Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 8. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Nataša Sukič, Ljudmila Novak, dr. Franc Trček, Violeta Tomić, Miha Kordiš od 17.30 dalje, Brane Golubović od 15. do 18. ure, mag. Bojana Muršič od 14. ure dalje, Monika Gregorčič do 10. ure, Marijan Pojbič, Jelka Godec, Blaž Pavlin, Felice Žiža in Mojca Žnidarič od 12.30 dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRIJAVI PREBIVALIŠČA, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Zmagom Jelinčičem Plemenitim. Predlog zakona je na 7. seji 7. maja 2019 obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek imate besedo, mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani! Ko govorimo narodnosti, govorimo o čustveni in osebni povezavi posameznika z določeno družbeno skupino. Pojem narodnosti tako ne odslikava pravne povezave med posameznikom in državo, saj se slednja navezuje le na državljanstvo. Ustava Republike Slovenije v 61. členu določa, da ima vsakdo pravico, da svobodno izraža pripadnost svojemu narodu ali narodni skupnosti, goji in izraža kulturo ter uporablja svoj jezik in pisavo. Poudarjam besedo, da je to pravica. In to pravico lahko uveljavlja tako odločno kot naša koroška Slovenka, poslanka v Evropskem parlamentu dr. Angelika Mlinar, na katero smo v SAB zelo ponosni. Po drugi strani pa to pomeni, da ima vsakdo pravico, da svoje pripadnosti narodu ne izraža in tega ne more nihče zahtevati. Predlagatelj želi s spremembo Zakona o prijavi prebivališča doseči, da bo moral vsak posameznik ob prijavi prebivališča navesti več podatkov, kot jih zahteva trenutna zakonska ureditev. Pri tem izpostavlja predvsem podatke o narodnosti, veroizpovedi in maternem jeziku. Statistični urad naj bi te podatke obdeloval zlasti v statistične namene, so pa v predlogu dodani tudi zgodovinski, kulturni, varnostni in socialni razlogi. Pri tem bi želel samo opomniti, kaj se lahko zgodi, ko začne večina na podlagi tega ruvati dvojezične table. V obrazložitvi predloga se predlagatelj opira na ureditev, ki je veljala do leta 2016. Takrat smo uveljavili nov zakon o prijavi prebivališča. Do takrat, torej do leta 2016, se je podatek o narodnosti že vodil v registru stalnega prebivalstva. Za razliko od današnjega predloga je bilo takrat izrecno določeno, da se posameznik o narodnosti lahko izreče le v primeru, če si to želi. Po Zakonu o varstvu osebnih podatkov ti podatki sodijo v kategorijo občutljivih podatkov. Takšnim podatkom zakon zagotavlja posebno varstvo, saj izrecno določa primere, ko je takšne podatke dovoljeno obdelovati. Splošna uredba o varstvu podatkov pa občutljive podatke uvršča med tako imenovane posebne osebne podatke, katerih obdelava je, razen v izjemnih primerih, načeloma prepovedana. Zakonodajno-pravna služba je med drugim tudi opozorila, da predlog zakona nikjer ne navaja razlogov bistvenega javnega interesa, zaradi katerega bi bila obdelava takih podatkov nujno potrebna. Gre za globok poseg v sfero posameznikove zasebnosti, to priča že omenjeni 61. člen Ustave Republike Slovenije. Naj izpostavim še 41. člen ustave, ki opredeljuje svobodo vesti. Po slovenski ustavi se tako nihče ni dolžan opredeliti o svojem verskem prepričanju, kar pomeni, da je tudi ta predlog v očitnem neskladju z najvišjim pravnim aktom države. Na tem mestu je treba opozoriti še na en protiargument. Podatke o narodnosti je zelo težko oziroma skoraj nemogoče preverjati. Kako bodo pristojni organi vedeli, ali so ti podatki o narodnosti, ki bi jih oseba navajala v prijavi prebivališča, resnični ali ne? V primeru lažne izjave bi tako register stalnega prebivalstva vseboval neresnična dejstva. Nenazadnje pa ne morem mimo dejstva, da je celoten predlog zakona pripravljen precej pomanjkljivo. Izhaja iz precej nestrokovne obrazložitve, zaznamujejo ga tudi odsotnost opredelitve finančnih sredstev. Vlada namreč meni, da ima zakon tudi finančne posledice. To nam vliva občutek, da predlagatelj nima pravega interesa za uveljavitev predloga zakona, ampak si s svojo potezo le nabira politične točke. Takšni ukrepi rušijo temelje pravične, solidarne in demokratične države. Še več, proti nevarnim politikam desničarskih strank se moramo boriti zato, da bomo ohranili blaginjo in kakovost življenja. In na tem je treba graditi naprej – na močni in povezani skupni Evropi in Evropski uniji. Tistim, ki rušijo svobodo gibanja, odprte notranje meje, enoten evropski trg in s tem boljše življenje, pa moramo odločno reči ne. In v SAB bomo okrepili boj za pravičnost in ubranili kakovost naših življenj. Na to smo pripravljeni. Iz tega razloga predlogu zakona, ki je v očitnem nasprotju z ustavo in pravnim redom Republike Slovenije, ne bomo izrazili podpore. Da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, je potrdilo tudi matično delovno telo. Naš cilj sta izključno spoštovanje vladavine prava in demokratičnih standardov. Ker tega pri predlagatelju ne vidimo, se z njim ne moremo strinjati in ga podpreti. Hvala lepa!
Hvala, gospod poslanec! Sedaj pa dajem možnost gospodu Robertu Polnarju, Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, da predstavi svoje stališče in svojega kandidata za Evropske volitve. [[smeh v dvorani]] Izvolite!
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, hvala, da ste mi dopustili možnost! Vašo velikodušnost spoštujem in cenim, je pa ne bom izkoristil. Državni zbor namreč ni prostor za volilno kampanjo, ampak za izražanje resnih političnih stališč. Gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani gospe poslanke in gospodje poslanci! Temeljni namen Zakona o prijavi prebivališča je zagotavljanje evidence prebivališč posameznikov. Zbiranje vseh ostalih podatkov, tudi tistih, ki spadajo v kategorijo občutljivih osebnih podatkov, bi pomenilo odstopanje od namena zakona. Ustava Republike Slovenije določa, da je Slovenija država vseh svojih državljank in državljanov, ki temelji na trajni in neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe. Pričakovati bi bilo, da tak narod zmore in zna kvantificirati svojo prisotnost na temeljih skupnosti zgodovinskega spomina in zavesti o identiteti. V tej luči razumemo predlagatelje in se strinjamo, da bi bilo treba najti način, kako priti do podatka, koliko Slovenk in Slovencev živi v naši državi. Vprašanje, ki se ob tem zastavlja, pa je, kako to doseči. Ustava Republike Slovenije namreč zagotavlja svobodno izražanje narodne pripadnosti. Pravica do svobodnega izražanja narodnosti pomeni tudi pravico posameznika, da se glede tega podatka ne opredeli. Ravno tako se v skladu z ustavo nihče ni dolžan opredeliti glede svojega verskega prepričanja. Predlagatelji kot cilj predloga novele navajajo, da bi se podatek o narodnosti ponovno vključil med podatki, ki jih navede posameznik ob prijavi stalnega prebivališča, zavoljo zbiranja in obdelave s statističnimi metodami. Predlagane spremembe pa se ne nanašajo le na podatek o narodnosti, predlagano je, da bi se navedla tudi podatka o veroizpovedi in maternem jeziku. Že prejšnji Zakon o prijavi prebivališča, je omogočal navedbo podatka o narodnosti, vendar je bila to le možnost, ki jo je posameznik izkoristil ali pa ne, nikakor pa ni šlo za obveznost opredelitve. Predlog sprememb in dopolnitev zakona je kajpada v nasprotju tudi s tistim famoznim Zakonom o varstvu osebnih podatkov, saj sodijo podatki o narodnosti in verskem prepričanju v kategorijo občutljivih osebnih podatkov, za katere je določen poseben način obdelave. Obravnava zakonskega predloga na matičnem delovnem telesu je pokazala, da so predlagane spremembe v neskladju z enajstimi členi ustave. Poslancem Poslanske skupine Desus se kaže kot največja pomanjkljivost, da ni vključena sprememba 30. člena Zakona o prijavi prebivališča, ki določa, kateri podatki se vodijo v registru stalnega prebivališča, saj bi predlagatelj to moral storiti zaradi notranje konsistentnosti predloga. Ignoriranje finančnih posledic morebitne uresničitve zakonskih sprememb in neustrezno kratko prehodno obdobje za zagotovitev tehničnih pogojev za vodenje in upravljanje z novimi podatki sta dodatna otipljiva razloga za nasprotovanje. Sicer pa je Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo svoje povedal. Z glasovanjem je bilo odločeno, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in na ta način je bil zakonodajni postopek tudi končan. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. Gospod Jani Ivanuša, imate besedo v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanci in poslanke in vsi ostali prisotni, lep pozdrav! Glede na razpravo, ki smo jo opravili na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo, lahko rečem, da večina poslank in poslancev našega predloga zakona ni razumela, zato bom tokrat bolj jasen. Upam, da veste, da klasičnega popisa prebivalstva ni več, torej obstaja le še registrski popis. Verjetno ne razumete, kaj to pomeni. Vam bom povedal. To pomeni, da statistični urad podatke za svoje statistike pridobiva iz različnih registrov. Eden izmed teh registrov je register stalnega prebivalstva. V prejšnjem mandatu se je ukinil obrazec, na katerem so posamezniki, ki so hoteli prijaviti prebivališče v Sloveniji, vpisali podatek o narodnosti, če so to želeli. Zato se podatka o narodnosti ne vodi več. Če bi delali tako paniko kot Vlada, bi dejal, da so se do leta 2016 kršile človekove pravice. Seveda to ne drži. Slovenska nacionalna stranka je predlagala, da bi vsak, ki želi prijaviti stalno prebivališče v Sloveniji, sporočil tudi podatke o narodnosti, veroizpovedi in materinščini, seveda ob pogoju, če se želi izreči, če se ne želijo, tudi prav in bi se to zabeležilo. Sploh ne razumem stališča, kako bi se lahko nekomu kršile človekove pravice, če bi sporočil nekaj osebnih podatkov. Mislim, da imamo kot suverena država pravico voditi statistiko svojega prebivalstva. Z mano se strinja tudi Ustavno sodišče v odločbi 92/01 z dne 5. 3. 2002. Odločilo je, da spraševanje o veroizpovedi ni v neskladju s pravico do svobode vesti. Naš predlog zakona bi namreč zagotavljal, da bi se popisna oseba svobodno opredelila o svoji narodnosti, veroizpovedi in materinščini ter o tem, ali bo sploh odgovorila na to vprašanje. Glede varstva osebnih podatkov ne bi izgubljal besed, ker želimo varovati nekaj, kar sami javno objavljamo vsak dan na spletu. Poleg tega se strinjam, da posameznika čisto nič ne briga, katere narodnosti je nekdo, katere veroizpovedi je nekdo in katera je njegova ali njena materinščina. Zanima pa vsako normalno državo, ki mora voditi določene evidence o prebivalcih na svojem ozemlju, pa če je to komu všeč ali ne. Razlogi niso samo statistične narave. Če želi Vlada voditi uspešne in učinkovite socialne, ekonomske in če želite tudi varnostne politike, potem mora imeti podatke, na katere se pri svojem delovanju lahko sklicuje. Najbolj pomembno je pa to, da vse to plačuje država Slovenija. Tuji državljani pri nas mesečno prejemajo 2,3 milijona za denarna nadomestila za primer brezposelnosti, 2 milijona evrov za otroški dodatek, 2 milijona evrov za denarno socialno pomoč, 150 tisoč za varstveni dodatek, 90 tisoč za državne štipendije, 2 milijona evrov za znižano plačilo vrtca. To so ogromne številke. Letno torej Slovenija za tuje državljane nameni preko 100 milijonov evrov socialnih transferjev. S tem so Slovenkam in Slovencem kršene človekove pravice, kajti plačujejo prekomerne dajatve za financiranje tujih državljanov. Pa tudi med slovenskimi državljani je veliko takih, ki niso slovenskega naroda, ampak jaz ne poznam nikogar, ki bi se svoje narodnosti sramoval. Če je nekdo slovenski državljan in je srbske narodnosti, se tega ne bo sramoval. Zakaj pa se bi? Ali je kaj narobe, če se nekdo opredeli za Srba? Mislim, da ne. Pogosto se omenja tudi športnike. Ja, ali jih slučajno kdo diskriminira? Ne, ponosni smo na vsakega, ki zastopa Slovenijo. Večji problem pa je, da je številne Slovence sram, da so Slovenci. Pa ne zaradi države kot take, temveč zaradi razmer v katerih živijo, tudi zaradi politike, ki jih vodi. Zaradi vseh krivic, ki so se dogajale v času samostojne države je izobešenih vse manj slovenskih zastav. Če bi slovenske stranke bile bolj leve, potem bi želele vedeti, koliko pripadnikov katere religije je v Sloveniji. Dokler bo Slovenija financirala verske skupnosti pri nas, mora kot dober gospodar nedvomno vedeti, koliko je pripadnikov posamezne verske skupnosti. Poleg tega obstaja v normalnih državah, kot so na primer Švica, Nemčija, Avstrija, davek, cerkveni davek. Kdaj se bomo v Sloveniji začeli pogovarjati o cerkvenem davku? Slovenščina je zelo lep materni jezik, ki ga ohranjamo že stoletja. Prav je, da vemo, koliko nas še govori slovensko. Zanima me, ali je koga sram povedati, da je njegova materinščina slovenščina. Glede obdelave podatkov pa spet popolnoma narobe razumete. Ne jaz ne Zmago Jelinčič Plemeniti ne bova obdelovala občutljivih osebnih podatkov, obdelovali jih bodo državni organi, ki so zaupanja vredni. Ali je obdelovanje osebnih podatkov pomembno? Je. Ni treba verjeti meni, vprašajte državne organe. Če zbiranje in obdelovanje informacij ne bi bilo pomembno, potem ne bi imeli obveščevalno-varnostnih služb. Moje ime je Jani Ivanuša, sem slovenskega naroda, po veroizpovedi sem katolik, moj materni jezik je slovenščina. Zdaj, ko poznate moje, tako varovane osebne podatke [[…]]
Gospod poslanec, svoj čas ste prekoračili.
[[…]]jih izkoristite. Kar kršite moje človekove pravice, jaz sem ponosen na vse tri podatke, ki sem vam jih zaupal. In upam, da je še kakšen Slovenec prav tako ponosen, da je Slovenec. [[aplavz]] Hvala lepa za par sekund.
Dobili ste 30 dodatnih sekund, ki jih vsak dobi, ki je za to govornico, ampak hvala za zahvalo. Gospa Tina Heferle, tudi vi imate svoje minute, Poslanska skupina Lista Marjana Šarca. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Kljub temu da je materija, ki jo obravnavamo pri tej točki, izrazito tehnične in pravne narave, je pred nami predlog novele zakona, ki ga predlagatelj daje v obravnavo iz popolnoma političnega motiva. Takšno postopanje nam v Poslanski skupini LMŠ še posebej, ko je govora o temeljnih človekovih pravicah in svoboščinah, sicer ni razumljivo niti sprejemljivo, saj smo mnenja, da bi se morali vsaj pri tej temi zavedati pomembnosti te dejansko civilizacijske dediščine pravnega razvoja naše države. V to dediščino v Poslanski skupini LMŠ štejemo vse človekove pravice in temeljne svoboščine, tudi pravico do varstva osebnih podatkov, do svobode izražanja, do veroizpovedi in nenazadnje tudi pravice do izražanja narodne pripadnosti. Te predstavljajo tako imenovan negativni status posameznika, kar preprosto pomeni to, da ta skupina pravic in svoboščin za posameznika ustvarja takšno pravno stanje, v katerega država ne more in ne sme posegati, pač pa ravno nasprotno, država je tista, ki mora posamezniku zagotoviti pravno varovanje in spoštovanje njegovih osebnostnih pravic in svoboščin. Predlog novele zakona, ki je pred nami, tega varstva in spoštovanja naštetih človekovih pravic ne zagotavlja, saj posamezniku v resnici ne daje možnosti, da bi ob prijavi stalnega prebivališča izbral, ali bo katero izmed osebnih okoliščin zaupal upravnemu organu ali ne, pač pa posamezniku, ko naj bi prijavljal stalno prebivališče, nalaga to kot dolžnost, torej dolžnost, da se izjasni o veroizpovedi, o narodni pripadnost, o maternem jeziku in o drugih osebnih okoliščinah, tudi o zakonskem stanu. Na matičnem odboru smo predlagatelja sicer lahko slišali, ko je skušal predstaviti novelo zakona na način, kot da je v resnici posamezniku dana zgolj možnost, da se izjasni o osebnih okoliščinah ali pa ne. Pa vendar temu ni tako, ker 7. člen zakona, ki ga predlagatelj skuša novelirati, taksativno in kumulativno našteva podatke, ki naj bi jih bilo potrebno podati ob prijavi prebivališča. To je seveda nesprejemljivo iz več razlogov, pa sem se oziroma se še bom omejila le na tisto peščico, za katere v naši poslanski skupini menimo, da so najbolj očitni. Ustava Republike Slovenije vsakomur zagotavlja pravico do svobode izražanja pripadnosti svojemu narodu in ta pravica posamezniku tudi omogoča, da se glede svoje narodne pripadnosti ne opredeli. Popolnoma enako je z opredelitvijo glede veroizpovedi, saj ustava vsakemu posamezniku zagotavlja svobodo vesti, kar pomeni, da se nikomur ni potrebno opredeljevati glede verskega ali drugega prepričanja. Glede ostalih osebnih podatkov, ki naj bi jih po predlagateljevem predlogu posameznik moral navesti ob prijavi prebivališča, v Poslanski skupini LMŠ menimo, da niso takšne vsebine, da bi recimo bili pomembni za zagotavljanje evidence naslovov prebivališč, niti niso takšne narave, da bi njihovo zbiranje sploh lahko kako drugače utemeljili. V ustavnosodni praksi so se jasno izoblikovali nujni pogoji, ki morajo biti izpolnjeni, da bi sicer takšno zbiranje in obdelava osebnih podatkov bilo dovoljeno. Če jih povzamem z enim stavkom, zbirati se smejo le podatki, ki so primerni in nujno potrebni za uresničitev zakonsko opredeljenega namena. In naj spomnimo, namen Zakona o prijavi prebivališča je zagotavljanje evidence prebivališč posameznikov. To, da podatki o veroizpovedi in narodni pripadnosti, o zakonskem stanu in maternem jeziku nimajo nič skupnega z evidenco prebivališč posameznikov, je torej jasno že od daleč. Zato v Poslanski skupini LMŠ te novele ne bomo podprli. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. Mag. Bojana Muršič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prijavi prebivališča, ki ga je v zakonodajni postopek vložila Poslanska skupina Slovenska nacionalna stranka, na matičnem delovnem telesu ni dobil podpore. Tudi Socialni demokrati smo mu nasprotovali. Predlagatelji so zapisali, da bi dopolnili 7. člen zakona, ki ureja prijavo stalnega prebivališča, tako da bi moral posameznik ob prijavi stalnega prebivališča navesti poleg trenutnih podatkov, ime in priimek, datum rojstva ali EMŠO, naslov, ki ga prijavlja, naslov za vročanje, če ima začasno prijavljeno prebivališče v Republiki Sloveniji, še določene druge podatke, med drugim narodnost, veroizpoved in materni jezik, s ciljem, da Statistični urad ta podatek obdeluje v statistične namene. Glede tega, kaj pa bi z drugimi dodanimi podatki v evidencah počeli, pa ni podane neke resne obrazložitve. Zakonodajno-pravna služba je glede na to, da gre za izjemno kratko novelo, zgolj z 2 členoma, pripravila obsežno mnenje, kar na 6 straneh, zakaj je predlog zakona v nasprotju z ustavo kot tudi s Splošno uredbo o varstvu osebnih podatkov. Temu smo Socialni demokrati na odboru tudi sledili. V Sloveniji se po ustavi lahko svobodno izražamo glede pripadnosti k narodu, negujemo kulturo naroda in uporabljamo svoj materni jezik. Vsak posameznik se lahko sam odloči, ali bo svojo osebno okoliščino ali katerokoli drugo delil in jo izpovedal. Zato ne vidimo ne potreb in ne dodane vrednosti zapisovanja dodatnih podatkov v uradne evidence ob prijavi prebivališča. Naša ocena pa je, da so predlagatelji to novelo zakona vložili v zakonodajni postopek zaradi svoje statistike, kako aktivni so. Povedali bodo, da so v mandatu sicer pripravili nekaj zakonodajnih predlogov, a jih koalicija pri tem ni uslišala. V tej predlagani noveli tudi članice in člani opozicijskih vrst niso prepoznali dodane vrednosti predlaganih rešitev, vsaj tako je bilo videti na samem odboru glede na rezultat glasovanja. Predlagatelj o resnem namenu vlaganja tega zakona tudi ni prepričal državnih svetnikov, saj je Komisija Državnega sveta za državno ureditev zakon zavrnila brez razprave. Socialni demokrati smo temu zakonu na odboru nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka. Gospa Janja Sluga, v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite, gospa poslanka.
Prvi cilj predlaganega zakona je, da se podatek o narodnosti ponovno vključi med podatke, ki jih navede posameznik ob prijavi stalnega prebivališča, stalnega naslova v tujini ali spremembe stalnega naslova v tujini. Kot drugi cilj pa je, da se Statističnemu uradu zopet zagotovi podatek o narodnosti, ki ga bo lahko ta obdeloval v statistične namene. Kljub temu, da se v Poslanski skupini Stranke modernega centra zavedamo problematike zbiranja podatkov o narodnosti oziroma narodni pripadnosti, ki je bila namreč tradicionalna vsebina popisov prebivalstva v preteklosti, predloga zakona ne podpiramo. Ugotavljamo namreč, da obstaja diskrepanca med deklariranimi cilji in predlaganimi spremembami oziroma predlogi rešitev, vsebovanih v noveli. Predlagatelj navaja, da je zbiranje podatkov o narodnosti glavna rešitev novele, medtem ko je v predlogih rešitev dodano še zbiranje drugih podatkov, kot so veroizpoved, materni jezik in tako dalje. Da so pravi nameni predlagatelja drugačni, kot so zapisani v predlogu zakona, pa je še bolj razvidno iz dopolnilne obrazložitve predlagatelja na seji matičnega delovnega telesa, ko je omenjal ilegalne prehode meja in vodenje statistike o osebah, ki prečkajo meje, oziroma nadzor na zunanjih mejah, Rome, nalezljive bolezni, problematiko izkoriščanja prijavljanja stalnega prebivališča za namen pridobivanja socialnih transferjev in tako dalje. Glede na omenjeno obrazložitev in odsotnost amandmajev k predlogu zakona, ki bi jih predlagatelj moral pripraviti, je več kot očitno, da želi zakonski predlog izkoristiti zgolj in samo kot platformo za volilno kampanjo za volitve v Evropski parlament, saj prvopodpisani predlagatelj nastopa kot nosilec liste kandidatov in kandidatk. Poleg tega pa se je v razpravi dotaknil tem in problematik, s katerimi se lahko manipulira in podpihuje strah pred migranti, tujci, narodno in nenazadnje tudi versko nestrpnost. Prav tako ga tudi ni nič motilo, da sta tako Vlada kot tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora ocenili, da je predlog zakona neskladen z 61. in 41. členom Ustave Republike Slovenije pa tudi z Zakonom o varstvu osebnih podatkov. V poslanski skupini želimo kot liberalci opozoriti, da ima vsakdo pravico, da svobodno izraža svojo veroizpoved in da izraža pripadnost svojemu narodu ali narodni skupnosti, da goji in izraža svojo kulturo ter uporablja svoj jezik in pisavo. Gre za vprašanje človekove pravice do samoopredelitve ne pa dolžnost, kot nam želi to naložiti predlagatelj. Sploh pa je nedopustno, da bi posameznika k temu prisilila država, in to celo z represivnimi ukrepi. Po določilih 41. člena Ustave Republike Slovenije se ni nihče dolžan opredeliti glede svojega verskega ali drugega prepričanja, torej tudi ne glede narodne ali narodnostne pripadnosti. Prav tako pa ne pristajamo na to, da bi se tovrstna statistika zlorabljala, kar je počel na seji matičnega delovnega telesa kolega Grims. Če bi želel predlagatelj opraviti resno razpravo o tej problematiki, bi lahko sklical tako imenovano tematsko sejo pristojnega parlamentarnega odbora, na kateri bi razpravljali o načinih zbiranja podatkov za namene izvajanja statističnih, socialno-ekonomskih in drugih raziskovanj, kot so, na primer, terenski in registrski popisi prebivalstva.
Hvala, gospa poslanka, za predstavitev vašega stališča. Gospod Primož Siter, v imenu Poslanske skupine Levica, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan! Predlog dopolnitve Zakona o prijavi prebivališča se nanaša na širitev obsega podatkov, ki jih mora posameznik navesti ob prijavi stalnega ali začasnega prebivališča. Poleg imena, priimka, datuma rojstva, naslova in naslova za vročanje, ki jih zahteva veljavni zakon, bi po dopolnitvi predlagateljev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem ob vsakokratni prijavi ali spremembi prebivališča morali navesti tudi kraj rojstva, staro stalno bivališče, državljanstvo, narodnost, zakonski stan, veroizpoved, materni jezik in podatke o posamezniku, ki vodi gospodinjstvo ter sorodstveno razmerje do njega. Evidenca, ki danes služi predvsem za zbiranje podatkov [[…]] [[odkašljevanje]] – se opravičujem, bržkone bi tudi jaz moral navesti svojo omiljeno evropsko kandidatko, da bi šlo gladko – evidenca, ki danes služi predvsem za zbiranje podatkov o naslovih za vročanje ter statističnih podatkov o gibanju oziroma selitvah prebivalstva, bi po novem postala največja obstoječa zbirka občutljivih podatkov in z ustavo zaščitenih osebnih stanj. Baza podatkov torej, ki bi z zelo majhnim trudom omogočala na veri ali narodnosti utemeljeno razlikovanje in diskriminacijo. Možnost novega izbrisa dela prebivalstva bi bila tako dejansko oddaljena le par klikov. Predlagatelji v isti sapi pravijo, da želijo ljudem le omogočiti, da lahko izpovedo svojo vero ali narodnost ter na drugi strani, da država pač mora vedeti, kdo v njen živi, saj k nam že udarjajo nekdaj že izkoreninjene bolezni. V isti sapi ob naštevanju razlogov za spremembe trdijo, da niso nestrpni, a da tujci vdirajo k nam brez nadzora, ter da je v Sloveniji dejansko le še peščica Slovencev. Na odboru smo lahko slišali celo, da so spremembe potrebne, ker se v praksi dogaja, da je na istem naslovu fiktivno prijavljenih tudi po sto ali več sto posameznikov. Kako bi podatek o rasi, veroizpovedi in narodnosti takšne ekscese preprečil, predlagatelji pač ne pojasnijo. V Levici smo prepričani, da današnji predlog ni nič drugega kot del na nestrpnosti, na ustrahovanju premišljeno postavljene predvolilne kampanje predlagateljev. Na diskriminacijo in nestrpnost osnovano na rasi, na narodnosti, na veroizpovedi, na zakonskem stanu, državljanstvu ali katerikoli drugi osebni okoliščini v Levici nikakor ne pristajamo. Politika, ki je skoncentrirana na gostilniški, populistični govor, ki temelji izključno na podpihovanju sovraštva in nestrpnosti, na zdraharstvu, si ne zasluži nič drugega kot jasno kritiko in odločno nasprotovanje. V Levici bomo seveda glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala za vaše stališče. Imamo postopkovno? Imate postopkovni predlog, gospod Ivanuša?
Prosil bi samo, da opozorite, da tisti, ki izražajo stališča, da imajo bolj kulturne, tukaj ni nobena gostilniška debata, kakor je bilo omenjeno malo prej. Hvala lepa.
Hvala za vaš predlog. Kot zadnji imate besedo gospod Jožef Horvat, Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana predstavnica Vlade, drage kolegice in kolegi! Državljanstvo pomeni biti član, državljan neke države, na katerega se veže sistem pravic in sistem dolžnosti. Gre torej za razmerje med državo in državljanom, oba morata te pravice in dolžnosti spoštovati, sicer nastopijo pravne posledice. Državljanstvo Republike Slovenije lahko pridobimo po rodu, lahko pa tudi z naturalizacijo, to je s predpisano dobo dejanskega in neprekinjenega življenja v Republiki Sloveniji ob predpostavki, da oseba izpolnjuje še vse ostale zakonsko določene pogoje. Narodnost, narodnost pa je sociološki izraz in pomeni pripadnost določeni skupini ljudi s skupno identiteto, občutkom pripadnosti. Najpomembnejša značilnost naroda je samoopredelitev, saj narodna zavest lahko nastane na osnovi jezika, kulture, vere, zgodovinske zavesti. Govorimo torej o popolnoma različnih pojmih, ki jo ne moremo enačiti. Če sem državljan Slovenije, še ne pomeni, da sem tudi po narodnosti Slovenec. Kot Slovenca me določajo korenine, moj materni jezik, način življenja, skratka vse kar čutim od rojstva. Če državljanstvo dobim z naturalizacijo, imam kot slovenski državljan zgolj določene pravice in obveznosti, ne čutim pa prave pripadnosti slovenskemu narodu. Za to gre, spoštovana koalicija. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi, če bi zakon dopuščal ali celo določil obveznost, da se slovenski državljani ob prijavi prebivališča izrečejo o svoji narodnosti, videli, da imamo v naši državi veliko več slovenskih državljanov kot pa Slovencev po narodnosti. Res je, da Ustava v 61. členu določa, da ima vsak pravico, da svobodno izraža pripadnost k svojemu narodu ali narodni skupnosti, da goji in izraža svojo kulturo in uporablja svoj jezik in pisavo. Ima pravico. Ima pravico, ki pa je danes, žal, v tem postopku ne more izraziti in zapisati v uradnih evidencah. Gospe in gospodje, ampak največ teža z v ustavi določenimi pravicami žal ima ta še bolj pa prejšnja koalicija. Tukaj smo gledali pravo parado ponosa prejšnje Cerarjeve vlade, ko smo v ustavo zapisovali pravico do pitne vode, kar je nekaj normalnega, ni star ustave, s pičlo večino je zadeva šla skoz. Ustavni zakon je naložil, da v 18. mesecih mora zakonodajalec pripraviti, prilagoditi zakonodajo, ki je vezana na pitno vodo. Nič se ni zgodilo, minila pa so že skoraj 3 leta. Kakšna goljufija, politična goljufija, gospe in gospodje. Zakaj o prijavi prebivališča kot obvezne podatke ob prijavi stalnega prebivališča določa le ime in priimek, datum rojstva ali EMŠO, naslov, ki ga oseba prijavlja, ter naslov za vročanje, če ima prijavljeno tudi začasno bivališče v Republiki Sloveniji. V Novi Sloveniji smo že aprila 2016 ob sprejemanju novele tega zakona, ki je podatek v narodnosti ob prijavi stalnega prebivališča črtal, izpostavili pomembnost in nujnost tega podatka, zato te spremembe zakona takrat nismo podprli. Kolegice in kolegi, ne glede na to, da je podatek o narodnosti varovanju osebni podatek in ne glede na to, da gre pri prijavi stalnega prebivališča za postopek pred upravnimi organi, v Novi Sloveniji predlogu predlagatelja nismo nasprotovali. Nenazadnje je bil ta podatek do leta 2016, tri leta nazaj, še obvezen, navesti ga je moral vsak, ki je prijavljal svoje stalno prebivališče v naši državi. Nekaj čudnega se je zgodilo v zadnjih treh letih. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec za vaše stališče. S tem smo, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. v skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Izvolite. Pa sedaj že malo na širšo koalicijo spominja.
Spoštovani predsednik Državnega zbora mag. Dejan Židan, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Danes je pred vami Predlog spremembe Zakona o organiziranosti in delu policije, kjer s spremembo 81. členu uresničujemo pravice, ki so bile dogovorjene s sporazumom o razreševanju strokovnih zahtev med Vlado Republiko Slovenije, Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije 27. decembra 2018. V 4. točki sporazuma se je Vlada Republike Slovenije zavezala, da bo v 60 dneh po podpisu sporazuma v zakonodajni postopek vložila predlog omenjene novele in ustrezneje uredila področje obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja. Veljavni zakon določa, da policiste, ki opravljajo naloge, povezane z večjo nevarnostjo za varnost, zdravje ali življenje ali zaradi posebnih obremenitev ni mogoče opravljati po določeni starosti, policija obvezno dodatno pokojninsko zavaruje in jih uvrsti v tretjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja v skladu s predpisi, ki urejajo pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Novela 81. člena pa bo policiste, ki opravljajo naloge z večjim tveganjem, uvrstila v peto skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Konkretna delovna mesta in skupino dodatnega pokojninskega zavarovanja bo določil minister za notranje zadeve v aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest. Sprememba zakona se nanaša na približno 250 delovnih mest policistov, ki bodo uvrščena v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Zaradi uvrstitve v višjo skupino, se bo prispevna stopnja za zavarovance, ki zasedajo ta delovna mesta, povečala za 8,4 na 8,8 %. Skupne finančne posledice spremembe zakona bodo približno tisoč 750 evrov mesečno oziroma 21 tisoč evrov letno. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je kot matično delovno telo obravnavalo predlog zakona na 7. seji 7. maja 2019. Odbor je sprejel amandma poslanskih skupin LMŠ, SD, SMC, Desus in SAB k prvemu členu, čemur je sledilo mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je v predlogu člena predlagala izrecni sklic na Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Predlagatelj zakona s predlogom zamuja za približno dva tedna, saj je bilo v okviru novele predlaganih še kar nekaj drugih, prav tako perečih zadev, katere je treba prioritetno nasloviti in so opredeljene v normativnem programu Vlade Republike Slovenije. Predvsem gre za ureditev statusa pomožnih policistov, službenih stanovanj, dela zdravstvene komisije in še nekaterih drugih. Glede na kompleksnost slednjih, je bila sprejeta odločitev, da se prioritetno naslovi dogovorjene zahteve iz sporazuma s policijskima sindikatoma in se ostale zadeve rešujejo v nadaljnjih korakih. Prepričana sem, da bo sledila konstruktivna razprava, ki se bo zaokrožila s sprejetjem predlagane spremembe zakona. Hvala lepa.
Hvala, gospa državna sekretarka! Besedo predajam predsedniku Odbora za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo gospodu Zvonku Černaču. Izvolite.
Ja, lep pozdrav vsem! Včasih ni dobro biti prehiter, mogoče bi pa širša koalicija rešila marsikaterega od problemov, s katerimi se soočamo danes. Odbor je novelo zakona obravnaval na 7. seji 7. maja letos. K noveli je bil vložen amandma poslanskih skupin Liste Marjana Šarca, Socialnih demokratov, Stranke modernega centra, Desusa in Stranke Alenke Bratušek. Uvodoma je minister za notranje zadeve podal dopolnilno obrazložitev k noveli. Dejal je, da je Vlada Republike Slovenije 27. decembra lani sklenila s Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije sporazum o razreševanju stavkovnih zahtev. S predlogom zakona se tako uresničuje zahteva iz 4. točke omenjenega sporazuma, ki se nanaša na obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje policistov. Določa se posebna delovna mesta, ki bodo uvrščena v višjo oziroma peto skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Prispevna stopnja za zavarovance se bo povečala iz 8,4 na 8,8 %. Na letni ravni bodo nastale finančne posledice približno v višini 21 tisoč evrov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je bila njihova pripomba z vloženim amandmajem poslanskih skupin koalicije ustrezno upoštevana. Predstavnik Državnega sveta je predstavil mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona podpira ter izpostavil, da so želeli tudi zagotovila, da je predlog zakona usklajen s sindikati. V razpravi je predstavnica Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke uvodoma poudarila, da bo Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke novelo zakona podprla, v nadaljevanju pa se je dotaknila pogajanj med Vlado in sindikati. Izrazila je pomisleke glede ustreznosti omenjenih pogajanj in izrazila upanje, da so predlagane rešitve usklajene s sindikati. Predstavila je opozorila sindikatov, ki med drugim zaradi nestrokovnosti in zavajajočih vodenj zahtevajo zamenjavo vodstva pogajalske skupine na vladni strani in njihova opozorila glede zaostankov v pogajanjih. Menila je, da predlog zakona ne predstavlja sistemske rešitve ter da je treba podpisane dogovore tudi uresničiti. V nadaljevanju je omenila tudi dodatne obveznosti policistov, dodatna varnostna tveganja ter aktualno, kadrovsko problematiko v policiji. Predstavnica Poslanske skupine Levica je predlog zakona podprla, saj predstavlja uresničitev zahteve iz omenjenega sporazuma. Predlagatelj je v nadaljevanju razprave odgovoril na izražene pomisleke in izpostavljena vprašanja. Med drugim je dejal, da z obema policijskima sindikatoma potekajo pogajanja, ki so v fazi oblikovanja kariernega sistema znotraj policije, tako na vladni kot na sindikalni strani pa obstoji pripravljenost za izvedbo podpisanih zavez. V nadaljevanju je odbor sprejel amandma poslanskih skupin Liste Marjana Šarca, Socialnih demokratov, Stranke modernega centra, Demokratične stranke upokojencev in Stranke Alenke Bratušek k prvemu členu. Po razpravi je odbor v skladu z 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih predloga zakona skupaj in ju z 11 glasovi za in nobenim proti tudi sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je sprejeti amandma vključen. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi bo stališče Desusa predstavil gospod Robert Polnar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane gospe, cenjeni gospodje! Poglavitni razlog za današnjo spremembo zakona smo danes že dvakrat slišali, zato ga ne bom ponavljal. Gre skratka za dogovor Vlade z obema policijskima sindikatoma. Tisto, kar je pa pomembno poudariti, pa je, da Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju določa, da se v poklicno zavarovanje vključijo zavarovanci, ki opravljajo posebno težka in zdravju škodljiva dela, in pa zavarovanci, ki opravljajo dela, ki jih po določeni starosti ni mogoče uspešno poklicno opravljati. V skladu z veljavno ureditvijo minister za notranje zadeve v aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest določa delovna mesta, za katera je obvezna vključitev v poklicno zavarovanje, ne more pa minister določiti posameznih skupin delovnih mest zavarovancev. Tako so sedaj vsi policisti vključeni v eno skupino delovnih mest, ne glede na dejstvo, da opravljajo naloge v zelo različnih pogojih in pod zelo različnimi obremenitvami. Predlog zakona torej sledi zavezi iz sklenjenega stavkovnega sporazuma in določa posebna delovna mesta policistov, ki bodo uvrščena v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Podrobnosti bo določil minister v aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest. Slišali smo tudi, da ta sprememba zajema približno 250 delovnih mest policistov. Za to skupino zavarovancev se bo povišala prispevna stopnja, kar bo privedlo do posledic za državni proračun v višini približno 21 tisoč evrov letno. Proračun policije v letu 2019 je sicer vreden 370 milijonov evrov in ta vrednost o kateri danes govorimo, 21 tisoč evrov, predstavlja šest tisočink enega odstotka celotnega proračuna. Predlog zakona je bil na seji matičnega odbora sprejet brez glasu nasprotovanja. Pričakujemo, da bo tako tudi na glasovanju v Državnem zboru prihodnji torek, 28. maja. V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo gospod Dušan Šiško predstavil stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Vsi prisotni! Zavedati se moramo, da so naloge, ki jih opravljajo policisti, povezane z večjo nevarnostjo za njihovo varnost, zdravje ali življenje oziroma jih zaradi posebnih obremenitev ni mogoče opravljati po določeni starosti. Policisti so dolžni opravljati delo v posebnih delovnih razmerah, kot so delo po razporedu, delo v neenakomernem delovnem času, delo v izmenah, delo ob sobotah, nedeljah, praznikih in drugih prostih dni, delo preko polnega delovnega časa, delo v popoldanskem in nočnem času, razne pripravljenosti za delo in še bi lahko našteval. Pri svojem delu so policisti izpostavljeni precejšnjim nevarnostim, kot so hrup, možnost okužb, tveganja, ki izhajajo iz dodatne in neustrezne opreme, poškodbe z orožjem, izpostavljenost škodljivim plinom in param. Temu je treba dodati še psihološke dejavnike tveganja, povezane s stresom in trpinčenjem. Zanimivo bi bilo izvedeti, ali je večina ljudi primerna za tako delo, ki vključuje fizične in psihične nevarnosti oziroma pritiske. Jaz osebno mislim, da ne. Leta 2016 smo tako v Dnevniku prebrali naslov Morilca policista so predvčerajšnjim zavrnili na meji, ko je hotel na Hrvaško. Upam, da bo sedanja vlada naredila kaj več za večjo varnosti, predvsem tistih policistov, ki delajo na meji in se dnevno srečujejo s takšnimi in drugačnimi ljudmi, ki prestopijo mejo. Ne pozabimo, da je v tistem času tudi veliko ljudi migriralo preko mejnega prehoda Obrežje. Predlog zakona sledi eni od zavez iz strokovnega sporazuma, ki ga je Vlada z obema policijskima sindikatoma podpisala konec decembra 2018. Vlada v odgovoru pojasnjuje, da so zaposleni v slovenski policiji, ki so izpostavljeni posebnim pogojem dela, upravičeni do poklicnega zavarovanja, to je obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje, pred tem zavarovalne dobe, ki se šteje v povečanja, na podlagi katerega pridobiva pravice do poklicne pokojnine. Pri poklicni upokojitvi gre dejansko za predčasno upokojitev v primerjavi z vsemi ostalimi zavarovanci obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Ob poklicnem zavarovanju so zaposleni v slovenski policiji še naprej upravičeni do pridobitve starostne pokojnine po posebnih predpisih, kjer so pogoji za uveljavitev precej ugodnejši v primerjavi s splošnimi pogoji za uveljavitev in odmero starostne pokojnine za vse ostale zavarovance obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja. S spremembo bo omogočeno, da bodo policisti na določenih delovnih mestih uvrščeni v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Skupne finančne posledice spremembe zakona so ocenjene le na približno 21 tisoč evrov letno. Sredstva v ta namen pa so zagotovljena že v proračunu za leto 2019. V skladu z veljavno ureditvijo minister za notranje zadeve v aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest določi delovna mesta, za katera je obvezna vključitev v poklicno zavarovanje, ne more pa določiti posameznih skupin delovnih mest zavarovancev. Predlog zakona določa posebna delovna mesta na področju poklicnega zavarovanja, ki bodo uvrščena v višjo, peto skupino, delovnih mest oklicnega zavarovanja. To so policisti, ki so pripadniki specialne enote, piloti, letalci, tehniki, letalci kontrolorji, inštruktorji in učitelji letenja, policisti za sektor za posebne naloge ter na ostalih delovnih mestih. Predstavniki policijskih sindikatov in Vlade so stavkovni sporazum podpisali 27. decembra lani, s čimer so policisti končali več mesecev trajajočo stavko. Ministrstvo za javno upravo je tudi že objavilo javno naročilo za izvedbo primerjalne analize vrednotenja delovnih mest za zaposlene v javni upravi s posebnimi pooblastili. Rezultati, se naj bi nato upoštevali pri dvigu plač. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke podpiramo predlog zakona, ker menimo, da je potrebno urediti nekatere posebnosti delovnopravnih razmerij v policiji ter s tem omogočiti ustrezno vrednotenje določenih delovnih mest.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Uvodoma poudarjam, da gre sicer za izpolnjevanje zavez iz 4. točke stavkovnega sporazuma, ki je bil sklenjen 27. decembra 2018 med Vlado in obema policijskima sindikatoma, ter se nanaša na obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje policistov. Predlog v Slovenski demokratski stranki seveda podpiramo. Skrbi pa nas dejstvo, da se je Vlada zavezala, da bo v roku 60 dni po podpisu omenjenega sporazuma vložila te spremembe, kar pa ta trenutek pomeni, da je zamujala 3 mesece. Zaradi neodgovornega vladnega pristopa k realizaciji stavkovnega sporazuma, h kateremu se je zavezala Vlada sama, smo danes soočeni z negativnimi posledicami, namreč tako v Sindikatu policistov Slovenije kot Policijskem sindikatu Slovenije so zaradi zavajajočih in nestrokovno vodenih pogajanj ter postopkov realizacije zahtev vse bolj zaskrbljeni in upravičeno ogorčeni. Soočajo se s poskusi izigravanja pod pretvezo različnega tolmačenja zapisanih določb v sporazumu. Njihova pobuda za zamenjavo vladnih zastopnikov, ki ovirajo izvrševanje podpisanega sporazuma, je povsem upravičena. Sprašujemo se, kaj je pravzaprav namen vladnih predstavnikov, da na tak način preizkušajo potrpljenje policistov in to v času, ko stanje v policiji zaradi preobremenjenosti, dodatno varnostnih tveganj in številnih zahtevnih obveznosti ni dobro. Prej bi ga lahko imenovali zaskrbljujoče. Zaskrbljujoče je tudi dejstvo, da pri kadrovskih zadevah ni vse tako, kot bi moralo biti. Na to so opozorili tudi v Sindikatu policistov Slovenije, ki so na nedavni novinarski konferenci znova opozorili na slabo kadrovsko situacijo v policiji. Izpostavili so tudi besede ministra Poklukarja na Odboru za notranje zadeve, da ministrstvo izvaja aktivno politiko zaposlovanja za policijo. To je po navedbah policijskih sindikatov povsem zavajajoče. Obenem so napovedali, spoštovani, tožbo zaradi izplačil iz projekta varovanja šengenske meje in vključenosti stroškov v znesku 15 milijonov evrov, kolikor se jih je predvidelo s stavkovnim sporazumom. To, da državna sekretarka na ministrstvu Melita Šinkovec, ki po pooblastilu ministra Poklukarja nekako vodi pogajanja, če temu sploh lahko še tako rečemo, ne ve, za kakšen dvig v plačilne razrede so se dogovorili, lahko pomeni, ali da je povsem analfabet ali pa se poslužuje najbolj skrajne arogance. Sicer pa njena izjava na enem od srečanju s sindikati, da niso edini, s katerimi se mora ukvarjati in da ima še 100 drugih, govori o njenem neprofesionalnem odnosu oziroma nesposobnosti vodenja dialoga s sindikati, za katerega je pooblaščena. V teh že tako razgretih časih bi od odgovorne politike pričakovali strpnost, proaktivnost in predvsem realizacijo vseh zavez. Zato so abotne izjave predsednika Vlade Šarca na račun policistov in njihovih sindikatov danes povsem neprimerne. Vsekakor tako izjave, ki si jih je privoščil predsednik Vlade in ne nazadnje tudi minister, kažejo na odnos te vlade do uniformiranih poklicev, ki zagotavljajo varnost ljudi in premoženja ter varujejo ozemlje Republike Slovenije. Spoštovani, ko smo bili na podlagi preteklih ukrepov, ki so prinesli pozitivne učinke, tudi na podlagi sklica sej na pobudo SDS in naših razprav prepričani, da se razmere v policiji urejajo, se danes dozdeva, da smo zopet na začetku. Od pristojnega ministra in predsednika Vlade zato pričakujemo več resnosti in odgovornosti, saj ti časi, ki jih živimo danes, narekujejo učinkovite ukrepe v dobro policije, predvsem pa državljank in državljanov. Trenutni odnosi pristojnih dajejo videz, kot da nekomu v tej državi ni v interesu, da bi bila policija dobro organizirana in predvsem motivirana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine LMŠ bo predstavil gospod Igor Peček. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog novele Zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki ga danes obravnavamo, se nanaša na dodatno pokojninsko zavarovanje policistov, ki opravljajo tiste naloge, ki so povezane z večjo nevarnostjo za varnost, zdravje ali njihovo življenje. In čeprav dejansko gre za izpolnitev stavkovnega sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije, je potrebno na ureditev, ki jo sprejemamo danes, pogledati tudi iz preprostega človeškega vidika. Policisti so izjemno pomembni člani naše družbe in v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca se zavedamo vse kompleksnosti in pomembnosti policijskega sistema, ki organizacijsko deluje tako na državni, regionalni kot tudi lokalni ravni. Policisti predstavljajo določeno vrsto avtoritete v družbi. Naloge, ki jih opravljajo, so tako zahtevne iz tehničnega kot tudi psihološkega vidika. Že sam pogled na modro uniformo v vsakem od nas vzbudi določeno spoštovanje. Zavedamo se tudi, da je za učinkovito delovanje policistov treba ustrezno poskrbeti za njihov status, zadovoljstvo pri opravljanju dela in nalog, pa se potem primerno izrazi tudi na vse nas, ki se z njihovim delom tako ali drugače srečujemo. Eden izmed dejavnikov, ki vplivajo na status policistov, je tudi ureditev poklicnega zavarovanja in ustrezno vrednotenje delovnih mest na področju, kar je cilj novele zakona, ki je danes pred nami. Kot sem že poudaril, so predlagane rešitve nastale kot posledica sklenitve sporazuma o razreševanju stavkovnih zahtev, ki je bil v mesecu decembru leta 2018 sklenjen med Vlado Republike Slovenije, Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije, in jih je zato danes treba vnesti v obstoječo zakonsko ureditev. Predlog spremembe zakona torej določa tista posebna delovna mesta, ki bodo v okviru poklicnega zavarovanja uvrščena v višjo skupino delovnih mest, in zagotavlja zakonsko osnovo za določitev izjem v navedenih poklicnih skupinah. Ne nazadnje gre povedati tudi dejstvo, da se predlagana sprememba nanaša na približno 250 delovnih mest policistov, kar smo danes že slišali, zaradi česar se bo povečala prispevna stopnja za zavarovance, ki zasedajo ta delovna mesta, vendar pa gre za finančne posledice, ki vse skupaj znašajo približno 21 tisoč evrov letno, kar pa nikakor ne zmanjšuje pomembnosti sprejetja predlagane novele zakona. V Poslanski skupini Liste Marjana Šarca bomo predlog novele zakona zaradi vseh omenjenih razlogov seveda podprli. Hvala lepa. Hvala lepa pa tudi vam, predsedujoča, za pravilno uporabo naglasa pri izgovorjavi mojega priimka.
Hvala za pohvalo. Naslednji je na vrsti gospod Predrag Baković, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Danes smo že večkrat slišali, s predlagano spremembo se uresničuje zahteva iz sporazuma o razreševanju stavkovnih zahtev, ki je bil sklenjen 27. decembra 2018 med Vlado Republike Slovenije in Policijskim sindikatom Slovenije ter Sindikatom policistov Slovenije in se nanaša na obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje policistov. Predlog zakona določa posebna delovna mesta na področju poklicnega zavarovanja, ki bodo uvrščena v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Delovna mesta in skupino dodatnega pokojninskega zavarovanja bo določil minister za notranje zadeve v aktu o notranji organizaciji in sistemizaciji delovnih mest. Spremembe se nanašajo na približno 250 delovnih mest policistov in ne predstavljajo velikih finančnih posledic, približno tisoč 750 evrov mesečno oziroma 21 tisoč evrov letno, kar ni velik znesek. V noveli je določeno, da policiste, ki opravljajo naloge, ki so povezane z večjo nevarnostjo za varnost zdravja ali življenja ali jih zaradi posebnih obremenitev ni mogoče opravljati po določeni starosti, policija obvezno dodatno pokojninsko zavaruje v skladu s predpisi, ki urejajo pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V prvi alineji je za vse policiste, ki opravljajo te naloge, določena pravica do poklicnega zavarovanja v tretji skupini delovnih mest poklicnega zavarovanja, v drugi alineji pa so navedeni policisti, ki opravljajo naloge na določenih delovnih mestih pod posebnimi pogoji in obremenitvami in bodo s predlogom zakona uvrščeni v višjo, torej peto skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. V poklicno zavarovanje se pod pogoji iz določb ZPIZ-2 vključijo zavarovanci, ki opravljajo posebno težka in zdravju škodljiva dela – nenazadnje poklic policista predvsem v nekaterih segmentih to tudi predstavlja –, in zavarovanci, ki opravljajo dela, ki jih po določeni starosti ni mogoče uspešno poklicno opravljati. Seznam delovnih mest, pri katerih je obvezna vključitev v poklicno zavarovanje, objavi minister, pristojen za delo, na uradni spletni strani ministrstva oziroma na spletni strani Kapitalske družbe. Poslanska skupina Socialnih demokratov zato podpira dogovor med Vlado in policijskima sindikatoma, zato bomo podprli na odboru dopolnjen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu na policiji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SMC bo predstavila gospa Janja Sluga. Izvolite.
S predlagano spremembo zakona se uresničuje zahteva iz sporazuma o razreševanju stavkovnih zahtev, ki je bil sklenjen 27. decembra 2018 med Vlado Republike Slovenije, Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije, in se nanaša na obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje policistov. Predlog zakona določa posebna delovna mesta na področju poklicnega zavarovanja, ki bodo uvrščena v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. Sprememba se nanaša na približno 250 delovnih mest policistov, ki bodo uvrščena v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja. V Poslanski skupin Stranke modernega centra bomo predlog rešitev, ki so plod pogajanj s socialnimi partnerji oziroma predstavljajo zaveze iz dogovora, ki so ga sklenili, seveda podprli. Podprli jih bomo tudi zato, ker izboljšujejo statusni in materialni položaj tistih policistov, ki opravljajo naloge, ki so povezane z večjo nevarnostjo za varnost, zdravje ali življenje oziroma so zaradi narave delovnih nalog še posebej obremenjeni. V Poslanski skupini SMC se bomo tako kot tudi v prejšnjem mandatu še naprej zavzemali za izboljšanje položaja policistov in razmer v policiji na splošno. Zato pričakujemo, da bo Vlada v celoti izpolnila stavkovni sporazum. Želimo pa si tudi, da bi Vlada in policijski sindikati presegli nesporazume in pozivamo k dialogu ter končanju zaostrovanj. Nikakor si ne želimo, da bi celotna situacija eskalirala tako, kot je v nedavnem primeru ministra za obrambo ali pa v primeru bivšega ministra za javno upravo, ko so bile prestopljene meje. Prepričani smo, da imamo tako Vlada, minister za notranje zadeve, nova direktorica policije kot tudi vse stranke koalicije enak cilj, in to je v konstruktivnem socialnem dialogu priti do rešitev za izboljšanje položaja policistov.
Hvala lepa. Gospod Boštjan Koražija bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Spoštovana, hvala za besedo. Lep pozdrav sem v dvorani in tudi pred ekrani doma! Predlog zakona se nanaša na uresničitev dogovora s Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije. S predlogom se za policiste, ki opravljajo nevarnejše naloge, določa vključitev v obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje. Rešitev v Levici podpiramo, zato bomo zakon podprli. Ne glede na to pa moramo opozoriti na dve stvari. Prvič, da je bil dogovor sklenjen 27. decembra 2018. Njegovo uresničitev pa bomo sprejeli šele danes, skoraj pet mesecev za tem. In drugič, da ostajajo nerešene in neuresničene še marsikatere zaveze, nekatere na uresničitev čakajo že skoraj deset let. Ločena pogajanja s posameznimi skupinami zaposlenih ne bodo prinesla nič dobrega. Obseg izpogajanega je namreč vedno bolj odvisen od moči posameznega sindikata. To se je najlepše pokazalo oziroma se kaže na primeru FIDES in njegovih pogajanj izključno za interese že tako privilegiranih. Vse skupaj na dolgi rok pomeni še več različne obravnave in še več novih anomalij. Povsem jasno pa je, kdo bo v takšnem sistemu potegnil najkrajšo. Tisti, ki so že danes najslabše plačani in zaradi narave svojega dela ne morejo groziti z razpadom sistema. Vlado zato pozivamo, naj čim prej uresniči vse še neizpolnjene sindikalne dogovore. Kar se pogajanj tiče, pa naj pogajanja vodi tako, da ne bo spodbujala soliranja in da največjih koristi ne bodo imeli tisti, ki so že danes v boljšem položaju. Prednostno je potrebno poskrbeti za najslabše plačane. S soliranjem in razbijanje solidarnosti javnih uslužbencev, ki smo mu priča, pa je potrebno čim prej prenehati. Zato pozivam, bodimo solidarni in bodimo ljudje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jernej Vrtovec bo predstavil stališče Poslanke skupine NSi. Izvolite.
Najlepša hvala in lep dober dan vsem skupaj! Seveda temu predlogu o uvrstitvi v višjo skupino delovnih mest poklicnega zavarovanja policistov ni mogoče nasprotovati, še posebno zato ne, ker gre za uresničevanje zahteve strokovnega sporazuma sklenjenega decembra 2018 med Vlado Republike Slovenije na eni strani in na drugi strani Policijskim sindikatom Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije. Gre torej za policiste, ki opravljajo najtežje naloge in so najbolj izpostavljeni velikim nevarnostnim. Ob tej razpravi ni oziroma je potrebno ponovno poudariti sledeče, in sicer da Vlada z današnjo spremembo Zakona o organiziranosti in delu v policiji ne prinaša teh bistvenih sistemskih sprememb, ki bi jih potrebovali oziroma rešitev. Na to opozarjata tudi oba sindikata, obratno pa Vlada zatrjuje, da pogajanja potekajo uspešno in da bodo zaveze iz stavkovnega sporazuma tudi uresničene. In čeprav je Vlada policistom večkrat prisluhnila, pa še vedno nimamo dovolj policistov za opravljanje rednih delovnih nalog, imamo policiste, ki so slabo plačani, imamo policiste, ki so slabo opremljeni in ki so preobremenjeni, žal. Zato se v Novi Sloveniji pridružujemo tistim, ki v delu policistov prepoznavajo prizadetost, obenem na drugi strani, pa tudi njihovo prizadevnost in humanost njihovega dela tako pri rednem delu kot tudi pri njihovem delu ob migrantskem valu. Dejstvo je tudi, da med državnimi organi uživajo visoko stopnjo zaupanja v celotni javnosti. Da bomo ohranili to stanje, bo potrebno vlaganje več sredstev tako za dodatne zaposlitve kot tudi za izboljšanje materialnega statusa in tudi za izobraževanje in usposabljanje policistov. V tej luči je zaveze Vlade, ki so bile dane policistom v okviru stavkovnih dogovorov, treba tudi udejanjiti. Zaradi večjega števila predvidenih starostnih upokojitev ter zaradi ukinitve srednješolske izobrazbe danes na tem področju nastaja velika kadrovska stiska, zato je nujno celovito ukrepanje. Naj ob tem ponovim, da je predsednik Vlade ob podpisu stavkovnega sporazuma decembra lansko leto lepo povedal, citiram, »Vlada se zelo dobro zaveda, da varnost nekaj stane, ne moremo samo leporečiti in govoriti, kako si želimo varnosti, ob tem pa ne poskrbeti za njeno realizacijo«. Konec citata. To je povedal premier Marjan Šarec ob podpisu stavkovnega sporazuma. In sprememba zakona se nanaša na približno 250 delovnih mest policistov, obvezno dodatno pokojninsko zavarovanje bo državni proračun stalo približno tisoč 750 evrov mesečno oziroma zgolj 21 tisoč evrov letno. Torej, ni upravičenega razloga, da Vlada podpisanih zavez ne bi uresničila. V Novi Sloveniji, poudarjamo, bomo ta zakon tudi zato podprli.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine SAB predstavil gospod Franc Kramar. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Kolegice in kolegi! Danes odločamo o spremembah Zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki so posledica sporazuma o razreševanju stavkovnih zahtev, sklenjenega med Vlado Republike Slovenije in policijskima sindikatoma. Vlada se je namreč 27. decembra lani zavezala, da bo v roku 60 dni po podpisu sporazuma vložila predlog novele omenjenega zakona. Cilj predloga je urediti nekatere posebnosti delovnopravnih razmerij v policiji in odpraviti anomalije poklicnega zavarovanja. Gre za uresničitev 4. točke stavkovnega sporazuma. V predlogu zakona so določena posebna delovna mesta na področju poklicnega zavarovanja, ki bodo uvrščena v peto skupino delovnih mest. Prispevna stopnja se bo z 8,4 % povečala na 8,8 %. Gre za policiste, ki v skladu z zakonom opravljajo naloge na določenih delovnih mestih pod posebnimi pogoji in obremenitvami. Gre za manjše spremembe, saj zadevajo 250 delovnih mest, ki za državni proračun ne bodo imela velikih posledic. Finančne posledice na letni ravni so ocenjene na 21 tisoč evrov, bodo pa imele spremembe večji pomen za 250 posameznikov, ki bodo naposled zasluženo uvrščeni v višjo skupino. Vlada je kot predlagatelj zagotovila, da so spremembe usklajene s policijskima sindikatoma in da so sredstva za izvajanje zakona že določena v državnem proračunu za letošnje leto. Policija je glavni aparat, ki skrbi za varnost v naši državi. Kljub stavki, ki je trajala do lanskega decembra, je varnost v državi ostala na visoki ravni. To je pokazalo, da kljub nezadovoljstvu policisti svoje delo opravljajo profesionalno. Ta sprememba predstavlja majhen korak k izboljšanju statusa policistov, si pa v naši poslanski skupini želimo prizadevanja, da bo skladno s specifikacijami poklic policista ustrezno ovrednoten. V Poslanski skupini Stranke Alenke Bratušek bomo predlog zakona brez pomisleka podprli, saj med drugim sledi temeljnim načelom naše stranke. Zavzemamo se za dostojne pokojnine in to ne le policistov, vseh državljanov, zato nas veseli vsak napredek pri doseganju tega cilja.
Hvala lepa! Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v torek, 28. maja, v okviru glasovanj in s tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ENERGETSKEGA ZAKONA, PRVA OBRAVNAVA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisanim Branetom Golubovićem zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, mag. Bojanu Kumru, državnemu sekretarju. Izvolite!
Hvala lepa, predsedujoča! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred vami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, ki ga je Vlada pripravila in ga poslala v Državni zbor v sprejetje. Sprejetje te zakonske novele je pomembno tako za državo, kot za državljane, kot tudi za vse končne odjemalce električne energije, zemeljskega plina in ostalih energentov. Razlogov za sprejetje novele je več, še posebej pa je v tem trenutku posebno pomembno to, da Evropska komisija Sloveniji očita nepravilen prenos dveh direktiv, to je Direktive o energetski učinkovitosti stavb in Direktive o energetski učinkovitosti. S to novelo te nepravilne prenose odpravljamo. Zakon je treba uskladiti tudi zaradi odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz leta 2016 in zaradi uskladitve s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020. Poleg tega pa predlog novele vsebuje še druge manjše, a ravno tako pomembne spremembe, s katerimi se najprej odpravljajo pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri izvajanju trenutno veljavnega Energetskega zakona, oziroma anomalije, ki jih je potrebno odpraviti tako v korist trga kot v korist odjemalcev ter ostalih udeležencev energetskega trga. Predlog novele daje tudi zakonske podlage za marsikatero izboljšavo obstoječih sistemov. Zakon, ki je danes pred vami, vsebuje določbe, za katere Vlada verjame, da so dobre in strokovno utemeljene, in dovolite, da jih uvodoma na kratko nekaj izpostavim. V dokumentu dolgoročnega načrtovanja se črta Državni razvojni energetski načrt in namesto njega se uvede Nacionalni energetski in podnebni načrt, kakor tudi zahteva Uredba o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov. Tako na področju električne energije kot zemeljskega plina se briše pojem redni cenik, s čimer bo Agenciji za energijo omogočeno, da bo lahko vodila primerjalnik vseh cenikov dobaviteljev in ne samo rednih cenikov. S tem bo zagotovljena večja pregledanost trga, kar je ponovno v dobrobit vseh potrošnikov. Izrecno se izpostavi, da je zavajajoč in nepošten način prodaje električne energije in zemeljskega plina prepovedan tudi preko posrednikov, s čimer se bodo dobavitelji spodbudili k poštenemu načinu prodaje. Dodaja se ustrezna zakonska podlaga za obdelavo osebnih podatkov v sistemu naprednega merjenja, s čimer se Energetski zakon usklajuje z Uredbo GDPR in omogoča obdelavo 15-minutnih merilnih podatkov s strani operaterjev za namen izvajanja zakonsko določenih nalog. Potreba po ureditvi tega področja na ravni Energetskega zakona je bila prepoznana tudi s strani informacijskega pooblaščenca Republike Slovenije, ki je že v letu 2017 pozval pristojno ministrstvo k ureditvi vseh vidikov zbiranja in nadaljnje obdelave osebnih podatkov v zvezi z uporabo sistemom naprednega merilnega merjenja porabe energije, saj obstoječe določbe veljavnega Energetskega zakona ne dajejo ustrezne pravne podlage. Črta se naštevanje sistemskih storitev, ki je navedeno v sistemskih obratovalnih navodilih in jih ni smiselno posamično naštevati, prav tako so vse te sistemske storitve ustrezno opredeljene v omrežnih kodeksih, ki so zavezujoč dokument za vse operaterje v omrežjih energetske unije. Še ena pomembna novost, ki jo državljani in investitorji težko pričakujejo, je zakonska podlaga za sprejem uredbe, s katero bo Vlada Republike Slovenije določila vrsto naprav za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov energije in vso proizvodnjo toplote ter električne energije, za katere ni potrebno gradbeno dovoljenje. Te vsebine so v preteklosti že bile urejene v Uredbi o energetski infrastrukturi, a so bile zaradi pomanjkanja zakonske podlage črtane. Predpisuje se zakonska podlaga za samooskrbo z električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov energije, samooskrba se že sicer izvaja, in sicer od začetka leta 2016 na podlagi Uredbe o samooskrbi z električno energijo iz obnovljivih virov energije, a obstoječa uredba ni bila dovolj jasna, predvsem pa ni bila dovolj ambiciozna, zato je Vlada s sprejetjem nove uredbe letos marca ta ukrep še izboljšala in samooskrbo omogočila tudi državljanom, ki te možnosti do sedaj niso imeli. Te vsebine pa je treba ustrezno urediti tudi na zakonski ravni. Razširi se definicija potrdila o izvoru na način, da se bo lahko s potrdili dokazovalo ne le, da je električna energija proizvedena iz obnovljivih virov energije ali soproizvoda toplote in električne energije, temveč tudi iz drugih neobnovljivih oziroma nizkoogljičnih virov. Razširi se nabor upravičenih vlagateljev vlog na razpise Agencije za energijo za dodelitev sredstev iz podporne sheme za obnovljive vire energije, tako da se izkoristi potencial družb, ki obstaja, vendar je neizkoriščen trenutno, in se postavlja naprave na OVE način, da lahko tudi oni kandidirajo na pozivu Agencije s projekti, ki jih nameravajo izvesti v sodelovanju z investitorji. Spoštovani, s sprejetjem predloga novele bo Slovenija naredila pomemben korak k usklajenosti z evropskim pravnim redom in k doseganju zavezujočih ciljev s področja obnovljivih virov energije. Predlog novele tudi sledi evropskim in svetovnim trendom prehoda v nizkoogljično družbo in aktivnem vključevanju okoljsko ozaveščenih odjemalcev v ta proces. Vlada verjame, da bo predlog novele za državljane, okolje in energetski sektor prinesel veliko dobrega, in iskreno upam, da boste kakovost predloga novele prepoznali tudi vi. Hvala lepa.
Hvala lepa, državni sekretar. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi je na vrsti gospod Dušan Šiško, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS.
Spoštovana podpredsednica in vsi prisotni! Kot smo seznanjeni, se mora zakon, ki ga imamo pred seboj na mizi, novelirati predvsem zaradi neskladnosti s predpisi Evropske unije, odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije ter uskladitev s smernicami za državno pomoč za okolje in energijo iz leta 2014 do leta 2020. Nič več nismo presenečeni, ker je to sedaj že stalna praksa, da se je Evropska komisija odločila, da proti naši ljubi državi sproži postopek pred sodiščem. Na nas je, da določimo in izpolnjujemo minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti stavb, zagotovimo certificiranje energetske učinkovitosti stavb in redne preglede ogrevalnih in klimatskih sistemov. Veste, sodišče EU se ne heca z nami, zato nam v primeru kršitve oziroma nepravočasno prenesene direktive sledi plačilo denarne kazni, ki je odvisna od resnosti kršitve in njenega trajanja. Z novelo zakona se doda tudi nov pomen izraza, ki navaja učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje. To pomeni sistem daljinskega ogrevanja in hlajenja, kjer se uporablja vsaj 50 % energije iz obnovljivih virov, 50 % odvečne toplote, 75 % toplote iz soproizvodnje ali 75 % kombinacije toplote in najmanj dveh prej navedenih virov. Republika Slovenije se je tudi zavezala, da bo v Energetskemu zakonu pogoj za zagotovljen odkup uskladila s smernicami ter tako moč elektrarn, ki želijo pridobiti zagotovljen odkup za proizvedeno električno energijo, znižala z 1 megavata na 50 kilovatov, kar se mi zdi v redu. Naj vas spomnim, da bo del energetske politike Slovenije v skladu z uredbo tudi energetsko-podnebni načrt, kjer bodo določeni cilji in prispevki na sledečih področjih: razogljičenje, energetska učinkovitost, energetska varnost, notranji trg energije in raziskave, inovacije in konkurenčnost. To so pomembne zadeve, ki se jih ne sme spregledati. V primeru, da cilji za rabo obnovljenih virov energije ne bodo doseženi, lahko priskoči na pomoč Vlada Republike Slovenije in sklene z državami članicami EU dogovore o statističnih prenosih energije, kjer se sredstva zagotavljajo v finančnem načrtu ministrstva, pristojnega za energijo, ter ministrstva, pristojnega za okolje. Če smo že v EU si moramo države članice EU medsebojno pomagati – mar ne? Nadalje se tudi zapiše, da je zavajajoč ali nepošten način prodaje električne energije in zemeljskega plina prepovedan tudi preko posrednikov ter da gre za prekršek, kajti vse prevečkrat se v praksi dogaja, da so bile tarče ostareli ljudje, ki, vemo, da so nepoučeni, šibki ter jih je lahko pretentati na lepe oči. Obvezno bo tudi, da neodvisni operater prenosnega sistema zemeljskega plina pri pripravi desetletnih razvojnih načrtov poleg ostalih zahtev pripravi tudi oceno možnosti za povečanje energetske učinkovitosti plinske infrastrukture. Bistveno se mi zdi tudi, da se predpisuje zakonska podlaga in temeljna pravila za samooskrbo z električno energijo, proizvedena iz obnovljenih virov. Dejstvo je, da ima Slovenija na razpolago zelo omejeno količino virov obnovljene energije, zato bi morali obstoječe bolje izkoristiti in sprejeti nacionalno strategijo o obnovljivih virih energije, ki bi skrajšala birokratske postopke ter povečala konkurenčnost Slovenije. Tako imamo poleg obsežnih virov, poleg omejenih možnosti za hidroelektrarne na voljo le sončno energijo. Žalostno je, na primer, da Eles že nekaj let čaka na dovoljenje za manjšo nadgradnjo fizične omrežne infrastrukture. Zato je zelo pomembno medregijsko sodelovanje, vključevanje vseh deležnikov, kjer morajo tudi sodelujoče nevladne organizacije delovati državotvorno, da se ne bo zgodilo kot v Brežicah, kjer se je zamaknila gradnja hidroelektrarne Mokrice zaradi pritožbe Društva za preučevanje rib Slovenije. Sploh jih niso videli! Se sploh zavedate, dragi kolegi in kolegice, koliko enega sranja znajo narediti te nevladne organizacije, da zavlečejo razne postopke, ljudje pa doma križem rok čakajo brez služb. Zamislite se tudi malo nad tistimi, ki delajo z nami v korist države Republike Slovenije. Vsem dobro nam je znan tudi primer Magne in še bi lahko našteval. Predlog zakona kot novelo uvaja tudi obveznost pridobitev in namestitev energetske izkaznice na vidno mesto za lastnike stavb, v katerih se pogosto zadržuje javnost, ter odločbe o nadzoru nad izvedbo energetskih pregledov. Tukaj mislimo predvsem na trgovine, nakupovalne centre, supermarkete, restavracije, gledališča, banke, hotele. Takih stavb je okoli 3 tisoč, finančne posledice so tako ocenjene na 1,5 milijona evrov za obdobje 10 let. Res je, da je država postavila najvišje cene, petkrat več kot v tujini, toda s tem je omogočila dampinge in razvrednotenje področja energetskih izkaznic kot javnih listin, da sta kontrola in nadzor pristojnih državnih organov na tem področju dokončno odpovedala. Dopolni se tudi podlaga za pridobitev služnosti v javno korist, kjer se določijo tudi postopki za odškodnino za uporabo nepremičnine za gradnjo za čas od dejanske uporabe nepremičnine zaradi gradnje energetske infrastrukture do izdaje odločbe o razlastitvi ali ustanovitvi služnosti v javno korist oziroma pridobitve pravice do posesti v razlastitvenem postopku. Prav je, da bodo velike družbe o izvedenem energetskem pregledu morale poročati agenciji, ki bo o tem vodila evidenco. Obstoječe določbe ne dajejo ustrezne pravne podlage za zbiranje osebnih podatkov, kar dejansko pomeni, da žal ne moremo koristiti prednosti, ki jih omogočajo pametni števci. Smotrno je, da se z novelo tudi uredi vprašanje ustreznejšega sankcioniranja za neizpolnjevanje zakonske obveznosti uporabe biogoriv v prometu. Naj omenim tudi, da so v fazi javne obravnave prejeli pripombe 34 različnih dajalcev, med drugimi tudi od Holdinga Slovenskih elektrarn, GEN-I, Ministrstva za okolje in prostor in drugih, kar pomeni, da gre za akutno in perečo problematiko in skrb vseh deležnikov. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo podprli Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, ker menimo, da je to nujno potrebno v času, v katerem živimo, za boljši jutri. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo gospod Franc Rosec predstavil stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Lepo pozdravljeni! Obstoječi Energetski zakon je začel veljati 22. marca 2014. Z njegovo uveljavitvijo je Republika Slovenija v celoti prenesla 3. energetski sveženj, to je vsebino 10 direktiv in posamezne določbe 5 uredb Evropske unije, predvsem glede določitve nadzornega organa in kazenskih funkcij. Odgovorne institucije so izdale v obdobju od uveljavitve zakona pa do sedaj večino podzakonskih predpisov. Na podlagi teh predpisov so bile pripravljene podlage za delovanje sistemskih operaterjev, sklenjene koncesijske pogodbe in sprejeta večina sistemskih obratovalnih navodil sistemskih operaterjev. Pri izvajanju Energetskega zakona ni bilo ugotovljenih večjih težav ali pomanjkljivosti, kljub navedenemu pa so se v obdobju od uveljavitve Energetskega zakona do sedaj prepoznale nekatere manjše pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti oziroma spremeniti nekatere določbe v Energetskem zakonu. Ti razlogi so predvsem: neskladnost s predpisi Evropske unije, prenos direktiv in uskladitev z EU uredbami. Tu velja izpostaviti napoved tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti iz drugega odstavka 13. člena Direktive 2010/31 Evropskega parlamenta in Sveta o energetski učinkovitosti stavb, potem uskladitev z odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije in pa uskladitve s Smernicami o državni pomoči za varstvo okolja in energijo. V 372. členu Energetskega zakona, obstoječega, je določeno, da se podpora v obliki zagotovljenega odkupa proizvedene elektrike izvaja za proizvodne naprave z nazivno močjo do 1 megavata. Energetski zakon je bil sprejet marca 2014, tri mesece kasneje pa je Evropska komisija objavila nove smernice za državno pomoč, ki je to mejo znižala na 500 kilovatov oziroma 0,5 megavata. V samem predlogu novele se omenja tudi več rešitev, ki jih predlagatelj navaja, pa bi tu bilo dobro omeniti mogoče dve; črtanje Državnega razvojnega energetskega načrta in uvedba Nacionalnega energetskega in podnebnega načrta s cilji energetske politike, ki mora biti skladni s cilji energetske unije za razsežnosti energetske varnosti, notranjega trga energije, energetske učinkovitosti in razogljičenja. In še drug tak predlog; če cilji za rabo obnovljivih virov energije ne bodo doseženi, lahko Vlada Republike Slovenije sklene z državami članicami EU dogovore o statističnih prenosih energije. Za zagotovitev statističnega prenosa se sredstva zagotavljajo v finančnem načrtu ministrstva, pristojnega za energijo, in ministrstva, pristojnega za okolje. ¸ Predlogu novele Energetskega zakona v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo nasprotovali, bi pa si želeli pri nadaljnjimi obravnavami, da glede na to, da se je na energetskem načrtu v preteklosti veliko delalo, je bilo porabljeno kar nekaj časa in tudi kar nekaj finančnih sredstev, da pa bi se mogoče poslance seznanilo z rezultati tega energetskega načrta, ki pač ne bo nikoli v veljavi. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine LMŠ bo predstavila gospa Lidija Divjak Mirnik. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani predstavniki Vlade, drage kolegice, kolegi! Republika Slovenija se je s podpisom pariškega sporazuma obvezala, da bo sprejela vse potrebne ukrepe in rešitve, katerih cilj je postopna ukinitev rabe fosilnih goriv in prehod na brezogljično družbo, ki bo temeljila na obnovljivih virih energije, krajše OVE. Pomemben korak k uresničitvi zastavljenih ciljev je implementacija predpisov in direktiv Evropske unije s področja OVE. S predlagano novelo Energetskega zakona tako Republika Slovenija v celoti implementira Direktivo 2010/31, vezano na izvajanje energetskih prenov stavb in doseganje energetske učinkovitosti, s ciljem, da do leta 2021 postanejo vse stavbe, tako imenovane skoraj ničenergetske stavbe, v navednicah, seveda. V skladu z Direktivo 2012/27 novela zakona natančneje opredeljuje tudi pojem učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje. Slednjega definira kot sistem ogrevanja in hlajenja, ki temelji na obnovljivih virih energije. V skladu z Uredbo 2018/1999 je Republika Slovenija primorana sprejeti tudi Nacionalni energetski in podnebni načrt, ki zasleduje politike in ukrepe, s katerimi bo dosegla nacionalni cilj na ravni EU o obnovljivih virih energije. Ukrepom in ciljem, ki sledijo tako evropski kot tudi slovenski energetski politiki v prihodnosti, predlagatelj z novelo zakona omogoča podelitev posebnega statusa, to je statusa javnega interesa, ki bo na podlagi odločitve ministrstva, pristojnega za energijo, v konkretnih primerih prevladal nad drugimi oblikami javnega interesa, kot na primer interesa ohranjanja narave na območju Nature 2000. Predlog novele Energetskega zakona spreminja ključne vsebine oziroma določbe veljavnega zakona, ki bodo še dodatno spodbudile in olajšale izvajanje ukrepov in politik, katerih končni cilj je brezogljična družba tudi v Sloveniji. V skladu z vsem tem bomo predlog spremembe zakona v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jani Prednik bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Energetski zakon, kot ga poznamo, je začel veljati leta 2014. S sprejetjem takratnega zakona je Republika Slovenija celovito prenesla tretji energetski sveženj, to so vsebine direktiv, uredb in določb EU, ki so se nanašale predvsem na določitev nadzornega organa in kazenskih sankcij. Pri omenjenem Energetskem zakonu po mnenju predlagatelja niso bile ugotovljene težave, a so se do sedaj pojavile nekatere manjše pomanjkljivosti, ki pa jih je treba odpraviti. S predlagano novelo Energetskega zakona, EZ-1 se po mnenju predlagatelja odpravljajo nekatere nedoslednosti, zakon pa se usklajuje tudi z EU zakonodajo in razvojem na področju obnovljivih virov energije. Rešitve gredo v smeri odpravljanja neskladnosti z direktivami EU predvsem na področju energetske učinkovitosti stavb in zagotavljanja zanesljivosti oskrbe z zemeljskim plinom. Novela zakona v sklopu rešitev prinaša tudi uskladitev s Smernicami o državni pomoči za varstvo okolja in energijo za obdobje 2014–2020; uvaja se dokument dolgoročnega načrtovanja, imenovan energetsko-podnebni načrt; odpravlja in prepoveduje se nepošten način prodaje električne energije in zemeljskega plina preko akviziterjev. Novela prinaša zakonske podlage za obdelavo osebnih podatkov v sistemu naprednega merjenja, temeljna pravila za energetsko samooskrbo ter strožje kazni za neizpolnjevanje zakonskih obveznosti uporabe biogoriv v prometu. V Poslanski skupini SD ocenjujemo, da novela zakona prinaša rešitve, ki gredo v smeri večje zaščite končnega odjemalca energije, spodbujanje samooskrbe in tako imenovane energetske ozelenitve. Vsekakor bomo v naši poslanski skupini pozorni na to, da se bo ranljivim odjemalcem zagotovil ustrezen dostop do nujne oskrbe z energijo, ki jim pripada. Poslanska skupina SD bo zakon podprla.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SMC bo predstavil gospod Gregor Perič.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani vsi! Energetika je v naši družbi že od nekdaj imela poseben pomen, predvsem predstavlja pogoj za razvoj, zato je prav, da je to področje ustrezno zakonsko urejeno. Kako pomembno mesto energetika zavzema na ravni celotne Evropske unije, dokazujejo politike, ki se osredotočajo na obnovljive vire energije, na energetsko infrastrukturo, enotni energetski trg, energijsko učinkovitost, zanesljivo oskrbo z energijo in še bi lahko naštevali. Zato se temeljne spremembe, ki jih predvideva danes obravnavana novela Energetskega zakona, nanašajo na uskladitev z evropskim pravnim redom. Poleg tega se z novelo uresničuje tudi odločba Ustavnega sodišča ter zakonsko materijo usklajuje s Smernicami o državni pomoči za varstvo okolja in energijo. Sama novela predvideva tudi nekaj drugih sprememb, pri čemer bi želel izpostaviti samo nekatere, ki jih ocenjujemo kot bolj pomembne. Kot prvo, samooskrba z električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov, se sicer v tem trenutku že izvaja na podlagi uredbe, z novelo pa se dodaja še zakonska podlaga za to. Skladno s koalicijsko pogodbo se s to spremembo spodbuja povezovanje lokalnega prebivalstva za namene samooskrbe. Ključno pri tem pa je, da se samooskrba omogoča tudi tistim, ki živijo v večstanovanjskih hišah. Kot drugo. V zakonu je izrecno navedeno, da je prepovedana prodaja električne energije in zemeljskega plina preko posrednikov oziroma zastopnikov. Na območju celotne države so se namreč pojavljali primeri, ko so akviziterji na zavajajoč in nepošten način pridobivali odjemalce, pri čemer so te prakse največkrat uporabljali pri ostarelih in bolnih ljudeh. Kot tretje. Na podlagi opozoril informacijske pooblaščenke se zagotavlja osnova za petnajstminutno odčitavanje porabe električne energije skladno z varstvom osebnih podatkov. S tem pa državljanom ne bo več potrebno odčitavati števcev, računi bodo zato bolj natančni in bomo tako odjemalci plačali dejansko toliko, kot smo porabili. Kot četrto, bi se ne nazadnje tudi želel dotakniti tudi zakonske spremembe v zvezi s statističnim prenosom energije. V samem predlogu zakona je predvideno, da se v primeru uvedbe statističnega prenosa energije oziroma v primeru nedoseganja predpisanega deleža rabe energije iz obnovljivih virov sredstva zagotovijo v finančnem načrtu Ministrstva za infrastrukturo in Ministrstva za okolje in prostor. Pri tem pa se nam v SMC zdi pomembno, da se ta sredstva ne bi zagotovila iz podnebnega sklada, namen katerega je sofinanciranje ukrepov za blaženje in za prilagajanje podnebnim spremembam, v kar pa težko uvrstimo statistični prenos. Ko danes govorimo o energetiki, ne moremo mimo družbenih, gospodarskih, predvsem pa okoljevarstvenih vprašanj. Kako pomembna so ta vprašanja, nas vedno znova in znova spomnijo posledice globalnega segrevanja; tako taljenje ledenikov, izumiranje živalskih vrst, širjenje puščav in vse bolj ekstremne vremenske razmere, ki jih žal vedno pogosteje občutimo tudi pri nas v Sloveniji. Rezultat več desetletij trajajočega mačehovskega odnosa do okoljevarstvenih vprašanj tudi na področju energetike so izzivi, pred katere smo postavljeni danes. Rek, kar seješ, to žanješ, zagotovo to potrjuje. Tako kot danes žanjemo rezultate preteklega ravnanja, se moramo potruditi, da bomo čim prej lahko želi tisto, za kar se v tem trenutku borimo, torej za zeleno energijo do prijaznega planeta. V SMC bomo zato predlog zakona podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Sprememba Energetskega zakona, ki jo predlaga Vlada, naj bi v slovensko zakonodajo prenašala evropske direktive in uskladitev z določbo Ustavnega sodišča. Ampak v resnici je med temi dobrimi in potrebnimi ukrepi na področju razvoja obnovljivih virov energije in varstva potrošnikov v zakonu kup ukrepov, ki omogočajo prikrito podporo fosilnim gorivom in nadaljnjemu obremenjevanju atmosfere z izpusti ogljikovega dioksida. V uvodnem delu zakona se lahko v poglavju o oceni stanja in razlogih za sprejetje zakona zelo podrobno poučimo o tem, katero evropsko zakonodajo Slovenija trenutno krši z veljavnim Energetskim zakonom, da so nam zato že bili izdani opomini, sproženi postopki pred sodiščem in da nam grozi plačilo visokih kazni, če zakon ne bo sprejet. Druge spremembe, ki so za usmeritev prihodnjega razvoja slovenske energetike bistvene, pa so povzete zgolj v enem odstavku s šestimi vrsticami, pri čemer sporne podpore fosilni industriji niti enkrat niso omenjene. Spremembe energetskega zakona, ki jih obravnavamo, kot rečeno, prinašajo nekaj dobrih in nujno potrebnih sprememb. Prva, ki jo velja izpostaviti in na katero smo v Levici v slovenskem prostoru tudi prvi sami opozorili in jo predlagali, je uvajanje zakonske podlage za temeljna pravila za skupnostno samooskrbo z električno energijo iz obnovljivih virov. Drugače povedano, s predlagano dopolnitvijo se določajo možnosti za samooskrbo iz obnovljivih virov energije na način, da se sončne celite namestijo na strehe večstanovanjskih stavb. Na žalost je ta možnost v zakonu omejena zgolj na območje ene transformatorske postaje, s čimer se onemogoča zagon pravega virtualnega Net meteringa, kar je bil naš cilj, se pravi, da bi lahko investiral nekdo z Gorenjske v sončne celice na Primorskem in bil v zameno oproščen del plačila položnice za elektriko. No, tega v zakonu ni, ampak kakorkoli; že to, da se bo znotraj ene transformatorske enote lahko to uvajalo, je napredek. Druga stvar, ki je pozitivna poleg skupnostne samooskrbe z električno energijo iz obnovljivih virov, pa je onemogočanje zavajajočih in nepoštenih načinov pridobivanja novih odjemalcem s strani dobaviteljev električne energije. Poleg tega se razširja nabor upravičenih vlagateljev vlog za pridobitev podpor za investicijo obnovljivih virov energije, na Vlado pa se prenaša tudi upravljanje kapitalskih naložb s področja energetike, s čimer bo Vlada bolj neposredno odgovorna za naložbe v teh družbah. Vse to v Levici pozdravljamo in zaradi teh pozitivni premikov, ki jih zakon predvideva, sprejetju zakona v prvi obravnavi ne bomo nasprotovali. Bomo pa našo podporo v drugi in tretji obravnavali vezali na to, da se iz zakona črta sporne določbe, ki omogočajo nove vire zaslužka ogljično intenzivnim sektorjem znotraj energetike, po drugi strani pa zavirajo nadaljnje investicije obnovljivih virov energije in ta denar preusmerjajo v tujino. Gre za, konkretno, uvajanje plačljive primerne regulacije, spremembe v zvezi s potrdili o izvoru energije in v zvezi s statističnimi prenosi energije, s katerimi bo v nacionalnih bilancah v tujini proizvedeno električno energijo iz obnovljivih virov pri nas prikazovalo kot domačo proizvodnjo. Se bom sprehodil čez vse tri sporne določbe. Najprej glede zagotavljanja storitev primarne regulacije. Ta je danes splošna obveznost vseh proizvajalnih enot. Njeno zagotavljanje je brezplačno. Zakon pa naj bi sistemsko urejal storitve te primarne regulacije, ampak v resnici z brisanjem enega oklepaja zgolj ustvarja plačljivost teh storitev. To se bo po eni strani odrazilo v višjih stroških sistemskega operaterja, posledično pa v višji omrežnini za odjemalce električne energije in v višjih dobičkih proizvajalcev električne energije, od katerih bo levji delež končal v pokrivanju nasedle investicije TEŠ 6. Najbolj primerne elektrarne za zagotavljanje primarne regulacije so namreč termoelektrarne in hidroelektrarne, od katerih pa tri četrtine proizvodnje v Sloveniji pade na tiste v lasti HSE, se pravi hidroelektrarne, iz dobičkov, v katerih se pokriva luknja v Šoštanju. V Levici ne nasprotujemo temu, da se ukine splošna obveznost zagotavljanje primarne regulacije, vendar pa je zelo sporno, da se zaradi tega dvigne omrežnina in stroški električne energije za vse odjemalce, zlasti v luči dejstva, da se te storitve ne bodo prodajale v tujino, kot se ta ukrep pogosto predstavlja, ampak se bodo prodajale zgolj v Sloveniji, kar v obrazložitvi člena, s katerim se uvaja primarna regulacija, tudi zelo jasno piše. Naslednja sporna določba v zakonu so potrdila o izvoru. To so danes javne listine v elektronski obliki, ki potrošnikom omogočajo vpogled v to, koliko energije, ki so jo kupili, je bilo proizvedeno iz obnovljivih virov energije. Namen uvedbe teh potrdil o izvoru je seveda dober. Ta je bil, da bodo lahko potrošniki imeli nadzor nad tem, katero energijo kupujejo, in če bodo hoteli kupovati energijo iz obnovljivih virov energije, jim bo to omogočeno. Dejstvo pa je, da je maloprodajni trg s potrdili pri nas izrazito nerazvit. Praktično noben dobavitelj električne energije zaenkrat ne omogoča nakupa tako imenovane zelene energije oziroma potrdila o izvoru. Neki poizkusi, da bi to zaživelo, so bili, tako da se danes med 50 do 70 % potrdil o izvoru za obrate v Sloveniji proda v tujino, ostalo se porabi za dokazovanje izvora energije v obliki javnih naročil oziroma razpisov za nakupe električne energije posameznih večjih gospodarskih odjemalcev, ampak za potrošnike pa razlike ni. Z zakonom se pojem potrdilo o izvoru spreminja tako, da se bodo ta potrdila izdajala ne le za obnovljive vire energije, ampak za vse vire energije. Ko smo v Levici vprašali Ministrstvo za infrastrukturo, v čem je logika take ureditve, so nam rekli, da najbrž obstajajo potrošniki, ki pa bi, recimo, želeli kupovati samo energijo iz jedrske energije, pač nuklearke, ali pa samo energijo iz zemeljskega plina. To je precej nesmiselno, posebej ob dejstvu, da imamo zdaj v veljavi boljšo regulacijo; se pravi tako, ki naj bi potrošnikom omogočala, da se odločijo zgolj za obnovljive vire energije, pa ta pri nas ni zaživela. Vse, kar se je glede tega storilo, je to, kar sem povedal prej, da dokazujejo to za energijo, ki jo prodajajo v tujino, za javne razpise za gospodarske družbe in podobno. Slovenija se je v okviru Direktive o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov zavezala, da do leta 2020 doseže 25 odstotnih točk deleža obnovljivih virov energije v skupni rabi končne energije ter 10 odstotnih točk deleža obnovljivih virov v prometu. Danes postaja jasno, da ti cilji ne bodo doseženi. Direktiva glede tega je v veljavi že 10 let. 10 let smo vedeli, kakšne cilje moramo doseči. V teh 10 letih smo vrgli milijardo in pol v izgradnjo šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj in sprejeli Zakon o poroštvu, bore malo pa smo investirali v obnovljive vire energije. Samo zato, da smo na papirju omogočili skupnostno samooskrbo iz obnovljivih virov, smo od odprtja te razprave v parlamentu porabili skoraj leto in pol. Vse vlade vseh političnih barv so se v teh 10 letih zelo dobro zavedale ciljev, ki bi jih morali doseči, ampak vse so naredile zelo malo za to, da bi te cilje dejansko dosegli in še danes dajejo milijonske subvencije za energetsko in ogljično najbolj intenzivne gospodarske panoge. Mladi za podnebno pravičnost so v tem duhu opozorili širšo javnost na spornost določb glede doseganja ciljev tako imenovanega statističnega prenosa. Ta statistični prenos, ki je v zakonu zapisan, v bistvu omogoča državi, da ko bo sama zgrešila cilje, ki si jih je zadala, se pravi, teh 25 % obnovljivih virov energije oziroma 10 % v prometu, da enostavno tisto, kar ji zmanjka, statistično prenese iz tujine. To je, kako bi rekel, legalno izmikanje podnebnim ciljem in zavezam, h katerim smo se zavezali, ki ga omogoča evropska zakonodaja. To je škodljivo dvakrat: prvič zato, ker državi daje potuho, da lahko v bistvu zgreši cilje glede obnovljivih virov energije in to potem vseeno opraviči s statističnim prenosom, in drugič, ker bo ta statistični prenos stal in namesto da kupujemo energijo v tujini, bi morali investirat v domače obnovljive vire energije. Zato se vračam na tisto, kar sem povedal na začetku – mi v tej obravnavi sprejetju zakona ne bomo nasprotovali, bomo pa v drugi obravnavi zakon amandmirali, da se izčistijo vse te sporne določbe. To je pogoj za naše ne nasprotovanje zakonu v drugi obravnavi in s tem bi zaključil svoje stališče. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil gospod Aleksander Reberšek. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanke in poslanci! Energetski zakon je začel veljati 22. 3. 2014. Z uveljavitvijo Energetskega zakona je Republika Slovenija v pravni red v celoti prenesla tako imenovani tretji energetski sveženj EU. V obdobju od uveljavitve energetskega zakona do sedaj so se prepoznale nekatere manjše pomanjkljivosti, ki jih je potrebno odpraviti. Evropska komisija se je odločila, da proti Sloveniji sproži postopek pred Sodiščem Evropske unije, ker nacionalne zakonodaje ni uskladila z direktivo. Direktiva od držav članic zahteva, da določijo in izpolnjujejo minimalne zahteve glede energetske učinkovitosti stavb, zagotovijo certicifiranje energetske učinkovitosti stavb ter zahtevajo redne preglede ogrevalnih in klimatskih sistemov. Med drugim morajo države članice zagotoviti prikaz energetskih izkaznic v stavbah, v katerih se pogosto zadržuje javnost. To pravilo naj bi ozaveščalo javnost o pomenu učinkovite rabe energije ter spodbujalo prenove. Energetski zakon je do sedaj določal, da morajo imeti veljavno energetsko izkaznico stavbe s celotno uporabno tlorisno površino nad 250 kvadratov v lasti ali uporabi javnega sektorja. Sedaj se ta obveznost širi na vse stavbe, v katerih se pogosto zadržuje javnost; to se pravi trgovine, nakupovalni centri, supermarketi, restavracije, gledališča, banke in hoteli, sejmišča. Ocenjuje se, da je takih stavb približno 3 tisoč, kar pomeni, da je finančna posledica ukrepa, predpisanega s predlogom zakona, za gospodarske družbe 1,5 milijonov evrov za naslednjih 10 let. Podrobneje se predpiše proces nadzora nad energetskimi pregledi za večje gospodarske družbe, izvajanje in kakovost le-teh. O izvedenih energetskih pregledih bodo morale poročati agenciji, ki bo o tem vodila evidenco, izvajala nadzor nad izpolnjevanjem obveznosti in nad kakovostjo energetskih pregledov skladno z metodologijo. Zakonodaja določa, da bodo velike gospodarske družbe takšen pregled morale izvesti vsake 4 leta. V Energetskem zakonu je določeno, da se podpora v obliki zagotavljenega odkupa proizvodne elektrike izvaja za proizvodne naprave z nazivno močjo do 1 megavata. Evropska komisija je v tem času objavila nove smernice za državne pomoči na področju okolja in energije, kjer jer prag za zagotovljen odkup znižan na nazivno moč do 500 kilovatov. To v praksi pomeni, da so naprave za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov ali soproizvodnjo z visokim izkoristkom do nazivne moči 500 kilovatov tretirane kot samooskrbne. Lastniki naprav z višjo nazivno vrednostjo pa lahko električno energijo ponudijo na trgu, pri čemer se lahko vključijo v shemo državnih podpor, ki krije razliko med doseženo ceno električne energije na trgu in dejansko proizvodno ceno. Sprememba energetskega zakona uvaja nove dajatve za podjetja, kar posledično pomeni, da bodo podjetja imela dodatne stroške, ki jih bodo najverjetneje prevalila na zaposlene, imamo tudi sredstva za razvoj, zato v Novi Slovenije spremembam predloga Energetskega zakona nasprotujemo. Država bi morala zagotoviti davčne spodbude podjetjem, ne pa, da jim nalaga nove obveznosti.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Gospa podpredsednica, hvala lepa. Spoštovani predstavniki Vlade! Danes je pred nami novela Energetskega zakona. Gre za izjemno pomemben zakon, ki mora med drugim zagotavljati stabilno oskrbo prebivalstva in gospodarstva z električno energijo, državljanom pa mora v prvi vrsti zagotavljati blaginjo. Navsezadnje je bil tak tudi osnovni namen tretjega energetskega svežnja, ki smo ga v slovenski pravni red prenesli leta 2014. Bistveno je, da notranji trg za potrošnike deluje dobro, jih zaščiti in jim energijo ponudi po ugodni ceni. Prvi poskus noveliranja Energetskega zakona se je zgodil v prejšnjem mandatu, a je zakon takrat naletel na precejšnje neodboravanje javnosti. Poleg same vsebine so očitki leteli tudi na postopek sprejemanja zakona, saj je Vlada zanj predlagala obravnavo po skrajšanem postopku. V Poslanski skupini SAB se strinjamo, da je Energetski zakon tako zelo pomemben, da ga moramo obravnavati po običajnem postopku. Le tako je namreč mogoče zagotoviti primerno vključenost stroke in javnosti in imeti poglobljeno razpravo. Ministrstvo je tako do sedaj obravnavalo kar 244 pripomb. Leta 2014 smo v slovenski pravni red prenesli 10 direktiv in posamezne določbe petih uredb EU. Izkazalo se je, da smo pri implementaciji storili določene napake in da vsi prenosi niso bili ustrezni. Današnji predlog zakona te nedoslednosti odpravlja. In če gre pri nekaterih takšnih spremembah za tehnikalije, so številne druge dopolnitve za slovenski energetski trg in odjemalce še kako pomembne. Zakon na področju energetske učinkovitosti širi obveznost vidne namestitve energetske izkaznice tudi za lastnike in najemnike stavb, v katerih se pogosto zadržuje javnost. Zakon vzpostavlja pravno podlago za sistemski nadzor nad energetskimi pregledi in zagotavlja izvajanje stroškovno učinkovitega daljinskega hlajenja oziroma ogrevanja. Zahteve glede slednjega so bile v slovenski pravni red prenesene prestrogo, kar je pogojevalo nerazumno visoke finančne vložke. Novela zakona vpeljuje tudi določbe novih direktiv na področju zanesljive oskrbe z zemeljskim plinom in vzpostavlja okvir za označevanje z energetskimi nalepkami. Zakon skladno z novimi smernicami za državno pomoč prav tako zagotavlja pravico odkupa električne energije iz obnovljivih virov za naprave do moči 500 kilovatov. Prej je bilo to omejeno na tisoč kilovatov. V dokumentih dolgoročnega načrtovanja bo Državni razvojni energetski načrt nadomestil Nacionalni energetski in podnebni načrt. V zvezi s tem je jasno dejstvo, da nas glede uvajanja obnovljivih virov energije v prihodnost čaka čedalje večja polarizacija, na eni strani zagotovitev energetske varnosti, na drugi strani vplivi na okolje. Energetska in okoljska javnost že zdaj pogosto stojita na nasprotnih si bregovih, v prihodnosti pa se bo jez med njima bržkone le še poglobil. Izjemno pomembna rešitev je tudi tista, povezana z nepoštenimi načini prodaje električne energije in zemeljskega plina preko akviziterstva. Poročila o nepoštenih in zavajajočih praksah so namreč čedalje pogostejša. Določeni ponudniki so za pridobivanje novih odjemalcev začeli ubirati pretkane in nedopustne poti. Misleč, da podpisuje poročilo o stanju števcev, so mnogi odjemalci nasedli ukani in podpisali novo pogodbo pri dotičnem dobavitelju, še posebej upokojenci in ostareli ljudje, ki so bili zaradi nepoučenosti lahka tarča. Pozdravljamo tudi ustreznejše sankcioniranje vseh tistih, ki ne izpolnjujejo zakonskih obveznosti uporabe biogoriv. Trenutno predpisana kazenska sankcija je namreč tako nizka, da se jo ljudem skorajda izplača kršiti. Ne le, da takšne kršitve Slovenijo oddaljujejo od doseganja ciljev in energijskih deležev obnovljivih virov v prometu, temveč škodijo tudi našemu planetu. Za cilji, ki naj bi jih dosegali na tem področju, zelo zaostajamo in to nas lahko skrbi. Leta 2017 smo, denimo, zelo oddaljeni od končnega deleža, ki bi ga morali dosegati. Namesto predvidenih 6,2 % smo namreč dosegli le 2,5 %. Izjemno dobrodošla je tudi razširitev nabora upravičenih vlagateljev vlog za razpise Agencije za energijo. Po trenutni ureditvi se na razpise lahko prijavljajo le investitorji s točno določenim projektom. Kljub zadostnim sredstvom se je na zadnji razpis Agencije za energijo komajda prijavilo dovolj interesentov. Če želimo delež energije iz obnovljivih virov povečati, je treba nekaj spremeniti, kajti dejstvo je, da v praksi vsa potrebna administracija in birokracija marsikoga odvrneta, poleg tega pa številni manjši investitorji nimajo dovolj znanja in informacij. Po novi uredbi se bo lahko na razpise prijavil tudi promotor, ki bo nato z investitorji urejal tako administrativne zadeve kot vse ostalo. Sprememba bo koristila vsem, tudi državi, saj nam bo ukrep pomagal povečati delež obnovljivih virov energije. Novela nadalje ureja zakonsko podlago za obdelavo osebnih podatkov uporabnikov iz naslova naprednega merjenja. Na slovenskem distribucijskem omrežju je vgrajenih več kot 500 tisoč pametnih daljinsko odčitanih števcev, katerih prednosti brez ustrezne ureditve ni mogoče uporabljati. To je popolnoma nesprejemljivo. Če tega stanja ne bi spremenili, bi šle milijonske investicije lahko v nič, zato je ta sprememba nujna. Spoštovane kolegice in kolegi, pred energetiko so številni izzivi. Prav novela Energetskega zakona tlakuje pot k digitalizaciji in informatizaciji. Predlagana je določba, ki bo deležnikom omogočala, da bodo aktivno izmenjavali osebne podatke, ključne za aktivni odvzem. Zato je še kako pomembno, da se energetika stalno modernizira in pri tem črpa tudi evropska sredstva. Le tako bo konkurenčna v odprti in povezani Evropi, le tako bomo lahko prodirali na nove trge jugovzhodne Evrope. Samo v Mariboru na področju energetike deluje približno osem podjetij in agencija, ki bodo od te digitalne agende lahko imele koristi. Zato je pomembno, da imamo na vseh položajih izkušene strokovnjake. V Poslanski skupini SAB seveda nimamo nobenega dvoma; predlog novele Energetskega zakona je več kot primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani sekretar s sodelavcem, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je še eden od poskusov sprejema novele Energetskega zakona. Mogoče bo tokratni celo uspešen, kajti iz besedila predloga je bila umaknjena večina spornih določil, ki so bila celo medresorsko neusklajena. Vložena varianta besedila na prvi pogled ni sporna, še več, vsebuje celo nekaj določb, ki jim v Poslanski skupini Desus še posebno pritrjujemo. Preden se dotaknem tistih rešitev, ki jih ocenjujemo kot dobre, pa moram – tako kot sem že v kar nekaj predlogih novel s področja infrastrukture – ponovno opozoriti na sprejemanje zakonov pod pritiskom, grožnje kazni iz Evropske unije. Vedno znova in znova poslanci poslušamo, da gre za nujne implementacije evropskih direktiv, ker smo s strani Evropske komisije že dobili uradni opomin in obstaja skrb, da bomo zaradi zamude pri implementaciji plačevali visoke kazni. Tudi tokrat zgodba ni veliko drugačna, saj je tudi tokrat eden od razlogov, zakaj bi bilo treba predlog novele nujno sprejeti, ta, da je Evropska komisija naši državi že poslala uradni opomin, ker nismo v celoti izpolnili obveznosti, da morajo biti energetske izkaznice za stavbe, v kateri se na skupni uporabni tlorisni površini nad 250 kvadratnih metrov, pogosto zadržuje javnost, prikazana na vidnem mestu in jasno opazne javnosti. Gre za trgovine, nakupovalne centre, restavracije, gledališča, banke in hotele. Drugi razlog za spremembe in dopolnitev zakona je ustavna odločba, na podlagi katere je treba v zakon dodati tudi postopek pridobitve plačila ustrezne denarne odškodnine za čas od dejanske uporabe nepremičnine zaradi gradnje energetske infrastrukture do izdaje odločbe o razlastitvi ali ustanovitvi služnosti v javno korist. V Poslanski skupini Desus nas še posebej veseli, da smo z določbo o skupnostni samooskrbi prisluhnili potrebam državljank in državljanov, ki želijo, da se gospodinjskim in malim poslovnim odjemalcem omogoči, da lahko postavijo napravo za proizvodnjo električne energije, ki se uporabi na lokalnem nivoju, v sosednjih stavbah, v omrežje pa se oddajajo samo viški. Vsi vemo, da je glavna prednost samooskrbe v tem, da se količina električne energije, oddane v omrežje in prevzete iz omrežja, kompenzirata. To pomeni, da odjemalec samooskrbo na koncu obračunskega obdobja, ki je po navadi koledarsko leto, plača samo razliko, če je prevzel več, kot je oddal v omrežje. Če pa je prevzel manj, kot je oddal v omrežje, ne plača ničesar. Še večja prednost pa je v tem, da samooskrba prihaja iz obnovljivih virov energije, kot je na primer fotovoltaika, kjer v naši državi zaenkrat kaže – točnih izračunov pa seveda še ni –, da do leta 2020 ne bomo dosegli zastavljenega cilja 25 % deleža energije iz obnovljivih virov, je dana možnost skupnostne samooskrbe toliko bolj dobrodošla, saj daje upanje, da se bodo različne oblike stanovanjske skupnosti odločale za postavitev sončnih ali drugih elektrarn, ki temeljijo na obnovljivih virih, iz katerih bodo lahko dobivale energijo vse stanovanjske enote, ki se bodo za to odločile. Poleg tega želi ministrstvo v zakon skladno z evropsko direktivo dodati nov pomen izraza učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje, ki pomeni sistem daljinskega ogrevanja ali hlajenja, pri katerem se uporablja vsaj 50 % energije iz obnovljivih virov, 50 % odvečne toplote, 75 % toplote iz soproizvodnje ali 50 % kombinacije toplote iz najmanj dveh prej navedenih virov. Na ministrstvu so v predlog novele zakona vgradili tudi smernice za državno pomoč za okolje in energijo, ki so bile sprejete kmalu po uveljavitvi Energetskega zakona v letu 2014. Do pomoči v obliki zagotovljenega odkupa bodo po novem upravičene le tiste elektrarne, ki električno energijo proizvajajo iz obnovljivih virov energije ali soproizvodnje toplote z močjo do 500 kilovatov in ne več enega megavata. Pri izvajanju trenutno veljavnega zakona so se pokazale tudi nekatere nejasnosti in nedoslednosti ali pa izvajanje določb ni prineslo načrtovanih rezultatov, zato se z manjšimi spremembami ureja tudi posamezne vsebine, kot na primer odgovornost dobaviteljev, ki prodajajo preko posrednikov, odklopi po predhodnem obvestilu in odklopi brez predhodnega obvestila, varstvo osebnih podatkov, sklicevanja na pravilne odstavke in odprava nejasnosti pri določitvi strank v postopku pred Agencijo. Kot sem že omenil, v Sloveniji slabo kaže, da bomo dosegli zastavljene cilje za dovoljšen delež rabe obnovljivih virov energije, zato je med rešitvami predlagane novele navedeno tudi, da bo lahko Vlada v takem primeru z drugimi članicami EU sklenila dogovor o statističnih prenosih energije. Predvideva se, da bi se ob morebitni uvedbi statističnega prenosa energije sredstva zagotovila v finančnem načrtu ministrstva, pristojnega za energijo, in ministrstva, pristojnega za okolje. Seveda vsi skupaj upamo, da do tega ne bo prišlo, vendar glede na to, s kakšnimi ovirami se v naši državi srečujejo praktično vsi, ki želijo energijo pridobivati iz kakršnegakoli obnovljivega vira, se bojim, da nam v resnici ne bo uspelo doseči zastavljenega cilja. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog novele Energetskega zakona v prvi obravnavi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu zakona. Prvi ima besedo Luka Mesec, pripravi pa naj se Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav! V razpravi bom samo dodatno obrazložil naše zadržke do tako imenovane primarne regulacije. Kot sem povedal že v stališču, je primarna regulacija trenutno splošna obveznost vseh proizvajalnih enot, priključenih na 110, 220 ali 400 kilovoltni napetostni nivo. Njeno zagotavljanje je brezplačno. Zakon pa naj bi sistemsko urejal to storitev primarne regulacije, v resnici pa, kot sem rekel, jo z brisanjem enega oklepaja zgolj dela plačljivo. To bo pomenilo dvoje; po eni strani višjo omrežnino za odjemalce, po drugi strani višje dobičke za elektrarne. In pri elektrarnah je naslednji problem. Res je, da so za primarno regulacijo najbolj primerne termoelektrarne in hidroelektrarne, in res je, da bo levji delež tega končal v HSE, se pravi, v hidroelektrarnah. Ampak HSE pa pokriva izgubo TEŠ 6, ki dela izgubo že ves čas, in zato bo tudi denar, ki ga bodo dodatno dobile hidroelektrarne in bo šel v njihove dobičke, na koncu skozi HSE prišel v TEŠ 6. Se pravi, to je način, kako pokrivati luknjo v Šoštanju. Tukaj bom postregel z malo historiata. Direktive, ki se danes prenašajo, so bile v poskusih Energetskega zakona že dvakrat. Prvi Energetski zakon je bil napisan,decembra 2017. Tudi v tisti noveli se je predlagalo plačljivo regulacijo, s katero bi se HSE zagotovilo dober milijon evrov za pokrivanje, mislim dober milijon dodatnih evrov, kjer je bila takoj kritika, da bo ta levji delež od tega milijona končal v TEŠ 6. SMC je takrat poskušala z amandmajem to še povečati, in sicer spremenili naj bi to, da se prihodki od koncesij za rabo vode, ki jih plačujejo hidroelektrarne, ne bi več delile država in občine, ampak bi se v celoti prenesle na lastnike elektrarn. Spet iz tega naslova – razlog je bil, mislim argument za to dopolnitev zakona je bil, da naj bi se s tem spodbujale investicije v obnovljive vire energije, ampak zaradi tega, kar sem prej povedal, bodo višji dobički hidroelektrarn na koncu skozi HSE pristali v TEŠ. To je bil tudi razlog, zakaj je ta sporni zakon takrat na redni seji Državnega zbora padel. Prejšnja Vlada je potem v začetku leta 2018 vložila novo novelo Energetskega zakona, ki je bila izčiščena teh spornih stvari, in je šlo dejansko samo za usklajevanje z evropsko zakonodajo in z odločbo Ustavnega sodišča, kar naj bi bil razlog tudi za sprejetje tega zakona zdaj. Takrat smo v Levici pripravili svojo novelo Energetskega zakona, s katero smo poskušali omogočiti virtualni Net metering. To je tisto, kar sem prej opisoval, se pravi, možnost skupnostnega investiranja v obnovljive vire energije. Zdaj imaš lahko na svoji lastni hiši sončne celice, mi hočemo omogočiti, da je to na večstanovanjskih hišah, ali pa po zakonu zdaj lahko znotraj ene transformatorske enote odjemalci v to investirajo in se jim bo v zameno priznal nek odbitek pri računu za elektriko. To je bil naš cilj. Razlog pa je, da bi s tem spodbujali ljudi, da sami investirajo v obnovljive vire energije in s tem pomagajo državi pri prehajanju na zeleno energijo. Ta naš predlog zakona je imel tako podporo strokovne kot laične javnosti, zato smo se s prejšnjo vlado dogovorili, da gre naš predlog Energetskega zakona z uredbo o virtualnem Net meteringu in njihov predlog Energetskega zakona z uskladitvijo z evropsko zakonodajo in odločbo Ustavnega sodišča v skupen predlog, torej v hibrid. Problem pa je bil, da tisti zakon ni nikoli prišel do zaključka v Državnem zboru, ker je prej padla vlada in je zmanjkalo časa. Tako smo zdaj v tretjem poskusu, kjer pa so se te sporne določbe, vključno s primarno regulacijo, spet vrinile noter. Tu je na mestu spet enaka kritika, kot je bila konec leta 2017; torej, da to ni nič drugega kot prikrit poskus pod krinko spodbujanja hidroenergije, za to da se v resnici skozi HSE ta denar pretaka za pokrivanje luknje v TEŠ 6. V drugi obravnavi, kot sem rekel, bomo vložili amandma, da se te sporni deli črtajo, ker naša država bo morala začeti resno jemati podnebne spremembe, podnebno politiko in skladno s tem ozelenitev slovenske energetike. Ključno je, da se neha dajati potuho ogljičnim sektorjem in da se začne na vse mogoče načine spodbujati investicije v zeleno energijo oziroma da tudi mi kot Državni zbor silimo energetiko in Vlado, da to počnejo. Recimo, če se dotaknem samo druge sporne določbe, o kateri bo več povedal Boštjan Koražija, da se ne daje potuhe z možnostjo statističnega prenosa, ki ne pomeni nič drugega kot to, kar smo slišali v stališčih. Torej, ko bo država zgrešila cilje, h katerim se je zavezala glede deleža obnovljivih virov energije, se bo lahko z drugimi državami v Evropski uniji enostavno dogovorila o statističnem prenosu v našo energetsko bilanco. To je dvakrat škodljivo; prvič je škodljivo zato, ker na ta način dajemo energetiki potuho, po drugi strani pa je škodljivo zato, ker namesto da bi denar investirali v domače obnovljive vire energije, ga bomo porabljali za kupovanje te zelene energije v tujini. To je pa druga zadeva, ki jo hočemo iz tega predloga črtati. Bom pa še enkrat rekel, da zelo pozdravljamo, da je pa na začetku ostal tisti naš predlog o virtualnem Net meteringu, ki je pa absolutno pozitiven korak naprej. Prav tako podpiramo uskladitev z evropskimi direktivami in odločbo Ustavnega sodišča. Več pa v drugi obravnavi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli. Še pred tem pa naj povem, da je za njim Andrej Rajh, in ker se seznam razpravljavcev spreminja, bodo naslednji na vrsti Edvard Paulič, Soniboj Knežak in mag. Branislav Rajić. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči! Ne bom toliko obravnaval zakon, kot pa nekaj zadev, ki sem jih videl tu v zakonu, ki se mi zdijo zelo dobre, pa morda eno pobudo še za razširitev, verjetno, določenih zadev tukaj v tem, glede na to, da je to prvo branje. Ne vem, zakaj naj bi se Nova Slovenija ne strinjala s tem zakonom – da to obremenjuje gospodarstvo, da obremenjuje [[...]]Jaz vidim pa tukaj velike priložnosti in možnosti, v tem zakonu, predvsem pa gospodarske možnosti. Če to obremenjuje samo glede tiste kartice, mislim, da je tudi prav, da enkrat naredimo tudi red pri tem. Govorim kakor podjetnik. V svojih podjetjih bom to sigurno napravil in z velikim veseljem bom ugotovil, kaj je pri tem učinkovito ali pa ne. V glavnem, generalno gledano ta zakon vidim zelo pozitivno. Tudi se ne strinjam, na primer, glede škode, ki jo dela TEŠ 6. Zavedajmo se, da brez TEŠ 6 bi danes morali kupovati energijo, pa bi bilo krepko dražje kot tisto, kar nam zdaj nudi to. Tako glede tega mislim, da bi morali še kar nekaj zadev povedati. V glavnem, sam bi obravnaval neke določene zadeve. Tukaj vidim, da izrecno se izpostavi zavajajoč ali nepošten način prodaje preko nekih posrednikov, akviziterjev in te reči. Tukaj se nekako ne prepoveduje ali ni točno jasno, na kakšen način. Rad bi malo več informacij, ker tukaj nekaj ni jasno. Tu piše, da tako v preteklosti kot tudi v zadnjem času se namreč na območju Republike Slovenije pojavlja večje število, poročano, ponavljajočih se nepoštenih in zavajajočih poslovnih praks pridobivanja novih odjemalcev prek akviziterjev. Mislim, elektrika je na tržišču, ljudje so na tržišču, vsak se bori za svoj trg. Vemo sami, da eno je linija, hrbtenica kot taka, drugo je pa prodaja električnega toka in tukaj mislim, da je čisto pošteno, da se vsak bori – in naj nudi boljši pogoj. Seveda, kar se dogaja na terenu, je lahko zavajajoče, ker prihajajo na tak ali drugačen način do teh pogodb, kjer so nevešči ljudje, ki odpirajo vrata, ki dajejo možnost, da vstopijo noter, pa [[…]]To je pa druga zadeva. Ampak, da bi prepovedali način posredovanja ali prodajanja, tu gremo lahko v en spor, kar je čiste trgovine, preproste javne možnosti prodaje. Tako tukaj ne razumem dobro tega, za kaj gre. Prav zato se bom navezal na to in citiram to, kar piše, »da je tovrstna praksa v Sloveniji postala vse bolj obsežna, potrjujejo tudi številni primeri poročanj medijev ter opozorila Zveze potrošnikov Slovenije [[…]]Kljub temu da so bila tovrstna ravnanja s strani Tržnega inšpektorata že sankcionirane, se še naprej pojavljajo [[…]], bo dobaviteljem dan dodaten jasen signal, da je tovrstno pridobivanje strank nesprejemljivo«. Potem na koncu pa berem in piše, »če dobavitelj prodaja preko posrednikov oziroma zastopnikov, mora nad njihovim delom izvajati nadzor, da se preprečijo zavajajoči ali nepošteni načini prodaje«. Ne razumem točno, kaj bi radi vi v tem členu naredili. Ali se dovoli, da lahko posrednik prodaja, ali se ne dovoli, ali pa akviziter ali kakor ga imenujete. Ker tukaj mora jasno pisati: prej povedano ali dovoljeno. Tukaj mi ni bilo prav jasno, kam cilja ta sprememba. Če grem naprej, imamo še – kar je zelo dobro, še ena pomembna novost, to je, ker čakajo državljani glede gradbenih – potrebe po gradbenem dovoljenju. Mislim, da to je zelo dobro, da se nekako sprosti ta zadeva, nikjer pa nisem zasledil točno, za katere objekte naj bi tu šlo. Sončna elektrarna – je logično, kar je, ampak, obstajajo tudi drugačni alternativni viri energije, ki pa verjetno so strukturalnega značaja tako kompleksni, da tam odpraviti gradbeno dovoljenje je skoraj nemogoče. Ampak ni razvidno točno, za katere naprave naj bi tukaj šlo. Vem, da verjetno bo to v nadaljevanju tudi tu omenjeno. Potem še ena zadeva, da se predpisuje vsa zakonska podlaga in temeljna pravila za samooskrbo. Seveda, to je zelo dobra zadeva. Bistvo oziroma glavna prednost samooskrbe je v tem, da se količina električne energije, oddane v omrežje in prevzete iz omrežja, kompenzirata Tu se strinjam, je vse v redu. Ampak če jaz vzamem toliko energije oziroma oddam v omrežje več energije kot tisto, kar porabim, zakaj pa ne bi dobil plačano za to? Saj vendar investiram v svoj sistem, če bi rekel tako, alternativne energije. Ker tako, kot je razvidno tukaj, je, da če jaz porabim več, kakor jo oddam, plačam razliko. Ampak če jo jaz oddam več, kot kolikor sem porabil, bi bilo prav, da bi bila kompenzacija tudi v negativnem smislu oziroma pozitivnem za investitorja. Prodajam energijo v omrežje, moram nekaj od tega imeti. Tukaj je zadeva malo kontradiktorna ali pa ni jasna. Se pravi, jaz investiram v sončno elektrarno, veliko sončno elektrarno – to, česar Levica ne mara, da bi prišli do profitov, ampak tukaj obstajajo tudi možnosti, da se investira v alternativne energije, imaš možnost pa prodajaš energijo. V tem smislu je tudi prav, da imaš nekaj profita od tega, saj kdo bo drugače investiral v to, samo država? Če bomo čakali, da bo samo država, to ne bo šlo nikamor. Zato smo v tem stanju, v katerem smo danes – da imamo samo dve vetrni elektrarni – ker imamo ogromno takih in drugačnih inštitucij, ki totalno zablokirajo razvoj v tem smislu, kar je velika neumnost za nas, in to mislim, da bi moralo biti tudi bolj sproščeno, bolj prilagojeno potrebam, da bi se lahko omogočalo postavljati take vetrne elektrarne, tudi manjše. Mislim, da bi bilo tukaj potrebno tudi [[…]] Ker veste, kar omejuje dostikrat, so prav odločbe oziroma predpisi, ki so pisani v občinskih prostorskih načrtih, katerih pogoji pa so bili dani z Ministrstva za okolje in prostor, ki ne dovoli določenih zadev. Tudi tukaj bomo morali malo pogledati, kaj se da narediti na tem. Hočemo imeti alternativno energijo, pa potem sama Vlada oziroma država omejuje zadeve ali pa nevladne organizacije. Pa smo spet pri tem, kar so omenili prej tudi kolegi – plačujemo nevladne organizacije iz državnega proračuna, iz našega davkoplačevalskega denarja, potem pa so to tisti, ki zavirajo ves razvoj. Marsikatera, no, ne vse, marsikatera. Tako da tukaj je treba malo pregledati to zadevo in pogledati, kako lahko sprostimo na bolj enostaven način. Za zaključek bi pa še o eni zadevi. Vprašal bi resorno ministrstvo, ali ima odgovor ali če lahko posreduje ali pa poizve, koliko delujočih bioelektrarn imamo v Sloveniji, kdo jih upravlja, kakšni so realni učinki teh bioelektrarn, kakšna je sploh vizija Vlade oziroma ministrstva glede teh bioelektrarn – glede na to, da je bila leta nazaj to zelo sporna zadeva glede smradu, če tako rečemo, in drugih zadev, ampak to se da vse rešiti – kje so in točno kakšen vidik ima država oziroma resorno ministrstvo glede tega. To bi me zanimalo, ker kot vemo, je to dober alternativni način za pridobivanje energije, ki je zelo zelo v uporabi predvsem tam, kjer je veliko število goveda ali pa hlevov, veste, prašičereje in vseh teh zadev, kar jih je. Prav za zaključek bi pa dal eno pobudo. Ali ste vi sploh upoštevali tudi možnost širitve določenih inovativnih sistemov energije? Na primer vi veste, da je sedaj vedno več govora o tako imenovani cold fusion, se pravi hladni fuziji, ki, vemo sami, je v bistvu nek reaktor in katalizator energije, ki se sprošča s spojitvijo niklja in vodika. To je sedaj zelo aktualna zadeva, ki so jo izumili v Univerzi v Bologni. Kupili so patent Američani, če veste, in je že več kot 100 naprav samo v 1 letu zdaj zunaj. Naprava je velika približno kolikor en vagon vlaka, ne, nima problema s težko vodo – če bi jo tako imenovali glede jedrskih zadev, ker to ne spada sem, ker tu govorimo o hladni fuziji – namestitev je zelo enostavna in proizvaja lahko energije do 1 megavata, kar je zelo lepa številka, lahko jo tudi paralelno daješ naprej, to je pa čista, zdrava energija. Tako da me zanima, če je v zakonu ali pa če bo možnost tudi širjenja te zadeve, da ne bo spet tu kakšne omejitve. Ker morate vedeti, da je to dostikrat namenjeno za kakšne lokacije, vasi, industrijske objekte, vse, kar je treba. Tako da bi se dalo tudi možnost, da ne bo spet tukaj kakšnih velikih omejitev. Da ne bo človek mislil, da bo nekdo zaslužil, zato pa bomo mi preprečili, da ne more nikoli nihče zaslužiti na tem, v kar sam iz lastnih sredstev investira v naši državi. Toliko z moje strani. Hvala, podpredsednik.
Hvala lepa. Gospod Mesec, imate repliko.
Hvala za besedo. Samo eno stvar bi še rad razjasnil. Gospod Bandelli je rekel, da je Levica proti profitom elektrarn, in pravi, zakaj ste proti profitom, saj je to denar za investicije, ki ga lahko one uporabljajo za gradnjo obnovljivih virov energije. Jaz se s tem popolnoma strinjam, nimam absolutno nič proti profitom elektrarn. Če bi šel ta denar v gradnjo alternativnih virov energije, sem pripravljen tudi podpreti, da država to subvencionira, sem pripravljen sam plačati višjo položnico, nobenih problemov. Problem, ki ga imam, je pa ta, da gre, kakor trenutno izgleda slovenska energetika, kjer že zdaj hidroelektrarne proizvajajo presežek, termoelektrarna pa proizvaja izgubo, dobiček iz hidroelektrarn v termoelektrarne za pokrivanje luknje. S tem zakonom se bo v bistvu samo še bolj odprl prostor za to. To je problem, ki ga imam. In če prepovemo, da se subvencionira termoenergija, ki je pri nas največji proizvajalec izpustov CO₂, se pravi toplarne plus Teš, če se prepove, da se jih subvencionira iz hidroelektrarn in tako naprej in da gredo dobički v gradnjo alternativnih virov energije, potem nimamo – mislim jaz osebno, s kolegi v Levici se bom pogovoril, ampak če prepovemo – s tem nobenih problemov.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh, pripravi naj se Edvard Paulič. Izvolite.
Hvala lepa. Ravno v tej razpravi smo slišali veliko dezinformacij, temelječih na nepoznavanju strokovne materije. Rad bi pojasnil zadeve, povezane z več izpostavljenimi stvarmi. Najprej se bom dotaknil statističnega prenosa električne energije. Statistični prenos električne energije dejansko pomeni, da lahko država kupi električno energijo v drugi državi članici, pomeni pa tudi, da lahko na podlagi tega investira v drugi državi članici, torej pomeni tudi, da lahko mi v Bosni, kjer ima elektrogospodarstvo številne odprte sodne postopke glede investicije še iz stare Jugoslavije, obnovi in vlaga v svoje infrastrukturne projekte, ki so zdaj še trenutno v sodnih postopkih. Tako da je treba biti jasen, statistični prenos ne pomeni kupovanja pri tujem dobavitelju, ampak kupovanje pri sebi v proizvodnih objektih, ki so v tujini. Druga zadeva, rad bi se dotaknil primarne regulacije in z njo povezanih stroškov. Jaz se odločno zavzemam, da so stroški, ki so povezani z zagotavljanjem primarne regulacije, transparentno pokazani in plačani. Poglejmo samo na primeru Dravskih elektrarn, gre za okrog milijon evrov, ki bi jih lahko to podjetje na tak način dobilo. Vemo, da primarna regulacija pomeni hipno zaustavljanje in zaganjanje proizvodnih enot na trgu, in to pomeni tudi uničevanje opreme. Če to ne bo korektno plačano, pomeni, da se podjetje izčrpava. In to je potrebno tudi zato, da lahko fotovoltaika, ki jo vsi opevate, nemoteno obratuje. Vedeti pa moramo, da sistem fotovoltaike v Sloveniji deluje na principu, da se proizvaja, kolikor se proizvaja, ko pa se potrebuje energija, se jo pa jemlje iz omrežja. To stabilnost zagotavlja Teš, ki ga vsi demonizirate. Naj povem, da vsak inštaliran kilovat fotovoltaične elektrarne stane slovenske davkoplačevalce okrog od 400 do 500 evrov. To je strošek, ki ga je potrebno vložiti v stabilnost omrežja in ga plačajo tudi reveži. In zato je nekritično zagovarjanje teh zadev zelo škodljivo. Tretje, česar bi se rad tudi dotaknil, so demoniziranje Termoelektrarne Šoštanj in zahteve po predčasnem zaprtju. Predčasno zaprtje termoelektrarne lahko ima za posledico tudi unovčitev bančne garancije. To pomeni zaprtje elektrarne, izgubo več tisoč delovnih mest in razprodajo Dravskih elektrarn. Jaz temu nasprotujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, izvolite, poslanec.
Hvala. Več ko bo obnovljivih virov energije, cenejši bodo ti za potrošnike. To je dejstvo. Kar se tiče termoelektrarne, nihče ne govori, da jo je treba zapreti jutri. Jo je pa treba zapreti do leta 2030, če hočemo doseči podnebne cilje, h katerim smo se zavezali. Do leta 2030 je 10 let, in to je dovolj časa za odgovor na vse pomisleke, ki jih glede tega izražate. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, postopkovno.
To ni res. Nadomestitev 600-megavatnega bloka pomeni izgradnjo dveh dravskih verig. In kdor zagovarja, da je to možno zgraditi v 10 letih, laže.
Gospod poslanec, kje je tu postopkovni predlog? Vljudno prosim, da spoštujemo poslovnik. Hvala lepa. Besedo ima Edvard Paulič, pripravi naj se Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Podnebne spremembe so eden od ključnih izzivov sodobne družbe. Slovenija si je zadala cilj, da do konca leta 2020 doseže najmanj 25-odstotni delež obnovljivih virov energije v skupni porabi energije. Zadala si je tudi sektorske cilje, in sicer sektor ogrevanje in hlajenje slabih 31, sektor električna energija dobrih 39 in sektor promet 10-odstotni delež obnovljivih virov energije. Po podatkih za leto 2017 skupno dosegamo 21 in pol odstotka. Na sektorju ogrevanja in hlajenja smo skladni s ciljem, na sektorju električne energije rahlo pod, na sektorju prometa pa kar krepko pod zadanim ciljem. Danes govorimo o kar obsežnih spremembah energetskega zakona. Spremembe lahko razdelimo v dve skupini. Prva so spremembe zaradi usklajenosti s predpisi EU in z odločbo Ustavnega sodišča. Tu ne bi šel v podrobnosti, naj le omenim, da so nujne z vidika pravne države in potrebne v izogib morebitnim potencialnim kaznim. Druga skupina zajema spremembe, ki so nastale na podlagi analize izvajanja energetskega zakona v praksi. Te spremembe so prvenstveno usmerjene v povečanje uporabe obnovljivih virov energije. Ne bi našteval vseh sprememb. Kar se meni zdi ključno, so naslednji ukrepi: možnost samooskrbe z obnovljivimi viri energije se razširi na večstanovanjske stavbe in na skupinsko samooskrbo; prag za sofinanciranje odkupa električne energije iz obnovljivih virov energije se zniža na nazivno moč pol megavata, s tem se bo povečalo število zasebnih investitorjev, hkrati pa to pomeni, da bo v praksi večji interes tudi lokalnih skupnosti po uporabi tovrstne energije; uvaja se nova kategorija prijaviteljev na razpise, tako imenovane promotorje, gre za neke vrste koordinatorja, ki bo v imenu enega ali več interesentov prevzel vodenje projekta izgradnje sistema obnovljivih virov energije, rešitev naj bi pritegnila ljudi, ki sicer ne bi pristopili k investiciji zaradi pomanjkanja časa ali znanja. Sektor prometa je naš največji onesnaževalec s toplogrednimi plini. Omenil sem že, da na tem segmentu zadanih ciljev ne dosegamo, zato se v zakonu določa strožje kazni za neizpolnitev obveznosti uporabe biogoriv v prometu. Trenutno veljavne kazni so namreč prenizke in ne stimulirajo distributerjev goriv k doseganju sektorskega cilja. Dodaja se zakonska podlaga za sprejetje uredbe, ki bo določila vrsto naprav za proizvodnjo obnovljive električne energije, za katere ni potrebno gradbeno dovoljenje. Dodaja se tudi zakonska podlaga za obdelavo osebnih podatkov v sistemu pametnega merjenja. S tem bo mogoče izkoristiti prednosti pametnih števcev, učinkoviteje upravljati s porabo in jo na ta način tudi zmanjšati. Cilju 25-odstotni delež obnovljivih virov energije lahko zadostimo na dva načina, bodisi zgradimo zadostne kapacitete bodisi manjkajoče kapacitete uvozimo. Temu je namenjena določba v predlogu zakona, ki govori o možnosti uvoza manjkajoče zelene energije. Tu bi pa res apeliral na ministrstvo in na vse deležnike, da storijo potreben napor, da bomo cilje dosegli sami. To določilo razumem kot skrajni ukrep, kot neke vrste varovalko v smislu zmanjšanja finančnega bremena, ker bi bil čezmejni nakup čiste zelene energije ekonomsko bolj smiseln kot plačilo kazni zaradi nedoseganja ciljev, ampak samo v primeru, ko na noben način svojih ciljev ne bi mogli doseči z lastno proizvodnjo. Glede na navedeno smatram, da so predlagane spremembe zakona smiselne in da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima Soniboj Knežak, pripravi naj se Franc Rosec. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes gre pri tej obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona zopet za enega od zakonov, ki jih moramo prilagoditi evropski zakonodaji. Nekajkrat je bilo danes že razloženo, da pri tem ne gre spregledati dejstva, da je med razlogi za njegovo obravnavo ponovna grožnja Evropske komisije, ki se je odločila, da proti Sloveniji sproži postopek pred sodiščem, ker nismo zagotovili skladnosti z direktivo, ki od članic zahteva določitev izpolnjevanja pogojev minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti stavb in postopkov, povezanih s tem. Ne gre samo za posamezne primere, saj nam Evropska komisija v več primerih grozi s tožbami zaradi neizpolnjevanja svojih obveznosti. Dejstvo je, da to ni osamljen primer in da tudi že plačujemo kazni zaradi zamujanja dogovorjenih rokov, in da ne bo pomote, to ni težava samo tega ministrstva, ampak mislim, da se kar večina ministrstev srečuje s tem. Tako sem trdno prepričan, da imajo med svojimi prioritetnimi nalogami, da iz svojih nalog, ki jih morajo opraviti, čim prej črtajo te zaostanke, da ne bomo plačevali dogovorjenih kazni, in seveda imajo na tem področju poleg izzivov še precej prostora za izboljšanje. Pri teh uskladitvah gre velikokrat za birokratske zadeve. Da ne omenjam ravnih kumaric in podobnega, tudi v tem zakonu bi našel kakšno tako ravno kumarico, ne vem, koliko je ravno za ljudi, za državljane pomembno izobešanje energetskih izkaznic v nakupovalnih centrih. Verjetno bodo to eni izmed bolj branih dokumentov oziroma objav, ki bodo v trgovinah, in potem je jasno, da je to važno za kupca, da vidi, koliko je energetsko učinkovito, ampak pri tem se moje razumevanje tega tudi konča. Prinaša pa ta današnja sprememba nekatere konkretne spremembe, ki jih bodo tudi navadni ljudje občutili. Danes je bila že nekajkrat omenjena sprememba glede tega zavajajočega in nepoštenega načina prodaje električne energije. Tu se s kolegom [[nerazumljivo]]seveda ne strinjam, da je to čisto stvar trga, da moramo pustiti. Jaz poznam konkretne primere iz našega okolja, kjer so dejansko bili – tako kot tudi predlagatelji navajate – ciljne skupine upokojenci, starejši, ki so v želji po čim večjem manjšanju stroškov glede na nizke pokojnine, ki jih imajo, podpisovali z enim, dvema, tudi tremi akviziterji in si povzročili obilo preglavic. Zato se mi zdi ta zadeva dobra. Pozdravljam tudi navedbo, da je v tem zakonu to opredeljeno kot prekršek. Seveda pozdravljam tudi vse ostale zakonske spremembe, ker gredo v smeri večje zaščite končnega odjemalca energije, spodbujanja samooskrbe, in v končni fazi tudi višje kazni, ki so opredeljene za neizpolnjevanje obveznosti na področju uporabe biogoriv v prometu. Zaradi vsega navedenega bom ta predlog zakona podprl. Moram pa reči, da se že izredno veselim zakona in razprave s področja energetike, za katere računam, da so še pred nami in da jih bomo tudi v naslednjih mesecih opravili. Kolega Rajh je v svoji razpravi omenil, da so pri energetiki še številni izzivi. Se popolnoma strinjam z njim in upam, da bomo z zakonodajo, ki jo bomo sprejeli, v prvi vrsti opredelili področja te energetske oskrbe ob vseh teh različnostih in spoštovanju neke demokratičnosti pa različnih pogledov. Predvsem imam tukaj v mislih, da bomo uredili zakonodajo v tej smeri, da ko se odločimo, da kakšen energetski objet gradimo, vključimo tudi civilno iniciativo v te postopke, ampak do določene faze sprejemanja odločitev o gradnji. Po tej pa se ne more več dogajati, kot se nam zdaj v Mokricah dogaja, da nam grozi izpad 100 milijonov sredstev zaradi, se opravičujem, enega društva za opazovanje rib, ki bi si ga res želel enkrat ogledati na terenu, kako to njihovo delo poteka, predvsem v reki Savi. Da ne bom tukaj omenil, da so zadaj isti ljudje, s katerimi imamo težave tudi pri hidroelektrarnah na Muri, da ne omenjam, da so celo na plačilnih listih nekaterih tujih firm – skratka, da naredimo na tem področju malce več reda in da se nam ne bodo te zgodbe od magn pa ne vem, česa še, ponavljale. Iz te debate v bodoče pričakujem, da se malo ozremo okrog sebe. Zelo mi je bila zanimiva ekskurzija na Dunaj, kjer smo si ogledali učinkovito rabo odpadkov, ki so trenutno. Mimogrede, cela Slovenija je zabita z njimi, imamo velike težave. Plačujemo od 130 do 160 ali koliko evrov na tono, da nam sežigajo oziroma nekateri iz tega delajo energijo. Ob podatku, ki sem ga dobil – da ima tona velenjskega lignita kurilno vrednost nekaj čez 9 gigadžulov, da ima pa ena tona frakcije RDB kurilno vrednost nekako od 15 do 20, 22 gigadžulov – sem mislil, da bom dol padel. Mi pa ne vemo, kam bi z njimi oziroma plačujemo, da nam to nekdo odvaža. Tako kot sem rekel, veselim se te razprave, predlog tega zakona bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Rosec, pripravi naj se Igor Peček. Izvolite.
Hvala za besedo. Če gledam malo energetiko pa če si neko torto predstavljamo, tretjino energije lahko proizvedemo iz jedrske, tretjino iz termoenergije in eno tretjino iz hidroelektrarne. Tako idealen koncept, kot smo ga imeli in ga trenutno še imamo v Sloveniji, imajo redke države. Zmeraj nek izpad enega dela lahko nadomesti drugi del. Vemo, da je zakonodaja razogljična, in to so trendi. Tudi Slovenija se temu ne more izogniti, ampak capljamo na mestu, nimamo neke rešitve, kako bomo nekaj termodelali, investirali v nekaj v preteklosti pa čez koliko časa. Žal nimamo. Imeli smo energetske koncepte, pa so bili, pa niso bili, pa so se delali. Ko bi ti morali ven, se potem vse skupaj nekje ugasne, in da bi se mi začeli sploh nekje realno pogovarjati, bi bilo smotrno, da bi naredili analizo, koliko pa lahko mi naredimo v Sloveniji energije iz obnovljivih virov energije. Šele potem bi se lahko pogovarjali, okej, toliko dobimo iz vetra, toliko iz vode, toliko iz fotovoltaike, toliko še iz ostalih zadev. Ali to analizo imamo ali je nimamo, jaz osebno ne vem, ampak mislim, da ste pa imeli nekje cilje, ki jih postavlja Evropa, oziroma mi smo včasih pa še boljši in te cilje še nadgradimo, brez da bi imeli neko osnovo, koliko pa je naša realnost. In to je težava. Vemo pa, da energija iz fotovoltaike, vseh teh virov ni poceni, mora biti in je dobro, da tudi druge družbe kot Gen-i, kot Holding v to investirajo. Ampak po eni strani moramo gledati tudi samo na gospodarstvo. Če bomo mi imeli samo energijo iz OVE-jev, bo to hudičevo drago za naše gospodarstvo. Moramo imeti nek stabilen vir, zanesljiv vir, ker dokler imamo mi energijo, da smo samozadostni, lahko vzdržujemo nek nadzor nad ceno energije, takoj ko bo pri nas manko, bo pa cena energije narastla in bo tudi to naše gospodarstvo dosti dosti manj konkurenčno. Mi smo si zastavili neke cilje, do 2020 25 % iz OVE, pa vemo, da jih ne bomo dosegli. Jaz sem to vprašal že na hearingih pa včasih vprašaš še kakšnega ministra pa sekretarja – cilje si postavimo, pa vemo, da jih ne bomo dosegli, potem si pa pri nekih zadevah, čeprav bi lahko mogoče cilje dosegli vsaj enkrat po 2023, 2024, zopet mečemo polena pod noge. Nočejo imeti ne vetrnih ne Mure, težave so tudi na spodnji Savi, na srednji Savi je vse še nekaj v zraku. Se pravi, zaprli bi Teš, zaprli bi jedrsko, vsi pa bi imeli električne avtomobile. To ne gre. Če hočeš ti nekaj narediti na segmentu razogljičenja, velik delež CO₂ pride pa iz sektorja prometNe vem, če mi kaj govorimo o elektrifikaciji prometa. To niso zdaj samo električni avtomobili, to je tudi železnica pa še kaj drugega. Ampak zdaj, ko so po celi Evropi finančne perspektive usmerjene v elektrifikacijo železnice, se mi šele pogovarjamo o tretji razvojni osi. Mi smo zmeraj nekaj korakov zadaj, in to nas tepe. Ko pa je treba nek cilj iti v Bruselj podpisat, pa mi [[nerazumljivo]]nekaj v ustavo, mi še rečemo, eh, ne bomo imeli 25 %, bomo imeli kar 30 %, ker smo boljši od vseh ostali. Ampak to nas tepe. In tu bi res bilo enkrat smiselno, da se naredijo neke analize, da neka stroka reče – dobro, mislim,da je gospod predsednik Vlade na obletnici Zlatoličja rekel, naj že enkrat stroka pove, kam in kako. Upam, da bo do teh dejanj enkrat prišlo, ker zdaj mislim, da enkrat nekomu paše, drugič nekomu ne paše, nikoli ni, da bi nekaj stroka naredila in bi se nekaj podpisalo. Govorimo o Teš 6, glejte, Teš 6 lahko zapre – saj tistih 300 ljudi, 320 ljudi bo pač nekako drugače preživelo, point pa je, kako bo brez te energije preživela Slovenija. In tu kar tako nekaj govoriti, zaprimo to, zaprimo ono, brez nekih analiz, kako bo to vplivalo na prebivalstvo, na gospodarstvo, je malo neodgovorno. Bolj je mogoče včasih zanimivo poslušati strokovnjake, ki se spoznajo na primarno regulacijo pa na sekundarno regulacijo. Jaz se na te zadeve spoznam, pa se ne bom spuščal toliko, ampak spomnite se malo mogoče pretekle zime, pa ne te, ki je bila mila, one prejšnje. Tisti, ki imate električne aparate, ste videli, da je ura na aparatu zaostala. To je bil problem frekvence. In je bil cel naš sistem zelo tako, bi rekel, na najdi. Morate pa vedeti – če si kakšne članke pogledate – da je naš energetski sistem zelo zelo stabilen. Koliko izpadov ima Slovenija? Praktično jih nima ali pa ne vemo za njih. Okej, žled je bila naravna posledica, tu ne moreš pomagati. Nemci imajo pa to vsakodnevno, sever se kopa v energiji, odvečni elektriki, jug ima pa manko. Zdaj pa nekih preprostih rešitev ali pa čarobnih palic ni. Energetika ni tek na sto metrov, ampak je maraton, in to se ne more spreminjati, če pride ena opcija ali pa druga opcija na Vlado. Pri energetiki ne more biti nobene opcije, to mora biti nek dolgoročen cilj in nek cilj si je treba postaviti, tako da rečemo, vemo, kam bomo šli, s čim bomo tja šli in kaj bomo tam delali, da bomo do tja prišli. Mi pač tu neke cilje spreminjamo dnevno, in to v energetiki ni zadeva. Sploh energetika ni tak sektor oziroma pomen, kjer bi se lahko cilji sem in tja spreminjali. Upam, da ta cilj, ki ga imamo, do 2030 32 % iz OVE-jev – kako bomo to uresničili? Res me to zanima. Zato sem tudi prej v samem stališču omenil, da mi je žal. Pa mogoče bomo poslanci lahko, saj bomo videli, tudi na odboru, ali pa če se nam predstavi, če je to dokument, ki ne sme biti javno predstavljen [[…]]Mislim, da je tisti energetski koncept, ki se je delal, neki rezultati so bili takoj narejeni, vsaj neka osnova za pogovor. Če bomo spet čakali pa neke študije delali, bomo eno leto izgubili. Neki dokumenti, ki so narejeni – nekih bistvenih razlik mislim, da ne more biti. Če se vključijo potem še te podnebne zahteve, da vidimo, kam lahko gremo, da bo to čim bolj ugodno za nas, za Slovenijo, za prebivalce, pa da bomo te cilje dosegli, bi bila to neka osnova za pogovor. Vsekakor pa ni tole mesto, da govorimo o neki primarni regulaciji pa sekundarni regulaciji, ker to je pa stvar za strokovnjake. Dobro, jaz prihajam iz energetike, ampak določeni pa ne. In tu o teh zadevah govoriti pa kako nekaj zapremo pa da do 2030 zapremo Teš, glejte [[…]]Lahko, samo najprej dajmo sprejeti še zakon o zapiranju premogovnika pa zagotovimo sredstva iz proračuna pa rešitev, kaj bomo tem ljudem, ki bodo izgubili delovna mesta, tja v tisto Šaleško dolino prinesli. Mogoče bi bilo dobro, da bi si enkrat ogledali sam Teš kot objekt. O Tešu se govori zmeraj: Teš 6, to je bila lopovščina, pa nekaj takega. Teš 6 objekt je objekt. Tisti, ki so imeli nekoč kake namene, oziroma če so naredili kaj slabega – njihova imena obstajajo. Ne pa objekt kot objekt. Objekt kot objekt vemo, da dela, pa bi rekel, da dela zelo dobro napram drugim podobnim objektom. Ampak če bi vi šli na tisti objekt pa malo pogledali po naši dolini, bi videli eno veliko veliko jezero. Tam je bila včasih vse zemlja. Saj pa ni bila to želja doline pa prebivalcev, da se tisti premog ven skoplje. To je bilo češ najbolj ugodno, da bo lahko Slovenija živela dobro, da bomo imeli dovolj energije in da bo gospodarstvo konkurenčno. Za Teš se nismo odločili, to so se odločile garniture, to so se odločila vodstva Holdinga, nadzorni svet, tu naprej, in potem tudi AUKN. Vsi so to vedli. Da je objekt tako velik, so pa ugotovili znanstveniki. Bilo je prav zanimivo. Vsak minister za okolje in prostor, ki je prišel tja na objekt, je hotel imeti še višji blok. Tekmovali so. Eden je hotel imeti 800, drugi že kar 1000-megavatni blok. Mislim [[…]]Veste, to je bilo toliko zanimivih zgodb, tako da govorit o Tešu, da se je kar nekaj vse narobe – pa mogoče ni bilo toliko narobe. Mogoče je bilo več narobe storjenega tu v Ljubljani kot v Šoštanju. Upam, da ko bo v nadaljevanju neka tema na odboru, bodo pa mogoče ta koncept nekako videli, da se bomo lahko potem pričeli pogovarjati o nekih zadevah, da vidimo, kje smo pa kakšna je naša realnost. Hvala.
Hvala lepa. Prijavljene imamo še tri razpravljavce. Prvi dobi besedo Zvonko Černač, za njim sta Boštjan Koražija in dr. Matej T. Vatovec. Izvolite, gospod Černač.
Lep pozdrav vsem! To razpravo je zahtevala koalicija, pa vidim, da ni kakšnega posebno velikega interesa. Mislim, da gre za pomembno temo in da je pomembno, da kaj rečemo v okviru te splošne razprave. Slišali smo, da novela prihaja po petih letih. Zakon je bil sprejet 2014. Zanimivo, da nad njo bdi isti državni sekretar kot takrat, tako da materijo nedvomno pozna. To je tudi neko obdobje, ko se lahko oceni, kaj je v tem zakonu bilo dobrega in kaj bi bilo potrebno spremeniti in nadgraditi. Zaradi tega mi to novelo jemljemo tudi kot priložnost, da se lahko uredijo nekatere stvari, za katere se je v preteklih letih pokazalo, da bi jih bilo dobro urediti malo drugače, kot so urejene danes, in da ne izkoriščamo te novele samo zato, da zadostimo formalnostim, torej evropski regulativi. Seveda moramo zadostiti tudi odločbi Ustavnega sodišča, ampak mislim, da bi moral biti glavni namen ta vsebinski del, vsebinska presoja. Če gledamo ta zakon – saj praktično mislim, da bi morali na vse zakone, ko jih spremljamo v Državnem zboru, tako gledati – predvsem skozi oči tistih, na katere se ti zakoni nanašajo, v tem konkretnem primeru jaz vidim kot tiste, ki jih moramo še posebej tankočutno obravnavati, tiste, ki so konzumenti tega zakona, se pravi v končni fazi, če želite, uporabnike storitev, se pravi vse tiste, ki imajo take ali drugačne električne števce ali pa plinske števce ali pa še nekatere druge števce. Končni porabnik bi moral bit tisti, čigar interesi bi morali biti skozi določbe tega zakona v največji meri ščiteni, zasledovani. Novela je priložnost, da se nekatere stvari uredijo bolje, kot so bile urejene do zdaj. Tisto, kar je v tem zakonu dobro, je recimo ta del, ki govori o samooskrbi z električno energijo iz obnovljivih virov energije. Ta del zakona pozdravljamo in mislimo tudi, da je bil verjetno deležen injiciranja s strani posameznega trgovca z električno energijo, ampak to ni nič spornega. Gre za določbo, ki je za naprej pomembna in ki bo gotovo posegla na en del tega trga in ki je v končni fazi v prid potrošnika in končnega uporabnika. Mislimo, da je tudi smiselno črtanje državnega razvojnega energetskega načrta. Glede ostalih stvari, ki jih pa v zakonu pogrešamo in za katere je še čas, da bi jih do končne obravnave poskušali v to besedilo vgraditi, pa pogrešamo mehanizem, ki bi ga moral ta zakon vzpostaviti, da električna energija za končnega potrošnika v Sloveniji ne bi bila med najdražjimi v Evropi. Mi imamo na položnicah, če pogledamo, vsak mesec to zelo lepo in natančno razdelano, in če pogledate to položnico, približno tretjino zneska predstavlja strošek električne energije, dve tretjini pa taki in drugačni prispevki. In to je problem. Zaradi tega razloga mi tudi nekega trga električne energije praktično nimamo. Imamo nek trg, fiktivni trg bi mu lahko rekli, kjer nastopajo trgovci, ki so bolj ali manj državni, in med sabo kao konkurirajo. Ampak že zaradi tega razloga, kjer cena elektrike predstavlja samo tretjino in kjer svetovni trendi narekujejo, da v določenem delu lahko gredo naproti potrošnikom, ne morejo zaradi preostalih dveh tretjin stroškov, ki se pa zadnja leta ne zmanjšujejo, ampak se povečujejo. Zanimivo je, da je zdaj v tej vladi resorna ministrica Alenka Bratušek – torej zadolžena tudi za področje energetike – ki je bila leta 2013 predsednica Vlade, kjer je bilo v koalicijskem sporazumu takratne vlade napisano, da se bo v treh mesecih spremenil sistem prispevkov za zagotavljanje podpore in da se bo iz tega naslova, če poenostavim, položnica znižala za 10 %. Ni se. Ni se, znižala se je zaradi tega, ker so v določenem obdobju cene električne energije na svetovnem trgu padale in so en del tega tudi potrošniki čutili, ampak zaradi ukrepov države v tem delu, kot je bilo takrat podpisano, se pa to ni zgodilo. Zdaj je pet let oziroma še več, to je bilo leta 2013, se pravi, zdaj je šest let od takrat, in mislim, da bi bil čas, da bi sedanja vlada in sedanja ministrica, ki je bila takrat, ko je bilo to podpisano v koalicijskem sporazumu, predsednica Vlade, skozi mehanizme Energetskega zakona začeli to določbo uresničevati. Mislim, da se jo da, samo posamezne sisteme, ki jih imamo v tej državi, je treba na nek način prisiliti, da se zracionalizirajo, da postanejo bolj učinkoviti. Vpliv te racionalizacije bi se moral poznati pri ljudeh. Drugi del, ki bi ga bilo treba v tem zakonu nekako dopolniti oziroma vanj vgraditi, se nanaša na posamezne birokratske postopke na tem področju, kjer se nekako čuti, da imamo ta sistem pretežno državen. Posledica tega so tudi določeni nesmisli, ki jih imamo vgrajene v zakonodajo, ki pa na eni strani posamezne ljudi, posamezne potrošnike, odjemalce zelo bremenijo, pa tudi stanejo. Plačevati morajo nepotrebne stroške, ki jih ne bi bilo treba, če bi te mehanizme imeli razdelane na ustrezen način v zakonu. Vam bom povedal samo dva konkretna primera, da ne bom predolg, ampak teh primerov je ogromno. Če greste pogledat na spletne strani teh podjetij, boste videli, kakšna zbirka vseh mogočih obrazcev tam obstaja. Za vsako minimalno zgodbo je nek svoj obrazec, ljudje naj se pa znajdejo zdaj v tej solati. Mislim, da je to popolnoma nepotrebno. Ampak to ni toliko pomembno. Dobro, če so obrazci, se še nekako ljudje skozi to prebijejo, problem je, kadar te stvari stanejo, kadar ta podjetja posegajo v njihove žepe po nepotrebnem. Konkreten primer. Nekdo si je zgradil stanovanjsko hišo, potem je pa šel recimo za veleposlanika v neko državo in ni hotel dati te hiše v najem. Ker je računal, da ga štiri leta ne bo, je elektriko odjavil. In kaj se je zgodilo po štirih letih, ko je prišel nazaj? Zaradi določbe v zakonu, ki pravi, da če je ta odjava daljša kot dve leti, je moral ta za isti objekt, nov, na novo zgrajen, z vsemi dovoljenji, pridobivati vsa elektrosoglasja in vse pristojbine plačati in vse nove pogodbe sklepati, ne boste verjeli, celo nove meritve je moral narediti za to instalacijo, ki ni bila v tem postopku niti dotaknjena, niti ena vtičnica ni bila zamenjana niti en kabel ni bil zamenjan – nič! Se pravi, objekt je bil tak, kot je bil pred petimi leti. Ker je v zakonodaji določba, da po dveh letih nič več ne velja, kar si takrat dobil za isto instalacijo, za isti objekt, ki izpolnjuje vse karakteristike, ker se tam nič ni dogajalo – se pravi, zadostovala bi neka izjava »v tem objektu se ni nič spreminjalo« – je bilo treba dobiti vse na novo, stroški pa okrog tisoč evrov. Tisoč evrov za papirologijo! Da ne govorimo o času, ki je potreben, da se vse to uredi, kajti imamo zelo zasedene elektrodistribucije, ki ne pridejo kar tako, je treba čakati mesec dni ali pa še več in tako dalje. Podobnih primerov, kot je ta, je kar nekaj. To novelo bi bilo potrebno izkoristiti za to, da se te neumnosti, ti birokratizmi odpravijo. To je neumnost. Potem imamo en drug primer, ker vsi ljudje nimajo te sreče, da bi si objekte gradili zraven energetskih vodov, se pravi zraven komunalne opreme, kjer potegnejo, ne vem, 10 kilometrov kabla ali pa 50 do svojega objekta in se priklopijo. Na vaseh je ogromno primerov, ko si morajo ljudje sami zgraditi te priključke iz takih ali drugačnih razlogov, ali zaradi tega, ker elektropodjetja tega nimajo v načrtih, ali imajo v načrtih, da se bo to zgodilo čez 5 ali 10 let, ali pa sploh ne nameravajo tega narediti. In kaj mora ta posameznik narediti? Zdaj ni več plačila komunalnega prispevka za električno energijo, ta je že nekaj let odpravljen, ampak ta posameznik proti tistemu, ki se lahko priklopi in plača samo priklop, mora na svoje stroške zgraditi, postaviti kable, plačati vse pristojbine, tako kot tisti, ki ima vse to dosegljivo, in potem mora še neodplačno prenesti elektropodjetju vse skupaj v last. Diši po socializmu, mar ne? Pa smo že daleč od tega. Diši po neenakosti, bi rekel. Zakaj državljan A isto storitev, isto uporabo dobi, ne da bi mu bilo treba dodatne stroške plačevati, in zakaj državljan B, če mora že vse na svoje stroške zgraditi, potem niti tega prispevka za priklop, ki ni tako majhen, tudi dosega nekaj sto ali tisoč nekaj evrov, ni oproščen? Ta dva primera sem navedel samo kot plastičen prikaz tega, na kaj bi moral biti zakonodajalec pozoren, takrat ko neko materijo zakona novelira. Ne samo v tem primeru, tudi v primeru drugih zakonov, ki zadevajo ljudi. Na področju infrastrukture je kar nekaj zakonov, ki zadevajo tudi druga področja, recimo cestnega prometa in tako naprej, kjer mislim, da bi bilo pri vsaki noveli potrebno izhajati predvsem iz vidika konkretnega končnega uporabnika, konec koncev se zakoni za njih pišejo, mi te zakone sprejemamo za ljudi, saj jih ne sprejemamo za birokracijo pa za Bruselj. Te zakone sprejemamo za ljudi in ti zakoni morajo biti taki, da na eni strani onemogočajo, preprečujejo nepotrebne birokratske postopke, da jih poenostavljajo, kar je pa še bolj pomembno, ti zakoni morajo biti taki, da ne povzročajo po nepotrebnem ljudem težav, dela in nepotrebnih stroškov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke načelno, v splošnem novelo tega zakona podpiramo. Menimo, da gre v pravo smer, in upamo, da bo mogoče v okviru nadaljnje razprave vanjo vgraditi tudi nekaj od tega, o čemer sem govoril danes. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je zadnji razpravljavec Boštjan Koražija. Izvoli.
Spoštovani, hvala za besedo. Razpravljal bom na temo sprememb, ki so zelo sporne glede potrdil o izvoru v zakonu o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona. Potrdila o izvoru so danes javne listine v elektronski obliki, ki dokazujejo, da je določena količina električne energije proizvedena v soproizvodnji z visokim izkoristkom ali iz obnovljivih virov energije. Namen uvedbe potrdil o izvoru je bil olajšati trgovanje z električno energijo, proizvedeno iz obnovljivih virov, ali v soproizvodnji toplote, v praksi pa je nemogoče ugotoviti, kje je bila proizvedena elektrika, ki pride po žici. Sistem potrdil o izvoru v bistvu omogoča virtualno trgovanje z električno energijo iz obnovljivih virov, s katero potrošniki kupujejo neko zeleno avro, proizvajalci pa za to energijo dobijo dodaten denar in so tako stimulirani k povečevanju proizvodnje iz obnovljivih virov. Maloprodajni trg s potrdili o izvoru je pri nas zelo nerazvit. Praktično noben dobavitelj električne energije gospodinjstvom ne omogoča nakupa tako imenovane zelene energije oziroma potrdil o izvoru. Bili so poskusi, ki pa v praksi niso zaživeli, tako se danes med 50 in 70 % potrdil o izvoru, izdanih za obrate v Sloveniji, proda v tujino. Ostalo se porabi za dokazovanje izvora energije v okviru javnih naročil oziroma razpisov za nakup električne energije posameznih večjih gospodarskih oziroma javnih končnih odjemalcev, ki zahtevajo delež energije, proizvedene iz obnovljivih virov, v soproizvodnji z visokim izkoristkom. Z zakonom se pojem potrdilo o izvoru spreminja tako, da se bodo ta potrdila izdajala ne le za obnovljive vire energije, ampak za vse vire energije. Oziroma povejmo po pravici, za energijo iz premoga, lignita in urana. Potem ko v več kot desetletju ta država ni bila sposobna vzpostaviti trga s potrdili o izvoru iz obnovljivih virov, se sedaj menda na trgu pojavlja neko veliko število odjemalcev, ki si srčno želijo kupovati samo jedrsko energijo, medtem ko tisti, ki si želijo kupovati zeleno energijo, tega ne morejo, ker jim dobavitelji tega niti ne omogočajo. Jasno je, da je namen razširitve potrdil o izvoru na vse vire električne energije zgolj ta, da se bo v različnih promocijskih paketih elektrika iz velenjskega lignita prodajala kot domača energija, energija iz nuklearke kot brezogljična energija, energija iz zemeljskega plina kot nizkoogljična energija in tako naprej. Vse to seveda z namenom draženja te električne energije na račun prodaje avre domačnosti, brezogljičnosti in nizkoogljičnosti. In kar je najbolj absurdno, ta sprememba se v zakonu vključi v poglavje z naslovom Energetska učinkovitost in obnovljivi viri energije. Ta sprememba zakona je podlaga za marketinški spin, po katerem se bo lahko za višjo ceno od tržne prodajalo električno energijo iz proizvodnje, katere posledice bodo v obliki jedrskih odpadkov in povišanih koncentracij CO₂ v atmosferi še stoletja bremenile prihodnje generacije. Seveda ni nič čudnega, da lahko hkrati s takšnim predlogom spremembe zakona v medijih beremo poročilo o vse dražjih emisijskih kuponih, ki pestijo energetski sektor in energetsko intenzivna podjetja, med katerimi največ denarja za te kupone odšteje ravno Termoelektrarna Šoštanj. In mimogrede, nekateri dobavitelji že sedaj vsak mesec svojim odjemalcem na računu v odstotkih zelo jasno povedo, kje je bila proizvedena elektrika, ki so jim jo dobavili. Poleg tega pa se tudi na proizvodni strani za vsako elektrarno zelo točno ve, koliko elektrike je bilo tam proizvedene. Čeprav, kot že rečeno, v Levici v prvi obravnavi sprejetju zakona ne bomo nasprotovali, bomo v drugi obravnavi zahtevali, da se zakon izčisti vseh spornih določb. Primarna regulacija lahko ni več splošno obvezujoča, mora pa biti še naprej brezplačna, potrdila o izvoru za tako imenovane klasične vire ter statistični prenos energije iz obnovljivih virov pa je treba iz zakona črtati. V kolikor do tega ne bo prišlo, bomo kasneje glasovali proti sprejetju zakona. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave, v katerem dobi besedo še predstavnik Vlade državni sekretar mag. Bojan Kumer. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Pravilno je tudi, da se še jaz sam oglasim pa da podam dodatne razlage in obrazložitve na posamezne pomisleke, vprašanja, ki so bila izpostavljena tako v uvodni razpravi kot potem še pri vprašanjih. Poskušal bom slediti toku, ki je bil danes podan. Začel bi s statističnimi prenosi, ki so bili izpostavljeni tako v plus kot v minus, da je nekaj dobrega, da je nekaj slabega. Naj poudarim, da želi Vlada samo vzpostaviti zakonsko podlago, v kolikor se bo potrebno te zakonske podlage poslužiti, je to zelo smiselno ravno iz razloga, ki ga je gospod Černač tudi omenil – dajmo gledati na končnega odjemalca. Če te zakonske podlage danes ne bi imeli pa če slučajno ne dosežemo cilja, nas bo zagotovo zadel neke vrste finančni mehanizem, ki še ni vzpostavljen, vendar vemo, da bo po letu 2020, se pravi po 1. 1. 2021, in zagotovo bo sledil strošek. Ta strošek bo zagotovo večji, kot pa bi bil prostovoljni prenos v obliki statističnega prenosa. Statistični prenos je tudi eden izmed možnih ukrepov, ki ga direktiva omenja, in se že dogaja med posameznimi državami članicami, tako da to ni nek umotvor, ki si ga Slovenija zdaj izmišlja. Pa še enkrat naj poudarim, gre samo za opcijo, ki se je bo vlada, tista, ki pač bo takrat, lahko poslužila v primeru, da cilj ne bo dosežen. Vemo pa danes, da bo zagotovo statistični prenos cenejši kot plačati kakršnokoli kazen, če cilja ne bomo dosegli. Za te kazni pa vemo, da so lahko dnevne, lahko so pavšalne, v primeru statističnega prenosa se pa lahko na megavatno uro nedosežne zelenosti kupijo od druge države članice, ki je bila pred tem mogoče manj ambiciozna pri doseganju cilja, 10 let nazaj, pa so danes že na doseženem cilju in ima višek zelene energije. Veliko razprave je bilo tudi o tem, da ima Slovenija težavo pri doseganju ciljev za leto 2020. To seveda drži, poskušamo vse, kar je v naši moči na pristojnem ministrstvu in seveda tudi znotraj Vlade, ker je to dejansko čezsektorska obveza, da bi se vendarle v zadnjih dveh letih poskušali maksimalno približati cilju. V zadnjih dneh sem zasledil tudi populistične izjave, da je Slovenija neambiciozna. Povejte mi ta podatek, povprečni cilj znotraj držav članic Evropske unije je 20 % OVE do leta 2020, Slovenija si je zadala za četrtino višji cilj, 25 %. Brez kakršnihkoli kalkulacij, kako bo to dosegla. Jaz mislim, da smo nadpovprečno ambiciozni znotraj držav članic Evropske unije, in nič ni narobe, če smo nadpovprečno ambiciozni, mi spodbujamo, mi si želimo seveda tudi čisto okolje in pa objekte, ki se umeščajo v prostor, ki služijo in prispevajo k temu cilju, vendar je v tem tisočletju, od leta 2000 dalje, čas za potrebe za umeščanje virov v prostor štirikrat narastel. V okviru našega ministrstva pa na to nimamo nobenega vpliva. Se pravi, če smo ambiciozni pri doseganju ciljev, in to nadpovprečno ambiciozni, potem je logično in po zdravi kmečki pameti pričakovati, da bomo ambiciozni tudi pri umeščanju čistih energetskih objektov v prostor, ki nam pomagajo, da bomo lahko pridobivali čisto energijo, in ki nam bodo pomagali, da ne bomo plačevali eventualnih nepotrebnih finančnih stroškov. Se pravi, statistični prenosi niso nekaj, kar se bo de facto zgodilo, ampak v primeru, da ne bomo doseli cilja, se mi zdi pa skrajno odgovorno, da damo neko možnost zakonske podlage, ker bomo imeli dve možnosti. V redu, ne bomo dosegli, če ne bomo dosegli, vendar ali bomo plačali kazen, ki bo, kakršnakoli bo določena, ali bomo imeli prostovoljni statistični prenos, ki tudi ni nujno, da je izražen v evrih, lahko gre tudi za kakršnokoli drugo menjavo. Ne vemo, kaj se bo zgodilo v dveh, treh letih pred nami, ampak vse možnosti so odprte. Zdaj res ne vidim strokovne podlage, da se med tema dvema možnostma ne bi te možnosti poslužili. Res ne vidim kakršnegakoli strokovnega protiargumenta. Zelo všeč mi je bila razprava gospoda Rosca, se vidi, da prihaja iz pretekle službe energetske družbe. Slovenija ima res dober energetski miks. Marsikatera država članica nam ga zavida, in to dokazuje tudi ocena zadnjih treh ocen World Energy Council, ki nas uvršča na 6. mesto po lestvici energetske trileme. Populistično dajanje izjav, da je treba Teš 6 zapreti, zraven pa umeščamo eno hidroelektrarno 18 let, ki bi mogoče v 10 % oziroma še manj nadomestila ta vir [[…]]Dokler ne bomo nadomestili virov energije, moramo poskrbeti, ker potrebe po energiji, še posebej po električni pa izrazito naraščajo. Včeraj smo slišali na energetski konferenci Cigre-Cired zelo zanimiv podatek, da v svetovnem merilu potrebe po energijah naraščajo hitreje, kot se umeščajo novi proizvodni viri. Tukaj so mišljeni vsi viri, se pravi fosilni, jedrski in obnovljivi viri energije. Se pravi, ne glede na to, da so danes ukrepi, učinkovita raba energije, prihranki, da izrazito vlagamo v to smer, potrebe človeštva po energiji rastejo hitreje v zadnji dekadi, kot se priklapljajo novi viri. To je podatek, ki ga je treba danes vzeti v obzir. In tako kot je bilo tudi že izpostavljeno, energetika ni panoga, ni sektor, kjer bi lahko z nekimi instant akcijami, čarobnimi palicami dosegli neke instant odločitve, ampak je treba smiselno energetsko načrtovati in poslušati energetsko stroko. Drži to, kar je gospod Černač rekel, da obstajajo določene birokratske ovire. Tudi ta dva primera sta izrazito ilustrativna in drži tudi to, da kadar se nek objekt izklopi iz omrežja oziroma je neaktiven več kot dve leti, je potrebno ponovno vse, kar se tiče električnega priključka, narediti. To je bilo enkrat leta 1996 v nekem strokovnem konsenzu skozi javno obravnavo o splošnih pogojih za dobavo in odjem tako določeno. Zakaj dve leti, zakaj tri leta, tega ne bi znal povedati. Sam sem se takrat še šolal. Ampak absolutno pa sprejemam pobudo, da je potrebno tovrstne nastavke tudi v luči prihodnjega paketa, ki se bo moral prenašati, to je 8 direktiv – tam se nadgrajujejo tovrstni postopki in upam, da tudi antibirokratizirajo, čeprav včasih dobivamo tudi s strani Evropske unije določene uredbe, ki gredo v drugi smeri in so neka vrsta obveze, zato jih moramo potem implementirati v nacionalno zakonodajo. Argument, ki je bil takrat skozi javno obravnavo objavljen, je, da je pri tem priključku tako, da se omrežje ali pa stanje v omrežju po zagotovilih vseh predsednikov uprav, distribucijskih podjetij v enem letu tako drastično spremeni, da se mora ponovno ocenjevati, kako so stvari, ali pa recimo več kot dve leti, da naj bi bila ta minimalna doba, da morajo ponovno ocenjevati, ali je tam še razpoložljiva moč, ali je tam še razpoložljiva energija. Ker če jo zasedemo, potem je drug uporabnik ali pa drugo podjetje, start up ne more koristiti. Ali je dve leti pravilna doba ali ne, je mogoče prav, da se skozi neko strokovno javno obravnavo spet preveri. Da ne naredimo politično kakršnekoli odločitve narobe, bi jo dal dejansko skozi javno razpravo pristojnim institucijam, distribucijam, sistemskim operaterjem distribucijskega omrežja, da ugotovijo, kaj se dogaja na omrežju, in da skozi strokovni dialog mogoče res renoviramo to določbo. Dosti je bilo tudi govora, in tudi pozdravljanja, kar me veseli, glede nepoštenih praks. Dejansko se je to izrodilo. Bilo je tudi pozdravljeno, da tovrstne anomalije, ki so bile v zakonu mogoče preveč mehko zapisane, bolj trdo zapišemo. Ravnokar sem našel članek iz marca 2019 o tem, da je tuje podjetje prišlo v Slovenijo preko zelo male firmice, najelo nekaj posrednikov, ki pospešujejo door-to-door prodajo, ti seveda niso strokovno usposobljeni ali pa so premalo strokovno usposobljeni v primerjavi z nekim podjetjem, ki ima zgodovino, ki ima renome, in večinoma so potem tarča odjemalci, ki niso vešči, ki so ranljivi, starejši. Spomnim se, pred leti je bila oddaja – ali celo dve – Preverjeno temu namenjena. Predlagam gospodu Bandelliju, da si to oddajo pogleda, ravno zato ker so večinoma bile zavedene stranke, ki so bile ranljive, nevešče. In so pod pretvezo, da so prišli popisat elektroštevec, prepričali te stranke, da o podpisale zavezujočo pogodbo za več let naprej po seveda višjih cenah. In potem tudi ni mogla biti nižja, kot bi lahko bila. Kar se tiče napovedi takratne predsednice Vlade, današnje ministrice, in sicer 10 %. Takrat je bilo nekaj ukrepov izvedenih. En ukrep je bil, da se je za gospodarstvo in predvsem energetsko intenzivna podjetja – in Slovenija je znotraj Evropske unije tretja po energetski intenziteti, se pravi, samo dve državi članici imata energetsko še bolj intenzivno industrijo v povprečju gledano – takrat znižal prispevek za obnovljive vire energije za več kot 50 %. To v skupni masi ni prineslo 10-procentnega znižanja, vendar tega tudi nismo tako izrecno obljubili, rekli smo, da bomo naredili maksimalno, kar lahko, da bi se temu približali. Je pa res tudi to, da je takrat začel trg električne energije zelo dobro delovati, ampak še vedno je bilo ozaveščanje, da če bi odjemalci menjali in šli recimo z dražjih cenikov na cenejše cenike, če bi vsi zamenjali in šli z dražjih cenikov na cenejše cenike – ker to je tržni segment, tržna dejavnost, in seveda noben minister, noben predsednik vlade tega ne more ukazati, ampak če bi se to storilo – bi bilo več kot 10 % doseženo. Ampak to se je počasi skozi leta dogajalo. Prišli so tudi časi, ko smo prišli ven iz krize in je cena električne energije začela naraščati, tako da ta moment potem ni bil tako ugoden, kot je bil takrat, ko smo lahko nastopili in smo nagovarjali oziroma promovirali, vendar so bili mogoče tudi zaradi nepoštene prakse po domovih ljudje malo bolj previdni, kar je mogoče tudi prav. Ampak ta določba je že danes v zakonu, samo bolj trdo jo zapisujemo, in v kolikor bi dobavitelj zlorabljal te namene, uvajamo primeren člen, ki bo nalagal kazni. Ker danes, če ni nekaj kaznovano, potem ni učinkovito. Dotaknil bi se še teh naprav. Res je, v zakonu tega ne omenjamo, to tudi ni zakonska materija. V zakonu pišemo, da je to treba dati, samo zato da se bo v podzakonskem aktu, v uredbi o energetskih napravah, potem dejansko navedlo in razvrstilo, kar se tiče te energetske infrastrukture. Tako da ta opazka drži, ampak to podzakonsko uredbo bomo morali tekom letošnjega leta v čim krajšem času sprejeti in bo tam to transparentno navedeno. Skupnostna samooskrba je bila tudi dostikrat omenjena, pa virtualni net metering. Tukaj moramo opozoriti na nekaj dejstev. Samooskrba ni profitabilna dejavnost, ni namenjena dobičkonosnosti. Enako je, če smo samooskrbni glede solate, če smo samooskrbni glede katerekoli druge dobrine doma, že samo ime pove, da se samooskrbuješ. Res pa je tudi to, da v zakonu nikjer ne prepovedujemo, da se, v kolikor je bilo proizvedene več energije v nekem časovnem obdobju, kot je bilo porabljene, to plača. Ampak to prepuščamo trgu, da se dogovorita dobavitelj oziroma v temu primeru kupec in odjemalec. Obstajajo dobavitelji, ki ti viške tudi plačajo. Ravno zaradi ustreznosti podlage in podzakonskega akta računamo, da bi se lahko ta trg vzpostavil v to smer, da bodo dobavitelji med seboj tekmovali, kdo bi te viške plačeval več. Tako da absolutno ne drži trditev, da bi bili ti viški brezplačni, samo potrebno je najti dobavitelja, ki bo to primerno vrednotil. Je pa tudi to res, da v kolikor se to zgodi, odjemalec zapade potem pod drugo kategorijo. Potem se spremeni tudi dohodnina, je potrebno te dobičke prijavljati in tako dalje. Kar je tudi primerno, ker to potem ni več samooskrba, gre za druge vrste dejavnost, za pridobitno dejavnost, in zapade pod drugo davčno zakonodajo. Dober primer je bil recimo pri primarni regulaciji izpostavljen s strani poslanca gospoda Rosca – zaostajanje frekvence. Ja, tudi to se dogaja in se bo čedalje bolj dogajalo, ampak glede primarne regulacije – tako kot mi želimo, bilo je tudi včeraj na konferenci izpostavljeno – je energetska stroka poenotena. Energetska stroka je tukaj poenotena, da to moramo narediti. Ali bomo politiki to slišali ali ne, je pa drugo vprašanje. Ne drži dejstvo, da je primarna regulacija danes brezplačna. Nekdo danes to mora plačati. Res pa je, da se finančni tok drugače zapelje. Danes je to v končni ceni na področju trga, ker stroški se dogajajo in seveda se dogaja tudi , da je treba, tako kot je bilo izpostavljeno, vzdrževati te enote, ker so gradienti naraščanja moči proizvodnih enot enormni. 10 let nazaj na primer ali pa mogoče še 5 let nazaj je bil delež obnovljivih virov energije neprimerno manjši kot danes. Ko sonce posije, je v 1 minuti zelo velika količina in več je energije, ki se proizvaja, in seveda se mora temu primerno ta enota zmanjšati, da ne čuti energije v Sloveniji. To so hude obremenitve za tovrstne enote. Moramo stremeti k temu, da se zanesljivost elektroenergetskega sistema ne poslabša. Hkrati pa spodbujamo, v kolikor bo to tako zapisano, kot je – mene veseli, da smo dosegli v energetiki strokovni konsenz, da lahko spodbudimo – da ponudniki, kot so recimo Dravske elektrarne, ki danes te možnosti nimajo, participirajo recimo pri avstrijski primarni regulaciji, pri nemški primarni regulaciji. Vzpostavlja se platforma – oziroma je že vzpostavljena – štirih dežel, kjer se to lahko plača precej bolje kot pri nas. Mi moramo gledati, da omogočimo družbam, da lahko participirajo pri nekem denarnem toku, če je na voljo. In všeč mi je tudi, da želimo, da je petletno obdobje dovolj dolgo obdobje, da se pogleda skozi oči odjemalca, kaj je bilo pravilno storjeno, kje lahko izboljšamo, kje lahko dopolnimo zakon. To je bil tudi namen – da to ni zakon samo v tistih treh, štirih členih, potem bi nas pa vprašali, zakaj nismo zraven, ko smo že zakon spreminjali, še tega spremenili, kar vidimo. Ne smemo spregledati drugih energetskih deležnikov v slovenskem prostoru, ki vendarle opozarjajo, da je slovensko energetsko okolje postalo izredno dinamično, da je določene anomalije treba popraviti, in to je tudi namen tega zakona in me veseli, da tudi vi tako gledate. Kar se tiče teh analiz oziroma tega, ali obstaja kakršnakoli kalkulacija neke neodvisne institucije, kakšen je slovenski potencial za doseganje ciljev OVE, to je bilo recimo s strani gospoda Rosca izpostavljeno. Za nazaj bom težko sodil, ampak ravno to je namen Nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, da ne gremo tako, da najprej postavimo cilj, potem pa vidimo, ali lahko to dosežemo ali ne. Tako je bilo za nazaj narejeno. Danes mi želimo, da kakršenkoli je potencial Slovenije, si ga realno, ambiciozno zastavimo, in da vemo, da ga bomo lahko dosegli. Seveda, mi se moramo razogljičiti. Podjetja se bodo morala tako ali drugače dekarbonizirati. To je trend, to je smer, ki ni da ali ne, ampak samo: do leta 2050 bomo prišli do nizko- ali pa brezogljične družbe. Je pa veliko vprašanje, s kakšnim tempom, ali bomo zdajšnjim generacijam naložili enormni prispevek, da se razogljičimo, ali bomo to počeli postopoma. In se mi zdi, da je poštena tranzicija najbolj prava tranzicija. Hvala.
Hvala lepa. Za repliko je zaprosil poslanec Zvonko Černač. Izvoli.
Hvala lepa. Mogoče sem bil jaz v enem delu napačno razumljen, zaradi tega naj to povem še enkrat. Ko je državni sekretar rekel, da je potrebno določene stvari, o katerih sem razpravljal oziroma sem jih izpostavil v razpravi, preveriti in tako naprej – v Slovenski demokratski stranki menimo, da je zdaj ta trenutek in da je v tej noveli potrebno urediti tudi tiste stvari, ki jih zdaj trenutno ne prinaša, tako glede nastavkov za to, da bodo položnice nižje, se pravi, da bodo prispevki nižji, kot tudi glede odprave vseh birokratizmov, predvsem pa tistih birokratizmov, ki dražijo storitve po nepotrebnem. V kolikor tega v tej noveli s strani Vlade ne bo, potem bo zelo težko tak zakon z naše strani podprt. Ker je zdaj trenutek, da se to naredi. Vsako odlaganje bi bilo neprimerno. Tudi argumenti, ki ste jih vi navajali glede ene točke, ki sem jo izpostavil, ne vzdržijo resne presoje. Distribucija je dolžna priklopiti takega uporabnika. Dajte mi povedati, kako bi lahko zavrnila recimo neko stanovanje v večstanovanjskem objektu po petih letih. Ne more. To so stvari, ki govorijo o tem, da gre za nek birokratizem, ki ga je potrebno odpraviti in preprečiti, da se ljudem denar potegne iz žepa za nekaj, za kar ni potrebno. Za nekaj, za kar ni potrebno.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim, da ne, zato zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 28. maja 2019, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 8. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v torek, 28. 5. 2019, ob 9. uri. Lep pozdrav vsem!