaj nekaj let ministrske kariere. Povsem drugačno okolje se je začelo ustvarjati, kot pa je normalno za neko demokratično tradicijo civilizirane države, ki ima v ustavi na začetku zapisano, da temelji na spoštovanju človekovih pravic. Zizjemo gospoda Hanžka in gospe Virantove v tej zadnji listi kandidatov praktično ni bilo ljudi, ki bi imeli res neke izkušnje, ki bi se kakorkoli izkazali pri zavzemanju za človekove pravice, in to ne kot, ne vem, plačani odvetniki ali državni uradniki, temveč kot aktivisti v civilni družbi, ki so to počeli zaradi notranjega prepričanja in lastnega nagnjenja, ne pa zato, ker bi bili za to plačani. Torej naš vsebinski razlog za podporo gospodu Hanžku je ravno v tem, da se je on doslej že ukvarjal z varovanjem človekovih pravic, v časih, ko to ni bilo tako enostavno, ko se je bilo treba za to izpostaviti, pa zato nisi bil nič plačan, ampak so te lahko celo aretirali, preganjali, zasliševali ali kako drugače šikanirali. In s tem svojim delom je on dokazal, da pač jemlje človekove pravice kot univerzalno vrednoto, ki ni vezana ne na raso, ne na nacijo, ne na politično prepričanje. Tako, da to so argumenti vsebinske narave, zaradi katerih bo naša poslanska skupina ta predlog podprla. Seveda pa s tem ne dajemo roke v ogenj za uspešno delo gospoda Hanžka. On se bo moral na tem mestu dokazati, ne samo v tem, da bo dosegel nivo, ki ga je dosegel njegov predhodnik, ampak da ga bo močno presegel, če bo hotel zadostiti mnogim pričakovanjem, ki so v tej državi, ker so človekove pravice velikokrat kršene, zelo velika, zelo velika. Ne samo jaz, tudi mnogi moji kolegi imamo izkušnje iz naših poslanskih pisarn, ko k nam prihajajo ljudje, ki so jim bile kršene dejansko človekove pravice, pri nekaterih tudi zelo drastične. S seboj prinašajo na kile papirjev z raznih sodišč in tudi z urada varuha človekovih pravic. Ker pa je šlo doslej v glavnem za neko administracijo oziroma za dopisovanje na lepih dopisih, ki so prihajali iz lepih pisarn, iz institucije, ki je bila varovana celo s policijo, varnostniki in tako naprej. Vendar pa je večina teh dopisov, ki jih ljudje kažejo, brez vsebine. Tisto, kar je doslej manjkalo tej instituciji, je bila ravno učinkovitost, ki jo seveda ta institucija, ker ne gre samo za enega človeka, gre za relativno kadrovsko močan urad, ne more doseči tako, da preloži breme na drugega, da pač samo napiše neki ustanovi, ta in ta se je oglasil pri meni s tem problemom in ker mislimo, da ste vi pristojni, prosimo, če to rešite. To pride v neko drugo pisarno tam nek uradnik to vzame v roke in si misli, morda pa nismo mi ravno najbolj pristojni in to pošlje naprej. In to potem zaokroži. Človeku, ki je bil prizadet, se nabirajo odgovori, vsaj to se zdaj dogaja večinoma, institucije odgovarjajo, ampak učinka pa ni. Nismo doživeli doslej, da bi se varuh človekovih pravic pojavil na tiskovni konferenci in se z vso ostrino zavzel za nek drastičen konkreten primer. Ker samo to spreminja in pomaga, ne samo temu konkretnemu človeku, ki je prizadet, ampak tudi spreminja neko klimo v družbi, da ta postane bolj občutljiva za podobne primere. In to je tisto, kar mi pričakujemo od gospoda Hanžka, za katerega verjamemo, da bo danes dobil zadostno podporo, tako da bo ta institucija lahko začela funkcionirati. Hvala.
Hvala kolega Janša. Besedo dajem kolegu Miranu Potrču. Predstavil bo stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim bo dobil besedo kolega Jelinčič.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovani gospod kandidat, gospod Matjaž Hanžek, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov poudarjamo in se zavedamo pomena varuha človekovih pravic za pravno državo, za zaupanje v pravo, za varovanje človekovih pravic v naši državi. Prepričani smo, da človekovega pravice niso nikoli varovane dovolj. Vsaka kršitev, če jih je tudi zelo malo, za vsakega posameznika pomeni največji problem in zahteva najbolj skrbno in najbolj organizirano in uspešno reševanje. Takšen pristop je bil za nas v poslanski skupini tudi razlog, da smo se dve leti nazaj odločili, da damo poseben poudarek poročilu varuha človekovih pravic in na njegovo poročilo v zadnjih dveh letih dajali tudi svoj pogled, svoja stališča, predvsem pa tudi predlagali državnemu zboru sprejem nekaterih sklepov, ki bi poudarili odgovornost vlade in državnega zbora, da obravnava in začne z določenenimi aktivnostmi na podlagi opozoril, ki jih daje varuh človekovih pravic v zvezi s svojim delom. Zaradi tega poudarjamo pomen takšnega varuha človekovih pravic, ki bo avtonomna osebnost, z visokim moralnim ugledom, ki bo svoj angažma za človekove pravice že v dosedanjem delu pokazal in dokazal tudi z delovanjem v okviru institucij civilne družbe. Menimo, da potrebujemo v državi varuha, ki bo zahtevno dolžnost opravljal predvsem s posluhom za človeka, ne pa s posluhom, da poenostavim, za državo, torej z jasno skrbjo, da s stališči in predlogi pomaga po eni strani k odpravljanju konkretnih kršitev človekovih pravic, vendar v enaki meri, daposkuša iz večjega števila kršitev ugotoviti, kje so tudi vzroki, in prispeva čim več k odpravljanju vzrokov, da do kršitev človekovih pravic prihaja, pa najsi bodo to konkretna ravnanja odgovornih posameznikov v državnih organih, ki jih povzročajo, ali pa tudi neustrezna zakonodaja in praksa urejanja določenih vprašanj. Da daje torej pobude v javnosti, da daje pobude vladi, da daje pobude državnemu zboru, z zahtevo za konkretno ravnanje, da se tudi on, tako kot se mnoge druge institucije, obrača neposredno tudi na poslanske skupine in poslance in poskuša pridobiti angažma odgovornih, ki lahko prispevajo k reševanju določenih vprašanj za ustrezno zakonodajo. Mislim, da je potreben varuh, ki mu bodo prizadeti zaupali in ki bo hkrati dovolj avtoritativen tudido državnih organov, ki so največkrat odgovorni za kršitev človekovih pravic. V poslanski skupini združene liste socialnih demokratov ocenjujemo, da osebne lastnosti in dosedanje delo, dosedanje konkretno zavzemanje za človekove pravice, strokovna in publicistična dejavnost kandidata, dajejo podlage za verjetnost in zaupanje, da je gospod Matjaž Hanžek primeren kandidat za varuha človekovih pravic. Poslanke in poslanci združene liste socialnih demokratov podpiramo njegovo kandidaturo in bomo glasovali zato, da postane varuh človekovih pravic gospod Matjaž Hanžek. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Miran Potrč. Besedo dajem kolegu Zmagu Jelinčiču, ki bo predstavil stališča poslanske skupine slovenske nacionalne stranke. Želi za kolegom Jelinčičem še kdo predstaviti stališča poslanskih skupin? Kolega Peterle. Prosim, kolega Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Institut varuha človekovih pravic je bil v Sloveniji nekako čudno odrinjen na stran. Edina država na svetu smo bili, ki smo imeli na tem pomembnem mestu bivšega policijskega ministra, bivšega ministra, ki je policaje spuščal na ljudi, da so jih pretepali. V naslednjem mandatu pa si je vzel za "sinekuro" to, da bo varoval tiste ljudi, ki so jih prej njegovi policaji pretepli. Totalna farsa. In vendar se je to zgodilo v Sloveniji. Imeli smo predlog za ombudsmanko. Gospo Darjo Lavtižar-Bebler, za katero osebno mislim, da bi bila zelo sposobna na tem področju in tudi pravno znanje bi ji pri tem pomagalo. Zdaj imamo predlog gospoda Hanžka, ki bo, če bo izvoljen, z dobro plačo si lahko kupil tudi kravato in obleko, da bo pokazal dolžno spoštovanje do državnega zbora, kajti ko poslanci pridemo oblečeni takole kot jaz danes, tudi s svojim oblačenjem pokažemo odnos do določenih zadev, o katerih danes razpravljamo. Vendar je to privilegij poslancev. Ostali naj bi spoštovali državni zbor. Ko je gospod Hanžek kazal odnos do državnega zbora, ga je kazal že, ko je dobil Večerov bob za izjave o poslancih. Institut varuha človekovih pravic daje težko odgovornost na tistega, ki je izbran za to funkcijo oziroma jo prevzame. Daje odgovornost raziskovanja tudi državnega terorizma, kadar ga je država storila. Govorim o mojem osebnem primeru, ko so mi pripadniki MORIS-a podstavili bombo pod avto in ko jih je takratni obrambni minister ščitil in ko jih je ščitil takratni policijski minister, ki je kasneje postal ombudsman in ki je danes minister za pravosodje. Tudi to sodi med varovanje človekovih pravic. In državni terorizem je najhujša oblika terorizma. To je tisti terorizem, zaradi katerega, kot pravijo nekateri, smo šli iz bivše združbe Socialistične federativne Jugoslavije, zaradi katerega smo spremenili sistem in šli v parlamentarno demokracijo. Število primerov, o katerih bo moral razpravljati bodoči varuh človekovih pravic, se veča. Socialna stiska v državi narašča, s posegi v človeško integriteto, ki smo jih tudi danes naredili v državnem zboru, ko smo hlapčevsko sprejeli zakon o zapiranju prostocarinskih prodajaln, bo ta stiska še večja. Brezposelnih bo vedno več, število samomorov, ki so v dobršni meri posledica neurejenih razmer v državi, narašča. In mislim, da ne bo samo tisti približni milijonček tolarjev stimulacija bodočemu ombudsmanu, mislim mesečno, ampak da bo stimulacija tudi tisto, kar se v državi dogaja. Da se bo zavzemal za tiste ljudi, ki so bili zaradi, lahko bi rekel, neoliberalizma večine slovenske družbe in večine slovenskega političnega prostora odrinjeni na stran in so tudi vedno bolj odrivani na stran. Prošnje, ki prihajajo tudi na poslanske skupine in ki jih pač poslanske skupine poskušamo reševati, kolikor nam je pač mogoče v okviru dela in naših kompetenc, bodo verjetno zdaj bolj deževale na naslov varuha človekovih pravic. Upam, da bodo odgovori drugačni, kot jih je pošiljal bivši varuh človekovih pravic, ki je postavil vprašanje, zastavljeno njemu, naprej določenemu ministrstvu. Ko je dobil od ministrstva odgovor, je tisti odgovor skrajšal, spremenil uvodni in zaključni stavek in poslal to kot odgovor njegova urada, ki pravzaprav ni tako majhen, ni tako maloštevilčen in pravzaprav ni tako slabo kadrovsko zaseden. Upam, da bo gospod Hanžek resno vzel svoje delo. Upam, da ga ne bodo premotili politični pritiski s te ali one strani, da bo neodvisen, da bo strikten, da bo dosleden in ker verjamemo, da to bo, ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jelinčič. Besedo dajem kolegu Lojzetu Peterletu, predstavil bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Za njim bo nastopil v imenu poslanske skupine liberalne demokracije kolega Jožef Školč. Na koncu, v imenu stranke Mladih Slovenije oziroma njene poslanske skupine, gospod Diaci. Gospod Peterle ima besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani kandidat za to pomembno družbeno funkcijo. Naša poslanska skupina se je seznanila s pogledi kandidata. Ob tem, da ni videla kakšnega širokega izbora med siceršnjim velikim številom kandidatov, meni, da je kandidat primeren, pri čemer je ključno, na kar opira naša poslanska skupina svoje mnenje oziroma svojo odločitev, njegova zavzetost za več pravičnosti v tej državi, ki ji smisla za pravičnosti manjka. Dobili smo vtis, da kandidat ne želi preživeti mandata v duhu poštnega nabiralnika ampak da želi tudi z inovacijami na tem področju, se pravi z drugačnim načinom dela, kot ga poznamo doslej, vplivati na to, da bodo ljudje lažje prihajali do pravice. Iz lastne večmandatne poslanske izkušnje iz poslanskih pisarn lahko povem, da se večina stavkov ljudi, ki prihajajo v poslansko pisarno, začenjajo "gospod poslanec, pomagajte mi do pravice, ker se mi je zgodila krivica". Moja statistika kaže, da je več kot tri četrt obiskov v poslanske pisarne namenjeno ne samo temu, da bi se ljudem pomagalo iz krivice do pravice, ampak ljudje želijo, da jih poslanec oziroma varuh človekovih pravic varuje pred lastno državo. Kar je nesrečen podatek za demokracijo, četudi je mlada v Sloveniji. Ljudje na veliko govorijo o tem, kako, mislim, ne govorijo niti o krivicah, govorijo o bontonu, govorijo o kulturi. Župan neke dolenjske občine je pisal ministru za kmetijstvo. Tri leta ni dobil odgovora na uradno prošnjo, celo ni bil, bi rekel, navaden občan. Ampak tudi ta navadni občan ali mali človek, kot se rado reče, ima dostojanstvo, in ne samo zaradi dostojanstva, zaradi neke osnovne manire bi moral dobiti odgovor na svojo vlogo. Ampak govorim nalašč za župana, ker je šlo za potrebe cele občine. Tri leta preprosto ni bilo ne telefona, ne faksa, ne pisma, ne e-maila, recimo še to zraven. Torej, v tej državi je treba vzpostaviti eno osnovno kulturo, eno osnovno maniro, da bomo lahko lažje govorili potem o izvajanju oziroma o smislu za pravičnost. Jaz sem bil pozoren tudi na ta vidik kandidatovih pogledov, ko je dejal "trudil se bom za to, da bodo ljudem najprej vsaj odgovorili", potem je seveda še vsebina tega, kar se bo odgovorilo. Pomembno se nam zdi tudi to, da je kandidat govoril o prioritetah. Vemo, da se je prejšnji varuh trudil in je pošiljal sem obširna poročila - mislim, da je trajalo nekoč dve leti, da je prišlo to sploh na dnevni red, ampak ko dobiš nekaj sto strani, seveda obupaš nad tem, da bi vse skupaj prebral. Od novega varuha, kakorkoli se bo pisal, pričakujemo, da bo znal zadeve urediti v neke prioritete in bo povedal s svojo moralno avtoriteto, ker druge skorajda nima, kaj se mu zdi ključno za pravičnost v tej državi. In teh prioritet je kar nekaj. Kot poslanska skupina bomo gospoda Hanžka kot kandidata podprli. Moram reči, da simpatično ali, kako bi rekel, obetavno deluje tudi to njegovo stališče, da se mu ne zdi neobhoden pogoj za izvajanje te funkcije srebrn mercedes in državna varnost. Mogoče je bolje, da varuha varujejo ljudje kar tako. Tudi v tem vidimo neko dejstvo, ki lahko to funkcijo približa ljudem. Samo če bo blizu ljudem, lahko računamo tudi na uspeh. Še nekaj bi rad rekel ob koncu. Ne bi rad in ne bi bilo dobro in ne bi bilo koristno, če bi varuh ostal sam, da bi ga danes izvolili in potem bi šestkrat zapovrstjo, mogoče, odvisno, kakšna je volja večine, obravnavali poročila. Sam bi si želel varuha večkrat v tej hiši, tudi med letom, ko bo ali ko bi naletel na problem, za katerega meni, da potrebuje neko širšo podporo ali vsaj obravnavo v javnem prostoru, katerega parlament je bistveni del. Torej, želel bi si, ne da je samo on aktiven oziroma zavzet, pač pa da tudi parlament ključna vprašanja pravičnosti ali krivičnosti te družbe z malo večjo mero pozornosti obravnava v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Peterle. H govorniškemu odru vabim kolega Jožefa Školča, ki bo predstavil stališča poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Hkrati izkoriščam nastop kolega Peterleta kot povod za informacijo, da bomo morda že na naslednji seji obravnavali redno poročilo varuha človekovih pravic. Prosim, kolega Školč, imate besedo.
Spoštovani predsednik, spoštovani kandidat za varuha človekovih pravic! Znašli smo se v neki situaciji, ki je, bom rekel, tako za državni zbor kot za tiste, ki pričakujejo, recimo temu, usluge varuha človekovih pravic, zelo mučna. Zakaj je do tega prišlo, je dolga in vsem znana zgodba. Če govorim v imenu poslanske skupine, moram reči, da bi bili pripravljeni podpreti tudi še koga drugega, ki bi se danes znašel v tem parlamentu. To pa ne pomeni, da ni danes predvsem smiselno izreči dobrih besed in želja v popotnico vam, za službo, ki je, bom rekel, hudo naporna. Nanjo so obešena velika pričakovanja, ne mislim samo tega v državnem zboru, kjer se pač pričakuje, da varuh rešuje stvari, ki mu jih zakon pravzaprav ne omogoča. Varuh je - če mi je lahko dovoljeno, neko prispodobo, ki naj ne bo žaljiva - je neke vrste "pes, ki laja, vendar ne grize". Nima praktično nobenih pristojnosti, da popravlja tiste krivice, ki so lahko evidentne, hkrati so "poštempljane" v najrazličnejših uradih na način, da imajo vsi čiste roke, ovratnike, in gospod Jelinčič bi rekel, tudi kravato. Menim, da je diskusija o varuhu v nekem trenutku potrebna tudi kot diskusija o zakonu, ki daje možnosti varuhu in ki jih predvsem omejuje. Vam bo ostala predvsem moč javne besede. To se mi zdi, da je tisti argument, zaradi katerega velja podpreti vašo kandidaturo. Znašli se bosta v situaciji, ko boste povsem nemočni in s spretnostjo, lahko rečemo, z bobi, lahko rečemo z drugimi argumenti boste lahko opozorili na stvari, ki jih je potrebno premakniti. Menim pa, da je državni zbor dolžan, da pravzaprav od vseh, ki kandidirajo za katerokoli javno funkcijo, pričakuje, da jim je v temelju vsajeno spoštovanje človekovih pravic. Sam sem med tistimi, ki menijo, da so 80. leta konstituirala nacijo, ne samo na način teh 1000-letnih sanj o državi, ampak da se je pravzaprav nacija kot država konstituirala pravzaprav skozi spopade za varovanje človekovih pravic, pa naj gre zadiskusijo o odpravi 133. člena in naj gre za tiste diskusije, ki so povezane z vprašanji Kosova in kršitev človekovih pravic na Kosovu, ne nazadnje z vprašanji četverice v Sloveniji, da ne naštevam. To je rezultiralo kasneje tudi v to, da imamo v ustavi pravzaprav kot ena redkih držav povzete tako rekoč vse te človekove pravice. Iz tega vidika je, bom rekel, paradoksalno, da nismo bili v stanju pol leta priti do tega, da je tudi ta urad polno zaseden. Jaz vam želim pri delu vliko uspeha in, naj se ne sliši spet nerazumno, čim manj prošenj, ker vloga, tudi parlamenta in drugih, je, da je prošenj na tem uradu čim manj. Osebno vas bom podprl ne samo iz racionalnih, ampak tudi iz sentimentalnih razlogov iz konca 80. let. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jožef Školč. Vabim kolega Diacija, da predstavi stališča poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Za njim bo kot zadnji predstavil stališče poslanske skupine DeSUS kolega Ivan Kebrič. Prosim, kolega Diaci.
Spoštovani zbor, spoštovani predsednik, spoštovani kandidat, gospod Hanžek! V Stranki mladih Slovenije smo veseli, da je za varuha človekovih pravic predlagan kandidat, ki ni obremenjen s politiko in hkrati oseba, za katero obstaja velik konsenz med strankami. To tudi mene osebno zelo veseli. Gospod Hanžek je predstavnik civilne družbe, sociolog, ki mu je preprečevanje kršitev človekovih pravic ravno tako pomembno kot ozaveščanje ljudi o njihovih pravicah. Kot tak ponuja alternativo. Njegova nevezanost s strankarskim programom je eden od pogojev, ki jih mora po mnenju Stranke mladih Slovenije kandidat za varuha človekovih pravic izpolnjevati. Hkrati pa to tudi dokazuje velik konsenz v državnem zboru. Hkrati pa gospod Hanžek izpolnjuje temeljni pogoj, in to je tudi po mnenju Stranke mladih Slovenije razumevanje in občutek za človekove pravice. Zato se nam je zdel primeren kandidat in ga bomo podprli tudi pri glasovanju. Upamo, da bo s prepričljivo, ne le zahtevano večino izvoljen. Hkrati moram poudariti, da tudi ostala imena, ki smo jih predlagali gospodu predsedniku Kučanu, izpolnjujejo te kriterije, vendar menimo, da je vseeno gospod Matjaž Hanžek primeren. Hvala.
Hvala lepa, kolega Diaci. Kolega Kebrič bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS. S tem bomo tudi zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin. Sprašujem poslance in poslanke, ali želijo besedo. Prosim, kolega Kebrič, imate besedo.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini menimo, da je res skrajni čas, da dobi naša država varuha človekovih pravic. Obžalujemo, da v predhodnih glasovanjih ni bil izvoljen noben kandidat. Pozdravljamo pa predlog predsednika države, ki nam tokrat predlaga nestrankarskega kandidata, za katerega smo prepričani, glede na njegove kvalitete, kvalifikacije in tudi kot oseba, da bo lahko ustrezno opravljal zelo odgovorno, za vse državljane koristno in potrebno funkcijo. Zato smo zaključili v naši poslanski skupini, da bomo enotno podprli kandidaturo gospoda Matjaža Hanžka. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa, kolega Kebrič. S tem smo zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin. Pismenih prijav poslank in poslancev nisem prejel, zato omejujem razpravo na pet minut. Prvi se je prijavil kolega Partljič. Kolega Partljič ima besedo.
Dragi kolegi, spoštovani pisateljski kolega Matjaž Hanžek! Oglasil sem se, čeprav je v imenu poslanske skupine kolega Školč povedal, kar je bilo treba. Rad pa bi tu na nek način povedal neko drugo stvar. Čeprav se mi je zdel, recimo, predlog za gospo Beblerjevo, ki je zadnjič nismo izglasovali, tudi zelo smotrn in kot veste, sem se tudi potegoval zanjo, ker je nisem štel v tisto sfero političark, ki ne bi mogla delati tudi kaj drugega. Navsezadnje neke mandate ni bila v državnem zboru. Sedanja izbira gospoda predsednika države se mi zdi zelo smotrna. Meni se zdi odlično, da prihaja nekdo, ki je precej drugačen od nas, pa tudi če po puloverju ali majici, ne bom seveda repliciral, ker nimam pravice, da mu je to očital nekdo, ki je bil sam v majici. Ampak mislim, da ta svet, ko smo v politiki vprašali, kdo je to. Dokler jaz nisem prišel v svet politike, sem zelo dobro poznal Matjaža Hanžka. Zdaj med svojimi kolegi intudi pri drugih v državnem zboru sem nenadoma opazil, da me ljudje sprašujejo, kdo je to. Kar se mi nekam zdi, da mi se med seboj poznamo, se nam zdi to en svet, ki se nam zdi normalen, in se mi zdi pravzaprav odlično, da prihaja med nas nekdo, ki izgledadrugače, ki ga ne poznamo in ki prihaja iz druge sfere. Kdor pa se je zanimal za pravice človeka in za tiste, ki so se zavzemali, so lahko Hanžka našli že v zgodnjih letih, pred temi ki jih je omenjal kolega Školč, in tudi v osemdesetih letih, ko je bilo to zelo potrebno. Je seveda naša posebnost, da smo notranjega ministra imenovali za varuha človeških pravic. Meni se ne bi pa zdelo narobe, če bi kdaj kakšnega varuha človeških pravic še po mandatu imenovali za notranjega ministra. To, kar danes vsi poudarjamo, se mi zdi morda ena izmed celo bolezni Slovencev, morda bi jo lahko varuh tudi kdaj pomagal razreševati. To, da vsi Slovenci tekmujemo med seboj, komu se je zgodila večja krivica, kakor je bilo že danes rečeno. Tudi k meni prihajajo ljudje samo pravzaprav s tem, kakšna krivica se jim je zgodila. Tu sprejemamo zakone o krivici. Mislim, da za en občutek enega naroda, za zdravje enega naroda ni zdravo, če nam je to prva prioriteta, da drug drugemu kažemo, kakšna krivica se nam je zgodila. Jaz ne vem, kakšno moč boste vi imeli, pričakujem pa, da boste s svojim javnim nastopom, da ljudje ne bodo vedeli, da gredo še k enemu birokratu, ampak da boste s tem, kar vas jaz poznam v življenju, tudi nekoč kot avantgardni pesnik. In se mi zdi, da je fino, da se napolitičnem prizorišču Slovenije pojavi en tak človek, ki je izven. Da boste mogoče lahko na nek drug način ljudem dali satisfakcijo, ne le s tem, da jih boste pošiljali naprej, ampak da bomo pravzaprav pomagali spreminjati eno duhovno podobo slovenskega ljudstva. S tega vidika se je meni zdela vaša kandidatura smotrna. Mislim, da so bili tudi drugi častni kandidati, ki so se že zavzemali za človeške pravice, ampak zdi se mi pa prav, da niso to odloženi politiki in da je svež obraz. Tudi to bi rekel, ko vas opozarjamo, da bodite strogi z institucijami in ker se malo morda dvomi. Tudi meni je kakšen človek rekel, ta tvoj prijatelj, ki ga zagovarjaš, izgleda malo "čuden". To se mi zdi, da več govori o nas, ki so nam drugačni ljudje od nas zdijo ali čudaškiali čudni. Jaz mislim, da je super, da se en tak človek pojavi. Ampak ko vas opozarjamo, da bodite jeklen mož, čvrst mož, ali kako je že rekel Levstik, sem mislil, da bodite tudi do tega parlamenta, tudi do tega parlamenta. Tu ljudje v zelo finih kravatahin belih srajcah včasih ne izkažejo dostojanstva do parlamenta in do nas samih. Skratka, želim vam mirno morje in dober veter pri vašem novem delu in vas bom z veseljem podprl.
Hvala lepa, kolega Partljič. Kolega Kangler želi besedo. Ostale opozarjam, da naj ne motijo razprave.
Hvala, za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani kandidat. Odločil sem se, da spregovorim par besed. Mene osebno je presenetil predlog predsednika države, da predlaga gospoda Hanžka Matjaža za varuha človekovih pravic. Zakaj? V zadnjem času lahko opazimo, da naš predsednik države velikokrat menjava kriterije za različne funkcije v tej državi. Če se spomnim nazaj, ko je šlo za predstavnike ustavnih sodnikov. V prejšnjem mandatu ni mogel biti izvoljen za ustavnega sodnika človek, ki je bil član ene izmed parlamentarnih strank. Po tistem se je kaj hitro zgodilo, da smo izvolili ustavnega sodnika, ki je bil na čelu ene izmed parlamentarnih strank. Danes v predsednikovem predlogu lahko preberemo in tudi v poročilu komisije za volitve in imenovanja, zato se je odločil predlagati za varuha človekovih pravic Matjaža Hanžka, kot izrazito nestrankarskega kandidata, kot izrazito nestrankarskega kandidata, ki bo pa dobil široko politično podporo v tem državnem zboru. Vsaj tako so napovedali predstavniki poslanskih skupin. Postavlja se mi vprašanje, kakšni pa so kriteriji za kandidata za varuha človekovih pravic. Moram priznati, da sem spoštovanega kandidata Hanžek Matjaža spoznal letos na prireditvi Bobu-bob, ki ga prireja časopis Večer. Vprašam vas, koliko je pa vas danes tukaj, ki sedite v dvorani, ki ste ga prej spoznali. Pravijo, in tudi predsednik države je večkrat izjavil, da varuh človekovih pravic mora imeti široko podporo civilne družbe. Sprašujem se, kakšna je ta podpora pri gospodu Hanžek Matjažu, ki se je na razpis prijavil sam. Kdo izmed civilne družbe ga pa podpira? Naj mi nihče ne zameri, tudi moj kolega gospod mag. Bergauer se je odločil, da bo kandidiral za varuhačlovekovih pravic. Poglejte, zbral je takšno podporo civilne družbe, pa predsedniku ni pomagalo čisto nič. Prek 110.000 državljanov, ki sodelujejo v različnih družbah civilne družbe. Osebno čez gospoda Hanžka nimam čisto nič. Spoštovanja vredno pa bi bilo, da se spoštovani gospod Hanžek predstavi poslanski skupini, poslancem, da bi se lahko na podlagi njegove predstavitve v poslanski skupini odločili, ali ga podpremo ali ga ne bomo podprli. Zato sem se tudi sam odločil, da danes ne bom podprl gospoda Hanžek Matjaža, predvsem iz razloga, da se čutim dolžnega kot poslanec in da tudi tisti, ki danes kandidirajo za to funkcijo in tudi druge funkcije, ki želijo širšo podporo parlamentarne demokracije in parlamentarnih strank, predstavijo svoje poglede, svoje znanje in svojo vizijo tega instituta nam, poslancem. Zelo sem bil vesel, da je bil prav gospod Hanžek izbran za "boba leta [[bobu bob]] ", ko je izjavil, "pri nas je nekdo bogat, ker je pripadnik neke politične stranke; po drugi strani pa ljudje cele dneve delajo za drobiž". Še bolj pa bom danes vesel, če bo kolega Hanžek izvoljen in se bo pridružil tej karavani bogatih, ki jih pač on smatra, da če si pripadnik politične stranke, si bogat, če pa nisi, si pa revež. In bom zelo vesel, da bo tudi sam, kot funkcionar, kot četrta veja oblasti v tej državi čutil to, kakšno je delo v politiki, s politiko in tudi z nekaterimi drugimi institucijami in segmenti v tej naši [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] Hvala.
Hvala lepa, kolega Kangler. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potem vabim k besedi [[...]]Sem koga spregledal? [[Ne.]] Vabim vas, da izza glavnega odra nagovorite državni zbor, če tako želite. Gospod Matjaž Hanžek, kandidat za varuha človekovih pravic.
Dober dan! Pozdravljam vas vse tukaj! Nisem se pripravljal, zato ker mi je bilo prej rečeno, da tu nimam besede. Zdaj sem jo sicer dobil, zato bi rad pojasnil nekaj nesporazumov ali pa nevedenja. Izhajal bom kar iz nekaj stavkov, s katerimi se strinjam, ali pa pozivov, ki so bili tu izrečeni, da mora biti varuh neodvisen od politike oziroma da mora varovati ljudi pred lastno državo. To je približno tudi moje stališče, zato sem se odločil, da se sam predlagam. Hotel sem z vsemi dejanji demonstrirati tisto, kar hočem narediti. To pomeni, nisem dobil - najmanjši problem bi mi bilo dobiti veliko podpisov, veliko strank in tako naprej, ki bi me predlagale - demonstrativno sem naredil, da sem tu sam, sam odgovarjam za svojo kandidaturo. Pogovarjal sem se samo znotraj svoje družine, ki bo pač prejela. Nisem se ponujal nobeni stranki. Vsaka stranka, dve sta me povabili, sem prišel in sem povedal. Upal sem, da nekaj ljudi ve. Zdaj ste veliko govorili o bobu, tisti stavek, ki se je tudi meni zdel demagoški, zaradi katerega sem zmagal, pa nisem niti tekmoval, ampak je to stavek iz dveh časopisnih strani dolgega intervjuja. Ta stavek je sam zase tudi malo demagoški, zato je tudi zmagal, da se razume. Tam sem tudi o človekovih pravicah veliko povedal. To je bilo lani marca v Večeru objavljeno. Imel sempoleg tega pred 14 dnevi, in sicer v Nedelu na kratko povedano, glavne točke, kaj mislim. Imel sem polemiko v začetku leta o človekovih pravicah, imel sem dnevnik v decembru, ko sem tudi na ene tri, štiri točke. Pisal sem, vsaj mislim, da približno 50 člankov v zadnjih petih letih, ki se ne direktno nanašajo, govorijo o človekovih pravicah, ampak o področjih, ki jih mora tudi varuh varovati. Zato sem poleg tega sklenil, ker se mi je zdelo, ali grem k vsem strankam ali ne grem k nobeni, bilo je pač normalnoiti k nobeni, morda sem naredil napako. Pri nekaterih strankah so to vzeli kot dobro, pri nekaterih strankah. Se pač opravičujem. Morda bi povedal samo eno stvar, ki se od moje vizije varuha, ki se je velikokrat pojavljala, ne morem zdaj celega koncepta razlagati, najmanj eno stvar, obljubljam, da se je bom držal. Ko pride od kogarkoli pritožba, prošnja ali karkoli, jo bo urad resno vzel. Verjamem, da je veliko ljudi - in tistim se najbolj kršijo pravice - ki ne znajo niti prošnje napisati. Bojim se, da take prošnje izgledajo malo čudno, malo noro in se neresno jemljejo. Prvo, kar bo, bom uvedel službo, ki bo pomagala ljudem, ki ne znajo pisati pritožb, napisati pritožbo varuhu. In potem bo varuh, če bo, kot je v velikih primerih, moral dati naprej drugimdržavnim institucijam v reševanje, bo sproti oziroma urad bo sproti spremljal do faze, do koder je to poročilo prišlo. Ko bo pismo dobil, bo na vsako pismo varuh, urad, takoj odpisal, da smo pismo prejeli in ga bomo resno jemali. Spremljal ga bo do končne take ali drugačne, razrešitve. Ljudem se bi že vnaprej rad opravičil. Verjamem, da vseh stvari ne bom mogel, niti moj urad razrešiti. Vsem tistim, ki jim pač ne bomo mogli razrešiti, se bi vnaprej rad opravičil. Zahvalil se bi rad vsem tistim, ki so mi obljubili podporo, in tistim, ki mi jo bodo dali. Obljubljam vam, da me boste zelo pogosto tukaj videli, najmanj v dveh funkcijah. Enkrat ko bom hodil k vam po pomoč, drugič, ko vas bom prišel kregat. Ne bom mogel, ne morem obljubiti, ker bi lagal, da tegane bom delal. Bom delal. Ker pač jaz sem se od trenutka odločil, ko sem se to odločil, pa tudi prej svoja načelna stališča, ker jih nobeden ne bi verjel, če bi bilo kako drugače. Rad bi se pa tudi prijatelju Zmagu Jelinčiču opravičil ali pa razložil, zakaj sem sem prišel tak. Ni to žalitev, jaz sem tak celo življenje in tak sem nastopil in tak sem tudi zdaj nastopal. Če si to vzel kot žalitev, vendar verjamem, da ni tako, se opravičujem. Ena izmed človekovih pravic je tudi različni življenjski slog. Dvakrat sem govoril v Združenih narodih popolnoma enako oblečen. Enkrat pred dobrim desetletjem v Ženevi. Gospod Janša se vsaj približno spominja tistih časov tam na seji Združenih narodov o kršitvah človekovih pravic. Drugič pa pred letom in pol v združenih narodih v New Yorku, kjer je bil tudi Kofi Anan, in je bilo veliko takšnih govornikov. To je, kot hec. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Hanžek. Cenimo vašo iskrenost. Sprašujem, ali bo še kdo nastopil pred glasovanjem. Ugotavljam, da ne in zaključujem razpravo. Na glasovanje dajem predlog odloka o izvolitvi varuha človekovih pravic, ki se glasi: "Izvoli se Matjaž Hanžek za varuha človekovih pravic za dobo šestih let." Odpiram razpravo o predlaganem odloku. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Ker ne želi nihče besede, zaključujem razpravo. Pred glasovanjem opozarjam državni zbor, da bo v skladu z 12. členom zakona o varuhu človekovih pravic kandidat za varuha človekovih pravic izvoljen, če bosta zanj glasovali dve tretjini vseh poslancev državnega zbora, to je 60 poslank in poslancev ali več. Prehajamo na odločanje o predlaganem odloku. Glasujmo. V dvorani je navzočih 82 kolegic in kolegov. Za kandidata za varuha človekovih pravic je glasovalo 73 kolegic in kolegov in 3-je so mu nasprotovali. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 3.]] Gospod Matjaž Hanžek, prosim, da prisežete pred državnim zborom.
Prisegam, da bom opravljal svojo nalogo na podlagi ustave in zakona, da bom varoval človekove pravice in temeljne svoboščine, da bom opravljal svoje delo vestno in nepristransko ter pri tem upošteval načela pravičnosti in dobrega upravljanja. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA SPREMEMB IN DOPOLNITEV POSLOVNIKA DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog sprememb in dopolnitev poslovnika je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim Antonom Anderličem. Prosim vse, da se sedaj posvetimo tej točki. Želi predstavnik predlagateljev besedo? Kolega Anderlič želi besedo. Prosim, za mir v dvorani. Gospod Hanžek, gospod varuh, kolegice in kolegi, ki mu želite čestitati, prosim, storite to v preddverju dvorane. Tu teče obravnava 3. točke dnevnega reda. Prosim, gospod varuh. Kolega Anderlič ima besedo.
V imenu skupine poslancev podajam uvodno obrazložitev, zakaj menimo, da je treba spremeniti in dopolniti poslovnik državnega zbora v dveh delih, ki sta predmet samo dela sprememb. Želimo, da se omogoči hitrejše sprejemanje proračuna, sprejemanje na način, kot je to v podobnih državah, s podobno demokratsko tradicijo. Mi namreč v državnem zboru že skorajda šest let in več pripravljamo predlog za celovite spremembe poslovnika oziroma kar predlog novega poslovnika. Ker nam to delo ne gre hitro od rok, pa imamo vendarle potrebe, da poslovnik državnega zbora spremenimo tako, da bi lahko državni zbor sprejemal proračun v nekem hitrejšem času. Nesporno je, da je predvsem v letošnjem letu situacija taka, da je bila vlada formirana tako rekoč pred zaključkom lanskega leta in ni mogla pripraviti proračuna. Če želimo, da bo država opravljala vse naloge, ki so ji naložene, in da bo za to zagotovila tudi finančna sredstva, da bo državni zbor sprejel proračun, je treba spremeniti poslovnik, tako da bi bili roki in način sprejemanja poslovnika prilagojeni tem potrebam. V tem poslovniku želimo predvsem zaostriti odgovornost pri vlaganju sprememb proračuna. Vsak tisti, ki bo želel spremeniti - govorim o poslancih oziroma poslanskih skupinah - bo moral navesti točno, v katerem delu spreminja, od kod jemlje in zakaj jemlje in kam daje, torej, da bo proračun v ravnovesju oziroma usklajen z izhodišči, kot so ob vsakem proračunu pripravljena. Menimo, da so nekatere rešitve take, da dejansko omogočajo hitrejšo obravnavo. Od prvotnega predloga smo pripravili nekaj amandmajev sami, nekaj pa jih podpiramo, ki jih je vložila vlada oziroma drugi poslanci. Tako je novost od tistega osnovnega predloga predvsem ta, da bo po našem predlogu mogoče vlagati s strani poslancev amandmaje tudi v prvem branju, da pa potem v kasnejši fazi, po obravnavi usklajenega proračuna, dopolnjenega proračuna, pa le v večji skupini, torej z določenim kvorumom oziroma v matičnem delovnem telesu. Menimo, da je ta odgovornost nujna tudi s strani poslancev, da se ne bomo soočali, kot smo se v preteklih letih, s tisoči amandmajev, ki so spreminjali osnovo in pa tudi same prioritete v proračunu. Ampak na koncu se je vedno zgodilo tako, da so bili le redki amandmaji sprejeti, kajti tudi niso mogli biti sprejeti. Seveda vsak poslanec težko vidi problematiko v luči, kot jo vidi vlada, ki je odgovorna za izvajanje programov na vseh področjih. Zato menimo, da je to kvalitativni premik, da se bo vendarle,če bo prihajalo do sprememb - in jaz verjamem da - skozi dopolnila oziroma amandmaje, da bodo to taki, ki bodo tudi lahko kasneje vgrajeni v dopolnjen proračun. V zadnjem obdobju je tudi več diskusij o ureditvi vprašanja nadzornih delovnih teles v poslovniku. Zato smo podprli tudi predlog, da se te spremembe razširijo tudi s spremembo 141. člena obstoječega poslovnika. To predvidevamo urediti v A1 členu, kjer naj bi tretjina poslancev v nadzornem delovnem telesu imela možnost predlagati, zahtevati, pričakovati odgovore, dokumente in druge stvari, ki so povezane z delom dveh nadzornih delovnih teles, in sicer komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ in seveda komisije za nadzor varnostno-obveščevalnih služb. Mislim, da smo na koncu pripravili nek predlog, ki bi lahko zadovoljil tudi tiste, ki so to vezali kot pogoj za sodelovanje v teh delovnih telesih oziroma vodenje nekaterih drugih delovnih teles. Predlagam, da se poslovnik spremeni in dopolni po hitrem postopku. Mislim, da je tudi komisija takega mnenja. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospodu Anderliču, enemu od predlagateljev predloga. Predlog sprememb in dopolnitev poslovnika je obravnavala komisija za poslovnik. Želi predsednik komisije besedo? [[Da.]]
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Komisija za poslovnik je na svoji drugi redni seji obravnavala predlog sprememb in dopolnitev poslovnika, ki so ga v proceduro vložili gospod Anderlič, gospod Potrč, gospod Podobnik in gospod Kebrič, in z njim nadomestili predlog sprememb poslovnika, ki je bil s strani istih predlagateljev vložen že pred tem. V splošni razpravi se je večina zavzela za skrajšanje postopka sprejemanja državnega proračuna. Nasprotovanje spremembi poslovnika je izrecno navedel le predstavnik slovenske nacionalne stranke, gospod Peče. Pripombe so bile s strani poslank in poslancev predvsem glede rokov, glede razprav, predstavitve mnenj posameznih poslanskih skupin in glede predlagateljske pravice vlaganja amandmajev s strani poslancev. Poleg sprememb pri sprejemanju proračuna je hitri postopek omogočil tudi vlaganje amandmajev na celoten poslovnik, se pravi, na vse ostale člene. Tako je bil vložen amandma k 141. členu s strani poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije in poslanske skupine Nove Slovenije [[sedaj je v pregledu vložen popravek tega amandmaja]] , in dva amandmaja, ki ju je vložil gospod Borut Pahor. Vsi trije amandmaji urejajo možnost, da tretjina članov lahko zahteva podatke in posamezne dokumente, ki sodijo v delokrog dveh nadzornih delovnih teles državnega zbora. Komisija je podprla tako osnovni amandma Socialdemokratske stranke Slovenije in Nove Slovenije kot amandma na ta amandma, ki ga je vložil gospod Anderlič, in z njim pravico zahteve veže na zakonitost. Amandmaja gospoda Pahorja pa sta s tem ostala brezpredmetna. Prav tako bi želel opozoriti, da je tudi amandma na amandma s strani gospoda Anderliča popravljen in je vložen kot popravek pri pregledu, sestavni del pregleda vloženih amandmajev. Amandmaja gospoda Pahorja sta pa seveda s sprejetjem prej navedenih amandmajev postala brezpredmetna. V poročilu je navedeno, katere amandmaje komisija podpira in katerih ne. Predlagamo, da se predlog obravnava in sprejme skupaj z amandmaji, ki jih komisija podpira, in sicer po hitrem postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa predsedniku komisije za poslovnik. Želi besedo sekretariat? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne vidim nikogar.]] Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin. Najprej je zanjo zaprosil kolega Sašo Peče. Sašo Peče bo predstavil stališča poslanske skupine slovenske nacionalne stranke. Za njim bo v imenu poslanske skupine socialdemokratske stranke nastopil kolega Rudolf Petan. Prosim, kolega Peče.
Spoštovani! Na lanskoletne volitve oziroma volitve za mandat državnega zbora smo se, verjamem, vsi prijavili v veri, da bomo lahko izpolnjevali svoje naloge oziroma da bomo lahko izpolnjevali tisto, kar smo si zadali v svojem programu, kar smo rekli potencialnim in bodočim volivcem. Danes nas poskuša, recimo temu, vladajoča struktura, torej liberalna demokracija, združena lista, DeSUS in pa slovenska ljudska stranka in slovenski krščanski demokrati pripeljati do tega, da nam bodo ukradli še tisto zadnjo možnost komuniciranja, če že ne drugega. Žal se dogaja to, kar je bilo napovedovano, da ta vlada ne bo delala, recimo temu, negativno samo na vladnem področju, pač pa bo prenesla svoje celotno delovanje tudi v ta državni zbor. Kljub temu, da s tako veliko večino deluje, ruši in hodi po vladi, po tej državi, nam hoče to prenesti še v ta državni zbor. Če pogledamo spremembe, ki nam jih ponujajo prej omenjeni predlagatelji, vidimo, da se v bistvu vse nanašajo na to, da bi našli dežurnega krivca, ki naj bi se, recimo, prostovoljno pojavil za nesposobnost finančnega ministra, vlade, kajti v končni fazi v osnovi govorimo tule o proračunskem delu poslovnika državnega zbora. Ne, v slovenski nacionalni stranki nismo pripravljeni biti ta dežurni krivec in sprejeti na sebe krivdo, zakaj je proračun pozno sprejet. Ne, to je naloga ministra. Minister naj pravočasno naredi, pripravi, uskladi skupaj z mandatarjem in naj pač naredijo zadevo tako, kot se spodobi. Naj ne iščejo krivca v tem državnem zboru, h kateremu, kot opozicijski poslanec lahko rečem, nismo bili povabljeni niti v eni fazi priprave, tu pa nam sedaj poskušate skrajšati roke, in to v imenu tega, da je pač to nujno potrebno. Seveda predlagatelji skušajo poslovnik, vsaj na področju proračuna, recimo temu, dopolniti - oni pravijo racionalizirati. Da, racionalizirati v tem smislu, da pač poslanci ne bi mogli več normalno opravljati svojih aktivnosti, svojih aktivnosti, kot je vlaganje amandmajev, kar je ena izmed osnovnih pravic, po našem mnenju, poslanca. Ne nam tega kratiti. Imate možnost v tem državnem zboru, da speljete čisto vsako stvar v tej državi, imate potrebno možnost, da spremenite karkoli. Ne nam pa vzeti tega zadnjega, recimo temu orožja, s katerim poskušamo predstaviti naše ideje - to je govora. In pa še drug, recimo, element ali pa razred danih sprememb, in sicer spremembe, podane s strani socialdemokratov o nadzornih telesih oziroma pridobivanju informacij. Slovenska nacionalna stranka je na Kviazu dala v razmislek, dala v glasovanje predlog, kako naj delujejo, kako naj bosta sestavljeni obe nadzorni funkciji. Smatramo, da nadzora ne more opravljati nekdo - oziroma boljše rečeno: nihče ne more nadzirati sam sebe. To je slab nadzor. Prepričani smo, da v nadzornih odborih nad obveščevalno varnostno službo in pa nad javnimi financami bi morala imeti opozicija predsedujočo vlogo in pa vlogo večine. Skratka, da bi lahko izvajala svojo funkcijo normalno. Glede na to, da od tega ne odstopamo, tudi ne bomo pristali na njihove predloge - to je ene tretjine poslancev lahko zaprosi za dovoljenje. Ne verjamemo v dober namen teh amandmajev. Če vam je kaj do tega, da poskuša ta državni zbor vsaj v funkciji nadzora - torej v teh dveh delovnih telesih - izpolnjevati, torej opozicija izpolnjevati svoje naloge, potem raje podprite predloge Slovenske nacionalne stranke, ki nam določajo večino. Glede na to, da pri teh amandmajev danes na poslovnik, torej na tisti akt, ki nam daje pravice, dolžnosti in obveznosti, ne mislimo sodelovati oziroma se z njimi ne strinjamo, ne bomo niti sodelovali pri nobenem amandmaju. V imenuj Slovenske nacionalne stranke napovedujem, da bomo pri tej točki tudi zapustili oziroma odšli iz dvorane, ker se nam zdi enostavno malo smešno, da nam poleg moči, ki jo imate, jemljete tudi besedo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Sašo Peče je v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke pri tej točki napovedal obstrukcijo. Kolega Rudolf Petan bo predstavil stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke, za njim kolega Delak, stališča DeSUS-a, in kolega Štemberger, stališča poslanske skupine stranke mladih. Prosim, kolega Petan, imate besedo.
Hvala za besedo gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Dovolite mi, da začnem s 1. členom poslovnika, ki se ne spreminja in kjer je zapisano: "S poslovnikom se ureja organizacija in način dela državnega zbora ter uresničevanje pravic in dolžnosti poslank in poslancev." Poudaril bi pravic in dolžnosti poslank in poslancev. Kaj sem s tem mislil, bom obrazložil malce kasneje. Po drugi strani pa je treba priznati, da poslovnik državnega zbora je neke vrste tudi mala ustava državnega zbora, je pa tudi ogledalo demokracije. Namreč, v državah z razvitim demokratičnim sistemom se poslovnik sicer ne spreminja kar tako, ne zelo pogosto, poleg tega se pa točno vedo razmerja med vladajočo večino, ki je nujna, in pa opozicijo, ki pa je prav tako nujna. Brez dobre opozicije, ki mora opraviti svojo nalogo, tudi demokracija ne more biti dobra ali pa razvoj demokracije ne more biti takšen, kot bi si ga lahko zamislili. Zato so stvari lepo opredeljene in ni sprenevedanja, kaj kdo je, na katero stran kdo spada, tako kot imamo to primer pri nas. Vendar, če ta poslovnik - in recimo v, našem poslovniku je lepo zapisano, besede so lepo zapisane, tudi vezava je zelo lepa, vendar navsezadnje takšna knjiga ali takšen zakon mora priti tudi v primerno okolje. Če okolje ni primerno, potem ta lepa knjiga in te lepe besede, ki so tam zapisane, ostanejo dejansko samo pri lepem ovitku, vsebine pa nikakor ni. In nam gre za vsebino, mogoče manj za ovitek. Predlog, ki je pred nami, ureja dve področji, in sicer spreminjanje postopka proračuna države in pa seveda nadzor nad ravnanjem države, to se pravi nad potrošnjo financ in pa nad varnostnimi in obveščevalnimi službami. Vemo, da v razvitih državah je v bistvu še samo nadzor tisti, ki je neko kazalo demokracije, in tu gre za nadzor financ, nadzor nad vojaškimi strukturami in seveda tudi obveščevalnimi službami. In ravno pri tem predlogu se srečujemo z dvema od teh treh področij. In če začnem s proračunom. Proračun je prav gotovo najpomembnejši akt, ne samo vsake vlade in parlamenta, ampak tudi vsake države. Navsezadnje zaradi proračuna funkcionira sploh lahko država. Sprejemanje proračuna ni kot sprejemanje kakršnegakoli drugega zakonskega akta, kajti vemo, da parlament je zakonodajna oblast. Zavedati se jetreba, da takrat, ko pritiskamo na tipke v zvezi s proračunom, se moramo zavedati, da proračun pomeni 600 tisoč tolarjev na vsakega prebivalca Republike Slovenije. Se pravi, vsako spremembo, ki jo sprejemamo, vsakokrat ko pritisnemo, se moramo zavedati, da s tem vplivamo nekako s 600 tisoč tolarji na vsakega prebivalca Republike Slovenije. Seveda s tem ne mislim, da direktno njemu jemljemo ali dajemo, vendar tako je treba to vzeti. To pomeni, takšna višina sredstev. Zato je pomembno, da proračun temeljito premislimo, pretresemo, preverimo, ga pregledamo in, seveda, če je potrebno, tudi damo predloge za popravek. Navsezadnje vlada ne vlada samo večini, pač pa vlada vsem državljanom neke države, v tem primeru Republike Slovenije. Če pogledamo, kako smo proračun sprejemali do sedaj, moramo priznati, da je marsikdaj - pravim, marsikdaj, ne pa izključno - bilo tudi kaj neracionalnega, kar je mogoče bilo odveč in kar je dejansko pripeljalo do tega, da je bil proračun sprejet kakšen dan kasneje. Zato v socialdemokratski stranki podpiramo napore za racionalizacijo sprejemanja državnega proračuna, vendar si pa moramo biti pri nečem na jasnem: če je do sedaj proračun kasnil, ni kasnil samo zaradi tega, ker je bila razprava v državnem zboru morda predolga, ampak če smo sprejeli proračun v septembru in smo ga dobili v državni zbor šele v marcu ali aprilu, potem za to prav gotovo ni bila kriva razprava v državnem zboru, temveč je bila krivda tudi kje drugje. Tudi to, da je bilo nesmiselno vlaganje tolikih amandmajev, drži. Vendar je treba tudi priznati, da na očitek, da je bilo sprejetih samo nekaj, to je pač stvar tistega, ki ima večino in je podprl samo tisto običajno, kar je prihajalo z iste strani, kar bi sicer lahko uredili že drugače, toda to ni nek močan argument proti takšnim spremembam. Kot sem dejal, intenca te spremembe poslovnika je dobra in jo podpiramo, vendar pa mislimo, da so včasih rešitve nekoliko, bi rekel, pomanjkljive ali pa so stoodstotno zgrešile namen. In če mi dovolite, pripravil sem pregled, kaj pomeni po sedaj veljavnem poslovniku, po predlogu predlagateljev in po predlogu, ki smo ga pripravili v SDS; namreč tisto, kar je možno strogo definirati z dnevi. Po sedanjem, veljavnem poslovniku je namreč do takrat, ko se vlada začne opredeljevati do amandmajev, preteklo 57 dni. Po novem predlogu bi to bilo 40 dni, po predlogu, ki smo ga pripravili v socialdemokratski stranki, bi pa to bilo 45 dni. Seveda, od tu naprej pa parlament nima več tiste vloge, kajti v kolikem času se vlada opredeli do amandmajev, na to tudi sedaj ne bomo mogli vplivati. In s popravkom, ki smo ga danes dobili na mizo, kjer se črta tudi 30-dnevni rok v 218. členu, se pravi, v 5. tega predloga, bo to v bistvu še vedno ostala neznanka in sploh ni nujno, da bi prišlo do prihranka. Tisto, kar najbolj bode v oči pri tem predlogu, je to, da ta predlog jemlje poslancu kot posamezniku osnovne pravice in dolžnosti, ki so opredeljene tudi s 1. členom. Zato sem tudi citiral 1. člen, uresničevanje pravic in dolžnosti, ki jih naj ima poslanec. To pa je, da je seznanjen s predlogi, ki prihajajo v državni zbor, da o njih lahko razpravlja, da ima svoje mnenje, da vlaga popravke in da daje soglasje ali pa tudi, če je treba, odklonilno stališče. Namreč, v tem predlogu so slabosti - da; prvič, ni splošne razprave, se pravi, poslanci nismo dodobra seznanjeni s tem predlogom; poslanci ne morejo vlagati amandmajev, vlagajo lahko v prvem delu poslanske skupine, po obravnavi zaključnega, bom jaz imenoval, zaključnega predloga proračuna, pa niti poslanske skupine niso več tiste, ki bi lahko predlagale amandmaje. Jaz bi temu raje mogoče rekel, popravki. Poleg tega delovna telesa po tem predlogu nimajo celotnega pregleda nad področjem, ki ga pokrivajo. Namreč, takrat ko se delovna telesa sestanejo, lahko tudi druga razpravljajo o proračunu. In ker vemo, da se pri nas prekrivajo področja, ki jih posamezna delovna telesa pokrivajo, to se pravi, da lahko za delovno področje drugo delovno telo pripravi amandma, za katerega pač drugo delovno telo ne ve. To se pravi, nima pregleda nad področjem. In to je slabost tega predloga. Kot sem že dejal, smo v SDS pripravili določen popravek, ki bi naj šel v smeri racionalnosti, večje preglednosti, pri tem pa ne bi bistveno vplival na podaljšanje roka. Gre za podaljšanje petih dni, kar pa bi bistveno pripomoglo k boljši preglednosti in pa seveda boljši seznanitvi poslancev. Kajti predlagamo, da bi se seznanitev, od takrat ko predsednik državnega zbora javno objavi ali pošlje poslancem predlog, da bi poteklo ne samo 5 dni, ampak 10; to pa iz razloga, ki sem ga omenil. Gre za takšna velika sredstva. In pa seveda, da bi lahko tudi sklicali zainteresirana delovna telesa, ki bi lahko obravnavala proračun takrat, ko bi amandmaji bili znani. To se pravi, bi imeli celoten pregled nad financami in pa seveda tudi njihovo porabo, kar je najbolj bitno. Za to odpravo te pomanjkljivosti bi res porabili 5 dni več, namesto 40 45, napram sedanjih 57 dnem, vendar če imamo v mislih, da gre za četrtino bruto nacionalnega proizvoda na letni ravni ali pa, če hočete tudi primerjavo 600 tisoč tolarjev na vsakega državljana in državljanko Republike Slovenije, potem verjetno tudi tistih 5 dni ne bi bilo tako hudo pogrešati, bistveno bi pa lahko prispevalo k kvaliteti in pa k vsebini tega našega dela. Naša osnovna zamisel je bila ta, da bi podaljšali za teh 5 dni obravnavo v državnem zboru, s tem pa bi jasno imeli pregled, da bi delovna telesa lahko razpravljala o kompletnem proračunu in pa, seveda, da bi imeli čas za seznanitev nekoliko daljši. Namreč,v petih dneh se seznaniti s tako obilnim gradivom, to je malce težko, to moramo priznati. In v tem smislu smo tudi vložili amandmaje. Pri posameznih amandmajih bomo tudi skušali podati kratko razlago, tako da bo stvar bolj jasna, kako smo si zadevo zamislili. Vsekakor pa smo prepričani, da bi to bistveno prispevalo k namenu, ki so ga imeli predlagatelji. Smo prepričani, da predlagatelji so imeli dober namen, vendar rešitve vedno pa niso bile najbolj posrečene, zato smo skušali to popraviti. Drugi del sprememb poslovnika pa govori o nadzoru, to je o finančnem nadzoru in pa o nadzoru varnostnih in obveščevalnih služb. To je zelo, bom rekel, problematično področje, vendar če je dobro urejeno, so stvari takšne, kot si jih verjetno vsi tudi želimo in si bi jihtudi želeli. Te rešitve so nekako v smislu dogovorov - bom rekel - večine poslanskih skupin in te rešitve so sistemske in urejajo tudi razmere, ko ne bi bil nadzor, funkcioniranje nadzora, v parlamentu toliko odvisen od rezultatov volitev. In menimo, da je to dobra rešitev in zato seveda to podpiramo. Glede celotne spremembe bi pa dejal sledeče - da zaključim; namen je prav gotovo dober, veliko rešitev je dobrih. Prepričani pa smo, da z amandmaji, ki smo jih vložili s strani Socialdemokratske stranke bi ta predlog bistveno izboljšali, tudi zracionalizirali in pa stvar bi postala bistveno bolj pregledna. Mislim pa, da je to ravno tisto, kar si vsi želimo in pa kar je tudi smisel našega dela. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Petan. Besedo dajem kolegu Delaku, ki bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni zbor! V naši poslanski skupini ugotavljamo, da je na vsak način potrebna sprememba poslovnika. Torej potrebna sprememba poslovnika. Namreč, dosedanja praksa kaže, da obstoječi poslovnik ne omogoča racionalnega poslovanja. Mi se zavzemamo na nek način za - kar se bo mogoče komu čudno zdelo - nek industrijski pristop: na koncu dneva, zasedanja državnega zbora mora bit nek rezultat. To seveda ni toliko pa toliko komadov proizvodov, ne vem česa drugega, ampak so to neki sklepi, nek zakon, neka stališča. Iz sedanje prakse seveda ugotavljamo, da temu velikokrat ni bilo tako, ker je pač poslovnik omogočal, da so nekateri zlorabljali načela poslovnika. In še ena stvar. Kako pa je to urejeno v drugih državah? Ne bo menda kdo trdil, da če nek poslanec nima pravice desetkrat nastopati in desetkrat ponavljati eno pa isto, povedati pa nič novega, da je to zavor demokracije, da to ni demokratično. V drugih parlamentih je zelo jasno, kako te zadeve gredo. Zelo jasno. In zaradi tega se ne strinjamo seveda s tistimi, ki govorijo, da v kolikor nek poslanec ne bo mogel neomejeno razpravljati, da je to nekako nedemokratično. Poslanec mora biti sposoben, da v tistem nekem kratkem času pove vse tisto, kar se tiče pač dnevnega reda oziroma tiste točke, ki je na dnevnem redu. Zaradi tega, da ne bom dolg, tukaj povem; naša poslanska skupina bo podprla vse tiste amandmaje, ki imajo cilj racionalizirati delo v državnem zboru. Ne bo pa podprla seveda tistih amandmajev, ki nimajo tega cilja; seveda, ob spoštovanju demokratičnih norm. To pa ponovno poudarjam zaradi tega, ker me bo kdo napadel, češ, kje je pa zdaj demokracija: ob upoštevanju demokratičnih norm. Zaradi tega bomo v tem konkretnem slučaju podprli vse tiste amandmaje, ki se tičejo skrajšanega sprejema proračuna, ne bomo pa podprli tistih amandmajev, ki se tičejo pravic 1/3 poslancev. Zdi se nam nekako, da ni pravilno, da podrejamo spremembe poslovnika zahtevam ali pa izsiljevanju, tudi če hočete, neke konkretne poslanske skupine. Ker seveda, če bomo na to pristali, bo potem tudi neka druga poslanska skupina čez nekaj časa zahtevala, da se spet nekaj spremeni, ker sejim bo pač dozdevalo, da to ni v korist. Zaradi tega, ponavljam še enkrat: podprli bomo tisti del, ki se tiče sprememb proračuna, ne pa seveda tistih drugih določb. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Delak. Hkrati pa dajem besedo kolegu Štembergerju, da predstavi stališča poslanske skupine v Stranki mladih Slovenije. Prosim tiste, ki prebirajo dnevne novice, da to delajo diskretno in s tem ne kažejo slabega odnosa do govornikov, ki jim sporočajo stališča. Kolega Štemberger bo to storil zdaj.
Hvala za besedo. Ustava priznava državnemu zboru parlamentarno avtonomijo, na podlagi katere državni zbor sam ureja svoje delo in poslovanje in tudi sprejem državnega proračuna. V stranki mladih se strinjamo, da je potrebno postopke za sprejem proračuna urediti na način, ki bo državnemu zboru omogočil racionalno in učinkovito delo in s tem sprejetje proračuna, ki bo pravočasen, in ki bo omogočil nemoteno financiranje države. Vendar mora biti proračun stvar pretehtanega premisleka in kar največjega soglasja vseh poslancev. Da ugotavljamo, da vloženi predlog sprememb poslovnika, glede sprejemanja državnega proračuna, ki so ga vložili poslanci koalicije, omejuje ustavno pravico poslancev, da kot predstavniki vsega ljudstva ne le odločajo, temveč tudi sodelujejo pri pripravi predlogov. Zato se nam zdi nedopustno, da v imenu racionalnosti poslanec izgubi možnost vlaganja amandmajev na predlog proračuna. Takšna ureditev, ki jo vsebuje že omenjeni predlog, niža demokratične standarde in predstavlja kar radikalen poseg v dosedanjo ureditev. V želji po konstruktivnem delovanju v Stranki mladih Slovenije podpiramo amandmaje poslanske skupine socialdemokratske stranke k 3. členu in tudi k 7. členu. Prvi amandma zagotavlja poslancem, da v prvi obravnavi s svojimi predlogi amandmajev vladi predlaga svoje videnje sestave predloga proračuna; drugi pa omogoča neposredno vlaganje in glasovanje o posameznih amandmajih, ki jih podpre poslanska skupina; ker vsem štirim opozicijskim strankam omogoča neposredno vlaganje amandmajev. Ta dva amandmaja sta minimalna popravka predloga sprememb dopolnitev poslovnika državnega zbora Republike Slovenije in bistveno ne bosta vplivala na hitrost sprejemanja proračuna, za katerega tudi mi želimo, da se najhitreje sprejme, saj se zavedamo problemov, ki nastajajo zaradi začasnega financiranja - na primer, v šoli nimajo sredstev niti za papir, ogroženo je delo vrtcev delovanje številnih socialnih in razvojnih projektov, da o normalnem delu vlade niti ne govorimo. Obenem pa jemljemo to rešitev kot izredno in začasno in ne kot temeljno izhodišče za oblikovanje postopkov v novem poslovniku državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Sprašujem, ali želi še katera od poslanskih skupin predstaviti svoja stališča pred splošno razpravo poslank in poslancev. Ugotavljam, da ne, in dajem besedo poslankam in poslancem. Samo kolega Jerovšek bo imel to možnost, da bo lahko govoril brez omejitve časa, ostali diskutanti bodo imeli omejitev petih minut. Kolega Jerovšek, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot je bilo že rečeno od predstavnika naše poslanske skupine, se strinjamo z racionalizacijo postopkov sprejemanja proračuna in tudi s členi, ki omogočajo nek nadzor oblasti v tej državi. To, kar se sprejema s spremembo 141. člena, ni tisto, kar bi bilo dovolj za to državo in za kontrolo oblasti v tej državi, vendar je izšlo kot kompromis, kompromis na neki zelo nizki ravni, ki bi naj omogočil nadzor v tej državi. Zato obžalujem, da smo izza govornice slišali tudi mnenja, da gre za izsiljevanje določenih skupin v parlamentu, in smo celo slišali včeraj tudi govor o ultimatih. Spoštovane kolegice in kolegi, operativni in parlamentarni nadzor, delno efektivni nadzor oblasti v tej državi - ta država potrebuje ta nadzor bolj kot Sahara vode. Namreč, brez teh minimalnih instrumentov nam izkušnje kažejo, da se je oblast in sedanja koalicija, moram reči grd izraz, povampirila, in brez tega bo na zelo brutalen načinizvajala svojo oblast. Vendar, kot sem rekel, to je nekaj minimalnega in pozdravljam, vendar sam osebno dvomim, da bo omogočalo ta minimalni efektivni nadzor in da za tem stoji iskrena želja in da so se za tem kompromisom iskreno združile sile v tem parlamentu. Namreč, včerajšnje glasovanje o spremembi dnevnega reda pomeni dejansko tihi dogovor za nezaupnico predsedniku državnega zbora, gospodu Pahorju. Ta nezaupnica je bila izglasovana, in vemo, zaradi česa - ne zaradi osebe gospoda Pahorja, pač pa zaraditega, ker se je v tej hiši trudil za nek minimalni nivo kompromisa. Ta nezaupnica, seveda, ima hude posledice in kaže na to, da bo največja stranka s pomočjo svojih satelitov skušala izigrati še tisti minimum, ki je bil dogovorjen. Če preidem na tisti del poslovnika, ki se nanaša na sprejemanje proračuna države. Strinjam se, da je sedanja rešitev bila predolga, da na tem področju včasih ovira potrebe države. Vendar pa sem razočaran, da se je ta iskreno izražena volja in tudi pravzaprav soglasje večine poslanskih skupin že sprevrgla v zlorabo tega soglasja o skrajšanju postopka sprejemanja proračuna. Namreč, zlorabo v tem smislu, da se omejuje možnost vpliva poslancev pri sprejemanju državnega proračuna in tako vplivanja na izvršilno oblast, da bi bila državna blagajna izraz državnih potreb, teženj ljudi na terenu, ki prek poslancev izražajo svojo voljo. To, da je danes v 216. členu predlaganega zakona stoji, da samo poslanske skupine, delovna telesa lahko predlagajo amandmaje na proračun, je po mojem napad na inštitut poslanca. To je pravzaprav zniževanje statusa poslanca na nivo režimskega hlapca. V slučaju koalicijskega poslanca je ta pretvorba poslanca v režimskega poslanca popolna. V slučaju opozicijskega poslanca pa mu jemlje stopnjo individualnosti in trdno sem prepričan, da s tem praktično opozicijski poslanci tudi de facto nimajo več možnosti, da bi z "bilo kakšnim" amandmajem opozorili na nelogičnosti predlaganega proračunskega dokumenta; v tem smislu, da bi tudi v slučaju najhujše nelogičnosti inv slučaju, da je na nekem področju predlog proračuna popolnoma sprt z interesi države, nekega okolja, nekega resorja, da bi lahko opozicijski poslanci na to imeli inštrumente, da bi na to opozorili in tudi uspeli. Ker gre za omejevanje pravic poslancev in inštituta poslancev, sem trdno prepričan, da je to v nasprotju z 82. členom ustave, ki pravi, da poslanci niso vezani na nobena navodila. Če pa lahko vlagajo amandmaje samo kot poslanska skupina, je jasno, da ima vodja poslanske skupine možnost zavrniti določeno mnenje poslanca, določen predlog poslanca, ker se to usklajuje. In trdno sem prepričan, da bo tak predlog spremembe poslovnika ustavno sodišče zadržalo in da s tem ni možno prodreti. Vendar morda je ravno to za letošnje leto namen. Trenutna oblast ne potrebuje proračuna, prav gotovo. V slučaju, ko padejo vsa pravila, ni potreben proračun. Za vladanje je tako enostavnejše, morda se da tudi, če bi bil resen interes, nekaj več prihraniti in mislim, da v tem letu ni pravega interesa, da bi do konca leta v državi bil sprejet proračun. Takšne primere smo že imeli. In jaz mislim, da bi se predlagatelji takšnih sprememb, ki gredo v kolizijo z rešitvami v ustavi, morali zavedati, da v takem slučaju je to v nasprotju. Drugi namen tega je, da kot vidimo sedaj, je ukinjena splošna razprava. Po mojem bi se, kolegice in kolegi poslanci, morali zavedati svojih dolžnosti, da se - ne samo, da imajo pravico, ampak da se pogosto tudi opredelijo do potez in predlogov izvršilne oblasti. Temu se skozi ta poslovnik odpovedujete. Namen izvršilne oblasti in očitno koalicije je skozi to jasen: čim manjša transparentnost državnega proračuna, čim manjša obveščenost javnosti, čim manjše zavedanje ljudi, kam gredo milijarde državnega proračuna. In zagotavljam vam, da bo na ta način poniknjenih milijard, kot so sedaj v Elesu v zadnjih letih, kot so bile marsikje, na marsikaterem področju, na področju šolstva, recimo - tega bo stalno več. In cilj, imeti cilj pri odločanju o tem, kako bomo sprejemali proračun, netransparentnost državne blagajne, je - mislim - da - skregano z osnovnimi principi parlamentarizma. Proračunska razprava in sprejemanje proračuna je povsod v demokratičnem svetu osrednja razprava, osrednji dokument parlamenta in ni mogoče, da se temu odpovemo. Še hujše je seveda, da k dopolnjenemu predlogu proračuna po predlogu lahko odda amandmaje samo ena četrtina poslancev. Tu se jasno vidi, da si sedanja koalicija ne želi, da bi v tej državi obstajala tudi opozicija. Namreč, prag za vlaganje amandmajev na proračun postaviti nad prag opozicije, je nezaslišano, je škandalozno in da je to tako, je včeraj gospod Anderlič v studiju povedal, da sedaj pač opozicija ne more. S tem - če se boste gledali - ste priznali, da je opozicija v tej državi 22 poslancev in da ste jo s predlogom imeli namen postaviti izven možnega vpliva na "bilo kakšno" rešitev. Poglejte. Konec koncev, kot sem rekel, podpiram skrajšanje postopkov. Sem za to, da ni več tridelnega, trifaznega postopka. Zavedam se tega; vendar ne teh klasičnih institutov parlamentarizma! Zavedajmo se, da naša demokracija še ni utrjena demokracija, da je korupcija v državi na izredno visokem nivoju, da se razrašča, in ne dajati instrumentov, ki bodo omogočale samovoljo. Me pa, seveda, kot sem rekel, ne preseneča. Vi imate koalicijsko pogodbo in nek publicist je - ravno ta teden sem prebral - lucidno ugotovil, da tako kot jo izvajate in tako kot si jo zamišljate, to ni koalicijska pogodba, ampak koalicijska ustava. Vi imate koalicijsko ustavo, ki je nad ustavo države. Seveda, če so vas prepričali o tem, da je to tisti ključni dokument, potem - kot ta publicist ugotavlja - lahko postopoma ukinjate vse inštitucije demokratične države. Vemo, da je vložen tudi naslednji predlog, ki še bolj radikalno znižuje pravice in možnosti demokratičnega sprejemanja v parlamentu, ki bo skušal utišati popolnoma opozicijo v tem parlamentu: vendar ne boste ukinili opozicije, ukinili boste demokracijo. Če je to vaš namen, da imate zgolj koalicijsko ustavo in da ta država nima več ustave, ima pa koalicijsko ustavo, potem izvolite. Nekoč se je reklo, da ste dovolj pametni, da ste najpametnejši, izgleda, da je to predlog tistega ekstrahiranega uma. Hvala.
Hvala lepa. Za razpravo sta poleg replike kolega Podobnika, prijavljena - prosim, za mir v dvorani - dva govornika. To bi pomenilo, da bi lahko državni zbor odločal že pred [[...]]Boste tudi vi govorili? No, potem tudi ta možnost odpade. Bomo nadaljevali po eni uri z glasovanjem. Kolega Podobnik ima najprej repliko, potem pa po vrsti kolega Kerbrič in Kontič.
Hvala, gospod predsednik. Po nastopu poslanskega kolega Jerovška bi rad v skladu s poslovniku na kratko repliciral. Lahko bi tako rekel: "Tako govori opozicija." Seveda istočasno bi pa dodal: "Ampak ne kar povprek." Treba je imeti argumente, treba je poskušati, tudi ko si kritičen, ker moraš biti kritičen. Moraš imeti za svoj nastop argumente. In kolega Jerovšek, dovoli, da ti tukaj povem, da je v uvodu prvopodpisanih k spremembam poslovnika kolega Anderlič izrecno povedal, da vsi predlagatelji podpiramo amandma vaše poslanske skupine k 3. členu, da lahko tudi poslanci vlagajo amandmaje. To je kolega Anderlič že povedal. Jaz sem šel preveriti, ko sem slišal tvoj nastop, ko si tako ostro poantiral prav s tega vidika. In tudi na podlagi razprave na delovnem telesu smo se predlagatelji sprememb poslovnika, vodje poslanskih skupin koalicije usedli in podprli to rešitev. To je prvo. Drugo. V nastopu je kolega Jerovšek omenjal mnenje enega od publicistov, ki je kritiziral tudi koalicijsko pogodbo. Sedaj ne vem, za katerega publicista naj bi šlo. [[Pojasnilo iz klopi.]] Hvala lepa. No, jaz sem mislil en drug zapis. Mislim, da je bil v tedniku Mladina, kjer je pisalo pa naslednje: "Da je Miran Potrč tisti, ki želi najbolj neposredno in grobo zapreti usta opozicije, in da je on glavni ideolog sprememb tega poslovnika." To ni res. To ni res! Poglejte, skoraj 95% sprememb tega poslovnika, pa tudi celovitega, je predlagala skupina strokovnjakov izpred dveh let; in poslanci štirih parlamentarnih strank smo jih povzeli in v njih dodali še nekaj dodatnih določb. O teh pa smo se pripravljeni, v skladu s postopkom, z vami tudi dogovarjati in poiskati najboljšo rešitev. In pri poslancih ste nas že prepričali! In tako želimo ravnati. Jaz bi pa prosil, kolega Jerovška, ker si rekel, da želi koalicija oziroma oblast brutalno izvajati svojo oblast s temi določbami poslovnika. Besedo "brutalno" si tudi tako brutalno izrekel. Ali bi mi lahko povedal, v katerem členu sprememb poslovnika, ki so danes na dnevnem redu, vidiš to brutalnost? Kje jo vidiš - povej mi, se bomo usedli in jo bomo zmanjšali. Če je kje! Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Jerovšek je bil neposredno izzvan. Se boste odzvali? Prosim, kolega Jerovšek. Replika.
Hvala lepa. Kolega Janez Podobnik! Veseli me, da je vsaj v eni stranki naletelo na odmev moje razmišljanje. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Kot vidite, naleti na splošen odmev, ko govorite, kolega Jerovšek.
Namreč, jaz bom samo na to [[...]]
Prosim.
Namreč treba se je oglasiti proti rešitvam, ki niso sprejemljive. Jaz sem na začetku povedal, da se strinjam s skrajšanjem postopka, in tako da [[...]]Vendar besedo "brutalno" pa moram, žal, ponoviti. Namreč že zato, da se to zapiše. To so - mislim, vem, da je ta beseda malo ostra, težka, vendar je plastična. Mora biti plastična. Namreč, mislim pri tem tudi na predvideno nadaljne spreminjanje poslovnika. Mi vemo, da smo imeli ob tem silne razprave in da, recimo, skrajšanje debate poslanca, da se mu jemlje to na tak minimum, da je to reduciranje klasičnega inštituta. Vemo, da imajo v Evropi različne rešitve, vendar enkrat sem že poudaril: skozi odprto razpravo, ki so jo imeli nekoč vsi parlamenti, se je prišlo do trdne demokracije. In če mislite trdno demokracijo zapreti z zapiranjem ust opoziciji, ne bo trdne demokracije v tej državi. In to je brutalen napad - tako krajšanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ravno ta dialog med poslancema koalicije in opozicije dokazuje, da kakšne velike brutalnosti ni. Kolega Podobnik se bo prijazno odzval v tem dialogu. Prosim!
Gospod predsednik, dolžina razprav poslancev, ki bo ena pomembnih določb celovitih sprememb poslovnika, ni sestavni del tega poslovnika, ki je danes na dnevnem redu. Torej ugotavljam, da nisem dobil odgovora na konkretno vprašanje: kje, v kateri določbi sedaj predlaganih sprememb poslovnika izžareva neka brutalnost. Odgovora nisem dobil. Hvala lepa.
Torej, kolega Jerovšek, tega pojasnila ne bomo dobili, se ne boste več prijavili k besedi. Zato dajem besedo kolegu Kebriču, potem Kontiču in Cukjatiju.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Menim, in govorim v svojem imenu, da je potreba, da spremenimo poslovnik, ki se tiče enega področja, in to je področje sprejemanja državnega proračuna. Pri tem sem drugačnega mnenja kot kolega Jerovšek, da ne bi bilo prav, da spremenimo to, kar je v osnovi bilo predlagano - zdaj je amandma. Zakaj bi vsak sam individualno predlagal nekaj čisto lokalno ali po njegovem gledano, da se prikupi določenemu krogu, pri tem pa pozablja na ustavo in svojo vest da smo poslanci dolžni skrbeti za vso državo in smo odgovorni vsem volivcem, ne pa nekemu ožjemu krogu. Da nekdo ne bo pomislil, da odrekam poslancem kako pravico, saj jo želim imeti tudi sam, vendar tisti poslanec, ki je samostojno kandidiral in bil izvoljen, bo imel vso pravico po našem poslovniku, da predstavlja poslansko skupino in bo lahko samostojno vse predlagal. Na drugi strani pa, če se ne moremo poenotiti v poslanski skupini, da dobim vsaj večino somišljenikov za kak predlog amandmaja k proračunu, potem je verjetno, če večina že v poslanski skupini tako pravi, verjetno ni najbolj prav, da to sam, kot je bil že večkrat uporabljen neprimeren izraz, "solira". Toliko o proračunu. Drugi del predloga spremembe poslovnika, o katerem govori oziroma predlog spremembe dodatnega 1.a člena pa naslednje. Poglejte, če nekdo ni zadovoljen z volilnim rezultatom, je to njegov problem, ker verjetno ne more spremeniti volivcev, niti jih zamenjati, čeprav bi jih rad. Zato pa predlagati spremembo poslovnika ali zamenjavo določenega potrebnega števila, da lahko nekaj predlagaš, se mi pa zdi neumestno. Tudi perspektivno: če bo vsaka politična opcija predlagala spremembe poslovnika tako, kot jih bo v danem trenutku ali v njenem mandatu to ustrezalo, kam bomo prišli? Če le malo pogledamo preko ograje svojega vrta - to se pravi, poglejmo malo v tujino - pa bomo videli v sosednjih državah, da se menjajo bodisi, da katera stranka dobi večino - pač vlada tako, kakor misli, da je prav, pa je čisto vseeno, ali opozicija šteje24 članov ali pa 44. Čisto vseeno! Na drugi strani, saj ni teža opozicije v tem, kako številčna je, ampak je teža opozicije v dobrih konstruktivnih, boljših predlogih, kot jih ima vlada. Kdo jih iz vladne sredine - govorim v svojem imenu: prvi bom podprl vsak boljši predlog, vsako konstruktivnejšo zadevo, ne bom pa enostavno podpiral in poslušal dolgotrajnih, da tako rečem, ponavljajočih se replik, trditev, nastopov, govorjenja o enem in istem. Zato menim, da ni prav, da spreminjamo to v eno tretjino, saj v poslovniku imamo sedaj, če to zahteva polovica članov. Verjemite mi, da bom vedno pritegnil tistim, ki bodo imeli kaj konstruktivnega, in bom obsojal in se postavil na stran pravičnosti tistih, če bomo videli ali vsaj posumili v določeno nepravilnost in če bo kot taka potem preiskovana, in seveda tudi raziskana in argumentirana, potem morajo slediti sankcije. Zato izjavljam, da ne podpiram tega predloga za spremembo na eno tretjino, ker je to čisto navadno izsiljevanje, če določene politične opcije nekaj v danem trenutku, kakršne so politične karte razdeljene, ne ustreza. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Kontič, potem pa kolega Rokavec. Prosim!
Hvala lepa. Že na seji komisije za poslovnik sem opozoril, da je po mojem mišljenju ta način reševanja sporen - v mislih imam spremembo 141. člena poslovnika. Ko se namreč predstavniki poslanskih skupin - ali bolje rečeno, političnih strank, ki so zastopani v tem parlamentu - ne morejo dogovoriti, kdo je v parlamentu pozicija in kdo opozicija - ali kot bi dejal moj bivši poslanski kolega gospod Hvalica, kdo je opozicija pod A in kdo je opozicija pod B - se v tem primeru lotimo sprememb poslovnika. Naj zapišemo, da je pravica večine, do sedaj večine, podeljena enitretjini in rešimo na ta način to zagatno situacijo, ki je v pogovorih nastala. Če bo to cena - kljub vsem pomislekom, ki jim imam - za navidezni mir v tej naši hiši, je seveda vredno to ceno tudi plačati. Toda že sedaj mi je jasno, da s tem težav ne bo konec. Že sam nastop kolega, gospoda Jerovška me v to prepričuje. Želeti si, da bi bil cilj koalicije oziroma vladnih strank, da bi si želela močno opozicijo, po mojem ni povsem razumljivo. Pokazalo se bo v nadaljevanju, da je izvajanje teh določb poslovnika 141. člena, tudi če bo ta sprememba sprejeta, da se tudi potem, po tej rešitvi, zapleti nadaljujejo. S to rešitvijo dejansko odpiramo možnost, da se vrnejo na vodilna mesta, tako v delovnih telesih kot v državnem zboru, tisti naši kolegi in kolegice, kiso včeraj odstopili. Bojim pa se, da to ne bo dovolj in da bo kaj kmalu zahteva ponovno po spremembi poslovnika, na ta način, da v poslovniku natančno opredelimo, kdo je pozicija in kdo opozicija v tej dvorani. Hvala lepa.
Hvala lepa. Časa je dovolj, da ima nastop kolega Rokavec, po njegovem nastopu bomo delo za dopoldan prekinili.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Jaz bi dejansko se navezal bolj na določbo novega 3. člena poslovnika oziroma spremembe v 216.a členu. Tudi o tem, kar je bilo že danes govora. Namreč, rečeno je bilo že, da tudi s strani strank koalicije je prišlo do dogovora, da bodo tudi poslanci lahko vlagali amandma, ampak kljub vsemu, tudi to, kar je že gospod Jerovšek prej omenil in na nek način okarakteriziral, kakšna je na nek način v tem primeru vloga pozicijskega ali opozicijskega poslanca. Mislim, da je vsak poslanec: ali pozicijski ali opozicijski v tem primeru čisto na istem. Čisto na istem. Vsakemu je na nek način - mu naj bi bila, če ne bi bila ta določba še naprej v poslovniku - okrnjena na nek način neodvisnost, določena neodvisnost pri predstavitvi pomembne problematike, mogoče njegovega področja, ki pa je pri državnem proračunu kot krovnem letnem dokumentu sigurno za vsakega poslanca še kako pomembna. In na nek način mislim, da je zdaj potrebno pozdraviti to odločitev, da bo sprememba poslovnika na nek način tudi to možnost poslanca omogočila, predvsem tudi s tega vidika, namreč razprava se bo zdaj odvijala - kar je bistveno bolje, racionalno - v matičnem delovnem telesu. Vemo pa, da vsi poslanci ne moremo prisostvovati razpravi v določenem matičnem telesu. In iz tega vidika je sigurno tudi ta določba še kako umestna. Mislim pa, da časovno rok sprejemanja proračuna ne bo s to določbo okrnjen. Dejansko pa bo predlagana sprememba poslovnika v tem delu gotovo pripomogla k bistveni poenostavitvi in tudi k racionalizaciji pri sprejemanju proračuna. Toliko na kratko. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Rokavec. Ura je točno 13.00. Kolega Podobnik je dvakrat pozval kolege, da če naletijo kje na brutalnost, da na to opozorijo; če se komu to zgodi v času odmora, naj to prijavi predsedstvu ob začetku nadaljevanja seje, ob 14.30 uri. Dober tek želim!
Lep popoldan želim. Spet moram opozoriti spoštovane kolegice in kolege, da so pozabili kartice v glasovalnih napravah, vsekakor v dvorani ni toliko poslancev, kolikor je številka na displeju. Zato izkoriščam to priložnost, ko ura še ni pol tretja, da vabim tisti, ki želijo sodelovati v razpravi, ki bo sicer zahtevala dvotretjinsko večino za odločitve, da pridejo v dvorano in sodelujejo v razpravi. Naj opozorim, da ni veliko prijavljenih za nadaljevanje razprave, tako da v primeru, da novih interesentov ne bi bilo, bomo precej kmalu o odločali o tej točki dnevnega reda. Ponovno moram opozoriti kolege in kolegice, ki so v svojih pisarnah ali kje drugje, vsekakor ne v dvorani in imajo v glasovalni napravi kartico, da to ni v skladu s poslovnikom. Prosim kolege in kolegice, da pogledajo na sosednje mize in pri kolegicah in kolegih, ki niso navzoči, kartico vzamejo iz glasovalnih naprav; mislim, da to ne bi bilo kršenje njihove integritete. Nasprotno, v drugačnem primeru moramo zaustaviti delo zbora, dokler se ne javijo v državni zbor. Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo popoldansko zasedanje državnega zbora. Smo pri 3. točki dnevnega reda, to je pri obravnavi predloga sprememb in dopolnitev poslovnika državnega zbora Republike Slovenije. Potem ko so za predlagateljem spregovorili predstavniki poslanskih skupin in nekateri poslanci, imam prijavljena še dva za razpravo, ki je omejena na 5 minut. To sta kolega Cukjati in dr. Bernik. Najprej vabim k besedi kolega Cukjatija. Imate besedo. Vse ostale pa prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 48 kolegic in kolegov, zbor je sklepčen. Lahko odloča. [[Navzočih je 48.]] Gospod Cukjati ima besedo. Imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! K A1. členu bi imel samo kot repliko na nekatera izvajanja. In sicer, čudim se, zakaj ob splošni določbi oziroma praksi, da nadzorne odbore vendarle vsebinsko ureja večina članov iz opozicije, zakaj so vendarle zelo nasprotujoča si mnenja glede tretjinske določbe, da torej tretjina članov te komisije oziroma odbora lahko zahteva dokumentacijo proračunskih porabnikov. Menim, da v kolikor vlada, in o tem sem prepričan, ali drugi proračunski uporabniki delajo z državnim denarjem tako, kot je treba in prevladuje mnenje čistih računov in dobrih prijateljev, potem ti uporabniki javnih sredstev se nimajo česa bati, nimajo kaj skrivati dokumentov in menim, da ni v interesu vlade, dabi skrivala in onemogočala dostop do teh dokumentov. Zato sem prepričan, da bo ta amandma tudi sprejet. Glede poslovnika, ko obravnava sprejemanje državnega proračuna, se mi pa zdita sporni dve določbi, in sicer najprej omejitev oziroma črtanje javne razprave. Z ozirom na to, da je pravica poslancev, kot smo slišali v repliki gospoda Podobnika, nekako že dogovorjena, da bo vsak poslanec le lahko predlagal amandmaje, sem nekoliko pomirjen, kajti sicer bi bila resnično kršena ustavna pravica in pa zakonska dolžnost poslanca, da vpliva kot posameznik in ne v imenu ali v okviru svoje poslanske skupine, motena. Pa vendarle menim, da javni razpravi se težko izognemo pri obravnavi tako važnega dokumenta, kot je proračun. Zato sem tudi prepričan, da bo amandma, ki ohranja javno razpravo, tudi sprejet. Toliko sem imel pripomb, ker menim, da smo na splošno poslanci le preveč osveščeni in premalo mazohistični, da bi šli v samo amputacijo svojih pravic. Hvala lepa.
Zadnji na mojem seznamu je dr. Bernik, ker bo tako tudi ostalo. Potem bomo kmalu prešli na glasovanje. Še enkrat opozarjam tudi tiste kolegice in kolege, ki jih ni, da sta za odločitev potrebni 2/3 večine. Imate besedo, dr. Bernik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi poslanci! Po tako dobrem kosilu sem skoraj pozabil, kaj sem hotel govoriti. [[Smeh.]] Po kosilu, ki nam ga toliko ljudi zavida. Vendar sem se spomnil nekaj, kar mi je ostalo v želodcu debate prej, in to je bila beseda "izsiljevanje", kisem jo slišal. Ne bom ponavljal drugih stvari, s katerimi se strinjam, kar se tiče napak v predlaganih amandmajih oziroma slabosti teh amandmajev. Vendar bi rekel to, da vlada predlaga oziroma nekatere skupine poslancev predlagajo čim krajši postopek za te spremembe. Rad bi rekel, da dejansko mi delamo vladi veliko uslugo, kljub temu, da je vlada "zamočila" datume in tako dalje. Zdi se mi, da moramo ob tem tudi povedati, da ne bomo v bodoče tolerirali takšnih zamud in da te spremembe ne bodo dodatna motivacija za vlado, da zavlačuje. Upamo, da bomo tudi državni proračun kmalu sprejeli. Vendar pa bi rad šel nazaj k besedi, ki mi je ostala v želodcu, torej "izsiljevanje". In sicer ga je bilo slišati z ozirom na predlagane spremembe člena 141. Gotovo je racionalizacija poslovanja državnega zbora v našem skupnem interesu, vendar ne bi želel, da to ostane nekako po ideji dirigirane demokracije, ker tam je pa racionalizacija popolna. In bi želel, da se zavedamo tega, da je kompromis v političnem življenju potreben in mislim, da ga bomo še dostikrat morali narediti na eni kot na drugi strani. Zato se mi zdi povsem neumestno, da se tukaj govori o izsiljevanju. Kompromisi so del politike, del demokracije, takšne kot je naša in katero hočemo izboljšati. Hvala.
Gospod Terčon, imate repliko.
Hvala, gospod predsednik. Repliko imam gospodu Berniku. Jaz bi mu skoraj "pritegnil". Dvomim, da je šlo v primeru rešitve iz 141. člena za izsiljevanje. Tudi težko bi temu pritegnil, zato ker moč opozicije, kot se je nekoč izražal Hvalica, je relativno majhna, 22 poslancev. In mislim, da ni šlo za izsiljevanje. Šlo je pa za nekaj drugega, kar je podobno, vsaj sliši se podobno - šlo je za barantanje, to je bolj točen izraz, zato ker pri tejzgodbi ni bila udeležena samo opozicija, ampak je bila tudi pozicija. In šlo je za barantanje, po mojem prepričanju, in to za relativno slabo barantanje, zato ker je tudi izdelek relativno slab in ni primerljiv z evropskimi parlamenti. Seveda je v prid relativno šibke opozicije, in mislim, da je celo dobro zbarantala opozicija. Moram pa reči, da sam tega ne bom podprl, ravno zaradi tega, ker to ni rešitev, ki je primerljiva z drugimi evropskimi državami. Hvala.
Hvala lepa. Ugotavljam, da nihče drug ne želi več razpravljati, in zaključujem razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo ter odločanje o posameznih členih predloga sprememb in dopolnitev poslovnika. Ob tem vas želim opozoriti, da bodo na podlagi 94. člena ustave vse vsebinske odločitve v zvezi s tem poslovnikom sprejete, če bosta zanje glasovali dve tretjini navzočih poslancev. Zato bom posebej ob tem glasovanju prosil za red in disciplino v dvorani. Rad bi vas opozoril na stališče poslovniške komisije zbora, da v tem primeru, ko zbor odloča z dvotretjinsko večino navzočih poslank in poslancev, lahko - poudarjam še enkrat - lahko glasujejo le poslanci, ki so prijavili svojo prisotnost pred glasovanjem. To sem posebej poudaril zato, da kolegialno pogledamona mize svojih kolegic in kolegov, ki so odsotni, ali nimajo morda po pomoti vloženih glasovalnih kartic v napravah. Hvala lepa. Zboru predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj ena tretjina navzočih poslancev. O tem predlogu glasujemo, torej o predlogu, da se skupaj glasuje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Navzočih je 62 kolegic in kolegov. 61 jih je predlog podprlo, nihče mu ni nasprotoval in je predlog sprejet. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Rad bi vas opozoril, da bomo pri pregledu amandmajev sprememb in dopolnitev poslovnika upoštevali tisti dokument, ki je v vaših rokah, ki ima številko 3 in pod njim piše "novo, 3. točka, 3. redna seja državnega zbora, EPA 41-III ". Tako. Mislim, da lahko gremo od amandmaja kamandmaju in odločamo o njegovi primernosti. K novemu A1. členu so vloženi amandmaji, tako kot jih imate pod štirimi zaporednimi točkami tudi navedene. Predlagam, da glasujemo po vrstnem redu. Najprej amandma na amandma poslanskih skupin Nove Slovenije in SDS, ki ga je vložil kolega Tone Anderlič. Predlagam, da amandmajev, glede na to, da imamo pred sabo dokument, ne bi bral, razen če kdo v kakšnem hipu ne bi vedel, o katerem amandmaju glasujemo; v tem primeru bi njegovo vsebino prebral. To je amandma za novi drugi odstavek 141. člena, h kateremu naj se doda novi tretji odstavek, ki se glasi, kot je napisano v nadaljevanju. Drugi amandma je amandma poslanske skupine Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke. V kolikor je sprejet ta amandma, sta amandmaja pod točko tri in štiri brezpredmetna. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem glasujemo o amandmaju vlagatelja kolega Antona Anderliča. Glasujemo. Navzočih je 66 kolegic in kolegov. 54 jih je predlog podprlo, 7 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 7.]] Predlog amandmaja je sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju, predlagateljev poslanskih skupin Nove Slovenije in Socialdemokratske stranke. Glasujemo. Navzočih je 67 kolegic in kolegov. 51 jih je predlog podprlo, 9 pa ne. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 9.]] Kot predlagatelj drugih dveh naslednjih predlogov amandmaja ju umikam, ker sta bila smiselno izglasovana v prvih dveh glasovanjih. K 1. členu imamo amandma na amandma vlade. Predlagatelji so kolegi Tone Anderlič, Miran Potrč, Ivan Kebrič, Janez Podobnik. Želi kdo besedo? Prosim? In drugi, pardon, da, vlade Republike Slovenije. Se opravičujem, imamo dva predloga, dva amandmaja. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Potem bomo glasovali najprej o prvem skupine poslancev Anderliča, Potrča, Kebriča in Podobnika. Glasujemo. Navzočih je 68 kolegic in kolegov. 66 je glasovalo za, dva sta temu nasprotovala. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 2.]] Amandma na amandma vlade k 1. členu je sprejet. Predlagam, da odločamo o amandmaju vlade Republike Slovenije, pri amandmaju pod zaporedno številko dva. Glasujemo. Prosim? Glasujemo. V dvorani je navzočih 68 kolegic in kolegov. 50 jih je predlog podprlo, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Sedaj bomo glasovali o besedilu 1. člena v celoti. Glasujemo. V dvorani je navzočih 68 kolegic in kolegov. Predlog je podprlo 67 izmed njih, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo 1. člena sprejeto. K 2. členu so predloženi trije amandmaji. Želi kdo besedo o njih? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in odločamo o prvem. Predlagateljica je vlada Republike Slovenije. Nanaša se na prvi odstavek 216. člena. Glasujemo. 69 kolegic in kolegov je navzočih. Za predlog za amandma je glasovalo 68 izmed njih, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sprejet. Poslanska skupina Socialdemokratske stranke k drugemu odstavku 216. člena predlaga amandma, o katerem glasujemo. Prosim. V dvorani je navzočih 69 kolegic in kolegov. 21 jih je predlog sprejelo, 42 pa ne. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Pod zaporedno številko tri imam prav tako predlog poslanske skupine Socialdemokratske stranke k tretjemu odstavku 216. člena. O njem glasujemo. V dvorani je navzočih 69 kolegic in kolegov, 18 jih je predlog podprlo, 46 pa ne. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 46.]] Tako smo odločili o treh amandmajih in glasujemo o besedilu 2. člena v celoti. Glasujemo. V dvorani je navzočih 70 kolegic in kolegov. Besedilo 2. člena podpira 50 kolegic in kolegov, 14 pa mu nasprotuje. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je besedilo 2. člena sprejeto. K 3. členu imamo vložene tri amandmaje. Po vrstnem redu: najprej Socialdemokratske stranke oziroma poslanske skupine, potem predlagateljev, kolegov Anderliča, Delaka, Potrča in na koncu vlade Republike Slovenije. Želi kdo o teh treh amandmajih razpravo? [[Ne želi.]] Potemtakem bomo odločali po vrstnem redu. Najprej o prvem amandmaju, poslanske skupine Socialdemokratskestranke, da se v prvem odstavku 216. člena za besedno zvezo "lahko vložijo" doda beseda, ki se glasi "poslanci". Glasujemo. Navzočih je 71 kolegic in kolegov, 67 jih je glasovalo za, 3 so glasovali proti. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke sprejet. V 3. členu naj bi se spremenil odstavek 216.a člena. To predlagajo predlagatelji: kolegi Anderlič, Delak in Potrč. O tem amandmaju glasujemo. V dvorani je navzočih 70 kolegic in kolegov. 52 jih je ta predlog podprlo, 9 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Končno, tretji je ostal brezpredmeten. Tako smo sprejeli dva amandmaja in moramo odločiti o besedilu 3. člena v celoti. O tem glasujemo. V dvorani je navzočih 70 kolegic in kolegov. Besedilo člena jih je podprlo 55, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je besedilo 3. člena sprejeto. K 4. členu imamo vložene tri amandmaje, odbora za finance, pri čemer je sprejetje tega amandmaja usodno za drugi in tretji, ki postaneta v tem primeru brezpredmetna. Zato bomo najprej odločali o tem. Želi kdo pred tem razpravo? Kolega Pucko.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je razpravljal o spremembah poslovnika in v zvezi s tem predlagal amandmaje k 4., 5., 7., 8., 9. in 10. členu. Sedaj smo pri 4. členu. Glede na vlogo, ki jo ima matično delovno telo, je to vlogo potrebno tudi jasneje opredeliti in smo v zvezi s tem predlagali amandma, o katerem je sedaj govora. Po mojih informacijah predlagatelji sprememb poslovnika s tem soglašajo. Predlagam, da ta amandma tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Pucko. Želi še kdo besedo? Prosim, kolega Petan.
Hvala za besedo. Torej, jaz bi rekel, da je tu mogoče malo ponesrečena tista beseda "sprejme", da bi bilo boljše "predlaga". To nerodnost smo mi rešili s svojim amandmajem, zato mislim, da bi bilo boljše, če tega prvega zavrnemo in sprejmemo vsaj tretjega, ker bi bilo bolj usklajeno. Gre namreč za tudi, bi rekel, slovnično in pa redakcijsko, če lahko tako rečem. Razmislite in mogoče se boste strinjali z nami. Boljše bi bilo tako. Hvala lepa.
Dobro. Kolega Pucko, želite? [[Ne.]] Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potem bomo odločali najprej o amandmaju pod zaporedno številko ena. Če je sprejet, sta amandmaja pod točko dva in tri brezpredmetna. V nasprotnem primeru bomo odločali tudi o njiju. Glasujemo o prvem amandmaju. Navzočih je 71 kolegic in kolegov. Predlog je podprlo 49, proti pa je glasovalo 17. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. V tem primeru sta amandmaja pod točko dva in tri brezpredmetna. Sedaj bomo glasovali o 4. členu v celoti. Pardon! Ker se je besedilo 4. člena spremenilo v celoti, nam o tem zdaj ni potrebno glasovati. K 5. členu imamo vložena dva amandmaja, vlade Republike Slovenije in odbora za finance in monetarno politiko. Želi kdo razpravljati o teh dveh amandmajih? Kolega Pucko in kolega Petan.
Hvala lepa, gospod predsednik. Amandma odbora jasneje opredeljuje dopolnjen predlog proračuna, in to je v bistvu v skladu z 8. členom predlaganega besedila novele sprememb poslovnika. Zato predlagam, glede na to, da se predlagatelji s takšno spremembo strinjajo, da amandma podprete. Hvala lepa.
Kolega Petan.
Hvala za besedo. Torej mislim, da prvi amandma sploh ni v duhu tega, kar so imeli predlagatelji namen, namreč da bi se skrajšal postopek sprejemanja državnega proračuna. Če se črta teh 30 dni, to pomeni, da ima vlada v bistvu proste roke, kdaj sploh lahko odgovori - lahko odgovori seveda prej, ampak tudi če je bilo najkasneje v 30 dneh, to pomeni, da je neka opredelitev 30 dni; če pa tega roka ni, pa to lahko pomeni eno leto. Mislim, pretiravam, ne mislim, da bi bilo eno leto, vendar se lahko zgodi, lahko se zgodi, da bi ta rok bil prekoračen. Glede na to, da mi gospod Anderličkaže proti, mislim, da je zadeva urejena. Hvala lepa.
Prosim, da si ne pošiljate sporočil med razpravo. Vlada bi se rada opredelila do tega. Gospa državna sekretarka, prosim.
Lepa hvala za besedo. Na odboru za finance je bilo razjasnjeno, da je pravzaprav vlada narobe razumela ta člen poslovnika, zato umikamo svoj amandma. Hvala lepa.
Dobro. Vlada je torej umaknila prvi amandma in potemtakem glasujemo samo o drugem. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potem glasujemo o amandmaju k 5. členu pod zaporedno številko 2, odbora za finance in monetarno politiko. Glasujemo. V dvorani je navzočih 71 kolegic in kolegov. Predlog odbora za amandma je podprlo 59, 4 kolegi in kolegice pa so mu nasprotovali. Amandma je sprejet. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo o besedilu 5. člena v celoti. To dajem na glasovanje. Glasujemo. Izmed 71 kolegic in kolegov, ki so glasovali o besedilu 5. člena, jih je 65 predlog sprejelo, nihče mu ni nasprotoval, zato je besedilo usklajeno. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. K 7. členu so vloženi štirje amandmaji, vendar ne bomo glasovali po tem vrstnem redu, kot jih imate zapisane v pregledu, temveč bomo glasovali tako, da bomo o amandmaju pod zdajšnjo zaporedno številko 3 glasovali najprej, potem o tistem pod zaporedno številko 1, potem o tistem pod zaporedno številko 2 in končno o četrtem. Opomba pri amandmaju pod sedanjo zaporedno številko 2 je brezpredmetna. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zdajšnjo zaporedno številko tri, seveda, če nihče ne želi razpravljati o vsebini amandmaja. Temu je tako, zato bomo glasovali. Da bo vsem popolnoma jasno, glasujemo o predlogu poslanske skupine Socialdemokratske stranke, da se v prvem odstavku 220. člena za besedno zvezo "lahko vloži" doda besedilo, ki se glasi "poslanska skupina". O tem predlogu, o tem amandmaju glasujemo. V dvorani je navzočih 71 kolegic in kolegov. Za jih je glasovalo 21, proti pa 44. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 44.]] Potrebne večine ta amandma ni dobil. Sedaj bomo glasovali o amandmaju, ki ga je vložila skupina poslancev, Anderlič, Potrč, Kebrič, Podobnik, pod zdajšnjo zaporedno številko ena. Gre za amandma na amandma odbora k 7. členu. Glasujemo. V dvorani je navzočih 71 kolegic in kolegov. Amandma je podprlo 51, proti pa jih je bilo 9. (Za je glasovalo 51.)(Proti 9.) Amandma predlagateljev Anderliča, Potrča, Kebriča in Podobnika je sprejet. Glasujemo o predlogu amandmaja odbora za finance in monetarno politiko, ki je sedaj v seznamu pod zaporedno številko dva. Namreč, da se doda nov drugi odstavek, ki se glasi: "Amandmaji se predlagajo k posameznim delom dopolnjenega predloga državnega proračuna." Glasujemo. In naprej, "sedanji drugi odstavek postane tretji odstavek". Glasujemo. V dvorani je navzočih 72 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 59, trije pa so temu predlogu nasprotovali. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 3.]] Predlog je sprejet. In končno, o amandmaju pod zaporedno številko štiri, amandmaju poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije, da se doda nov tretji odstavek, ki se glasi, kot je zapisano v besedilu. Glasujemo. 72 kolegic in kolegov je navzočih. Predlog je podprlo 24, 41 pa mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 41.]] Ni dobil potrebne dvotretjinske večine in zato ni sprejet. Glasujemo o besedilu 7. člena v celoti. Navzočih je 72 kolegic in kolegov. Besedilo je podprlo 61, 2 pa sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 2.]] Besedilo je usklajeno. K 8. členu imamo vložene tri amandmaje predlagateljev: skupine poslancev s prvopodpisanim kolegom Anderličem, odbora za finance in spet skupine poslancev s kolegom, prvopodpisanim kolegom Anderličem. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in glasujemo. Glasujemo o amandmajih pod zaporednimi številkami; najprej 1, amandma na amandma odbora k 8. členu, predlagateljice skupine poslancev s prvopodpisanim kolegom Anderličem. Glasujemo. V dvorani je navzočih 72 kolegic in kolegov, 53 jih je predlog podprlo, 4 so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 4.]] Predlog je sprejet. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga, da se v prvem odstavku besedilo "predloga državnega proračuna" nadomesti z besedilom "dopolnjenega predloga državnega proračuna", da se spremeni drugi odstavek in tretji odstavek. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o tem predlogu. Izmed 71 kolegic in kolegov jih je amandma odbora podprlo 28, 32 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 32.]] Amandma odbora ni bil sprejet. Pod zaporedno številko tri imamo amandma skupine poslancev s prvopodpisanim kolegom Anderličem. Glasujemo o njem. Navzočih je 71 kolegic in kolegov. Predlog skupine poslancev je podprlo 53, 3 pa so mu nasprotovali in je sprejet. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 3.]] Sedaj lahko glasujemo o besedilu 8. člena v celoti. Glasujemo. O besedilu 8. člena odloča 71 poslancev in poslank. Za besedilo se je odločilo glasovati 59, 1 pa je temu nasprotoval. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Besedilo je usklajeno. K 9. členu imamo dva vložena amandmaja. Amandma vlade Republike Slovenije in odbora za finance. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Lahko odločamo. Najprej o predlogu vlade Republike Slovenije. Glasujemo. 71 kolegic in kolegov je glasovalo, 65 jih je podprlo, 2 sta mu nasprotovala. Predlog vlade za amandma je sprejet. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo o amandmaju odbora za finance. Odločamo, kdo je za, kdo je proti. 71 kolegic in kolegov je v dvorani. Predlog odbora oziroma amandma odbora je sprejelo 62, nihče mu ni nasprotoval, je potemtakem sprejet. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Sedaj lahko odločamo o besedilu 9. člena v celoti. Glasujemo. O predlogu je odločalo 71 kolegic in kolegov. Podprlo ga je 63 izmed njih, nihče mu ni nasprotoval. Besedilo 9. člena je usklajeno. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] In končno, glasujemo o amandmaju k 10. členu odbora za finance in monetarno politiko. Želi kdo besedo? [[Ne želi nihče.]] Glasujemo. V dvorani je 71 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 47, 13 pa mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo končno še o besedilu 10. člena, kot je bil amandmiran. Glasujemo. Navzočih je 72 kolegic in kolegov. Predlog je bil podprt, sprejet z 49 glasovi za in 8 proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da smo tudi ta člen uskladili. Ker smo opravili razpravo in glasovanje o vloženih amandmajih, prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim amandmaji niso bili vloženi. Želi kdo besedo? Ugotavljam, da ne, zato o njih glasujemo. 72 kolegic in kolegov glasuje o skupini teh členov. 57 jih je ta predlog podprlo, eden mu je nasprotoval. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da so preostali členi poslovnika sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu poslovnika. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zato prehajamo na odločanje o naslovu poslovnika. Glasujemo. V dvorani je navzočih 72 kolegic in kolegov. Naslov podpira 59, nihče mu ne nasprotuje. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je naslov sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga sprememb in dopolnitev poslovnika. Želijo kvalificirani predlagatelji vložiti kakšnega od amandmajev? Takega predloga ni več oziroma ni. Zato prehajamo na odločanje. Je kakšen problem z usklajenostjo, sekretariat? Zato prehajamo na odločanje o poslovniku v celoti. Gospod Diaci, ste želeli besedo? Prosim, se lahko vklopite
Na podlagi drugega odstavka 72. člena bi prosil za odmor, pol ure.
Odrejam polurno pavzo. Dvajset do 16.00 ure bo nadaljeval sejo državni zbor. Prosim za udeležbo, ker sta potrebni dve tretjini navzočih. Dvajset do 16.00 ure.
V glasovalnih napravah je vloženih več kartic, kot je poslank in poslancev. Prosim, kolegice in kolege, da pridejo v dvorano, da bomo lahko nadaljevali sejo in odločanje. Gospe in gospodje, kolegice in kolegi! Prosim, da z vložitvijo kartice v glasovalno napravo ugotovimo navzočnost v dvorani. Ker gre za občutljivo glasovanje, vas prosim, da pogledate k svojemu sosedu, da morda po nemarnem ni pozabil kartice v glasovali napravi. Glasujejo lahko le tiste poslanke in poslanci, ki so prijavili navzočnost. Sklep oziroma predlog je sprejet, če zanj glasujeta dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Mi smo prekinili prejšnjo točko pri glasovanju o poslovniku v celoti. Na predlog vodje poslanske skupine stranke mladih smo imeli pol ure odmora. Vodjo poslanske skupine sprašujem, ali želi besedo. Prosim!
Hvala za besedo. Poslanska skupina Stranke mladih Slovenije se je na nek način znašla v dilemi. Podprli smo večino amandmajev in večino členov, nismo podprli samo 7. člena - mislim, da je 7. - ki govori o vlaganju amandmajev poslanskih skupin. Zato smo na nek način sklenili, da se bomo tega glasovanja, pogojno rečeno, vzdržali.
Hvala lepa. Glasujemo [[...]]Prosim, sekretariat? Se lahko izključite, gospod Diaci? Prosim!
Gospod predsednik, hvala za besedo. Še pred glasovanjem bi rada vendarle obvestila državni zbor, da bo v 8. členu, ne glede na vse, potrebno opraviti v končni redakciji uskladitev besedila z ostalimi sprejetimi odločitvami v redakcijskem smislu. Kajti mi smo povsod dodajali besedo "programski" deli proračuna in tudi evidentno je, da se v tem delu poslovnika, ki ureja sprejemanje proračuna, odloča o dopolnjenem proračunu. Ko smo bili povprašani za usklajenost, nismo imeli pripomb, vendar smo v vmesnem času ugotovili, da bi z upoštevanjem redakcijsko usklajenega besedila prek vsega poslovnika prišlo pri oblikovanju besedila do situacije, da bi moral biti upoštevan amandma redakcijske narave, ki ga je zbor v drugi obravnavi pri 8. členu pravzaprav zavrnil. Gre v bistvu zgolj za redakcijsko opredelitev, da gre v prvem in v drugem odstavku vedno za dopolnjen predlog proračuna. Takozadevo, saj pravim, mi običajno uredimo v končni redakciji, vendar se mi je zdelo primerno opozoriti zbor, da bi v tem primeru morala biti vnesena odločitev, ki jo je pa zbor kot redakcijsko pravzaprav zavrnil. Tako, da bi prosila ali za pooblastilo za redakcijo, ki bi se posebej izglasovala, če se pa ocenjuje, da to presega naloge sekretariata, pa menim, da je vendarle potrebno vložiti ustrezno usklajen, uskladitveni amandma k temu členu. Gre pa za čisto redakcijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ali kdo od poslank in poslancev nasprotuje temu, da se pri končni redakciji to upošteva, kar je rekla vodja sekretariata za pravne zadeve? Ne nasprotuje nihče. Torej ni potrebno posebej glasovati o tem amandmaju. Državni zbor je to njeno opozorilo o redakcijski naravi vzel na znanje. Zato prehajamo na odločanje o poslovniku v celoti. Poslovnik dajem na glasovanje. Glasovalo je 68 kolegic in kolegov. Predlog je sprejelo 66, 2 sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je državni zbor sprejel besedilo poslovnika v členih, ki jih je spreminjal. Sejo bo poslej vodil kolega Delak. Prosim.
Lepo pozdravljeni. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA... Proceduralno? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Dajem proceduralni predlog, da zaradi zapletov na ljubljanski televiziji oziroma slovenski televiziji in zaradi žgoče teme, ki jo je potrebno čim prej urediti in postaviti zadevo na svoje mesto, nadaljujemo z 32. točko dnevnega reda, to so volitve in imenovanja. In sicer, da glasujemo zgolj o odloku o soglasju k imenovanju generalnega direktorja RTV Slovenija. In, gospod predsedujoči, prosim, da daste predlog na glasovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa za predlog. Na glasovanje dajem predlog, da nadaljujemo s točko, kot je bilo predlagano. Prosim, da glasujemo. Trenutek, prosim. Bom ponovil. Izgleda, da nisem zadosti vešč te mehanizacije, ki je tu, in zaradi tega ponavljam, kar je bilo že rečeno. Torej, predlog je bil, da preidemo na eno izmed naslednjih točk dnevnega reda, to je obravnava zadeve "generalni direktor RTV Ljubljana". Ker je to proceduralni predlog in seveda o njem razprave ni, odločili se boste pa z glasovanjem, dajem ta predlog na glasovanje. Prosim, da glasujete za ali proti. Navzočih je 80 poslancev. Za je glasovalo 44, proti 19. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je ta točka na dnevnem redu. Prosim, gospod Janša.
Predlog gospoda Jelinčiča je bil, da se uvrsti samo del točke na dnevni red. To pa ni možno, ker 65. člen poslovnika pravi, da sicer državni zbor lahko spremeni vrstni red obravnave posameznih točk dnevnega reda, ne more pa uvrstiti vnaprej samo pol točke dnevnega reda. Tako da predlog, ki je bil podan, je nekorekten poslovniško. Glasovanje je brezpredmetno. Če boste pri tem vztrajali, vam lahko povem, da smo organizirali delo poslanske skupine tako, da bomo opravili še določeno posvetovanje v zvezi s to točko dnevnega reda. Potem, ko je bil dnevni red sprejet, smo se ravnali po sprejetem dnevnem redu, in mi danes o tem ne moremo odločati. Če boste v to silili, bomo vzeli toliko odmora, da danes to odločanje ne bo mogoče. In to je, moram reči - to, kar se je zdaj zgodilo, je nekorektno in je vposmeh tisti argumentaciji, ki je bila prej podana v zvezi s poslovnikom, češ da nekdo hoče racionalizirati delo državnega zbora. S takšnimi predlogi se samo zapletamo in izgubljamo čas. Ne vem, zakaj potem sploh sprejemamo dnevni red, če pride nekdo sem gor in spreminja točke po lastni volji.
Hvala lepa. Verjetno je vsem poslancem znano, da smo že večkrat do sedaj obravnavali del neke točke - volitve imenovanje je del tega. Jaz sem v zelo neprijetni situaciji. Ampak poslovnik pač govori, kako se posluje. Prosim, dajmo se na glas oglasiti.
Gospod predsedujoči! Glede na to, kar je povedal gospod Janša, mislim, da to ni nič problematičnega, se bo pač obravnavala cela točka "volitve in imenovanja". Skratka vse tisto, kar je pripravljeno v materialih.
Poglejte. Jaz seveda se strinjam s tem, da se točka obravnava. Ampak mislim, da bi kazalo povabiti predlagatelje in da se točka mogoče obravnava čez kakšno uro.
Gospod predsedujoči! Glasovali smo o tem, državni zbor je z demokratično večino izglasoval ta sklep in mislim, da tukaj ni nobenih ovir za normalno delo.
Da, so le, oprostite, so le neke organizacijske priprave za takšno točko dnevnega reda. Najmanj kar je, morajo poslanci si material pridobiti. Predlagatelja je treba povabiti.
Gospod predsedujoči, saj material imamo že kar nekaj časa.
Torej odločam, da to točko začnemo čez eno uro, to se pravi ob okrogli uri, ob 17.00. Med tem časom seveda bomo povabili predlagatelja in poslanci imajo možnost, da si pridobijo ves material, ki ga pač rabijo za to točko. Torej, čez eno uro. Nadaljujemo s točko, katera je bila napovedana , 4. TOČKA DNEVNEGA REDA tretja obravnava - PREDLOG ZAKONA O LETALSTVU. Prosim!
Spoštovani predsedujoči, ugotavljam, da je vaš predlog v nasprotju s tistim, kar je gospod Jelinčič predlagal. Gospod Jelinčič je predlagal del točke in jo izrecno tudi poimenoval, RTV Ljubljana - ne vem, kaj je s tem sicer mislil - in ta zadeva je bila izglasovana, kljub našim intervencijam po proceduralnem ugovarjanju. Vi ste pa sedaj celotno točko, ki ni bila izglasovana, uvrstili na dnevni red ob 17.00 uri, kar je tudi v nasprotju s poslovnikom. Jaz prosim, če bi se vendarle držali dnevnega reda. Hvala.
Se lepo zahvaljujem za pripombo. Mogoče sem bil premalo precizen. Mislil sem tisto, kar je bilo predlagano. Točka je sicer celota, volitve in imenovanja, konkretno bomo pa razpravljali o generalnemu direktorju RTV. Torej imamo tretjo obravnavo predloga zakona o letalstvu. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Želi predstavnik vlade besedo? Prosim, gospod minister.
Spoštovane poslanke in poslanci, gospod predsedujoči! Pred nami je tretja obravnava predloga zakona o letalstvu. Torej ta novi zakon o letalstvu, ki ga že dolgo čakamo in smo ga premlevali in pripravljali v prejšnjem mandatu že in prišli z njim do obravnave [[...]]
Prosim poslanke in poslance za mir v dvorani!
[[...]]do tretje obravnave. Torej ta zakon bo seveda nadomestil zakon, ki je bil sprejet že v bivši državi SFRJ in ta zakonodaja je seveda že zastarela. Predlagani zakon je nujno potreben, tudi glede na zavezo Republike Slovenije v zvezi z usklajevanjem s pravnim redom Evropske unije. Temeljno vodilo predlagatelja je bilo, da pripravi sodoben evropski predpis, ki bo sledil tudi sodobnim varnostnim letalskim standardom mednarodnih letalskih organizacij, pa seveda tudi zahtevam na področju civilnega letalstva v evropskem prostoru. Pri tem je upoštevana vrsta evropskih predpisov z naslednjih področij: s področjavarnosti v letalstvu in tehnične harmonizacije, operacij na letališčih in okolja in ne nazadnje s področja dostopa na trg zračnega prometa. Ni odveč poudariti, da daje predlagani zakon tudi podlago za izdajo številnih podzakonskih aktov, ki bodo omogočilitudi lažje in hitrejše usklajevanje slovenskih letalskih predpisov z vse strožjimi zahtevami letalskih varnostnih standardov in zahtev. Varnosti pa je v letalstvu tudi sicer namenjen največji poudarek. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlagam, da obravnavani zakonski predlog skupaj z amandmajem vlade in odbora državnega zbora za infrastrukturo in okolje obravnavate in sprejmete ter hkrati predlagam, da se po obravnavi materialnih določb zakonskega predloga omogoči še priprava potrebnih uskladitvenih amandmajev, zlasti glede kazenskih določb, kot je že predlagano tudi z redakcijskim amandmajem odbora za infrastrukturo in okolje, za kar bo verjetno potrebno še malenkost časa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Želi besedo poročevalec odbora? Prosim.
Gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo in okolje je na svoji 2. seji, dne 7. februarja razpravljal o predlogu zakona o letalstvu, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije predložila vlada Republike Slovenije. V razpravio posameznih členih predloga zakona smo precej pozornosti namenili rešitvam v 95., 125., 155.a, 158. in 163. členu predloga zakona ter razpravi o posameznih rešitvah. Odbor je k predlogu zakona oblikoval naslednje amandmaje: k 41. členu, 42., 44., 47., 50.a, 51., 52., amandma za novi 52.a člen, k členu 54, 55, 56, 65, 67, 72, 73, 75, 77, 80, 84, 86, 87, 89, k členu 125 - bi vas pa rad opozoril, da ste danes dobili na klop popravek, ki je bolj nomotehnične narave, in sicer, da bi se naš amandma pravilno glasil, zato si, prosim, ko bomo glasovali o tem amandmaju, vzemite ta popravek, ki ste ga dobili na mizo. Potem amandma k členu 126, 135, 158,162.a, 167, 193, 195.a, 197, za novi 212.a člen in za člen 213. Odbor je obravnaval tudi predloge amandmajev, ki jih je posredovala vlada Republike Slovenije in poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, Socialdemokratske stranke Slovenije in Stranke mladih Slovenije ter zavzel do njih stališče, in sicer: Odbor podpira amandmaje vlade, ki so navedeni na strani 18, ne podpira pa amandmaja vlade k členu 84, amandmaja poslanske skupine SDS k 6., 108., 113. in 206.a členu, in poslanske skupine mladih Slovenije k členu 15, 42, 206 in 206.a členu. Prav tako pa ne amandmaja poslanske skupine združene liste k 102. členu. Odbor ugotavlja, da so amandmaji vlade Republike Slovenije brezpredmetni, če državni zbor sprejme amandmaje odbora, in sicer amandmaji vlade k členu 41, 42, 47, 52, 54, 72 in amandma k 213. členu. Poslanska skupina združene liste je napovedala umik amandmajev [[upam, da smo to dobili na mizo]] . Na koncu smo sprejeli sklep, da predlagamo državnemu zboru Republike Slovenije, da predlog zakona o letalstvu, tretja obravnava, sprejme skupaj z amandmaji odbora in amandmaji, ki jih odbor podpira. Na koncu bi se rad zahvalil predstavnici sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve našega parlamenta, predstavnikom vlade in pa zainteresiranim iz delovnih organizacij oziroma firm, da smo lahko pripravili amandmaje za to obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi predstavnica sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve besedo? [[Ne želi.]] Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Gospod Veber in gospod Čebulj. Prosim, gospod Veber.
Vsem lep pozdrav! V imenu poslanske skupine združene liste socialnih demokratov bi rad opozoril na to, da smo že pri obravnavi zakona v drugi obravnavi opazili, da amandmaji, ki uvajajo gospodarske javne službe v zakon o letalstvu, vendarle niso dovolj dorečeni, in to se je pozneje tudi v tretji obravnavi dejansko potrdilo. Zato smo predlagali sklep v drugi obravnavi, da predlagatelj do tretje obravnave pripravi analizo razlogov za uvedbo obveznih republiških gospodarskih javnih služb in analizo pravnih, organizacijskih in finančnih posledic uvedbe le-teh pri izvajanju služb na letališču. V Poročevalcu, in pri prebiranju gradiva za tretjo obravnavo ni bilo tehtno obrazloženo, zakaj se naj bi uvajale gospodarske javne službe. Zagotovo pa je zelo jasen del tega poročila, ki govori o prednosti privatizacije na področju letalstva. Tukaj lahko zasledimo, da tak način delovanja olajša financiranje dodatnih zmogljivosti, ker olajša pristop do denarnih trgov in še zlasti borz, dviga stopnjo obračanja, izboljša donosnost, poveča davčne prihodke, lokalne oblasti reši problemov v zvezi z opravljanjem letališč, izboljša kvaliteto storitev, pospešeno odločanje brez političnega oziroma administrativnega vpliva ter daje moč nasproti prevoznikom. Vse to so tisti argumenti, ki kažejo na to, da lahko le s trdim delom razvijemo tudi letalstvo na področju Republike Slovenije. Aktivnosti, ki so stekle pred obravnavo samega zakona na odboru in seji državnega zbora, so, lahko rečemo tudi v imenu poslanske skupine socialnih demokratov, bile uspešne. Tako vlada kot vsi zainteresirani, še posebej pa sekretariat za zakonodajo in strokovne službe, so pripravili amandmaje, ki jih tudi v poslanski skupini podpiramo. Še posebej bi rad tukaj izpostavil dejstvo, da koncept obvladovanja letališč daje danes možnost po tem tekstu, ki je predloženo, za obratovanje letališč, tako tistim, ki imajo dovolj prometa, in tako tudi tistim, ki prometa nimajo toliko, da bi lahko delovali na podlagi tržnih principov. V tem primeru seveda je pa tudi možnost uvajanja gospodarskih javnih služb. Žal še vedno zakon sicer ni usklajen do te mere, da bi še bolj izključeval administrativno urejanje letalstva. Nas pa nekako tudi veseli, da se pa očitno vlada odloča, da pa poskuša svoje deleže v podjetju Aerodrom prodati na trgu, kar pomeni, da se tudi sama strinja s politiko privatizacije in seveda s tem tudi hitrejšega razvoja letališč, kot bi bilo to možno ob uvedbi gospodarskih javnih služb oziroma z večjim vpletanjem politike ter administracije v razvoj teh služb. Nekoliko nedorečen je ostal pravzaprav še odnos do navigacijskih služb. Na to je opozoril tudi sindikat teh služb. Dejstvo je, da se po tem zakonu poslabšuje položaj navigacijskih služb. Gre pa nekje za službe, ki štejejo v Republiki Sloveniji 120 ljudi, od tega jih 80 ohranja pristojnosti, ki so jih imeli že do sedaj po dosedanji ureditvi, 40 pa naj bi bilo takih, ki izpadejo iz teh bonitet, in 20 pri teh je seveda prav neposredno prizadetih, ker so te bonitete že imeli, pa se jim po tem zakonu jemlje, 20 pa jih dejansko kot tehnično osebje tudi prej ni imelo. Zato menimo, da je smotrno podpreti tudi amandmaje stranke mladih Slovenije k 42. členu ter resno obravnavati tudi amandmaje k 206. in 206.a členu. Vsi ti členi govorijo ravno o delovanju navigacijskih služb, ki so seveda nujno potrebne, da se letalski promet varno odvija. Sami pa smo tudi že pismeno umaknili amandmaje, razen amandmaja k 102. členu. Menimo, da je vsebina 102. člena, kot je zapisana v zakonu, težko izvedljiva, saj predpisuje rok 48 ur oziroma 7 dni za odpravo pomanjkljivosti na letališčih. Dejstvo pa je, da ta člen govori tudi o možnosti odvzema obratovalnega dovoljenja. V zakonu lahko zasledimo, da je rok za pridobitev obratovalnega dovoljenja oziroma vzpostavitev vsega potrebnega, da pridobiš obratovalno dovoljenje, tudi do enega leta. Zato vztrajamo pri našem amandmaju, v katerem govorimo o tem, da je ta rok določen z odločbo inšpektorja, ki jo v nekem primeru izda, če do težav na letališčih pride. To se nam zdi veliko bolj izvedljivo. Zato tega amandmaja nismo umaknili. Tako bomo zakon, če bodo sprejeti amandmaji odbora in amandma Združene liste, v končni fazi tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Čebulj.
Hvala lepa, gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Glede na to, da sam zakon ni doživel v prejšnjem branju sprejetja in s tem, da so pretežno lokalne skupnosti, ki mejijo na letališča, pričakovale več posluha s strani ministrstva za promet in zveze, predvsem njihovega državnega sekretarja, kar je bila seveda tudi osnova dokaj velikih pritožb na osnovi hrupa in določenih zračnih emisij, ki, so ogrožale te lokalne skupnosti, z večkratnimi odgovori ministrstva za promet in zveze in tudi samega letališča, predvsem gre tukaj za letališče Brnik, da naj bi se to urejalo z novim zakonom. Glede na to, da smo potem tudi združene lokalne skupnosti vložile določene amandmaje, ki se pretežno nanašajo na lokalne skupnosti prizadetih občanov, ti amandmaji niso dobili podpore v matičnem delovnem odboru. Glede na to, da smo se določene lokalne skupnosti ki smo se povezovale v zvezi s tem zakonom, tudi domenile, da eventualno, če v državnem zboru amandmaji, ki se nanašajo na lokalne skupnosti, predvsem k 6. členu, 108. členu, 113. členu in 206. členu, ne bodo doživeli podpore, potem se bodo lokalne skupnosti organizirale in bo prihajalo do državne nepokorščine in tudi do morebitnih posledic, ki so pravica v vseh demokratičnih državah, da se tudi na ta način državljani Slovenije zoperstavijo. No, skratka, naj povem, da če ne bodo ti amandmaji doživeli podpore v državnem zboru, potem tudi poslanska skupina socialdemokratske stranke ne bo podprla samega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna poslanska skupina? Gospod Jelinčič.
Zakon o letalstvu, ki ga imamo danes v tretji obravnavi, je eden od bolj pomembnih zakonov pri vstopanju v Evropo, pa ne zaradi vstopanja v Evropo, ampak zaradi varnosti, ki jo prinaša na področju letalskega prometa in tudi letalskih športov. Zakon je koncipiran, pripravljen in predstavljen v tretji obravnavi dobro, s tem da so pravzaprav za sprejeti amandmaji, ki jih je pripravila vlada in ki jih je pripravil odbor. Večina ostalih amandmajev štrli izven zakona in ima posebne intence, o katerih, mislim, nima smisla kaj dosti govoriti. Gre za določene želje nekaterih, da bi še vedno imeli najdražje letališče v Evropi oziroma drugo najdražje letališče v Evropi; intence nekaterih, da bi se določena finančna sredstva vodila kam drugam; želje, da bi na račun varnosti dovoljevali večja pooblastila oziroma večjo svobodo pri organizaciji stavk in podobno. Letalstvo je pač preveč bi rekel, ekzaktna in preveč komplicirana zadeva, da bi lahko nekatere amandmaje sprejemali površno in nekako od daleč, brez premisleka. Zato je smiselno, da se, še enkrat pravim, potrdijo oziroma da se glasuje za amandmaje, ki jih je pripravila vlada skupaj z odborom oziroma skupaj s svojimi strokovnimi službami, v okviru vlade in izven okvira vlade. Mi bomo zakon z veseljem podprli. Konec koncev s tem zakonom že precej zaostajamo, je pa nujno potreben za zagotavljanje predvsem varnosti zračnega prometa. Hvala.
Hvala lepa. Izvoli, Avšič.
Hvala lepa in lep pozdrav! V poslanski skupini LDS ocenjujemo, da je skrajni čas, da zakon o letalstvu doživi svoj končni epilog s sprejemom. Nevzdržno stanje, ki ga povzroča predvsem stara jugoslovanska zakonodaja, na podlagi katere imamo to področje do sedaj urejeno, je potrebno nujno prekiniti. Zaradi tega smo bili zelo aktivni v pripravi vseh treh faz tega zakona in tudi ugotavljamo, da je glavni problem, ki je vedno štrlel v obravnavi, to je problem med različnimi, včasih celo popolnoma izključujočimi se stališči upravljalcev oziroma uporabnikov zakona, da je na nek način sedaj v tretjem branju vlada skupno z odborom tudi te zadeve uskladila. Po informacijah, da ni nihče od teh dveh skrajnih sil povsem s tem zakonom zadovoljen, govori o tem, da je verjetno zakon resnično dober, kajti ne bi bilo dobro, da je samo ena stran zelo zadovoljna in samo ena stran zelo nezadovoljna. V senci tega glavnega problema je potekala tudi zahteva in vključevanje sindikatov, delavcev tehničnih in navigacijskih služb in drugega osebja, ki deluje na letališčih in mislim, da je 15. člen zakona, ki pod določenimi pogoji tudi dovoljuje stavko tega dela oseb, ki deluje v letalskem prometu, tudi ustrezno rešen in sprejemljiv. Zaradi tega bo poslanska skupina LDS zakon sprejela, skupno z amandmaji odbora in pa amandmaji vlade, ki jih je tudi odbor sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna poslanska skupina? Ne vidim več prijavljenih. O zakonskem predlogu v celoti dajem besedo poslankam in poslancem. Pisno se ni nihče prijavil. Ostalim poslancem omejujem razpravo na 5 minut. Želi kdo razpravljati? Prosim, gospod Kacin.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Letalski promet je tista veja prometa, ki naj poteka najhitreje. Zakon o letalskem prometu pa je tisti zakon, ki se je rojeval z največjimi mukami in ima najdaljši rep v zgodovini tega državnega zbora. Če pregledate, koliko strani ima gradivo za ta zakon, če pogledate, koliko amandmajev je bilo vloženih, potem resnično vidimo, da je šlo za velik kompromis med samo dvema interesoma: med interesom upravljalcev letališč in med interesom letalskih prevoznikov. Tisti interes, ki pa ga mi in ki je ves čas trpel, je interes letalskega potnika. Mi kot letalski potniki, koristniki teh uslug, smo imeli pravzaprav najmanj možnosti na pospeševanje razvoja letalskega prometa, na spoštovanje evropskih pravil igre, na preseganje stanja, ki izhaja iz prejšnje Jugoslavije. Zato mi ne zamerite, da opozorim samo na nekaj, kar se mi zdi izjemno pomembno. Status letališč, kakršen je danes, izhaja iz prejšnjega zakona, ki je nastal v socialistični federativni republiki Jugoslaviji. Takrat so vsem letališčem dovolili vse mogoče dejavnosti v prepričanju, da ne bo dovolj letalskega prometa in bo večina prometa tekla preko Beograda in morda še Zagreba, vsi ostali pa lahko delajo karkoli, zaračunavajo kolikorkoli že hočejo, saj njihove dejavnosti ne bo. No, med tem je Jugoslavija razpadla, sedaj imamo novo državo in seveda imamo monopoliste - letališče Brnik je monopolist. Seveda ni nič kriv sam pri tem, to so novonastala dejstva. Ampak to, da se to stanje zavlačuje, se mi zdi, da gre najbolj na škodo prav ljubljanskega letališča. Zato se mi zdi, da je res skrajni čas, da sprejmemo vse te predlagane amandmaje in da to zgodbo danes zaključimo. Po vstopu v Evropsko unijo se nam bo zastavilo neko drugo vprašanje: ali bo naš letalski prevoznik lahko preživel, ali bomo lahko ohranili toliko linij, kot jih danes še imamo, če bodo v nekaterih delovnih organizacijah, zlasti v letališčih, še vedno podraževali, dražili letalski promet na tak način, kot se je to dogajalo do sedaj? Jaz ne navijam ne za enega, ne za drugega. Tisto, kar bi rad povedal, je, da se mi moramo tukaj zavzemati predvsem za interese potnikov, posameznikov, državljanov. Naš interes mora biti čimveč letalskih linij, čimveč neposrednih povezav, in to za čim nižjo ceno. Nekateri veliki letalski prevozniki so bili prisiljeni odpovedati letenje v Ljubljano. Sabena iz Bruslja ne leti več. British Airways iz Londona ne leti več, še kdo drug ne bo letel več. Dokler ne bomo mi spremenili naše zakonodaje in uvedli tržnih pravil igre v letalski promet, toliko časa bomo imeli na tem področju veliko težav. Zato toplo priporočam, da čim hitreje sprejmemo predlagane amandmaje in da med današnjo, in verjetno jutrišnjo obravnavo, ker imamo toliko amandmajev, ne nasedemo nobenim predlogom, ki bi zavlačevali sprejem posameznih amandmajev, pa tudi zakona kot celote. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Čebulj.
Hvala lepa. Kolega Jelko Kacin, glede na to, da se sklicuješ na sam zakon, kot nujen za približevanje Evropski uniji, mislim, da sam zakon ne doživlja tistega, kar bi eventualno lahko rekli, da je evropsko. Jaz se strinjam, da je sam zakon potrebno sprejeti. Toda tukaj te sprašujem. Evropska zakonodaja, ki nam je poznana, omogoča vsakemu državljanu v vseh demokratičnih ureditvenih sistemih, da z določenimi odškodninami oziroma določeno rento, za določeno zaščiteno območje ali eventualno tudi ogroženo območje dobi določene odškodnine. Ta zakon, zakon, ki ga imamo pred seboj, pa, glede na obljube,tako ministrstva za promet in zveze, in to 20 let, samega letališča, in to več kot 10 let, da se bo to urejalo s samo zakonodajo in da se bo tiste predele, tiste vasi oziroma tam živeče ljudi zaščitilo pred hrupom in tudi določenimi ekološkimi emisijami, ki škodujejo tistemu delu, ki je ob samem letališču. Tako bi s tega mesta jaz osebno ocenil, da to ni evropski zakon, ampak je zakon, ki omogoča ali je naredil določeno prerazporeditev znotraj samega sistema na letališču, odnos med Adrio in letališčem in tudi nekaj, pač to moram priznati, tudi nekaj evropskih kategorij, kar se pa nanaša na same naše državljane ali na občane ali živeče ljudi ob letališču, se pa iz tega zakona izključuje. In to za mene ni evropska zakonodaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Veber. Gospod Veber, oprostite, je replika ali razprava?
Ne, ne, repliko sem imel prej na razpravo.
Ja, jaz se opravičujem. Gospod Veber najprej.
Repliko imam na razpravo gospoda Kacina, in sicer v tistem vmesnem delu, ko je govoril o monopolu in o tem, da se ohranja stanje, kakršno je bilo prej, ko je bila to še Jugoslavija. Dejansko ta zakon ta pravila popolnoma spreminja in uvaja, kar je sicer na koncu razprave gospod Kacin omenil, tržna pravila igre. Ta tržna pravila igre tako med upravljavci letališč kot prevozniki so zagotovo tisti način, ki bo v prihodnosti zagotavljal kakovostne storitve in s tem seveda storitve, ki bodo za uporabnike čim bolj prijazne in seveda kvalitetne. Definitivno pa bi želel izpostaviti dejstvo, da tudi iz poročil vlade izhaja, da je letališče pred letom 1986 komajda še delovalo, danes pa ugotavlja vlada, je eno od najmočnejših ter najbolje stoječih letalskih podjetij v Republiki Sloveniji. Seveda je vse to povezano s prometom na letališčih. Promet je pa tudi tisti, ki narekuje, kako naj bi neko letališče obratovalo. Danes je dosežen promet tisti, ki že omogoča tudi samo oskrbo letalskim prevoznikom in to je pravzaprav omogočeno v tem zakonu. Tako ne gre samo za tržna pravila igre med prevoznikom in med upravljavci, ampak gre tudi za možnost zagotavljanja določenih storitev neposredno tudi letalskim prevoznikom. In če se je kdo sicer odpovedal letenju v Slovenijo, to zagotovo ni bil razlog pri letališču, ampak verjetno pri številu potnikov. Če je število potnikov dovolj veliko, letijo zagotovo zelo rade vse letalske družbe na teh linijah. Mislim, da je to tudi osnovni razlog, zakaj so nekatera podjetja odstopila od linij, ki so jih že imela vzpostavljene z našim letališčem. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Pardon, gospod Kacin, replika.
Hvala lepa, gospod predsednik. Želel bi najprej replicirati spoštovanemu kolegu Čebulju, županu občine Cerklje. Prej sem razdelil interese na dve strani - na eni strani letalskih prevoznikov, na drugi strani upraviteljev letališč - in govoril sem na tretji strani še o letalskih potnikih. Opravičujem se, ker sem izpustil prebivalce občin, kjer so letališča. Ampak v tem se da razdeliti vse te interese na dve skupini: ena so tisti, ki to dejavnost plačujejo, in to so samo in izključno letalski potniki, in potem so tisti, ki od te dejavnosti živijo, in to so na eni strani letalski prevozniki, na drugi strani letališča in na tretji strani tudi občine, ki bi rade imele rento iz tega naslova. Temu ne nasprotujem, samo opravičujem se, ker tega nisem uvodoma omenil - ta pričakovanja so realna. Kar pa zadeva gospoda Vebra in nekatera opozorila. Čisto praktično vam bom povedal. Lansko leto se je dalo leteti v London za 30.000 tolarjev, letos, ko British Airwaysa ni več, to ni več mogoče. Če bomo imeli več letalskih prevoznikov na domačem trgu, bomo mi kot posamezniki, kot kupci teh uslug imeli možnost izbire. Tekma na trgu vedno dela v korist letalskega potnika. Za to gre tukaj. Zato je treba tudi ustvariti pogoje, da bi do takega tekmovanja prišlo. Ta zakon zagotovo - zagotovo! - ustvarja take pogoje, zato ga podpiram. Ampak tisto, na kar sem posebej opozoril, pa je nevarnost, da se nam zdaj kot že ničkolikokrat doslej v proceduri zgodi nov zaplet. Tega ne bi rad doživel. Želel bi, da bi bil ta zakon čim prej objavljen v Uradnem listu in da bi začel veljati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 12.2.2001. Prosim poslanke in poslance, da vzamejo ta material. Kot sami vidimo, je precej obilen, zaradi tega prosim za resno obravnavo. Poslanke in poslance tudi obveščam, da smo dobili umik amandmajev, in to poslanske skupine združene liste k 1., 8., 84., 85., 86., 87., 89., 90., 101., 154., 155. in 161. členu, in popravek napake predloga zakona o letalstvu odbora za infrastrukturo in okolje. Prosim, da ta material tudi vzamete v obzir. V razpravo dajem amandma k 1. členu. Dva amandmaja sta, drugi amandma je umaknjen. Glasujemo torej o prvem amandmaju. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih je 71 poslancev - 35 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Obravnavamo 2. člen. Imamo amandma vlade Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na glasovanje. Prosim, da glasujemo. Navzočih 67 poslancev - za 38, proti nihče. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k 5. členu - en amandma vlade. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 67 poslancev - za 39, proti nihče. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo na amandma za 5.a člen - en amandma vlade. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 66 poslank in poslancev - za 37, proti nihče. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Obravnavamo amandmaje k 6. členu - en amandma. Prosim, želi razpravljati gospod Veber.
Samo proceduralno bi rad opozoril. Glasovali smo o amandmajih, nismo pa glasovali o členu v celoti.
Tretja obravnava pa [[...]]
Se opravičujem!
Hvala lepa. Želi kdo razpravljati o amandmaju k 6. členu? Gospod minister.
Želim samo poudariti, da se vlada s tem amandmajem ne strinja.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih 66 poslancev - za 14, proti 28. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 28.]] Amandma ni bil sprejet. K 8. členu je en amandma, umaknjen. Drugi amandma. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo o drugem amandmaju. Navzočih 66 poslank in poslancev - za 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k 15. členu. Imamo dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo o [[...]] Moment, gospod minister.
Torej vlada je s svojim amandmajem oziroma s tekstom, mislim, da v osnovi povzela tudi delno amandma pod številko dva, zato tega amandmaja ne podpira.
Hvala lepa. Torej glasujemo o prvem amandmaju, to je amandma vlade. Glasujemo. Navzočih 65 poslank in poslancev - za 37, proti 5. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 5.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju, ki ga vlada ne podpira. Glasujemo. Navzočih 65 poslank in poslancev - za 5, proti 35. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 35.]] Amandma ni bil sprejet. Prehajamo k amandmaju k 16. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 67 poslancev - za 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo na 19. člen, amandma vlade. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih ugotavljam, je 67 poslank in poslancev - za 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Prehajamo k amandmaju k 24. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 67 poslank in poslancev - za 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče .]] Amandma je bil sprejet. Obravnavamo amandma k 28. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 67 poslank in poslancev. Za 40, proti nihče. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Obravnavamo amandma k 30. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 66 poslank in poslancev. Za 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Amandma k 30. členu je bil sprejet. Prehajamo k 31. členu in amandmaju vlade. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 66 poslank in poslancev. Za 37, proti 1. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Obravnavamo amandma k 32. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Navzočih 66 poslank in poslancev. Za 38, proti 1. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 1.]] Amandma je bil sprejet. Prosim, proceduralno.
Imam en proceduralni predlog. Predlagam, da prekinemo z obravnavo oziroma sprejetjem tega zakona in predlagam 2 uri odmora. Pač iz razloga, ker ugotavljamo, da je zakon zelo kompleksen in na osnovi tega bomo tudi sporočili, kako bomo v nadaljevanju lahko podpirali same amandmaje in mogoče tudi sam zakon. Hvala lepa.
Kot sem razumel, predlagate prekinitev seje zaradi, niste povedal česa, domnevam, zaradi posvetovanja.
Zaradi posvetovanja, seveda za posvetovanja poslanske skupine. Predlagam 2 uri.
Pred glasovanjem?
Ja, pred glasovanjem samega amandmaja sem pač predlagal proceduralni predlog. In prosim, da odmerite dvourni odmor, tako kot sem tudi predlagal. Hvala lepa.
Ja, po mojem tolmačenju to ni v skladu s poslovnikom, kar ste zdaj predlagali.
Gospod Delak, ko smo obravnavali interpelacijo oziroma o delu gospoda notranjega ministra Mirka Bandlja, ste vi tudi predlagali - imam pač tukaj magnetogram, ko ste predlagali tudi dvourni odmor in pač je to tudi predsedujoči takrat to sprejel. Mislim, da glede na ustaljeno prakso, tudi vas samih, mislim, da nam pripada že tudi iz teh gledanj, kot človeškega obraza [[...]]
Gospod Čebulj [[...]]
Ne, da bi se samo sklicevali na sam poslovnik. Tudi vi ste bili enkrat predlagatelj za enak čas, ki ste ga odmerili pač.
Problem ni v času, problem je kdaj. Torej, lepo se vam zahvaljujem za vaše pripombe. Po proceduralnem predlog, seveda, ko je bil podan, ni kakšne posebne razprave oziroma sploh ni razprave. Ocenjujem, da ni nobenih pogojev za odmor in zaradi tega nadaljujemo z delom. Prosim!
Oprostite, gospod predsedujoči! Drugi odstavek 72. člena se glasi: "Predsedujoči prekine delo državnega zbora, če to zahteva poslanska skupina zaradi posvetovanja v skupini." To se pravi, mi smo povedali, za kaj gre. V času, ko je bilo tudi tik pred glasovanjem o prejšnjem amandmaju, je gospod Čebulj dvignil roko. Vi tega zaradi zasedenosti ali drugih razlogov niste videli in seveda mogoče je tu kakšen zamik. Vendar pa 72. člen poslovnika, drugi odstavek, izrecno govori o tem, da ima poslanska skupina pravico, da se posvetuje. Tega nam vendar ne boste mogli odreči. Gospod Čebulj je predlagal, da bi se, ker obstajajo različna mnenja, kot ste slišali, o tej zadevi, posvetovali o teh stvareh, jih je zelo veliko. Jaz ne vem, kako si lahko predstavljate, da ne bi imeli te pravice, ko je vendar 70 strani amandmajev.
Če dovolite, bomo najprej obravnavali amandma k 36. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujemo. Prosim! Gospod Čebulj.
Gospod predsedujoči. Najprej ste rekli, da gremo na glasovanje, kaj pa potem? Ne, jaz sem pač pred glasovanjem tega člena dvignil roko in sem pač zahteval odmor za posvet poslanske skupine, glede na [[...]]
Da, smo pred glasovanjem, kar je sedaj. Prosim, če ponovite vašo zahtevo.
Pred tem glasovanjem sem dvignil roko, sem predlagal proceduralni predlog za dvourni odmor poslanske skupine, da se posvetuje glede kompleksa tega samega zakona. Hvala lepa.
Torej, prekinjam sejo. Ker pač želeli ste dve uri odmora, ker danes seveda se bo delovni čas iztekel, zaradi tega [[...]]Da, pardon. Torej, moment, moment, moram se popraviti. Ob petih je bila napovedana točka dnevnega reda in zaradi tega bomo seveda ob petih, to se pravi ob 17.00, začeli s točko dnevnega reda volitve in imenovanja, konkretni del te točke - RTV. Hvala lepa. Prekinjam do petih.
Nadaljujemo sejo. Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Navzočih je 54 poslank in poslancev, in lahko sklepamo. Besedo želi, proceduralno, gospod Čebulj.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ponavljam proceduralni predlog, enako kot sem povedal pred petnajstimi minutami: vztrajam in zahtevam, gospod Delak, da naši poslanski skupini omogočite dveurni odmor, da se posvetujemo v zvezi z zakonom. In vas sprašujem, zakaj je bilo potrebno, da smo malo pred to točko obravnavali nov zakon oziroma nov poslovnik državnega zbora, če je način vodenja, vas, spoštovani Delak, način, ki ga imate sedaj do nas. Prosim, da nam odredite dveurni odmor, da se poslanska skupina posvetuje. In protestiram proti načinu. Hvala lepa.
Torej, gospod Čebulj, sklep, da bomo ob 17.00 nadaljevali sejo z neko drugo točko, konkretno, z volitvami in imenovanji, je bil sprejet že pred tem. Zaradi tega bomo to točko obravnavali; po obravnavi te točke pa bomo šli na odmor, ki ste ga predlagali. Torej, na dnevnem redu imamo 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - VOLITVE IN IMENOVANJA. Obravnavali bomo predlog odloka o soglasju k imenovanju generalnega direktorja RTV Slovenija. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve. Želi poročevalec komisije besedo? Takoj po besedi predstavnika komisije, gospod Pukšič, boste dobili besedo za proceduralni predlog. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Gospod Pukšič ima besedo.
Hvala lepa. V 72. členu poslovnika državnega zbora Republike Slovenije na začetku piše, da "predsedujoči prekine delo državnega zbora, če to zahteva poslanska skupina zaradi posvetovanja v skupini". Gospod predsedujoči, poslanska skupina Socialdemokratske stranke je zahtevala posvetovanje v poslanski skupini, dve uri, in vi ste sejo prekinili, in smo v prekinitvi. Vse, karkoli se dogaja od tega trenutka naprej, je v nasprotju s poslovnikom in ni legitimno. Zato vas še enkrat pozivamo, da nadaljujete prekinitev seje.
Gospod Pukšič, jaz se vam izredno lepo zahvaljujem za vaše misli. Samo moram vam pa povedati, da poslovnik tolmači predsedujoči, ne pa slučajno vi, in zaradi tega bomo nadaljevali sejo - volitve in imenovanja.
Res je, da poslovnik [[...]]
Gospod Pukšič, nimate več besede, vse ste že povedali, kar je bilo povedati. Hvala vam lepa.
Predsedujoči, res je, da tolmači poslovnik, pa vendarle ga ne tolmači, ker tako v poslovniku piše, in ga ne more tolmačiti po svoje, ker kakšnega tajnega poslovnika v kakšnem tajnem uradnem listu, hvala bogu, več ni. Zahtevam, da prekinete sejo.
Gospod Pukšič, še enkrat, lepo se vam zahvaljujem za vaše misli. Nadaljujemo s sejo - volitve in imenovanja. Želi predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve besedo? [[Ga ni.]] Rokavec, proceduralno.
Hvala za besedo. Gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Namreč pri sprejemanju dnevnega reda včeraj smo se jasno dogovorili za vrstni red in tudi za obravnavo določenih točk predčasno. Ta predlog, ki je bil danes predložen s strani poslanskega kolega, gospoda Jelinčiča, je prišel mimo tega dogovora, tudi mimo sprejetega poslovnika in pa v duhu sprejetega poslovnika, ki je bil sprejet na današnji seji. Zato mi dovolite, da v imenu poslanske skupine za pripravo in odločanje v skladu z 72. členom tega poslovnika zahtevam, da dobimo dve uri odmora za pripravo za točko volitve in imenovanja. Hvala lepa.
Kot vam je znano, teče sedaj razprava. Odmor se pa daje pred glasovanjem in zaradi tega vas prosim, da počakate, da bo mimo razprava, in pred glasovanjem, v kolikor boste ponovili to željo, bom vam seveda dal odmor. Prosim, še enkrat!
Gospod predsedujoči! Jaz sem jasno povedal, da je prišel predlog pred slabo uro, in to naknadno. Zaradi tega, ker je prišel predlog naknadno, mimo dogovora ob sprejemanju dnevnega reda, imamo pravico do dveh ur odmora, da se pripravimo na to točko dnevnega reda, in zahtevam, da na to razpravo nam odobrite dve ure odmora v skladu z 72. členom poslovnika.
Dal vam bom, seveda, odmor, ko bo končana obravnava vseh teh zadev. Ja, mi je žal, jaz na takšen način, na takšen način tolmačim poslovnik. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prosim, proceduralno. Gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Res je, da predsedujoči tolmači poslovnik. O tem ni potrebno razpravljati. Vendar pa dovolite, gospod podpredsednik, da vas pa spomnim, da - pa ne mislim v tem trenutku na vas, ampak na tistega, ki tolmači. V tem trenutku ste to vi. Da pa ne more tolmačiti tistega, kar ni mogoče in tistega, kar je v nasprotju s poslovnikom tako ali drugače. Kar je že na prvi pogled vidno, da je v nasprotju. Toliko v dopolnilo tistega. Naslednje, kar pa želim povedati, je pa to, da protestiram na takšen način obravnave našega predloga. Želel bi vas nekaj spomniti. Mi smo zahtevali 2 uri pavze za posvetovanje, mi nismo rekli, da hočemo imeti 2 uri za to, da bomo šli na tržnico. Če smo zahtevali za posvetovanje, to pomeni, da bomo v poslanski skupini se posvetovali. In da je to resen namen, lahko s papirji dokažemo, da smo resno imeli že prej predvideno, da se bomo o tem posvetovali. To lahko dokažemo. To ni izmišljeno. In če se posvetujemo v poslanski skupini, ne moremo biti fizični tu navzoči. Zato smo tudi zahtevali 2 uri pavze. Sedaj, če pa vi mislite, da lahko parlament dela tudi brez nas, potem pa lahko navsezadnje delamo tako, kot ste zdaj zadevo zapeljali. Lahko pač, če se mi posvetujemo, državni zbor pa dela brez nas. Ampak mislim, da to ni smisel nikogar, niti nas, niti ostalih poslanskih skupin, da bi delali brez ene poslanske skupine. In zato mislim, da ni bilo korektno, da niste prekinili sejo za 2 uri. Kaj to pomeni, to je druga zadeva. Ampak posvetovanje v poslanski skupini pomeni, da bomo mi tam nekaj delali fizično in ne moremo biti navzoči tu. In še enkrat povem, mi nismo zahtevali 2 uri zato, da bomo šli nekam drugam, ampak zato, da bomo v poslanski skupini, potem ne moremo biti tu navzoči. Zato vas, gospod podpredsednik lepo vas prosim, upoštevajte to, kar smo povedali: posvetovanje v poslanski skupini. Toliko bi vas prosil. In razmislite še enkrat. Nič, nič vam ne bomo zamerili, če boste spremenili sedaj svoje mnenje. Samo vzemite to tako, kot smo rekli. Ni bilo zato, da bomo nekam šli. Hvala lepa.
Ja, vam tudi hvala lepa. Sam res pa je, res pa je, da smo sprejeli sklep, da nadaljujemo sejo ob 17.00 z neko konkretno točko dnevnega reda. Prosim ne - dvignite roko, če želite razpravljati. Proceduralno gospod Anderlič.
Ko smo včeraj skoraj idilično kramljali predsednik državnega zbora in vodja poslanske skupine socialdemokracije - vsaj nekateri so mislili, da je preveč družinsko vzdušje bilo - sem mislil, da je kaj res na tem, da se lahko pričakuje neko normalno delo, tudi seveda, z povzdignjenimi glasovi, s proceduralnimi zapleti in tako naprej, ampak vendarle ne tako, da bi se nekatere stvari, ki pa so vendarle v skladu s poslovnikom in ki so bile popolnoma običajne tudi do sedaj, da se z glasovanjem, z demokratično odločitvijo, torej z večino, ki je v tistem trenutku prisotna v državnem zboru, postavi dnevni red, postavi vrstni red in da se ta vrstni red tudi spremeni.Samo to se je danes zgodilo. Verjamem, da so bili načrti lahko v kakšni skupini drugačni, da so seveda pričakovanja tako ali tako različna, ampak res pa je, da je odgovornost nas vseh, da poskušamo pomagati predsedujočemu, da poskušamo vsi pri sebi upoštevati poslovnik, in ker očitno hočete dezavuirati predsedujočega, jaz proceduralno predlagam predsedujočemu in mu s tem poskušam pomagati, da da na glasovanje svojo razlago poslovnika glede glasovanja in glede odmora, ki ga je odredil oziroma določil, kdaj se bo točka 32 nadaljevala. In predlagam, da daste na glasovanje svojo razlago poslovnika. Hvala.
Slišali ste predlog. Torej še enkrat ponovim. Preden je bila podana zahteva, da se določi odmor zaradi posvetovanja v poslanski skupini, je bil sprejet sklep, da ob 17. uri nadaljujemo s točko dnevnega reda, ki je bila napovedana. Moje pojasnilo ali pa moja obrazložitev je takšna, kot sem povedal. Zaradi tega prosim, da potrdite ali pa ne potrdite mojo obrazlago poslovnika v tem smislu, da nadaljujemo s točko, ki je bila predvidena ob 17.00. Dajem pa predlog na glasovanje. Razprave ni! Tudi nič ni! Sedaj glasujemo. Prosim. Torej ugotavljam, da je 67 prisotnih, 39 se je strinjalo z mojo obrazlago poslovnika, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Razprave seveda glede tega ni. Nadaljujem s točko volitve in imenovanja. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prosim. Janez Podobnik.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Pred nekaj minutami je v parlament priletelo nekaj jajc. To, kar sedaj delamo, ni v čas tej hiši. Pred eno uro smo sprejeli spremembo poslovnika državnega zbora, imeli polna usta trdnih sklepov, da ga bomo spoštovali. To, kar se je danes zgodilo, je v nasprotju z dogovorom. Ampak ker se je očitno večina odločila, da bo kršila naš dogovor - in dogovor gradi hišo te hiše, dogovor - predsednik državnega zbora je pa napisal, ko nam je poslal prečiščen dnevni red, kako bomo delali. In poglejte, kaj piše: "Gospod podpredsednik, pravilno ste ocenili pred eno uro, da bi bilo potrebno, da bi poslanke in poslanci pogledali gradivo, da bi lahko o tem razpravljali." V tem času smo razpravljali o drugem zakonu. Kdaj torej proučiti gradivo? Kdaj? Vi se lahko norčujete, kolega Pucko, vi se lahko norčujete, ampak to je norčevanje iz samega sebe. To je norčevanje iz samega sebe! Moram še nekaj povedati, kolegi iz koalicije, da ste me izigrali. Izigrali ste me! Vsaka vam čast! Sedaj pa k točki dnevnega reda, ker očitno nas boste izsilili, da bomo pač o tem odločali. Upam, podpredsednik, da boste kot izkušen človek dali čas, da se poslanske skupine na točko dnevnega reda pripravimo. Če bi bila prej odločitev korektna, bi morali za eno uro prekiniti sejo, ne pa, da smo nadaljevali z drugo točko dnevnega reda. Torej, sedaj bom pač improviziral. Bil sem na nekem drugem sestanku; takoj, ko so me poklicali, da se točka nadaljuje, sem se tu pridružil, in se opravičujem, ker bom nekoliko improviziral. V poslanski skupini SLS + SKD - Slovenske ljudske stranke bomo podprli predlog sveta RTV, da je generalni direktor RTV Slovenija gospod Janez Čadež. Povedati moram, da smo se na naš predlog in na predlog gospoda Čadeža z njim srečali v poslanski skupini v odkritem pogovoru. Vsi očitki, ki so bili izrečeni na njegov račun, so bili na tem pogovoru iznešeni. Gospod Čadež nam je na vprašanja odgovarjal. Povedal nam je, kakšen je status vmesnega poročila nadzorne institucije, ki se ji reče računsko sodišče. Mimogrede, to poročilo ima oznako zaupnosti. Kaj to pomeni, da pride vsebina tega poročila na dan, v javnost, tisti dan, ko se odloča o generalnem direktorju RTV Slovenija?! Kaj to pomeni, je vprašanje za nekoga drugega, je tudi vprašanje za kredibilnost te institucije. V pogovoru na poslanski skupini je bilo izrecno povedano, da so imeli člani sveta RTV, v katerem so eminentni predstavniki civilne družbe in tudi predstavniki političnih strank, možnost, da so to vmesno poročilo videli, preden so se odločili. In ko so to videli, so se po svojem preudarku - med njimi so akademiki, univerzitetni profesorji, ki so delali po celem svetu, pa se jim je očitalo, da so skorumpiranci, to se je slišalo o njih - so se odločili in dali 13 glasov za predlog gospoda Čadeža. Torej, bili so seznanjeni z vmesnim poročilom računskega sodišča. Seveda se odpira tudi vprašanje objektivne in subjektivne odgovornosti, kadar nek nadzorni organ nekaj ugotovi. Seveda mi v ničemer ne želimo zmanjševati pomena revizije računskega sodišča. Predlagamo edino razumno pot, da odločitev računskega sodišča oziroma postopek ne vpliva na našo odločitev. Če ni vplival na odločitev sveta RTV, potem je korektno, da v skladu s pristojnostmi zaupamo odločitvi sveta RTV. Priznali jim boste, spoštovani kolegi in kolegice, da je bilo razumno inlogično, da je svet RTV za v.d.-ja imenoval tistega, ki ga je pred enim tednom predlagal za generalnega direktorja. Če bi predlagal drugače, bi se smešil. Torej bi ravnal v nasprotju s svojo odločitvijo. Na nek način je bil konsistenten, predlagal je gospoda Čadeža za v.d.-ja. Jaz sem trdno prepričan, da je edina korektna pot državnega zbora, da danes podpre gospoda Čadeža. Če bo pa dokončno poročilo računskega sodišča tako, da bo svet RTV-ja v skladu s pristojnostmi, v imenu nadzornega odbora, odločil tako, kot mora odločiti, in bo predlagal postopek za razrešitev. Torej predlagamo, da ta dokument, ki ima oznako zaupnosti, in na katerega so se službe svet RTV-ja v skladu s postopkom tudi pritožile in dale svoja stališča, da ne vpliva na današnjo odločitev. Predlagam tudi, gospod podpredsednik, da bi v pomoč poslanskim skupinam oziroma poslancem omogočili, da bi bili vsi poslanci seznanjeni z gradivom, ki so ga prejele poslanske skupine, če sem prav obveščen - to pa je, izhodišča za strateški poslovni načrt javnega zavoda RTV Slovenija do leta 2005. To je dokument, ki ima več kot 100 strani, in je strateški dokument in kaže vizijo gospoda Čadeža in piše, da ga je pripravil s svojimi sodelavci; kakšen je torej prihodnji razvoj te pomembne javne institucijev Sloveniji. Predlagam, da v tem odmoru, ki ga bomo dobili, da se razmnoži ta pomembni dokument. Jaz sem prepričan, da bo v pomoč poslankam in poslancem pri odločitvi. Zaključil bi s pozivom in predlogom, da bo naša odločitev taka, da bo situacijo umirila, ne pa, da bo prilivala novega olja na ogenj. Tudi procedura, po kateri se odločamo, je pomembna. Če poslanke in poslanci želimo v miru se pripraviti na to točko dnevnega reda, ki je v slovenski javnosti že povzročila veliko tudi zanimanja, menim, da smo torej upravičeni, da se lahko v miru pripravimo in nastopamo v državnem zboru in se nato tudi odločamo. Poslanska skupina pa bo gospoda Čadeža podprla za generalnega direktorja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Podobnik, mislim, da ni nobenega razloga, da ne bi poslanci dobili material, katerega ste predlagali. Želijo besedo še drugi predstavniki poslanskih skupin? Kebrič, Diaci. Izvolite gospod Kebrič, DeSUS.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! V naši poslanski skupini smo mnenja, da ni prav, da danes izglasujemo gospoda Čadeža za generalnega direktorja. Razlogi, ki nas k temu navajajo, so naslednji. Prvič je sedaj rok njegovega mandata potekel in ga je svet imenoval za v.d. generalnega direktorja. To se pravi, imamo časa šest mesecev, da se odločimo in počakamo na dokončno ali celovito poročilo revizijske komisije. Zakaj ne bi na to počakali in se nato odločili? Menimo namreč, da proti vetru, oprostite, proti kolektivu ni dobro nastopati. Težko si zamišljamo, kakšno vzdušje bo vladalo. Težko si zamišljamo, da bo to produktivno delo, če si drug drugemu nasprotujejo ali pa, celo si upam izjaviti, da se bo morda zgodilo, da bodo drug drugemu metali polena pod noge in mu onemogočali tako alidrugače čim boljše vodenje kolektiva v zadovoljstvo nas gledalcev in poslušalcev tega pomembnega elektronskega medija. Menimo, da ne bi bilo prav, da se nam zgodi češki primer, pa da se bomo potem ukvarjali ne vem kolikokrat in da bo narod oziroma državljani razdvojeni v pričakovanje, kaj bo državni zbor odločil. Zato menim, da bomo glasovali proti temu, da se gospoda Čadeža danes izglasuje kot generalnega direktorja. Menimo, da bo prevladala preudarnost poslank in poslancev, da bodo upoštevali določene razloge, ki govorijo proti temu, da bi danes dokončno imenovali gospoda Čadeža za generalnega direktorja. Časa je dovolj. V šestih mesecih si bomo lahko razbistrili vse in takrat ali že predhodno ob ponovnem razpisu. Menimo, da ni potrebe, da danes dokončno odločimo in se vam zahvaljujem za vašo pozornost in pričakujem, da boste mnogi delili moje mnenje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Diaci.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Stranki mladih Slovenije smo se trudili pridobiti vse dostopne informacije o dosedanjem delu generalnega direktorja gospoda Čadeža in stanju delovnih razmer na RTV Slovenija, se seznanili s stališči zaposlenih v RTV Slovenija in tudi s stališči članov sveta RTV Slovenija, posredovane skozi medije. Pridobili smo tudi informacijo o vmestnem poročilu računskega sodišča. Zato smo najprej zastopali stališče, da se glasovanje o soglasju k imenovanju gospoda Čadeža za generalnega direktorja prestavi na obdobje po zaključnem računskem poročilu, po zaključnem poročilu računskega sodišča. Glede na to, pa da se moramo o glasovanju odločati že na tej seji, smo končno odločitev sprejeli na podlagi trenutno znanih dejstev, predvsem pa nas je prepričalo dejstvo, da so novinarji jasno in glasno izražali svoja mnenja, medtem pa so se člani sveta RTV Slovenija kar dvakrat odločili za tajno glasovanje. Slednje razumemo kot dejstvo, da niso želeli prevzeti odgovornosti za poslovni načrt in delovanje gospoda Čadeža kot generalnega direktorja RTV Slovenija v prihodnosti. Ta poslovni načrt je sicer vseobsežen. To je res. Zato bomo poslanci Stranke mladih Slovenije glasovali proti soglasju k imenovanju gospoda Janeza Čadeža za generalnega direktorja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kakšna druga poslanska skupina? Prosim, gospod Brejc.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. No, mi nismo imeli te priložnosti, kot jo je imela stranka mladih. Stranka mladih je pač z enim sedežem v vladi in seveda je dobila vse potrebne informacije, da se je lahko tako odločila, kot se je. Jaz v tem hipu ne morem reči, kako se bomo mi odločali, kajti mi nismo imeli priložnosti, da bi govorili z ljudmi, ki pa z nami želijo govoriti. Nekateri zaposleni - predstavniki zaposlenih bolj rečeno sindikati - so nas prosili za razgovor in mi smo jim rekli, kdaj bi to bilo lahko. Nismo pa seveda vedeli, da boste danes predlagali to točko dnevnega reda. Menili smo, da če je dnevni red enkrat sprejet, da je pač sprejet. Dobro. Pričakovali smo, da nam bodo zaposleni oziroma vsi zainteresirani, našim poslancem, lahko pojasnili svoja stališča okoli tega imenovanja. Mislim, da je to ena zelo čudna praksa. Danes in včeraj je bilo precej govora o tem, kako pomembno je imeti poslovnik, kako se z redukcijo številnih možnosti za razpravo pravica opozicije ne bo zmanjšala. Veliko besed ste rekli tudi danes o tem, pa včeraj na televiziji, pa prepričan sem, da jih boste še veliko povedali, ampak pravo stanje stvari se pokaže pri taki zadevi. Gospod Jelinčič sploh ne utemelji svoje točke dnevnega reda. Oblikuje jo povsem napačno, ker taka točka sploh ne obstaja! Pa vi glasujete tako, kot ste pač glasovali. Zato ker se je gospod Golobič odločil, da mora to danes biti! Ne, in vi ste pač kmetje na šahovnici, oprostite, da tako rečem, in morate to narediti. Ampak, glejte, mi mislimo, da se tako ne dela. Vas je zagotovo dovolj, vas je zagotovo dovolj [[...]] [[Nemir v dvorani.]] [[...]]Ne, vprašajte gospoda Anderliča. [[Predsedujoči: Dajmo mir v dvorani. Prosim!]] Lahko nadaljujem gospod predsedujoči? Hvala. No glejte, jaz mislim, da to, kar ste danes sprožili, kaže, da pravzaprav je poslovnik nepomemben. Važno je, kdo ima moč. Zakaj sploh ne ukinemo poslovnika, saj lahko pravzaprav vsak dan sproti naredite, kar hočete! Ampak mi želimo opozoriti, očitno tudi vaš koalicijski partner, da nam je onemogočena razprava o pomembni vsebinski točki. Na to opozarjamo. Mi smo pripravljeni resno zadevo opraviti, dogovorili smo se z nekaterimi ljudmi, da nam bodo pojasnili svoje stališče, mi smo že nekaj rekli o tem,kako bomo po vsej verjetnosti glasovali. Ampak želijo nas ljudje opozoriti na nekatere momente, ki jih mi očitno nimamo, in tudi nimamo vmesnega poročila, ne vem, kako je stranka mladih dobila, ampak pustimo to. Ključno vprašanje je torej, ali želimo dobro opraviti ta posel. Mi smo pred glasovanjem, tako smo se na poslanski skupini tudi dogovorili, rekli, v redu, pogovorili se bomo s tistimi, ki nam pač želijo prestaviti svoja stališča, do tega imajo vso pravico, mi smo vendarle poslanci in smo dolžni poslušati stališča ljudi. Ampak tega ne moremo sedaj storiti. S tem sklepom, ki ste ga danes sprejeli, ki je v nasprotju s poslovnikom, ste pravzaprav odrekli pravico zainteresirani javnosti, da poslancem predstavi svoja stališča. Pa s tem jaz nič nočem reči, da smo mi za ali proti. Kakšno je moje osebno stališče, ste lahko prebrali. Ampak, gre za preprosto higieno v tem parlamentu. Če bomo tako nadaljevali, je čisto vseeno, kakšen bo poslovnik. Za spremembo tako pomembne točke ni potrebna obrazložitev. Ko mi želimo odmor, bi morali razlagati do onemoglosti, zakaj želimo odmor. Torej, jaz vas prosim, omogočite - ne opoziciji, ampak tistim, ki se čutijo prizadete, ki želijo povedati svoje mnenje, najbrž ne samo nam - da to mnenje povedo. Mi bi se potrudili in bi to morebiti nam uspelo do jutri zjutraj to opraviti. Ne vem, v čem je tako pomembno, da to mora biti danes. Mi se lahko - upam vsaj, ne vem, če nam bo to uspelo - pogovorimo s tistimi, ki želijo z nami govoriti, jim damo to možnost, da predstavijo svoja stališča, da potem tudi mi tukaj, v parlamentu, povemo naša stališča o teh stvareh, da smo vsaj približno enako obveščeni o stvareh, kot ste vi, in potem se bomo kvalificirano lahko odločali. Na ta način to ni mogoče. Kot pravim, če se bo taka praksa nadaljevala tudi pri drugih, potem parlamenta sploh ne potrebujemo. Ne samo poslovnika, tudi parlamenta ne! Torej, predsedujoči jaz mislim, da bi vendarle kazalo upoštevati tisto, kar v poslovniku piše. Če je to veljalo za DeSUS ob neki priliki, bi lahko veljalo danes za socialdemokratsko stranko, za ljudsko stranko. Ampak, vi greste mirno mimo tega. Jaz ugotavljam, da se pravzaprav možnosti za resen strokoven dialog v tem parlamentu zmanjšujejo. Važno je, kaj aparatčiki počnejo in kaj služabniki predlagajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anderlič.
V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije smo razpravljali o tem vprašanju, predvsem pod vtisom neke javne polemike, nekih dogajanj v Sloveniji, nekih dogajanj v teh prostorih, po teh hodnikih in tudi sicer. Želimo, da se razprava o tem vprašanju konča, da se državni zbor, javni zavod in tudi siceršnja javnost razbremeni teh dnevnih obtoževanj levo in desno, pojasnjevanj, moledovanj in raznih drugih stvari. Pod tem vtisom smo se odločali, ko smo sprejeli stališče, da podpremo predlog, ki je bil podan, da se o tem predlogu, o soglasju izrečemo danes in tukaj. Za nas ni bilo to prvo srečanje s tem vprašanjem. Predlog za oblikovanje soglasja oziroma podporo predlogu sveta RTV smo prejeli že kar nekaj deset dni nazaj. Pripravili smo se za sejo kviaza, in državni zbor ima to priložnost, da lahko pred delovnimi telesi in na delovnih telesih izoblikuje svoja stališča, poskuša v polemičnih razpravah osvetliti vse tiste kritične točke, ki so pomembne za neko odločitev. Za nas ni sprejemljiva tista argumentacija, ki govori o tem, "nismo imeli časa za posvetovanje, dajte nam čas, da bomo poslušali vse, ki želijo kaj o tem povedati". Povedanega je bilo veliko, povedanega je bilo več, kot je bilo potrebno, in v nekaterih točkah, sem prepričan, celo preveč, ko se na eni strani opozarja ali pa straši - da ne uporabim kakšne druge besede - s češko situacijo, kot tudi na drugi strani, da je treba kar slepo slediti stališčem sveta v prvi, drugi ali še ne vem kateri odločitvi. Seveda je zakon popolnoma jasen in odgovornosti po tem zakonu so porazdeljene med svet in državni zbor. Svet je naredil svoje, in to ne enkrat - dvakrat; mi moramo narediti svoje. V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije smo se, poudarjam in ponavljam, pred sejo kviaza pogovarjali o vprašanjih, ki so povezana s tem soglasjem, prišli do odločitev, ki so se v naslednjih dneh utrdile in nadgradile še z nekaterimi podatki. Za nas ni pomembno delno poročilo računskega sodišča in ne vpliva na naše odločitve. Vprašljivo je govoriti o tem, kakšna zagotovila so bila dana, ob tem da se bo odpravilo vse, da je vse pojasnjeno in tako naprej, kajti o teh poročilih se je treba pogovarjati na način, kot je za to predpisan, in predvsem govorim o delnih, in tudi odgovore, se ve, kdo daje in kaj ta poročila pomenijo. Mi prav gotovo ne sledimo trenutnim vplivom, ki so, pač pa tem našim stališčem, o katerih sem sedaj govoril. Nam se ne bo težko odločati po svoji vesti, po prepričanju, da je treba narediti za javni zavod RTV tisto, kar mora predstavnik ustanovitelja storiti: opredeliti se do potrebnega soglasja. Naše prepričanje je, da na današnjem glasovanju tega soglasja ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Potrč, združena lista.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi. Zakon o Radioteleviziji Slovenije daje poslancem državnega zbora dolžnost in pravico, da dajejo na predlog za imenovanje generalnega direktorja Radiotelevizije Slovenija soglasje. To soglasje pomeni, da imamo pravico soglasje dati ali soglasje odkloniti. To je naša pravica ali pa dolžnost, prijetna in neprijetna, ki jo moramo opraviti. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo pred sejo komisije za volitve, imenovanja in administrativne zadeve v do takratnih razpravah v okviru poslanske skupine menili, da bi nam bilo lažje odločati, če bi nam bila dana kakršnakoli možnost predhodne presoje nekaterih vprašanj. Zato smo vas, kolegice in kolegi, iz vseh strank poprosili, s tem, da smo dali predlog, naj se odločanje odloži. Naš predlog takrat ni dobil potrebne večine in proti so, z izjemo Slovenske ljudske stranke, ki je danes enakega mnenja, kot jebila takrat, glasovali tudi poslanci Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije, z obrazložitvijo, da je možno odločati in da ni nobenega razloga, da se kdorkoli še spreneveda - to bi naj bili mi - in eventualno želi imeti nove in dodatne informacije. Mismo brez vsakega razburjanja to dejstvo sprejeli. Večina takrat ni bila na naši strani, večina kolegov in kolegic v Kviazu po pooblastilih poslanskih skupin, ne mi govoriti, da samo samostojno in brez dogovorov, se je odločila, da je odločanje mogoče. Mi smo rekli, da ta možnost obstaja, naj se pa ne jezijo na nas, da mi poizkušamo tudi drugo možnost. Od takrat naprej smo storili vse, vedoč, da s včerajšnjim dnem začenja seja državnega zbora, da bomo v najkrajšem času morali odločati tudi o tem vprašanju. Pripravili smo se, pogovorili smo se in sposobni smo za odločanje. To bi lahko storili tudi drugi. Najmanj, kar bi pa lahko storili, je to, da bi imeli toliko, bi rekel, spomina do lastnega ravnanja, da se ne bi sprenevedali vsake pol ure in vsake pol ure našli drugačne argumente za nek interes, ki je trenutno prisoten. To je bil tudi razlog zame in za kolegice in kolege v moji poslanski skupini, da nam ni bilo težko predlagati, da se danes o tem odloča. Ker smo bili prepričani, da to za nikogar ne more in ne sme biti problem, saj so vendar še tri dni nazaj rekli, da je vse jasno in da naj čimprej pristopi državni zbor k odločanju. Sedaj pa glede vsebine. Mi smo nekajkrat rekli, da se želimo pogovoriti in da na tej točki ne bomo posamično mnenje kakšnega kolegice ali kolega šteli za, bi rekel, kršitev nekih dogovorov v okviru koalicije ali v okviru poslanske skupine ne dovolili možnost tudi drugačnega glasovanja. Ampak večinsko z veliko večino smo enotno opredeljeni. Opredeljeni smo za to, da predloga za imenovanje gospoda Čadeža za generalnega direktorja RTV ne podpremo oziroma k njemu ne damo svojega soglasja. Zakaj? Iz razloga, ker smo prepričani, da so razmere ta moment in različni pogledi na kvaliteto, na dosedanje delo, predvsem pa na bodoče delo in bodoče odnose takšni, da ob zahtevnih nalogah, ki jih ima Radiotelevizija Slovenija kot javna ustanova z izjemnim pomenom - ne samo materialnim, tudi političnim in kulturnim - generalni direktor ob takšnih nesoglasjih v kolektivu, kakršna so ali pa kakršne se vsaj nesporno javno izražajo, ne more tega dela uspešno opravljati. Ne želimo se spuščati v razloge, zakaj je do tega prišlo; niti v to, koliko je razlogov za to na gospodu Čadežu, niti koliko je razlogov na to na drugih, ki so negativno ocenjevali njegovo delo. Vendar dejstvo, da se govori o tem, da je to delo nesprejemljivo, da ga v bodoče ni mogoče popravljati, nam ne daje nobenega upanja, da bi se uspešno lahko tako zahteven kolektiv - po pomenu in po vlogi, ki ga ima - vodil v takšnem stanju. Zato je za nas boljše, da se o tem odloča. Mi menimo, da je boljše, da gospod Čadež ne dobi soglasja, da se opravi javni razpis in čim prej najdejo ustrezne rešitve. Morda po tistem času, ki nam ni bil dan za premislek, bomo vedeli tudi kaj več o poročilu računskega sodišča, morda bomo do takrat vedeli kaj več o programu, morda bomo takrat objektivneje lahko ocenjevali tudi kvaliteto poslovanja v lanskem letu. Nekateri poslanci ste menili, da to lahko delate že sedaj. Morda bomo takrat ugotovili, kaj je funkcija generalnega direktorja, kaj pa funkcija urednikov in podobnega; skratka, kdo za kaj odgovarja, ampak takrat se bomo lažje in mirneje odločali. Danes - po mojem prepričanju, delijo ga pa večina kolegic in kolegov z mano - odločanje drugače kot v korist RTV Slovenije, to pa je, da se išče nova rešitev, ni mogoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peterle, Nova Slovenija. Prosim, moment. Dal sem že besedo gospodu Peterletu, potem boste pa dobili besedo. Proceduralno, seveda
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Jaz tukaj ne bom nastopal v imenu nobenega kandidata. Govoril bom v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, posebej z ozirom na to, da je bila ta točka proti dogovoru in mimo sklepa po dnevnem redu uvedena z močnimi besedami o tako rekoč izrednih razmerah. Kadar so razmere izredne, si ponavadi ljudje vzamejo nekaj časa, da premislijo, se pripravijo in se v miru odločijo. Sedaj pa v skladu s to odločitvijo, ki nima podlage v poslovniku, kajti po poslovniku v skladu z 72. členom lahko poslanska skupina kadarkoli zahteva posvet znotraj. Ne piše: "pred odločitvijo" nikjer in jaz se spomnim prakse, da so poslanske skupine, celo druga za drugo, med razpravo jemale posvete in praksa ni zakon, naš zakon je poslovnik in tukaj pač po sili razmer, po sili te večine, ki lahko tudi luno ukine, razpravljamo o zelo razpleteni zadevi. Jaz bi si želel v imenu naše skupine, da bi imeli nekaj časa za priprave. Menim, da tisti, ki ste pač večino uporabili za ta valerski način, da ste podaljšali čas za odločanje o tej zadevi, o čemer bi radi odločitev tako rekoč včeraj. Se bo pač govorilo tudi o nezakonitostih v tej zvezi. Meni je žal, da te prilike pač ni in jaz bi si želel, da bi o tako pomembni temi glede na to, kako je bila, s kako močnimi besedami je bila uvedena, da bi tukaj lahko srečali v nekem delovnem telesu nekoga iz nadzornega odbora javnega zavoda RTV, glede katerega ima ta hiša svojo odgovornost, da bi slišali nekaj o tem, kaj se je tam dogajalo in kaj se ni, da bi vedeli malo več, ko se bomo odločali, kako bomo uporabili pravico do soglasja. Naša poslanska skupina, ne edina, se je odločila, da bi rada slišala tudi predstavnike novinarjev, ki so kritični do nekdanjega in sedanjega direktorja. Vse to po tej zaslugi tega valjarstva odpade in boste pač izsilili, mogoče tudi z dodatnimi proceduralnim sklepom, odločanje danes. Ker tukaj je vse mogoče. Zdaj pa malo na začetek. Kako se jaz spominjam zadev na temo volitve oziroma izbiranje novega direktorja RTV? Zanimivo, da pri tako pomembni zadevi, kot je ta, naše poslanske skupine ni obiskal noben lobist. In sem se začel zanimati, kako to, da predlagateljev nekega kandidata sploh ne zanima naša podpora, pa mogoče na kakšen glas lahko vplivamo. Dobil sem odgovor, da je 18 glasov dogovorjenih za kandidata, ki ni zmagal in da se je politika zmenila. Tako je bilo povedano. Dobesedno tako navajam. In smo čakali, kako bo ta politični dogovor funkcioniral. Verjetno ne prvi v tej državi. Potem se je pa zgodilo, prvična seji, pri odločanju o direktorju na seji sveta RTV, da je bil že v prvem krogu direktor potrjen. Na presenečenje mnogih, tukaj sem videl prepadene obraze, kako je to mogoče, ampak v demokraciji je očitno tudi mogoče, da se nekaj mimo, tako imenovanih 18 dogovorjenih političnih glasov, zgodi in drugi kandidat, mislim da je dobil, če se prav spomnim 8 glasov, ne 18, ampak 8. Glejte, in potem se je zgodila stranki, ki meni, da lahko s svojimi glasovi prevzame vse v tej državi, se je zgodila še naslednja nesreča, da je ta isti kandidat dobil še 3 glasove več v naslednji rundi. V prvi rundi je dobil 13 od 25, potem pa je dobil 16 od 25. Jaz s tem ne govorim o Čadežu, govorim o kandidatu, ne govorim o raznih problemih, o katerih se je govorilo in pisalo in se še govori in piše. Govorim o tem, o kontekstu oziroma o metodi, ki spremlja tokratne volitve direktorja RTV. Moram v tej zvezi omeniti tudi dejstvo, zame politično zelo značilno ali signifikantno, en poseben znak je bil v tem, da je poročilo računskega sodišča prišlo, oziroma bilo poslano na RTV tri dni pred volitvami, na dan pa je prišlo, mislim, da na dan volitev samih. Jaz res upam, da računsko sodišče ni podjetje, ki se mu reče "pica na dom", ob naročeni uri. Ljudje imajo pravico razmišljati tudi v tej smeri, kako je mogoče, da se zadeve najdejo ravno takrat in ne mesec prej. Zadnjič je bivši minister za kulturo, gospod Školč, povedal, kdaj je že sam, mislim, da sprožil nek postopek, ampak se je zaključil do neke mere ravno v tej fazi. Ni to edini primer, imamo druge primere, nekdo dobi dolg intervju, drugi pa dobi po nekaj letih v enem od naših časopisov razlago o deviznih prekrških - po letih, ampak točno v tempiranem trenutku. Torej, bojim se, da se da, bi rekel, kakšne zadeve pri nas tudi naročiti, če je tak političen interes - ne, da se da naročiti, da se da potem tudi dobiti ob uri. No, in vse te zadeve niso prijetne za kontekst našega odločanja. Interesov je tu čedalje več, ampak mene boste težko prepričali, da gre za češki primer. Sam ne vidim veliko paralel s češkim primerom; pa bo verjetno v razpravi o tem še kaj prišlo na dan. Torej, v poslanski skupini si želimo, da bi imeli na razpolago več elementov, ko se o tem odločamo. Ne želimo pa delati samo na podlagi sumov. Namreč, na seji Kviaza so nekateri močno potencirali pomen suma ali dvoma v to osebo. In zato sem prej spraševal, kaj je delal nadzorni odbor, zakaj o njem - vsaj jaz ne vem, da bi dobil parlament kakšno poročilo, čeprav piše v zakonu, ki smo ga sprejeli v tej hiši, da mora nadzorni odbor poročati tudi parlamentu. Mene bi zanimalo, kaj je ta nadzorni svet ugotovil; kaj je z odločitvijo glede revidiranja, tudi o tem se razne stvari govorijo. Mene zanima, ali je kdo nekdanjega direktorja prijavil, ali so se kakšni postopki začeli, ali je vse bilo tempirano samo na dan oziroma na čas izvolitve. Torej, ne glede na to, kako se piše kandidat in kako so ti interesi okrog razporejeni, bi želel, da v tej hiši ne bi bilo madeža pri odločanju glede soglasja, pa naj se o tem odloča danes ali jutri ali pojutrišnjem. V tem, kdo je kdo, mislim, da bi si bilo treba tudi tu natočiti čistega vina oziroma o tem malo podebatirati. RTV je javni zavod. Mi imamo kot državni zbor neke možnosti, neke pravice oziroma neke dolžnosti. Tu je bil sprejet zakon, ki določa 25-članski svet RTV-ja, v katerem ima politika oziroma je neposredno izvoljenih iz državnega zbora pet predstavnikov, se pravi, 25%, niti ena petina, 20%, pet od dvajset. Zame je vprašanje, kaj pomeni v ponderiranju oziroma v teži več, ali izvolitev direktorja, kakorkoli se že piše - govorim o modelu, ne o osebi - s strani tega sveta, v katerem ima večino predstavnikov tako imenovana civilna družba, obe univerzi, kulturniki, cerkev, razne organizacije in tako naprej. Rad bi imel zadosten razlog za to, da bi šel proti temu, kar je odločil že dvakrat ta svet. Ne bi rad prišel v situacijo, tudi glede na to, kar je bilo na Kviazu govorjeno, češ, saj se lahko še enkrat javi, ampak mi poglejmo vmes, bomo videli, kako je s tem sumom. Pa recimo, da sena novem razpisu isti kandidat še enkrat javi, pa da dobi še enkrat vsaj 13 glasov - ga bomo še enkrat podirali? Bomo šli še enkrat proti civilni družbi? Zadevo postavljam načelno. Pravim, pozabimo, kako se piše nekdanji ali sedanji direktor. Zame je tukaj zelo občutljivo vprašanje do civilne družbe. Zakaj imamo torej svet? Oziroma se bom še drugače vprašal. Če mi podiramo odločitev sveta, potem bi človek pričakoval, da odstopi svet, če podremo njegovo izvolitev. Sedaj povejte gospodje, če je interes v tem, verjetno se da tudi na to temo kaj reči. Jaz sploh ne bi rad zašel v debato, ki jo poslušam s terena, kako je s to televizijo, ali je v redu ali ni. Me ne zanimajo izgovarjanja tega ali onega direktorja, kdo vse ni odgovoren za program. Mi gledamo program, v katerem ugotavljamo na političnem področju izrazite pristranskosti - en odnos do ene vlade, drugačen odnos do druge vlade. Eni vedno v družbi z drugimi, ko je nova vlada, nastopajo ministri sami v Studiu ob 17.00 - tega prej recimo ni bilo itn. Tisoč stvari bi lahko naštel, ki govorijo o pristranosti te televizije in tega radia. Ne bi šel v to smer. Torej mene zanima, kako bomo mi kot državni zbor, ki ima pravico in možnost soglasja, opredelili odnos do civilne družbe, na katero nimamo vpliva, ker sama določa svoje ljudi, koga bo delegirala v ta svet RTV, kjer imamo mi 20%. Mislim, da je to zelo načelno in zelo resno, pa tudi zelo zahtevno vprašanje naše demokracije. Ko govorim o tem, seveda ne mislim, da me ne bi kdo razumel, da bi želel pokrivati kogarkoli grehe, če so se zgodili. Treba je če kdo ve za take zadeve, mora uporabiti poti, ki peljejo do razrešitve te problematike, in mora, bi rekel, po moralni in pravni plati te zadeve početi. Ne bi pa jaz rad bil oziroma naša cela poslanska skupina ujetnik nekega suma, kjer je nekje zadnjič pisalo, da je ta pa mogoče delal nekaj narobe. Naj se to razčisti. Ampak to se lahko razčisti ob našem soglasju ali pa brez našega soglasja. Ne bi rad bil nadomestna institucija pregona, ker določene stvari niso funkcionirale. Še enkrat pravim, rad bi slišal koga od nadzornega odbora, kaj bo rekel o tem poslovanju. Zadnjič mi je eden od novinarjev rekel, "ali veste, da je ta gospod uničil neko dokumentacijo, ki se nanaša na neko stranko, ki ni plačala 300 tisoč mark za propagando pred nekimi volitvami". Poglejte, kaj naj jaz s tem sporočilom naredim?! Jaz sem vprašal, če so ga prijavili ali so kaj ukrepali. Jaz ne morem na podlagi tega, kar sem tako dobil na uho, sedaj se odločati o soglasju. Takih račk ali ne račkali informacij ali dezinformacij je kolikor hočete. Zanimivo pa, da vse sedaj prihajajo. Ti grehi naj bi bili stari pet let. Zakaj se pa nič ni podvzelo na temo, če pet let vedo dotični, da naj bi bilo nekaj uničenega? Poglejte, jaz nisem za to, da ta hiša prevzema katerekoli druge funkcije, kakor te, ki se nanašajo na njeno vlogo v odnosu do javnega zavoda, ki se imenuje RTV Slovenija. Jaz želim v imenu naše poslanske skupine, da se držimo vseh hišnih in drugih pravil in da se pošteno odločamo. Tudi protestiram, gospod podpredsednik, proti vaši samovolji, ker ste [[...]]Se opravičujem gospod! Vsekakor velja zadeva gospodu podpredsedniku, ker mislim, da smo v enem tako rekoč nezakonitem postopku sedajle. Lahko bi detajlirali zadeve, sem mislil reči, ampak nima smisla, ker te povozijo. Gospod podpredsednik je dal na glasovanje čisto nekaj drugega, kot je formuliral predlagatelj Jelinčič, ampak to smo mirno sprejeli. Je rekel, da je mislil nekaj drugega. Poglejte, če bomo tako sprejemali naše sklepe, potem nikjer ne bo dobro in jaz ne bi rad delil odgovornosti za take zadeve. Vsekakor bi pa rad v imenu cele skupine povedal, da mi temu, ker se LDS-u ni zgodil direktor v prvi rundi, ne bomo stregli na tako domač način, kakor si to LDS želi. Hvala.
Hvala lepa kolega Peterle. Ura je 18 in 2 minuti. Ali lahko vodim sejo kolega Jelinčič? Hvala lepa. Ura je 18 in 2 minuti in zdi se mi prav, da spoštujemo neka pravila, za katera smo se dogovorili, če ni kakšnih izrednih razmer, da državni zbor dela med 10. in 18. uro. Seveda ima smisel [[...]]Samo hipec, nisem še končal seje. Če menimo, da lahko z glasovanjem, če ne bi bilo več veliko razpravljavcev, zaključimo to sejo, bi bilo smiselno, da sejo zaključimo. Sprašujem, ali je veliko prijavljenih za razpravo. Veliko prijavljenih. Potem predlagam, da sedajle ob 18. uri sejo prekinem. Videl sem kolega Jelinčič in bom preden sejo zaključim, tudi dal besedo, ker jo moram dati po poslovniku. Predno vam dam besedo, menim, da so izpolnjeni vsi pogoji, dajutri normalno državni zbor nadaljuje s prekinjeno 32. točko, da gre na napovedano 28. točko in potem po dogovoru naprej. Kolega Jelinčič, imate drugačen predlog od tega? Prosim.
Gospod predsednik! Jaz dajem, že prej sem nameraval dati proceduralni predlog, pa me gospod podpredsednik ni uvrstil. Dajem proceduralni predlog, da danes podaljšamo sejo do konca na tej točki dnevnega reda. Prosim, če daste na glasovanje moj proceduralni predlog.
Ta predlog je v skladu s poslovnikom in ga bom dal na glasovanje, kot smo dali vse take poslovniške predloge, brez razprave. Jaz sem samo povedal, kakšen je bil dogovor, poslanke in poslanci pa se boste z glasovanjem odločili. Na glasovanje dajem proceduralni predlog kolega Jelinčiča, da danes zaključimo s to točko dnevnega reda, ne glede na vse odmore in vse kar bi se vmes zgodilo. Drži? Prav. Ta predlog dajem na glasovanje. V dvorani je navzočih 70 kolegic in kolegov, 20 jih je predlog podprlo, 36 pa ne. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 36.]] Jutri bo državni zbor nadaljeval sejo ob 10. uri s prekinjeno 32. točko. Hvala za sodelovanje.