Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 9. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Bojana Muršič, Matjaž Nemec, Marijan Pojbič, Ferenc Horváth, Jurij Lep, Nataša Sukič, Violeta Tomić, Felice Žiža, Zmago Jelinčič Plemeniti in Lidija Divjak Mirnik od 14. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, varuha človekovih pravic gospoda Petra Svetino k 13. in 14. točki dnevnega reda, predstavnika Državne volilne komisije, predstavnika Sodnega sveta, predstavnika Urada predsednika Republike in kandidata za sodnika Ustavnega sodišča dr. Roka Čeferina k 16 točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Še enkrat, spoštovane in spoštovani, lep pozdrav! Prehajamo na določitev dnevnega reda 9. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 7. junija 2019, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točk z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda seje. Vlada Državnemu zboru predlaga, da dnevni red 9. seje razširi z naslednji točko: Predlog zakona o interventnem odvzemu osebkov vrst rjavega medveda (Ursus arctos) in volka (Canis lupus) iz narave (ZIOMVN), nujni postopek. Predlog za širitev ste prejeli s predlogom zakona v sredo 12. junija 2019. Želi predstavnik Vlade obrazložiti predlog za širitev? Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V skladu s prvim odstavkom 143. člena Poslovnika Državnega zbora predlagamo obravnavo in sprejetje zakona o interventnem odvzemu osebkov vrst rjavega medveda in volka iz narave po nujnem postopku, saj je sprejetje zakona potrebno, da se preprečijo težko popravljive posledice, ki nastajajo državljanom. Zakon o interventnem odvzemu osebkov vrst rjavega medveda in volka iz narave je bil pripravljen zaradi posledic, ki nastajajo zaradi sodnega zadržanja odstrela za namen upravljanja populacije, kar je privedlo do povečanja gostote obeh vrst, tako rjavega medveda kot tudi volka, do te mere, da so te živali v zadnjem obdobju spremenile način obnašanja, kar predstavlja neposredno grožnjo za prebivalce in njihovo premoženje. Vrsti sta v ugodnem stanju in trend rasti populacije je bil v zadnjih letih izrazit. Današnje situacije se ne da več reševati le z izjemnimi odstreli po odločbah, ker se s temi odstreli ne vpliva dovolj na uravnavanje velike gostote populacij. Dejstvo je, da v kolikor se ne bo takoj začela uravnavati velika gostota populacij, bosta le-ti še naprej rasli in zelo verjetno povzročali vse večje škode tudi v naseljih. Ob stalnem kontaktu z ljudmi se velike zveri lahko na ljudi v relativno kratkem času navadijo in ljudi ob neizvajanju odstrela ne dojemajo več kot grožnjo, se vse bolj pojavljajo tudi v naseljih in površinah, kjer najlažje pridejo do hrane. Ob takšni situaciji obstaja zelo visoka realna bojazen napada živali na človeka. Zaradi navedenega predlagamo sprejetje zakona po nujnem postopku in širitev seje državne zbora za obravnavo to točke. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister, za obrazložitev. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Hvala. S tem zaključujem predstavitev stališč o predlogu za širitev in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prostim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Prekinjam. Prosim, da preverite kartice še enkrat. Ali dela sedaj? Da.. Glasujemo o širitvi dnevnega reda 9. redne seje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 7. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje zbora bomo to obravnavali kot 1.A točko v četrtek, 20. junija 2019. S tem prehajamo, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem ter s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 4. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 53 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin z dne 13. novembra 2018. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije, na vprašanje poslanca Poslanske skupine Levica ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri ter generalni sekretar Vlade odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na razpolago pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabiti za vsebinsko razpravo v zvezi s postavljanjem vprašanj. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica, minister ali generalni sekretar Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: minister za zunanje zadeve dr. Miro Cerar; ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenija Klampfer ter minister za finance dr. Andrej Bertoncelj. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prvih pet vprašanj bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Marjan Šarec. Poslansko vprašanje mu bo prvi postavil gospod Blaž Pavlin. Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade! Minister vaše vlade, minister za izobraževanje, znanost in šport na hrbtih staršev in njihovih otrok, vključenih v nevladne osnovne šole in vrtce, izigrava vsa načela pravna države. V Novi Sloveniji menimo, da novela zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanje, ki jo je Vlada 6. junija sprejela, izigrava odločbo Ustavnega sodišča, saj predlog ne določa enakega financiranja vseh javnoveljavnih programov v osnovnih šolah. S predlagano novelo se povzroča nova neustavnost. Poleg tega se je pretekli teden zaključila javna razprava glede predlogov sprememb zakona o vrtcih. Oba zakona povzročata nemir in ogorčenje staršev ter njihovih otrok, ki obiskujejo te osnovne šole in vrtce. Sprašujejo se, s čim so si zaslužili takšno ravnanje. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Kaj boste storili, da zaščitite to manjšino v naši državi, ki so ji že leta kršene pravice? Kako boste poskrbeli, da se v najkrajšem možnem času resnično brez izigravanja izvrši odločba Ustavnega sodišča glede enakega financiranja vseh javnoveljavnih osnovnošolskih programov? Kako boste poskrbeli, da bo tem otrokom in staršem povrnjena vsa materialna škoda zaradi leta trajajočega nevzdržnega kršenja ustave zaradi neizvršitve odločbe Ustavnega sodišča?
Hvala za vprašanje. Gospod predsednik Vlade, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Najprej naj za uvod spomnim na nekaj dejstev, in sicer dejstev iz Ustave, iz Zakona o osnovni šoli in iz te zadnje odločbe Ustavnega sodišča, ki jo po zagotovilih ministra Jerneja Pikala predlagana novela zakona dosledno uresničuje. Javne osnovne šole so pa zakonu dolžne zagotavljati tako obvezni kot razširjeni program in v tem sklopu je med drugim zakonsko zapovedanih kar 18 obveznih predmetov. Nasprotno pa zasebne osnovne šole program določijo s svojimi akti. Dolžne so zagotavljati pouk iz zgolj devetih obveznih predmetov, razširjeni program pa zanje, četudi ga večinoma zagotavljajo, ni obvezen. Zakon jih k temu tudi ne zavezuje. Zakaj izpostavljam te razlike med obveznim in razširjenim programom? Zato ker na besedi »obvezno« temelji tudi odločba Ustavnega sodišča. V izogib očitkom, da govorim na pamet se bom naslonil na zapise ustavnih sodnikov. Recimo, 20. točka, navajam: » [[…]]se mora iz javnih sredstev financirati tisto osnovnošolsko izobraževanje, ki je za učence obvezno.« Konec navedka. Poudarjam, »ki je za učence obvezno«. In nekaj stavkov naprej ista 20. točka odločbe, navajam: »Drugi odstavek 57. člena Ustave zato učencem zagotavlja pravico do brezplačnega obiskovanja obveznega javnoveljavnega programa.« Konec navedka. Spet poudarjam besedo »obveznega«. Skratka, o razširjenem programu v odločbi Ustavnega sodišča ni govora. Ustavna odločba govori o obveznem programu, o razširjenem ne. Obvezni program bo zakonsko novelo, ki jo je pripravil minister Jernej Pikalo, tudi v zasebnih šolah financiran stoodstotno. Tako kot v javnih. Pravni položaj pobudnikov ustavne presoje se ne bo poslabšal. Novela namreč predvideva ustrezno prehodno obdobje. Predlog zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja je sedaj v parlamentarnem postopku in seveda boste opravili tudi splošno razpravo. Vedno so možni tudi amandmaji. Zdajšnja različica besedila najbrž ni čisto dokončna. Minister pa zagotavlja, da ta predlog zakona sledi ustavni odločbi. Če bo se kaj pokazalo tekom razprave, je to vedno možno. Je pa treba spomniti, da je neko drugo ustavno sodišče naredilo točno diametralno nasprotno sodbo. Ponavljam, razprava bo in minister zagotavlja, da je to v skladu. Če pa se sprejme kakšen amandma, bo pač drugače. Hvala.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Gospod poslanec, želite dopolnitev? Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade! Sklepam, da ste seznanjeni z mnenjem Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo glede zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, objavljenem 22. maja 2019, ki med drugim opozarja, citiram: »V zvezi s predlaganim tretjim odstavkom spremenjenega 86. člena zakona opozarjamo, da bodo pobudniki, ki so s prejšnjo pobudo uspeli, s predlagano ureditvijo financiranja zasebnih osnovnih šol v slabšem pravnem položaju, kot so v skladu z veljavno ureditvijo, zaradi katere so na Ustavno sodišče pobudo vložili.« Pomisleke ima tudi glede predlaganega petega odstavka spremenjenega 86. člena zakona, ki določa, da se zasebnim šolam, razen osnovnim šolam, za izvedbo programa zagotavlja 85 % sredstev, ki jih država oziroma lokalna skupnost zagotavlja za izvajanje programa javne šole. Takšna ureditev postavlja zasebne šole v neenak položaj, pri tem pa ni predvidenega nobenega pravno utemeljenega razloga za to. Zapisali so tudi, da čeprav država zagotavlja tudi nadaljnje izobraževanje, pa je le za osnovnošolsko izobraževanje v Ustavi določeno, da je obvezno in se financira iz javnih sredstev, kar je argument v prid dejstvu, da se zasebno osnovnošolsko izobraževanje ne more financirati v manjšem obsegu. Kako ste lahko tako jasno mnenje svoje zakonodajne službe spregledali v postopku obravnave predloga zakona na Vladi? Če pa ga niste spregledali, zakaj ste ga ignorirali in zakon na Vladi sprejeli?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Kot sem rekel, ministrstvo zagotavlja, da ta predlog zakona uresničuje ustavno odločbo. Odgovarja pa tudi, da je pomislek za to točko na mestu, vendar se ta zakon osredotoča samo na financiranje zasebnih osnovnih šol, ker so bile le-te predmet presoje. Takšna je utemeljitev ministrstva. Še enkrat pa povem, da je možno vložiti tudi kakšen amandma in tekom razprave je možno zadevo še kaj spremeniti. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, s sprejetjem novele ZOFVI na Vladi ste prevzeli nase veliko odgovornost za vse posledice tega dejanja. Starši so ogorčeni, da se lahko v 21. stoletju sredi Evrope zgodi takšen napad na pravno državo in takšen poizkus diskriminacije manjšine. Namesto da bi vsi skupaj uveljavili ukrepe za krepitev civilne družbe za več strpnosti in spoštovanja v naši družbi, so otroci, vključeni v nevladne osnovne šole, in njihovi starši grobo napadeni s strani nosilcev oblasti. Kot da to še ni dovolj, je napovedana še sprememba Zakona o vrtcih, ki bo nov udarec otrokom in staršem. Otroci potrebujejo ljubezen, mir in spodbudno vključujoče okolje. Njihovi starši se zato trudimo, od države pa upravičeno pričakujemo podporo. Utrujeni od vseh bremen poklicnega in družinskega življenja se morajo starši boriti še z državo. Spoštovani predsednik, otroci tudi vas sprašujejo, »bom prihodnje leto še lahko obiskoval to šolo, bom še lahko hodila v ta vrtec«. Ker so otroci največje bogastvo in prihodnost Slovenije, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se na prihodnji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade na moje poslansko vprašanje.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bomo glasovali jutri, 18. junija, v okviru glasovanj. S tem prehajamo na drugo poslansko vprašanje. Besedo imate gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, spoštovane ministrice, ministri, kolegice in kolegi! V Sloveniji smo prvo elektrarno na Dravi zgradili pred 100 leti. V Posavju, od koder prihajam, je žal šele proti koncu 20. stoletja prišlo do gradnje prve elektrarne na spodnji Savi pri Vrhovem. Nato so po sprejetju zakona o Spodnji Savi leta 2000 sledile še hidroelektrarne Boštanj, Blanca, Krško in Brežice. V družbi HESS so bile že lani v polnem teku priprave na gradnjo HE Mokrice, ki je zadnja v načrtovani verigi. Ta poleg električne energije vsej državi prinaša ljudem okoli Save tudi več varnosti pred poplavami, prispeva k izboljšanju infrastrukture, razvoju kmetijstva, turizma in gospodarstva na sploh. Vendar je tik pred začetkom gradnje majhna, nevladna organizacija s šestimi člani, Društvo za opazovanje rib, s pritožbo na Upravno sodišče kot stranski udeleženec v postopku praktično zaustavila projekt, vreden skoraj 200 milijonov evrov. Po eni strani smo polni besed v zvezi z obnovitveni viri električne energije in boju proti podnebnim spremembam, po drugi pa dopuščamo, da nam majhne skupine iz nejasnih razlogov, pod krinko varstva narave ustavljajo razvojno in okoljsko pomembne projekte. Očitno je država naredila napako, ko je vsaki skupini, ki ima status delovanja v javnem interesu, omogočila, da sodeluje v postopkih, tako da v resnici deluje proti splošnem interesu. Zato v imenu Slovenske nacionalne stranke sprašujem: Kako dolgo bodo okoljske in druge nevladne skupine lahko ustavljale investicije državnega pomena, ne da bi pri tem upoštevale širše nacionalne interese? Kaj in kdaj boste storili, da se taki primeri, kot je HE Mokrice, ne bodo ponavljali?
Hvala, gospod poslanec! Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje! Naj že takoj na začetku povem, da je vprašanje naslovljeno zelo pravilno in ne gre samo za Mokrice, ampak gre za nek širši problem v Sloveniji. Kasneje bom dobil tudi vprašanje gospoda Zorčiča o drugem tiru, kjer je situacija zelo podobna. Res je, pomembno je varovati okolje, pomembno se je zavedati, da je ta planet edini, ki ga imamo, in drugega ne bomo imeli. Vendar je po drugi strani tudi res, da samo z zaustavljanjem čisto vsakega projekta pa tudi ne bomo daleč prišli. Ko sem bil na 50. obletnici elektrarne, sem točno povedal, da je zdaj čas, da se odločimo, ali bo ta čas enkrat v zgodovini dojeman kot čas, ko se je nekaj naredilo ali bo čas, ko se ni storilo nič. In to je zelo prelomnega pomena. Pred kratkim smo zaščitili Muro, smo izpolnili tisto, kar smo obljubili. Ampak nekaterim to še vedno ni dovolj. Vsak dan dobivam pošto, dobivam različne pobude: ustavite to gradnjo, ustavite ono gradnjo, zaprite TEŠ 6, zaprite Krško, ne vem, kaj še vse. In to, se strinjam, ni prava pot. Mislim, da bo Ministrstvo za okolje in prostor moralo pristopiti k pripravi zakonodaje, ki bo prevetrila, katere so tiste organizacije v javnem interesu – poudarjam, v javnem interesu. Ni vsaka nevladna organizacija organizacija v javnem interesu. Na tak način, če se bo ob vsaki gradnji začelo vsako stvar ustavljati, bomo morali na koncu sprejeti sklep, da se vrnemo v votline. In ne bomo živeli niti ob svečah, ker tudi to je škodljivo, bomo kurili ognje, ampak tudi ogenj bo na koncu sporen, ker vendarle oddaja tudi trdne delce in še kaj drugega. Zato je treba k temu pristopiti s precejšnjo mero razuma. Ker tudi tisti, ki so najhujši okoljevarstveniki, uporabljajo mobilne telefone, uporabljajo avtomobile, uporabljajo tudi vse drugo, kar moderna tehnologija premore. In to vse neposredno ali pa posredno deluje na elektriko. Če ne bomo imeli razčiščenih pojmov, od kod bomo to energijo pridobivali, pa tudi če se trudimo zmanjšati porabo energije, zagotovo se tudi to moramo truditi, ampak vseeno, če bomo hektično pristopali, ker je danes trend, da je vsak okoljevarstvenik, če je ali pa če ni, potem se nam lahko slabo piše. Naj strnem. Treba je varovati okolje, ne ravnati tako, kot so pretekle generacije, ko so nam porabile za približno, ne vem, pet ali pa deset generacij tistega, kar je danes nam na voljo, ampak po drugi strani pa brez virov energije, bomo res končali tako, za vikend je bil nek intervju, ko je direktor, mislim da je bil HESS, povedal, da je potem alternativa goniti dinamo v kleti. Se pravi, zdrava mera razuma in predvsem razumevanje drug drugega. Mi gremo vedno iz ene skrajnosti v drugo. Včasih nismo nič okolja varovali, danes ga pa toliko varujemo, v narekovajih, da sami sebe pri mnogih projektih zaviramo. Če nočemo nobenega vira energije, povejmo, kaj hočemo in bomo pristopili k temu. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani predsednik, upam, da se bodo vaše napovedi uresničile. Še dobro se spomnim leta 1990, ko je moje mesto Krško, pravzaprav njegovo staro zgodovinsko jedro, plavalo na vodi in ko so gasilci in občani sami z velikimi napori reševali, kar se je rešiti dalo. Nisem proti tistim, ki si prizadevajo za ohranitev naravnega okolja, a da se oglašajo zdaj, ko je veriga elektrarn na spodnji Savi pri koncu, ni spremenljivo, in to zaradi ene same ribice. O tem, koliko ljudi ne bo imelo dela, koliko strokovnjakov ne ve, kaj se bo zgodilo, ali naj gredo delat v tujino, nisem niti govoril. Ali se kdo vpraša, koliko nas stanejo izgube zaradi izpada električne energije, ki jo bomo morali uvoziti ali pa pridobiti na bolj umazan način? Spoštovani predsednik: Kako in kdaj boste poskrbeli, da državljani Slovenije in še posebej prebivalci ob reki Savi ne bomo žrtev majhnih skupin in interesov, ki zelo verjetno stojijo za njimi? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Zadnji razvoj dogodkov je tak, da je sodišče vrnilo zadevo ARSU v ponovno odločanje. Tako sedaj postopek spet teče. Ampak kot sem rekel, naša zakonodaja je tako zamehurjena na določenih zadevah, da dejansko vse traja zelo zelo dolgo. Zato še enkrat poudarjam – ja, zaščitili smo Muro, pa še kaj drugega bomo zaščitili, ampak povsod po Evropi imamo lahko vetrnice, pri nas so pa ptiči drugačni, pa očitno ne znajo letati s temi vetrnicami, pa metuljčki pa vse sorte. Z vsem dolžnim spoštovanjem do narave, ampak zagotovo to ni prava pot. Pričakujem, da se gre v to prevetritev zakonodaje, kajti ponavljam: vire energije bomo v prihodnosti potrebovali. Da ne bomo tako kot v Nemčiji, ki se je na hitro odločila, da bo zaprla vse jedrske elektrarne, zdaj se pa že kažejo posledice, da je bila to prehitra odločitev, kajti treba bo elektriko nekje pridobiti in seveda na najbolj čist način. Je pa res vprašanje, če se tisti, ki bi vse blokirali, vse ustavljali, zavedajo, kaj to pomeni. Mogoče bi pa za en teden vsem vzeli elektriko v celi Sloveniji, pa bi se potem mogoče kdo zamislil, kakšno bi bilo življenje. Pa še enkrat, ne nasprotujem okoljevarstvu, nikakor ne, samo ne s pretiravanjem. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, imate možnost za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Državljani težko razumejo, da na primer razvite države, kot je Danska, že skoraj polovico elektrike pridobivajo iz vetrnih elektrarn, mi pa jih v nekaj desetletij ne moremo postaviti niti toliko, kolikor imamo prstov na roki. Avstrija ima na Muri 30 elektrarn, mi pa ne dopuščamo niti resnega načrtovanja. Raje bomo kurili uvozni premog in onesnaževali Slovenijo. Marsikaj smo zamudili v tem projektu stoletja za našo regijo, med drugim tudi možnost, da bi zagotovili plovnost ob reki Savi, a ne smemo dopustiti, da bi ustavili, kar smo z veliko muko dosegli že sedaj. Po oceni Slovenske nacionalne stranke gre tu za resen problem, zaradi katerega ima država po našem mnenju veliko škodo, saj takšne razmere ovirajo hitrejši razvoj države. V skladu z 246. členom zahtevam splošno razpravo v Državnem zboru, saj nenazadnje vemo, kaj se je dogajalo tudi pri Magni nedolgo tega nazaj. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem postopkovnem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Besedo pa sedaj imate dr. Anže Logar. Izvolite.
Hvala, predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, po neki oddaji na RTV Slovenija, ki je bila čisto slučajno obelodanjena dva tedna pred odločanjem o prodaji A banke, ste se oglasili s svojim edinim bančno-gospodarskim sporočilom na svojem twitter profilu. Zapisali ste, citiram: »Glede na včeraj videno v oddaji o sanaciji bank bi moral SDH krepko razmisliti o nadaljevanju prodaje A banke. Zlasti ne vprašljivim skladom«. Sosledje je res prozorno. Zanima me: Ali je bilo poleg tega javnega pritiska na nadzorni svet SDH izveden tudi kakšen ne javni, tajni? Berem, da so v vaši vladi modni pritiski raznih mož v črnem, kakšne Sove, pa kakšne obveščevalno-varnostne službe. Želim zelo konkreten odgovor. Posebej poudarjate, da Abanke zlasti ne bi smeli prodajati vprašljivim skladom. Za Abanko se potegujeta dva, madžarska OTP in sklad Apollo. To je tisti sklad, ki mu je Cerarjeva vlada prodala NKBM. Torej le en sklad. Ali trdite, spoštovani predsednik Vlade, da je sklad Apollo vprašljiv sklad? Ali torej nadzornikom SDH s tem posredno nalagate, da enega od ponudnikov izloči iz prodajnega postopka? Tudi tu želim zelo konkreten odgovor. Zakaj to sprašujem? Svoj javni pritisk ste na SDH napovedali pod pretvezo nekih domnevno novih dejstev iz oddaje Brezno, ki pa v svojem bistvu izkrivlja resnico o bančni luknji. V mandatu te vlade pa niste niti s prstom mignili, da bi pospešili pregon bančne kriminalitete ali da bi izboljšali pogoje bančne kriminalitete. Na strani 25 vaše koalicijske pogodbe pod naslovom Boj proti gospodarskemu kriminalu in korupciji piše, citiram: »Za večjo učinkovitost pri pregonu gospodarskega in bančnega kriminala ter korupcije bomo analizirali dosedanje delo specializiranih oddelkov sodišč in tožilstev ter sprejeli ustrezne prilagoditve.« Bum. Potem pa na mesto vrhovnega državnega tožilca imenujete Harija Furlana. Osebo, ki je praktično najbolj odgovorna, da se v tej državi pri pregonu bančne kriminalitete ni zgodilo praktično nič. Zdaj pa moje vprašanje: Ali je bilo imenovanja Furlana na Vladi mišljeno kot nagrada za delo oziroma nedelo v sklopu teh vaših skupnih naporov za revizijo resnice o bančni luknji, češ, bančne luknje sploh ni bilo, to so nam vsilili iz Bruslja za napačnimi izračuni, ali pa ste dosledno izpolnili zavezo iz prej omenjene koalicijske pogodbe, analizirali dosedanje delo SDT in ugotovili, da je Harij Furlan največja ovira za učinkovitejši pregon bančne kriminalitete in ste ga umaknili tako, da ste ga povišali navzgor? Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala, gospod Logar, za to vprašanje. Če začneva pri tajnosti. Jaz na nikogar ne pritiskam. Če sem dal tvit, je to vse prej kot tajno. Ne uporabljam praks, kot je bilo to za časa vaše vlade, ko vam je direktor Kovačič, NKBM, oziroma vašemu predsedniku na strankarski mail točno poročal, kako to poteka, pa razne kravje kupčije z Mercatorjem in take zadeve. Mislim, da je bilo tam mnogo bolj tajno vse skupaj. Kar se tiče razno raznih skladov, imam tukaj v mislih predvsem splošno prakso, ko se je prodajalo skladom. Adria Airways se je prodala skladu, pa vidimo, kje smo. Kar se tiče pritiskov, z moje strani jih zagotovo ni. SDH je avtonomen organ, nenazadnje imajo v SDH vsi ne vem kolikokrat večjo plačo od mene. Če imam jaz 3 tisoč 300 neto, kot dobim ven, zagotovo dobijo oni, ne vem, 11 bruto mislim da je, pa preračunajte. Tako da verjamem, da so za to plačo sposobni sami sprejeti kakšno odločitev v tej državi, ne da je za vse na koncu odgovoren kdo drug. Kar se pa tiče raznoraznih, ne vem, pričakujete, da bom osebno preganjal kriminalce ali tako imenovane banksterje, kot ste pisali tudi na vašem profilu. Tudi v vašem mandatu plus enoletno vodenje te vlade se je marsikaj dogajalo, ko ste hoteli na hitro nadoknaditi tisto, kar vam prej ni uspelo toliko let. Naša stranka je zdaj skoraj eno leto v tej državni politiki, tako da mene ni treba spraševati po tem. Lahko se pa vprašate sami, saj tudi če bi bili v vladi z vami, ne bi bilo nič drugače. Tudi vi ste stara stranka, nenazadnje pa imate edini predsednika stranke, ki je bil neposredno v Zvezi komunistov. Nobena druga stranka, celo SD tega nima več. Mene ni treba obtoževati nekih starih praks. Imeli ste tudi preiskovalno komisijo o bankah. Rekli ste, da ste tam vse ne vem kaj ugotovili, pa je bilo tisto bolj politično zaslišanje kot kaj drugega. Ja, tudi jaz bi rad, da se to razčisti. Pri tem bančnem slovenskem sistemu je bilo mnogo, mnogo babic, ki so potem na svet spravile to kilavo dete in te probleme, ki jih imamo danes. Začelo se je že zdavnaj prej, začelo se je tudi pod dvanajstletno vladavino stranke LDS, zagotovo, tudi takrat so se začeli že dogajati prevzemi, res da bolj uspešni kot leta 2008, ko so z dragimi krediti kupovali delnice, potem pa te čez noč niso bile nič vredne. Tudi nekateri prijatelji vašega predsednika, soborci in tako naprej. Skratka, ne uperjate prave osti v pravo smer. Sam bom najbolj vesel, če se bo vse razčistilo, kaj se je dogajalo v preteklosti. Imamo tudi eno preiskovalno komisijo o DUTB. Z veseljem čakam te izsledke. Kar se pa Abanke tiče, imam pa vso pravico izraziti kakšen pomislek. Verjetno gre za neko veliko zgodbo. In tudi ovadba je zame novo dejstvo, saj je prej nisem videl. V ovadbi določene stvari pišejo in čisto vse ni moglo biti v redu. Jaz ne pravim, da ni bilo nobene bančne luknje, je pa vprašanje, če je bila pravilno ocenjena. To je pa veliko vprašanje. Seveda pa je danes situacija, kakršna je. Danes jaz težko za nazaj govorim, ker me ni bilo niti pri eni stvari. Ustanovljena je pa bila slaba banka, saj v dokumentarcu je bila tudi vaša stranka omenjena in vaši ljudje. Vsi ste bili zraven na tak ali pa drugačen način. Mene edinega tam ni bilo zraven. Da bom pa jaz osebno zdaj lovil tako imenovane banksterje?! Jaz pričakujem, da bodo ustrezni organi opravili svoje. Imam pričakovanje in upam, da bo res tako.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Gospod poslanec, želite dopolnitev?
Hvala, predsednik. Jaz ne vem, ali jegospod predsednik Vlade poslušal mene ali koga drugega, ampak na moje vprašanje sploh ni odgovoril. Kot sem ga razumel v celotnem delu, je, da on ne pritiska tajno, on pritiska samo javno. Verjetno je tudi zato SDH današnjo sejo nadzornega sveta prestavil s 14. ure na dva naprej, ker se ti javni pritiski nadaljujejo. O bančni luknji, gospod predsednik Vlade, imate zelo decidirano stališče. Zelo decidirano. Na novinarski konferenci pred desetimi dnevi ste dejali natanko takole, citiram: »Saj za to bančno luknjo že nekaj časa vemo, da je bila ocenjena za previsok znesek.« To ni izjava v pogojniku. To je zelo decidirana izjava, ki ne pušča dvomov. Glede na to, da jo je izrekel predsednik Vlade, ki ima dostop do raznih virov, tudi tajnih virov podatkov, je torej nujna obrazložitve. Zato sprašujem: Na podlagi česa trdite, da je bila bančna luknja ocenjena previsoko? Hočem zelo konkreten odgovor. Tudi to, od kdaj vi to že veste. Ne sumite. Od kdaj vi to že veste. Pa ne iščite izgovorov v neki famozni Boletovi študiji. Saj veste, dokler ima nekdo dobro plačano pogodbo z Banko Slovenije, tuli v isti rog z guvernerjem Kranjcem, ko naslednji guverner prekine to pogodbo, je vse narobe pri Banki Slovenije. Kateri dokazan ali pravnomočni dokument vam daje moč za tako eksplicitno decidirano izjavo? Temeljni izračun bančne luknje, kot vemo, je pripravila vlada Alenke Bratušek. Memorandum za državno pomoč je predpisala bodisi Alenka Bratušek bodisi Karel Erjavec kot zunanji minister. To je zame še vedno skrivnost, nihče tega ne želi povedati. Ne vem, zakaj. Kolegica Alenka Bratušek je na zaslišanju pred preiskovalno komisijo rekla, da se pač ne spomni. Zimzelen odgovor. Pa vas bom takole vprašal: Kako imate lahko v vladi dva ministra, ki sta po vašem decidirano jasno sprejela take pogoje, da je bila bančna luknja previsoko ocenjena? Ste z njim vsaj opravili pogovor?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala. Kako imate vi lahko predsednika stranke, ki ne zna pojasniti 200 tisoč evrov premoženja? Celo vlada je padla zaradi tega. Tako vas jaz tudi lahko nazaj vprašam, če želite. Vemo, kaj se je dogajalo. Kar se tiče dela policije [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kako? Spoštujemo sodišča [[…]]
Spoštovane gospe, spoštovani gospodje, to je Državni zbor, dovolite da predsednik Vlade odgovori do konca. Izvolite.
Ja, ja, si bom že izboril besedo, nič se bati, saj smo navajeni. Policija že od leta 2013 [[…]]
Tukaj vas tudi varujemo.
[[…]]prioritetno izvaja ukrepe glede bančnega kriminala. V tem času je policija na državna tožilstva podala 172 kazenskih ovadb in v tem trenutku še vedno obravnava 16 zadev s področja bančne kriminalitete. Tako da policija dela. Kar se pa tiče tega, da je bila luknja ocenjena za preveliko vsoto, vidimo tudi iz same ovadbe, da je bila metodologija napačna. Res pa je, da je to metodologijo pokrila tedanja vlada. To je pa res. Ampak zagotovo pa so takšni in drugačni indici, da ni bilo vse čisto tako, kot bi moralo biti. To, da vi mene sprašujete, od kod vem, to je danes po mojem jasno že vsakemu državljanu, da ni bilo čisto vse, zlasti po vsem, kar smo videli. Ta vaša vprašanja zdaj niso čisto na mestu. Kar se pa tiče Harija Furlana, jaz ga osebno ne poznam, nisem nikoli niti govoril z njim, tako da preko njega jaz sigurno ne mislim na nikogar pritiskati ali pa kaj drugega početi. Kar se pa tiče tega, da spreobračate besede, to ste pa že zelo dobro zverzirani. In to je vaša politika že dolga leta, začenši s tistimi likvidacijami, diskreditacijami in ne vem čem. Saj tudi pri meni doma je vaš medij vztrajno trdil, da je ograja višja, pa niti ni gledal na pravo stran, ampak je vztrajno, ko so ljudje še cegle prešteli, koliko jih je, še kar trdil svoje. To je približno podobna zadeva. Vaše spreobračanje besed je že dolgo znano. Verjamem, da je vaša komisija veliko odkrila, da je prispevala k reševanju teh problemov. Je pa tudi vaša vlada marsikaj prispevala k stanju v državi, čeprav res ni bila toliko časa, kot je bila LDS in še kakšna druga vlada. To se pa strinjam. Hvala.
Hvala za odgovor, gospod predsednik Vlade. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Jaz se ne počutim izzvanega, počutim se pa užaloščenega. Predsednik Vlade je v tem svojem odgovoru petmilijardno bančno luknjo primerjal z zidaki v svojem zidu. Poglejte, kako žalostno je to. To, kar smo mi vsi plačali iz svojega računa, zbanalizira na višino svoje ograje. Oprostite, to ne spada k diskurzu razprave v Državnem zboru, sploh pa ne v času razprave poslanska vprašanja, predsednik Vlade. Ne, predsednik Vlade, vi ne morete mene nazaj vprašati. Lahko bi, če bi bila v obrnjeni vlogi, pa nisva. Poslanska vprašanja so namenjena temu, da poslanec vpraša predsednika Vlade in predsednik Vlade odgovori. Ne pa, da se gre po znani tezi: moj oče je močnejši kot tvoj. Kot so se šli v vrtcu. To je nivo razprave, ki ste ga imeli vi sedaj v tem odgovoru. Jaz sem citiral izključno vaše izjave. Izjave predsednika Vlade imajo svojo moč. Lahko zamajejo trge, lahko vplivajo na rating države, lahko vplivajo na prodajo ali neprodajo državnega podjetja. Vi ste s svojimi izjavami to naredili. Vi ste s svojimi izjavami tudi rekli, da je bila bančna luknja previsoko ocenjena. Spoštovani predsednik Vlade, svetujem vam, da še enkrat preberete ustavno odločbo Ustavnega sodišča v zvezi s kvalificiranimi vrednostnimi papirji. V točki 124, da vam bo lažje, točno piše, da bo v upravnem sporu sodišče odločalo o tem, ali je bila bančna luknja pravilno ocenjena ali ne. In to bo edini pravnomočni dokaz. Vi pa že danes, pet ali deset let, preden se bo to šele zgodilo, že javno zavajate slovenske davkoplačevalce, da je tako bilo, zato da potem izpeljete drug sklop, to je, ne bomo prodali Abanke. Na koncu jo bomo, ker bo Evropska komisija to zahtevala, ampak škoda se bo merila še v dodatne pol milijarde. To vam pa sedajle zagotavljam. Tako kot je krivda Cerarjeve vlade, ki je zaustavila prodajo Nove Kreditne banke Maribor. Spoštovani predsednik Državnega zbora, ker nisem prejel odgovora, želim, da glasujemo o tem poslanskem vprašanju in opravimo razpravo v Državnem zboru. Hvala.
Spoštovani poslanec, kakor želite, bomo glasovali jutri v okviru vprašanj. Besedo imate gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Spoštovani predsednik Vlade! Jaz vam bom postavil vprašanje glede stanovanjske politike oziroma glede prenosa stanovanj iz slabe banke na stanovanjski sklad. Glede stanovanjske politike mislim, da slika v Sloveniji ne bi mogla biti bolj jasna. Stanovanjske politike ta država že četrt stoletja nima in generacije, ki prihajajo, so vedno bolj pod bremenom te neaktivnosti države na tem področju. Problemi so znani. V Ljubljani, če boste šli pogledat, stane danes malo čez 60 kvadratov stanovanja 290 tisoč evrov. Na Obali ni veliko bolje, v Kopru 70 kvadratov stane 240 tisoč evrov. Če si dva mlada človeka s povprečnimi slovenskimi plačami ali manj, dve tretjini ljudi manj od povprečne plače, hočeta to privoščiti, se morata dobesedno zadolžiti za celo aktivno življenjsko obdobje, se pravi nekje za 30 let, in odplačevati drag kredit samo zato, da prideta do majhnega stanovanja. Zato nas ne sme presenečati, da beremo o čedalje večji migraciji v tujino, 8 tisoč na leto, da beremo o tem, kot so Finance napisale pred časom, da že skoraj vsak drugi mlad Slovenec do 35. leta živi pri starših. Razlog pa je, da si življenja ne more drugače privoščiti. Ali pa, kot poročajo stanovanjski skladi, uspejo ugoditi le desetini vseh upravičenih prosilcev za najem stanovanja tam. Skratka, imamo velik problem. Mislim, da se o tem strinjamo. Tudi če bomo šli pogledat koalicijsko pogodbo, so stvari zelo jasne, govori o 10 tisoč novih najemnih stanovanjih, govori o ureditvi stanovanjskega zakona in zadružništva, govori konec koncev tudi naš zadnji sporazum z vlado o prenosu z DUTB na stanovanjski sklad, iz slabe banke na stanovanjski sklad. V slabi banki je ostalo kar precej nepremičnin in stanovanj, ki so neposredno primerna za to, da začnemo postavljati to politiko na noge. Problem pa je, da se pri takih stvareh vedno zaletimo ob interese. Tukaj smo se zaleteli ob konkreten interes, to je interes slabe banke oziroma njenega vodstva in likvidnosti. Kar me zanima, gospod predsednik Vlade, je: Zakaj ste v tej dilemi, kjer morate izbirati med mladimi, ki rabijo ta stanovanja, in bilanco slabe banke, ki jo bi radi polepšali s prodajo teh stanovanj, izbrali slabo banko in ne prihodnosti mladih? Hvala.
Imamo postopkovno vprašanje. Gospod Danijel Krivec, izvolite.
Hvala za besedo. Želel sem po zaključku razprav in vprašanj predsedniku Vlade opozoriti Državni zbor in vas kot predsednika, da opozorite predsednika Vlade, ki je gost v tej hiši, da že drugič ali pa celo tretjič na vprašanja ne odgovarja in v bistvu se izogiba odgovorom. Opozoril bi ga tudi na to, da v primeru bančne luknje ne gre za neke ograje, za neke izmišljotine, ampak gre za gola dejstva, ki so bila sprejeta v Državnem zboru praktično v prejšnjem mandatu soglasno. Podane so bile ovadbe, ki jih je sprejel ravno vodja NPU gospod Harij Furlan, ki ga sedaj imenujete za generalnega državnega tožilca. Za mene je nesprejemljivo, da se na tak način preusmerja pozornost v tako pomembni zadevi, kjer vsi vemo, da se praktično v tej preiskavi nič ne dogaja. To vprašanje je bilo definitivno na mestu tudi zaradi vseh vaših izjav na tiskovnih konferencah. Mi si ne želimo, da se stanje v tej državi na področju bančništva še poslabšuje s takimi neumestnimi razpravami, ki jih poslušajo tudi v javnosti. Zato opozarjam oziroma prosim predsednika, da opozorite predsednika Vlade, da je treba v Državnem zboru odgovarjati na vprašanja, ki jih postavljajo poslanci. Temu je tudi ta inštrument namenjen. Hvala.
Spoštovani poslanec, podali ste postopkovni predlog, ki ga je že na nek način podal vaš predhodnik in o tem predlogu tudi jutri glasujemo. Tako ne bi želel, da se tovrstni postopkovni predlogi ponavljajo. Imamo še en postopkovni predlog. Gospod Trček, izvolite.
Hvala. Moram se oglasiti. Posegli ste v tok vprašanj Luki Mescu, čeprav je bilo prej najavljeno postopkovno. Drugič. Vodja poslanske skupine je zlorabil postopkovni predlog. Držite se poslovnika in ne zlorabljate tega v političnem boju. Hvala.
Če bomo tako nadaljevali, imamo lahko cel dan postopkovne predloge. Pa ne bomo tako nadaljevali. S tem nadaljujemo normalno sejo. Gospod predsednik Vlade, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa. Bom ravnal kot gost drugič, ampak, ali veste, odgovoriti na nekaj, kar te žali, ni nič nekulturnega. Bom nehal, da ne bo spet kaj narobe. Spoštovani poslanec, hvala za vaše vprašanje. Lepo, da smo odprli tudi to temo, za katero smo se dogovorili, da jo bomo skupaj reševali, in je del sporazuma. Pravzaprav gre za isti cilj. Če me pa sprašujete, zakaj je tako, kot je, in da ne more biti neodplačno, je pa to zaradi zakonodaje, in sicer je v neskladju z Zakonom o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Na eni strani imamo stanovanjski sklad, ki kot izvajalec nacionalne stanovanjske politike skrbi za uravnoteženo ponudbo in lažjo dostopnost do teh stanovanj. Na drugi strani pa imamo DUTB, ki mora za prevzeto premoženje zagotoviti največji možni donos za državo in davkoplačevalce. To je naloga DUTB. Prav zato bi bil neodplačni prenos premoženja v nasprotju z veljavno zakonodajo. DUTB mora zagotoviti gospodarno rabo, se mora obnašati kot dober gospodar in je opredeljena kot gospodarska družba. Če DUTB ne bi opravljala svoje naloge pridobitno, bi bila spet narejena škoda davkoplačevalcem, kar pa ni v skladu z zakonodajo in zakon ne dovoljuje, da DUTB subjekt javnega prava, kakršen je tudi stanovanjski sklad, sklepa neodplačne pravne posle. Zakon zahteva nasprotno. DUTB mora ravnati pridobitno, ampak cilj na koncu bo enak. Stanovanja bodo prenesena oziroma nepremičnine, tudi tisto, kar še ni pozidano, in s tem bomo na koncu prišli do enakega cilja.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Gospod poslanec, izvolite, imate možnost za dopolnitev.
Hvala. Cilj ni enak. Zakaj vas to sprašujem? Na slabi banki je trenutno nad 100 različnih nepremičnin, zemljišč, stanovanj. Mi smo na začetku predlagali, naj se vse to prenese na stanovanjski sklad in naj stanovanjski sklad to prodaja, pa bo dobil sredstva za gradnjo. Če hočemo priti do 10 tisoč stanovanj, ga bo treba okrepiti. To ni šlo skozi in zato smo poiskali kompromis. Predlagali smo, kar hoče neposredno stanovanjski sklad, 17 lokacij. Tudi to ni šlo skozi in zdaj smo pri treh lokacijah, ki jih je predlagala Vlada. Se pravi, samo 3 od 100 bodo prenesene. Cilj absolutno ni isti. Drugič. Na vaše pravne zadržke odgovarja naš predlog zakona, ki smo ga kot alternativo vašemu sklepu, za katerega mi menimo, da je nezakonit, predlagali v petek. Tam je odgovorjeno na vse to, kar naslavljate. Torej lahko zakonito to uredimo, samo voljo boste morali na vladni strani pokazati. Tretjič. Mislim, da je treba nekako vzeti malo širšo sliko, kaj je DUTB in zakaj noče dati teh nepremičnin. Je gospodarska družba, kot pravite, ampak je gospodarska družba, ki, kot je Računsko sodišče lani ugotovilo, deluje neučinkovito, negospodarno in nepregledno. Deluje tako, da so na začetku razprodali vse, kar je bilo vrednega. Fotono so prodal za 18 milijonov evrov, naprej je bila prodana za 80 milijonov evrov, Helios je bil prodan za 145 milijonov evrov, naprej je bil prodan za 572 milijonov evrov. In kje je DUTB danes? Ima 700 milijonov obveznosti, samo še 150 milijonov kapitala in bo zdaj teh 143 zaposlenih, kolikor jih je – v Španiji jih imajo samo 100 več, pa imajo štiriintridesetkrat več premoženja – ti zaposleni, ki letno porabijo 10 milijonov za svoje plače, bodo poskušali do konca svojega obstoja leta 2022 polepšati te bilance, tako da bodo prodajali stanovanja, ki bi jih morali oziroma lahko dali v uporabo [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, imate možnost odgovoriti. Izvolite.
Hvala. Tukaj imam tudi nekaj nepremičnin, ki jih je stanovanjski sklad označil za primerne. Najbolj primerne: Podutik Glince, Ljubljana; Brod Drage Novo mesto; Rožna dolina, Nova gorica. To so najbolj primerne. Potem, pod drugo, primerne: Parmova, Ljubljana; Vrhnika; Rožna dolina, Ljubljana, Podutik, kamnolom, Ljubljana, Zgornje Gameljne, za tovarno Rašica, in Šmarje pri Kopru. Te so bile po mnenju sklada najbolj primerne. Dogovorjeno je, da bo Ministrstvo za okolje in prostor v sodelovanju z Ministrstvom za finance pripravilo nadaljnje sklepe, s katerimi se bo utemeljila potreba po povečanju namenskega premoženja stanovanjskega sklada. Kar pa vi trdite za nazaj, za Helios in druge zadeve, pa ne morem soditi, ker se je to zgodilo že davno pred nami. Se lahko z vami strinjam, da je bilo to nespodobno, ampak tega danes pač ne moremo za nazaj več reševati. DUTB je pa prisiljena ravnati kot gospodarska družba. Tako pravi zakonodaja in zakonodajo moramo spoštovati. Ne gre drugače. Vi lahko dajete neke primere od drugod, ampak naša zakonodaja je takšna, kot je.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Prvo. Ne morem se strinjati z vami. Mi zakone pišemo v tej hiši. Zakon, ki ga vi navajate, smo ustrezno popravili. Imate predlog, vložen v Državni zbor, ki odgovarja na vse te očitke in omogoča prenos vseh lokacij, ki bi jih stanovanjski skladi lahko uporabili za preskrbo s stanovanji. Drugo. Ko pravite, da se ne moremo nazaj spotikati ob heliose, futone in podobno ter poslovanje slabe banke, s tem se pa delno strinjam. Res je, za nazaj teh napak ne moremo popravljati. Problem, ki ga imamo danes, je pa ta: slaba banka bo delovala še dve leti in pol, do konca leta 2022. Kar oni zdaj v bistvu počnejo, je, da namesto da bi stanovanjskim skladom odstopili te nepremičnine, jih želijo čim dražje prodajati, da bodo krpali luknjo, ki so jo ustvarili s tistimi prodajami prej. Na državo bo na koncu vseeno – držite me za besedo – padlo med 400 in 500 milijoni dolga, ko se slaba banka zapre, ker je do zdaj tako negospodarno poslovala. In zdaj je samo vprašanje, ali bomo s tem delom, ki ga še ima, gradili stanovanja, recimo Parmova je en tak primer, pa potem imate še 14 drugih lokacij po celi Sloveniji, ne samo po Ljubljani, kjer se moramo odločiti, ali bomo te parcele namenili za namensko stanovanjsko gradnjo, se pravi za to, da se tam postavijo javna najemna stanovanja, ali bomo pustili slabi banki, da jih proda nekemu privatniku, ki pa tam ne bo naredil dostopnih stanovanj, ampak bo verjetno gradil kakšne komercialno zanimivejše stvari – Airbnb, hotel, tržni najem in podobno. Če uporabim parafrazo, če bomo gospodarski družbi DUTB, recimo kmetu pustili, da to polje proda nekomu, ki bi rad tam delal parkirišče, se potem ne bomo mogli jeziti čez nekaj let, zakaj nismo tam posadili koruze. Jaz predlagam, da o tem opravimo splošno razpravo v Državnem zboru, ki bi jo širil tudi na poslovni model slabe banke v naslednjih dveh letih. Prav zaradi tega primera sem jo šel malo podrobneje ponovno proučevat in sem prepričan, da bi v resnici morali to inštitucijo predčasno zapreti, ker v naslednjih dveh letih in pol praktično ne dela nič drugega kot drago prodaja nepremičnine, ki bi lahko dobile bistveno boljšo javno rabo v stanovanjskih skladih in podobno. Na leto pa vsaj po zadnjih poročilih, novega še vedno ni, še zmeraj porablja deset milijonov evrov za plače zaposlenih, kar je več od vrednosti teh treh lokacij stanovanj, ki jih vlada namerava prinesti na stanovanjski sklad. Se pravi, manj boste prenesli, kot oni letno porabijo za plače.
Hvala, gospod poslanec za vaš postopkovni predlog. Tudi o tem predlogu glasujemo jutri. Besedo imate gospod Igor Zorčič. Izvolite.
Spoštovani predsednik Vlade, drugi tir Divača–Koper je eden najpomembnejših projektov, ki je ključen za gospodarski razvoj Slovenije. Tega se slovenska javnost in gospodarstvo že dolgo zavedata. Žal pa je politična realnost takšna, da pravzaprav že vrsto let onemogoča njegovo realizacijo. Prejšnja vlada je projekt premaknila z neke mrtve točke. Prišli smo po dveh nepotrebnih referendumih do posebnega zakona, ki ureja določena vprašanja, povezana s projektom. Prišli smo tudi do gradbenega dovoljenja, predvidene finančne konstrukcije. Veseli pa smo tudi, da je ta projekt prioriteta te vlade. Pripravljalna dela so v polnem zagonu. Vlada je potrdila investicijski program, podpisana je koncesijska pogodba med Vlado in podjetjem 2TDK, odobreno je posojilo Evropske investicijske banke. Kar želim vprašati je naslednje. Prejšnja vlada se je zavzemala za financiranje projekta na način, ki bi čim manj obremenil javne finance. K temu smo se zavezali tudi koalicijski partnerji v aktualni koalicijski pogodbi oziroma sporazumu, kjer smo zapisali, da bomo začeli postopek za dodelitev poroštva t. i. Junkerjevega sklada. Vendar pa iz zadnjih napovedi Ministrstva za infrastrukturo izhaja, da bi se posojilo Evropske investicijske banke zavarovalo z državnim poroštvom, kar je odmik od te koalicijske zaveze. Glede na te napovedi vas sprašujem: Kakšni so načrti v zvezi s finančno konstrukcijo projekta drugi tir, predvsem v delu, ki se tiče poroštva za najeto posojilo in vpliva na javni dolg države? Poroštvo Junckerjevega sklada je namreč projektu zagotavljalo večji nadzor nad njegovim izvajanjem, torej skozi mehanizme samega Junckerjevega sklada, česar v primeru državnega poroštva ni. Glede na to, da smo imeli en projekt, to je TEŠ 6, v podobni kombinaciji EIB in državno poroštvo, nas seveda zanima: Kako bo Vlada v primeru poroštva zagotovila nadzor nad tem projektom? Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše vprašanje. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Vaše ugotovitve seveda držijo. To niso več zgolj pričakovanja javnosti in želje, ampak gre za dejstva in smo se res končno premaknili od besed k dejanjem. Projekt potrebujemo, s temse vsi strinjamo, in zdaj je čas, da začnemo to graditi. Vendar ne pod pogoji, da rešujemo parcialne interese in da bi nam tudi ti parcialni interesi nekako diktirali. Res je tudi, da smo imeli referendume pa civilne iniciative in vse, kar se lahko še spomnimo. Nemalokrat časovni zamik bistveno podraži skupno vrednost investicije, kar pa ni nikomur v interesu. In pri denarju se vedno zatakne. Zato je Vlada nedavno sprejela nekaj pomembnih ukrepov, s katerimi smo se približali dokončnemu zaključku finančne konstrukcije. Naj povem, čeprav za projekt drugega tira Divača–Koper ne bo uporabljan instrument Evropskega sklada za strateške naložbe, to zagotovo ne bo ogrozilo finančne konstrukcije niti same izvedbe. Temeljni vsebinski razlog, zakaj za omenjeni projekt ni primerna že omenjena garancija, je premajhna udeležba privatnega vlagatelja. Evropska investicijska banka namreč meni, da gre za projekt javnega sektorja, saj je pri projektnem podjetju 2TDK udeležba države visoka. Glede na zakonsko ureditev je podjetje 2TDK že vključeno v sektor država, kar pomeni, da se bodo najeta posojila družbe tudi tja vštevala. Eden od razlogov za neprimernost garancije, ki pa ni bistven, je tudi neudeležba zalednih držav v smislu čezmejnega delovanja. Treba pa je poudariti, da se za sodelovanje zalednih držav zahteva podpis mednarodnega sporazuma, ki bi ga moral ratificirati tudi Državni zbor, kar pa časovno zelo zavleče postopek same odobritve, saj se pogajanja z drugimi državami niti še niso začela. Prav tako bi bila garancija kot zavarovanje za ta projekt glede na izkazana tveganja upravljanja zelo draga, vsekakor dražja kot zavarovanje z državno garancijo. Po navedbah finančnega ministrstva je zato sedaj predvideno zavarovanje posojila Evropske investicijske banke z državnim poroštvom. To je eden od pogojev te banke za podpis in začetek črpanja posojila. Posojila komercialnih bank so v fazi pridobivanja in ocenjevanja ponudb, treba pa jo poudariti, da posojila pomenijo manj kot 40 % predračunske vrednosti projekta. Projekt bo pretežno financiran iz nepovratnih evropskih sredstev in prispevkov proračuna Republike Slovenije. Predlog poroštvenega zakona je v pripravi in bo vložen v parlamentarno proceduro v kratkem. Državno poroštvo za najeta pa ne vpliva na javnofinančni položaj države. Kot poudarja ministrica Alenka Bratušek, je finančna konstrukcija tako rekoč zaprta. Ne glede na vrsto finančnih virov smo projekt vendarle uspeli premakniti z mrtve točke in se fizično v naravi z izgradnjo dostopnih poti tudi začenja. Želim si, da bi se začela tudi gradnja samega tira. Kar se pa tiče zalednih držav, pa že v prejšnjem mandatu ni bilo večine v parlamentu in mislim, da je tudi zdaj ni. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. S tem zaključujemo prvi del današnjih vprašanj, to so vprašanja za predsednika Vlade. Za podane odgovore se vam zahvaljujem. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 8. seji Državnega zbora. Ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec bo odgovorila na poslansko vprašanje gospoda Luke Mesca v zvezi s prevozom živali v Luki Koper. Izvolite, gospa ministrica.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci, spoštovani gospod Mesec! Skladno z ustnim poslanskim vprašanjem na 8. redni seji želim podati odgovor glede prevozov znotraj Luke Koper. Znotraj Luke Koper je v Sloveniji registrirana izhodna točka za izvoz živih živali s področja celotne Evropske unije, in sicer za izvoz govedi in drobnice. Za ta namen so v Luki Koper urejeni posebni prostori, hlevi za živali in mesta za razkladanje živali in cestnih prevoznih sredstev, mesta za čiščenje, razkuževanje prevoznih sredstev, skladišča za krmo in steljo za živali, torej tudi vsa oprema za nakladanje živali na plovila. Vsi postopki na izhodiščni točki so pod nadzorom uradnih veterinarjev inšpekcije za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin, ki deluje znotraj Uprave za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin. Uradni veterinarji so v ta namen v stalni pripravljenosti 24 ur na dan vseh 7 dni v tednu. Bistvo nadzora uradnih veterinarjev na izhodni točki v Luki Koper je prav nadzor nad dobrobitjo živali in vsi postopki nadzora potekajo skladno z uredbo 1/2500 o zaščiti živali med prevozom in postopki, povezanimi z njimi. Nadzirajo torej izpolnjevanje pogojev ladij, ki prevažajo živali, postopanje z živalmi v času razlaganja živali iz cestnih prevoznih sredstev, bivanje živali v hlevih in pa nalaganje živali na plovilo. Posebna pozornost je namenjena preverjanju podatkov o cestnem prevozu živali, to je, ali so prevozna sredstva odobrena za prevoz živali, ali so prevozniki usposobljeni za prevoz živali, preverja se dokumentacija glede časa, koliko so bile živali na poti, glede počitkov med potjo, temperaturo prevoza in drugimi za dobrobit živali pomembnimi dejstvi. Za vsako žival uradni veterinar predhodno oceni njeno sposobnost za nadaljnji prevoz pred vkrcanjem na ladjo. Vsako ugotovljeno nepravilnost glede prevoznih sredstev, dokumentacije glede poginjenih in usmrčenih živali uradni veterinarji sporočajo na kraje izvora pošiljk prek informacijskega sistema TRACES in prek nacionalnih kontaktnih točk. Če pa ladje ne izpolnjujejo predpisanih pogojev, se ne dovoli natovarjanje živali in se obvesti tudi tisto državo, ki je odobrila ladjo za prevoz živih živali. Slovenija je kot ena prvih držav članic že zavrnila natovarjanje živali na plovilo, in sicer v aprilu 2018. Plovilu je začasno odvzela potrdilo o ustreznosti plovila za prevoz živali ter o tem obvestila Francijo, izdajateljico odobritve za plovilo, ki je omenjenemu plovilu tudi trajno odvzela potrdilo za prevoz živali. Delo uradnih veterinarjev v Luki Koper glede nadzora nad dobrobitjo živali je v letu 2018 preverjala tudi inšpekcija Evropske komisije. Manjše nepravilnosti, ki jih je pri tem odkrila, so bile odpravljene in jih je komisija naknadno preverila znova v maju 2019 ter ugotovila, da so bile odpravljene. Kar se tiče omenjenega video posnetka, ki ga spoštovani gospod Mesec navajate v vašem vprašanju, omenjeni video posnetek, ki ga je objavila avstralska nevladna organizacija, je bil objavljen v letu 2018 in govori o prevozu živali preko Indijskega oceana v države Bližnjega vzhoda. Niti Avstralija niti države Bližnjega vzhoda nimajo zakonodaje, ki bi bila primerljiva z zakonodajo, ki velja v Evropski uniji. Prav tako nimata razvitega nadzora nad transportom živali na način, kot je razvit v Evropski uniji. Iz naštetih dejstev je primerjava standardov o dobrobiti živali med prevozi živali iz Avstralije preko oceana do Bližnjega vzhoda, ko vožnje trajajo tudi nekaj tednov, s prevozom iz Luke Koper preko Sredozemskega morja ob izpolnjevanju predpisanih evropskih kriterijev nerealna. Take primerjave ne izvajajo tudi nevladne organizacije in jih tudi ne nadzorujejo inšpektorji Evropske komisije.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala vam za odgovor, ampak v bistvu vaš odgovor je pričakovan. Se pravi, vse je v redu, Evropska unija ima visoke standarde, do kršitev ne prihaja. Jaz sem dobil malo drugačne podatke. Prebral sem si zaključno poročilo revizije, ki jo je v Luki Koper med 16. aprilom 2018 in 20. aprilom 2018 opravljala Evropska komisija. Tam je ugotovila naslednje. V Evropski uniji imamo stroge regulacije, nadzor pa šepa. Nadzor šepa že na vstopu v pristanišče in pri cestnih prevozih. Kaj so tam ugotovili? Da večina transporterjev, ki pridejo, nimajo pravilno urejenih dnevnikov poti in posledice so vidne tudi na stanju živali. Od krav, ki so jih pripeljali v letu 2017, jih je poginilo že na cestnem prevozu kar 24, od ovac, ki so jih pripeljali leta 2017, jih je že na cestnem prevozu poginilo 18. Se pravi, že cestni prevoz terja davek. Potem pa pridemo do ladijskega prevoza. Tam je problem sledeč. Kar je Evropska komisija ugotovila, je, da ni bilo pravih preverjanj, kako delujejo prezračevalni sistemi na ladjah, alarmi, osvetljava in podobno. Zračenje so inšpektorji ocenili subjektivno. Če se je njim zdelo, da je bilo v redu, je bilo v redu, ni pa nihče šel zares preverjat, če ustreza standardom. In dalje. Kaj se na morju dogaja, ne ve nihče. Te ladje potujejo v Libanon, Sirijo, Egipt in tako dalje. Kar organizacije tam poročajo, je, da ni nobenih statistik o tem, koliko živali na morju pogine, z njimi ni nobene veterinarske oskrbe. Na sploh pa so ladje, ki vozijo – ni bila samo ta francoska problematična, ampak vseh 18, ki jih skozi Luko Koper pride, je več ali manj za to dejavnost neprimernih. Zato vas prosim za dopolnitev odgovora.
Gospa ministrica, beseda je ponovno vaša. Izvolite.
Hvala. Jaz tega, da do kršitev ne prihaja, v svojem odgovoru nisem podala. Povedala sem, da se nadzor konstantno izvaja, in tudi povedala sem, da so bile določene nepravilnosti, ugotovljene pri nadzoru, ki je potekal od aprila 2018, odpravljene. Se pravi, odprava teh nepravilnosti je bila potrjena v maju 2019. Kot rečeno, se izvajajo vse kontrole oziroma so standardi za izvajanje teh kontrol določeni v evropski uredbi 1/2005 Evropskega sveta in jih vse države članice skladno s to uredbo navajajo. Tako seveda tudi Slovenija. Slovenija kot država članica, ki mora to uredbo spoštovati, ta nadzor opravlja na začetku poti in o neskladjih mora poročati in tudi primerno ukrepati. Kar se tiče števila živali, statistike beležijo določeno število evtanaziranih in poginjenih živali, vendar je dejstvo, da število teh živali iz leta v leto tudi upada. Recimo konkretno od leta 2016 do 2018, če je bilo v letu 2016 168 poginulih živali, do leta 2018 pade statistika na 65, kar govori tudi v prid temu, da se ti nadzori redno vršijo in da se tudi ti standardi vendar zvišujejo. Dejstvo pa je, da tudi ta uredba, ki je predpisana enotno za vse države znotraj Evropske unije, se različno izvaja po posameznih državah. Zaradi tega namena sta bili oblikovani že dve delovni skupini, ki bi naj natančneje opredelili, na kakšen način je treba posamezne predpise izvajati. Pripravijo tudi mrežni dokument, ki bo dokončan do leta 2019, in iz tega določila bodo morali biti vneseni vsi predpisi tudi v nacionalne zakonodaje. Do konca leta 2019 tudi nacionalne zakonodaje povzemajo vsa določila.
Hvala, gospa ministrica. Gospod poslanec imate možnost za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Moja izvorna pobuda gospe ministrici je bila, da prepovemo ladijski prevoz živali, ker je po moji presoji, kar sem do sedaj o tem prebral, videl in tako naprej, to barbarsko. Ministrica ni pokazal volje, da se to zgodi. Zato predlagam, da razpravo o tem opravimo v Državnem zboru. Ministrica je več ali manj odgovarjala na ta del vprašanja, kaj se dogaja ob vstopu v pristanišče, se pravi v Luko Koper, kjer imamo slovensko veterinarsko inšpekcijo, ki svoje delo opravlja. Ampak ponavljam, te ladje, in to se ne dogaja samo na neki drugi strani sveta, v Indijskem oceanu, po Mediteranu plovejo tudi po 15 dni in več. Različne organizacije, ki so vršile kontrolo nad stanjem, so poročale, da so živali v teh prevozih izpostavljene zelo velikim stresom zaradi ladijskega prevoza, zaradi utrujenosti, zaradi vročinskih šokov, zaradi poškodb, ker nimajo veterinarske oskrbe, ki tudi ni predpisana na teh krovih, zato ker bolne ali oslabele živali pač niti ne morejo tam priti do pomoči. Zato na koncu niti ni nobenih statistik, kaj se z njimi zares na teh potovanjih sploh dogaja. Jaz predlagam, da v Državnem zboru o tem opravimo razpravo. Mislim, da je to popolnoma nepotrebno mučenje živali, ki je škodljivo tako njim kot tudi okolju. Ko se pogovarjamo o podnebnih spremembah je treba izpostaviti, da tukaj je ladijski prevoz velik problem, ki ga bomo morali nasloviti. Zadnjič je v javnost prišla informacija, da samo ena velika križarka izpusti toliko izpušnih plinov kot 22 milijonov avtomobilov. In z velikimi tovornimi ladjami to ni nič drugače. Zakaj je treba ovce ali breje telice voziti iz Luke Koper v Egipt, je pa pač vprašanje, na katerega ne znam odgovoriti. Mislim, da je to popolnoma nepotrebno in bi lahko to enostavno v dobrobit teh živali prepovedali. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vašem proceduralnem predlogu bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Ponovno se vračamo k gospe ministrici. Ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec ter minister za okolje in prostor gospod Simon Zajc bosta odgovorila na poslansko vprašanje gospoda Matjaža Nemca, vezano na akumulacijsko jezero Vogršček. Kdo želi prvi odgovarjati? Gospod minister, izvolite.
Hvala. Bom šel na hitro čez vse, kje je sedaj ta projekt trenutno. Izdelana in predana je projektna dokumentacija v fazi PGD, ki je bila tudi že racionalizirana in potrjena na Direkciji Republike Slovenije za vode. Izdelana, predana in potrjena je tudi investicijska dokumentacija, investicijski projekt. Vrednost investicije po investicijskem projektu znaša v tekočih cenah 10 milijonov 700 z DDV. Od tega bo MKGP sofinanciral izvedbo v višini 3 milijone 800. Realizacija projekta je predvidena v letih 2019–2021. V postopku potrjevanja je tudi vladno gradivo za povečanje izhodiščne vrednosti projekta, saj projekt na podlagi izdelanega investicijskega programa presega 20 % prvotno ocenjene vrednosti. Vložena je tudi vloga za pridobitev gradbenega dovoljenja na naše ministrstvo. Trenutno je stanje vloge takšno: po dopolnitvi vloge je projektant pridobil pozitivno mnenje upravljavcev gospodarske javne infrastrukture Telekoma, VO-KA, Elektra in Plinovodov. Pridobljeno je mnenje ZRSVN. V teku je dopolnitev vloge projektne dokumentacije za pridobitev mnenja Mestne občine Nova Gorica. V teku je dopolnitev za pridobitev mnenja Zavoda za ribištvo. In v teku je dopolnitev za pridobitev mnenja DRSV. V zaključni fazi je priprava razpisne dokumentacije. Na njeni podlagi bosta predvidoma konec meseca junija izvedeni javni naročili za gradnjo in nadzor z odložnim pogojem, da se izvajanje del lahko začne po pravnomočnosti gradbenega dovoljenja. Če bo javno naročilo uspešno izvedeno, brez pritožb na izbranega izvajalca, se pričakuje začetek gradnje v jeseni 2019, torej letos.
Hvala, gospod minister. Gospa ministrica, cele 3 minute in 7 sekund imate na razpolago. Izvolite.
Najlepša hvala. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano se, kot je bilo že povedano, v sanacijo pregrade Vogršček vključuje kot sofinancer v skupni višini 3,8 milijona evrov v dveh proračunskih letih. Torej 1,9 milijona evrov na letni ravni. Interes Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je, da se k sanaciji pregrade na akumulaciji Vogršček pristopi v najkrajšem možnem času, saj bodo s to sanacijo tudi izpolnjeni vsi pogoji za nemoteno delovanje namakalnega razvoda Vogršček. Z namakalnim razvodom, ki je sestavljen iz 16 namakalnih polj, upravlja izvajalec državne javne službe upravljanja vzdrževanja – Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Za letno upravljanje vzdrževanja namakalnega razvoda se preko odmere nadomestila za upravljanje in vzdrževanje državnih namakalnih sistemov v povprečju namenja okrog 65 tisoč evrov, kar zadostuje za redno vzdrževanje namakalnega razvoda, sredstev za investicijsko vzdrževanje pa ni na voljo. Zato so lokalne skupnosti, v katerih leži namakalni razvod Vogršček skupaj z ministrstvom 5. januarja 2018 podpisale pismo o nameri, s katerim se zavezujejo, da bodo namakalni razvod prevzele v last, upravljanje in vzdrževanje. Terminski načrt prenosa lastninske pravice upravljanja in vzdrževanja namakalnega razvoda na lokalne skupnosti pa sledi sanaciji pregrade na akumulaciji Vogršček. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je v letošnjem letu že sklicalo skupen sestanek z vsemi lokalnimi skupnostmi, kjer jim je bil predstavljen nov terminski načrt prenosa namakalnega razvoda na lokalne skupnosti. Dogovorjeno je bilo, da se k podpisu pogodbe pristopi takoj po začetku del na pregradi akumulacije Vogršček.
Hvala, gospa ministrica, za vaš odgovor. S tem prehajamo na poslansko vprašanje številka 8. Minister za okolje in prostor gospod Simon Zajc, čakajo vas v bistvu štiri poslanska vprašanja v paketu. Kot prvo je vprašanje gospe Violete Tomić, povezano na fracking v Petišovcih. Izvolite.
Vprašanje se je nanašalo na to, kako mislim kot minister za vedno ustaviti in ga prepovedati. Na tej točki lahko povem, da se to lahko prepove v Zakonu o varstvu okolja. Ta zakon bomo prihodnje leto prinesli v Državni zbor, se pravi ZVO-2. Takrat bo prostor, možnost za razpravo in odločitev o tem. Torej poslanci se boste lahko odločili, na podlagi dejstev, ali boste sprejeli odločitev, da se fracking prepove ali ne. Zakon bo pripravljen do prihodnjega leta.
Hvala, gospod minister. 9. vprašanje je od gospoda Dušana Šiška, vezano na Premogovnik Velenje. Izvolite.
Hvala še enkrat. Najprej mogoče pojasnilo, da se po Zakonu o rudarstvu, koncesija za izkoriščanje premoga podeli na podlagi rudarskega koncesijskega akta, ki ga izda Vlada na predlog ministra, pristojnega za rudarstvo. Ta koncesija se bo obnavljala in takrat, ko se bo obnavljala, je zelo pomembno po mojem mnenju, da se k sodelovanju pri podaljševanju te koncesije povabi tudi lokalno skupnost in se takrat doreče, da na podlagi ZVO, na podlagi katerega povzročitelj plača oziroma poskrbi za odpravo, za sanacijo in tudi mogoče za kakšno drugačno nadomestilo. Leto 2021 bo tisti čas, ko bo primerno, da se določi, ali bo Rudnik Velenje in na kakšen način, poskrbel za sanacijo svojega delovanja ali pa za kompenzacijo.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec Šiško, imate vprašanje za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani minister, poglejte. Moram povedati, da po mojih informacijah premogovnik ne spoštuje dogovorov do oškodovancev oziroma do Občine Šoštanj. Na primer, prezračevalni jašek iz premogovnika je v sami Občini Šoštanj. Prebivalci in obiskovalci Občine Šoštanj so zaradi slabega zraka in vonja ogorčeni. Zaradi smradu se je premogovnik obvezal, da bo prezračevanje izpeljal v sam dimnik termoelektrarne. Od tega je že nekaj let. Člane Slovenske nacionalne stranke Šoštanj zanima: Kdaj bo premogovnik uredil in izpolnil obljubljeno? Naj ob tej priložnosti dodam, da je bila Slovenska nacionalna stranka že v volilni kampanji leta 2008 proti izgradnji TEŠ 6, ker smo že takrat opozarjali, da premogovnik nima dovolj kapacitet za potrebe TEŠ 6 in da bo treba lignit uvažati iz tujine, iz Indonezije, a so se iz tega stališča takrat mnogi norčevali. Pa smo bili osmešeni tudi iz stranke, na katere listi je za čuda takrat kandidiral sam gospod Rotnik. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Težko odgovorim na to, kdaj bo Rudnik Velenje izpolnil svoje dolžnosti, ampak po zakonu mora povzročitelj poskrbeti za sanacijo, najprej pa za to, da odpravi negativne posledice, ki jih s svojim delovanjem povzročajo v okolju. Tako da v tem primeru ne gre za primere, kot jih poznamo, kjer mora naše ministrstvo potem sanirati, ampak je povzročitelj še vedno znan, deluje in on bo moral poskrbeti za to, da se te negativne posledice odpravijo. Bo pa pravi trenutek, če se po zdajšnji koncesijski pogodbi še ne da, v letu 2021.
Hvala za odgovor, gospod minister. Naslednje vprašanje, na katerega morate odgovoriti, je vprašanje gospoda Franca Kramarja, povezano s Triglavskim narodnim parkom. Izvolite.
Imam zdaj že drugič to vprašanje. V vmesnem času sem se jaz z župani še enkrat sestal, ker je prihajalo do različnih informacij, kaj so bili dogovorjeni s prejšnjim ministrom, kaj je res, kaj ni. Na tem sestanku smo sprejeli dogovor in sicer, da mi dostavijo v roku enega tedna njihov ključ, kako se bo 11. člen izvrševal. Mi imamo uredbo pripravljeno. Ko bodo oni to prinesli, bomo to v uredbo vnesli, dali uredbo v javno razpravo in potem uredbo sprejeli. Kjer se je pa zataknilo, je pa bilo kaj za nazaj. Baje so bile dane po mojih informacijah neke obljube. Jaz v tem trenutku ne morem nase naložiti, da bomo en milijon pa pol dali za nazaj, ker tega denarja trenutno ni. Če se bo na koncu leta izkazalo, da bo ta denar ostal ali pa, da bomo dodatnega iz MF dobili, to je potem drugo. Ne morem pa zdajle obljubiti nečesa, česar ne morem izvršiti, ker nimam sredstev v proračunu za to. Za naprej pa tako kot smo se dogovorili. Po tem ključu, ki ga bodo oni predlagali, se bo 11. člen začel izvrševati. Uredba je pripravljena, bo šla v javno razpravo. Ko bo le-ta končana, se moramo še medresorsko uskladiti. Ta dolžnost izvrševanja tega člena ne bo samo na MOP, tudi ostala ministrstva ga bodo morala izvrševati, ker gre za različne ukrepe, ki jih bo financirala. Bilo je potem še vprašanje glede sedeža. Sedež je bil res v občini Bled, v prostorih, ki so v lasti Republike Slovenije. Leta 2015 pa je bil odprt Informacijski center Bohinj v Stari Fužini, ki ga od leta 2017 skupaj upravljata TNP in Turizem Bohinj. Lahko gremo tudi v predstavitev tega sedeža v Bohinj – to bodo seveda dodatna sredstva. Meni se zdi bolj pomembno, da dajemo najprej sredstva v izvrševanje 11. člena. Ampak dobro, če bodo pritiski tako hudi, bomo šli mogoče tudi v to. S selitvijo sedeža v Bohinj ne bi prispevali k učinkovitosti upravljanja narodnega parka, bi pa zahtevali zdaj dodatna sredstva, ki pa, kot sem rekel, se mi zdi bolj smiselno, da jih namenimo v tisti prvi del odgovora.
Hvala, gospod minister. Ali je zahteva za dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod poslanec.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani gospod minister! Ja, drugič ja že to vprašanje. In še bo to vprašanje v tem zboru, glede na dejstvo, da se deset let nič ni premaknilo. Zakonska določba je. In ta zakonska določba daje lokalnemu prebivalstvu, živečemu v Triglavskemu narodnemu parku, pravice. In te pravice so jim kratene deset let. Imajo omejitve, imajo prepovedi, s tem živijo. Živijo v getu, iz katerega se nič ne premakne. Zato bom vztrajal, do konca bom vztrajal, da se začneta realizirati 10. in 11. člen. Merila so znana. 80 % od parkovne investicije v parkovni občini mora pokriti za vsako investicijo v parku država. To so merila, o katerih mislim, da ni treba razpravljati. Dejstvo pa je, da so me župani obvestili, da ste jim naročili, naj določijo merila, da so jih določili kljub dejstvu, da je nekdo pričakoval v ozadju, ki vodi že vseskozi to problematiko TNP in sedi na vašem ministrstvu, spoštovana sekretarka Markeževa, ki že vse leta kreira usodo lokalnemu prebivalstvu s takimi, rekel bi, ovinkastimi zadevami, ki nikakor ne peljejo do cilja. Jaz bom vztrajal pri 10. in 11. členu. Kar se sedeža tiče, prav tako trdo stojim na stališču, da se mora premakniti v občino z največjim številom prebivalstva, ker trenutno to izgleda kot briksenški škofje, vladajo na Bledu, ljudje pa živijo v Bohinju. V tem primeru se mora sedež parka premakniti. To, da so dobili informacijsko točko, informacijska točka je tudi v drugih parkovnih občinah, to je bilo samo zaradi adaptacije pogorele hiše in država jo je obnovila in je tam naredil točko TIC. Dejstvo pa je, da se sedež mora v prihodnosti premakniti v občino z največjim številom prebivalstva. Kar se pa tiče 10. in 11. člena, lepo prosim, gospod minister, da se to realizira. Jaz ne vem, koliko časa boste medresorsko usklajevali [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Časa več nimate na voljo. Gospod minister, izvolite.
Jaz bom zelo vesel, če mi boste izkazali podporo tudi na Ministrstvu za finance, od koder moramo že zdaj dobiti ta sredstva, če hočemo to letos reševati. Tako da v tem primeru lahko, ampak ta trenutek v proračunu našega ministrstva tega denarja nimamo in ga tudi ne moremo dati. Za naprej se pa strinjam. Zakon je treba izvajati. Mi smo se z župani dogovorili, da mi prinesejo ta ključ, so ga imeli že okvirno sestavljenega, ampak so prosili še za en teden, da se še dodatno nekaj uskladijo. Ko se bodo, se bom jaz dogovora, ki sem ga sklenil z njimi, držal. Bom pa seveda hvaležen za vašo podporo.
Hvala, gospod minister. Poslanec gospod Boštjan Koražija pa je postavil tudi vprašanje, ki je vezano na prostorski razvoj Republike Slovenije do leta 2050 in na poudarku statusa Ptuja v njem. Izvolite.
Hvala. Naše ministrstvo je na osnovi prihodnjih posvetovanj in strokovnih gradiv pripravilo osnutek strategije prostorskega razvoja Slovenija 2050, za katerega se bo začela javna obravnava predvidoma junija 2019 oziroma po pridobitvi mnenja o ustreznosti okoljskega poročila in bo trajala najmanj 60 dni. V tem času bomo organizirali številne predstavitve in posvete. Seveda bodo na vse te dogodke vabljeni tudi predstavniki ZOS, SOS in ZMOS. Strategija prostorskega razvoja Slovenije je temeljni prostorski strateški akt Republike Slovenije. Vsebuje pa vizijo prostorskega razvoja države, dolgoročne cilje in dolgoročni koncept prostorskega razvoja s prednostnimi nalogami in usmeritve za doseganje ciljev. Strategija podpira izboljšanje prostorske kohezije, ki je eden od treh temeljnih ciljev EU poleg gospodarske in socialne kohezije. Eden od ključnih elementov koncepta prostorskega razvoja za doseganje prostorske kohezije je policentrični urbani sistem, nadgrajen s širšimi mestnimi območji. V osnutku so Celje, Kranj, Novo mesto, Ptuj, Nova gorica, Murska Sobota, Slovenj Gradec in Velenje opredeljeni kot središča druge ravni, ker so prepoznani kot urbana naselja, ki imajo vsaj 15 tisoč prebivalcev. Potenciala je za razvoj storitev splošnega in splošnega gospodarskega pomena, potenciala za razvoj intermodalnih prometnih vozlišč mestnega in primestnega javnega potniškega prometa ter pomembno prispevajo k oskrbi prebivalcev v podeželskih gravitacijskih zaledjih. Skupaj s središči prve ravni, ta so pa tri, Koper, Ljubljana in Maribor, tvorijo najbolj urbanizirana območja v Sloveniji, ki so s svojimi funkcionalnimi zaledji povezana v širša mestna območja. Ta obsegajo ožja gravitacijska zaledja mestnih občin, središč prve in druge ravni, v katerih se usklajeno načrtuje razvoj stanovanj, javnega potniškega prometa, delovnih mest, javnih storitev in servisov teh zelenih sistemov. Strategija bo šla v kratkem v javno razpravo in trajala bo kar dolgo časa, tako da se v tem času lahko še dodatno dopolni oziroma obrazloži. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, želite dopolnitev? Izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Bom gospodu ministru prebral dva članka, ki ju je izdala STA, Slovenska tiskovna agencija: »Ptujski mestni svetniki so 3. junija 2019 na izredni seji od države soglasno zahtevali, da se mesto Ptuj v strategiji prostorskega razvoja Slovenije 2050, ki ga pripravlja Ministrstvo za okolje in prostor, opredeli kot samostojno središče nacionalnega pomena. Kot so na včerajšnji seji zahtevali svetniki, mora država enakovredno za vse mestne občine upoštevati izhodišča za modeliranje prostorskega razvoja, saj se je samo Ptuju znižal status glede na veljavno strategijo. Zahtevajo, da Ptuj ohrani status, ki ga je imel že v sedanji strategiji iz leta 2004. Drugi članek je pa tudi s strani STA. »Župani iz Spodnjega Podravja so na srečanju na Ptuju podprli zahtevo ptujskega mestnega sveta za ohranitev statusa Ptuja kot samostojnega središča nacionalnega pomena.« Prosim vas, da pač svoj odgovor, ki mi ga boste zdaj podali, zlasti v oziru na to, v kolikšni meri so bili in še tudi bodo upoštevani predlogi in pripombe, deležnikov s terena, še posebej s področja Spodnjega Podravja, so se tako občine kot kolegi župani Spodnjega Podravja, sedaj pa tudi mestni svetniki oziroma mestne svetnice Mestne občine Ptuj in ptujska županja Nuška Gajšek, vedno znova naslavljala oziroma naslavljali problematične točke, ki pa se kljub drugačnim obljubam bile v popravljeno verzijo strategije vključene zelo okrnjeno ali pa so izpadle. Kot ministra, pristojnega za pripravo strategije, vas prosim za zavezo, da bo mesto Ptuj v strategiji prostorskega razvoja do 2050 imelo status samostojnega središča nacionalnega pomena in da ne bo povezano v vsem z bližnjim Mariborom. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Jaz v tem trenutku ne bom nobene zaveze dejal. Kot sem rekel, strategija bo zdaj 60 dni v javni razpravi. V tem času se bo še prilagajala, spreminjala. Na koncu te javne razprave bomo videli, ali je to, kar si želi Ptuj s to strategijo, doseženo ali ne. Mislim, da bo. Smo pa, kot sem rekel, postavili zdaj tri prve stopnje in potem še okrog druge. Ptuj bo navezan na Maribor, kar je smiselno. Če pa se tekom priprave te strategije izkaže, da je bolj smiselno drugače, bomo šli v tisto smer, ki bo bolj smiselna in bolj pravilna. Mislim pa, da je pravilno, da damo še ta čas, da se v času, ko bo ta javna razprava, to dodobra razdela. Bi bilo pa to na tej točki, ko še nismo niti prišli do tega, zame mogoče malo neodgovorno kakršnekoli zaveze dajati.
Gospod minister, prislužili ste si postopkovni predlog. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani, hvala za besedo. Ptuj ima večstoletno tradicijo upravnega in ekonomskega središča širše regije. Politika želi v zadnjem času načrtno nekatere naloge pod krinko boljše organizacije iz Ptuja prinesti na sosednji Maribor, in sicer na različnih področjih organizacije kakor tudi pri načrtovanju infrastrukture. Zato predlagam, da v Državnem zboru opravimo širšo razpravo o problematiki priprave strategije prostorskega razvoja Republike Slovenije do leta 2050 v celoti. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Prehajamo na 12. poslansko vprašanje, ki je namenjeno ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu ter ministru za zdravje Alešu Šabedru. Postavila ga je mag. Meira Hot, povezano je z vpeljavo 5G omrežja in posledicami, okoljskimi, zdravstvenimi. Kateri od ministrov odgovarja prvi? Gospod minister za zdravje, izvolite.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanja. Spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Poskušal bom po vrsti odgovoriti. Odgovor na prvo vprašanje. Sistem 5G je v fazi razvoja, zato celostna ocena pozitivnih in pa negativnih strani vpeljave sistema v tem trenutku še ni mogoča. Pri oceni posledic vpeljave 5G omrežja bo Slovenija kot do sedaj sledila priporočilom navedenih mednarodnih strokovnih organizacij in pa priporočilom Evropske unije. Na drugo vprašanje je odgovor nekako tako. Neodvisna slovenska študija vpliva sistema 5G na zdravje ljudi zaenkrat še ni bila izvedena. Študije o vplivu neionizirajočih sevanj za zdravje so relevantne le, če zajemajo večje število eksperimentalnih in epidemioloških podatkov. Bolj kot samostojna nacionalna študija je smiselno, da se Slovenija vključi v mednarodne projekte. Kot država se aktivno vključujemo v mednarodni dialog glede izpostavljenosti v zvezi s sevanjem omrežij 5G. Predvidoma v septembru 2019 bo Inštitut za neionizirana sevanja v sodelovanju z Ministrstvom za zdravje, Upravo Republike Slovenije za varstvo pred sevanji, Ministrstvom za javno upravo in Fakulteto za elektrotehniko organiziral mednarodni posvet na najvišji strokovni ravni, ki bo uravnaval najnovejša spoznanja glede izpostavljenosti novim 5G tehnologijam. In pa odgovor na vaše tretje vprašanje. Na ravni Evropske unije je znanstveni odbor za nova zdravstvena tveganja nazadnje obravnaval izpostavljenost neionizirajočim sevanjem leta 2015. V svojem poročilu že takrat omenja v bistvu ta porajajoči sistem 5G. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Sedaj še minister za okolje. Izvolite.
Bom samo dodal, da ne bom ponavljal tega, kar je bilo že povedano. Mogoče samo to, da ima glede na primerjavo z Evropsko unijo Slovenija desetkrat strožjo omejitev kot večina držav EU. Zato bodo morale biti antene 5G, če bodo pri nas postavljene, oddaljene od prebivalcev cirka 20 metrov, medtem ko je v večini držav EU ta oddaljenost nekje 2,4 metra. Našemu ministrstvu niso poznane raziskave na nivoju EU v tej smeri. Sicer so na spletnih straneh dostopne različne raziskave, to je res, ki dokazujejo škodljivost ali pa tudi neškodljivost 5G omrežja. Sprejemljivost takih raziskav je vprašljiva, zato bomo na našem ministrstvu počakali na verodostojne zaključke raziskav, ki bodo sprejeti s strani Evropske komisije ter kot taki veljavni potem na celotnem področju Evropske unije.
Hvala obema ministroma. Gospa poslanka pa želi imeti dopolnitev. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovana ministra! Po mojem mnenju oziroma po mnenju znanstvenikov bo definitivno z uvedbo tehnologije pete generacije mobilnega omrežja prišlo do povečanega in gostejšega horizontalnega elektromagnetnega sevanja. Ne glede na strožje smernice v Sloveniji je de facto dejstvo, da bo povečano število in da se temu sevanju, ki bo povzročeno, v bistvu ne bomo moli izogniti, kajti namestitev oddajnikov se načrtuje celo v šolah, trgovinah, bolnišnicah. Torej, pametni domovi, doma bomo izpostavljeni povečanemu sevanju, zunaj bomo izpostavljeni povečanemu sevanju, ne vemo pa sploh, kakšne so sploh posledice. Po smernicah EVROPAEM leta 2016 navaja, da elektromagnetno sevanje predstavlja nevarnost za nastanek nekaterih vrst raka, Alzheimerjeve bolezni, neplodnosti pri moških, nevarnosti v okolju lahko pomenijo okvare DNA, torej vodi v rakava obolenja, predčasno staranje, motnje v presnovi, motnje spanja, motnje v možganskem metabolizmu glukoze, nastanek stresnih proteinov, to je številne bolezni. In vseeno mislim, da javnost morda ni seznanjena, da je kar 230 znanstvenikov iz 41 držav podpisalo peticijo, ki svari pred nevarnostmi visokofrekvenčnega elektromagnetnega sevanja brezžične tehnologije 5G. Poznavalci opozarjajo, da nameščanje predstavlja povečanje sevanje za splošno prebivalstvo. Tudi Svetovna zdravstvena organizacija že od leta 2011 brezžično sevanje uvršča med potencialno rakotvorno. Seveda nismo sami po sebi proti uvedbi 5G. Gre pa za to, da je v tem trenutku še veliko neznank in da prave neodvisne raziskave na nivoju Evropske unije sploh ni bilo. Tudi odgovor Evropske komisije na zadevno peticijo sem prebrala, in je nekako splošne narave, ne zagotavlja, da bo izvedena dejanska neodvisna študija. Zato apeliram, da se vseeno tudi v Sloveniji izvede neodvisna raziskava.
Hvala, gospa poslanka. Gledam, kako se ministra pogajata, kdo bo odgovoril prvi. Kdo želi odgovoriti? Nihče ne želi odgovorit [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, to ni apel, poslanka ima pravico zahtevati dopolnitev odgovora. Vprašala je, če ste razumeli kot apel, to je bila zahteva za dopolnitev odgovora. Prosim.
Če sem vas prav razumel, apelirate na nas, da zato, ker Evropska unija ne bo delala raziskave, da jo mi naredimo. Ali ne? Bomo razmislili, ne morem zdaj reči.
Dobili ste razmislek. S tem prehajamo na vprašanja 13, 14, 15, ki so vsa namenjena ministru za zdravje. Kot prvo, gospod minister, odgovarjate na vprašanje gospoda Janija Prednika, vezano na poklicne bolezni v Sloveniji. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Podlaga za sprejetje pravilnika o poklicnih boleznih je 68. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Po mnenju pravne stroke je potrebno pogoje in postopek ugotavljanja poklicnih bolezni vsaj v ključnih elementih urediti na ravni zakona in ne le na ravni podzakonskega akta. Prej citirani zakon je torej v tem delu v bistvu podnominiran. Ureditev navedene tematike zgolj v podzakonskem aktu pa bila v nasprotju s pravili hierarhije pravnih aktov. Ministrstvo za zdravje bo zato v Predlog zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, v nadaljevanju ZZVZZ-1, vneslo nekaj osnovnih členov o postopku in pogojih na področju ugotavljanja poklicnih bolezni. Predlog pravilnika o poklicnih boleznih je sicer iz vsebinskega vidika že pripravljen in je bil tudi že predstavljen Ekonomsko-socialnem svetu. Predlog predpisuje način ugotavljanja in potrjevanja poklicnih bolezni, poenoti vstop v sistem in vstopne dokumente za začetek postopka, določa plačnika postopkov, ugotavljanje in potrjevanje poklicne bolezni ter pogoje, ob katerih se bolezen šteje za poklicno bolezen. Ministrstvo za zdravje bo seveda v pravilniku o poklicnih boleznih ohranilo tudi rešitve, ki so bile, kot je bilo že povedano, usklajene s širokim krogom deležnikov, razen s predstavniki delodajalcev, ker so tudi ti zahtevali, da se pred njegovim sprejetjem spremeni tudi zakonodajna ureditev, predvsem na področju regresivnih zahtevkov zoper delodajalce, ter omejitev višine odškodninske odgovornosti delodajalcu. Tako pravilnik o poklicnih bolezni pa tudi ZZVZZ-1 sta uvrščena v normativni program dela Vlade za leto 2019. Hvala.
Hvala, gospod minister, za vaš odgovor. Imate tudi vprašanje gospoda Vojka Starovića, ki je vezano na problematiko družinskih zdravnikov. Izvolite.
Hvala za besedo. Poskušal bom odgovoriti z nekoliko bolj ažurnimi podatki, ker je vprašanje od prejšnje seje, od takrat se je že veliko stvari zgodilo. Vlada Republike Slovenije in Ministrstvo za zdravje sta s sprejetjem aneksa 1 k Splošnemu dogovoru za pogodbeno leto 2019 naredila pomemben korak k reševanju problematike družinske medicine oziroma pri vzpostavitvi boljših pogojev dela. Družinski zdravniki in pediatri na primarni ravni lahko odklonijo opredeljevanje novih oseb, ko dosežejo obremenitev tisoč 895 glavarinskih količnikov. Obstoječi timi z visoko glavarino nad tisoč 895 glavarinskih količnikov na podlagi tega aneksa svojih opredeljenih oseb ne bodo izpisovali, bodo pa le-te spodbujale k izbiri osebnega zdravnika v timih, kjer je glavarina nižja. Ministrstvo za zdravje skupaj z vsemi deležniki, torej z Zavodom zdravstvenega zavarovanja Slovenije, Zdravniško zbornico Slovenije in pa z Združenjem zdravstvenih zavodov že pripravila tudi ukrepe za administrativno razbremenitev družinskih zdravnikov. Prav tako pa je ministrstvo imenovalo delovno skupino, ki že tudi deluje, za pripravo sprememb obračunskega modela v družinski medicini in pediatriji, ki bo opredeljen v aneksu številka dva k splošnemu dogovoru. Kar se tiče delovanja zdravstvenih domov, je res, da nekateri delujejo normalno, drugi pa imajo težave, to vidimo tudi na kadrovskem in na finančnem področju. Res je tudi, da v Sloveniji obstaja razlika glede obremenjenosti zdravnikov po posameznih regijah oziroma tako imenovanih območnih enotah Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Zdravniki, zlasti predvsem mladi niso zainteresirani za delo na nekaterih ruralnih območjih, prav tako pa niso zainteresirani za delo na področju družinske medicine. Na ministrstvu bomo vsekakor sprejeli ukrepe, ki bodo mlade zdravnike in pa tudi zdravnike, ki so že v sistemu, spodbudili k sprejemanju služb tudi na podeželju. Poudariti pa moram, da ministrstvo ni ne ustanovitelj zdravstvenih domov, ga ne upravlja in ne postavlja svetov zavodov ter vodstev zdravstvenih domov. Odgovornost vodstva zdravstvenih domov je, da zagotovi dodatne time in pridobi dodatne kadre oziroma poskrbi za ustrezno plačilo obstoječih zaradi dodatnih obremenitev. Moram pa tukaj poudariti, da je za financiranje za dodatne time denar, je na voljo v sklopu splošnega dogovora za leto 2019. Ministrstvo ne razmišlja o spremembi zakonodaje v smeri povečanja pristojnosti ministrstva v zvezi z zdravstvenimi domovi, bo pa v naslednjih letih pripravljena tudi mreža javne zdravstvene službe, na podlagi katere bodo zdravstveni programi in pa zdravstvene storitve načrtovani na bolj sistematičen način z vidika dostopnosti in pa spreminjajočih se potreb prebivalstva, kakovosti in pa varne zdravstvene oskrbe ter seveda nacionalne rabe virov. Hvala.
Hvala lepa. Želite postaviti zahtevo za dopolnitev? Ne. Potem nadaljujemo. Minister za zdravje bo odgovoril na ustno poslansko vprašanje Sama Bevka v zvezi z ukrepi preprečevanja bolnišničnih okužb. Minister, izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Bolnišnične okužbe so eden večjih javnozdravstvenih problemov. Po podatkih Svetovne zdravstvene organizacije pridobi eden od desetih pacientov okužbo med samim procesom zdravljenja. Vzporedno narašča tudi problem odpornosti na bakterije proti antibiotikom. V letu 2017 je bila v Sloveniji izvedena že tretja presečna raziskava o okužbah v bolnišnicah, ocenjena prevalenca, torej pojavnost bolnišničnih okužb v Sloveniji, je bila v letu 2017 6,5 %, leta 2011 6,4 %, v enotah intenzivne terapije se je že nekoliko znižala iz 35,7 na 32,6 %. V Sloveniji področje bolnišničnih okužb oziroma okužb, povezanih z zdravstvom, ureja Zakon o nalezljivih boleznih. Ta določa, da morajo imeti vsi izvajalci zdravstvene dejavnosti program preprečevanja in obvladovanja okužb, povezanih z zdravstvom. Upravne nadzore nad izvajanjem zakona izvaja zdravstveni inšpektorat. Strokovne nadzore svetovanja nad izvajanjem programa pa izvajata dve nacionalni komisiji, in sicer Nacionalna komisija za preprečevanje in obvladovanje bolnišničnih okužb, od leta 2005 pa tudi Komisija z smiselno rabo protimikrobnih zdravil. Ti nadzori so pokazali nezadostno število zdravstvenih delavcev za obvladovanje bolnišničnih okužb glede na posteljne kapacitete v slovenskih bolnišnicah in pomanjkanje enoposteljnih sob za tako imenovano izolacijo pacientov. V Sloveniji smo uvedli tudi dva pomembna kazalnika kakovosti s področja preprečevanja bolnišničnih okužb, in sicer za okužbe z bakterijo MRSA in pa higieno rok. Oba kazalnika se v bolnišnicah spremljata ločeno, glede na splošne oddelke in pa oddelke intenzivne terapije, in pravzaprav pomembno prispevata k izboljšanju preprečevanja in obvladovanja bolnišničnih okužb in bosta še naprej temelj za načrtovanje morebitnih izboljšav. Za letošnje leto načrtujemo v sodelovanju z Infekcijsko kliniko ponovno izvajanje izobraževanja za opazovalce higiene rok, obnovitveno za opazovalce iz bolnišnic in vzpostavitveno za predstavnike iz primarnega zdravstvenega varstva in socialnih zdravstvenih zavodov. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Bevk želi postaviti dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Hvala lepa, gospod minister, za vaš odgovor. Na problem bolnišničnih okužb sem začel opozarjati že leta 2001 in potem redno, vse do danes. Nisem vedel, da je bila leta 2017 izvedena že tretja nacionalna raziskava, prva 2001, druga 2011 in tretja 2017. To je velik problem, na letni ravni bolnišnične okužbe terjajo nekajkrat več življenj, kot vse prometne nesreče z smrtnim izidom. Ko sem ministra dr. Kebra vprašal, ali drži podatek, da zaradi bolnišničnih okužb umre na leto 400 do 600 pacientov, temu podatku ni oporekal. Bi vas prosil, gospod minister, če lahko, če veste, seveda, pa če ima medicinska stroka v Sloveniji ta podatek: Koliko pacientov v bolnišnicah umre dejansko zaradi bolnišničnih okužb? Prej ste povedali podatek glede prevalence, glede na raziskavo 2011 se je ta odstotek res samo malo povišal, iz 6,4, leta 2017 na 6,5 % bolnikov, ki so bili okuženi z bolnišnično okužbo. Pričakoval bi trend v nasprotni smeri, zato bi bilo potrebno bolj opozarjati zdravstveno osebje, zdravnike, medicinske sestre, da se poslužujejo preventivnih ukrepov, to je pa predvsem razkuževanje rok, kar je najcenejši ukrep za preprečevanje bolnišničnih okužb. Bi pa citiral še en podatek iz Medicinskih razgledov, ki pravi, da je bil v enotah za intenzivno nego odstotek bolnišničnih okužb 35,7 %, kar je zelo zelo veliko in mislim, da je na tem mestu treba narediti še mnogo mnogo več, kot je bilo storjenega do sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, želite še kaj dodati k svojemu odgovoru? Izvolite.
Hvala za besedo. Kot ste ugotovil sami in tudi kot se na ministrstvu zavedamo, je to eden od večjih problemov. Trenutno ne razpolagam s podatki, koliko smrti je pravzaprav posledica bolnišničnih okužb, tako da bomo te podatke tudi pridobili. Želel bi pa povedati še en podatek, ki je tudi javno dostopen. Svetovna zdravstvena organizacija je ocenila, da stroški odpravljanja posledic bolnišničnih okužb pomenijo približno 15 % stroškov poslovanja bolnišnic, tako da je tudi tukaj velik problem, s katerim se srečujejo tudi v drugih državah. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, na prvi krog. Prva bo v tem krogu postavila ustno poslansko vprašanje poslanka Eva Irgl, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer, ki pa je odsotna. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Meni je zelo žal, da ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ni danes, da bi lahko odgovorila na to zelo pomembno vprašanje. V petek 14. junija je namreč potekel rok, v katerem smo bili dogovorjeni, da bo sprejet Zakon o popravi krivic zaradi napačnega tolmačenja zakona v zvezi s sprejemanjem dveh različnih dodatkov v primeru slepih in slabovidnih. Naj samo na kratko povem, kaj se je do sedaj dogajalo. Rečeno jim je bilo namreč, da lahko prejemajo le en dodatek, leta 2012 pa je sodišče odločilo, da se dodatka ne izključujeta in da lahko prejemajo oba dodatka in da so center za socialno delo in ministrstvo naredili napako, in to res veliko napako, ki jo je potrebno odpraviti. Prvič sem se s starši slepih in slabovidnih otrok srečala 20. decembra 2018, ko so protestirali pred Državnim zborom. Takrat jih nihče ni slišal in tudi nihče jih ni želel sprejeti. Jaz sem bila edina, ki sem to storila. Potem sem na podlagi tega razgovora 14. februarja 2019 tudi sklicala nujno sejo komisije, na kateri sta bila potem sprejeta soglasno dva sklepa, in sicer da državno odvetništvo nemudoma prekine vse postopke izvršb v postopkih zoper starše glede omenjene zadeve, in drugič, da Vlada takoj oziroma najkasneje v roku štirih mesecev – jaz sem sicer želela, da je to storjeno takoj, ampak smo se potem nekako odločili za to, da bo zadeva res izpeljana – z dopolnitvijo in ureditvijo ustrezne zakonodaje popravi krivice, ki so bile povzročene zaradi napačnega tolmačenja zakona, na kar opozarja tudi Varuh človekovih pravic. Zato me, spoštovana ministrica, in upam, da mi boste na naslednji seji tudi ustno odgovorili, zanima: Zakaj se še vedno, kljub temu da je bilo jasno ugotovljeno, da je bila storjena napaka, da so ministrstvo in centri za socialno delo storili napake, kljub temu da je bil izglasovan sklep na Komisiji za človekove pravice, zakaj se še vedno vodi postopke pred sodišči zoper starše slepih in slabovidnih otrok? In drugič. Na Odmevih ste, spoštovana gospa ministrica, povedali, da bo zadeva rešena v roku, kot je bil dogovorjen na Komisiji za peticije, človekove pravice in enake možnosti. Ta rok je, spoštovana ministrica, potekel. Zanima me: Kdaj točno bo zakon pripravljen? Kdaj bodo dejansko odpravljene krivice tem ljudem? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Vaša zahteva bo uvrščena na naslednjo sejo. Sedaj pa nadaljujemo. Poslanka Iva Dimic bo postavila ustno poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju ter ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Spoštovana oba ministra! V zadnjih letih se iz Slovenije izseljuje veliko delovno aktivnih ljudi, med katerimi je največ ekonomskih migrantov. Številni so tudi primeri selitev zaradi drugih razlogov – šolanje, študij, strokovno izpopolnjevanje, raziskovalna dejavnost, tudi družinski razlogi in podobno. Te osebe pri odhodu iz Slovenije ohranijo stalno prebivališče v Republiki Sloveniji z namenom, da se po določenem času vrnejo. Vse pogostejši pa so primeri, da upravne enote za te državljane po uradni dolžnosti uvedejo postopek ugotavljanja prebivališča. Če ugotovijo, da na naslovu stalnega prebivališča dejansko ne živijo, jih po izvedenem upravnem postopku preprosto izbrišejo iz registra prebivalcev. Posledično to pomeni, da v Republiki Sloveniji ostanejo brez stalnega in brez začasnega prebivališča ter tudi brez vseh pravic, ki so vezane na stalno prebivališče, to so socialno varstveni prejemki, zdravstveno zavarovanje študentov in tako naprej. Do kategorije državljanov Republike Slovenije brez prebivališča v Republiki Sloveniji je prišlo po uveljavitvi Zakona o prijavi prebivališča, ki se je začel uporabljati 13. avgusta 2017. Po nam znanih podatkih je brez prebivališča ostalo nekaj tisoč ljudi, ki praviloma niti ne vedo, da jim je bilo prebivališče odvzeto, saj se je upravna odločba vročila preko e-portala. Zakon o prijavi prebivališča 1 pozna institut zakonitega prebivališča, to je naslov občine ali centra za socialno delo, kamor bi bilo potrebno prijaviti osebo, za katero je bilo v postopku ugotovljeno, da ne prebiva več na naslovu, kjer je bila prijavljena. Po naših podatkih tega instituta upravne enote v večini primerov ne upoštevajo. Spoštovana ministra, sprašujem vaju: Ali je institut zakonitega prebivališča, ki ga je uvedel novi Zakon o prijavi prebivališča (ZPPreb 1), v praksi uveljavljen tako, kot je bil zasnovan? Koliko postopkov ugotavljanja bivališč je bilo uvedenih po uradni dolžnosti? Koliko oseb je bilo zaradi tega izbrisanih iz registra prebivalcev? Hvala.
Hvala lepa. Predlagam, da najprej odgovori minister Poklukar. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana gospa poslanka, uvodoma pojasnjujem, da Zakon o prijavi prebivališča v petem odstavku 10. člena določa prijavno obveznost začasnega naslova v tujini za državljane in tujce z dovoljenjem za stalno prebivanje, ki ima stalno prebivališče v Republiki Sloveniji in se začasno naselijo v tujini za več kot 90 dni zaradi študija, dela in podobnih razlogov. Začasni naslov v tujini mora posameznih izvesti najkasneje v 15 dneh od naselitve, spremembo začasnega naslova v tujini pa najpozneje v 15 dneh od spremembe. Nov zakon je postopek prijave približal posameznikom, s tem, ko omogoča, da se začasni naslov v tujini lahko prijavi tudi pred naselitvijo v tujini, če v prijavi navede datum naselitve. Prijava velja za obdobje do 4 let in se po poteku lahko obnovi. V primeru evidentirane prijave začasnega prebivanja v tujini ohranitev stalnega prebivališča na naslovu v Republiki Sloveniji praviloma ni sporna in v praksi ne predstavlja razlogov za uvedbo ugotovitvenega postopka po uradni dolžnosti. V zvezi s prenehanja prebivališča na prijavnem naslovu pojasnjujem, da le-ta predstavlja skrajni ukrep in zgolj pod pogoji, ki jih določa zakon, torej upravna enota v postopku ugotavljanja prebivališča ne more ugotoviti, kje posameznik stalno prebiva in tudi ne more prijaviti zakonskega prebivališča. V ugotovitvenem postopku se namreč najprej ugotavlja, na katerem naslovu posameznik dejansko stalno prebiva. Če se v postopku ugotovi, da se je posameznik odselil z območja Republike Slovenije, se posamezniku odjavi stalno prebivališče in vpiše stani naslov v tujini, če je upravni enoti znan, oziroma država, v katero se je odselil, če upravni enoti naslov v tujini ni znan. Prijava stalnega prebivališča na podlagi odločbe v postopku se lahko izvede na naslovu v tujini, lahko pa se izvede zgolj do nivoja države prebivanja, brez vpisa popolnega naslova v tujini. Če naslova, na katerem posameznik dejansko prebiva v Republiki Sloveniji, ni mogoče ugotoviti, se ugotavlja območje občine v Republiki Sloveniji, kjer se nahaja posameznik. V tem primeru se posamezniku zagotovi prijava zakonskega prebivališča na naslov občine ali centra za socialno delo. Zgolj v primeru, ko upravna enota v ugotovitvenem postopku ne more ugotoviti, kje posameznik stalno prebiva in mu hkrati tudi ne more določiti zakonskega prebivališča, posameznik ne izpolnjuje pogojev za prijavo zakonskega prebivališča, posamezniku v registru stalnega prebivalstva na podlagi dokončne odločbe preneha prijava stalnega prebivališča. Ob tem je potrebno poudariti, da do takšnih situacij pri posameznikih, ki svojo prijavno obveznost dosledno izvedejo sami, ne more priti.
Hvala lepa. Še beseda ministru Medvedu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana poslanka, jaz bi vam v tem kratkem času, ki mi je še odmerjen, morda postregel z najnovejšimi podatki. Prizadevni kolegi in kolegice so jih po upravnih enotah zbrali minulo soboto in nedeljo. Od 1. januarja letos do 31. maja letos je bilo prijav za ugotavljanje 4 tisoč 465. Te prijave oziroma vloge lahko vlagajo različni vlagatelj iz razločnih razlogov. Od teh omenjenih 4 tisoč 465 vlog je bilo 209 končanih z odločbo o vpisu zakonitega prebivališča, v tem primeru gre za slovenske državljane, ki živijo v Republiki Sloveniji, nimajo stalnega ali začasnega prebivališča, ampak so, na primer, nastanjeni ali v domovih, ali so osebe na prestajanju zaporne kazni, so v programih zaščite žrtev ali v varnih hišah in podobno. In 356 je bilo odločb o prenehanju naslova stalnega prebivališča. Pa tudi to ne pomeni zdaj, da so ti državljani in državljanke izbrisani. Bodisi da so se izselili iz Slovenije pa niso v zakonsko predpisanem roku obvestili upravne enote, da so se odselili, rok je zakonsko določen, ali se na kakršenkoli način niso odzvali na pozive upravnih enot. Pa tudi to ne pomeni seveda, da so ostali brez zakonitega prebivališča, kot je povedal že pred mano kolega. Ugotovi se, v največji večini primerov tako tu je, ugotovi se naslov njihovega dejanskega prebivanja, tudi če prebivajo v tujini, naj gre za ekonomske migrante ali morda za študente, mlade raziskovalce. Seveda ni mogoče, da bi kar izginili in se ne bi dalo ugotoviti, tudi če ni niso prijavili svojega odhoda v tujino, da se ne bi moglo ugotoviti, kje prebivajo, in da se temu ustrezno uredi tudi njihov status. Po vseh teh podatkih sodimo, da razmere vsekakor niso tako apokaliptične, kot ste jih na začetku opisali, da ne gre za pogoste primere izbrisa in pa seveda predvsem so tudi sami tisti, ki odhajajo v tujino, odgovorni po zakonu, da ustrezno obvestijo upravne enote.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda, gospod Poklukar, vi ste prebrali to, kar sem tudi sama navajala, kako je Zakon o prijavi prebivališča zasnovan in kaj mora zajemati. Povesem pravilno sva oba ugotovila, vendar težava je v tem, da prihaja do različnih praks. In tudi če je en izbrisan, je to lahko apokaliptično, ali pa neapokaliptično, ampak jaz mislim, da morajo, tudi če je en izbrisan, pa jaz imam podatke, da ni samo eden, da je to resna težava, da se je zakon sprejemal tako, da enostavno določeni ljudje, mogoče tudi zaradi špekulantskih namenov, enostavno nimajo prebivališča in potem enostavno proti taki osebi, ki je izbrisana iz registra, ni mogoče začeti ne pravdnega in ne izvršilnega postopka, saj je prebivališče dolžnika ena izmed obveznih identifikatorjev osebe. Kljub vsemu bi želel vseeno, jaz sem vam povedala, za kakšne primere prihaja, vidva sta ugotovila stanje, se zahvaljujem za številke, kaj se dogaja in kakšne so te številke. Pa vendarle me vseeno zanima, ne moremo reči to ni apokaliptično, s tem v Sloveniji nimamo težav. Imamo težave, zato sem tudi postavila poslansko vprašanje. In me zanima: Kakšne ukrepe bosta, gospoda ministra, za to sprejela, da se tako, milo rečeno, bizarno stanje odpravi? Tudi če gre za enega, pa jaz imam podatke, da jih je več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Poklukar, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka. Res je. zakon je zato, da se ga ne izigrava, pa vendar je treba navesti nekaj številk tudi z moje strani. V obdobju od 1. 1. 2016 do 31. 12. 2018 je bilo na upravnih enotah uvedenih 21 tisoč 56 postopkov ugotavljanja stalnega prebivališča, od katerih je bilo 772 postopkov končanih z odločbo o vpisu zakonskega prebivališča, 3 tisoč 164 postopkov pa z odločbo o prenehanju naslova stalnega prebivališča. Ko ste rekli, kaj narediti, z ministrom za javno upravo se o teh zadevah tudi temeljito pogovarjava. Pravzaprav tukaj ne želimo, da bi prišlo do kakršnegakoli izbrisa, do kakršnihkoli napačnih evidentiranj teh ljudi, vendar vsak državljan, ki odhaja v tujino, mora poskrbeti za, oziroma tudi če je v Republiki Sloveniji drugje prijavljen, za registracijo začasnega prebivališča. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Medved, želite še vi dodati kaj k odgovoru? Izvolite.
Hvala lepa. Tako kot je omenil minister, obe ministrstvi tesno sodelujeta na tem področju. To so zelo zahtevni postopki in na upravnih enotah te postopke vodijo dejansko najbolj kvalificirani uslužbenci, ki so seveda tudi pod zelo močnim nadzorom tako Ministrstva za javno upravo kot tudi Ministrstva za notranje zadeve. Da bi prihajalo zdaj do napak, niti nimamo podatkov, ali je morda kakšna nedoslednost v samem zakonu, da do tega, kot omenjate, pa tudi, če je en sam izbrisan, prihaja, to je seveda treba ugotoviti. Jaz vem, da v primerih, ko so upravne enote dolžne prijavljati bivališče na naslovih občin ali centrov za socialno delo, to tudi dosledno počnejo. Vem tudi, da kljub temu, da je bilo na začetku v zvezi s tem nekaj nejasnosti in so se nekatere občine tega tudi branile, da ta proces teče in da tukaj vsaj po informacijah, ki jih imamo, ne beležimo kakšnih večjih problemov. Kot rečeno, sta pa obe ministrstvi v tesnem stiku na tem področju in morebitne nedoslednosti tudi v sami zakonodaji bomo tudi ustrezno prilagodili.
Hvala lepa. Gospa poslanka ima besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, da se opravi splošna razprava. Predvsem zato, ker poglejte, očitno stvari ne delujejo, očitno se oba ministra povezujeta, vendar je mogoče potreba pogledati še po kakšnemu drugemu ministrstvu, ki dejansko ima težave na tem področju, tukaj mislim tudi Ministrstvo za pravosodje, Ministrstvo za delo, družino, kjer prihaja največ do takih nevročenih odločb, ki bi jih moral državljan Republike Slovenije seveda prevzemati. Zato mislim, da je potrebno tukaj narediti splošno razpravo, na katerem področju je potrebno zakon popraviti, da do takih izgredov ne bo prišlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Poslanec Primož Siter bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer, ki pa je odsotna. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Z Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti so nedavno na Vlado poslali v obravnavo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialno varstvenih prejemkih. Med predvidenimi ukrepi iz tega predloga je tudi ukinitev dodatka za delovno aktivnost, ki ga prejemajo delovno aktivni prejemniki socialne pomoči. Kot je razvidno iz obrazložitve, bo ukinitev dodatka za delovno aktivnost predvsem pomenila, da se bo socialna pomoč znižala kar 18 tisoč 975 upravičencem, od tega 8 tisoč 117 otrokom. Poleg tega bo 4 tisoč 149 oseb ostalo brez socialne pomoči, od tega skoraj tisoč 800 otrok. Ukinitev dodatka za delovno aktivnost torej pomeni, da družine oziroma samske osebe, ki so upravičene do denarne socialne pomoči v nižji ali enaki višini, kot je dodatek za delovno aktivnost, do denarne socialne pomoči sploh ne bodo upravičene. O samem dodatku takole. Institut dodatka je sicer po zakonski dikciji namenjen motivaciji in spodbujanju posameznikov za delo, ampak realnost pa v bistvu pravi, da gre tukaj za na eni strani da ali ne možnost plačevanja položnic, torej pri tistih najbolj socialno ogroženih, da ne govorim sploh o komponenti poceni izkoriščanja ranljive delovne skupine. Seveda ministrstvo vse to opravičuje s tem, da ti aktivni pridobivajo izkušnje, da osebnostno rastejo in tako naprej, ampak dejstvo ostaja, da je z dodatkom, ki ga želijo ukiniti, sedaj nekaj hudo narobe. Ministrici zato naslavljam z nekaterimi vprašanji, za katere bom prosil, da na njih odgovori ustno na naslednji seji. Najprej me zanima: Kako ministrica pojasni, da gre za dodatek za delovno aktivnost, ki pa ga prejemajo osebe, ki niso delovno aktivne? Prosim torej za jasno stališče, ali so ti ljudje delovno aktivni ali ne. Po mnenju ministrstva naj bi ta dodatek povzročal past neaktivnosti, zato sprašujem: Kako lahko dodatek za aktivnost povzroča neaktivnost? Ministrstvo pravi, da sta denarna socialna pomoč in dodatek za delovno aktivnost previsoka oziroma preblizu minimalni plači. Zato sprašujem: Ali ministrstvo zagovarja, da je minimalna plača prenizka? Ta znaša 667 evrov neto, pa še to po zaslugi Levice, če bi bilo v skladu z željo ministrstva, bi bila ta bržkone še nižja. Zato torej ponovno: Kakšno je stališče ministrstva in ministrice do višine minimalne plače? Hvala lepa.
Hvala lepa. Tudi vaš predlog bo uvrščen na naslednjo sejo. Tam boste dobili tudi ustni odgovor. Naslednji pa bo postavil ustno poslansko vprašanje poslanec Igor Peček, in sicer ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister Simon Zajc, po Uredbi o zavarovanih prostoživečih vrstah iz leta 2004 se šakal uvršča med zavarovane domorodne vrste. S to uredbo so za zavarovane prostoživeče živalske vrste predpisana pravila ravnanja, poseben varstveni režim ter ukrepi varstva in pa smernice za ohranitev. Od leta 2014 pa je šakal uvrščen tudi na seznam lovnih vrst. Obravnavata ga torej dva vzporedna prepisa, njuno navzkrižje pa trenutno onemogoča ustrezno trajnostno upravljanje s populacijo. Trenutno stanje populacije šakala v Sloveniji naj bi bilo okoli 400 živali, število pa se v zadnjih letih zelo hitro povečuje. Na razširjenost in populacijsko gostoto bi po oceni Lovske zveze lahko vplivali z ustreznim upravljanjem, ki ga pa za to morajo nasloviti oziroma določiti pristojne inštitucije. Šakala najdemo praktično povsod po celotnem področju Republike Slovenije, tako na Krasu, Primorskem, na Gorenjskem so opažanja o pojavljanju šakala tako na nižinskem območju kot tudi v gričevnatem svetu in ob vse večjih problemih, ki jih povzroča, vse bolj pogoste. V zadnjem času so pogosti obiskovalci predelov višje ležečih kmetij in manjših naselij ob vznožju Kamniško-Savinjskih Alp, ob vznožju Krvavca, Šenturške gore, Komende. Vpliva na številčnost srnjadi in na njeno starostno sestavo, saj so skupine srnjadi manjše, zmanjšuje pa se tudi delež mlade srnjadi. Zaskrbljujoče pa je tudi dejstvo, da se pojavlja v bližini vasi oziroma kar v vaseh in ogroža živali na paši, izjema niso niti drobnica niti manjše mlade govedi. Ker je tudi prenašalec parazitov in številnih vrst bolezni, ki jih prej nismo poznali, bi se morali njegovega naraščajočega števila lotiti resno v vseh pomenih besede, ne le v obliki opazovalnega monitoringa. V zvezi z navedenim me, spoštovani minister, zanima: Kakšni so načrti na Ministrstvu za okolje in prostor v zvezi z velikim porastom šakalov v zadnjih letih? Ali je načrtovan izbris šakala s seznama zavarovanih vrst in kaj bi sledilo v tem primeru? Kateri splošni pogoji morajo biti izpolnjeni za to, da lahko govorimo izrednem odstrelu? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Šakal je po Direktivi o habitatih uvrščen v prilogo 5, kar pomeni, da je v interesu skupnosti, ampak da pa lahko z njim upravljamo oziroma da za njegov odvzem lahko veljajo ukrepi upravljanja, kar pomeni, da se ga lahko da tudi med lovno žival. V tem trenutku imamo zunaj spremembo uredbe, ki ravno to predvideva, torej črtanje iz zavarovanih vrst. Namreč, po oceni, ki jo je naredil Zavod za varstvo narave, je stanje populacije takšno, da ni ogroženo. Ko pridemo do tega, da se črta iz zavarovanih vrst, to pomeni, da se bo z njim upravljalo kot z ostalimi živalmi, kar pomeni, da se naredi 10-letne načrte in pa vsakoletne načrte. V vsakem primeru pa je z njim treba upravljat tako, da ne postane ogrožena vrsta. Glede vprašanja o pogojih za poseganje v populacijo zavarovanih vrst, bi vam pa prebral, in sicer izjeme so opredeljene v 7. členu Uredbe o zavarovanju prostoživečih živalskih vrst. Poseg je možen, če ni druge zadovoljive možnosti in ta ravnanja ne škodujejo ohranitvi ugodnega stanja populacije, in sicer zaradi zagotavljanja koristi varstva živalskih in rastlinskih vrst in ohranjanja habitatnih tipov, preprečitve resne škode, zlasti na posevkih, živini, gozdovih, ribiških območjih in vodi ter drugem premoženju, zagotavljanje zdravja in varnosti ljudi, vključno z zračno varnostjo ali zaradi drugih nujnih razlogov prevladovanja javne koristi, ki je lahko tudi socialna ali gospodarska, in zaradi koristnih posledic bistvenega pomena za okolje, doseljevanja ali ponovnega naseljevanja živali, vključno z gojenjem za namene doseljevanja ali ponovnega naseljevanja, selektivnega in omejenega ujetja, opremljanja z oznakami ter oddajniki ali posega, ki lahko povzroči poškodovanje ali odvzem živali za namene raziskovanja, selektivnega in omejenega ujetja ali odvzem živali za namene izobraževanja ali selektivnega in omejenega odvzema živali iz narave, pod strogo nadzorovanimi pogoji in v omejenem številu. Pa še za nazaj, javna razprava, sprememba uredbe, se zaključi 12. julija.
Hvala lepa. Naslednji bo ustno poslansko vprašanje postavil mag. Branko Grims, in sicer ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Situacija na naši južni meji je seveda problem, ki presega samo meje Republike Slovenije. Ravno včeraj so Nemci v svojih medijih objavili oceno, da še vedno prihaja v Nemčijo vsak dan po 500 ilegalnih migrantov oziroma azilantov in da od tega najmanj dve tretjini zanesljivo prideta po balkanski poti. To je 350 ljudi po balkanski poti na dan. Najbrž je vsem jasno, da morajo iti preko Republike Slovenije. Del jih torej očitno neopaženo uide čez, drugi del, vsi vemo, gre na tisto, čemur jaz pravim, največja industrija v Sloveniji, da se enostavno kar pokliče policijo, se reče, tukaj smo, zdaj pa, če jih prestrežejo, tako ali drugače, zahtevajo azil, preden steče postopek, se zlorabi tisti čas, ki je na razpolago, in odidejo naprej. Tudi po uvedbi postopka, se praviloma postopek konča neuspešno oziroma se ga prekine zaradi odhoda, lahko bi rekli temu tudi kar pobega azilantov naprej. Kdo to zlorablja? Zlorabljajo azilanti, ki prihajajo oziroma ilegalni migranti. Prihajajo iz držav, kjer niti slučajno ni nobene vojne, tako da tistih pravljic o ubogih beguncih danes res nihče več noče niti poslušat več. Prihajajo v glavnem iz Alžirije, Maroka in tako naprej. Skratka, zlorabe so dnevne. In te zlorabe zelo veliko stanejo, stanejo slovenske davkoplačevalce. Zato zmanjkuje denarja za vse, od pokojnin, do šole, do zdravstva, do vsega, kar seveda normalno država zagotavlja svojim državljankam in državljanom. Najbolj sporno pri tem je, da država ob tem še financira tiste nevladne organizacije, ki pri tem aktivno pomagajo. Kriminal je kriminal, tudi če se skriva za visokodonečimi besedami o humanitarnosti, tako je tudi mnenje javnega tožilstva. Torej gre za vprašanje: Kdaj in kako se bo vendarle ukrepalo proti tem nevladnikom, ki pomagajo pri vdoru ilegalnih migrantov na ozemlje Republike Slovenije in jim pomagajo potem pri zavlačevanju postopkov, kar vsi plačujemo? Kdaj se bo te nehalo financirati? Kaj pomeni, da na vladni spletni strani še vedno piše, da odlično sodelujejo s PIC in Mirovnim inštitutom, prav ti pa sta na čelu tistih, na LBTQP ideologiji utemeljenih nevladnih organizacij, ki so aktivno vpletene v nezakonite posle, se pravi v ilegalni šverc migrantov v Slovenijo?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec, za vprašanje. V zvezi z delovanjem nevladnih organizacij pri pomoči migrantov je policija v letu 2018 zaznala aktivnejšo vlogo nevladne organizacije PIC v najavah ilegalnih pribežnikov. Predstavniki nevladne organizacije so sporočali policiji lokacije nezakonitih prehodov meje migrantov, po elektronski pošti pošiljali njihove poimenske sezname in druge okoliščine, na primer, da so med njimi izrazili namero za pridobitev mednarodne zaščite, da so osebe v slabem zdravstvenem stanju in tako naprej. Iz razgovorov z migranti je bilo ugotovljeno, da naj bi bil predstavnik nevladne organizacije migrante usmerjal, kam in kako naj potujejo, jim razdeljeval letake v angleškem jeziku z navodili in jih poučeval, kako ravnati v policijskih in drugih postopkih. V zvezi z aktivno vlogo oziroma z opisanim ravnanjem nevladne organizacije, je policija podala poročilo po desetem odstavku 148. člena Zakona o kazenskem postopku na pristojno okrožno državno tožilstvo, ki dopolnitve od policije ni zahtevalo. V drugem primeru je policijska uprava v konkretnem primeru zaprosila okrožno državno tožilstvo za mnenje o morebitnem obstoju suma storitve kaznivega dejanja. Mnenje okrožnega državnega tožilstva je bilo, da v konkretnem primer ne gre za obstoj suma storitve kaznivega dejanja, temveč gre za pripravljalna dejanja po 308. členu Kazenskega zakonika, ki niso kazniva. V nadaljevanju je policija na Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije podala zaprosilo za opredelitev in mnenje o zakonitosti ravnanja nevladne organizacije oziroma ali bi lahko šlo v omenjenih primerih za uradno pregonljiva kazniva dejanja po petem odstavku 308. člena Kazenskega zakonika. Vrhovno državno tožilstvo Republike Slovenije se je opredelilo, da v opisanih primerih ne gre za kaznivo dejanje in soglašalo z mnenjem okrožnega državnega tožilstva. V svojem mnenju je izpostavilo možnost obstoja kaznivega dejanja pod določenimi pogoji v primerih, ko ne gre za humanitarno dejavnost, temveč je cilj premoženjska korist. Moram povedati, spoštovani gospod poslanec, da Ministrstvo za notranje zadeve sodeluje s 17 nevladnimi organizacijami, ki nam pomagajo na različnih področjih, tudi vloga PIC je informativno in pravno svetovanje v postopkih pri mednarodni zaščiti. Moram povedati, da številne nevladne organizacije izredno kvalitetno in kakovostno pomagajo kriminalistom in policiji pri preprečevanju zlorabe žrtev, kot so ženske, otroci. Pravzaprav kar nekaj njihovih praks in znanj, predvsem znanj je tistih, ki jih policija nima, je še kako dobrodošla. Moram povedati, da vsako nezakonito ravnanje, ki ga bo policija pri svojem delu, tudi z nevladnimi organizacijami, dobila oziroma da bo pravzaprav šlo za nezakonite prakse, bo policija tudi procesirala. Hvala.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Celo zgodbo je treba gledati kot celoto. Vlada Republike Slovenije je zdajle dala že dvakrat popolnoma napačen signal ilegalnim migrantom. Prvi je bil podpis Marakeškega globalnega sporazuma o urejenih, varnih in zakonitih migracijah in drugi je bil storjen prejšnji teden, ko je Vlada spremenila odlok in s seznama varnih držav umaknila Turčijo. To v praksi pomeni, da se tja načeloma prosilce za azil oziroma tiste, ki pridejo ilegalno v Slovenijo, ne vrača več. To je tudi odstop od mednarodno usklajene politike Evropske unije, saj je dogovor leta 2016 med Evropsko unijo in Turčijo temeljil prav na tem, da se Turčija opredeli kot varna država, kamor se lahko brez problema vrnejo migranti. To mimogrede ne vpliva na izjemno pravico tistih migrantov, ki lahko dokažejo, da jim grozi kakršnokoli nasilje oziroma da so življenjsko ogroženi ali eksistenčno ogroženi v državi, od koder prihaja. Samo velja to seveda kot izjema ne pa kot pravilo, zaradi tega to vpliva na hitrost postopkov. In zdaj gre tukaj še za tretji signal. Tretji signal je pa vprašanje odnosa do teh nevladnih organizacij. Sosednje države, na primer Italija, so tukaj že v veliki meri naredile red, da ostalih sploh ne naštevam. V Sloveniji je žal situacija ravno obratna in se še vedno neomejeno financira te nevladne organizacije, po drugi strani se nanje sklicuje, ko gre za postopke. Toda treba je nekaj vedeti, te postopke plačujemo slovenski davkoplačevalci. Vse to zavlačevanje, vsa ta množičnost stane, strahovito veliko stane vse nas.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Moram povedati, da slovenska policija na naši šengenski meji, na meji z Republiko Hrvaško vsakodnevno prilagaja ukrepe v zvezi z ilegalnimi prehodi. Res je in strinjam se, da prihaja v Republiki Sloveniji do zlorabe azilnega sistema, vendar to ni samo problem Republike Slovenije, ampak številnih držav članic. Upam, da se bo po konstituiranju evropskih institucij ta proces, ki je nekoliko zastal, tudi premaknil z mrtve točke. Jaz verjamem, da bomo pri tem tudi uspešni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Seveda predlagam, da o tem opravi Državni zbor razpravo. Kajti kaj pomaga, tako kot je zdaj navedel gospod minister, da bodo svoje delo poprijele novoizvoljene evropske institucije, če je Slovenija pravkar enostransko samovoljno odstopila od skupaj usklajene politike, in to na tako občutljivem območju, kot je vprašanje ilegalnih migracij. Ta sporazum med EU in Turčijo je leta 2016 prekinil tisti masovni največji tok, ki smo mu bili takrat priče. In vsako tako soliranje, vse to politiko, tisto dogovorjeno politiko, ogrozi. Tukaj tudi nikakor ni brez greha Evropska unija. Marsikatera napaka, marsikaj, kar se je zgodilo, je bilo napačno. Vsa zgodba z ilegalnimi migracijami je v resnici nezakonita, ker če bi se spoštovalo mednarodne sporazume in pa zakonodajo nacionalnih držav članic Evropske unije, se nič od tega, kar se je zgodilo, ne bi moglo zgoditi. Toda, ko se je enkrat reševalo nastalo situacijo, je bil ta sporazum nekaj, kar je dalo rezultate. In od tega je zdaj Slovenija odstopila in še huje Slovenija je članica šengna. Ali veste, da kar naredi Slovenija, zavezuje in vpliva na celotno šengensko območje. Zato ni težko uganiti, kaj bo posledica, posledica bo ekstremno škodljiva. Zato je ta poteza Vlade tako škodljiva. Posledica bo lahko, da se bo še dodatno okrepil pritisk za izločitev Slovenije iz šengenskega območja, ker tam se pač pričakuje usklajeno delo, sporazumno delo, ker poteza enega vpliva na vse ostale. Zaradi tega bi o celotni tej problematiki, o vprašanju slovenske zunanje politike na tem področju, vprašanju varnostne politike, vprašanju notranje politike, vprašanju zaščite naše meje in uspehov pri tem, ki so že doslej močno okrnili tisto šengensko članstvo Slovenije, ki smo mu bili v preteklosti priča, veste, da smo lahko šli čez mejo kadarkoli in kakorkoli in ni bilo praktično nobenega problema več, zdaj so se stvari že bistveno spremenile in se vedno znova podaljšujejo. Vse to se bo še poslabšalo. Poslabšalo se bo zaradi teh napačnih potez Vlade, ki dajejo napačen signal. Nobena od naših severnih sosed ni pristopila k Marakešu. Slovenija je, pod vlado Marjana Šarca. Nobena od naših sosed ni Turčije dala s seznama varnih držav, Slovenija je to storila. Edina. Kar je seveda popolnoma zgrešen, napačen signal. Slovenija s tem postaja v očeh ilegalnih migrantov, ki, verjemite, sem v svoji invaziji zelo dobro organiziran, obljubljena država, ciljna država. In to seveda otežuje delo naši policiji, na katero se sklicuje. Jaz verjamem, da vojska in policija imata skrajen napor in delata s skrajnim naporom. Ampak tudi Vlada mora [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Poslanec Jani Ivanuša bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, ministri in ministrica, vsi ostali prisotni v dvorani, lep pozdrav! Uvodoma, pri mojem vprašanju ministrici za infrastrukturo bom pač povedal, da je to poslansko vprašanje že bilo z strani ormoške poslanke postavljeno, vendar je tema občutljiva, zato vprašanje ponavljamo, saj z našega konca Slovenija, od koder prihajamo trije poslanci, bomo to vprašanje nenehno postavljali ministrici. Sprašujem ministrico: Kako potekajo delovne aktivnosti nadaljevanja glavne ceste G1-2 Hajdina–Ormož? Prebivalci Spodnjega Podravja si za to cestno povezavo prizadevamo že 20 let. Delno enotno dovoljenje za prvi odsek te ceste Ormož–Gorišnica je bilo izdano 22. 2. 2007. Gradbena dela so se na tem odseku dvakrat začela in obakrat končala zaradi stečaja gradbenih podjetij, najprej Vegrada in nato še Primorja. Investitor te ceste je DARS. Zaradi gradnje te ceste, ki bi morala zaključena biti že leta 2013, se pri konstrukciji železniške proge Pragersko–Hodoš do kraja Mihovci, to je na sedanji glavni cesti Ormož–Ptuj, ni naredilo zunajnivojskega križanja, kar je sedaj v nasprotju z zakonodajo. Lansko leto je bil ponovno izveden razpis za dokončanje gradnje premostitvenega objekta viadukt Sejanca in jeseni lani se je ta gradnja ponovno začela. Celotna cestna povezava Ormož–Hajdina je dolga približno 22 kilometrov in je razdeljena na tri odseke. Za prvi odsek Ormož–Gorišnica je bilo izdano gradbeno dovoljenje leta 2007 in je še veljavno. Za drugi del, Gorišnica–Markovci, pa naj bi gradbeno dovoljenje bilo v fazi pridobivanja. Več kot pet hiš na tem območju so porušili in družine preselili že pred desetimi leti. Porabljenega je bilo tudi ogromno denarja. Tretji odsek Markovci–Hajdina pa je treba še umestiti v prostor. Na to temo vsak mesec potekajo sestanki na občini Markovci. Ministrico sprašujem: Kako potekajo gradbena dela na viaduktu Sejanca? Kdaj bodo zaključena? Kdaj bo razpis za gradnjo prvega odseka Ormož–Gorišnica? Obljubljen je bil namreč konec leta 2018. Kdaj bo pridobljeno gradbeno dovoljenje za drugi del, to je Gorišnica–Markovci? Kako potekajo aktivnosti glede umestitve tretjega dela Markovci–Videm pri Ptuju? To je novo. Kakšni so dogovori z Občino Videm pri Ptuju, ki je pred kratkim začela pogojevati izgradnjo omenjene ceste? Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj pa dajem besedo gospe ministrici. Izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanec, na vsaki seji dobim vprašanje, povezano z določeno cesto ali pa določenim odsekom, ampak samo zaradi vprašanja investicija ne bo tekla nič hitreje. In verjetno tudi danes v celoti z mojim odgovorom ne boste zadovoljni, ker točne konkretne datume, za vse, kar ste navedli, težko povem. Dejstvo je, da so postopki, preden pridemo do gradbenega dovoljenja v naši državi, kar dolgotrajni. Vam bom pa povedala, v kakšni fazi ta projekt, o katerem me sprašujete, danes je. In res je, da so se s to cestno povezavo veliko ukvarjali že v preteklosti oziroma že zelo dolgo. Drugo dejstvo pa je, da so se v zadnjih letih določene stvari le nekaj pospešile. Kot ste tudi sami ugotovili, DARS je investitor na tej cesti in lahko reče, da so se gradbene aktivnosti na tem delu, kjer je prostorski načrt sprejet, mestoma že začele, na odseku od Ptuja do Ormoža pa poteka zelo zahtevno prostorsko umeščanje. In o vseh teh aktivnostih je obveščeno tudi lokalno okolje. V tem trenutku DARS kot investitor na odseku od Ormoža do Markovcev dokončuje izdelavo manjkajoče projektne dokumentacije, pridobiva manjkajoče zemljišča, gradi viadukt Sejanca, pridobljena ima upravna dovoljenja, končana je prestavitev daljnovoda. Zaradi dodatnih zahtev Ministrstva za okolje in prostor po izdelavi dodatnih okoljski preveritev in pridobitev okoljevarstvenih soglasij, se bo po oceni DARS pričetek gradnja odseka Markovci–Gorišnica–Ormož zamaknil vsaj za 6 do 8 mesecev glede na predhodne plane. Vendar pa Ministrstvo za infrastrukturo na žalost, ali pa kakorkoli rečemo, nima možnosti vpliva na hitrejše izvajanje teh postopkov. Odsek novonačrtovane cestne povezave Ptuj–Markovci je v fazi umeščanje cestne trase v prostor. Priprava predmetnega državnega prostorskega načrta je trenutno v fazi iskanja novih možnih variant poteka načrtovanje ceste. Izdelovalci idejnih rešitev, študije variant, predinvesticijske zasnove in okoljskega poročila so bili na podlagi javnega razpisa, ki ga je pripravil DARS, izbrani konec aprila 2019 in so že pričeli z delom. Ministrstvo za infrastrukturo kot pobudnik priprave DPN, DARS pa kot investitor in Ministrstvo za okolje in prostor kot pripravljavec DPN, smo skupaj pripravili osnutek časovnega načrta, ki zajema izvedbo vseh potrebnih korakov skladno z Zakonom o urejanju prostora. Glavne aktivnosti so načrtovane nekako takole: do konca julija 2019 pridobitev, dopolnitev smernic nosilcev urejanja prostora; do aprila 2020 priprava nabora variant za vrednotenje, kar pomeni načrtovanje nove variante in optimizacije obstoječih predstavitev in usklajevanje nabora variant znotraj medresorske delovne skupine ter izvedba delavnic, priprava končnega nabora variant za vrednotenje; do decembra 2020 izdelava študije variant predinvesticijske zasnove in okoljskega poročila z vsemi potrebnimi strokovni podlagami ter izvedba delavnic na terenu, dopolnitev študije variant, predinvesticijske zasnove ter strokovnih podlag po pridobitvi pripomb občin, javnosti in nosilcev urejanja prostora; potrditev študije variant oziroma predinvesticijske zasnove do maja 2021; javna razgrnitev študije variant, predinvesticijske zasnove in okoljskega poročila junij 2021; dopolnitev študije variant predinvesticijske zasnove in okoljskega poročila po javni razgrnitvi. In kot že omenjeno, o vsem tem je obveščeno tudi lokalno okolje. Postopki so mogoče daljši, kot bi si vsi mi želeli, ampak kot sem že povedala, kot ministrica za infrastrukturo nimam vpliva na vse to. Sva se pa z ministrom za okolje in prostor večkrat ukvarjala s problematiko priprave vseh teh dokumentov in kot je rekel danes tudi predsedniki Vlade, bo verjetno treba najti neke zakonske rešitve, ki bi vse te stvari pohitrile.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, saj tole bo pa prav, kar ste povedali. Če bi res pri šestih do osmih mesecih ostalo vse skupaj, da se zamika, bi človek še potrpel, ampak verjamem, da temu ne bo tako, kajti te stvari se že [[…]]že ta cesta bi morala biti zgrajena ne vem kdaj, že od 2013 bi se morali voziti po njej. Ne vem, imam občutek, da si mi tam na tistem koncu Slovenije nismo enaki z osrednjim delom Slovenije, da smo neki drugorazredni državljani, tako se nas vsaj tretira na gospodarski ravni in tudi na tej cestni povezavi. Izredno me moti to, da se to tako dolgo vleče, trpi pa vse. Jaz osebno se vozim dve uri iz Ormoža. Kakšna je to logika, da se moram dve uri vsak dan voziti, mi ne gre v glavo. Rabim eno uro do avtoceste na dan. Če bi to bil nek skladen vseslovenski razvoj, kar sicer [[…]]No, to bi še rad povedal, da ko slišim študija, resolucija in strategija, takrat meni ti lasje, kolikor jih še imam, gor skočijo, ker to vem, ker se takoj zavleče. To je tak izgovor. Bi pa rekel tako, gospa ministrica, prejšnji minister je bil malo bolj naklonjen temu našemu delu, bilo je bistveno več pozitivnih premikov, zdaj pa imam občutek, ko ste vi ministrica postali, pa temu ni ravno tako. Žal, se bojim, da zavirate, imam tak občutek, da se vse skupaj malo bolj ohlaja, ta zgodba. Vem, da je tukaj tretja razvojna os, pa, ne daj bože, da bi kdo razumel, da sem kaj proti temu. Skladen razvoj – po vsej Sloveniji bi moral biti enakovreden in enakopraven. Vam bom pa povedal, ker ste vi rekli, da ste obvestili civilno iniciativo oziroma okolje, prebivalce, jaz ne vem, za konec meseca se pričakujejo zapore na tej testi, potem boste videli, kaj bodo ljudje rekli. Toliko. Ne bi si želel tega, vendar temu bo tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec, jaz sem povedala, kako postopki tečejo. Nobena zapora teh postopkov na žalost ne bo pohitrila. Jaz sem ministrica osem mesecev, lahko rečem, da z veliko intenzivnostjo izvajamo infrastrukturne objekte. Pač imamo stvari v naši državi zastavljene tako, kot jih imamo. Jaz ne morem mimo tega, da vsi ti dokumenti, ki sem jih naštela, so pač potrebni za vašo cesto, za cesto na Dolenjskem in za cesto na Primorskem. In če pogledate en velik infrastrukturni projekt na Primorskem, je trajalo skoraj 20 let, da smo ga začeli. Nikoli pa ne bom stala pred vami in obljubljala nekaj, kar se ne da speljati. Tako da jaz lepo prosim, pozivam ljudi na tistem območju, apeliram in povem, da sama zapora ceste stvari nikakor ne more pohitriti. Kot sem že povedala, je predsednik Vlade danes sicer na en drug, ravno tako infrastrukturni, energetski infrastrukturni projekt dal neko zavezo, da bomo pogledali, kaj se v okoljski zakonodaji da narediti, da bi stvari tekle hitreje, več kot toliko, da tako rekoč štirinajstdnevno naši državni sekretarji sedijo skupaj in gledajo projekt za projektom, se pač ne da narediti. Mimo zakonodaje pa mene ne boste slišali, da bi naredila eno samo stvar, pa tudi ceste na Štajerskem ne.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, samo še en stavek bom prej povedal. V glavnem, zapora konec meseca bo, in sicer enostavno zato, ker imajo ljudje poln kufer vsega. Se pač obljublja državljanska nepokorščina. Mogoče se bo vseeno malo pospešila zgodba, če ne drugače. Nisem pa rekel, da bi morali vi zdaj kršiti kakšen zakon ali pa kaj, tega pa jaz tudi nisem zahteval, daleč od tega. V glavnem, tudi osebno se bom pridružil tej državljanski nepokorščini, ker je enostavno treba ljudem dati podporo. Bi pa širšo razpravo na to temo, saj pravilnik to dopušča, toliko da se to opravi, da se, saj ni samo naša cesta, problem je skladen, enakopraven in korekten razvoj cele Slovenije. V skladu z 246. členom prosim za splošno razpravo v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Poslanec Jani Prednik bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za zdravje Alešu Šabedru. Izvolite.
Spoštovani minister za zdravje, spoštovani vsi ostali prisotni, ministri, kolegice in kolegi! Krizo pomanjkanja družinskih zdravnikov v Sloveniji uspešno in postopoma rešujemo. Stanje se sicer umirja, a se v določenih zdravstvenih domovih še vedno soočajo s pomanjkanjem družinskih zdravnikov. Določeni zdravstveni domovi krizo poskušajo rešiti tudi z zaposlovanjem zdravnikov iz tujine. Konkretno Zdravstveni dom Nazarje čaka, če bo ministrstvo za zdravje odobrilo zaposlitev dveh zdravnic, specialistk za družinsko medicino, iz Bosne in Hercegovine. Zato vas, gospod minister, na kratko sprašujem: Ali je komisija, ki odloča o primernosti zaposlovanja zdravnikov iz drugih držav že začela z delom? Kdaj lahko pričakujemo prve odločitve s strani te komisije? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Poslanke in poslanci! Najprej bi želel izpostaviti, da na Ministrstvu za zdravje z namenom zagotovitve čimprejšnje izvedbe postopkov priznanja poklicne kvalifikacije urejamo tudi odpravo administrativnih bremen v internih aktih ministrstva, tako da bomo te postopke tudi pohitrili oziroma da bi omogočili s tem čimprejšnje delovanje komisije. Komisija lahko predlaga priznanje poklicne kvalifikacije ali pa dopolnilne pogoje, in sicer prilagoditveno obdobje do 12 mesecev in/ali preizkus strokovne usposobljenosti. Šele ko tuj zdravnik izpolni pogoj za priznanje poklicne kvalifikacije, lahko v Republiki Sloveniji pridobi dovoljenje za samostojno opravljanje zdravniške službe. Ker ste me pa konkretno vprašali za Zdravstveni dom Nazarje, sem zjutraj še pridobil podatke, kakšno je trenutno stanje. V Zdravstvenem domu Nazarje so v dogovoru z dvema tujima zdravnicama, kot ste sami povedali, 12. 6. letos je bil izdan sklep o plačilu stroškov komisije v višini 234 evrov, tako za eno kot drugo zdravnico, tako da čakamo to plačilo, da bodo šli postopki naprej. Plačilo teh postopkov je različno urejeno, nekje zdravniki, ki zaprosijo za delo, nekje zdravstveni domovi sami. Pa bi mogoče še podal nekaj drugih informacij. Še dve zdravnici iz tujine se prav tako dogovarjata za delo v Sloveniji, in sicer z Zdravstvenim domom Novo mesto. Tukaj pa imamo, za eno zdravnico je bilo 13. 6. prav tako izdan sklep o plačilu stroškov, za drugo zdravnico pa je bil 22. 5. izdan poziv k dopolnitvi vloge. Tukaj ima predlagatelj 30-dnevni rok, da dopolni vlogo. Tukaj rok poteče 24. 6. In potem imamo še peti primer zdravnika za Zdravstveni dom Žalec. Tukaj je bil pa 23. 5. izdan poziv k opredelitvi zahtevka na predpisanem obrazcu, tako da čakamo tukaj, da pošljejo jasen zahtevek s strani Zdravstvenega doma Žalec. Po mojem vedenju je teh 5 zdravnikov. Postopki pa pravzaprav tečejo, so pa v različnih fazah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec je z odgovorom zadovoljen. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje poslanka Alenka Jeraj, prav tako ministru za zdravje Alešu Šabedru. Izvolite.
Hvala za besedo. Minister lep pozdrav! Mene zanimajo podatki iz obdobja prejšnje vlade sicer, prejšnje ministrice Kolarjeve, obdobje 2014 do 2018: Koliko in katere svetovalce je Ministrstvo za zdravje zaposlovalo v obdobju 2014–2018 oziroma pogodbeno z njimi sodelovalo? Moj poslanski kolega je že leta 2017 ali 2018 gospo Kolarjevo vprašal o tem in takrat dobil odgovor, da je s podjemno pogodbo, ki je bila sklenjena do vključno 31. 12. 2017, določila obveznosti podjemnika, to je bil takrat prof. dr. Dušan Keber, za vodenje delovne skupine za pripravo predloga novega zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, vsebinska pomoč in tako naprej. Takrat je bilo rečeno, da bo ta njegov prispevek stal državo okoli 14 tisoč evrov. Kasneje pa smo pridobili oziroma so bili tudi objavljeni podatki, da so bile te številke tudi višje. In me zanima: Za koliko in zakaj je bil dr. Keber pogodbeno vezan z ministrstvom? Koliko sredstev smo namenili tudi za vse druge svetovalce, ki so morebiti v tem obdobju bili angažirani s strani ministrstva za pripravo raznih zakonov ali česa drugega? Ali je bil potem od tega tudi kakšen učinek? Kolikor vem so bile res narejene smernice, potem pa se dejansko zakona ni spreminjalo. Ali je dr. Keber pripravil kaj takega, kar je bilo potem dejansko uporabno ali plačujemo nekaj, kar potem ostane v predalih?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za vprašanje, gospa poslanka. Ministrstvo za zdravje je imelo v obdobju 2014–2018 sklenjene svetovalne pogodbe z različnimi zunanjimi izvajalci oziroma strokovnjaki posameznih strok, ki pokrivajo tudi posamezna specifična področja. Vse te sklenjene svetovalne pogodbe v obdobju 2014–2018 znašajo v skupni vrednosti 84 tisoč 833,86 evra. Res pa je, da tukaj govorimo samo izključno o svetovalnih pogodbah. Jaz imam pripravljen tukaj tudi seznam, ki je na dveh straneh različnih izvajalcev, vendar je teh pogodb, ki niso svetovalne pogodbe na ministrstvu bistveno več. Pripravljen imam seznam teh tako imenovanih svetovalnih pogodb, kjer ni omenjenega gospoda v seznamu. Lahko pa seveda vam predložimo tudi vse ostale pogodbe, ki jih je ministrstvo sklenilo z zunanjimi izvajalci v tem navedenem obdobju 2014–2018. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Če imate to pripravljeno, bi jaz prosila, saj mogoče bi bilo lažje, če bi dala pisno vprašanje, ampak v bistvu sem hotela dr. Kebra. Torej to ni bila svetovalna pogodba, ampak neka druga pogodba. Očitno je takih pogodb še več, tako da bi vas prosila, da mi potem te podatke tudi posredujete ali pisno, lahko si tudi zdajle izmenjava. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Je potreben še kakšen dodatni odgovor, minister? Če je, izvolite.
Spoštovana poslanka, zdaj lahko predložim seznam teh tako imenovanih svetovalnih pogodb, za ostale pogodbe, ki so bile pa na ministrstvu sklenjene v tem obdobju, jih bomo pa pripravili in vam jih seveda posredovali. Prav, hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Poslanec Boris Doblekar bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek ter ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministra, jaz sem že pred časom prav tako spraševal za isti problem, isto problematiko, ki je zelo zelo pereča, vendar se od takrat pa do danes v bistvu ni premaknilo nič. Moje poslansko vprašanje se konkretno nanaša na to medresorsko sodelovanje, na postopke umeščanja določene ceste oziroma trase v prostor. Vidimo, da se zelo rado zaplete pri postopkih, in sicer pri vodnih soglasjih pa potem pri študijah in pri sodelovanju z zunanjimi izvajalci, za katere naj bi bila odgovorna Direkcija za infrastrukturo, seveda pa je tukaj zraven tudi Direkcija za vode, potem se to vse skupaj meša in meša in traja in čakamo in na koncu koncev ni vse skupaj od tega kaj dosti. Jaz sem že na zaslišanjih tako ministra Lebna kot tudi ministra Zajca, oba ministra za okolje in prostor in tudi vas, spoštovana ministrica za infrastrukturo, spraševal o tej problematiki obvoznice Hotič, prav tako tudi obvoznice Litija, ki je verjetno še dolgo dolgo ne bo, in sem vedno dobil neke pozitivne odgovore, da se bodo stvari premaknile, da bo šlo vse skupaj naprej. Vse skupaj sega v leto 2001. Od leta 2001 do danes, ko smo leta 2019, smo v bistvu skoraj da tam, kjer smo bili takrat – na začetku. Obvoznice v Zgornjem Hotiču in Spodnjem Hotiču še vedno ni. Še vedno so ogrožena življenja ljudi, otrok, kvaliteta življenja je zato poslabšana, prometa pri 8–9 tisoč avtomobilih dnevno v tej ožini je veliko, onesnaževanja tudi, poškodujejo se tudi stavbe in tako naprej. Zanima me: Kje smo zdaj s temi postopki in kaj se dogaja na Direkciji za vode? Kakšno je to medresorsko sodelovanje? Kdaj se bo vse skupaj kaj premaknilo? Kdaj bodo krajani, krajanke v Zgornjem Hotiču in Spodnjem Hotiču videli to obvoznico? Kdaj se bodo začela dela? Sprašujem tudi o tem, kar je že bilo v planu, da bi bila kompletna obvoznica v celoti za reko Savo in potem priključena na obvoznico Litija, ki naj bi potekala v tunelski varianti pod hribom Gradec: Konkretno me zanima in prosim za čim bolj natančen odgovor: Kje smo in kam gremo ter kdaj bo prišlo do tiste točke, ko se bo dejansko začelo tudi z deli? Predvsem pa ministra za okolje sprašujem: Kje je problem na Direkciji za vode, da izdaja enega soglasja traja, recimo, leto dni? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala tudi za vaše vprašanje. Bom odgovorila podobno, kot sem odgovorila prej, da težko glede na postopke, ki jih ne peljem niti sama niti Ministrstvo za infrastrukturo, dam točne datume, kdaj in do kdaj, ob tem, da se zavedam, da je tudi cestna povezava o kateri govorite, nujna. Dejstvo je, da so se v času krize, to je v letih 2013, 2014 in potem tudi še 2014 in 2015, z Zakonom o izvrševanju proračuna tako rekoč vsa investicijska dela v državne ceste ustavila. Leta 2017 se je potem s pripravo dokumentacije nadaljevalo. Bile so naročene strokovne podlage na nivoju idejne zasnove, študija variant predinvesticijska zasnova in okoljsko poročilo. Javna razgrnitev študije variant oziroma predinvesticijske zasnove s predlogom najustreznejše variante in okoljskega poročila je potekala lani junija, se pravi junija 2018. Stališča do pripomb so bila izdelana in javno objavljena konec avgusta 2018. Na okoljsko poročilo še ni pridobljeno pozitivno mnenje o ustreznosti okoljskega poročila. Mnenji Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in Ministrstva za kulturo sta bili pozitivni, mnenji Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave in Direkcije Republike Slovenije za vode, pa negativni. Do potrditve hidrološko-hidravlične študije s strani prej omenjene Direkcije za vodo tudi ni pričakovati pozitivnega mnenja dotične direkcije k temu okoljskemu poročilo. Po potrditvi predloga najustreznejše variante se bo lahko pristopilo k vsemu, kar je treba naprej, se pravi k izdelavi podrobnejših strokovnih podlag na nivoju idejnega projekta, kar bo podlaga za zadnjo fazo umeščanja v prostor. Po sprejetju uredbe o državnem prostorskem načrtu, se bo lahko pristopilo k pripravi gradbenih dokumentacij projektov za izvedbo in pričelo s pridobivanjem zemljišča. Težko, ampak res težko vam napovem začetek gradnje. Si pa iskreno želim, da se stvari odvijajo hitreje, tudi na tem konkretnem primeru.
Hvala lepa. Besedo ima še minister Simon Zajc. Izvolite.
Ministrica je zelo dobro povedala, tako da tega ne bom ponavljal. Name bo šlo bolj vprašanje o Direkciji za vode. Na direkciji se je kar nabralo nekaj teh hidrološko-hidravličnih študij, za katere je treba narediti recenzije, zato smo se že odločili nekaj mesecev nazaj, da damo to zdaj ven delati. Za ta primer je bila narejena in že dva meseca nazaj je bil izdelovalec hidrološko-hidravlične študije pozvan k dopolnitvam. Zdajle čakamo, mislim, da se mu je rok ravno ta vikend iztekel, nimam pa še informacije, ali smo to prejeli ali ne. Ko pride ta dopolnitev te študije, bomo potem šli naprej. Jaz upam, da bo šlo potem naprej po tem planu, kot je ministrica pred mano povedala.
Hvala lepa. Imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz se moram seveda obema ministroma zahvaliti za odgovore. So nekako bolj ali manj vedno isti. Jaz moram povedati, da si jaz sam ne izmišljujem pa ne težim tukaj in postavljam takih vprašanj, ampak problematika je dejansko tako kritična in toliko let se že zavlačuje s tem, v bistvu smo pa tam, kjer smo bili. Ljudje so, dejansko tam živi veliko ljudi, vključno z občino zelo, in z mano vred, razočarani. Dejansko si želimo enkrat en premik. In vedno znova nosilci urejanja prostora in Direkcija za vode in študije in ti zunanji izvajalci – jaz mislim, da bi se to dalo malo hitreje vse skupaj narediti. Ali pa reči, tam obvoznice ne bo, bomo delali drugje. Pač ne bo. Veliko je teh obljub, pridejo tudi predstavniki Direkcije za infrastrukturo v sam Hotič, ljudem tam razložijo, aha, saj bo, jih nekako potolažijo in gremo spet po istem naprej. Bilo je rečeno, da obvoznice za reko Savo po celotni trasi ne more biti zaradi hidroelektrarn, da bodo nekoč enkrat hidroelektrarne, da bo tam jez za ponoviško hidroelektrarno, Natura 2000 pa žabe in ne vem kaj vse. Zdaj teh hidroelektrarn ni še nikjer in še dolgo jih ne bo na vidiku. Čudi me tudi to, da se ne da umestiti v prostor neke ceste, kljub temu da vemo, da bo nekoč tam jez ali pa hidroelektrarna. Jaz mislim, da se da marsikaj, samo če bi bila volja. In vseeno še enkrat sprašujem: Ali obstaja še kakšna varianta ali pa opcija, da bi ta cesta potekala po celotni trasi do tega tunela, ki je tudi predviden nekje v oblakih, ne vem kdaj, čeprav bi tudi to že zdavnaj moglo biti? Kaj se dogaja v Spodnjem Hotiču, kjer še vedno, kljub zagotovljenem denarju, ni začetka del pri urejanju križišča?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Saj pravzaprav ne vem, kaj k tistemu, kar sem prej povedala, naj dodam. Lahko rečem, da se s tem, kar ste povedali praktično v celoti strinjam. Verjemite, da je tudi moja želja kot ministrice za infrastrukturo, da bi ti postopki tekli hitreje. Ampak ravno zato, da ne dajem praznih obljub, kot je bilo omenjeno, od mene, dokler res ne bo pridobljenih vseh dokumentov, ki so potrebni, nihče v tej dvorani ne bo slišal datumov, kdaj bomo začeli z gradnjo. Jaz verjamem in večkrat smo že tudi na koaliciji govorili o tem pa tudi z ministrom Zajcem, da se zavedamo, da je določene stvari treba spremeniti, pohitriti, ob hkratnem zavedanju, da je pomembno varovanje okolja. Tu ne smemo kar z roko zamahniti in reči, to je brez veze. Bi se pa tudi po moji oceni stvari dale narediti hitreje. Ampak še enkrat, ne delam jih ne jaz, ne delajo jih ne moji sodelavci. Ko dobimo potrjeno soglasje, okoljsko poročilo, o katerem sem prej govorila, se bodo stvari lahko odvijale. Zdaj pa, da imamo mi kar en nabor različnih variant, narejeno je več študij, narejeno je verjetno več variant, samo vsake ne dodelamo ali pa izdelamo do te mere, da bi bila kar možna gradnja. Tako da za enkrat še vedno delamo na tej, za katero smo pridobivali to okoljevarstveno poročilo. In jaz upam, želim, kaj naj rečem drugega, da bomo kmalu tudi tukaj naredili piko in lahko res dejansko zagotovili ljudem to, kar si tudi zaslužijo. Še enkrat bi želela poudariti, da jaz Slovenije ne delim ali pa ljudi, na prvorazredne in drugorazredne. Na vseh območjih po Sloveniji se nam pojavljajo zelo zelo podobni problemi. Lahko samo apeliram in prosim za razumevanje. Vseh stvari, ki v zadnjih 10 letih niso bili narejene, se pa v tem kratkem osemmesečnem času vseeno ne da popraviti.
Hvala lepa. Minister, še vi, izvolite.
Mogoče samo to, kar sem že povedal. Mi smo zaznali, da se nam na DRSV stvari nabirajo in ravno zaradi tega smo odobrili, da damo ven recenzije narediti, da to pospešimo. Saj podobne težave imamo na Arsu, kjer tudi zdaj delamo reorganizacijo. Ampak morate vedeti, da se je zdajle nabralo, da se je cikel zagnal, da je ogromno investicij. Mogoče še na kratko samo glede mnenja ZRSVN. Iz mnenja izhaja, da je treba predvideti dodatne omilitvenih ukrepe za dvoživke tudi na vzhodnem odseku ceste. Na tem odseku je v skladu z zahtevo ZRSVN treba načrtovati vsaj dva podhoda za dvoživke, vključno z varovalnimi ograjami. Zahteva je tudi, da v nadaljnjem postopku načrtovanja in izvedbe omilitvenih ukrepov za dvoživke sodeluje strokovnjak za dvoživke. To se bo upoštevalo in mislim, da je to potrjeno. Ta del bo upoštevan, zdaj čakamo samo še odziv izdelovalca hidrološko-hidravlične študije, potem se bo tudi v tistem delu lahko nadaljevalo pri okoljskem poročilu. Jaz upam, da bo to čim prej. Rok je bil, mislim da, štirinajstega.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat hvala za oba odgovora. Sicer nisem čisto vsega dobil, za Spodnji Hotič nisem dobil odgovora. Žal je zdaj čas potekel tudi za to, še vedno se tudi tam nič ne dogaja. Jaz ne morem prav nič, kajti v imenu vseh tam živečih ljudi in pa tudi vseh, ki se vozijo, vozimo dnevno proti Ljubljani iz celotnega Zasavja po tako nevarni, tako ozki zasavski cesti, ki je že tako ali tako precej dotrajana in uboga, sicer z nekaterimi popravki moram reči, ki so bili v zadnjih letih, ne morem nič, da ne bi dal tega postopkovnega predloga, da se na naslednji seji opravi širša razprava na to tematiko na odgovore obeh ministrov in da vidimo, če se bo do takrat kaj premaknilo glede na obljube, da bo to soglasje okoljsko oziroma vodno tudi prišlo, da se bodo postopki nadaljevali. Predlagam, da se o tem opravi širša razprava, kajti nezadovoljstvo ljudi in vseh tisočih voznikov, ki dnevno tam potujemo, predvsem tudi s strani tovornih vozil ali pa avtobusov, ker to je res takšna ožina, da je to zelo nevarno, tudi ljudje se tam ne morejo sprehajati, mislim, niti hoditi varno po cesti. Povsem nesprejemljivo je, da zjutraj in popoldne gledamo otroke, kako se med temi tovornjaki gibajo. Mislim, to je res živa katastrofa. Prav tako je tudi v Spodnjem Hotiču, kjer še vedno niso začeta ta dela, torej križišče za Vače, in ureditev avtobusnega postajališča in vsega ostalega. Skratka, na tem odseku je nabranih toliko težav, toliko problemov, da bi bilo res nujno potrebno o tem spregovoriti. Treba je povedati tudi to, da ljudje oziroma civilna iniciativa že nekaj časa napovedujejo zaporo te ceste. Jaz se ne bom nič čudil, če bo do tega dejansko tudi prišlo, kajti to nezadovoljstvo, ta jeza je dosegla tisti nivo, ko se ne da več nič pomagati. Želel sem tudi vprašati, pa bom verjetno potem v splošni razpravi in na naslednji seji, če bo to izglasovano, koliko je bilo že obvoznic v Sloveniji narejenih, da so se postopki začeli po letu 2001. Recimo to bi me zelo zanimalo, kajti vemo, da se je veliko stvari zgradilo, naredilo, ampak so se postopki začeli precej kasneje kot pa ta nesrečna obvoznica v Hotiču. Prav tako pa, ker se ta obvoznica navezuje tudi na bodočo obvoznico Litija, ki je tudi v oblakih in je mesto Litija zelo obremenjeno zaradi tega prometa čez en sam most, bi to potem vse skupaj tudi povezali. Predvsem pa s tem medresorskih usklajevanjem med ministrstvi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Poslanka Monika Gregorčič bo postavila ustno poslansko vprašanje ministru za zdravje Alešu Šabedru. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, pred približno dvema tednoma je odjeknila novica, da so podatki Nacionalnega inštituta za javno zdravje o številu čakajočih bolnikov napačni, sprva za 20 tisoč bolnikov, nekaj dni kasneje pa je bilo sporočeno, da v seznamih čakalnih dob ni upoštevanih kar 55 tisoč pacientov. Nacionalni inštitut za javno zdravje se je izgovarjal, da pacienti zaradi napačnih podatkov niso bili oškodovani, a očitno je, da inštitut ni imel nobenih ustreznih kontrolnih mehanizmov pri zajemu podatkov. Spoštovani minister, na tem mestu lahko pozdravim vašo takojšno reakcijo in pa javno izraženo odločno namero oziroma obljubo, da boste ugotovili dejansko stanje in vzroke za napake. Upam, da bo sledilo tudi ugotavljanje odgovornosti in pa ustrezni ukrepi, tudi tisti ne preveč prijetni in priljubljeni. Zato vas sprašujem: Kakšne so vaše dosedanje ugotovitve? Kako je lahko pri poročanju glede števila čakajočih bolnikov kar dvakrat prišlo do istovrstne napake in kdo bo za to odgovarjal? Drugi del mojega vprašanja pa je vezan na vsebino čakalnih seznamov. Če naj sedaj verjamemo podatkom Nacionalnega inštituta za javno zdravje, da so podatki za mesec april točni, pa so številke v teh podatkih žal neizprosne. Kar dobrih 182 tisoč pacientov je uvrščenih na ta čakalni seznam, kar pomeni petodstotno povečanje glede na podatke iz preteklega leta. Slabih 80 tisoč pacientov čaka na prvi pregled, kar je okoli 1,5-odstotno zmanjšanje glede na lansko leto, vendar pa na prvi poseg oziroma nadaljnjo storitev čaka dobrih 102 tisoč pacientov, kar pa je 11-odstotno povišanje glede na podatke iz preteklega leta. Verjetno se strinjate, da je to izjemno zaskrbljujoč podatek. Te številke zagotovo poznate, zato menim, da se strinjate, da je to res en zaskrbljujoč podatek, da bolnika naš zdravstveni sistem spravi v kolesje, potem pa ga nekako ne more strokovno oskrbeti. Zato vas sprašujem: Ker je bilo z rebalansom proračuna za leto 2019 za projekt zmanjševanja čakalnih dob namenjenih 10 milijonov evrov, katere konkretne ukrepe načrtujete oziroma kateri so že v izvedbi, da bodo bolniki prej oziroma pravočasno prišli do ustrezne zdravniške oskrbe? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Najprej pojasnilo k prvemu delu. Prvič sem bil obveščen, da nekaj s podatki ni redu, s strani nacionalnega inštituta 17. maja letošnjega leta, s pismom, ki smo ga dobili iz inštituta, kjer je pisalo v poročilu, da so zaznali, da prihaja do odklonov v podatkih od predhodnega stanja v preteklih mesecih. Temu odpisu je sledilo še nekaj dopisov, mislim, da jih je bilo vse skupaj pet, na osnovi katerih sem odreagiral in tudi obvestil javnost ter pristojni svet zavoda nacionalnega inštituta, da takoj odreagira. Bila je sklicana izredna seja sveta nacionalnega inštituta. Pravzaprav sem pričakoval, da bo izglasovana izvedba in potrditev revizije, s katero bi ugotovili oziroma izvedli strokovni in poslovni nadzor sistema e-naročanja, vendar tega sveta zavoda ni sprejel oziroma ni izglasoval. Zato smo takoj potem razrešili tri člane sveta zavoda, imenovali nove člane sveta zavoda, ki se bodo v sredo sestali na prvi seji, bil je potreben osemdnevni rok za sklic nove seje, kjer bo predstavnica ministrstva za zdravje vztrajala, da se izvede revizija, da ugotovimo, kaj je šlo narobe. Saj moramo ugotoviti vzrok teh napak, da se bodo te težave odpravile in da bomo razpolagali s pravilnimi podatki. O odgovornosti je ta trenutek težko soditi, revizija mora pokazati, kaj je šlo pravzaprav narobe. So pa tudi za nove podatke odgovorni na nacionalnem inštitutu, kjer so te podatke pripravili. Če gremo na drugi del vašega vprašanja. Seveda se na ministrstvu zavedamo problematike čakalnih vrst. Pravzaprav je to ključna prioriteta te sestave ministrstva za zdravje – projekt skrajševanja čakalnih dob. Pripravlja se že nekaj ukrepov, ki se izvajajo, in sicer se je opredelil v splošnem dogovoru nabor storitev, pri katerih je omogočeno preseganje pogodbeno dogovorjenega programa z ZZZS in zagotovljeno plačilo po realizaciji. Se pravi, da bo plačano toliko storitev, kolikor jih bo izvedeno. Potem se je v javnih zdravstvenih zavodih povečal tudi redni program za leto 2019 v skupnem obsegu 4 tisoč 877 posegov, ki bodo dodatno plačani. Potem smo se v letošnjem letu usmerili tudi v ukrepe za obvladovanje čakalnih vrst. Sami ste omenili prve specialistične ambulantne preglede. V načrtu je, da se dvigne cena teh storitev za 10 % v primeru preseganja rednega programa in plačilo preseganja nekaterih prospektivnih programov, predvsem tistih, ki imajo najdaljše čakalne dobe. Skozi analizo smo definirali tudi pet ključnih področji, kjer so najdaljše nedopustne čakalne dobe, to so ortopedija, dermatologija, nevrologija, kardiologija in revmatologija. Vsi ukrepi, ki jih sedaj pripravljamo, so usmerjeni v teh pet področij. Potem smo začeli z delom tako imenovanega pilotnega projekta za odpravo čakalnih vrst po našem mnenju na enem od najbolj občutljivih področij, to je ortopedija, na osnovi katerega sedaj pripravljamo celovit nacionalni projekt za sistemsko reševanje čakalnih dob. Na podlagi tega pilotnega projekta bomo potem nadgradili aktivnosti tudi za vsa ostala ključna področja. Se pa to že dogaja, tako da moramo v času poletnih počitnic pripraviti vse ukrepe in začeti tudi z njihovo realizacijo, saj časa za čakanje ni. Dobe so predolge in tukaj moramo narediti korak naprej. Hvala.
Hvala lepa. Želite? Ne. Ste zadovoljni z odgovorom. Potem nadaljujemo. Poslanec mag. Dejan Kaloh bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica Alenka Bratušek, midva ne bova govorila samo o neki štajerski cesti, ampak o zelo pomembnem infrastrukturnem objektu, to je seveda letališče Maribor, pa tudi o kakšnih datumih bi vas želel povprašati. Znano je, da se ta nekredibilni kitajski najemnik poslavlja s 15. julijem, po vsega dveh letih praznih obljub, čeprav je podpisal pogodbo za 15 let in obljubljal nove redne linije, neke nove razvojne cikle. Vse skupaj je padlo dejansko v vodo. Kot Mariborčan, kot Štajerec, prihajam iz lokalne okolja, je res grenak priokus, da smo bili še enkrat več naplahtani s strani mestnih oblastnikov in s strani države. Vi se verjetno strinjate, da je delujoče mariborsko letališče še kako pomembno za razvoj regije ter tudi države in da bi tudi država morala prepoznati to konkurenčno prednost drugega največjega letališča v državi. Sedaj začasno prevzema upravljanje mariborskega letališča družba DRI upravljanje investicij. Vi ste rekli javno pred dnevi, da ne glede na to, da ni to zagotovilo, da bo letališče tudi 16. julija obratovalo. Zato me sedaj zanima: Ker DRI še nima licence za upravljanje z letališčem, kdaj bo stekel ta postopek za pridobitev predmetne licence? Vam bo to uspelo od 15. julija? Kdaj bo, če sploh razmišljate, nov razpis za novega koncesionarja po tej kratkoročni intervencij države? In ključno vprašanje: Kako boste zagotovili, da ne bo še en slab, en nekredibilen upravljavec letališča, ki se bo potem na hitro poslovil? Seznanili so vas tudi z državnim prostorskim načrtom, ki na območju letališča ne predvideva umestitve železniške proge do letališča, kar bi bilo seveda zelo pomembno. Ali sodelujete pri tem vprašanju z Ministrstvom za okolje in prostor? Pa nam morda pri vseh teh vprašanjih navedete kakšno časovnico, tako pri vprašanju licence kot pri tem prostorskem umeščanju že omenjenega. Hvala zaenkrat.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Zelo aktualno vprašanje, kjer pa smo tako rekoč vezani na datume. Najprej mogoče ena stvar. Ta najemna pogodba se ne izteče 15., ampak 17. julija, takrat ko smo mi odpoved dobili na ministrstvo, ampak to spreminja dva dneva in nič več. Kot ste povedali tudi sami, našli smo po odpovedi tega nekredibilnega partnerja, se z vami zelo zelo strinjam, edino zakonito možnost, ki jo je bilo mogoče speljati v tako kratkem času. To je, da začasno z letališčem upravlja družba, ki je v 100-odstotni lasti države in lahko po tako imenovanem in-house razmerju te stvari pelje. Zaenkrat kaže, da nam bo to uspelo. Kot sem seznanjena, naj bi danes zaposleni z družbo DRI že podpisovali pogodbe o zaposlitvi. To je prvi korak do tega, da bo DRI pridobil, kot rečete vi, licenco za upravljanje mariborskega letališča. Absolutno je to kratkoročna rešitev. Predvidevamo, da bi lahko v letu ali maksimalno letu in pol naredili razpis za pravega,novega koncesionarja, ki pa bo temu letališču seveda moral dati tudi vsebino. Prej ste omenjali delujoče letališče. Jaz bom bolj rekla, da je zadnjih 25 let to letališče bilo samo odprto, delovalo je bolj slabo. Verjamem, da si vsi skupaj želimo delujočega letališča, ne samo letališče, ki bo odprto toliko in toliko ur na dan. Skratka, da to letališče tudi živi in opravlja svojo funkcijo. Hkrati s tem postopkom, s katerim, mimogrede, ni malo dela, na ministrstvu moji sodelavci veliko truda vlagajo v to, da bomo vse te postopke speljali, se pelje tudi postopek sprememb državnega prostorskega načrta. Nosilec tega postopka je Ministrstvo za okolje in prostor. Prepričana sem, da je po uspešni pridobitvi licence za upravljanje letališča s strani DRI to naša naslednja naloga. Več kot 140 pripomb je bilo oddanih na ta prostorski načrt. Tukaj seveda pričakujem predvsem podporo in pomoč županov s tistega konca, ki, tako sta mi vsaj zagotovila, verjameta, da je to letališče res lahko razvojna priložnost za tisti konec Slovenije. Tukaj pa težko napovem, kdaj in v kakšni obliki bi ta prostorski načrt lahko pripeljali h koncu. Če želimo, da letališče ostane mednarodno in obratuje normalno, bodo vsekakor določene spremembe prostorskega načrta potrebne. Ni nujno, da v celoti, v tako velikem obsegu, kot je zdaj zastavljen, ampak kar nekaj konkretnih sprememb pa bo ta prostorski načrt potreboval. Kako pa bomo zagotovili, da bo naslednji partner bolj kredibilen, pa težko rečem; razen tega, da bomo v razpis za koncesijo postavili določene kriterije, verjetno tudi preverjali, koliko partner, ki prihaja, že ima izkušenj s podobno dejavnostjo in še kaj. Tudi na mojem zadnjem obisku na Kitajskem sem kitajski strani zelo jasno povedala, da imamo eno zelo slabo izkušnjo z našim najemnikom našega letališča, ker je lastnik s Kitajske. Verjetno pa tudi na naši strani takrat, ko se je pogodba sprejemala, kakšna stvar ni bila najbolje narejena. Sem sprejela odločitev, da bomo tudi za to pogodbo speljali revizijo postopka iskanja tega partnerja in ugotovili, ali je bilo na naši strani, na ministrstvu vse narejeno in peljano tako, kot je bilo treba. Naš cilj pa vsekakor je, da letališče v tem trenutku ostane odprto. Vsaj dva razloga sta za to. Eden je, da so razvojne možnosti območja večje; drugi, pa ne tako zanemarljiv, je pa tudi to, da če letališče zapremo, bo treba vračati več kot 5 milijonov evropskih sredstev. Seveda bo to, ker bo država upravljala z letališčem, tudi povezano s stroški, ocenjujemo, da približno 700 tisoč evrov.
Hvala lepa. Gospod poslanec, izvolite besedo za dopolnitev zahteve za odgovor. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Gospa ministrica, sem zelo pozorno poslušal, hvala za odgovore, da boste v letu dni poskušali najti novega koncesionarja, se pravi kredibilnega partnerja. Jasno, kriteriji so tisti; in manj poslušati kakšne lokalne oblastnike, ki jih sedaj ni več na politični sceni, to je moj predlog. In da bo novi koncesionar razvil letališče v skladu z že sprejetimi razvojnimi dokumenti in usmeritvami države, ki so že bili prej plasirani, pa tudi s posluhom za lokalno prebivalstvo, za lokalno skupnost in za naše štajersko gospodarstvo. Ker ste prej govorili o tej dobesedno hiši duhov, zgolj da si državljani malo predstavljajo, manj kot 2 tisoč 700 potnikov na letni ravni, 200 ton tovora, so verjetno res bagatela v primerjavi z nekaterimi res operativnimi letališči. Zdaj pa imam še dve vprašanji za vas: Kako boste pa dejansko na ministrstvu sodelovali z odhajajočim najemnikom družbe Aerodrom Maribor, saj še vedno ostaja lastnik določene pomembne lastniške infrastrukture in zemljišč, da ne bo tukaj dodatnih kratkih stikov? Kako boste to krmarili dalje? In tudi ključno vprašanje v kontekstu skladnega regionalnega razvoja, da se tudi na področju infrastrukture ne centralizira vsega v naši državi: Kako boste vzpostavili enakopravne pogoje med temi letališči? Govorimo o Aerodromu Portorož, ljubljanskem letališču, ki ga zdaj upravlja Fraport Slovenija, tudi dobičkonosno za razliko od mariborskega, kjer je ta najemnik pridelal dva milijona zgube, pa še vseeno prejemata ti dve letališči določeno finančno podporo države. Kako boste to, gospa ministrica, uravnotežili, da bodo vsi ti subjekti obravnavani enakopravno?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najprej še enkrat, da točno taka pot je prava. Zdaj bomo morali začasno zagotoviti upravljanje letališča s strani države oziroma družbe DRI, ki je v stoodstotni lasti države; potem je treba zagotoviti prostorske dokumente, da nov koncesionar ve, kaj tam lahko dela, in potem razpisati koncesijo in poiskati kredibilnega partnerja. Kar se tiče zemljišč, lahko povem, da imamo za to, da lahko letališče funkcionira, obratuje, na dovoznih cestah vpisano služnost, ki je sicer plačljiva. Tako so se s tem kitajskim najemnikom dogovorili, mislim, da 20 tisoč evrov na leto, tako da za samo obratovanje letališča zemljišč, ki so v lasti kitajskega najemnika, ne potrebujemo. Letališče lahko s temi služnostmi funkcionira. Tudi del parkirišč je pa že tako ali tako v lasti Republike Slovenije in spadajo k letališki infrastrukturi. Kar se tiče enake obravnave vseh treh letališč, jaz ne bi rekla, da jih obravnavamo neenako. Problem je, da na mariborskem letališču, kot ste povedali sami, ni tistih, ki naj bi jim to letališče služilo – naj bo to tovor ali potniki. Koncesionar bo moral priti z vizijo, kaj bo s tem letališčem naredil in kaj mu on kot nov upravljavec lahko zagotovi. In tukaj bomo morali biti zelo pozorni, da se zgodba, slaba praksa ne ponovi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Predsedujoči, predlagam, da se o odgovoru ministrice opravi tudi splošna razprava, saj je zelo pomembno, da se razjasni, če ta vlada misli res s skladnim regionalnim razvojem. Ta razprava je pomembna za lokalno prebivalstvo, za Štajerce, da ne bi spet tragično izviseli, ker ob hipotetičnem, bog ne daj, zaprtju letališča ne bi več imeli niti možnosti za helikoptersko reševanje niti za obrambo pred točo. Mislim, da je taka razprava o odgovorih spoštovane ministrice več kot nujno zaželena. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Poslanec Jernej Vrtovec bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki pa je danes odsoten. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Jaz bi želel ministra za finance vprašati glede prodaje Abanke. Predsednik Vlade je nedavno ocenil, da bi moral Slovenski državni holding razmisliti o tem, ali je lahko Abanka vredna prodaje ali ne, brez nekih empiričnih dokazov, dejstev in tako naprej. Pomisleke glede prodaje Abanke in pozive k ustavitvi postopka prodaje smo lahko slišali tudi z drugih strank koalicije in nastaja spet problem. Določeno stvar prodajamo štiri, pet let; potem pa pridemo v ciljno ravnino, preden prečkamo ciljno črto, se kot otroci odločimo – ne, do zdaj smo se samo hecali; in obrnemo naš avto nazaj. Kaj je končni epilog takšnih malverzacij? Zlasti to, da na koncu bomo Abanko le morali prodati, dobili pa bomo zanjo znatno manj, kot bi sicer, če bi se odločili za resno prodajo. Zlasti pa je ta vlada na oblasti že pol leta in bi lahko postopke v zvezi s prodajo Abanke zaustavila že mnogo prej, še preden je bil poziv k oddaji ponudb. Čeprav ministra ni, pa bo odgovarjal na to vprašanje naslednji mesec, kajti kot kažejo zadnji indici, bomo lahko priča temu, da se bo prodaja Abanke zastavila. Zanima me: Kakšno mnenje ima minister za finance glede ustavitve postopka prodaje Abanke? Kakšen je po mnenju ministra vpliv takih izjav predsednika Vlade na samo prodajo kateregakoli podjetja?
Hvala lepa. Vaša zahteva bo uvrščena na naslednjo sejo in tam boste dobili ustni odgovor. Nadaljujemo, poslanec Franc Kramar bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandra Pivec. Zaradi prenamnožitve podlubnikov je prišlo do nepopravljive škode, ki dosega take razsežnosti, da gre za naravno nesrečo. To je potrdil tudi sklep Vlade z dne 10. 1. 2019. Količina posekanega lesa zaradi prenamnožitve je iz triletnega povprečja v letih 2015–2017, ko je bilo 2 milijona kubičnih metrov, namreč v letu 2018 upadla na 740 tisoč kubičnih metrov. Problematika je posebej izrazita na Gorenjskem. Ker so lastnike gozdov poleg prenamnožitve populacije podlubnikov prizadele tudi ujme, denimo žledolom, ne bodo imeli dohodkov od gozdov še nadaljnjih 50 let, zato jim je treba pomagati s konkretnimi ukrepi. Država se mora odzvati in poskrbeti, da bodo na eni strani gozdovi čim bolje sanirani, na drugi strani pa bodo lastniki deležni finančne pomoči in fiskalnih olajšav. Številni so prepričani, da bi se bilo treba, če hočemo to spremeniti, nedvomno posvetiti razmisleku o spremembi Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Praksa je namreč pokazala, da je zakon v določenih točkah pomanjkljiv in potreben dodelave, v okviru katere bi vanj vključili rešitve, ki bi šle v smeri sanacije gozdov in v smeri zagotavljanja finančne pomoči lastnikom poškodovanih gozdov. Zanima me: Kakšno je mnenje vašega ministrstva o tem? Kako ocenjujete ustreznost zakona in kje vidite prostor za izboljšave? Imam tudi nekaj konkretnih podvprašanj, ki so povezana z izvajanjem zakona. Ali ministrstvo razmišlja o oprostitvi plačila katastrskega dohodka tudi za površine, ki se obnavljajo z naravno pomladitvijo? Ali ministrstvo razmišlja o nadaljevanju dobre prakse, to je vključevanje sanacije gozdov v javna dela? Ali ministrstvo razmišlja, da bi olajšalo gradnjo in rekonstrukcijo gozdnih prometnic na način, da bi zanje zadoščalo zgolj soglasje Zavoda za gozdove Slovenije? Za vaše odgovore najlepša hvala!
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanec! Dovolite na začetku nekaj konkretnih podatkov, ki sem jih tudi sama pridobila na to temo ob zadnjem srečanju z gozdarji na Gorenjskem. Res je, da so podatki Zavoda za gozdove izjemno zaskrbljujoči in kažejo, da je bilo od začetka leta do 28. 5. 2019 za sanitarni posek zaradi škode po podlubniku evidentiranih 174 tisoč 592 kubičnih metrov s podlubniki napadenih iglavcev. Količina evidentiranega drevja za posek zaradi podlubnikov je tako večja kot v istem obdobju leta 2018, ko je ta količina do konca meseca maja znašala 162 tisoč 439 kubičnih metrov. Največje evidentirane količine iglavcev za posek zaradi napada podlubnikov so bile evidentirane v gozdnogospodarskem območju Bled, in sicer 80 tisoč 670 kubičnih metrov, sledi gozdnogospodarsko območje Kočevje in gozdnogospodarsko območje Ljubljana. V povprečju znaša realizacija sanitarnega poseka drevja, evidentiranega zaradi napada podlubnikov v letu 2019 v vseh gozdnogospodarskih območjih, 61 %. Dejstvo je, da je bilo tudi meni podanih nekaj predlogov in da se z njimi že zelo konkretno tudi ukvarjamo;v zvezi s spremembo in dopolnitvami Zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov. Torej zakon, ki je bil sprejet 20. februarja 2018, določa dodatne ukrepe za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov kot pomoč prizadetim lastnikom gozdov. Zakon se uporablja za odpravo posledic škode v gozdovih zaradi naravnih ujm, če je treba posekati oziroma spraviti iz gozda več kot 400 tisoč kubičnih metrov dreves v posameznem koledarskem letu. Zaradi ponavljajočih se ujm v gozdovih se je ministrstvo odločilo, da zakon dopolni tako, da bo sanacija ujm potekala hitreje in bo bolj učinkovita. Ministrstvo bo preučilo vse možnosti za skrajšanje postopkov sprejema načrtov za gospodarjenje z gozdovi, kadar jih bo treba predčasno obnoviti zaradi naravnih ujm. S temi postopki smo tudi že pričeli. Ob popravi zakona bomo preučili tudi možnost, da bodo soglasja, ki so potrebna za gradnjo gozdnih prometnic, to je naravovarstveno, vodovarstveno soglasje, in dokumentacija Zavoda za gozdove Slovenije pridobljeni v najkrajšem možnem času. S tem bo lastnikom gozda in izvajalcem del v gozdovih omogočeno, da odločbe Zavoda za gozdove Slovenije za sanitarno sečnjo izvedejo v naloženem roku. Nadalje smo bili soočeni tudi s pobudo in bomo preučili možnost spremembe zakona, ki bo upoštevala prag 400 tisoč kubičnih metrov sanitarne sečnje ne le v tekočem letu, ampak tudi za leto nazaj, saj se vsako leto ponavlja podobna zgodba, da ujme prizadenejo gozdove pretežno ob koncu leta; in potem zakon, ki velja za določeno leto, seveda ne pokriva teh postopkov za nazaj. S širitvijo določil za preteklo leto pa bi bilo tudi to mogoče. Kar se tiče finančne pomoči lastnikom gozdov, vsi lastniki gozdov imajo na voljo brezplačno svetovanje Zavoda za gozdove Slovenije in vse druge storitve, ki jih zavod izvaja kot javno gozdarsko službo in so financirane iz proračuna Republike Slovenije. Program razvoja podeželja v okviru podukrepa 8.4 – Preprečevanje in odprava škode v gozdovih zaradi gozdnih požarov in naravnih nesreč in katastrofičnih dogodkov, za obnove v ujmah poškodovanih gozdov je še vedno na voljo 20,4 milijona evrov. Predvsem izražamo zaskrbljenost, kajti ta ukrep je izredno slabo črpan. Kljub promoviranju in kljub seznanjanju zasebnih lastnikov gozdov prijav na to beležimo izjemno malo. Kar se tiče katastrskega dogodka, je seveda v pristojnosti Ministrstva za finance; je pa res, da se že upošteva v metodologiji izračuna katastrskega dohodka, kajti ta določa, da znašajo stroški za gozdna zemljišča 80 % tržnega prihodka in vključujejo tudi povečane stroške zaradi naravnih ujm v gozdovih. To je že vključeno v obračun katastrskega prihodka.
Hvala lepa. Želite dopolniti svoje vprašanje? Izvolite.
Najprej bi rekel, da sem zelo zadovoljen s tem odgovorom. Daje neko upanje na to, da bi se dejansko začele stvari premikati. Zavedati se je treba, da malim kmetom gozd pomeni banko, to pomeni tisto, kar jim v slabih časih pomaga, da lahko normalno živijo, da je precej teh malih lastnikov gozdov izgubilo cele svoje gozdove. Dejstvo je, da je bila odkupna cena lesa na trgu sila nizka in da so s tem poplačilom lesa nekateri zmogli komaj poplačilo vseh stroškov, ki so nastali s posekom. V tej smeri sem mislil razpravljati, da bi se mogoče poiskala neka opcija; nisem pa vedel za to, da obstaja še 20 milijonov na razpolago iz ukrepa, za katerega vas prosim, da ga še enkrat ponovite, ker mi je ušel iz glave. Zelo veliko pričakovanje je od malih ljudi na periferiji, da se stvari premaknejo.
Hvala lepa. Ministrica, želite še kaj dodati pri odgovoru? Izvolite.
Seveda bi želela ponoviti to, kar ste prosili, za ukrep, lahko tudi to pisno podamo. Je pa res, da je problem, da ima Slovenija izredno razdrobljeno posestno strukturo gozdov. Ukvarjamo se s približno 400 tisoč lastniki gozdov in pogosto se res zgodi, da je problem tudi ta pretok informacij, da niso dovolj informirani. Številni živijo v tujini, se sploh ne ukvarjajo s svojimi gozdovi, zato tudi v tem obdobju izredno apeliramo na vse lastnike gozdov, da skrbno pregledujejo svoje gozdove, kajti posledice tega je, da določena nesanirana območja izjemno vplivajo tudi na okoliška območja. V tem trenutku so razmere za širjenje podlubnika izredno ugodne. Otoplilo se je, ni več vlažnega vremena, zato ta apel tudi našim lastnikom, da bi čim prej in čim bolj sproti sanirali. Kar se tiče ukrepa Program razvoja podeželja, Slovenija je ena redkih držav v Evropski uniji, ki izredno velik odstotek sredstev iz naslova PRP namenja tudi za obnovo gozdov. Iz tega naslova, kot rečeno, 20,4 milijona evrov za obnovo gozdov, je pa to podukrep 8.4 – Preprečevanje in odprava škode v gozdovih zaradi gozdnih požarov, naravnih nesreč in katastrofičnih dogodkov; sredstva pa so namenjena za obnovo v ujmah poškodovanih gozdov, ker gre za nakupe sadik in tudi za plačilo stroškov dela in zaščite mladega drevja, kadar se gozdovi obnovijo. Tudi mi bomo z nadaljnjimi aktivnostmi še pospešili promoviranje teh sredstev, obveščanje lastnikov; vendar pa vsi, ki lahko pri tem pomagate, seznanite jih, prosim, s tem ukrepom, kajti ne bi bilo prav, da ta sredstva ostanejo, škoda v gozdovih je pa res enormno velika.
Hvala lepa. Imate besedo za postopkovni predlog?
Jaz bi samo to prosil, če mi lahko to pisno pošljete.
Mislim, da ni potrebe za take intervencije. Poslanec Jožef Lenart bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani gostje, ministri, ministrica, spoštovani kolegi in kolegice, dober dan! Spoštovani gospod Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport! Stroški vrtcev so za občine na periferiji z dvigom plač v javnem sektorju postali zelo visoki. Manjše občine v Spodnjem Podravju s težavo pokrivajo visoke stroške dela v vrtcu, nekateri vrtci pa so tudi zelo slabo zasedeni. Občine z že tako nizkimi proračuni vedno težje gospodarijo. Župani v mojem volilnem okraju so torej mnenja, da naj država pokriva stroške dela vzgojitelja in varuha ali pa občinam poveča sredstva za delovanje vrtcev. Pravkar imamo na mizi tudi predlog za spremembe Zakona o vrtcih. Do prejšnjega tedna je bila tudi odprta javna razprava. Med razlogi za spremembe navajate boljši nadzor nad delovanjem vrtcev ter možnost za omejevanje sredstev za vrtce v zasebni lasti. Zadeva mi je do neke mere razumljiva, ne morem se pa strinjati s tem vašim posegom, in sicer omejevanje sredstev vrtcem posredno preko občin. Bo prišlo najverjetneje do tega, da bodo občine zmanjšale sredstva za zasebne vrtce. Zadeva potem gre naprej. Če imate prazne oddelke in odvečna mesta le v javnih vrtcih, iščite vzroke v slabem vedenju in slabi kvaliteti dela še v javnih vrtcih. Kaj menite, zakaj so odvečna mesta v javnih vrtcih in ne v zasebnih vrtcih, ki jih nameravate omejevati? Zakaj so nekateri javni vrtci skupaj z njihovimi ravnatelji neprožni? In zakaj dovolite, da jih vodstva peljejo po zastarelih programih in metodah vodenja? Mislim, da so tudi tukaj vzroki, da je nekaj manj staršev za to, da dajo otroke v javne vrtce. Zaradi tega so namreč tudi dobri mlajši in usposobljeni kadri, torej zaposleni, nemotivirani, delo je nekreativno in s tem so vrtci seveda obsojeni na izgubo svojih varovancev. Kaj boste naredili, da bi se vodenje vrtcev vendarle posodobilo, moderniziralo? Ali boste občinam namenili več sredstev ali pa pokrivanje stroškov dela v vrtcih? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik, gospod poslanec in seveda vsi ostali, prav lep dober dan! V javnosti se res sedaj že nekaj časa, ko je potekala ta javna razprava, vrti večinoma debata okrog financiranja zasebnih vrtcev, čeprav moram reči, da to sploh ni niti prvotni niti drugotni namen te novele zakona. Prvotni namen je tisto, kar smo vsi skupaj doživeli; in seveda si vsak, ki je na mojem mestu ali kateremkoli drugem mestu v sistemu vzgoje in izobraževanja, ne želi, da bi se zgodilo kadarkoli komurkoli. In to je tisti primer Kengurujčkov. To je prav prvi in edini namen, zakaj spreminjamo Zakon o vrtcih. Namen je bil jasen. Zanima nas predvsem varnost otrok, kvaliteta dela, zanima nas preprečevanje zlorab, kot smo jim bili priča. Hvala, da imamo medije v tem smislu, da tudi kakšne stvari, ki jih naš inšpektorat ne uspe zaznati, vendarle tam zaznajo, in potem lahko tudi mi odreagiramo. To so bili ključni vzvodi oziroma potiski, da smo se sploh lotili sprememb Zakona o vrtcih. Želeli bi, da so otroci bolj varni, želeli bi, da se to naredi na ta način, da ni več obhajanj zakona z nekimi animacijami tem, onim, tretjim; ampak da je jasno, da so vsi varuhi predšolskih otrok vpisani v razvid. Na ta način tudi imamo nadzor nad njimi ter seveda tisto, kar se je izkazalo v primeru Kengurujčkov, da ima tudi inšpektorat kot ključen organ na voljo vse tiste instrumente, ki jih mora imeti zato, da lahko nadzor nad kakovostjo in varnostjo otrok poteka. Zdaj pa glede tistega, glede katerega je bila največja, na nek način tudi medijska zgodba, to pa je financiranje. Ni res in jaz moram to kategorično zavrniti tukaj, pred Državnim zborom, čeprav je iz medijev to mogoče tako razbrati, da želimo kakorkoli – besede so bile zelo težke, od uničevanja, omejevanja do ne vem česa. Daleč od tega. Ta pobuda za spremembo financiranja zasebnih vrtcev je prišla s strani občin in ni bila prvič podana na ministrstvo, ampak je bila podana že večkrat. Mi smo se odločili, da jih prisluhnemo, ampak samo v javni razpravi. Samo v javni razpravi, da vidimo; lahko smo predvidevali, kakšni bodo odzivi, ampak zdaj smo tudi videli, kakšni so tudi odzivi staršev, občin in tako naprej. Jaz sem v četrtek imel sestanek s tremi združenji občin, kjer bi sicer večinsko podpirali tako novo rešitev, ni pa enotnega mnenja. To pa moram zelo jasno reči, da ni enotnega mnenja glede tega. Kar se tiče prihodnje ureditve financiranja vrtcev, bomo mi na ministrstvu še premislili. Ni dokončnih rešitev, ne gremo še, da bi rekli, točno po tej poti. Bi pa želel tule nekaj prav posebej poudariti, kar ste rekli. Jaz se ne morem strinjati s tistim, ko ste dali ugotovitev, da so programi v naših vrtcih zastareli programi. Javni, tisti s koncesijo, tisti, ki so čisto zasebni, in tisti pri varuhih, razen pri varuhih doma, imajo vsi vrtci program. Program je določen in se tudi obnavlja in v skladu z zadnjimi pedagoškimi navodili in tako naprej. Govoriti o tem, da je naš program v vrtcih, potem ko nam ga tujina priznava kot enega od boljših, zastarel ali nefleksibilen, mislim, da ni prav; in to se da zelo lepo tudi pokazati. Kar pa se tiče fleksibilnosti zasebnikov, gre predvsem zato, kdaj lahko kdo koga jemlje v vrtec, je pa nekoliko drugačna zgodba, pa mogoče v nadaljevanju odgovora vam z veseljem tudi na to odgovorim. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Ne bom rekel, da ne zagovarjam, da poskušate zagotoviti varnost čisto vsakega predšolskega otroka. In tudi ne morem reči, da ne verjamem v vaš dober namen. Ampak pričakujemo, da boste kot minister izobraževanja zagovarjali popolnoma enake možnosti teh otrok in teh staršev, kaj mi pričakujemo. In ker je bila razprava dokaj burna, je bilo podanih tudi okoli 300 predlogov. Ali imate mogoče že kakšne povzetke teh predlogov staršev? Mislim, da je zelo pomembno, da je javnost vključena s pomočjo javne razprave potem tudi v vaše odločitve, ki lahko tako močno vplivajo na naš razvoj in na našo dobro vzgojo v vrtcih. Z omenjenim zapiranjem zasebnih vrtcev, če se vam bo zgodilo, se potem lahko tudi zgodi, da bodo občinski vrtci, predvsem tisti v večjih mestih, imeli pretesen prostor. Ali bomo potem gradili? Lahko pridejo določene posledice pri teh odločitvah. Sprašujem se, če bi se to zgodilo: Ali ne bi bilo to še dražje za državo in za občine? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to dopolnilo in priložnost, da razložim. Ja, imate prav, saj zato pa je ta zadeva bolj kompleksna kot samo financiranje, ker je treba gledati vnaprej, treba je gledati, kaj kdo v tem ekosistemu javnih, javnih s koncesijo, zasebnih in tako naprej počne, kako se polnijo kapacitete, kaj nam govori demografija. Še enkrat ponavljam, tak predlog je predlog nekaterih, in poudarjam – nekaterih združenj občin. Ja, zelo veliko je bilo predlogov, ampak nismo jih še razvrstili, vam pa lahko povem, da je bilo več kot 95 % istih ugovorov. Mi bomo to zelo natančno pregledali, ker nimamo namena kogarkoli omejevati. Še nekaj, mi razumemo vlogo, ki so jo zasebniki igrali v preteklosti, ko v javnih vrtcih ni bilo dovolj prostora. Zelo razumemo to zgodovinsko vlogo v preteklosti, ko so zasebniki na nek način priskočili na pomoč. Tudi to je bila njihova vloga v preteklosti. Ampak je pa zelo zanimivo, ko se pogovarjaš – in sem se pogovarjal in se še bom pogovarjal – z združenji občin, kako vsak vidi svojo situacijo drugače. Nekateri vidijo, da imajo v javnih vrtcih že veliko prostora, pa jih zakon obvezuje, kajti če ministrstvo po 34. členu Zakona o vrtcih poda soglasje, potem seveda občina to mora financirati, nima opcije, mora financirati. In občine mislijo, da jim s tem še dodatno obremenjujemo proračun, ki ga sploh ne bi bilo treba. Da je pa to izvorna pristojnost občin, da denar niti za plače niti za delovanje vrtcev, vsaj odkar imamo to ureditev, nikoli ni prihajal iz države, ampak šele skozi povprečnino pride iz občin, kajti vrtci so pač v občinski pristojnosti, je pa vsem nam tule več kot jasno. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Naslednja bo vprašanje postavila gospa Lidija Ivanuša, in sicer ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministra! Moje vprašanje se nanaša na trenutno aktualno problematiko predelave biomase. Stebla navadne konoplje predstavljajo stranski proizvod pri pridobivanju konopljinih semen, steblo sredice pa ima podobno kemijsko sestavo kot les, ki je osnovna surovina v papirništvu. Iz nje je možno izolirati celulozna vlakna za najkvalitetnejše vrste papirja. Prednost konoplje pred lesom je v njeni hitri rasti in izredni odpornosti. Uporabni so vsi deli rastline, še posebej zanimiva so stebla, ki ostajajo po žetvi na poljih in so običajno premalo ali pa sploh ne izkoriščena. Danes je v svetu le kakšnih 5 % proizvodnje celuloznih vlaken iz enoletnih rastlin, to so konoplja, lan, slama in tako dalje; sicer pa prevladuje les. Prednost uporabe je, da predstavlja nižjo potrošnjo energije pri pridobivanju vlaken, ki jih je možno beliti z okolju prijaznimi kemikalijami, kot so kisik, ozon, vodikov peroksid. Papir iz konoplje je odporen proti staranju ter ohranja mehanske in kemijske lastnosti tekom časa. Ena tona konoplje nadomesti 12 dreves, prav tako pa je potrebnih le 90 dni, da rastlina dozori, iz nje pa lahko proizvedemo do štirikrat več papirja na hektar v primerjavi z drevesi, katera rabijo tudi do 20 let, da dozorijo. Ker je učinkovita izraba naravnih virov ključnega pomena za nadaljnji razvoj zelene tehnologije in krožnega gospodarstva, mislim, da obstaja na tem področju velik potencial. In kot že opisano, konoplja je izvrstna surovina za pridobivanje kakovostnih celuloznih vlaken za izdelavo papirja. V Sloveniji na veliko žalost nimamo več industrijske proizvodnje celuloze, ta je bila ukinjena že pred leti, če se spomnimo na Goričane in VIPAP, tako da proizvajalci papirja potrebno celulozo uvažajo. Ministrico za kmetijstvo sprašujem: Kaj mislite narediti v smeri, da bi se lažje pridobivala dovoljenja za proizvodnjo industrijske konoplje? Ministra za gospodarstvo pa sprašujem: Kako mislite spodbuditi gospodarske subjekte, da bi začeli pridobivati vlakna iz biomase, ki bi omogočila izdelavo papirja, saj je takšna izraba virov ključnega pomena za nadaljnji razvoj zelene tehnologije?
Hvala lepa. Želi besedo najprej gospa ministrica? Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Bom poskušala jaz prva odgovoriti, kar se tiče predelave konoplje. V Sloveniji je konopljo dovoljeno predelovati v skladu s Pravilnikom o pogojih za pridobitev dovoljenja za gojenje konoplje in maka, ki je bil izdan na osnovi 9. člena Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami. Za konopljo po tem pravilniku štejejo vse sorte konoplje, ki so naštete v skupnem katalogu sort poljščin po evropski sortni listi, in je to objavljeno vsako leto v Uradnem listu ter na spletni strani Uprave Republike Slovenije za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin. Zadevne sorte pa ne smejo presegati 0,2 % vsebnosti THC. V Sloveniji je dovoljeno gojiti konopljo ali vrtni mah na strnjenih površinah, ki niso manjše od 0,1 hektarja, kar je že bilo doseženo s pobudo in spremembo pravilnika iz leta 2004, se pravi iz 0,3 hektarja na 0,1 hektarja oziroma celo še zmanjšano na 0,01 hektarja za ekološko pridelavo konoplje. Konoplja se tako lahko goji za namen pridelave semena za nadaljnje razmnoževanje, za proizvodnjo hrane in pijač, za pridobivanje substanc za kozmetične namene, za pridelavo vlaken in krmo za živali ter tudi za druge industrijske namene. Dovoljenje lahko pridobi vsak nosilec kmetijskega gospodarstva oziroma predelovalec za gojenje izključno na kmetijski površinah, ki jih ima vpisane v register kmetijskih gospodarstev. Vloga pa mora biti skladna z zahtevami za tovrstne postopke, zraven osnovnih podatkov mora navesti površino kmetijskega zemljišča za sajenje konoplje ali vrtnega maka, sorto konoplje ali vrtnega maka, opredelitev namena pridelave in druge osnovne podatke, torej tudi količino semen, ki je predvidena, ter predviden datum spravila. Kar se tiče podatkov, lahko od leta 2010 do 2018 opazimo, da gre za precejšnja nihanja v letnih površinah, namenjenih konoplji, ter tudi število predelovalcev. Trenutno znašajo površine približno 310 hektarjev in evidentiranih je 424 prijavljenih pridelovalcev konoplje. Podatkov o njeni nadaljnji rabi in predelavi na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano nimamo; ocenjujemo pa, da se največ konoplje predela v konopljino olje. Kar se tiče vašega vprašanja, kaj bomo naredili konkretnega; mi konkretnejših pobud za spremembo pravilnika nimamo in tudi ne beležimo nobenega interesa pridelovalcev za tovrstne namene, ki bi nas naslavljal s kakšnimi pobudami po spremembi omenjenega pravilnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite še vi.
Spoštovana predsedujoča, poslanke, poslanci! Gospa poslanka, hvala za vprašanje. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je v okviru implementacije Slovenske strategije pametne specializacije vzpostavilo devet strateško razvojnih-inovacijskih partnerstev na devetih prednostnih področjih. Vsako od partnerstev je pripravilo akcijske načrte, v katerih so se opredelila fokusna področja, ki so zaznala potencial za okrepljeno vlaganje v raziskave in razvoj. Področja, ki so jih opredelila strateško razvojno-inovacijska partnerstva, so odtlej izhodiščna točka za sistematično vlaganje vseh sredstev, ki jih ministrstvo nameni gospodarstvu na področju raziskav in razvoja. Projekti, ki jih sofinanciramo na področju raziskav in razvoja, morajo biti povezani s temi identificiranimi področji. SRIP, ki deluje na področju krožnega gospodarstva, ima identificiranih pet fokusnih področij, in eno od teh področji je področje funkcionalnih materialov. To je področje v več kombinacijah in izvedbah, opredeljuje uporabo ter izrabo konoplje oziroma konopljine biomase v gospodarske namene. Na ministrstvu torej že imamo mehanizme, ki omogočajo in podpirajo vlaganja v raziskave in razvoj izdelkov, ki vključujejo konopljino biomaso. Veseli me, da ste tudi vi opozorili na to pomembno področje. Želim si, da bi to pripomoglo k prepoznavnosti mehanizmov, ki so že na voljo in ki bi začeli omogočati podjetnikom, da začenjajo porabljati sredstva za razvoj v tej smeri, ki ste jo omenili v vprašanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ste zadovoljni z odgovorom, gospa poslanka? Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Rada bi omenila, da v Sloveniji na žalost nimamo več, industrijske proizvodnje s celulozo. Proizvajalci papirja celulozo uvažajo iz drugih držav, kar pomeni, da denar zopet priteka v druga gospodarstva, namesto da bi ostal v Sloveniji. Vsi pogoji so za to, da tudi s proizvodnjo industrijske konoplje to spremenimo. Slednja ni pomembna le za izdelavo papirja, ampak ima še mnogo drugih namembnosti, kot so izdelava tkanin, izolacije, preprog, vrvi, niti, ivernih plošč, polnilo avtomobilskih sedežev, toplotno izolacijo hiš in tako dalje. Spoštovani minister, država bi lahko priskočila na pomoč s sofinanciranjem pilotne opreme celotne proizvodne linije za kakovostno predelavo surove biomase, ki jo je v Sloveniji ogromno, a ni izkoriščena. Glede na opisano me zanima: Kaj mislite vi osebno storiti, da bi gospodarstvo prepoznalo industrijsko konopljo kot rastlino, ki je vsestransko uporabna na mnogih področjih? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala za dopolnjeno vprašanje. Jaz se strinjam z vami, da je treba tukaj narediti nekaj korakov naprej. Povedal sem že, da imamo v praksi v okviru teh SRIP opredeljeno uporabo biomase iz konoplje; in SRIP krožno gospodarstvo predstavlja enega od ključnih partnerjev v okviru strateškega programa za raziskave in razvoj. Ta program se imenuje CEL.KROG. Cilj je izkoristiti potencial kaskadne uporabe biomase za razvoj naprednih materialov in izdelkov na biološki osnovi. Za te namene je vzpostavljena celostna veriga vrednosti za kaskadno rabo biomase. Cilj tega partnerstva CEL.KROG, ki se izvaja od leta 2016 do leta 2020, je povezati lokalno znanje in kompetence 26 partnerjev, od tega 17 podjetij, pri uporabi lokalnih obnovljivih virov za boljše doseganje in raziskovanje globalnih poslovnih priložnosti na nastajajočih trgih zelenih rešitev. Program je namenjen razvoju novega znanja in tehnologije v celotnem krogu, od frakcioniranja biomase, uporabe sestavnih delov kot surovin in gradnikov različnih materialov in končnih izdelkov do ponovne uporabe, energetske predelave končnih podatkov. V vsakem primeru menim, da je vaša pobuda taka, da bi lahko tudi na tistem ključnem delu; na eni strani moramo imeti proizvodnjo konoplje, kjer se pa zadeve ne bodo spravile naprej, dokler ne bomo na drugi strani organizirali tudi odkupa teh pridelkov. Ta pa bo, če bomo imeli na koncu končen produkt. Tukaj je nekaj težav, ki ste jih omenili, glede na to, da tiste klasične predelave celuloze nimamo več, ampak v okviru takih razvojnih akcij se postavljajo prvi koraki za to, da lahko tudi na tem področju računamo z napredkom. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Naslednji ima besedo gospod Franc Jurša, ki bo postavil vprašanje generalnemu sekretarju Vlade gospodu Stojanu Tramtetu. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem, še posebej pa generalnemu sekretarju Vlade Republike Slovenije! Spoštovani, vrhunec migrantske oziroma begunske krize je Slovenija doživela več kot tri leta nazaj, na katerega se je med drugim odzvala tako, da je za prišleke postavila sprejemno-namestitvene centre, med drugim tudi v Pomurju. Urad za oskrbo in integracijo migrantov je v sprejemno-nastanitvenem centru v Lendavi je migrantom in beguncem namenjal 200 šotorov, ki jih je pospravil že novembra 2017. Zemljišče, na katerem so stali šotori, je v lasti podjetja Avto Krka. To podjetje je leta 2015 z Ministrstvom za notranje zadeve sklenilo najemno pogodbo, ki pa je bila leta 2017 prenesena na Urad za oskrbo in integracijo migrantov. Čeprav so šotori pospravljeni in da v Pomurju vsaj v kratkem ni mogoče pričakovati novega begunskega ali migrantskega vala, se najemna pogodba z omenjenim podjetjem sklepa za vsak mesec posebej in se avtomatično podaljšuje za vsako naslednje enomesečno obdobje. Država vsak mesec plačuje približno 10 tisoč evrov za ohranjanje pokrite hale in dela zemljišča pri pripravljenosti. Podjetje Avto Krka, d. o. o., na drugi strani teh objektov nikoli ni uporabljalo in jih tudi sedaj ne; medtem pa si občina Lendava želi investirati v omenjeno zemljišče in omogočiti razvoj občine. Zanima me: Čemu država še vedno plačuje za objekte in dele zemljišča, če jih ne potrebuje oziroma ne uporablja?
Hvala lepa. Gospod generalni sekretar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, hvala lepa vsem skupaj. Tudi lep pozdrav! Tu ste nanizali nekaj vprašanj. Rad bi povedal samo to, da drži, da je podjetje Avto Krka leta 2015 sklenilo pogodbo z Ministrstvom za notranje zadeve, mislim, da oktobra 2015. Cena najema takrat je bila okoli 8 tisoč 900 evrov, decembra 2015 je bil sklenjen en aneks in potem februarja 2016 drugi aneks, tako da je ta cena najema narasla na okoli 9 tisoč 800 evrov. S tem so dobili v najem nekaj več nepremičnin, kot je bilo v osnovni pogodbi. Upam, da ne bo novega migrantskega in begunskega vala, tako da teh objektov, tega zemljišča ne bi rabili v prihodnje. Res je tudi to, da je 1. 6. prišlo to obligacijsko razmerje na Urad za oskrbo in integracijo migrantov; je pa zadeva takšna, da se ta objekt uporablja v teh trenutkih za skladiščenje raznih artiklov. Predvsem bi pa rad povedal to, da je pred kratkim predsednik Vlade obiskal občino Lendava, kjer je opravil tudi pogovor z županom Lendave. Tu smo dobili tudi nalogo, da prevetrimo to obligacijsko razmerje, potrebnost te pogodbe, tako da bomo v kratkem tudi dobili neke rezultate in ukrepe. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jurša, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ker razpolagam kar z nekaj podatki, ki pa so povzeti iz medijev. Bega me podatek, da se ta najemnina zvišuje, ne pa znižuje. Zame bi bilo normalno, če imamo nekaj na zalogo, da se kot dobri pogajalci pogajamo in da se najemnina znižuje. Ministrstvo za notranje zadeve je februarja 2016 občinskim svetnikom v Lendavi odgovorilo, da mesečna najemnina znaša 8 tisoč 916 evrov. Tri leta kasneje, marca 2019 je Urad za oskrbo in integracijo migrantov, katerega osrednja naloga je nastanitev in oskrba različnih kategorij migrantov, medijem predstavil podatek, da za najemnino Avto Krka, d. o. o., mesečno dobi od države 9 tisoč 816 evrov. Podjetje Avto Krka naj bi, poudarjam – naj bi, na tem območju odprlo oskrbovalni center, a kdaj bo to, ne vemo. Ministrica za notranje zadeve iz prejšnjega mandata je julija pomurskemu kolegu poslancu Jožetu Horvatu odgovorila na vprašanje o stroških, povezanih z namestitvenim centrom, in polni zasedenosti, ki bi znašali slabih 60 tisoč evrov, natančneje 58 tisoč 631 evrov. Po navedbah podjetja Avto Krka, d. o. o., od začetka decembra 2015 do 2019 je izplačanih podjetju Avto Krka 466 tisoč evrov, to je 165 tisoč evrov več, kot so oni plačali za objekt takrat, ko so ga kupili. To se pravi, da država tu ni preveliki in dober gospodar.
Hvala. Gospod Tramte, izvolite.
Hvala lepa. Saj sem že sam povedal, kako je bilo s temi cenami in s cenami najema in kaj je bilo vsebovano v teh aneksih. Ni se avtomatsko ob istem predmetu dvigovala cena, ampak so se najemala še dodatna zemljišča in dodatne hale. Kaj je bilo rečeno v medijih in kaj je Avto Krka dala in kaj so razni ministri povedali, meni ni znano. Dejstva so taka, kakor sem vam povedal, kolikokrat se je ta cena zviševala. Nazadnje se je po mojih podatkih februarja 2016 na to ceno, ki ste jo vi povedali, 9 tisoč 816 evrov. To je edini podatek, ki je, in mislim, da je verodostojen. Hkrati sem vam pa povedal, da bomo smotrnost najema teh objektov in zemljišč proučili in v kratkem tudi ukrepali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Gospod Tomaž Lisec bo postavil vprašanje ministru za zdravje gospodu Alešu Šabedru. Izvolite.
Hvala, podpredsednica, za dano besedo. Spoštovani minister, dovolite nekaj vprašanj glede poslovanja bolnišnic v Republiki Sloveniji. Zanimajo me tri zadeve. Na zadnji redni seji Vlade ste sprejeli sklep glede poročanja o poteku sanacije v javnih zdravstvenih zavodih. Sprejeli ste sklep, ki ga imam pred seboj, glede sanacije v petnajstih javnih zdravstvenih zavodih. Zanima me nekaj dejstev glede tega. Naslednja stvar, ki me zanima. Na seji Odbora za zdravstvo smo imeli 14. februarja letos točko Strategija razvoja intenzivne medicine v Republiki Sloveniji, ki se je dotikala predvsem dveh splošnih bolnišnic, to je Splošne bolnišnice Brežice in Ptuj. In me zanima s tega področja nekaj zadev. In tretja stvar. Pozorno sem poslušal in bral medijske zapise ob zadnjem vrhu koalicije na Brdu, kjer je bilo zopet tako kot skoraj vsako leto rečeno, da so pokojnine in predvsem zdravstveni sistem prioriteta te vlade. Sami ste napovedali zakon o upravljanju in vodenju javnih zdravstvenih zavodov. Zato, spoštovani minister, dovolite nekaj vprašanj: Prvič, glede poteka sanacije v javnih zdravstvenih zavodih, kako sami komentirati dosedanje delo javnih zavodov? Ste zadovoljni z učinki in zakaj, tudi na podlagi tega tretjega, glede novih finančnih virov v zdravstvu? Kakšne so prioritete? Ali boste temu področju namenili še več sredstev ali pa boste bolj vsebinsko delali? Ne tako kot vaša predhodnica, ki je v javne zdravstvene zavode predvsem metala denar, nekih konkretnih učinkov pa ni bilo. Druga stvar, glede strategije razvoja intenzivne medicine me zanima, ker da smo sprejeli določene sklepe, ki se dotikajo splošne bolnišnice Brežice in Ptuj: Ali boste te sklepe do konca leta 2019 realizirali? Za kaj se gre? Na žalost se že dogaja, vsaj pri nas v Posavju, da na primer Občina Brežice namesto države kot lastnice Splošne bolnišnice Brežice sama namenja preko svojega občinskega proračuna svoja sredstva za kupovanje določenih naprav, ki jih splošna bolnišnica oziroma njeni zaposleni nujno potrebujejo za svoje delovanje. V splošni bolnišnici pravijo, da če država ne pomaga, prosijo na pomoč lokalne skupnosti. Upam, spoštovani minister, da ni vaša napoved delovanja v naslednjih letih to, da boste bolnišnice prepuščali lokalnim skupnostim, ker lokalne skupnosti za to denarja nimajo. Zanima me: Kako ste zadovoljni s potekom sanacije v javnih zdravstvenih zavodih? Kako in kdaj bo sprejeta Strategija razvoja intenzivne medicine v Republike Slovenije? Kaj predvideva zakon o upravljanju in vodenju javnih zdravstvenih zavodov? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoča. Hvala za vprašanja, gospod poslanec. Spoštovani poslanke in poslanci! Na poslovanje bolnišnic pravzaprav vpliva več dejavnikov, med drugim tudi pogoji poslovanja, ki so omogočeni s strani plačnika, to je Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Pogoji poslovanja so se v letu 2019 sicer izboljšali, saj je bil izvajalcem zdravstvenih storitev zagotovljen okoli petodstoten dvig cen zdravstvenih storitev na letni ravni zaradi pokritja finančnih učinkov iz naslova sindikalnih pogajanj. Poleg tega je bila v letu 2019 izvedena tudi valorizacija materialnih stroškov, vkalkuliranih v cene zdravstvenih storitev, v višini približno 2,1 %. Ti ukrepi so poleg aktivnega izvajanja sanacije v petnajstih od šestindvajsetih bolnišnic vplivali ugodno na poslovanje bolnišnic v letu 2019; govorim o prvih treh mesecih leta 2019. V obdobju od januarja do marca so bolnišnice poročale o poslovanju s presežkom odhodkov nad prihodki v skupni višini 5 milijonov 190 tisoč 164 evrov, kar v povprečju predstavlja 1,37 % celotnih prihodkov. V enakem obdobju lanskega leta, torej v letu 2018, pa so bolnišnice beležile presežek odhodkov nad prihodki v višini 14 milijonov 102 tisoč 612 evrov, kar je predstavljalo več kot 4 % prihodkov vseh bolnišnic. Če primerjamo prve tri mesece letos in lani, se je izguba v bolnišnicah znižala za 63 %. Ukrepi splošnega dogovora, ki se nanaša na povišanje cen, so bili uveljavljeni s 1. 3. 2019, tako da pričakujemo, da se bo pretežni del teh ukrepov pokazal v poslovanju bolnišnic v prihodnjih mesecih. Konec avgusta bomo na Ministrstvu za zdravje razpolagali z oceno prvega polletja letošnjega leta. Ti podatki prvega pol leta bodo boljša osnova za podajo ocene poslovanja bolnišnic v letu 2019. Vseeno je obdobje treh mesecev relativno kratek čas, da bi lahko z gotovostjo napovedali, kakšen bo izid. Seveda pa bomo z ukrepi sanacije nadaljevali. Vsa vodstva bolnišnic so pripravila tudi dopolnitve svojih sanacijskih programov, ki že iz teh številk kažejo rezultate izboljšanja poslovanja. Seveda vemo, da je sanacija bolnišnic večletni proces in ga ni mogoče zaključiti v enem letu. Moram reči, da velika večina bolnišnic v prvih treh mesecih izkazuje planske rezultate. Samo dve bolnišnici sta takšni, ki sta pod pričakovanji oziroma pod plani, to je bolnišnica Šempeter pri Gorici in porodnišnica Kranj. Vse ostale bolnišnice so na planu oziroma celo presegajo nekako pričakovane plane. Kar se tiče porabe financ za obdobje 2020 in 2021; na zadnjem koalicijskem vrhu, ki ste ga omenili, je bila debata o sredstvih, s katerimi bo razpolagal Zavod za zdravstveno zavarovanje v letu 2020 in 2021. Predvidena je dodatna poraba za leto 2020 v višini 265 milijonov in za leto 2021 v višini približno 205 milijonov. Razreza te porabe s strani ZZZS še ni. Zadnja informacija, ki sem jo dobil s strani njihovega vodstva, je, da bodo v poletnem času pripravili predlog oziroma osnovo za splošni dogovor za naslednje leto. Približno polovica bo po njihovih informacijah šla za tako imenovane stalne postavke v splošnem dogovoru in bolniške odsotnosti, plačilo specializacij in ostale stvari. Drugi del bi naj šel med drugim tudi za ukrepe na področju čakalnih vrst. Ni iz tega proračuna predvideno in tudi ni osnova zagotavljanje likvidnosti bolnišnic, to je del proračuna Ministrstva za zdravje. Za konkretni primer, ko ste me vprašali za bolnišnico Brežice, seveda je država ustanovitelj in tudi upravljavec bolnišnic, zato smo mi tisti, ki moramo zagotoviti sredstva; in ne lokalne skupnosti. Za konkreten primer pa ne vem, se bom pozanimal in vam tudi odgovoril, kje so trenutno problemi bolnišnice Brežice za zagotavljanje drage medicinske opreme, če sem vas prav razumel. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora?
Hvala, minister, za zelo korektne odgovore. Bi pa vam morda na vaš zadnji del glede Splošne bolnišnice Brežice povedal, kaj smo sprejeli na tem odboru: Odbor za zdravstvo poziva vaše ministrstvo, da v letu 2019 zagotovi sredstva za zaključek izgradnje objekta nad urgentnim centrom Splošne bolnišnice Brežice in urgentni center Ptuj. Ampak vsaj za Splošno bolnišnico Brežice, bolj kot gledam finančne načrte, v proračunu tega denarja ni. Tukaj je predvsem vprašanje oziroma apel, da se to, kar na sejah odborov v Državnem zboru sklenemo, tudi preko izvršilne veje oblasti, v konkretnem primeru preko Ministrstva za zdravje, tudi realizira. Zakaj to govorim? Če realiziramo neke sklepe, ki se tičejo lokalnih skupnosti, potem se na lokalne skupnosti več ne dogaja pritisk iz vodstev lokalnih bolnišnic, češ če nam država ne pomaga, pa ste župani, v konkretnem primeru Podravja, predvsem pa Posavja, tisti, ki se bojijo, da bodo tisti, ki bodo morali na koncu plačati ali za posamezne naprave ali pa še za kaj drugega. Tukaj resnično upam, da boste te sklepe pregledali. Morda dopolnilno vprašanje: Kako kaže s Strategijo razvoja intenzivne medicine? Ker tukaj smo sprejeli tudi sklep, da se upoštevajo argumenti pri pripravi te strategije. In za zaključek, spoštovani minister, rekli ste, da naj bi zakon o upravljanju in vodenju javnih zdravstvenih zavodov nekoč zagledal luč sveta, ampak v normativnem programu dela Vlade za leto 2019 in prvo polovico 2020 tega zakona ni. Pa morda samo terminsko, kakšna je vaša časovnica sprejemanja tega zakona? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Če gremo po vrsti, na nekaj vaših vprašanj vam bom znal sproti odgovoriti, da druge vam bomo seveda posredovali odgovore v najkrajšem času. Kar se tiče zagotavljanja investicij na področju urgentne medicine, dve lokaciji ste omenili, Brežice in Ptuj. V zvezi z urgentnim centrom Ptuj vam lahko povem, da je bila sestavljena finančna konstrukcija, kjer pa ta trenutek manjka še 1,7 milijona evrov sredstev, ki jih bo treba zagotoviti v naslednjem proračunskem obdobju. Ostalo je zagotovljeno s strani ministrstva ter tudi lokalne skupnosti in gospodarstva, tudi donacije gospodarstva so bile za ta namen zbrane. Za celotno investicijo, ki je približno 5 milijonov, bo treba zagotoviti teh manjkajočih 1,7 milijona evrov. Kar se tiče Brežic, vam ta trenutek žal ne znam iz glave odgovoriti, zato vam bomo podatke posredovali. V zvezi z zakonom o upravljanju javnih zdravstvenih zavodov pa vam lahko povem, da je le-ta ena od tistih sedmih zakonodajnih prioritet, ki jih imamo na ministrstvu. Časovnica za pripravo zakona in sprejetje je letošnje leto, torej leto 2019. Prav tako sem vam pa dolžan še pojasnilo oziroma odgovor v zvezi s strategijo, katere sklep je bil sprejet februarja na Odboru za zdravstvo, tako da vam bom ta del pa še posredoval. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo. Gospod Miha Kordiš bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala za besedo. Salonit Anhovo je velik okoljski in zdravstveni problem Kanalske doline. V preteklosti je že povzročil 2 tisoč 500 obolelih za azbestozo ter obeta še številne preuranjene smrti v prihodnosti, kot na to opozarja društvo Eko Anhovo. Že tako slabo sliko emisij je še poslabšala uredba o rudarskih pravicah, ki pokriva tudi Anhovo, ki je cementarni podelila pravico za izkoriščanje apnenca in laporja v skupni količini do 38 milijonov 500 tisoč kubičnih metrov oziroma 2 milijona ton na leto za naslednjih 50 let, kar je nadvse problematično z več vidikov. Prvi vidik je, da se ta surovina uporablja v veliki meri za proizvodnjo polizdelka klinkerja, ki je najzahtevnejši, najdražji in za okolje najbolj obremenjujoč del proizvodnje cementa, nato se pa ta polizdelek izvaža italijanskim cementarnam, ki ga zmeljejo, še kaj dodajo in prodajo naprej končni produkt, to je cement. Okoljsko ceno za to pa plačujemo v Sloveniji. Drugi problem je višina koncesije. Čeprav Salonit beleži visoke dobičke – lani je v dividendah izplačal 8 milijonov evrov, še eno leto prej 7 milijonov evrov – je koncesijsko vplačilo smešno nizko: 18 tisoč evrov za lansko leto. Recimo, v okolici deluje igralnica Hit, ki vplačuje 350 tisoč evrov oziroma naj bi vplačala v letošnjemu letu, pa Soške elektrarne s koncesijskim vplačilom; 504 tisoč 700 evrov v letu 2019. Tretji problem je benzen. Po Uredbi o emisiji snovi v zrak iz nepremičnih virov onesnaženja in Uredbi o emisiji snovi v zrak iz naprav za proizvodnjo cementa je cementni industriji omogočen obsežen izpust benzena, ki je, kot vemo, kancerogen. Skladno s smernicami Svetovne zdravstvene organizacije bi morali benzen umestiti v prvo nevarnostno skupino z mejno vrednostjo 0,1 miligrama na kubični meter in omejitvijo masnega pretoka; pa žal trenutna ureditev ni prilagojena potrebam prebivalstva, ampak željam industrijskih onesnaževalcev. Prva uredba dopušča 1 miligram na kubični meter, kar je stokrat višja vrednost od zdravstvenih smernic, druga uredba pa 5 miligramov na kubični meter, kar je petstokrat višja vrednost. Moja četrta poanta pa je sežig in sosežig odpadkov; za oboje veljajo različne vrednosti, dasiravno v obeh procesih nastajajo približno enake emisije, kar je de facto obvod za večje količine emisij, tudi v primeru Anhova, kot bi bilo treba. Moje vprašanje za vas, gospod minister, je: Ali boste te štiri problematične točke naslovili in jih odpravili?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Ker nisem dobil vnaprej vprašanja bolj razdelanega, se nisem mogel dobro pripraviti na vsa ta vprašanja. Te cementarne uredbe veljajo za celo Evropo in pri nas ni nič drugače. Za benzen je določeno, da Uredba o emisiji snovi v zrak iz naprav za proizvodnjo cementa določa mejno vrednost benzena 1 miligram na kubični meter, če je masni tok in misija benzena večji od 2,5 gramov na uro. Meni so na Arsu pripravili v tem smislu odgovor, da Salonit obratuje s koncentracijami benzena, ki so bistveno nižje od predpisanih mejnih koncentracij. Te predpisane koncentracije so predpisane po vsej Evropi. Če sem dobro razumel, je bilo vaše vprašanje, če razmišljamo, da bi za Slovenijo te koncentracije znižali. O tem zaenkrat še nismo razmišljali, ker smo se pri teh uredbah zgledovali po evropskih predpisih. Glede koncesije mislim, da je niti mi ne dajemo in ne določamo, koliko plačajo, to bi moral dodatno preveriti. Pa če se strinjate, vam potem pisno odgovorim, kdaj koncesija poteče in kdo sploh višino določa. Potem pa ne vem, kateri dve vprašanji sta še bili. [[oglašanje iz dvorane]] Salonit Anhovo ima dovoljenje za sosežig. Za sosežig gre, kadar se smeti uporablja za neko dodatno dejavnost in ne zato, da se smeti odstrani iz okolja. V tem primeru so za sosežig res predpisani drugačni parametri. Ampak tudi to je prepis evropske zakonodaje.
Hvala lepa. Gospod Kordiš, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoča. Bom samo povzel, katere so tiste problematične točke, ki se prednostno odpirajo skozi vprašanje sežigalnice v Anhovem, pa mi, gospod minister, lahko pisno odgovorite, če želite. Prvi problem oziroma prva rešitev – tudi zahteva ekološko osveščenih prebivalcev iz tistega območja – je takojšnja sprememba koncesije za Salonit Anhovo, ki omejuje količino izkopa na največ milijon 500 tisoč ton na leto, kolikor ga cementarna dejansko potrebuje za proizvodnjo cementa. Pri tej povečani količini izkopa grejo v proizvodnjo klinkerja kot polizdelka, kar je umazana proizvodnja, energetsko potratna proizvodnja, potem se pa ta polizdelek izvaža v Italijo. V resnici je čisti kolonialni odnos. Italijanske cementarne pa lahko italijanske surovine šparajo v zemlji, medtem pa okoljsko onesnaženje nastaja pri nas. Skratka, količino izkopa, kot je zdaj določena, je treba omejiti na milijon in 500 tisoč ton na leto. Druga točka je, da se dvigne koncesijska vplačila cementarne na raven, ki je sorazmerna s trajnim izkopavanjem mineralnih snovi; pri tem opozarjam, da so te mineralne snovi neobnovljivi naravni vir; in da ta višina koncesije postane primerljiva s plačniki koncesije na drugih področjih v regiji. Prej sem navajal igralnico Hit s koncesijskim letnim vplačilom 350 tisoč evrov pa Soške elektrarne, kjer se plačilo giblje na ravni polovice milijona in tako naprej. Tretja pobuda je, da se benzen res umesti v prvo nevarnostno skupino v skladu s smernicami Svetovne zdravstvene organizacije, neodvisno od evropskih standardov; bodimo boljši od teh evropskih standardov, in da se potem temu primerno izpusti omejijo, konkretno na 0,1 miligram na kubični meter, to je stokrat nižje od trenutne vrednosti, ki je 1 miligram na kubični meter. Četrta pobuda pa je izenačenje emisijskih vrednosti za vse škodljive snovi, ki se izpuščajo iz sežigalnic in tudi naprav za sosežig odpadkov, ne pa da za oboje velja ločeni režim.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ja, se strinjam, vam bomo poslali pisne odgovore na vse te pobude. Če bi nam že prej to dali, bi vam pa že danes lahko. Se opravičujem, ker nisem vedel, v katero smer boste šli.
Hvala, gospod minister. Naslednji bo vprašanje postavil mag. Marko Pogačnik, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki je odsoten; zato poslanca pozivam, da se izjavi, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Ker je minister za finance odstoten, predlagam, da mi pisno odgovori na vprašanje. Vprašanje je pa v zvezi s prodajo oziroma neprodajo družbe Abanka, d. d. V zadnjem obdobju smo slišali več informacij, ki namigujejo na to, da bi Vlada Republike Slovenije sprejela odločitev, da se Abanka ne proda. Ob državni pomoči, ki jo je prejela Abanka, je Slovenija z Evropsko komisijo sklenila določene zaveze. Ena od teh zavez je tudi bila, da se družba Abanka v stoodstotnem lastništvu Republike Slovenije proda do 30. 6. 2016. Ministra sprašujem: Kakšne so posledice, če se Slovenija odloči, da Abanke ne proda? Kakšna kazen sledi s strani Evropske komisije? Vemo, da je Slovenija podpisala približno 40 zavez, izravnalnih ukrepov, ki jih je pa že od podpisa te zaveze do sedaj Abanka morala upoštevati. Nekatere od teh zavez so bile zmanjševanje bilančne vsote, zniževanje, prepoved pripojitev, prepoved prevzemov, odprodaja družb, kot so faktoring in leasing; in vse to v času gospodarske krize. Če lahko minister za finance odgovori: Koliko se je s tem že zmanjšala vrednost družbe ABanka, d. d.? Kaj generalno pomeni za Slovenijo neprodaja družbe Abanka, d. d.? Koliko kazni bo morala Abanka temu plačati in kam bo šel ta denar? Hvala.
Hvala lepa. Kot rečeno, boste dobili odgovor pisno v poslovniškem roku, v roku 30 dni. Naslednja je na vrsti gospa Anja Bah Žibert, ki bo postavila vprašanje ministrici za pravosodje gospe Andreji Katič. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Minister, ministrica, lepo pozdravljena! Upam, da se strinjate z izjavo, da pravna država obstoji ali pa pade na neodvisnosti sodstva. Glede na dogajanja zadnje čase oziroma informacije, ki prihajajo iz pravosodnega sistema, kaže, da se pri nas dogaja slednje, in to je več kot zaskrbljujoče. Glede sodnika Radonjića in vseh zadev okoli njega smo se v Državnem zboru že pogovarjali, vendar pa nekega epiloga te zgodbe ni. Ne vemo, kaj se dogaja, niti ne vemo, ali je bil sodnik, čeprav je opozoril na nedopustne pritiske, tudi ustrezno zaščiten. Ali zaščitimo ljudi v tem sistemu, v tej državi, ki opozorijo na dogajanja, ki ne sodijo v okvir pravne države, in so deležni pritiskov, ki jih ne bi smelo biti. V zadnjem času pa je izbruhnila tako imenovana nova zadeva na področju tožilstva. Gre za nedopustne pritiske na tožilca Pušnika, ki pa je ob tem, da je šlo za pritiske, izjavil še nekaj mnogo hujšega, in sicer da se nad njim dogajajo tudi nedovoljeni prisluhi, se mu prisluškuje. To je tudi utemeljil s konkretnimi navedbami, ki govorijo o tem, da drugače ljudje kot preko nekih prisluhov do informacij niso mogli priti. Glede zadeve Pušnik je varuh človekovih pravic gospod Svetina že napovedal, da se bodo v skladu z njihovimi pristojnostmi aktivno vključili v raziskovanje oziroma bodo pogledali, kaj se s tem primerom dogaja. Mene pa zanima, ministrica: Kaj ste storili do sedaj vi v okviru vaših pristojnosti? To pomeni, v skladu s tem, kar vam omogoča zakonodaja. In zanima me tudi vaše mnenje, ker v javnosti nisem zasledila, da bi se ob teh šokantnih podatkih in informacijah kakorkoli odzvali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala. Torej mi ni treba odgovoriti glede na napoved glede izvajanja pravosodnega nadzora nad delom okrožnega državnega tožilstva in koliko disciplinskih postopkov je bilo vodenih. Glede konkretnih dveh primerov, ki sta bila omenjena, že glede sodnika smo povedali, da je treba dobiti informacijo od Sodnega sveta, ki je tisti organ, na katerega se lahko obrne sodnik, če bi bil zoper njega po njegovem mnenju izvršen kakršenkoli nedopustni pritisk. Kar se tiče tožilstva, smo seznanjeni tudi s to zadevo, o morebitnih nedopustnih pritiskih na okrožnega državnega tožilca Pušnika. Mi smo izvedeli, da se je zaradi osebnih razlogov odpovedal državnotožilski službi, češ da naj bi bil po njegovih navedbah deležen številnih pritiskov zaradi reševanja kazenskih zadev zoper osumljenega oziroma obdolženega Franca Kanglerja. Vrhovno državno tožilstvo in Državnotožilski svet smo zato z dopisom 30. maja 2019 zaprosili, da se do domnevnih očitkov v zvezi s pritiski na imenovanega državnega tožilca oba opredelita, vsak iz svojih pristojnosti in vzvodov, ki jih v zvezi s tem predvideva tudi Zakon o državnem tožilstvu. 3. 6. 2019 smo prejeli odgovor Vrhovnega državnega tožilstva, iz katerega izhaja, da je VDT pridobilo poročilo Specializiranega državnega tožilstva in ODT Maribor, da nobeno od teh tožilstev ni ne v preteklosti ne danes izvajalo nobenih prikritih preiskovalnih ukrepov. Navaja, da je bilo o domnevnih prisluhih večkrat obveščeno tudi Ministrstvo za pravosodje; in mi smo povprašali, tudi jaz sama, svetovalca za varnostna vprašanja pri nas. Ta je v letu 2017 s tožilcem Pušnikom opravil razgovor in tudi ODT Maribor obvestil, da je mnenja, da ni utemeljenih razlogov, da je dejansko šlo za prisluškovanje. Zadnji tak varnostni dogodek se je zgodil 22. in 24. 5., o katerem je bilo poslano obvestilo na Ministrstvo za pravosodje 28. 5. 2019. V letu 2018 je po navedbah VDT tožilec Pušnik tudi na generalnega državnega tožilca naslovil osebno pismo z enakimi zatrjevanji, na katero mu je VDT odgovoril. V istem letu je tožilec Pušnik opravil tudi obdobni sistemski pregled, ki je bil razširjen s psihološkim testom, pri tem je bilo ugotovljeno, da funkcijo lahko opravlja brez omejitev. V letu 2016 je bil opravljen pregled njegovega dela zaradi ocene državnotožilske službe, ali izpolnjuje pogoje za napredovanje. Ugotovljeno je bilo, da te pogoje izpolnjuje. Glede na zadnja pisanja tožilca Komisiji za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb pa je bilo VDT s strani Oddelka za preiskovanje in pregon uradnih oseb s posebnimi pooblastili obveščeno tudi, da so odprli spis in da bodo začeli preiskavo; VDT pa je Posebnemu oddelku posredoval tudi dokumentacijo, ki jo je tožilec Pušnik poslal na VDT. Kot sem na začetku povedala, da smo poslali 30. 5. vprašanje tudi na Državnotožilski svet, smo 12. 6. prejeli odgovor, kjer Državnotožilski svet pravi, da je glede na naše mnenje zadevo obravnaval 11. 6. na 35. redni seji. Po preučitvi prejetega gradiva so sklenili, da v zvezi z domnevnimi pritiski, ki naj bi jih bil deležen državni tožilec, v tej fazi ne bo izvedenih nobenih ukrepov, predvidenih v Zakonu o državnem tožilstvu. Ker ima Ministrstvo za pravosodje nadzor nad delom uprave, vsebinski nadzor ima Vrhovno državno tožilstvo, je vsak v okviru svoje pristojnosti naredil svoje. Kar pa se tiče določenih navedb, pa verjamem, da bo tudi Komisija za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, žal teh podatkov nimam, odgovorila na tisti del, kar vas verjetno tudi najbolj zanima. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Ministrica, tudi v otroškem vrtcu ne boste prepričali otrok, da bo nekdo, ki se obrne danes na generalnega državnega tožilca, stvar zanikal, če pa je bil takrat ravno na funkciji, kjer so se te stvari dogajale, in je hipotetično tudi eden od tistih, ki naj bi ogrožal to neodvisnost tožilca. To, da nekdo tako odgovori, je smešno. Prav tako ko govorimo o prisluhih, ali jih je izvajala Sova ali policija, je najlažje v prvi fazi, dokler ni neke širše raziskave, vse skupaj zanikati. Nenavadno je, da se je tožilec oglasil po tistem, in oglasil se je takrat, ko je sprejel določene odločitve pri svojem delu. Pri svojem delu pa mora biti neodvisen. In takrat so se začeli posamezni pritiski. Omenjeni je govoril dobesedno o tem, kako so ljudje poznali informacije, ki jih niso mogli izvedeti nikjer drugje kot samo tako, da so vršili nad njim prisluhe. Vi pravite, da ste storili vse, da je tudi Državnotožilski svet naredil vse. Jaz vam lahko povem, da je zanimivo, da se on na Državnotožilski svet niti pritožil. Verjetno se že ve, zakaj. Odgovor sam po sebi pravzaprav pove vse, glede na to, kaj so sprejeli. Vi pa imate še možnosti. Ni res, da ste izrabili vse. Imate možnost tudi disciplinskega ukrepanja za začetek postopka. In če bi bil minister v tej fazi res toliko mogoče tudi pogumen, bi lahko sprožil tudi ta del, ki mu ga omogoča zakon.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Gospa poslanka, vidim, da ste o sami zadevi bistveno boljše obveščeni kot jaz sama. Res je, da jo poznam iz medijev in iz tistega, kar je meni na razpolago. Vidim, da imate vi verjetno več dokumentov, kar nekaj podrobnosti, ki ste jih navajali, meni niso bile znane. Jaz bom verjela generalnemu državnemu tožilcu z vsem inštitutom, ki ga ima kot generalni državni tožilec, se pravi Vrhovnemu državnemu tožilstvu. Vi mu očitno ne verjamete. Ne govorim samo o enem imenu, ampak govorim o službi kot celoti. Prav tako bom verjela tudi Državnotožilskemu svetu. Vi jim očitno ne verjamete. Ampak ne bi si želela te primerjave, koga lahko prepričam v otroškem vrtcu, koga ne. Pristojni organi, ki so pristojni za odkrivanje raznih nepravilnosti, naj naredijo svoje. Mi pa smo v okviru pristojnosti, za katere sem sama menila, da jih imam na razpolago, ob pojasnilu Vrhovnega državnega tožilstva, Državnotožilskega sveta, sprejeli primerne odločitve, za katere trenutno menim, da so pravilne. Vi pa, ki imate več podatkov, vse ostalo bolje poznate, verjamete pač bolj vsem ostalim in zopet spodbujate dvom v Vrhovno državno tožilstvo, v generalnega državnega tožilca, tudi v Državnotožilski svet, kar se meni zdi [[…]]Ampak ocena in volja je vaša, kako boste presodili verodostojnost enih ali drugih. Jaz pa tem institucijam verjamem. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog?
Hvala za besedo. Ministrica, jaz sem povedala dejstva, ne pa tega, v kaj verjamem. Je pa res, da se midve zelo razlikujeva po tem, v kaj verjameva. Vi verjamete na primer v Harija Furlana. Jaz v Harija Furlana ne verjamem. Bil je obsojen na zaslišanju oziroma pred komisijo glede žilnih opornic, ni poznal niti zakona s področja tožilstva, ki je njegova osnova za delo in tako naprej. Ampak pustiva to. Res se razlikujeva, zato bi bila zelo vesela, da se opravi javna razprava glede omenjenega. Jaz bi si od ministra želela, predvsem pa pričakovala, da zavzame vse možne vzvode, ki mu jih dopušča zakon, in vam jih še kar nekaj dopušča, da bi takšnim zadevam prišli do dna. Kar se pa tiče Državnotožilskega sveta, ne vem, zakaj govorite, da mu ne zaupam jaz. Jaz sem povedala, da se tožilec nanje ni obrnil; in danes razumem, zakaj ne; tudi na podlagi njihovega odgovora. Če bomo še naprej pustili, da v tej državi sodstvo tone v smislu tega, da so dovoljeni pritiski na odločitve sodnikov, tožilcev, potem seveda ste vi na strani tistih, ki rušite pravno državo. Tukaj midve nisva na isti strani. Hvala.
Gospa poslanka, vašega proceduralnega predloga nisem zasledila. A ste rekli, da se opravi razprava? Potem se pa opravičujem. V redu.
Ja, moram povedati, ker ste to v javnosti rekli. Na začetku je bilo povedano, da želim razpravo o tem; pa upam, da me boste naslednjič bolj pozorno poslušali. Hvala.
Hvala tudi vam za dodatno pojasnilo, sem se takoj opravičila. Tudi jaz včasih nehote kaj spregledam. Se opravičujem še enkrat. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Naslednji pa ima besedo gospod Zvonko Černač, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek ter ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite, gospod poslanec.
Lep pozdrav sem prisotnim, še posebej ministrici Alenki Bratušek in ministru Simonu Zajcu, na katera naslavljam vprašanje glede ureditve sodobne cestne povezave med Jelšanami, Ilirsko Bistrico in avtocesto Ljubljana–Koper. Ta povezava je bila v dopolnjen avtocesti program umeščena pred več kot 20 leti na pobudo takratnega poslanca Državnega zbora. Pred petnajstimi leti so se začeli postopki priprave državnega prostorskega načrta, torej leta 2004. Ne samo da ta načrt do danes ni sprejet, niti niso bile še razgrnjene študije variant v teh petnajstih letih. Leta 2011, torej prej osmimi leti, je bila ta pobuda dopolnjena in takrat je bila tudi javnosti predstavljana ta dopolnjena pobuda z različnimi variantami koridorjev oziroma tras, ki je vzbudila veliko pozornost v lokalnih skupnostih, ki jih ta cesta zadeva. Prišlo je tudi do velikega nasprotovanja umeščanju, ki bi infrastrukturno povsem okupirala ali pa razvrednotila bivanjske in ostale pogoje, predvsem na območju Pivške doline. Zaradi tega so se takrat občinski sveti vseh treh občin, Ilirske Bistrice, Postojne in Pivke, sestali in dogovorili glede tega, ker so videli, da bo ta postopek še nekaj časa trajal, da se pospeši obvoznice teh naselij. Obvoznica Ilirska Bistrica je že narejena, Pivka bo začeta v roku leta in pol, upajmo, prva faza, druga faza v nadaljevanju Petelinje. In glede obvoznice Postojna oziroma naselij Rakitnik, Matenja vas in Prestranek je bil protokol o tem podpisan 23. januarja 2013. Občinski svet Postojne je v letu 2011 na pobudo skoraj vseh krajevnih skupnosti, ki jih ta cesta zadeva, tudi sprejel to usmeritev, da se pospeši gradnja obvoznic in povezave med njimi. Pred časom, 2. oktobra sem postavil vprašanje ministru in 30. 11. ministrici, kjer je ministrica odgovorila, da so na ministrstvu nemudoma pospešili aktivnosti prostorskega umeščanja. Prejšnji minister Leben pa je odgovoril, da je treba pred javno razgrnitvijo študije variant pridobiti potrditev predinvesticijske zasnove s strani komisije Ministrstva za infrastrukturo. Ta ni bila še storjena, čeprav je bila ta študija narejena pred štirimi leti, to je leta 2015. Zaradi tega ministrico in ministra sprašujem: Kje oziroma na katerih konkretnih dejanjih so torej vidni pospeški teh aktivnosti glede prihodnje sodobne cestne povezave od Jelšan preko Ilirske Bistrice do avtoceste Ljubljana–Koper, ki jih je ministrica navajala v odgovoru na moje pisno poslansko vprašanje? Ali je Ministrstvo za infrastrukturo predinvesticijsko zasnovo potrdilo? In če je ni, zakaj ne? Kaj je bilo od oktobra lani do danes storjeno na pospešitvi umeščanja ceste v prostor?
Hvala lepa. Želi najprej besedo gospod minister? Izvolite.
Hvala. Sam dosedanjega postopka ne bom več ponavljal, ker ste ga zelo dobro povzeli. Bi bolj na zadnje vprašanje odgovoril, kaj je bilo v tem času narejeno za pospešitev. Naše ministrstvo je aprila letos organiziralo sestanek s tangiranimi občinami. Vodil ga je naš državni sekretar, zadolžen za prostor, gospod Prijon s strokovnimi sodelavci. Na tem sestanku so se dogovorili, da je trenutno predlagana končna trasa v občinah, razen v Postoji, ustrezna; potrebuje pa le nekaj manjših popravkov ob stiku trase z naseljenimi kraji. Popravke bodo predlagale občine same, ministrstvo pa bo v sodelovanju z Ministrstvom za infrastrukturo izvedlo te popravke. Glede občine Postojna pa so se dogovoril na tem sestanku, ki ga je vodil gospod Prijon, da se priključek avtoceste, namenjen povezavi s Hrvaško, iz trenutno predvidenega območja predstavi nekaj kilometrov proti Hruševju na zahodu, izvede pa se tudi dodaten, nov priključek avtoceste severno od Postojne, namenjen Postojni.Strokovne službe trenutno pripravljajo popravek dogovorjene trase. Ko bo pripravljen, se bo z njim seznanilo župane vpletenih občin, po njihovi načelni privolitvi pa se bo nadaljevalo s formalnimi postopki umeščanja avtocestne povezave v prostor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Glede na to, da je minister Zajc pravzaprav povedal, kje so postopki, bom jaz dodala samo še glede predinvesticijske zasnove. V tem trenutku nimam podatka, ali smo jo na ministrstvu potrdili ali ne, vam ga dam naknadno, ampak glede na to, da določene stvari še niso razrešene, skoraj dvomim, da je ta predinvesticijska zasnova narejena. Bi pa tukaj želela zelo jasno povedati, da se zavedamo problema in da smo tudi zato na našem ministrstvu oziroma je direkcija, zato da bi olajšala ljudem življenje ob obstoječih cestah, omejila tranzitni promet. Jaz mislim, da so ljudje s tem korakom kar zadovoljni, seveda pa je naslednji korak ne od danes do jutri, ampak dolgoročno tudi ta nova avtocestna povezava.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite zahtevo za dopolnitev? Izvolite.
Študija variant se šteje kot predinvesticijska zasnova in iz odgovora prejšnjega ministra Lebna na moje poslansko vprašanje z dne 30. 11. nesporno izhaja, da je bila študija variant zaključena leta 2015, torej pred štirimi leti, in da vaša komisija na Ministrstvu za infrastrukturo te študije še ni potrdila. Potrditev bi pomenila tudi potrditev predinvesticijske zasnove. Vi ste pa imeli februarja letos sestanek z župani teh občin, ki jih trasa zadeva. Na tem sestanku je bila s strani postojnskega župana, ne vem od kod, potegnjena neka nova varianta, ki jo je omenil minister Leben. In sicer je takrat župan Občine Postojna dejal: »Za Postojno je najprimernejša trasa, ki bi se od obstoječe avtoceste odcepila med Hruševjem in Razdrtim. To smo skupaj z Občino Ilirska Bistrica tudi predlagali na zadnjem sestanku pri ministrici, ki nam je obljubila, da jo bodo naknadno preučili in nam v roku dveh mesecev odgovorili, ali so nadaljnje presoje sploh možne.« Dva meseca je minilo konec aprila, zdaj je že dva meseca od pretečenega roka. O neki trasi, ki je ni nikjer, v nobeni študiji variant. Iz študije variant izhaja, da je neka trasa, ki se priključuje pri Postojni, najprimernejša. Z vidika poselitve ni najbolj primerna, po vašem mnenju da. Ampak te trase, o kateri ste danes govorili, minister Zajc, med Hruševjem in Razdrtim, ni nikjer. Celo več, sklep občinskega sveta, ki ni bil nikoli preklican, iz leta 2012 – govorim o sklepu Občine Postojna – govori o tem, da nobeden od teh priključkov, ki ste jih omenjali, tudi ta novi, ki ji bil baje začrtan z nekim flomastrom, ni primeren. Zaradi tega me zanima: Kaj je zdaj s proučitvijo te nove trase? Od kod je prišlo do te proučitve, čeprav že imamo študijo variant, ki bi jo bilo treba samo na tak ali drugačen način potrditi? Zakaj ministrstvi ne delata na pospešitvi obvoznic – kar sem uvodoma omenil glede na to, da se ta umestitev odmika in odmika – povezav med temi obvoznicami in s tem zagotovitvi boljše pretočnosti prometa na relaciji med Ilirsko Bistrico in obstoječo avtocesto?
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Gospod Černač, dobro veste, da se na področju prometne infrastrukture stvari ne da urejati od danes do jutri. Ste eden od poslancev, ki ste tudi kot minister imeli vpogled v te postopke. Od kod ideja za novo traso, ste sami povedali – s strani župana, župan je pa predstavnik lokalnih skupnosti. Zato je stvar v tem, da je bilo to dano na mizo, vse, kar je bilo povedano, je bilo, da bomo stvar pogledali, ampak smo že takrat povedali, da je vprašanje, kako bo to ekonomsko upravičeno sploh izgledalo. To je to. Dobivamo se z veliko župani in se strinjam z vami – vsakič znova, vsakič znova lahko na našo mizo prihajajo vedno in znova novi predlogi. Jaz verjamem, da bomo skupaj z Ministrstvom za okolje in prostor stvari peljali naprej karseda hitro. Še enkrat pa želim zelo jasno povedati, da je naša vlada oziroma Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo naredila to, česar si nihče pred nami ni upal, to je: omejila tranzit po obstoječi cesti, naredila življenje za občane znosnejše. In tudi sama sem povedala županom, da se teh stvari – pa dobro vedo to tudi župani – in takšne cestne povezave pač ne da narediti od danes do jutri. Zakaj so vsi ministri do zdaj, bom rekla, spali ali pa tega niso naredili, na to pa bom jaz težko odgovorila. Vsekakor je to projekt, ki ni projekt od danes do jutri, ampak je kar zahteven.
Hvala lepa, gospa ministrica. Smo končali? Gospod Černač, imate postopkovni predlog, izvolite.
Predlagam, da na naslednji seji opravimo razpravo o tem vprašanju. Ne gre samo za to problematiko na območju določene regije, tudi nismo dobili odgovorov na vprašanja, ki sem jih postavljal. Glede tega zadnjega, spoštovana ministrica, vam moram povedati, da na tej cesti je bil promet omejen, po mojem nekje do časa vaše vlade, in takrat sproščen, sproščen pa zaradi tega, ker so se vmes izvedli neki rekonstrukcijski ukrepi in naj bi bila to potem osnova za sprostitev tega tovornega prometa, ki ste ga pa zdaj v enem delu res s 1. junijem omejili, ker je pač postajala situacija neznosna in nemogoča. Ampak ta situacija se tudi s tem delnim ukrepom ne bo bistveno izboljšala. Slovenija se ustavlja v vedno gostejšem prometu na slovenskih cestah in potrebno bi bilo iskati rešitve, s katerimi bi v doglednem času uredili vedno bolj perečo cestno problematiko. Lepo je, da sanjamo sanje o hitri železnici Dunaj–Ljubljana–Benetke, ampak te sanje lahko za nekaj let preložimo, ker se Slovenija dobesedno utaplja v tovornem in ostalem cestnem prometu. Slovenija praktično stoji. In bo stala, če bo šlo tako naprej, vedno bolj. Državni zbor bi moral po moji oceni nujno opraviti razpravo glede tega in tudi glede ukrepov, ki jih bo potrebno sprejeti v najkrajšem času, da ne bodo avtoceste postale najslabše pretočna prometna žila v tej državi. Eden izmed razlogov, da se to dogaja, je tudi dolgotrajno umeščanje v prostor, ki traja deset in tudi več let, na koncu pa rešitve, ki so bile načrtovane pred dvajsetimi leti, povozi čas in izberejo se, kot smo videli v številnih primerih v preteklosti, rešitve, ki so slabe in najdražje. Ministrica je nedavno izjavila, da je njen cilj, da se ta del ceste, o katerem govorimo, avtocesta Jelšane–Bistrica, da se obstoječa avtocesta v tem mandatu umesti oziroma da se v tem mandatu sprejme državni prostorski načrt. Tudi če bo to storjeno, v kar močno dvomim, pomeni, da se ta povezava odmika vsaj za naslednjih 20–25 let. Prej je ne bo. Obvoznice so bile zastavljene, pokazale so se kot dobra rešitev, potrebna bi bila pospešitev na pivški obvoznici, Petelinje, ki je drugi krak te pivške obvoznice, in obvoznica na območju Občine Postojna, ki bi razbremenila naselja Rakitnik, Matenja vas in Prestranek in s tem omogočila normalno pretočnost na tistih delih, ki predstavljajo trenutno najbolj ozka grla. Te rešitve je mogoče izpeljati v roku petih do desetih let, in v kolikor se to ne bo zgodilo, bo tudi na tem delu prometna situacija tako obremenjujoča, da ne bo več znosna ne za ljudi, ki tam živijo, ne za potnike, ki bodo po teh cestah potovali. Tako da mislim, da bi bilo prav, da Državni zbor resno opravi razpravo, še posebej zato, ker imamo neke dokumente v tej državi od leta 2015 oziroma 2016, strategijo razvoja prometa in nacionalni program, in bi bilo potrebno pogledati, kako in v kakšni časovnici se te stvari sploh uresničujejo. Jaz mislim, da so bile že v nekaj letih časovnice podrte. Tako da predlagam še enkrat, da o tem opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje postavil gospod Soniboj Knežak, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer, ki je odsotna, zato poslanca prosim, da se izjasni, ali želi pisni ali ustni odgovor.
Hvala, predsedujoča. Na moje vprašanje želim, da mi ministrica da ustni odgovor na naslednji seji. Sindikat upokojencev Slovenije je v svojem odprtem pismu Vladi in poslanskim skupinam predstavil predloge in zahteve za izboljšanje socialnega položaja upokojencev v Sloveniji. Ugotavljajo namreč, da današnja raven pokojnin ne zagotavlja dostojnega življenja za večino upokojencev. Njihovo stanje se kljub ugodnim gospodarskim razmeram ni bistveno spremenilo, saj se pokojnine dolgo časa niso usklajevale zaradi sprejetega Zujfa. Upokojenci so zaradi neusklajevanja pokojnin – to je njihova ocena – od leta 2011 do 2017 izgubili 319 milijonov evrov. Sindikat upokojencev Slovenije zahteva in pričakuje naslednje: da se najkasneje do 30. junija 2020 odpravi izredna uskladitev pokojnin za 7,2 %; da se najkasneje do 30. novembra 2019 odpravi izredna uskladitev pokojnin v višini 50 % denarja, ki so ga upokojenci od leta 2011 izgubili zaradi neusklajevanja pokojnin, kot ga je določil Zujf; da se letni dodatek za leto 2020 določi v dveh zneskih, prejemniki pokojnin do 800 evrov naj prejmejo po 600 evrov, prejemniki pokojnin nad 800 evrov pa po 300 evrov. Sindikat prav tako zahteva, da se letni dodatek vsako leto valorizira z rastjo cen življenjskih potrebščin. Zahteva, da Vlada naroči celovito analizo realne vrednosti pokojnin, odmerjenih v različnih obdobjih, in predlaga spremembe za zmanjševanje neenakosti med sedanjimi in bodočimi upokojenci. In zadnje, da Vlada sprejeme košarico življenjskih potrebščin, storitev starostnikov plus 65, ki naj bo strokovna podlaga za vodenje bodoče politike na področju pogojevanja skrbi za socialno varstvo upokojencev. Podatek, da imamo približno 280 tisoč upokojencev, ki živijo pod pragom revščine, nam seveda tudi ni v ponos. Zato ministrico Ksenijo Klampfer sprašujem: Kako se bo Ministrstvo za delo, družino socialne zadeve in enake možnosti opredelilo do zahtev Sindikata upokojencev? S katerimi konkretnimi ukrepi namerava ministrstvo izboljšati socialni položaj upokojencev glede na to, da se pripravlja prenova pokojninskega sistema? Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot rečeno, odgovor boste prejeli na naslednji seji. Naslednja bo vprašanje postavila gospa Mojca Žnidarič, in sicer ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki je odsoten, in prav tako poslanko prosim, da se opredeli o pisnem ali ustnem odgovoru.
Hvala za besedo. Prosim za ustni odgovor na naslednji seji. Družinska pokojnina je pokojninski prejemek, ki pripada preživelemu družinskemu članu po umrlem zavarovancu ali uživalcu pokojnine. Otroci pridobijo pravico do družinske pokojnine do konca šolanja, vendar najdlje do dopolnjenega 26. leta starosti. V zvezi s tem bi rada opozorila na veljavno ureditev obdavčenja dohodkov otrok iz naslova družinske pokojnine, ki je po moji oceni krivična in celo do neke mere absurdna. Dejstvo, da položnice Finančne uprave dobivajo otroci z družinskimi pokojninami, ki ne presegajo z zakonom določenega cenzusa in pred tem niso bili zavezani k plačilu dohodnine, je namreč posledica 64. člena Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, s katerim se je črtalo takrat veljavni 268. člen Zakona o davčnem postopku. S črtanjem omenjenega člena so bile izbrisane zakonske podlage za izjeme od obveznosti plačila dohodnine. Zato so sedaj informativni izračuni dohodnine izdani vsem davčnim zavezancem, ki imajo kakršenkoli dohodek. Verjamem, da je bila odločitev prejšnje vlade in zakonodajalca o črtanju tega člena sprejeta z namenom odprave nekaterih administrativnih ovir in olajšanja postopka za davčne zavezance, zdi pa se mi nesprejemljivo, da je omenjena sprememba zakona pripeljala do po moji oceni škodljivih materialnih posledic za tako ranljivo skupino prebivalcev, kot so otroci. Dohodnino morajo doplačati otroci, ki so prejemniki družinske pokojnine, če so hkrati pri drugem staršu vzdrževani družinski člani – kar seveda so. Absurdnost, na katero želim opozoriti, je v tem, da bi, če bi živela oba starša, oba imela pravico do splošne olajšave, eden od njiju pa bi uveljavljal otroka kot vzdrževanega družinskega člana. Nesprejemljivo se mi zdi tudi, da se družinske pokojnine, ki jih otroci dobivajo kot neke vrste nadomestilo za preživljanje po umrlem staršu, preprosto enačijo z ostalimi obdavčljivimi dohodki. Zato ministra sprašujem: Ali boste za odpravo omenjene krivične obdavčitve te majhne skupine ranljivih otrok, ki so doživeli tragično izgubo staršev, pristopili k spremembi Zakona o dohodni, s katero bi iz obdavčitve izvzeli njihove družinske pokojnine? Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Vojko Starović, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer, ki je odsotna. Zato tudi vas, gospod Starović, prosim, da poveste, ali želite pisni ali ustni odgovor.
Prav tako želim ustni odgovor. Hvala, predsedujoča, za besedo. Moje poslansko vprašanje ministrici mag. Kseniji Klampfer je kratko, a zato nič manj pomembno. Januarja letos sem v svojem poslanskem vprašanju že vprašal, kdaj bo ministrstvo za delo pripravilo obljubljen predlog sprememb za nadgradnjo pokojninskega sistema, ki je v tem trenutku za mnoge upokojence nevzdržen. Nesprejemljivo in nedopustno je, da si ljudje, ki so celo življenje delali in plačevali prispevke v pokojninsko blagajno, danes ne morejo privoščiti varne in dostojne starosti. Mnogi med njimi živijo pod pragom revščine, da ne omenjamo visokih prispevkov za domove za ostarele, katerih breme se običajno prevali tudi na ostale družinske člane. Pokojnine so odraz prispevkov, ki so jih državljani vložili iz svojih dohodkov. Pravica do pokojnine je leta 2004 postala posebna ustavno varovana pravica, ki je posamezniku priznana na temeljih minulega dela. Zato še enkrat ponavljam, da moramo upokojencem zagotoviti to, kar so si zaslužili in jim v vseh zakonodajnih okvirih tudi pripada. Spoštovana ministrica, zaveze, ki smo jih na pobudo stranke SAB zapisali v koalicijsko pogodbo, za nas niso le mrtve črke na papirju. V stranki SAB smo zahtevali dvig odmernega odstotka, omogočanje dela upokojencem, ki si to želijo, in izplačilo letnega dodatka v dveh višinah. In pod te zaveze smo se podpisale vse koalicijske partnerice. Rečeno je bilo, da bomo obljube, ki smo jih dali volivcem, uresničili že s 1. januarjem letos, a smo pri tem žal ostali sami. V odgovor na poslansko vprašanje ste mi dejali, citiram: »Predviden rok za posredovanje predpisa, ki bo urejal naštete vsebine, v Državni zbor je prva polovica leta 2019, rok, določen za sprejetje na Vladi, pa je 9. maj 2019.« Kot je znano, omenjenega predloga na Vladi še niso prejeli. Zato me zanima: Zakaj ne? Zakaj prihaja do zamud pri sprejemanju odločitev za tako perečo problematiko, medtem ko se druge stvari sprejemajo in odvijajo po hitrih postopkih? Kakšno je trenutno stanje in kdaj lahko končno pričakujemo predlog sprememb? Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovor boste prejeli na naslednji seji. Naslednji je na vrsti gospod Franc Breznik, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, spoštovani kolegi! Moje poslansko vprašanje je namenjeno ministru za okolje, vezano je, lahko rečemo, na serijo velikih požarov, ki se dogajajo v številnih sortirnicah nenevarnih odpadkov in tudi nevarnih odpadkov v Sloveniji. Enega izmed takih požarov smo imeli tudi v mojem okolju, v Slovenskih goricah v Lenartu, 14. aprila prvič in 19. aprila drugič. Maja, prejšnji mesec, je ministrica za okolje ugotovila, da je bil del odpadkov s tistega področja, kjer je gorelo, odstranjen in da lahko nadaljuje s svojim delom. Minister, bili ste v Lenartu, pogledali ste si, mislim, da ste bili po prvem požaru, prvi, drugi, v tistem času, govorili ste z našim županom mag. Krambergerjem, tudi s predstavnikom podjetja Salamon, ogledali ste si tisto prizorišče. Zanima me: Ali ste sprožili revizijo okoljevarstvenega dovoljenja za prav ta obrat? Lahko vam zagotovim, da za ta obrat vsaj del okoljevarstvenega dovoljenja ne more biti potrjen, zato ker v Lenartu čistilna naprava, na katero naj bi bil tudi ta obrat priklopljen, zaradi česar je tudi dobil okoljevarstveno dovoljenje – poleg vseh vidikov, če pustimo – nikoli ni delovala. Tudi danes ne deluje dobro, z vsemi standardi imamo velike probleme. Takrat ko so jo nekako postavili, je bila zmontirana popolnoma drugačna strojna oprema. V Lenartu imamo veliko količino meteornih vod, ki je speljana v čistilno napravo, in zaradi strojne opreme, ki so jo zmontirali, je prišlo do popolne napake. In tudi za to podjetje ta čistilna naprava ne more čistiti vseh njihovih odplak. Da pustim njihove standarde, kar se tiče delovne zakonodaje, ob dejstvu, da gre za invalidsko podjetje, da so ljudje v teh komunalnih odpadkih dobesedno v okolju, kjer neznosno smrdi, kjer so podgane in vse ostalo, da dobesedno neživljenjsko kopljejo in sortirajo te odpadke, kar je tudi s strani nekih resnih podjetij 21. stoletja ali pa v neki četrti industrijski revoluciji popolnoma nesprejemljivo. V Lenartu nismo proti temu, da se čez noč zapre, ampak jaz mislim, da se morate resno vprašati – seveda ni vaša krivda – ali boste naredili revizijo marsikaterega takšnega podjetja, kako so sploh prišli do okoljevarstvenega dovoljenja. Drugi del mojega vprašanja pa je naslednji. Zanima me tudi: Ali bo končno lahko lokalna samouprava kot občina postala stranka v postopku ob izdaji takšnih okoljevarstvenih dovoljenj? Kot vemo, smo imeli kot lokalna skupnost v Slovenskih goricah velike probleme, in tudi pri tem podjetju, ko je šlo za nenevarne odpadke, predvsem pa tudi, ko so začeli v Lenart voziti komunalne odpadke, niso bili stranka v postopku pri izdaji okoljevarstvenega dovoljenja. Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala. Res je, v Lenartu sem bil na terenskem ogledu tega požara. Mogoče je malo škoda, ker nekaj ur po tem, ko sem jaz tam bil, je spet zagorelo. V bistvu revizije izdaje okoljevarstvenega dovoljenja sploh ne moremo narediti, po zakonodaji. Ampak, se pa vsako vodo odpre, ko se spremeni zakonodaja, in letos jo spreminjamo. Ravno zaradi situacij, kot se je tukaj v Lenartu zgodila, smo pripravili novo uredbo, ki postavlja pravila oziroma postavlja zahteve, kako morajo taki objekti delovati v smislu požarne varnosti. Kar pomeni, da bo po novem po sprejetju te uredbe določeno, kakšne požarne zidove morajo imeti, kakšne javljalnike požara, kako mora biti z vodo, se pravi, pod kakšnim pritiskom mora biti, koliko stran, kako veliki kupi so lahko, kako visoki kupi so lahko, koliko mora biti od objekta stran, če nima požarnega zidu, če ima. Skratka, vse to bomo zdaj določili. In ko se to določi, je treba OVD-je za vse take odpreti, kar pomeni, da bomo vsem tem objektom, kot je ta v Lenartu, letos odprli OVD-je takoj, ko sprejmemo zakonodajo. Imamo pa poleg Zakona o varstvu okolja, kjer urejamo podatkovno zakonodajo, že dve uredbi. Ena je ta o skladiščenju gorljivih odpadkov na prostem, kjer bomo to določili, druga je pa pač o odpadni embalaži. Takrat se bo vse to odprlo, tudi ta v Lenartu, in če ne bo mogla zadostiti tem pogojem, se bo pač morala zapreti. To se mi zdi najboljši način – da ne rešujem vsakega posameznika. Ker tako kot ste rekli, jaz ne morem kar tako OVD vzeti pa jo zapreti, na ta način se pa da take pogoje, ki jih do zdaj ni bilo, se je pa pokazalo predvsem zaradi teh požarov, da jih potrebujemo, in jih bomo postavili. Tista podjetja, ki se ne bodo mogla prilagoditi, pač ne bodo več mogla v takih objektih opravljati svoje dejavnosti. Kar se tiče vstopa občin v postopke, imamo pa tudi zdajle odprt ZVO, se bomo o tem še pogovarjali in lahko damo notri, če bo taka splošna želja.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za prva dva, rad bi pa nadaljeval. Lahko vas samo spomnim, morda niste vsega opazili, ko ste bili v Lenartu, lahko vam povem, da je v bližini te industrijske cone živilska trgovina Mercator, da je v neposredni bližini gostilna, gostinski lokal, da je samo preko ceste, zdaj na pogorišču Lentherma, nastalo podjetje, ki proizvaja sokove in sirupe, tako da je cela vrsta živilskopredelovalne industrije vključena. V sredini tega središča je podjetje. Poleg vseh okoljevarstvenih standardov, predvsem tistih protipožarnih, o teh ste govorili, je še največja problematika, največja kritika ljudi v Lenartu ravno ta smrad, ki je seveda subjektivne narave. Da ne razlagam o tem, da kljub temu da je bila edina investicija, ki jo je to podjetje naredilo v zadnjih 15 letih – ali kako dolgo je v Lenartu, zdaj že pod drugim imenom – da so postavili nekaj kovinskih ograj, ki so malo višje vrednosti, ker je včasih tudi komunalne odpadke nosilo po celem Lenartu. Še to je bilo. Lahko vam tudi povem, da imamo pa na drugi strani Lenarta v nekem okolju podjetje Saubermacher, ki je bilo pionir na področju sortiranja odpadkov. Ironija je, da je bil ravno Lenart, ki je zdaj najbolj nesrečno znan po tem podjetju, že konec prejšnjega sistema v bivši Jugoslaviji prvo mesto, ki je skupaj z avstrijsko-slovenskim partnerskim podjetjem postavilo resno sortiranje odpadkov in je bilo, lahko rečemo, pionir na tem področju. To podjetje je pred nekaj leti, ko so iskali novo lokacijo, dobesedno povedalo, mi ne spadamo v to industrijsko cono, in so si postavili na drugem mestu Lenarta idealno mesto, kjer ne motijo. In ker ima to podjetje, lahko rečemo, vzorno proizvodnjo, so ga ljudje nekako sprejeli za svojega. Tako da se Lenartčani ne branimo odpadkov, ampak branimo se takšne politike nekega podjetja, ki brutalno izkorišča svoje ljudi, ki je invalidsko, ki izkorišča sisteme, okoljevarstvena dovoljenja, da ne razlagam, da je v svojo proizvodnjo vložilo [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Časa vam je zmanjkalo. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Smrad je res subjektivna stvar. Zakonodajo, kar se smrada tiče, imamo mi v bistvu kar dobro določeno. Kjer opažam še veliko prostora za izboljšave, je potem sam nadzor. Moj plan je, da ko postavimo zdajle nova pravila glede skladiščenja odpadkov, se potem izboljša – v bistvu že zdaj začnemo, ampak da se do takrat izboljša nadzor. Ker če bo ta nadzor deloval, bodo tudi taki objekti poskrbeli, da ne bo ven smrdelo. Saj ste sami omenili, da poznate objekte, kjer se s podobno predelavo ukvarjajo, pa ni moteče za okolico – torej se da. Kjer država mogoče zataji, je točno ta nadzor, ki ga moramo popraviti, in delamo na tem. Je pa kar postopek.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala vam, gospa podpredsednica. Predlagal bi javno razpravo na to temo. Seveda imam še vrsto vprašanj in podvprašanj za ministra. Čas mi tega ne dopušča. Lahko povem, da so problem tudi zastareli stroji. Torej, tu gre za relativno zelo zastarele stroje, kjer je dosti fizičnega dela. Jaz verjamem, da je tehnika tudi na tem področju napredovala. Ko vidite delovne postopke v tem podjetju, potem se vprašamo, ali je civilizacija v Lenartu vsaj v tem podjetju zašla. To so, lahko bi rekel, delovni postopki iz 19. stoletja, iz časa prve industrijske revolucije, dobesedno tako izgleda. Podjetje je napram podjetju Saubermacher – pa nočem favorizirati, mislim, da je še cela vrsta vrhunskih slovenskih podjetij, ki se ukvarjajo s predelavo odpadkov. Ampak jaz mislim, da morajo biti tudi standardi glede strojev, glede kvalitete sortiranja, kjer mora avtomatizacija v veliki meri prevzeti določene postopke, tudi neko vodilo pri izdaji okoljevarstvenih dovoljenj. Tudi to je problem. Tudi tu je velik problem, ne samo prekomerno skladiščenje teh odpadkov. V tem podjetju pri teh požarih vemo samo za prvo kršitev, šlo je za prekomerno skladiščenje odpadkov. Lahko vam tudi povem, da ko je podjetje pred leti prišlo v Lenart, takrat še pod imenom Papir servis, je podjetje Papir servis seveda stiskalo odpadni papir in zbiralo odpadni papir. Čez noč je bilo iz Ljubljane z vašega ministrstva naenkrat izdano okoljevarstveno dovoljenje, v Lenart se je začela voziti iz velikega dela Slovenije, lahko rečem obljubljanskega dela in ne vem, še naprej, iz Celja, cela vrsta mešanih komunalnih odpadkov. Tako da ljudje tega [[…]]Samo čez noč so, lahko rečemo, dobesedno preko smradu začeli ugotavljati, da se v takratnem podjetju, takrat še pod imenom Papir servis, dogaja nekaj nenavadnega, o čemer sploh niso bili obveščeni. In tukaj mislim, spoštovani kolegi in kolegice, upam, da me boste podprli pri javni razpravi, da odpremo tudi temo, da mora biti lokalna skupnost eden izmed tistih faktorjev pri izdaji okoljevarstvenega dovoljenja, ki je stranka v postopku. Ne more biti [[…]]Spoštujem civilno družbo, ampak neka civilna družba štirih vaških posebnežev iz Ljubljane bo težko odločala, oprostite – pa se opravičujem, mogoče sem uporabil grobo besedo – recimo v Litiji ali v Lenartu, ali tudi mi Štajerci v Ljubljani za neko podjetje. Ampak mislim, da bo lokalna skupnost najbolje vedela, kakšno področje je, in mora biti stranka v postopku. Apeliram, minister, da daste še ta del noter. Mislim, da je bila vsaj neka delna obljuba z vaše strani, ko ste bili na obisku v Lenartu, pa vam je vsaj župan to našo željo nekako nakazal, da to naredimo – mislim, da bomo rešili marsikatero lokalno skupnost – in da smo ljudje obveščeni in da vemo, da odpadke nekje moramo sortirati, moramo jih predelati in spraviti nazaj, če želimo neko krožno gospodarstvo. Prosim vas, seveda, za podporo pri glasovanju. Najlepša vam hvala.
Hvala, gospod poslanec, za vaš predlog. O njem bomo glasovali jutri v okviru glasovanj. Naslednji je na vrsti gospod Boštjan Koražija, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Spoštovana, hvala za besedo. Po podatkih društva Ekologi brez meja imamo v Sloveniji okrog 13 tisoč divjih odlagališč odpadkov, od tega 8 tisoč 400 nesaniranih in neočiščenih. Govorimo lahko o okoljskem kriminalu, ki pa ni nič manj zaskrbljujoč kot ostale oblike kriminala. Tu pa je edini problem, da smo preveč tolerantni do te oblike kriminala, ki se zmeraj pogosteje dogaja. Razlogi za divje odlaganje odpadkov so finančni prihranki, neučinkovit nadzor, slaba ozaveščenost ter pomanjkanje sodelovanja med uradnimi organi in zainteresirano javnostjo. Večino teh odpadkov, kar 41 %, predstavljajo gradbeni odpadki, po nekaterih ocenah pa je delež gradbenih odpadkov celo okrog 60 %. Kosovnih odpadkov je 17 %, komunalnih 15 %, organskih 13 %, kar 10 % predstavljajo nevarni odpadki, salonitne plošče predstavljajo 2 %, podoben je odstotek odpada na motorna in pnevmatike. Po daljšem obdobju suše leta 1989 je sledilo obdobje deževja in v okoliških naseljih južnega dela Dravskega polja v Brunšviku so v pitni vodi izmerili izjemno povečanje vsebnosti pesticidov, predvsem alaklora, ki je fitofarmacevtsko sredstvo za zaščito rastlin. Letos od spoznanja o tej katastrofi mineva 30 let. Ljudje so že dolgo prej opozarjali na strupeno vodo. Opazili so namreč, da akvarijske ribe, ko jim dodajo vodo iz vodovoda, kmalu poginejo. Iskali so povzročitelje tega akutnega onesnaženja in ugotovili, da prihaja iz gramoznic, ki so služile za divja odlagališča. Vanjo so namreč odpadke vozili posamezniki in podjetja, in to vse odpadke, tudi najnevarnejše in jih tam deloma sežigali, deloma preprosto odložili ali zasuli. V sklopu načrta sanacije je bilo takrat evidentiranih 17 kritičnih gramoznic na območju Dravskega polja, ki vsebujejo zelo strupene odpadke, od evidentiranih so po podatkih sanirali zgolj štiri. Zato me zanima: Ali imate pripravljen register divjih odlagališč na ozemlju Republike Slovenije? Če ga nimate, ali nameravate ali pa ste morda že prevzeli register od društva Ekologi brez meja, ki je že dalo tovrstne predloge? Ali na evidentiranih divjih odlagališčih izvajate redni monitoring vpliva na tla in podtalnico? Kakšen je načrt sanacije divjih odlagališč? Kar nekaj teh odlagališč so počistili prostovoljci. Zanima me tudi: Kakšen je načrt države za nadaljnjo sanacijo? Imate pripravljen prednostni načrt nujne sanacije divjih odlagališč, za katere velja, da so tam odložene zdravju zelo nevarne snovi? Kakšna je okvirna časovnica tega načrta? Kakšno je skupno število inšpekcijskih nadzorov v lanskem letu in koliko od teh se jih je nanašalo na divja odlagališča? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala. Kar nekaj zelo eksaktnih vprašanj je, za katera mislim, da jih nismo vnaprej dobili. Še enkrat, kot je bilo pri poslancu Kordišu že izpostavljeno, če nam že v najavi daste to, vam jaz lahko potem tukaj takoj postrežem s podatki, koliko jih imamo, kje jih imamo pa kaj delamo, če pa ne, vas bom pa moral prositi, če vam lahko pošljemo pisno. Drugače pa je z divjimi odlagališči tako – dokler bomo ljudje imeli tak odnos do okolja, jih bomo vedno imeli. Ni ga orodja, ki ga kot država lahko naredimo, da bomo tak nadzor vzpostavili, da ne bo več divjih odlagališč, ker je nemogoče takšno površino neprestano nadzirati, da ne bo kdo odložil odpadkov. Po Zakonu o varstvu okolja je, če se povzročitelja ne da ugotoviti, potem za to, da se te smeti odpelje, zadolžen lastnik zemljišča, kar je velikokrat potem nerazumljivo. Ti nisi nič kriv, si pač samo lastnik tiste parcele in je tebi naloženo – ampak drugače ne gre. Kot pa sem že rekel, dokler bomo imeli takšen odnos, da bomo rajši kot na organizirano zbiranje odpadkov peljali s prikolico v gozd, potem bomo to imeli. Inšpekcija za okolje in naravo je leta 2011 pa 2012 izvedla akcijo nadzora divjih odlagališč, v okviru katere je bila očiščena večina divjih odlagališč. V tistem času so tudi mnoge občinske in medobčinske inšpekcije poskrbele za čiščenje komunalnih odpadkov. Ugotovljeno je bilo tudi, da so bili takrat podatki iz registra Ekologov brez meja dokaj nenatančni in neažurni, ampak v naslednjih letih se inšpekcija konkretno s tem registrom ni več ukvarjala celostno, saj ima inšpekcija za to omejene kadrovske možnosti in široko področje nadzora, v okviru katerega je nadzor več kot 450 predpisov. Nadzor v okviru akcij pa je bil v naslednjih letih usmerjen na področja, ki so po oceni tveganja imela večji vpliv na zdravje in okolje. V prihodnjem letu bomo tudi odpirali oziroma pripeljali nov zakon o varstvu okolja, kjer se bomo ukvarjali tudi z območji, ki so bila v preteklosti onesnažena. Tam gre za to, da določimo, kateri so, prioritete da določimo in pa da določimo stalni vir dohodka za sanacijo takšnih območij. Namreč, zelo pomembno je, da imamo rezervirana sredstva, da ne glede na to, kako nam niha gospodarski cikel, mi ta sredstva imamo in lahko to sanacijo nonstop izvajamo. Tam, kjer ni, se ne da ugotoviti povzročitelja.
Hvala, gospod minister. Gospod Koražija, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Naj akutnost problemov ponazorim s povsem konkretnim primerom, ki se je razkril v okviru prej omenjenega onesnaženja iz leta 1989, to je Kozoderčeva jama. Kozoderčeva jama je nekakšen simptom ravnanja z divjimi odlagališči, ki so onesnažena z visoko nevarnimi snovmi. Ne le za območje Dravskega polja, lahko bi rekli kar za celotno Slovenijo. Bila je ena izmed evidentiranih 17 gramoznic, v Kozoderčevi jami je bilo po oceni mariborskega inštituta za varovanje okolja leta 1989 okrog 550 tisoč ton kontaminirane zemljine. V jami je bilo po takratnih podatkih preko 30 različnih pesticidov, mineralna olja in drugi nevarni odpadki, ki so se tam odlagali več deset let. Kozoderčeva jama je med najpomembnejšimi izvori onesnaženja Dravskega polja s pesticidi. Na primer, pri nas je še zmeraj visok nivo onesnaženosti z atrazinom. Do njene sanacije ni nikoli prišlo. Nekaj časa je še obstajal interes za sanacijo, vsaj v 90. letih je bilo tako, nato pa je kar naenkrat tudi Kozoderčeva jama izginila iz dokumentov pristojnega ministrstva kot akutni problem, ki bi ga bilo treba rešiti. Pač po principu če ni v evidenci, potem problema ni. O obsegu in kritičnosti onesnaženja v Kozoderčevi jami priča podatek, da povprečna koncentracija pesticidov v zemljini za večstotisočkrat presega še dopustno. Zato vas sprašujem: Ali se zavedate akutnega problema za okolje in zdravje ljudi, ki ga predstavlja Kozoderčeva jama, in ali nameravate pristopiti h kompleksni sanaciji? Ali nameravate sanirati tudi ostale že evidentirane, pa še ne sanirane gramoznice na področju Dravskega polja? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Kot sem rekel, bi vas prosil, če vam lahko pisno odgovorim za tole jamo, da bomo pogledali, ker nisem bil do zdaj o njej obveščen. Za vse ostale pa kot sem rekel, v prihodnjem letu nameravamo sprejeti zakonodajo za reševanje v preteklosti onesnaženih območij, kjer si bomo tudi napisali prioritete oziroma po kakšnem vrstnem redu se bo to saniralo. Morate pa vedeti, da vsaka taka sanacija – to so milijoni. Treba bo [[…]]Skozi leta in leta bomo ta bremena, ki smo jih v preteklosti povzročili, sanirali, desetletja v resnici.
Hvala lepa. Gospod Koražija, imate postopkovni predlog, izvolite.
Hvala. Divja odlagališča, onesnaženost naših tal in podtalnice, ki jo uporabljamo za pitno vodo, da o ostalih slabo raziskanih vplivih nevarnih odpadkov na primer preko zaužitih pridelkov, ki jih pridelujemo na zasutih območjih divjih odlagališč, na zdravje ljudi niti ne govorimo. Zaskrbljujoče je število evidentiranih divjih odlagališč, do katerih pa se obnašamo, kot da jih ni. Ampak tiščanje glave v pesek, še zlasti, če je ta pesek med kakšnim od teh zasutih odlagališč, ne bo rešilo problema. Ne moremo zopet čakati do naslednje katastrofe in se potem spraševati, kako to, da nismo nič storili. Zato predlagam, da z ozirom na 72. člen Ustave Republike Slovenije, ki vsem prebivalcem zagotavlja pravico in državi dolžnost, da zagotovi prebivalcem zdravo življenjsko okolje, v tem državnem zboru opravimo širšo razpravo o problematiki divjih odlagališč in skušamo oblikovati tudi nek nabor učinkovitih ukrepov oziroma nekako pospešiti realizacijo že načrtovanih. Hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila gospa Suzana Lep Šimenko, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite, gospa poslanka.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica, lepo pozdravljeni! V preteklem letu smo seveda bili vsi izjemno veseli, da smo dokončno odprli drugi del avtoceste Draženci–Gruškovje. Tudi sami ste bili na otvoritvi avtoceste. Seveda se pa takrat še nismo zavedali, da na nek način v teh obmejnih občinah – konkretno izpostavljam Videm, Podlehnik in Žetale – ne bomo dosegli olajšanja s strani ojačenega prometa, predvsem v teh mesecih, ki so pred nami, v poletnih mesecih. Zakaj? Avtocesta se namreč konča tik pred mednarodnim mejnim prehodom Gruškovje in – tako nekako, kot nismo predvideli takrat oziroma več kot očitno izvajalec ni predvidel – se ni zagotovil brezvinjetni mejni prehod na tem območju. To seveda v smeri proti Zagrebu, proti Hrvaški. Naj izpostavim, da regionalna cesta poteka prav do avtoceste, žal pa brezvinjetni mejni prehod ni vzpostavljen, kar pomeni, da na eni strani, ne vem, hrvaški državljani, ki delajo v Sloveniji ali Avstriji, iščejo variante, kjer lahko prečkajo meje brez vinjete, na drugi strani imamo seveda zdaj naval množice turistov, ki so že v preteklosti in bodo tudi v prihodnje iskali možnosti brez plačila vinjete in iščejo druge poti. Na drugi strani pa lahko še zmeraj, dokler imamo kontrole, kakršne imamo, na mejnih prehodih pričakujemo povečane zastoje, tudi zaradi številne gneče, posledično seveda izogib glavnemu mejnemu prehodu in bolj obremenjene ostale mejne prehode v neposredni bližini. Gre za mejni prehod Leskovec, ki, naj izpostavim, ni mednarodni mejni prehod, mejni prehod Rogatec. Konkretno, če izpostavim mejni prehod Leskovec, v lanskem letu je bilo prehodov avtomobilov na tem območju skoraj 300 tisoč. To je okoli 40 % več, kot jih je bilo leto poprej. Glede na povečan porast turistov na tem območju proti Hrvaški jih lahko v letošnjem letu pričakujemo še več. To seveda pomeni, da so prometne ceste v smeri proti tem mejnim prehodom bistveno bolj obremenjene, seveda pa niso narejene tako – ne mejni prehod ne prometnica – da bi takšno breme lahko prenesle. Zato me, spoštovana ministrica, zanima: Ali nameravate zagotoviti brezvinjetni mejni prehod na območju mejnega prehoda Gruškovje? Kdaj in na kakšen način? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Kot ste tudi sami povedali, je bil v mesecu novembru lanskega leta prometu predan še zadnji, 5,8 kilometra dolg del podravske avtoceste A4 med Draženci in mednarodnim mejnim prehodom Gruškovje. Gre za pomemben del celovitega, vseevropskega prometnega omrežja oziroma avtocestni odsek, ki povezuje Slovenijo s Hrvaško in Avstrijo ter omogoča nemoten daljinski in mednarodni promet skozi našo državo. Obenem pa je navedeni avtocestni odsek prvenstveno namenjen izboljšanju kakovosti življenja ljudi v tej regiji ter povečanju prometne varnosti. Ker je nova avtocesta »povozila« staro glavno cesto, je bila v sklopu investicije med Draženci in Gruškovjem zgrajena nova vzporedna cesta, ki služi kot povezovalna cesta med kraji ob trasi avtoceste in omogoča dostop do okoliških zemljišč. Skladno z zakonodajo so cestninske ceste vsedržavne ceste, ki so sestavni del vseevropskega cestnega omrežja in so označene s predpisano prometno signalizacijo kot avtoceste ali hitre ceste. Ker je področje mednarodnega mejnega prehoda Gruškovje del vseevropskega avtocestnega omrežja, ki ga kot vse cestninsko omrežje v Republiki Sloveniji upravlja družba Dars, ga zaradi zakonskih določb ni mogoče izvzeti iz vinjetnega sistema cestninjenja. Obenem je treba omeniti, da je prehod državne meje možen tudi na bližnjih mejnih prehodih, ki niso na avtocestnem omrežju. Posebej želim povedati, da bi po ocenah strokovnih služb ministrstva, v kolikor bi se na neposrednem območju mednarodnega mejnega prehoda Gruškovje omogočilo kakršenkoli brezvinjetni režim vožnje, to lahko povzročilo precejšen odliv osebnih vozil nazaj na vzporedno cestno omrežje, kar bilo popolno nasprotje namena dograditve obravnavanega avtocestnega odseka, to je razbremenitve lokalnega cestnega omrežja s strani tranzitnega prometa ter izboljšanja prometne varnosti. Glede na vse povedano na ministrstvu za infrastrukturo ocenjujemo, da morebitni nadaljnji ukrepi na tem področju zaenkrat niso smiselni.
Hvala, gospa ministrica. Gospa poslanka, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Jaz se žal z vami nikakor ne morem strinjati. Praksa kaže čisto drugače. Lahko se v naslednjih tednih tudi oglasite v naših koncih in se sami na licu mesta prepričate. Že v preteklosti so se izogibali tej cesti, žal zaradi mejnega prehoda gneča ne bo bistveno manjša, zdaj bo pač kolona po dveh pasih, prej je bilo po enem pasu, kar pomeni, da bo sicer nekoliko krajša, ampak po številu avtov verjetno bistvene razlike ne bo. Se pa še zmeraj, tako kot že v preteklosti tudi zdaj, iščejo druge poti, kjer dejansko lahko prečkajo mejo brez vinjete in bodo to počeli tudi danes. Regionalne ceste so izjemno obremenjene. Naj povem, da te ceste gredo skozi naselja, niso primerne za takšen tranzit. Tudi sam mejni prehod Leskovec je daleč od tega, da bi bil primeren za večje število vozil. Že tisto, kar je bilo v preteklem letu, je bilo bistveno preveč za to, kolikor lahko sploh prenese. Vzporedna regionalna cesta proti Grušovju, tako kot ste rekli, je zgrajena, je pripravljena in ne vem, dajte vsaj za lokalno prebivalstvo narediti možnost prehoda, kajti v neposredni bližini, čez mejo, imajo številni ljudje zemljo. Zdaj to za njih pomeni veliko težavo. Ne nazadnje morajo na svojo zemljo kdaj iti tudi s traktorjem. Kako naj gredo? Ne vem, na avtocesto z njim? Resnično so konkretni problemi, ljudje se obračajo na lokalne skupnosti in jaz verjamem, da je to področje enostavno urediti. Cesta je zgrajena, potrebuje se samo še en mejni prehod, ki bo omogočal vsaj pot tistim, ki neposredno ob tej meji živijo. Tako da lepo prosim, če mogoče dodate dopolnitev. Hvala.
Gospa ministrica, izvolite.
Jaz se lahko zavežem, da bom skupaj z drugimi pristojnimi ministri – ker jaz nisem edina ali pa sploh nisem pristojna za mejne prehode – pogledala, kaj se da tukaj narediti. Prej sem odgovarjala bolj v, bom rekla, primeru, da rušiti vinjetni sistem ni prav, ker konec koncev je treba odplačati dolgove, ki smo jih oziroma ki jih je Dars najemal, zato da smo te avtocestne odseke zgradili. Verjetno spremljate dogajanje, da je Direkcija za infrastrukturo na določenih delih omejila tranzitni promet, zato da bi olajšala ljudem, ki tam živijo, življenje. Tako da verjemite, da sem prva, ki je za to, da olajšamo ljudem stvari, ampak skladno z našimi možnostmi in pristojnostmi in da ob tem, ko naredimo eno stvar, ne naredimo več problemov kot koristi. Tako da moja zaveza je lahko, da bom s pristojnimi ministri seveda pogledala, kaj bi pravzaprav to pomenilo. Ker tudi odpiranje mejnih prehodov kar tako [[…]]Pa tudi tega ne delamo sami, veste, da se je treba dogovoriti tudi z drugo, sosednjo, državo. Ampak kot rečeno, bom to pobudo dala na mizo in vam v doglednem času tudi pisno lahko odgovorim, ali se da ali se ne da, in če se ne da, zakaj se ne da.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog.
Najlepša hvala. Jaz seveda predlagam, da na to temo opravimo javno razpravo. Imeli smo že brezvinjetni mejni prehod na prav tem območju in verjamem, da ga je mogoče vzpostaviti tudi za naprej. Vsekakor pa tudi vse te regionalne ceste bodisi proti Logatcu bodisi čez Videm proti Leskovcu niso primerne za takšen masovni tranzit turistov in ostalih potnikov, ki se na nek način izogibajo vinjetnemu sistemu. Seveda na drugi strani razumem, da vinjete na avtocesti potrebujemo, in tega nikakor ni potrebno rušiti. Je pa seveda potrebno zagotoviti, ne nazadnje ste sami rekli, razbremeniti tudi lokalne ceste, ampak zdaj pa tudi zaradi tega sistema na drugi strani druge lokalne ceste dodatno obremenjujemo. Tako da tukaj je resnično težava, za katero jaz verjamem, da jo s skupnimi močmi – seveda tudi z ostalimi pristojnimi ministrstvi – lahko rešimo. Kot rečeno, predlagam, da na to temo razpravljamo tudi v Državnem zboru. Hvala.
Hvala za vaš predlog. O njem bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Naslednja je na vrsti mag. Karmen Furman, ki bo postavila vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Simonu Zajcu. Izvolite, gospa poslanka.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Že več let lahko v javnosti pa tudi s strani različnih investitorjev poslušamo opozorila zaradi predolgih in prezapletenih postopkov pridobivanja okoljevarstvenih soglasij, kar navsezadnje zavira investicijo v naši državi. Nekaj je bilo danes o tem z vaše strani sicer že povedanega, pa vendarle, dejstvo je, da za pridobitev okoljevarstvenega soglasja, če se je včasih čakalo tja do leto dni, lahko danes govorimo o vedno bolj zapletenih postopkih, ko slednje lahko traja tudi več let. Na tem področju se srečujemo s sistemsko težavo, investitorji nam odhajajo v tujino, mi pa ostajamo brez potrebnih investicij in posledično velikokrat tudi brez novih delovnih mest. Imamo ogromno predpisov, in sicer smo že v letu 2017 prišli do magične številke 20 tisoč zakonov in podzakonskih aktov. Zaradi tega številni projekti čakajo na izdajo gradbenega dovoljenja tudi več let, kar seveda navsezadnje vodi tudi v veliko gospodarsko škodo, saj si marsikateri investitor premisli in na koncu investicijo raje izvede v tujini. Dejstvo pa je tudi, da ti zbirokratizirani postopki ogrožajo črpanje evropskih sredstev. Tukaj bi želela izpostaviti projekt nadgradnja vozlišča Pragersko, ki naj bi se izvedel v okviru posodobitve železniške proge Maribor–Šentilj. Gre za projekt, skupaj vreden 63,2 milijona evrov in sofinanciran s strani Evropske unije v višini 40 milijonov evrov. Projekt obsega gradnjo dveh peronov, ureditev podhoda s stopniščem in dvigalom, nadgradnjo tirov in tirnih naprav, nadgradnjo signalnovarnostnih in telekomunikacijskih naprav. In kar je najpomembnejše, z realizacijo tega projekta bi se izboljšala kakovost bivanja krajanov Pragerskega. A očitno se je tudi pri tem projektu znova zataknilo pri birokraciji. Namreč, iz Poročila o izvajanju evropske kohezijske politike 2014–2020 je razvidno, da usklajevanja z Arsom za predmetni projekt še vedno potekajo, pa čeprav je bila vloga za izdajo okoljevarstvenega soglasja na agencijo vložena že maja 2017. Zaradi velikega zamika pri pridobivanju okoljevarstvenega soglasja se izvedba projekta zamika celo do te skrajnosti, da lahko v končni fazi pripelje do prerazporeditve evropskih sredstev iz tega projekta za druge namene. Spoštovani minister, glede na vse te zaplete v zvezi s pridobivanjem okoljevarstvenih soglasij pri številnih investicijah me zanima: Ali na vašem ministrstvu načrtujete kakršnekoli zakonske ukrepe v smeri poenostavitve tovrstnih postopkov? Glede na dejstvo, da se s predmetnim projektom zapleta pri agenciji, ki spada pod vaše ministrstvo, in to celo tako, da je ogrožena izvedba samega projekta, me zanima: Kaj boste vi kot minister storili, da do izpada evropskih sredstev za realizacijo projekta nadgradnja vozlišča Pragersko v okviru finančne perspektive 2014–2020 ne bi prišlo?
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Hvala za vprašanje. V zaključku ste kar dobro povzeli, kaj vse me čaka. Glede posameznih projektov se ne bom spuščal pa razlagal, je pa tako, da se ravno zaradi tega, kar ste na koncu omenili – da so ogrožena naša kohezijska sredstva – dnevno z ostalimi ministri dobivamo in da rešujemo, da ne bi slučajno izgubili teh sredstev. Ampak če pustimo te posamezne primere – kaj delamo glede Pragerskega, da to rešimo, ker se zavedamo, da imamo problem, da je na Arsu to ozko grlo, ki potem baše cel sistem? Nekaj zakonodaje je že zdaj v javni obravnavi, kar se ZVO tiče, ker je sam Arso predlagal, zato da se pospešijo ti postopki. Torej boste imeli že v jeseni zakon na mizi. Hkrati na našem ministrstvu poteka pregled vseh uredb, da pogledamo, kje se nam slučajno kaj podvaja, kje lahko tiste postopke, ki jih ne rabimo na tako dolg način peljati, skrajšamo. To računam, da bomo imeli do konca poletja pregledano in da potem do konca leta te uredbe damo na Vlado in da to spremenimo. Tako da imamo tisti del, ki se našega ministrstva tiče, to se pravi same zakonodaje in predpisov, urejen. Hkrati pa delamo tudi reorganizacijo na Arsu. Zavedamo se, da bo, prvič, treba drugače zorganizirati delo, drugič pa, da bo treba okrepiti število ljudi, ki tam delajo. Zato sem že v stiku z nekaterimi ministri, ki jih to, da na Arsu stvari mogoče predolgo trajajo, najbolj pesti, kar se tiče njihovih področij, in sem naletel na zelo dober odziv. Tako da bomo ne samo iz našega ministrstva, tudi drugje pogledali, kje je primeren kader, in ga začasno dali na Arso, zato da se ti postopki okoljevarstvenih soglasij pospešijo, da pridemo na neko zdravo nulo in da potem začnemo sproti delati. Ker zdaj se nam je res nabralo. Če samo pogledam statistiko, v zadnjih letih je bil zabeležen bistven porast vlog za okoljevarstvena soglasja. Recimo 2014 smo jih imeli 43, 106 v letu 2017, kar je dvainpolkratna rast v triletnem obdobju. V desetih mesecih lanskega leta je bilo prejetih kar 100 novih vlog, se pravi od 1. 1. do 30. 11. 2018. Naraščajočemu trendu novih vlog na Arsu z obstoječimi kadri trenutno ne sledimo več, ravno zato zdaj delamo to – kje po drugih ministrstvih pa koga z našega bomo dali vsaj za pol leta na Arso, da se ti postopki pospešijo. Je pa tako, da imamo še drugi del, vedno sta dve strani vsakega kovanca. Je tudi tako, da dokler ni vloga popolna, ne moremo nič začeti delati, Arso ne more nič delati. Velikokrat je tako, zdaj vidim, ko me župani pa marsikdo sprašuje, kaj zdaj spet na Arsu mečkajo, in potem ko pogledam, vidim, da se vloga pač slabo pripravi. Ni vsega tistega, kar je treba, in potem se zaprosi za dopolnitev in pride dopolnitev in še vedno ni vsega tistega, kar se zahteva. Se pravi, da je nekje polovična dopolnitev ali samo tretjinska in je treba še enkrat. In to se potem vleče in ponavlja in ponavlja. Tako da tudi na tem delu, se pravi svetovanju tistemu, ki vlogo oddaja, kaj vse rabi, kako naj ima, da bo v redu, moramo priti do tega, da bo vloga ta prvič popolna oziroma vsaj ta drugič, ne pa, da imamo ne vem koliko dopolnitev. Na strani Arsa bo pa treba zagotoviti to, da pogledajo vsi naenkrat, da ni enkrat voda, enkrat zrak in tako naprej, ampak vsi naenkrat in naenkrat rečejo, okej, to je treba še dopolniti, in potem dopolnitev pride, še en popravek in potem konec. Na obeh straneh je malo rakrane, ampak jaz upam, da bomo, če nam bo uspelo zakonodajno lepo čez speljati, če nam uredbo lepo uspe čez speljati pa da dobimo res te ljudi še z ostalih ministrstev poleg MOP, do konca leta en tak premik naredili, da ne bo več takega zamaška pri nas.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani minister. Jaz bom zelo vesela, če bo zakonodaja pripravljena v tej smeri, da se bodo dejansko postopki v praksi skrajšali. Pa vendarle, jaz se bom osredotočila na ta primer, ker je en tak lep primer tega, kaj se v bistvu dogaja s temi okoljevarstvenimi soglasji in kaj potem posledično prinaša – izpad kohezijskih sredstev ali pa da se projekti tudi iz takšnih ali drugačnih vzrokov v praksi ne izvedejo. Namreč, krajani Pragerskega so že nekako obupani, ker iz meseca v mesec zdaj že več kot dve leti čakajo samo na to, da bi se izdalo soglasje oziroma okoljevarstveno soglasje, ki je potem podlaga za izdajo gradbenega dovoljenja, in da se potem dela na tej progi sploh začnejo izvajati. Prva vloga je bila na Arso, ki spada pod vaše ministrstvo, vložena maja 2017, šele konec leta so prišli prvi odgovori na dopolnitev. Mi smo leta 2019 in medsebojna komunikacija med Direkcijo in Arsom še kar traja. Po najboljših možnih poteh vemo, kdaj bo – čez približno leto, dve bo lahko izdano sploh gradbeno dovoljenje. Glede na to, kar imate tudi vi sami zapisano v okviru črpanja kohezijskih sredstev v okviru Vlade, je ta projekt pod resnim vprašajem. Zato bi vseeno želela imeti odgovor na svoje vprašanje, kaj boste vi naredili kot minister, da do izpada evropskih sredstev za realizacijo projekta nadgradnja vozlišča Pragersko v okviru finančne perspektive 2014–2020 ne bo prišlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Najprej moram pogledati, kaj sploh se zahteva, zakaj ta komunikacija toliko časa traja, potem pa vam lahko odgovorim pisno, če želite, kje je postopek, zakaj je tam, kjer je, in kdaj bo korak naprej storjen. Ker nimam vseh postopkov, ki na Arsu potekajo, ki so številni, v glavi in jih ne poznam vsebinsko do podrobnosti. Če se strinjate, da vam lahko pošljem.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa. Seveda bom zelo vesela, če se boste uskladili z Direkcijo oziroma boste vsaj v okviru Ministrstva za okolje in prostor pogledali, kaj se dogaja na Arsu v zvezi s predmetno vlogo, ampak jaz vseeno v okviru poslovnika predlagam javno razpravo na to temo, kajti dejstvo je, da več kot dve leti traja, pa je postopek za pridobitev okoljevarstvenega soglasja še vedno odprt. Jaz se bojim glede na to, kako se postopka lotevajo, da bo prišlo do izpada oziroma realizacije projekta v naravi. Zato prosim, da se v okviru seje odpre dodatna razprava. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Dr. Franc Trček bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovana ministrica, spoštovani minister! Moje vprašanje je v bistvu dvodelno, nanaša se na področje komercialnega letalstva, prvi del seveda na Adrio Airways, drugi del na Aerodrom Maribor oziroma Letališče Edvarda Rusjana Maribor. Kaj se dogaja z Adrio, se mi zdi, da ni potrebno na dolgo in široko razlagati, ponavljati. Lahko zgolj citiram današnjo izjavo predsednika Vlade. Citiram: »Adria Airways se je prodala skladu, pa vidimo, kje smo.« Lahko se strinjamo, gospod Počivalšek, ker ste navsezadnje zadolženi tudi za turizem, da je zelo slaba reklama za slovenski turizem, če slučajno kdo dobronamerno hoče obiskati našo prekrasno deželico pa pade v to kalvarijo. Obema postavljam vprašanje okrog operativne licence. Zanima me: Ali takemu prevozniku, ki se očitno sesuva vase, sploh še dovoliti skoraj izživljanje nad potniki? Ne morem drugega reči. Druga zadeva pa preči spet oba resorja, stanje Aerodroma Maribor, ki je – evo, tu gledam kolega Mahniča, s katerim sva se o tem pogovarjala – strateško mogoče celo še boljše pozicioniran kot ljubljansko letališče. Navsezadnje je bil to eden od glavnih, privlačnih partnerjev nekega potencialnega razvoja Magne na tej lokaciji – to vemo tisti, ki smo s tem bolj seznanjeni – sočasno pa ima človek nekako občutek, da že kar nekaj vlad ne ve, kaj bi s tem letališčem počele onkraj tega, da je očitno zdaj nek načrt, da je potrebno do nekega datuma, 11. 11. 2021, zdržati, da ne bi plačali nekih kazni, v tem primeru zaradi nedovoljene državne pomoči. Neke zadnje informacije, ki sem jih dobil, gredo v smeri preko obvoda DRI, da naj bi letališče v bistvu delovalo, obratovalo samo osem ur, kažejo dejansko tudi na to, da nekdo dejavnosti ne razume ravno. To je podobno, kot da bi rekli, da bodo ob avtocestnem križu črpalke odprte samo deset ur na dan. Na ta način se dela letališče za nekonkurenčno. Oba sprašujem: Kaj nameravate narediti v tej smeri? Upam, da ne bo šel odgovor v smeri »prišparali bomo en milijon«, ker navsezadnje gre tudi za kritično infrastrukturo države. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod Trček, za vprašanje. Glede LERM sem prej pri enem od predhodnih vprašanj vse pojasnila zelo podrobno, v nadaljevanju lahko še enkrat, ampak bom zdaj odgovorila samo na vprašanje osmih ur. Danes je letališče odprto 11 ur in pol, se pravi, bistvene razlike ne bo. Če bo potreba, bo absolutno letališče lahko in bo obratovalo tudi več. Vsekakor pa je z javnim denarjem treba delati racionalno, in ker bo zdaj ta strošek zaradi fiaska z investitorjem, ki je podpisal 15-letno pogodbo pa jo po dveh letih prekinil, se bomo obnašali racionalno in v prvi fazi bo letališče obratovalo osem ur. Vse ostalo pa, kot rečeno, sem pojasnila. Edina zakonita možnost brez javnega razpisa v tem trenutku je bila podjetje v 100-procentni lasti države, ki lahko po tako imenovanem in-house razmerju to oddela. V nadaljevanju je treba spremeniti, in to se tudi že dogaja, državni prostorski načrt, da povemo, kakšne investicije, kakšno širitev na tem območju lahko nekomu ponudimo, in v tretji fazi bi bilo po moji oceni treba poiskati pravega koncesionarja. Pravega, z vizijo, z možnostjo razvoja. Jaz se strinjam, da je to gospodarska priložnost za tisti del Slovenije, je pa dejstvo, da v zadnjih 25 letih prav uspešno to letališče ni bilo. Mislim, da je nekdo izračunal, da je v povprečju 24 potnikov pristalo na tem letališču. Verjamem, da se strinjate z mano, da to ni prav hudo dobro in konkurenčno. Kar se tiče pa Adrie, se tudi strinjam z vami, da gre očitno s slabšega še na slabše. Ministrstvo za infrastrukturo ne podeljuje tako imenovanih operativnih licenc, dovoljenj, smo pa tako rekoč v dnevnem stiku z agencijo za letalstvo in naša prva stvar je varnost. Ko bo ta ogrožena, Adrijina letala ne bodo več v zraku, tako da jaz lahko zagotovim, da varnost, po besedah agencije, zaenkrat ni ogrožena. Sem pa na koaliciji že predlagala, da mogoče ne bi bilo slabo narediti revizije tega posla oziroma revizije prodaje, ker sem kot poslanka Državnega zbora v prejšnjem mandatu kar na nekaj sejah opozarjala na ta katastrofalni posel s skladom, investicijskim skladom, ki je potopil pred Adrio že kar eno lepo število podjetij. Državna pomoč ni mogoča, ker je manj kot deset let od zadnje državne pomoči, vse, kar kot država lahko naredimo, in to gledamo, je, da bomo naredili razpis za tiste najbolj nujne linije, za katere bomo ocenili, da jih naša država potrebuje.
Hvala lepa. Minister Počivalšek, izvolite.
Cenjeni zbor! Celovita prometna dostopnost ter notranja in zunanja prometna povezljivost države, ki seveda vključuje tudi letalsko povezljivost, je eden ključnih dejavnikov konkurenčnosti neke države tako na gospodarskem kot tudi na turističnem področju. Širša gospodarska strategija in tudi turistična posebej izpostavljata pomen, cilje na področju prometne dostopnosti. Seveda si mi želimo, da bi imeli čim bolj razvito infrastrukturo in na letališkem in potem na povezljivostnem področju, vendar pa moramo ugotavljati, da so nam šle zadeve na obeh področjih nazaj. Po prevzemu letališča s strani tega tujega lastnika v Mariboru je število potnikov s takrat malih 30 do 40 tisoč na leto padlo pod 5 tisoč; kljub gromozanskim obljubam, za katere smo vedeli, da so na nek način na nerealnih tleh. Tukaj moram reči, da podpiramo odločitev s strani Ministrstva za infrastrukturo, da se zadeva ne zapre, ker bomo lahko s tem ali pa smo si s tem kupili čas, da najdemo neko vzdržno rešitev. Seveda pa bo letališče neko pozitivno zgodbo doživelo le, če bomo tudi v gospodarskem smislu na tistem področju, pa tudi širše, bolj uspešni. Druga zgodba je pa zgodba z letalskim prevoznikom. Tudi tukaj moram reči, da se strinjam s kolegico v zvezi s tem, kar je povedala, tudi o reviziji, če hočete, tega postopka. Težava je v tem, da podjetju kot takemu ne moremo pomagati na bianco papirju, dogovorili smo se z njimi, da nam pošljejo svoje zadnje finančne podatke, da lahko proučimo možnost pomoči v promocijskem smislu za destinacije, na katere letijo. V 14 dneh ali treh tednih, kolikor je minilo od najinega sestanka z njimi, nismo mi dobili nobenih številk, smo pa prišli do alarmantnega stanja na drug način. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala. Nekako z odgovori ne morem biti čisto zadovoljen. Očitno imamo res s skladi težave. Res je tudi, da nekdo 25 let očitno ni delal domače naloge. Kar zadeva samo Adrio, sem se seveda podučil s strani strokovnjakov in so mi, odkrito povedano, povedali, da je to že preveč zavožena zgodba, tudi če bi bilo možno, da se jo gre reševat, smo pa nekako na začetku turistične sezone. Seveda vem, da agencija za letalstvo podeljuje licence, ampak veste, kaj je varno, kaj ni varno, verjetno če neka mama z malim otrokom obstane v tujini na nekem letališču dva dni, dva dni in pol [[…]]Zdi se mi, da se moramo tudi o tovrstni varnosti pogovarjati. Kar zadeva naše mariborsko letališče, pa imam na osnovi nekih indicev, vsaj tri resne ponudbe so bile, nekako občutek, da se ne trudi ravno v smeri, da bi to letališče nekako zaživelo in ne bi bilo predvsem in zgolj strošek države. Tu se mi zdi problematično. Veste, kar pa zadeva eno in drugo zgodbo, ko sem vas poslušal – bom tako rekel, mi imamo navsezadnje tudi Sovo, imamo tudi neko diplomatsko mrežo po svetu, ki bi jo morali ojačati, in se mi zdi, da bi bila tudi naloga, da te ustanove preverjajo neke potencialne kupce, če že tako nespametno prodajamo, kar navsezadnje ugotavlja tudi predsednik Vlade Šarec. Ker nam se vedno znova nekako zgodijo te zgodbe in predvsem bi rad odgovor v smeri iskanja rešitve, da bi bilo to letališče konkurenčno in nam ne bi bilo strošek. Navsezadnje gre za eno od najbolj reguliranih dejavnosti in je tudi že iz tega naslova nedopustno, da ljudi, ki smo jih za nekaj izobrazili, potem dejansko [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Ministrica, izvolite, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Bom pač ponovila to, kar sem odgovarjala prej. Če bi želeli poiskati novega najemnika, bi morali narediti javni razpis. To v tako kratkem času, do sredine julija, ni mogoče. Kljub temu da vi pravite, da imamo investitorja, vsaj dve podjetji sta se zanimali – verjeli ali ne, tudi obstoječi najemnik bi bil pripravljen to letališče še naprej upravljati, če bi mu država plačevala. Do zdaj je on plačeval državi, zdaj pa ima idejo, da država plačuje njemu. Jaz sem tukaj pred vami prisegla, da bom delala zakonito, in v tem trenutku je edina zakonita pot to, kar sem vam povedala – da začasno to letališče v upravljanje prevzame družba, ki je v 100-procentni lasti države in smo jo lahko določili skladno s tako imenovanimi in-house pravili, da to za državo upravlja. Vse ostalo je treba iskati na javnem razpisu. Jaz sem zelo jasno povedala, da – zdaj se kaže, da se nam bo izšlo s to rešitvijo – tudi za ceno zaprtja letališča nezakonitih pogodb podpisovala ne bi. In tudi vam povem, spoštovani poslanec, da z moje strani nezakonitih pogodb podpisanih ne bo nikoli. Pa če še tako navijate za neko konkretno družbo, korporacijo, konzorcij, kakorkoli to imenujemo. Se pravi, najprej začasno DRI – ja, strošek bo, na letni ravni približno 700 tisoč evrov, tudi to sem jasno povedala. Jaz bi veliko raje imela, da tega stroška ne bi bilo, ker zajeda v naš finančni načrt. Naslednji korak je državni prostorski načrt, ki se že spreminja. Kakšen obseg bodo ljudje pripravljeni tam sprejeti, 140 pripomb smo dobili oziroma jih je dobil MOP, ker je MOP nosilec – tudi tukaj pričakujem, da nam bodo lokalne skupnosti, predvsem župani zelo zelo pomagali. In tretji korak je poiskati pravega partnerja, koncesionarja po vsej verjetnosti, ki bo temu letališču dal življenje. Verjamem, da se strinjate z mano, da je to, kar je bilo teh 25 let, daleč od tega, kar bi od nekega normalnega mednarodnega letališča lahko pričakovali. Mislim, da smo v tem času naredili vse, kar smo lahko naredili za to, da letališče ostane odprto, ker je to gospodarska priložnost za tisti konec Slovenije in tudi zato da ne vračamo evropskih sredstev. Da bi država na veliko to letališče razvijala, pa mislim, da ni realno, zato govorim o koncesionarju, ki ga bomo seveda poiskali in našli na javnem razpisu.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospa ministrica, določene poslance v tej državi se da kupiti. Enkrat je to tobačni lobi, drugič je kaj drugega, jaz ne spadam med tovrstne poslance, tudi za noben konkreten primer ne navijam. Seveda sem jih videl kar nekaj, ker prihajam iz te regije, in me seveda tudi interesira gospodarski razvoj le-te. Neka zadeva [[…]]Veste, mi v času debelih krav sanjamo, kako bomo spreminjali DPN. V vsaki približno normalni državi se to dela pred časom debelih krav, če se tako izrazim. Ena zgodba, ki je prej nisem omenil – nekdo bi po mojem tudi po KZ moral odgovarjati, da smo prišli v stanje, ko nas sedanji lastnik v odhajanju v bistvu izsiljuje, ampak tukaj je, veste, podobna zgodba kot z bolnišnicami. Nekdo je pri določenih bolnišnicah privatiziral parkirišča pa tam neke firme dobro služijo, po domače povedano. Jaz bom to vprašanje v jesenskih mesecih ponovil. Glede javnega razpisa se seveda strinjam s smerjo, kako naj bi to šlo. Kar zadeva zakonitost, nezakonitost, kar nekaj vaši e-vojščaki, gospa Bratušek, hočejo z mojimi tetami na Facebooku tam telovaditi. Navsezadnje je naloga izvršilne oblasti, da se z nekimi potencialnimi interesenti pogovarja, kako zgodbo umeščati v neke zakonite okvire. Verjetno ni nobenega od preostalih nas, 20 ali koliko nas je, ki bi bil zagovornik nezakonitih rešitev. Glede na vse povedano, tudi glede na to, kar je bilo povedano pri kom drugem, ki je podobno spraševal, predlagam, da vseeno opravimo splošno razpravo, in vas pozivam, da o tem glasujete jutri. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! V zadnjem času se veliko govori o teoriji spola, ko nas skušajo tako nacionalni mediji kot raznorazna propaganda, ki moram reči, da je kar aktivna, prepričati, da biološki spol ne obstaja, da ni naravne atrakcije med moškimi in ženskami, da je to vse skupaj nek družbeni konstrukt, da vsak sam pove, kaj je in kaj želi biti, in tako naprej. To se čedalje bolj seli tudi v vzgojno-izobraževalne zavode, tako v vrtce kot tudi v osnovne šole. Kar nekaj primerov je že bilo v medijih, nazadnje kako so študenti FDV o teoriji spola predavali na osnovni šoli na Vrhniki, kako so mlade prepričevali, da ne obstajata moški in ženski spol, pač pa da je spolov več, da naj se vsak sam odloči, kaj želi biti. Čedalje več je tudi pozivov k temu, da bi se v osnovne šole uvedla obvezna literatura, ki bi poučevala v smislu vrednot LGBTQ. Zato me zanima, gospod minister: Kakšna je vaša agenda na tem področju? Kakšni so vaši načrti za naprej? Koliko finančnih sredstev nameni vaše ministrstvo za promocijo ideologije LGBTQP? Koliko nameni društvom za promocijo in za njihovo delovanje? Kaj boste storili, da boste otroke v tem občutljivem starostnem obdobju razbremenili tega, da jim, ko se razvijajo, nekdo govori, da je 60, 70 spolov, k čemur nekatere države stremijo že tudi v svoji zakonodaji, ne nazadnje Nemčija, ki je uvedla možnost definirati se kot tretji spol? Ali ste vse te akcije, ki so potekale v vzgojno-izobraževalnih zavodih, kakorkoli obravnavali, ste dobili kakšne pritožbe? Kakšne so bile potem posledice? Govorim o obveznem ogledu homoseksualnega pornografskega filma na Gimnaziji Ptuj, govorim o fantih, ki so v bikinijih plesali striptiz na Osnovni šoli Globoko, govorim o tem, kako neka ruska porno igralka promovira nevarno nezaščiteno pornografijo na nacionalni televiziji v otroški oddaji, da ne govorimo, kako revija Pil promovira vse to. Zanima me tudi: Kaj je bilo s tem zadnjim primerom na Vrhniki? Skratka, gospod minister, koliko denarja se za to porabi in ali lahko od vas pričakujemo, da boste v prihodnje vrata osnovnih šol in vrtcev na široko odprli ideologiji LGBT.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, ter seveda gospodu poslancu za tole vprašanje. Tu je treba nekaj stvari vendarle ločiti in zelo jasno nekaj stvari povedati. Ena je, da imamo mi – mislim, da je od leta 1996 – osnovni Zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki v 2. členu zelo jasno navaja cilje vzgoje in izobraževanja. Med cilje vzgoje in izobraževanja seveda uvršča vzgajanje za medsebojno strpnost, razvijanje zavesti o enakopravnosti spolov, spoštovanje drugačnosti in sodelovanje z drugimi, spoštovanje otrokovih in človekovih pravic ter temeljnih svoboščin, razvijanje enakih možnosti obeh spolov ter s tem razvijanje sposobnosti za življenje v demokratični družbi. To je 2. člen Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Te vsebine, o katerih sprašujete, niso uvedene kot en predmet, kajti pedagoška stroka – govorimo o vsebinah spolov – je že davno ugotovila, da je veliko bolj učinkovito, tudi seveda za druge vsebine, če so te izvedene tako imenovano prečno, torej so vsebovane v različnih delih kurikula. Od 90. let, od takrat, ko sem vam rekel, da je ZOFVI bil, vsaj ta osnovna verzija, sprejet, se glede tega zadeve niso spreminjale. Tako da kar se tiče zakonske osnove in vsega tega in pristopa k vzgajanju mladih generacij, se od takrat pravzaprav zadeve niso spreminjale. Vsebine, ki jih omenjate, LGBTQ, niso eksplicitno omenjene v nobenem osnovnošolskem učnem načrtu. Kar pa se tiče teme spolov, so v naslednjih – pa vam bom tako čisto decidirano povedal, zato da bomo vsi vedeli, za kaj gre. Prvič, učni načrt za spoznavanje okolja, torej gre za prvo triado osnovne šole, med splošnimi cilji navaja razvijanje strpnosti do drugačnih in upoštevanje načela enakosti med spoloma. Potem učni načrt za družbo v 5. razredu: spoznavajo, da so ljudje v skupnosti različni, na primer po starosti, veri, spolni usmerjenosti, etnični pripadnosti, družbeno-ekonomskem statusu, družbenih in kulturnih razlikah, ter seveda, kar je pomembno pri tej starosti, prepoznavajo tudi stereotipe, ki so povezani s prvim, drugim, tretjim ali četrtim statusom. Potem če gremo naprej, učni načrt za izbirni predmet državljanska kultura, to je pa tretja triada osnovne šole. V poglavju o enakosti in različnosti je med predlaganimi vsebinami tudi spolna razlika. Navedeni načrti nimajo opredeljenega, koliko ur je za to namenjeno v posameznem letu oziroma niti nimajo navedeno, kako naj bi se posamična tematika izvajala v okviru določenega učnega načrta. Zaradi tega vam – glede društev, moram reči, po pravici povedano ne vem, vam bomo ta znesek, če je, tudi dostavili – kar se tiče izvajanja, da bi lahko v okviru učnega načrta izračunali, koliko ur je šlo za te tri triade in koliko ur se je poučevalo o spolih, po pravici povedano zelo težko izračunamo, kajti za to določenih ur ni. Sprememb, dopolnitev, kakorkoli, učnih načrtov v tem delu ni bilo. Torej so taki, kot so bili zastavljeni v 90. letih. Da so pa učitelji pri svojem delu – seveda morajo slediti učnemu načrtu, morajo slediti ciljem in tako naprej, ampak imajo pa pedagoško izobrazbo in avtonomijo, zato da dosežejo zastavljene učne cilje. To pa je njihova avtonomija in v skladu s to avtonomijo tudi poučujejo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Zdaj ko ste, minister, naštevali namene vzgoje in izobraževanja, ste najprej začeli z medsebojno strpnostjo. Tukaj se strinjam. Jaz mislim, da je bilo moje vprašanje čisto strpno. Zdaj če ni bilo, imamo potem hude težave, ker očitno te teme niti odpirati ne smeš. Takšno vprašanje lahko vprašaš na takšen ali drugačen način, normalno, provokativno, kakorkoli že, jaz mislim, da sem vas čisto normalno vprašal in tudi takšen odgovor pričakujem. Omenili ste spolno razliko. Kaj je to spolna razlika? Koliko spolov je po vašem mnenju, gospod minister? Ker če jih je več kot dva, potem imamo problem, ker ste sami omenili: enaki pogoji za oba spola. Za katera dva, če jih je več? V skladu z ne vem katero ideologijo oziroma v skladu s tem, kar vi zagovarjate. Je pa lepo, da notri piše enakopravnost spolov in ne enakost spolov. To ste tudi sami poudarili. Da je namen vzgoje in izobraževanja, da so ljudje različnih ver, različnih ras, različnih kultur, različne spolne usmerjenosti, s tem nima nihče nobenega problema. Tudi prav je, da se že v osnovnih šolah o tem poučujemo in s tem gradimo strpnost. Vendar, gospod minister, menim, da to nima nobene zveze z agendo, da je spol družbeni konstrukt. Da ti desetletnikom tam razlagaš, da niso ne moški ne ženske in da se naj sami odločijo, kaj bodo in podobne neumnosti, to nima nič ne s strpnostjo ne z enakopravnostjo dveh spolov, kakor tukaj notri piše, ne z enakimi pogoji in tako naprej. Samo to je bilo moje vprašanje, gospod minister. Nič nimam proti, podpiram to, da se v osnovni šoli predstavlja ta različnost, da se mladi seznanijo s tem. Različne vrste ljudi so, moramo bivati skupaj v sožitju, ampak ne moremo pa mi financirati tega, kar so recimo počeli na Vrhniki, kar počne tisti učbenik Ljubezen je ljubezen in še druge podobne prakse [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa. Z veseljem. Jaz mislim, da strpno razpravljamo, tako da tule ni problema. Najprej, kar se tiče učbenika. Učbenik je pri nas ena zelo specifična kategorija. Da bi neko gradivo lahko postalo učbenik, mora prestati recenzijo in mora biti odobreno na strokovnem svetu za splošno izobraževanje, če gre za osnovne šole. Torej, učbeniki so pod rigoroznim nadzorom in tisto konkretno gradivo, ki ga vi omenjate, nima statusa učbenika. Tako da to je ena izmed stvari, ki jih je treba razčistiti. Kot rečeno, učitelji so pri svojem delu avtonomni, imajo zastavljene cilje v učnem načrtu in tem ciljem morajo slediti. Katero gradivo, kakšno gradivo pri tem uporabljajo, je njihova avtonomija. Ne nazadnje so za to visoko usposobljeni, vsi imajo diplome, vsi imajo strokovne izpite in tako naprej. Kar pa se spolov tiče, samo slovenščina pozna tri slovnične, dva biološka pa verjetno družbenih kar nekaj. Tako da o teh spolih se lahko na dolgo in široko pogovarjamo in verjetno bi bila to neka dolga razprava. Kaj si jaz osebno mislim, celo mogoče ni tako zelo pomembno, kajti pomembno je, da so cilji, pomembno je, da se tem ciljem sledi, pomembno je, da če je kaj narobe, tudi inšpektorat odreagira, minister je pač vrh nekega upravnega ali pa političnega aparata, za katerega jaz mislim, da vi in jaz upava, da se v vsebino posameznega učnega načrta ne vtika, kajti to je stvar strokovnjakov in stvar vseh tistih, ki tako ali drugače najbolje vedo, kaj je za določeno razvojno obdobje prava stvar. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo, mag. Meira Hot bo postavila vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! V preteklem tednu je po medijih in spletnih omrežjih zaokrožila pobuda uglednih prebivalcev Maribora, ki izpostavljajo preobremenjenost cestne povezave med največjima slovenskima mestoma. Opozarjajo, da je za 133 kilometrov dolgo pot po avtocesti zaradi nesreč, zapor in zastojev potrebnih kar nekaj ur. Pri tem izpostavljajo, da uporaba javnega ali železniškega prevoza ni prava alternativa. Potovanje z vlakom traja minimalno dve uri, praviloma pa je daljše od dveh ur in pol ter vključuje več prestopanj. Pobudniki so prepričani, da bi čas potovanja med obema mestoma morali bistveno skrajšati, na približno 50 minut. Kot primorska poslanka moram izpostaviti, da se z enako in podobno težavo srečujemo tudi na zahodnem koncu avtoceste A1, na Primorskem. Tudi primorska avtocesta poka po šivih zaradi prezasedenosti, njeni uporabniki se dušijo v zastojih, ki so posledica nesreč, obnov in zapor. Tudi v primeru Primorske železniška povezava ne predstavlja prave alternative cestnemu prometu. Iz Ljubljane do Kopra je pet dnevnih vlakovnih povezav in samo ena od njih se v celoti opravi z vlakom, najkrajši čas vožnje pa je dve uri 20 za razdaljo, ki po cesti znaša zgolj 107 kilometrov. S pobudniki se je vsekakor mogoče strinjati, da potrebujemo boljše prometne povezave med večjimi slovenskimi mesti in vemo, da širitev in novogradnja avtocest ne more biti edina rešitev, saj to pomeni le še več osebnega cestnega prometa. Zato je iz vsega povedanega očitno predvsem eno – avtocesta A1 na svoji celotni dolžini potrebuje resno alternativo v obliki nove železnice. Obnova obstoječega omrežja je lahko zgolj kratkoročna rešitev. Cilj bi moral biti izgradnja nove, sodobne železniške povezave, ki bi preko Ljubljane povezala Koper in Maribor in zagotovila potovalni čas, krajši od ene ure, ter tako spodbudila trajnostno mobilnost. Glede na to, da se soočamo z resnimi težavami že pri gradnji in obnovi manjših odsekov infrastrukture, me, spoštovana gospa ministrica, zanima: Kakšne so po vašem mnenju možnosti za razbremenitev avtoceste A1 in skrajšanje potovalnega časa na njej na kratek rok, na srednji rok ter na dolg rok? Kako, če sploh, se boste lotili akcijskega načrta, s katerim bi zagotovili skrajšanje potovalnega časa med Ljubljano in Mariborom oziroma med Ljubljano in Koprom na manj kot eno uro? V kakšnem času ter za kakšno ceno bi bilo po vašem mnenju mogoče realizirati navedeno pobudo? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala za vprašanje. Jaz bom dodala ne samo pomembni ljudje, ki so se podpisali pod to pobudo, tudi navadni ljudje sprašujejo in opozarjajo na stanje oziroma težke povezave po naših cestah. Lahko povem, da je železniška infrastruktura ena od velikih prioritet mojega ministrovanja. Dejstvo je, da smo v preteklosti večji poudarek dajali izgradnji avtocest, kar je bilo verjetno v tistih časih prav, ampak zdaj pride na vrsto tudi to drugo, se pravi železniška infrastruktura. Jaz sem prepričana, da rabimo resno strategijo razvoja in gradnje železniškega omrežja ali pa železniške infrastrukture v naši državi. Dejstvo je, da za 156 kilometrov od Maribora do Ljubljane danes porabimo 110 minut, verjetno v času obnov, ki se dogajajo sedaj, res tudi več. Ampak po teh obnovah, ki zdaj pot podaljšujejo, naj bi bila vožnja od leta 2020 dalje, se pravi, ko bodo te obnove končane, na odseku Maribor–Ljubljana še vedno dolga 156 kilometrov, čas za to pot pa naj bi bil 90 minut, se pravi uro in pol. Tukaj lahko rečemo, da je to že kar primerljivo z vožnjo po avtocesti, sploh glede na gnečo. Se pravi, to je prvi korak, ki ga že udejanjamo. Drugi korak bi lahko bila izboljšava obstoječe proge z nekaj novimi odseki, in to predvsem na območju med Kresnicami in Celjem in Grobelnim in Pragerskim, s to izboljšavo bi progo lahko skrajšali, v narekovajih, ja, skrajšali na 124 kilometrov in čas vožnje na 70 minut. Za vse ostalo, se pravi 50 minut od Ljubljane do Maribora, bi naša država potrebovala tako imenovano hitro železnico. Jaz se ne strinjam s poslancem, ki je prej rekel, da so to sanje – če so znali nekje, lahko to znamo tudi v Evropi. Poudarjam pa, da to ne more biti samo proga Ljubljana–Maribor, ampak da je treba v to hitro povezavo vključiti več evropskih mest. Moj predlog, s katerim smo se ukvarjali tudi pred to pobudo, je hitra povezava Benetke–Ljubljana–Maribor–Dunaj, od Benetk do Rima pa ta hitra povezava že obstaja. Po moji oceni bi to moral biti, lahko bi bil, evropski projekt. Jaz sem se zavezala, da bom dala to kot predlog na mizo, da naj bo to ena od točk, ki jo bomo kot svojo prioriteto izpostavili v času predsedovanja. Ustanovila bom zdaj v kratkem delovno skupino, ki bo ocenila možnost, kam bi se to traso dalo umestiti, in tudi, bom rekla, na zelo grobo naredila oceno finančnih posledic. Lahko vam pa povem, da se tukaj pogovarjamo o milijardah, da ne rečem več deset milijardah. Se pravi, ko se Slovenija odloči, da v to gremo, je treba tudi povedati, kje bomo za to dobili denar. Enako velja za progo Koper–Ljubljana. Vemo, da se bo z izgradnjo proge Divača–Koper ta čas skrajšal, in tudi več možnosti bo za potniške vlake. Vemo, da tovorni vlaki izrivajo potniške, da potniških na tej progi praktično ni. Tudi tukaj bi se dalo z manjšimi, pa tudi ni nujno tako malimi, ampak z investicijami v obstoječo infrastrukturo oziroma obstoječo progo skrajšati progo na 99 kilometrov in tudi čas na manj kot eno uro, 57 minut je ocena Slovenskih železnic. Tako da vsekakor imamo kratkoročno, srednjeročno, dolgoročno vizijo, za katero pa mislim, da je Slovenija sama ne more izpeljati, ker smo pač za hitro železnico, da bi bila rentabilna, po mojem premajhni. Lahko pa jo imamo skupaj z drugimi državami in skupaj z drugimi evropskimi mesti in lahko to danes izgleda kot sanje, ampak tisti, ki ne sanja, na koncu tudi kaj veliko ne naredi. In če so znali Kitajci, ni razloga, da ne bi znali tudi Evropejci.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala. Jaz se seveda strinjam z vami, niso sanje. Če bi že 25 let nazaj te sanje pričenjali udejanjati, se danes o tem ne bi pogovarjali, ampak bi bilo to že realizirano. Ker če se morda še enkrat vrneva – 133 kilometrov avtocestne razdalje med Mariborom in Ljubljano je, kot ste povedali, 156 kilometrov proge, ampak 107 kilometrov med Koprom in Ljubljano pa je kar 153 kilometrov proge. Seveda se bo z izgradnjo drugega tira to skrajšalo, ampak še vedno ne dovolj, da bi postala ta linija dejansko privlačna za ljudi in da bi postala prava alternativa. Ker poglejte, naša infrastruktura je žal zelo zastarela v tem kontekstu. Koper–Murska Sobota, na vlaku celo klimatske naprave niso vgrajene, tako da je res zelo zelo neprivlačen tip prevoza in je praktično nemogoče razmišljati, da se bodo ljudje odpovedali avtocestnim povezavam in šli na vlak, v kolikor ne bomo teh pogojev izboljšali. Ampak če se vrneva še malo na samo avtocesto, bi vas pa glede na to, da se resnično skorajda vsakodnevno ukvarjamo z zastoji na avtocesti Ljubljana–Koper, Koper–Ljubljana, tudi gori do Maribora, vprašala naslednje: Ali se ne bi dalo teh terminskih planov vseeno malo prilagoditi? Ali se ne bi dalo v poletni sezoni del izvajati v nočnem času? Voziš se proti Kopru, na vsakih 20 kilometrov je nova zapora, kar pomeni nova od pet- do desetkilometrska kolona, prometne nesreče so vsakodnevnica. Dejansko je stanje neznosno. Zanima me tudi: Ali obstaja kakršenkoli način oziroma načrt, da se bo to stanje izboljšalo tako na relaciji Koper–Ljubljana kakor tudi Ljubljana–Maribor? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala. Kot sem povedala, tudi proga Ljubljana–Koper – ja, v tem trenutku je dolga 153 kilometrov in čas vožnje, če vlak sploh je, je nekaj več kot dve uri. Tudi tukaj obstajajo načrti za izboljšave, se pravi, to so tiri med Borovnico in Postojno in Postojno in Divačo, od Kopra do Divače se pa ta tir tako že gradi. S tem bi bila proga dolga 99 kilometrov, čas vožnje pa tri minute manj kot eno uro. Tudi nove vlake so Slovenske železnice že naročile, 50 vlakovnih kompozicij. Prvi prihajajo že v letošnjem letu, tako da lahko rečemo, da je infrastruktura res naša velika skupna prioriteta, ne gre pa tukaj čez noč, to je pa dejstvo. To so projekti, ki so dolgotrajni, dragi in pač terjajo svoj čas. Kar se pa tiče del na avtocestah, verjamete ali ne, je bilo to eno od mojih prvih vprašanj, ki sem jih postavila upravi Darsa. Pravijo, da prometne študije kažejo, da je najmanj prometa v poletnih mesecih, zato se to izvaja v poletnih mesecih. Sicer je tranzitnega prometa še več, se strinjam z vami, lahko tudi nočno delo, ampak v nekaterih državah to izvajajo, v drugih ne izvajajo, verjamem pa, da se tudi tukaj strinjava, da moramo skupaj gledati tudi na delavce, ki te investicije izvajajo. Tako da lahko tudi glede nočnega dela, bom rekla, preverim na Darsu. Na največjih investicijah, to je bila na primer investicija Golovec, ki je pa letos tako ali tako zaradi težav pri razpisu ne bo – tam je bilo predvideno 24-urno delo.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje Marko Bandelli ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Ker je odsoten, bi želel, da se izjasnite, ali želite pisni ali ustni odgovor na naslednji seji. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ustni, ustni, obvezno ustni odgovor z njegove strani. Spoštovani minister, moje poslansko vprašanje je povezano z višino odpravnine nekdanji predsednici SDH gospe Lidiji Glavina. Marca letos smo lahko izvedeli, da se je gospa Glavina z nadzornim svetom dogovorila o sporazumnem predčasnem odhodu iz uprave Slovenskega državnega holdinga. Že tedaj so se v javnosti pojavile špekulacije, da je sporazumnost svojega odhoda pogojevala z odpravnino v višini 12 plač, čeprav naj bi ji jih v osnovi pripadalo le šest. Pred dnevi je v medijih na to temo odjeknila novica, ki jo je nemogoče ignorirati. Gospa Lidia Glavina naj bi poleg odpravnine, vredne šest mesečnih plač, s SDH za čas šest mesecev sklenila tudi svetovalno pogodbo. Ob tem se ti takoj zastavi logično vprašanje, čemu bi katerakoli družba sploh sklepala svetovalno pogodbo z nekom, s komer želi prekiniti sodelovanje. Če so na SDH ocenili, da je napočil čas za njen odhod, čemu podaljševanje sodelovanja? Govorimo o znesku 132 tisoč evrov, za katerega povprečen državljan dela 12 let. 12 let! Upokojenec, ki je 40 let pridno delal in vplačeval prispevke in je prejemnik povprečne pokojnine, pa tak znesek prejme v 20 letih. To je odpravnina, ki je vredna 52 tisoč sendvičev – samo da povemo. Se vam zdi to primerno in dopustno? Se vam ne zdi, da je to izjemno visoka cena za sporazumno prekinitev razmerja? SDH natančnega odgovora o višini zneska ne želi podati in se sklicuje na poslovno skrivnost. Takšne skrivalnice močno načnejo zaupanje, ugled in spoštovanje, ki naj bi jih SDH s svojim delovanjem vzbujal. Spoštovani gospod minister, zanima me vaše mnenje o tako visokih odpravninah: Kdo bo v danem primeru odgovarjal za odobritev tako visokega zneska? Bo to morda nadzorni svet SDH, morda njegova predsednica? Po mnenju širše javnosti gospa Glavina svojih nalog in funkcij predsednice namreč ni najbolje opravila. Naj za konec dodam, da je Vlada v tem mandatu postavila visoke etične in moralne standarde: Se vam tako ne zdi, da gre za pretiran in nedopusten znesek odpravnine, ki ga v prihodnje velja omejiti in znižati? Ali takšno ravnanje SDH ocenjujete kot smotrno in v javnem interesu? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Predrag Baković bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve Boštjanu Poklukarju ter ministru za zdravje Alešu Šabedru. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministra! Javni lekarniški zavodi v Sloveniji že vrsto let ne spoštujejo predpisa o javnem naročanju. Zdravila nabavljajo mimo pravil javnega naročanja, in sicer z neposrednimi pogodbami z določenimi dobavitelji zdravil. 24 javnih lekarniških zavodov, ki v Sloveniji opravljajo lekarniško dejavnost, je zgolj v letu 2018 s štirimi največjimi dobavitelji zdravil, medicinskih pripomočkov in prehranskih dopolnil ustvarilo slabih 500 milijonov evrov prometa. Ta večletna kršitev veljavnih predpisov Republike Slovenije o javnem naročanju je poznana čisto vsem – Računskemu sodišču, Državni revizijski komisiji, Nacionalnemu preiskovalnemu uradu, Državnemu tožilstvu, Komisiji za nadzor javnih financ Državnega zbora, Zavodu za zdravstveno zavarovanje in tako naprej. S to problematiko se je ukvarjala tudi Komisija Državnega zbora za nadzor javnih financ, ki je na 38. nujni seji 15. marca 2018 sklenila, da pristojni organi sprožijo ustrezne postopke zoper odgovorne direktorje in člane svetov zavodov v tistih javnih zavodih, ki nabavo ne izvajajo preko postopkov javnega naročanja. Vse to kaže na velik sistemski problem, neaktivnost institucij, ki so dolžne skrbeti za zakonitost poslovanja javnih lekarniških zavodov in gospodarno ter zakonito porabo proračunskih sredstev za zdravstvo. Zato ministra za notranje zadeve sprašujem: Zakaj se takšno stanje dopušča in zakaj nobena institucija, ki je zadolžena za zakonitost in nadzor, učinkovito ne ukrepa? Dejstvo je, da Računsko sodišče je izvedlo revizijo in da je Državna revizijska komisija zoper odgovorni osebi v primeru javnega zavoda Pomurske lekarne vložila en obdolžilni predlog, vendar to več kot očitno ni dovolj, nepravilnosti se nadaljujejo, posledično pa prihaja do oškodovanja javnih sredstev, držajih zdravil in slabših storitev. Hkrati pa tudi ministra za zdravje sprašujem: Zakaj Zavod za zdravstveno zavarovanje plačuje javnim lekarniškim zavodom javna sredstva za nabavo zdravil, čeprav ve, da zdravila niso nabavljena na zakonit način? In drugo vprašanje: S kakšnimi ukrepi bo ministrstvo zagotovilo učinkovito upravljanje in nadzor javnih lekarniških zavodov, saj so več kot očitno odpovedali tako ustanovitelji javnih lekarniških zavodov, sveti zavodov in direktorji javnih zavodov? Bo kdo za nastalo škodo tudi odškodninsko odgovarjal? Zakaj ZZZS plača ceno za zdravila, ki ni znižana za naknadni popust, ki ga od dobaviteljev zdravil prejmejo javni lekarniški zavodi? Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa. Ministra, kateri bo prvi? Gospod Šabeder, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Spoštovana poslanka in poslanci! Varna in nemotena preskrba prebivalstva z zdravili je pravzaprav osnovno poslanstvo veh javnih lekarniških zavodov, ki v okviru javne službe zagotavljajo preskrbo prebivalcev in izvajalcev zdravstvene dejavnosti z zdravili in drugimi izdelki za podporo pri zdravljenju in ohranjanju zdravja. Glavni javni lekarniški zavodi, za katere naj bi pravila Zakona o javnem naročanju oziroma ZJN-3 veljala, niso ustanovljeni s pridobitnim namenom. Njihov primarni in osnovni namen je učinkovita preskrba prebivalstva z zdravili, vendar pa se organizirajo in delujejo na način trgovine, zato si že v osnovi vseskozi prizadevajo poslovati smotrno, učinkovito in gospodarno z namenom nemotene preskrbe prebivalstva z zdravili. Zdravila, ki jih tako zagotavljajo, se na eni strani zagotavljajo v breme obveznega zdravstvenega zavarovanja, torej v breme javnih sredstev, na drugi strani pa v breme zasebnih sredstev. Poleg javne službe opravljajo javni lekarniški zavodi tudi druge dejavnosti, med drugim prodajajo medicinske pripomočke in druge izdelke za podporo zdravljenja in ohranitev zdravja. O tem govorita 6. in 7. člen Zakona o lekarniški dejavnosti. Trg zdravil je specifičen, ker je skorajda nemogoče vnaprej definirati količino in pa vrste zdravil, vse skladno z veljavnimi predpisi. Predpisovalec zdravil posredno določa količino in vrsto zdravil v lekarni oziroma so izbira posameznega pacienta, če gre za samozdravljenje. Lekarna, ki na odločitev predpisovalca nima vpliva, je v skladu z zakonodajo dolžna upoštevati in izdati pacientu na podlagi veljavnega recepta katerokoli zdravilo z dovoljenjem za promet na slovenskem trgu v roku 24 ur. Tudi o tem govori Zakon o lekarniški dejavnosti v svojem 24. členu. Cene zdravil, ki se zagotavljajo in izdajajo v breme sredstev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, so v skladu z Zakonom o zdravilih regulirane, torej določene oziroma dogovorjene s plačnikom, to je Zavod za zdravstveno zavarovanje, ki cene tudi preverja. Cene zdravil kot tudi storitve, ki se krijejo iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, so enake za vse lekarne v Sloveniji. Vse lekarne v Sloveniji na primarni ravni javni lekarniški zavodi in koncesionarji skladno z ZZDR-2 zaračunavajo zdravstveni zavarovalnici oziroma Zavodu za zdravstveno zavarovanje Slovenije zdravila po enakih cenah oziroma največ do višine priznane vrednoti ali izredne višje določene cene, ki je določen z zakonodajo, oziroma dogovornih cen, ki jih določi ZZZS z dodano lekarniško storitvijo. Cene zdravil in drugega blaga, ki ni financirano iz javnih sredstev, se oblikujejo prosto na trgu. Javni lekarniški zavodi so dolžni v skladu z določbami Zakona o zdravilih in Zakona o lekarniški dejavnosti ter pravili obveznega zdravstvenega zavarovanja izdati pacientu, ki na podlagi veljavnega recepta prosi za izdajo zdravila, katerokoli zdravilo z dovoljenjem za promet na slovenskem trgu. Tudi to v roku 24 ur. Naloga Ministrstva za zdravje je zagotavljanje nemotene preskrbe prebivalstva z zdravili in skrb za čim širšo dostopnost do zdravil, tudi najnovejših inovativnih in bioloških zdravil. Seznanjeni smo tudi z mnenjem, kot ste omenili, Računskega sodišča v tej predmetni zadevi. V zvezi z navedenim je bilo izvedeno že več srečanj in sestankov tako s predstavniki Ministrstva za javno upravo kot tudi z drugimi deležniki. Aktivnosti in pa dogovarjanja z vsemi deležniki z namenom iskanja optimalne rešitve še potekajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Policija dela tudi na področju zdravstva, in sicer v obdobju od leta 2014 do danes je na področju odkrivanja in preiskovanja tako imenovane korupcije v zdravstvu obravnavala 129 zadev. Na tožilstvo je bil poslanih več kazenskih ovadb in več dopolnitev kazenskih ovadb za 100 kaznivih dejanj. Ovadbe so bile poslane tudi zaradi utemeljenega suma različnih kaznivih dejanj, predvsem kaznivih dejanj korupcije, zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic, zlorabe položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti, ponareditve ali uničenja poslovnih listin in drugih kaznivih dejanj. Vsebinsko so se kazenske ovadbe nanašala predvsem na nakup in servisiranje različne opreme in pripomočkov, čakalne vrste, kadrovske zadeve, zdravljenje in investicijska dela. V tem primeru trenutno pa imamo na področju zdravstva v obravnavi 20 zadev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, tako Računsko sodišče kot MJU sta povedala, da so lekarne podvržene pravilom javnega naročanja. Po nekem mojem skromnem poznavanju Kazenskega zakonika menim, da obstajajo razlogi za sum, da so bila lahko storjena določena kazniva dejanja v teh primerih, predvsem oškodovanje javnih sredstev in tudi zloraba uradnega položaja in uradnih pravic. V tem času smo priča praktično vsak dan, da se pred nosom dogajajo kazniva dejanja ali prekrški, v zvezi s tem pa na nek način ne ukrepamo. En sam obdolžilni predlog, ki je bil do sedaj podan, je pravzaprav premalo. To je približno tako, kot če bi se vsak dan pripeljal v rdečo luč ali v radar. Verjetno bom plačal vsakič kazen. Zato je prav, da organi pregona in tudi Ministrstvo za zdravje pričnejo izvajati konkretne ukrepe za to. Strinjam se s tem, da lekarne niso ustanovljene s pridobitnim namenom, vendar mi se moramo zavedati, da zdravstvena zavarovalnica plačuje lekarnam vsa zdravila in ne upošteva tistega popusta, ki ga naknadno odračunajo dobavitelji. To ostane lekarnam in to bi lahko šteli kot neko pridobitno dejavnost. Poleg tega, da je naloga Ministrstva za zdravje ne samo nemotena dobava zdravil, pa je tudi zakonito ravnanje. Zaradi tega predlagam in apeliram na vse, da mora ZZZS pričeti zavračati vse račune javnih lekarniških zavodov, ki nabavo zdravil izvedejo brez ustreznega postopka javnega naročanja, da pristojne institucije ukrenejo vse skladno s svojimi pristojnostmi, da se preganjajo prekrški in kazniva dejanja, in pa uporaba splošnega dogovora za pogodbeno leto 2019, kjer se naknadno pridobljeni popust upošteva pri plačilu s strani zdravstvene zavarovalnice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda ministra, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Strinjam se z vsemi navedenim, gospod poslanec. Tako kot sem že omenil, aktivnosti in dogovarjanja na tem področju potekajo, seveda bo Ministrstvo za zdravje igralo tukaj aktivno vlogo, da se zadeve razrešijo, razčistijo in se najde primerna rešitev tudi v zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Vsekakor bo policija še naprej preganjala korupcijo v zdravstvu in pa kazniva dejanja, povezana s tem. Moram povedati tudi, da je v 84 primerih policija obravnavala kazniva dejanja, vendar pa niso bili ugotovljeni znaki kaznivih dejanj oziroma je obravnavala zadeve, kjer niso bili ugotovljeni znaki kaznivih dejanj in so bila na tožilstva poslana samo poročila. Tako, kar se tiče uradno pregonljivih kaznivih dejanj, bo policija naredila svoje, je pa res, da je tudi na področju zdravstva potrebno sume storitve kaznivih dejanj tudi prijaviti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite besedo? Ne. V redu. Gremo naprej. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Tudi vas prosim, da se opredelite, ali želite ustni odgovor ali pisni z ozirom da je minister odsoten. Izvolite.
Spoštovani, želel bi pisni odgovor. Moje vprašanje pa se nanaša na dogodke izpred desetih let. Sanacija bank v naši državi je bil nujen ukrep, če smo želeli, da naša država ponovno stopi na pravo pot. Vse od leta 2009 se je Slovenija borila s težko finančno in gospodarsko krizo – vse od leta 2009 pravim – in sprašujem se, zakaj pri tem ni nihče ukrepal. Predvsem je to vprašanje za vlado, ki je vodila državo med leti 2008 in 2011. Sanacija bank bi namreč po besedah Banke Slovenije bila kar dve milijardi evrov cenejša, če bi bila izvedena leta 2011, pa ni bila. Zato je morala ukrepati vlada Janeza Janše in je sprejela temeljne ukrepe za sanacijo in potrebno zakonodajo. Po padcu vlade Janeza Janše je vlado prevzela gospa Alenka Bratušek. Časi so bili namreč zelo težki. Ni vedela, kako bo naslednji mesec izplačala pokojnine, plače številnim javnim uslužbencem. Vsi so napovedovali zlom, klicali so trojko in čakali, kdaj bo to prišlo. A vladi Alenke Bratušek je uspelo Slovenijo postaviti na trde tire, in to brez tuje pomoči, pri tem nam pa ni nihče verjel. Seveda pa je bilo naše banke, ki so bile v velikih težavah, najprej treba sanirati in to z davkoplačevalskim denarjem. Sanacija je bila brez dvoma draga. Sem pa že prej povedal, da bi lahko bila bistveno cenejša, če bi ukrepali prej. Kljub temu da smo banke sanirali sami, pa je Evropska komisija od nas zahtevala določene ukrepe, ker je sanacija izvedena kot državna pomoč in pri državni pomoči Evropska komisija vedno postavlja pogoje. Kljub temu da se vseskozi poudarja, da je naša država pristala na zaveze Evropske komisije glede prodaje bank, pa je treba jasno povedati, da je Državni zbor že leta 2012 oziroma koalicija SDS, Nove Slovenije, Državljanske liste in Desusa potrdila sklep o prodaji Nove Ljubljanske banke in Nove Kreditne banke Maribor. Se pravi, Evropska komisija od nas ni zahtevala ničesar drugega, kot da spoštujemo lastne zaveze. Pri Abanki pa je zgodba nekoliko drugačna in tudi zato je bila Abanka sanirana šele konec leta 2014 oziroma v začetku leta 2015. Zavezo o prodaji Abanke oziroma strategijo, ki je Abanko opredelila za prodajo, je sprejela Cerarjeva vlada oziroma koalicija SMC, SD in Desus. Ne glede na vse navedeno pa je danes situacija v naši državi bistveno drugačna in tudi zato bi lahko Vlada z Evropsko komisijo dosegla nek dogovor glede sprememb odločbe, ki je bila izdana ob sanaciji. Zanima me: Kaj na tem področju počnete oziroma ali ste stopili v stik z Evropsko komisijo glede sprememb zaveze? Hvala lepa.
Hvala lepa. Pisni odgovor boste prejeli, tako kot ste to želeli. Mag. Marko Koprivc bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! Adria Airways je leta 2016 prešla v last investicijskega sklada 4K. Ta je ob prevzemu podjetja v slabi finančni kondiciji navajal velike načrte in vlaganja v to podjetje. Danes, tri leta kasneje, smo lahko upravičeno zaskrbljeni zaradi njihovega neuresničevanja. Vrstijo se namreč novice o zamudah, združevanjih in odpovedih letov ter nezadovoljstvo uporabnikov in potnikov. Temu se v zadnjem času pridružujejo še informacije o poslovnih težavah podjetja, ki bi lahko ogrozile celo njegov obstoj. Pri tem ni nepomembno, da sedanji lastnik Adrie Airways ne slovi po oklevanju, če je potrebno likvidirati podjetje, ki po njegovem mnenju ne prinaša zadostnega dobička. Še več, obstajajo celo utemeljeni sumi o namenskem izčrpavanju podjetja, s katerim si lastniki podjetja manejo roke, medtem ko se vsota neplačanih računov veča in dneva v dan. S tem so seveda ogrožene linije, ki jih upravlja Adria Airways, še najpomembnejša pa je usoda približno 500 visokokvalificiranih zaposlenih. Zavedam se, da sicer Adria sedaj ni več v lasti države, da je zasebno podjetje, toda ugled njene blagovne znamke, podjetja in storitev je še vedno tesno povezan z ugledom Slovenije kot države, kot turistične in potovalne destinacije. Medijske objave o odpovedi letov in nezadovoljstvo potnikov k temu ugledu nikakor ne prispevajo. Adria Airways je po mojem vedenju še vedno izvajalec letalskih prevozov za službe javne uprave, poleg tega pa upravlja z linijami, ki so velikega pomena za povezanost Slovenije z mednarodnimi prometnimi vozlišči. Že nezadovoljstvo uporabnikov kaj šele poslovna ogroženost podjetja tako pomeni tudi precejšnje tveganje in škodo za Republiko Slovenijo. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem sledeče: Ali in kako boste ukrepali, da bi zavarovali obstoj in kakovostno delovanje nacionalnega letalskega prevoznika, katerega delovanje je tesno povezano z ugledom in gospodarskim položajem države? Posebej me zanima: Kaj boste storili za zavarovanje delovnih mest? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Cenjeni zbor! Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Celovita prometna dostopnost, notranja in zunanja prometna povezljivost države, ki seveda vključuje tudi letalsko povezljivost, je eden ključnih dejavnikov konkurenčnosti neke države in izjemno pomemben faktor gospodarskega razvoja. Prometna infrastruktura, ki povezuje prometna vozlišča med seboj, kot so tudi letališča, so pri tem seveda pomembna tako z vidika prometa potnikov kot prometa blaga in tovora. Kot širša gospodarska razvojna strategija, kot tudi turistična posebej izpostavljata pomen in cilje na področju prometne dostopnosti in prometne povezljivosti države. Iz gospodarskega, predvsem pa turističnega vidika si želimo čim več različnih povezav, ne glede na to, kateri letalski prevoznik jih zagotavlja. Na ministrstvu si zato skupaj s Slovensko turistično organizacijo, številnimi promocijskimi aktivnostmi prizadevamo za povečanje prepoznavnosti Slovenije kot tudi za letalsko dostopne turistične destinacije. Pri tem se osredotočamo na vse obstoječe letalske prevoznike, ki letijo oziroma nameravajo leteti na letališče Jožeta Pučnika, vključno seveda z Adrio. Na ministrstvu pozdravljamo tudi napovedane investicijske projekte podjetja Fraport, kot na primer gradnja novega potniškega terminala, ki bo povečal kapaciteto samega terminala in kakovost letaliških storitev. Obenem pa pozdravljamo tudi načrtovano povečanje kapacitet in frekvenc letov obstoječih letalskih družb, kot so na primer British Airways, Air France, Lot in pa Aeroflot. Tako se potrjuje dejstvo, da kjer je potencial, tam je promet in prevoznik oziroma trg sami poskrbijo za ustrezno pokritost in povezanost. Adria Airways je seveda za našo državo izredno pomembno podjetje, ki skupaj z drugimi ponudniki zagotavlja letalsko povezljivost Slovenije, vendar gre za gospodarsko družbo v zasebni lasti. Država nima in ne more imeti direktnega vpliva na poslovanje družbe, seveda pa si želimo, da Adria Airways deluje v stabilnem, konkurenčnem in predvidljivem poslovnem okolju in pričakujemo, da bo Adrii v svoji organizaciji uspelo najti možnosti za nadaljnje optimalno delovanje podjetja. Naše ministrstvo deluje v okviru svojih pristojnosti. Področje prometa, povezljivosti, primarno sicer sodi v področje Ministrstva za infrastrukturo, vendar si skupaj, kot sem že povedal, s STO prizadevamo promovirati Slovenijo in med drugim tudi tako spodbujati prometno letalsko povezljivost Slovenije in olajšati podjetjem, ki se ukvarjajo s transportom ali pa z letalskim prometom, delo na tem področju. In v Strategiji trajnostne rasti slovenskega turizma 2017–2021 je opredeljen ukrep tudi nove letalske povezave, in sicer v okviru strategije trženja, ki jo izvaja Slovenska turistična organizacija. Zato je Slovenska turistična organizacija letos objavila Javno naročilo za izvedbo medijskega zakupa in promocijskih aktivnosti v medijih letalskih prevoznikov, ki letijo v Slovenijo, in drugih promocijskih aktivnosti s ciljem pospeševanja prodaje Slovenije kot avio destniacije od 2019 do 2021. Cilj tega naročila je tudi povečanje prepoznavnosti Slovenije kot destinacije letalske in motiviranje ciljnih segmentov za obisk Slovenije, povečanje tržne konkurenčnosti in poslovne uspešnosti lesarskega sektorja v Sloveniji. STO poleg tega izvaja ogromno komunikacijskih promocijskih aktivnosti, s katerimi prispevamo k povečanju prepoznavnosti Slovenije in ruralnemu razvoju Slovenije tudi kot letalske destinacije. Že večkrat je bilo povedano danes, da direktne pomoči Adrii ne moremo dati, ker je od zadnje pomoči minilo manj kot 10 let oziroma dobili so jo leta 2011, in edina opcija, ki nam je ostala na razpolago, je bil dogovor, da nam pošljejo podatke o svojem finančnem poslovanju, zato da vemo, ali lahko v promocijskem smislu njim, tako ali pa drugače direktno pomagamo, tako da to ne bo državna direktna pomoč. Vendar moramo od njih dobiti podatke, da vidimo vsaj zadnje stanje tega podjetja. Tega do danes še nismo dobili in če bomo v odnosu z njimi prišli do ustreznih podatkov, bomo to zdaj proučili in jim poslušali v okviru naših možnosti na zakonit način tudi pomagati.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Minister, hvala lepa za ta odgovor. Želel bi še enkrat poudariti, da je za Slovenijo ključnega pomena, da se ohrani obstoj nacionalnega letalskega prevoznika. Še toliko bolj zato, ker je slovensko gospodarstvo izrazito izvozno naravnano. Naj ob tem izpostavim še to, da večina evropskih držav oziroma držav Evropske unije ima svojega letalskega prevoznika, z izjemo, mislim da, Slovaške in Madžarske, kjer pa je sedež enega izmed pomembnejših nizkocenovnih prevoznikov. Tako bi še enkrat apeliral tukaj na vas, minister, in na celotno Vlado, da se vendarle skuša najti neka rešitev za ohranitev, obstoj Adria Airways, ki je bila nekoč, lahko bi rekli, ponos Slovenije. Ob tem si moramo priznati, da vendarle del odgovornosti za to napačno odločitev pri prodaji nosi tudi država oziroma SDH, ko je prodala nacionalnega prevoznika tako rekoč neznani družbi. Ob tem bi želel morda še dopolnilno vprašati bolj na široko: Kaj boste storili oziroma ali boste kaj storili, da se podjetja v lasti države ne bodo več prodajala tujim skladom, katerih namen že po definiciji ni krepitev gospodarske aktivnosti in razvoj, temveč zgolj nadaljnje mahinacije za lastne profite? Adria Airways namreč ni bila prvi tak primer. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! V popolnosti se strinjam s temi vašimi dodatnimi trditvami. Še enkrat, nacionalni avio prevoznik je za nas pomembna zadeva, vendar mu lahko pomagamo samo na način, ki ga omogoča zakon. V tem trenutku na žalost kot privatnemu podjetju lahko pomagamo samo s promocijo destinacije, kamor leti, s tem, da mu omogočimo, da v okviru nacionalne promocije pridobimo več potnikov. Kar se pa tiče tega zadnjega dodatnega vprašanja, pa moram še enkrat povedati, da vseskozi zagovarjam pri privatizaciji več kot 110 slovenskih podjetij načelo, da mora biti vsaka privatizacija izvedena v korist najprej podjetja, ki se prodaja, v korist države in ne v korist tistih, ki prodajajo ta podjetja. Za kaj gre? Pri prodaji moramo poleg cene, ki je pomembna, ni pa najpomembnejša, gledati, kaj se bo s tem podjetjem dogajalo, ko ga prevzame novi lastnik. Tukaj je vir vsega zla pri zgrešenih privatizacijskih potezah v preteklem obdobju, pa jih lahko naštejem kar nekaj, pa ne bi želel tukaj širiti problema iz tega konkretnega vprašanja. Verjamem, da se na osnovi napak, ki smo jih v preteklem obdobju naredili na tem področju, te zadeve, naprej gledano, ne bodo ponavljale. Še enkrat da se vrnem na to letalsko povezljivost. Mi si želimo, da Adria sama kot taka najde pot, seveda v okviru legalnih možnosti za to, da izboljša svoje poslovanje. Vse te diskusije, ki jih imamo danes in pa v preteklih dneh na temo Adrie, misli, da k temu ne prispevajo. To ne pomeni, da ne smemo o težki temi govoriti, ampak verjamem, da so težave take, da bomo težko po tej poti prišli do neke ustrezne rešitve. Želim si pa, da bomo v primeru zadev, ki ne bodo šle v pravo smer, našli vsaj za tiste ključne zadeve rešitve. Tukaj pa proučujemo na strani države raznorazne variante, da bi ohranili tisto, kar ste prej povedali – takšnega ali drugačnega nacionalnega letalskega prevoznika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite besedo? Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Besedo dobi Žan Mahnič, ki bo postavil vprašanje ministrici za pravosodje Andreji Katič. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Ministrica! V začetku junija 2013 je bila podpisana skupna zaveza za izboljšanje stanja v sodstvu. Podpisali so jo tedanji predsednik Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, tedanja predsednica Vlade Republike Slovenije in tedanji minister za pravosodje. V omenjeni skupni zavezi je bilo posebej poudarjeno, da morajo predsedniki sodišč ustvarjati kulturo odgovornosti in transparentnosti, ki vzbuja odprtost delovanja sodišč javnosti, s čimer bi se dvignilo tudi zaupanje javnosti v sodstvo. Za izboljšanje zaupanja v sodstvo, neodvisnost, nepristranskost, odgovornost in kvaliteto sojenja lahko največ sodstvo stori samo. Ob tem ne moremo mimo dejstva, da je tudi na lestvici Justice Scoreboard 2019 razvidno, da smo glede zaupanja v neodvisnost sodnikov še vedno pri dnu, glede investicij v sodstvo pa v samem vrhu. V zadnjem času je bilo kar nekaj zgodb v zvezi s stanjem v slovenskem sodstvu, ki mu zagotovo niso v ponos. Pa da grem na konkreten primer – na portalu Nova24TV.si so bili objavljeni dokumenti, ki kažejo na primer pristranskosti pri primeru na celjskem okrožnem sodišču, kjer je predsednica Petra Giacomelli. Ta naj bi vplivala, da se primer prisilne poravnave treh podjetij proti papirnici Radeče preda Ustavnemu sodišču in tako zadrži izvršitev, medtem ko je v drugem podobnem primeru sodišče odločilo povsem drugače. Gre torej za primera z Okrožnega sodišča v Celju, tako imenovani prisilni poravnavi na predlog upnikov, ki pa imata dve diametralno nasprotni odločitvi. V prvem primeru so 9. marca 2017 predlog prisilne poravnave proti dolžniku Radeče papir vložile družbe Interexpo Skupina, Strelski gaj in Strelski klub Central, vendar je sodišče ocenilo, da je zakonska ureditev instituta upniške prisilne poravnave neskladna z ustavo, saj naj bi ta zagotavljala nesorazmeren in nedopusten poseg dolžnikov v pravni položaj. Zato so s sklepom postopek ustavili z zahtevo za oceno ustavnosti, dokler ne odloči Ustavno sodišče. Upniki tako že dve leti trpijo večjo gospodarsko in poslovno škodo. To isto sodišče pa je 4. septembra 2018, se pravi leto in pol kasneje, v zadevi prisilne poravnave zoper dolžnika Valji, d. o. o., sklenilo povsem drugače. Na zahtevo predlagatelja prisilne poravnave podjetja Elements Skladi, d. o. o., je Okrožno sodišče v Celju sprejelo sklep o začetku postopka prisilne poravnave nad dolžnikom, in to z argumentacijo, da se je dolžnik strinjal z začetkom postopka. To se pravi, po istem postopku, isto sodišče ravna drugače. V enem postopku marca 2017 pošlje zadevo na Ustavno sodišče, ker menijo, da je v neskladju z ustavo, potem pa septembra naslednje leto po taistem členu, po taistem zakonu, po taistem predpisu, ki so ga uporabljali za primer papirnice Radeče, pa v primeru podjetja Elements Skladi odločijo. Kako, gospa ministrica, je to mogoče? Kaj naj si državljani mislijo o nepristranskem sodstvu v tem primeru?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Hvala. Spoštovani podpredsednik, gospod poslanec! Napoved vprašanja je bila, da me boste povprašali glede ukrepov za zagotavljanje nepristranskosti sojenja in videza nepristranskosti na okrožnih sodiščih, na primer na Okrožnem sodišče v Celju. Sami ste vzpostavili konkreten primer, ki je bil predstavljen na televiziji Nova24TV.si ali spletnem mediju. Sama konkretnega primera ne poznam. Ministrstvo za pravosodje ima ob spoštovanju neodvisnosti sodstva določene pristojnosti, ki se tičejo nadzora nad sodno upravo, nadzora taks, administrativnega pregleda, ne pa vsebinsko. Služba za nadzor organizacije poslovanja sodišč že sama po sebi pove, kakšen je namen, vi pa sami izpostavljate konkretne primere. Če bi jih napovedali vnaprej, pa če so že končani, bi lahko mogoče podrobneje pojasnila, vendar pa, kakorkoli že, vedno sem povedala, da se kot ministrica za pravosodje o konkretnih primerih ne bom izrekala, razen o tistem, kar je v moji pristojnosti. – zdaj zopet govorimo tukaj, v Državnem zboru, o konkretnih primerih. Da pa javnost, takšna in drugačna, ki nas spremlja, ne bo prišla do napačnih zaključkov, bi pa povedala to, da midva lahko tukaj sedaj debatirava, ampak dokazi v postopku, ki so bili izpostavljeni tako v enem kot v drugem, nama niso znani, vsaj meni ne, ker kot ministrica za pravosodje nimam vpogleda v vsebinsko odločanje o posameznih zadevah, niti se za to konkretno zadevo nisem posebej zanimala, da bi lahko vedela, kaj piše v medijih, kaj govorijo na Novi24TV in podobno, zato težko to komentiram. Poudarila bi pa, da je po ustavni ureditvi sodstvo neodvisno, nepristransko, da lahko različni sodniki ob upoštevanju tudi različnih dokazov pridejo do različnih odločitev v bistveno podobni zadevi. Konkretnega primera pa žal niti ne morem niti kot ministrica za pravosodje ne smem komentirati, če so še odprte zadeve.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Strinjam se z vami, da je bilo vprašanje splošno napisano, ampak to je še praksa naše poslanske skupine iz mandata, ko je ta parlament vodil gospod Janko Veber, on je namreč zavračal vsa ustna poslanska vprašanja, ki so temeljila na konkretnih primerih; bodisi kakšne lokalne ceste bodisi sodnih primerov in tako naprej, tako da se še od takrat napiše bolj splošno. Gre za to, da je – pa ne samo ta primer, imamo že, recimo, zaključene zgodbe oziroma ne še čisto – na tem celjskem okrožnem sodišču. Vemo za primer TEŠ, odmrznitve premoženja odvetnika Mire Senice, obsodbe Janeza Janše na pogojno zaporno kazen zaradi nekega tvita, čeprav se porotnika sploh nista izjasnila o njegovi krivdi. In sedaj smo priča, da naj bi predsednica tega sodišča, gospa Petra Giacomelli, ki naj bi bila po nekaterih informacijah povezana s stranko SD, vplivala na to, kaj se bo zgodilo s papirnico Radeče. Se pravi, imamo člen zakona, po katerem se lahko začne prisilna poravnava, in celjsko okrožno sodišče to pošlje v presojo Ustavnemu sodišču, ker menijo, da je v neskladju z ustavo. Čez leto in pol pa začnejo prisilno poravnavo na podlagi tega istega člena, ki so ga poslali v presojo Ustavnemu sodišču. Da vprašam drugače, če ne želite direktno na primeru: Kako je mogoče, da neko sodišče v enem primeru odloči, da ne bo začelo prisilne poravnave, ker meni, da je člen zakona v neskladju z ustavo, leto in pol dni kasneje pa na podlagi tega istega člena, katerega so dali v presojo Ustavnemu sodišču, pa začnejo prisilno poravnavo? Ni treba konkretno ta primer, ampak reciva, da je to nek splošen primer. Se pravi; za člen, ki je po njihovem v nasprotju z ustavo – enkrat ja, enkrat ne.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Še enkrat povem, gre za konkretni primer, ki ga navajate. Kot ministrica za pravosodje nisem seznanjena s konkretnimi primeri in tudi nisem seznanjena z vsebino zahteve za oceno ustavnosti, gotovo pa ne s tem, kako poteka v posameznih primerih v Celju. Jaz vas razumem, spoštovani gospod poslanec SDS, da vedno, kadar vam katera odločitev sodišča ni všeč, to problematizirate. Žal sem temu priča, odkar sem ministrica za pravosodje, že velikokrat. Tudi tukaj zopet menim, da s tem, da poslanci komentirajo odprte postopke ali konkretne zadeve, posegajo v neodvisnost sodne veje oblasti. Vsaj tako je to razumeti, ker sama ne vem, ali je posamezen primer že zaključen. Vse, kar govorite, navajate, da ste o tem zasledili na televiziji ali na spletnem mediju Nova24TV.si in da tudi tukaj ali spletnem mediju, kakorkoli naj bi bilo. Verjetno je tudi na Novi24TV pisalo, da je ta sodnica blizu SD ali kakorkoli že. Jaz tega ne poznam, ne vem, zavračam te trditve, ampak še enkrat; kot ministrica za pravosodje o konkretnih zadevah ne bom govorila, jih ne bom komentirala, sploh, če so še odprte, če pa gre za samo ustavno pobudo, za presojo, bi morala pa pogledati, kaj je navedeno, da bi lahko tudi konkretneje na to odgovorila. Če bi vi v svoji napovedi vsaj približno nakazali, bi v tem času čez vikend zagotovo prebrala tudi vse, kar je bilo v zvezi s tem napisano na raznih spletih medijih, na raznih televizijah in tudi tisto, kar je meni kot tudi vam dostopno kot državljankam in državljanom v takšnih ali drugačnih primerih, da bi lahko tudi to komentirala. Zaenkrat pa še enkrat ponavljam, da zavračam komentiranje v konkretnih zadevah. Če bi vi konkretneje napovedali vprašanje, bi lahko mogoče odgovorila kaj več. Verjamem pa, vedno je, žal, tako, da na sodišču vse stranke niso zadovoljne z odločitvijo sodnika, da sodišče sodi na podlagi dokazov, da tukaj težko govorim o katerih dokazih, zakaj, kako je prišlo v posameznem primeru do odločitve. Najbolj pa je nezadovoljna tista stranka, ki ji ni bilo odločeno v njeno korist oziroma tako kot je sama želela. Iz tega potem tudi razumem to stranko, da tako ali drugače kritizira odločitev sodnika. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Menim, da ne bi bilo nič drugače, ministrica, tudi če bi napisal konkretno ta primer, ker ste že sami rekli, da odprtih postopkov ne komentirate. Se pravi, bi zadevo še hitreje zaključili ali pa bi predsednik vaše stranke, ki je hkrati tudi predsednik tega državnega zbora, moje ustno poslansko vprašanje zavrnil. V nasprotju z vami pa mislim, da je prav, da in poslanci in tudi drugi komentiramo odprte sodne postopke. V tujih državah je to običajna praksa. Še vedno mislim, da pri nas velja svoboda govora in nikjer nisem zasledil ne z ustavo ne z zakonom, da bi bilo predpisano, da poslanci ali kdo drug od zainteresirane javnosti ne smemo komentirati odprtih sodnih postopkov. To zgodbo sem zasledil, vprašal sem zato, ker je zadeva podprta z dokumenti, na katerih so glave od sodišča in podpis od, mislim da, predsednice tega sodišča. Če bi bila to kar neka zgodba, ne moreš na podlagi neke zgodbe, za katero ne veš, ali je resnična ali ne, postaviti ustnega poslanskega vprašanja. Če pa gre za zgodbo, kjer so objavljeni dokumenti, je pa pač drugače. Mene samo zanima, kako je mogoče, da sodišče v dveh primerih na podlagi istega člena zakona v enem primeru ne odloči in pošlje ta člen v presojo Ustavnemu sodišču, leto in pol kasneje pa v drugem primeru ravno na podlagi tega člena, ki ga je poslalo v ustavno presojo in Ustavno sodišče še ni reklo svoje, kakor sem seznanjen, pa odloči. Če se poslanci o tem sprašujemo in če je to za nekatere pritisk na neodvisno sodno vejo oblasti, potem res ne vem. Ampak kot sem že dejal, sodstvo lahko samo največ stori za to, da bo dajalo in tudi ne samo dajalo, ampak da bo dejansko neodvisno in nepristransko. Seveda, kakor imaš dve stranki, nikoli ena ne bo zadovoljna z razsodbo. Je pa toliko večji problem, če drži, da je sodnica celjskega okrožnega sodišča Petra Giacomelli politično okužena v smislu, da je politično opredeljena za neko določeno stranko in da v tem primeru, ko govorimo o papirnici Radeče, da se je odločila ravno zaradi svoje politične opredelitve. Jaz nimam s papirnico Radeče nič. Tudi s tem podjetjem, na podlagi katerega pa so Elements Skladi odločili, da lahko gre v prisilno poravnavo, nič. Vendar pa očitno zgodbe na celjskem sodišču povedo nekaj, da se je treba vprašati, kakšen vtis nepristranskosti daje sodnica Petra Giacomelli. Zato predlagam, podpredsednik, da se o tem opravi razprava. Glede na to, da ne bo izglasovano, pa tudi bom pripravil pisno poslansko vprašanje, tako da se boste lahko o tem primeru podučili in da bomo lahko tudi videli, ali boste proti predsednici celjskega okrožnega sodišča Petri Giacomelli kakorkoli ukrepali.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo. V prejšnjem mandatu smo v Levici serijo poslanskih vprašanj vašemu predhodniku, gospa Bratušek, na položaju ministra za infrastrukturo razkrili, da Slovenija ne izvaja nikakršnih ukrepov za odpravo energetske revščine, dasiravno je energetska revščina pri nas zelo velik problem. Imamo kar 40 % gospodinjstev, to je vseh gospodinjstev, ki živijo pod pragom energetske revščine. Zato smo sklicali nujno sejo, na kateri je bil med drugim sprejet tudi sklep, da naj Vlada v roku treh mesecev sprejme načrt porabe petih milijonov evrov, predvidenih za subvencioniranje ukrepov iz učinkovite porabe energije. V petih letih izvajanja programa namreč na tej postavki ni bil počrpan niti en cent. To je se je dogajalo tik, preden je vlada padla in zato sklep ni bil realiziran, ste pa vi, gospa Bratušek, podedovali to zatečeno stanje. Že na zaslišanju za ministrico smo vas soočili z vprašanjem, kaj boste naredili v zvezi s porabo teh sredstev in odpravo energetske revščine. Odgovorili ste, citiram: »Zakaj teh 5 milijonov, kot pravite zagotovljenih, ni porabljenih oziroma ni bilo porabljenih, iskreno v tem trenutku ne vem, bom preverila, ampak vsak evro, ki stvari na tem področju izboljša oziroma izboljšuje, bo, verjamem, bom sama naredila vse, da bo porabljen za namen.« Konec citata. Potem pa smo lahko marca letos v časopisih zasledili, da 5 milijonov kohezijskih sredstev še vedno leži v predalih nepočrpanih. Vaše ministrstvo je hotelo ta projekt preložiti na Eko sklad, ta Eko sklad je spet prelagal odgovornost nazaj na ministrstvo. Zato vas prav prijazno, ker ste izrazili načelno pripravljenost za reševanje te problematike, sprašujem: Ali ste zdaj razčistili s tem odnosom z Eko skladom? Ali se je ta pingpong končal? Če se ni, zakaj se ni? Če se je, kar je tisto, kar me bolj zanima: Kdo sedaj izvaja ukrepe odprave energetske revščine, ki se financirajo iz Eko sklada? Za katere ukrepe gre? Kakšna je dinamika o izvajanju ukrepov in porabe kohezijskih sredstev? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najprej najlepša hvala za vprašanje. Lahko vam povem, da je to eden od projektov, s katerim se ukvarjam praktično od samega začetka svojega mandata. Zelo pomemben projekt, kljub temu da gre za relativno malo denarja. Ja, lahko rečem, da smo zdaj našli skupni jezik, da bo Eko sklad izvajal in izpeljal te razpise. Treba je bilo zagotoviti nekaj dodatnih zaposlenih ne samo za to, ampak za stvari, ki jih Eko sklad izvaja. Niso bili v celoti uslišani, govorim o številu zaposlenih, ki so si jih želeli na Eko skladu, dobili so jih nekaj manj, ampak kakorkoli; ta projekt energetske revščine oziroma denarja naj bi zdaj šel v izvajanje in to še v letošnjem letu. Kaj vse spada lahko pod energetsko revščino, verjetno, gospod Kordiš, veste. Konkretno razpis še ni pripravljen, tako da vam lahko na eni od naslednjih sej, upam in verjamem, dam točen odgovor, kaj bodo tiste stvari, ki jih bomo skozi ta projekt, ki ga bo tehnično izpeljal Eko sklad, izpeljali. Moja želja, iskrena moja želja je, da se te stvari zgodijo čim prej, ampak včasih v državni ali pa javni upravi trajajo nekatere stvari dlje, kot bi si jih želeli. Nas pa tukaj priganja tudi ta okvir finančne perspektive, ker gre za evropska sredstva, in če bi se še prav dolgo obirali, bi lahko ostali tudi brez tega. Ne gre za veliko denarja, relativno 5 milijonov ni tako malo, ampak ko govorimo o našem finančnem načrtu ali pa o evropskih sredstvih in naj bi šlo za 500 gospodinjstev z nizkimi prihodki za reševanje energetske revščine, kot smo že rekli, naj bo to zamenjava bojlerjev oziroma grelnikov tople vode, radiatorjev ali kaj drugega. Še enkrat, konkretno prav naštete ukrepe pa, ko bodo res dejansko čisto pripravljeni – če dovolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Se zahvaljujem za odgovor. Če prav razumem, je torej zdaj tudi izvedbeni nosilec odprave energetske revščine Eko sklad in v ta namen ste mu zagotovili tudi določene dodatno zaposlitve. Dobro, v ta pa še v kakšen drug namen. In če prav razumem, naj bi bila ta sredstva počrpana oziroma porabljena do zaključka leta. Metoda porabe teh sredstev je pa, da bo šel ven razpis, potem se pa – kaj? Gospodinjstva prijavijo na ta razpis, pri tem, da čisto točne oblike ukrepov, za katere se bo ta denar namenil, še nimate. To je to. Ja? Okej. V takem slučaju hvala za odgovor, pa pričakujem potem tisto dopolnitev do naslednje seje, ki ste jo omenili.
Hvala lepa. Gospa ministrica [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Gremo naprej. Primož Siter bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Tudi vas prosim, da se opredelite, ali želite ustni odgovor ali pisni. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Kljub temu da se na prvi pogled zdi, da smo družbo spravili na eno raven, kjer smo moški in ženske enakopravni, enakopravno zastopani, temu v resnici ni tako. Če podrobneje pogledamo statistike, recimo podatke o kakovosti življenja, o trgu dela, o revščini, vidimo, da zeva tukaj velika vrzel in da je to nujno treba nasloviti in odpraviti. Kar se revščine tiče, v Sloveniji imamo 268 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine, večji del teh ljudi so ženske. Vsaka peta slovenska ženska živi pod pragom revščine, kar je zaskrbljujoča statistika. Kar se revščine tiče, pa so najbolj na udaru, najšibkejša skupina, ženske, starejše od 65 let. Potem podatki o trgu dela kažejo, da je kapitalizem do žensk še posebej neprizanesljiv, neizprosen. V Evropski uniji je stopnja zaposljivosti žensk bistveno manjša od zaposljivosti moških. Ženske ste v glavnem vključene v slabše plačane poklice v izobraževanju, zdravstvu, socialnem delu, v negi in tako naprej. Tudi v Slovenije je trend v zadnjih letih izrazito negativen. Plačna vrzel med spoloma je v letih od 2010 do 2017 narasla z 0,9 na 8 odstotkov. Plačno vrzel med moškimi in ženskami je treba nujno in čim prej in čim bolj učinkovito odpraviti. Na to dejstvo, na to problematiko so pred dobrim tednom opozorili tudi udeleženci konference Enako plačilo za enako delo in pravilno ugotovili, da nižje plače pomenijo tudi nižje pokojnine oziroma da neenakost danes pomeni neenakost jutri. V zvezi s tem ministrico sprašujem in računam na odgovor na naslednji seji: Kako si na ministrstvu razlagajo te podatke in kje vidijo vzroke za povečanje plačne vrzeli med spoloma v Sloveniji? S katerimi ukrepi in posegi v trg dela lahko Slovenija zagotovi večjo enakost med spoloma? Kako komentirajo podatek, da je položaj žensk slabši v javnem sektorju? Ali bodo tem podatkom sledili tudi ukrepi? Na konec glede pokojnin. Glede na to, da je v spremembah pokojninske zakonodaje predvidena določitev odmernega odstotka za 40 let dopolnjene pokojninske dobe za oba spola v enaki višini, torej 63 odstotkov: Kako namerava ministrstvo nasloviti velike razlike med upokojenci in upokojenkami? Najlepša hvala.
Hvala lepa. Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Biotska raznovrstnost je tisto, kar dela Slovenijo posebno in tudi bogato v primerjavi z ostalimi državami v Evropski uniji oziroma po Evropi in tudi po svetu. Tudi na Ptuju se lahko pohvalimo s čudovito in bogato kulturno dediščino in tudi z okolico, ki nudi tudi naravna bogastva, ki jih pač vsakodnevno lahko občudujemo. Eno izmed takih je Ptujsko jezero in tudi različne vrste ptic, ki domujejo na Ptujskem jezeru ali ob Ptujskem jezeru – v teh stalnih vodah oziroma ob tekočih vodah. Imamo posebno čast, da imamo rečnega galeba, ki dejansko domuje samo na Ptujskem jezeru. Leta 2017 smo imeli celo 835 parov teh rečnih galebov, žal pa je lansko leto aprila se zgodila ta naravna katastrofa za Ptuj. Zgodil se je množični pogin ptic na Ptujskem jezeru. V končnem poročilu Nacionalnega veterinarskega inštituta in Uprave za varno hrano, veterinarstvo in varstvo rastlin z dne 18. aprila 2018 so kot vzrok pogina izključene kužne bolezni živali in uporaba fitofarmacevtskih sredstev v kmetijstvu. Ptice so poginile zaradi odpovedi vitalnih organov, ki pa je bila verjetno posledica zaužitja toksične snovi, je takrat sporočila Uprava za varno hrano, niso pa znali pojasniti, za katro strupeno snov je šlo. Poročilo vključuje tudi namero, ki jo je 24. maja 2018 v odgovoru na poslansko vprašanje Andreju Čušu ponovila tudi Vlada Republike Slovenije, da se bodo o vzrokih o poginu posvetovali z domačini in tujimi strokovnjaki s področja okolja, ornitologije oziroma veterine. Zato me zanima: Kaj je bil vzrok množičnega pogina ptic na Ptujskem polju in tudi jezeru v letu 2018? Ali ste uspeli določiti vir kontaminacije? Kako je povzročitelj onesnaženja, če ste ga uspeli določiti, odgovarjal za škodo, ki jo je povzročili? Kakšne ukrepe ste sprejeli, da bi preprečili nadaljnje zastrupitve? Koliko je evidentiranih možnih drugih potencialnih virov zastrupitve? Kakšne ukrepe ste odredili oziroma so potencialni onesnažitelji sami sprejeli, da bi minimalizirali možnosti podobnih zastrupitev, kot so se zgodili v lanskem letu 2018? Pa tudi: Kateri tuji inštitut oziroma kateri tudi strokovnjaki so bili vključeni v razjasnitev tega pogina ptic? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Hvala za vprašanje. Glede na to, da ste že sami navedli kar nekaj postopkov, ki so bili v vmesnem času izvedeni, vendar dovolite, da povem, kakšne preiskave so bile vse opravljene in kakšen je v bistvu trenutni zaključek vseh teh dognanj. Res je, da je Uprava za varno hrano, veterino in varstvo rastlin takoj reagirala na pogin ptic na Ptujskem jezeru, kjer so bili odvzeti vzorci in opravljene številne virološke preiskave, da jih ne naštevam, na vse možne virusne povzročitelje bolezni pri pticah. Hkrati so bili odvzeti vzorci za bakteriološke preiskave, ki prav tako niso potrdile prisotnosti patogenih bakterij. S patoanatomskimi preiskavami je bila ugotovljena huda prizadetost srca in črevesja. Na podlagi nadaljnjih laboratorijskih rezultatov pa je bilo ugotovljeno, da je vzrok pogina odpoved vitalnih organov ptic, ki bi lahko bila povzročena z delovanjem toksične snovi. Torej opravile so se v nadaljevanju tudi toksikološke preiskave in to na več kot tisoč različnih kemijskih substanc. Od fitofarmacevtskih sredstev je bila v nizki koncentraciji ugotovljena le prisotnost aktivne snovi tembotrion, ki se uporablja sicer za zatiranje plevelov v koruzi, vendar pa dokazano ni akutno toksična za ptice. Torej so bili izključeni tudi vplivi kontaminacije z različnimi fitofarmacevtskimi sredstvi, kot rečeno na več kot tisoč vzorcev, preizkušeni. Ker smo v domačih laboratorijih izčrpali vse možnosti, ki so bile na voljo, so iz vseh raziskav sledile še edino ugotovitve, da je treba vključiti laboratorije v tujini. Vključeni so bili laboratoriji na Danskem, ki v prvih testih prav tako niso ugotovili ključnega vzroka. Za nadaljevanje testov s kemičnimi snovmi, ki bi jih lahko v nadaljevanju še eventualno izvedli, pa bi potrebovali zaradi primerjalnih testov večje število zdravih ptic, kar pomeni, da bi morali pobiti večje število zdravih ptic. Glede na to, da spadajo rečni galebi med ogrožene vrste, ki so tudi zaščitene, se je v dogovoru s predstavniki DOPPS potem na tej točki preiskava ustavilo. Kajti bilo je v bistvu vprašanje, ali poseči v to, da se potem odvzamejo še zdrave ptice, da bi nadaljevali. Glede na to, da je bila verjetnost relativno majhna, kot sem omenila, je že tisoč različnih kemičnih substanc bilo preiskanih v Sloveniji. Torej, še vedno hranimo vse vzorce tistih ptic, ki so bile takrat prizadete, okužene. Vendar, kot rečeno, na točki, ko bi morali poseči v zdrave rečne galebe, je bilo nekako dogovorjeno, da se od tukaj naprej te preiskave zaenkrat ne izvede. Kar se tiče nadaljevanja vprašanja kontaminacije na širše okolje, ki ste ga tudi naslovili. To pa sicer ni v naši pristojnosti, bi pa potem morali na okolje vprašati. Torej mi te vzorce, kot rečeno, hranimo in če bi bila še kakršnakoli možnost, da bi prišli do drugih rezultatov, bi seveda tudi nas to zanimalo. Ker pa ni bil ugotovljen vzrok, pa po tem vprašanju tudi ne moremo nadalje ukrepati, da bi eventualno kaznovali povzročitelje.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Imam samo še eno dodatno vprašanje: Ali redni nadzor populacije ptic na Ptujskem jezeru in v okolici nakazuje na večje odstopanje od števila populacije pred dogodkom v letu 2018 in pri katerih vrstah? Samo če še to v tej smeri.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Ne, večjih odstopanj od aprila 2018, kot rečeno, ni bilo zaznati. Seveda pa se zadeve še naprej spremlja tudi zaradi tega, ker ni bil ugotovljen vzrok. Je tam večja koncentracija ali pa večja prisotnost odvzemanja vzorcev čisto v naključnih primerih, da bi eventualno tudi preprečili morebitni ponovni dogodek.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala, predsednik. Spoštovani minister! Pretekli teden je v javnosti odmeval predlog interventnega zakona Vlade o odvzemu 11 volkov in 200 rjavih medvedov iz narave. Interventni zakon je pripravilo Ministrstvo za kmetijstvo, na Vlado pa ga je vložilo razsodno Ministrstvo za okolje in prostor. Glavni razlog za obravnavo predloga interventnega zakona po nujnem postopku so prenamnoženi volkovi in rjavi medvedi, ki so s svojo prisotnostjo v bližini pašnikov in bivališč povzročili ogrožanje prebivalstva in njihovega premoženja. Podatki nazorno kažejo, da so kmetje upravičeno zaskrbljeni zaradi spremenjenega načina obnašanja zveri in približevanja vasem oziroma človeku. Sprašujejo se, ali bodo morali zaradi napadov volkov na svojih pašnikih opustiti kmetovanje in pašnike prepustiti zaraščanju. Znano je, da so velike zveri, to so volk, rjavi medved in ris, pri nas zaščiteni z direktivo Evropske unije o habitatih. Politika EU torej omenjene velike zveri ščiti in je med drugim pomembna za ohranjanje vloge plenilcev v prehranjevalni verigi in ravnovesja v naravi. Tako lahko državni organi zveri le pod določenimi pogoji odvzamejo iz narave. To sta, denimo, ogrožanje javne varnosti in resna škoda na živinoreji. Zanimivo pa je, da je Upravno sodišče Republike Slovenije dve leti zapored razsodilo, da vsi pogoji za odstopanja, kot jih dovoljuje omenjena direktiva, prej niso bili izpolnjeni. Na tem mestu se mi poraja vprašanje: Zakaj smo toliko časa čakali in dopustili, da so se medvedi in volkovi pri nas tako namnožili? Kdo je v tem primeru tako zatajil? Vlada odvzem zveri iz narave vsako leto ureja z odloki, a se odstrel prav zaradi odločitev Upravnega sodišča ni izvajal. Ob tem dodajam, da se niso namnožili le volkovi in medvedi, ampak tudi šakali na Krasu. Ti napadajo predvsem mlado in novorojeno drobnico in srnjad in povzročajo škodo na kmetijah in v gozdu. Glede na to, da so šakali v Sloveniji lovna in zavarovana vrsta, je za njihov odvzem iz narave prav tako potreben odlok. Do odstrela še danes ni prišlo, saj je leta 2016 Ministrstvo za okolje in prostor pojasnilo, da mora pred tem ugotoviti število živali, spoznati njeno vedenje in določiti škodo. Na drugi strani pa se je Ministrstvo za kmetijstvo prizadevalo, da šakal ne bi bil več zaščiten. Zanima me: Ali se je na tem področju kaj premaknilo? Kdaj lahko tudi prebivalci Krasa pričakujejo odstrel šakalov in se postavijo ob bok prebivalcem Notranjske? Hvala za odgovor, minister.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Res je, zadnje dni imamo kar veliko diskusije na temo zveri. Osebno imam vedno, kadar je treba takšne odločitve sprejemati, težko srce. Namreč, zame je pomembno kot za okoljskega ministra, da imamo ugodno stanje vseh teh vrst, mislim, da smo na to lahko ponosni. Da smo do zdaj lahko ponosni tudi na to, da smo imeli zelo visoko toleranco lokalne skupnosti tako do medveda kot do volka. V preteklosti se je pa pač to zgodilo, da so odloki pred sodiščem padali in zato je bilo malo manj odstrela, populacija se je kar dobro namnožila in prihaja do vedno več stikov. Čeprav je v zadnjih letih škoda po medvedu in volku padala, pa je v letošnjem letu res prišlo do večjega povečanja, tudi do 100 %. Ko pa govorimo o šakalu, je bil šakal pa zavarovan leta 1993, ampak šakal, za razliko od volka in medveda, je na Prilogi 5. Priloga 5 pa pomeni – za razliko od 4, kjer sta volk in medved –, da se ga lahko upravlja, da se odvzem lahko iz narave vrši tudi z upravljanjem. To z drugimi besedami pomeni, da se ga lahko uvrsti med lovno divjad in v tem trenutku je naše ministrstvo dalo v javno obravnavo uredbo, s katero črtamo šakala iz zavarovanih vrst. Ta uredba bo v javni razpravi do 12. julija. Kaj to pomeni kasneje, ko bo ta uredba sprejeta? To pomeni, da se bo s šakalom upravljalo z 10-letnimi načrti in potem z vsakoletnim načrtom. Pomembno pa je, da je to upravljanje takšno, da se vrste ne ogrozi. Zdajšnje stanje šakala je v zelo ugodnem stanju. Zavod za varstvo narave je ugotovil, da je že zdavnaj stran od tega, da bi bil ogrožen, zato je tudi tak ukrep smiseln. Ampak, kot sem že povedal, tudi zdaj, ko se ga bo upravljalo na podlagi Zakona o lovstvu, se ga bo upravljalo tako, da se ga ne bo ogrozilo. Se pravi, da bo vrsta še vedno v ugodnem stanju, ampak se ga bo pa lahko odvzemalo iz narave. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Minister hvala, hvala za vaš odgovor. Pozdravljam to odločitev in me tudi veseli, tudi glede na to, da se bo ta zadeva razširila na šakale. Veste, na Krasu je to kar velik, velik problem. Šakal je bil prav razlog, da so kmetje opustili svoje dejavnosti, drobnico so opuščali, svoje različne druge dejavnosti, ki smo jih tudi sofinancirali svoj čas. Mi smo tudi zahtevali, da se drobnica širi, ampak ta je bil prav eden od pogojev, zakaj niso se več odločevali za to. Šakal kot tak, veste, ni nikoli bila ogrožena žival, nikoli tudi je ni bilo na Krasu. Tako kot niti medveda in niti volka. Se pravi, da tukaj smo naredili mi napako, ljudje. Zaščitili smo določene živali, katere prej nikoli niso in so se same med sabo urejevale, če tako rečemo. S to zaščito smo naredili samo to, da je s 400 medvedov, kar prenese Slovenija, postalo tisoč. Zdaj gremo na odstrel. Z vsem spoštovanjem do vseh ljubiteljev živali, tudi mi smo ljubitelji živali, ampak, ne gre več tako naprej. To se pravi, da bo treba, če narava ne tega stori, moramo storiti mi, ker nam dela škodo; dela škodo in dela preplah med ljudmi, kar je še bolj pomembno. Zelo se bojimo, da ne bi prišlo do kakšnega hujšega napada na človeka ali pa na otroke. Tako pozdravljamo in upamo, da bo se to čim prej izvedlo. Hvala, minister.
Hvala lepa. Želite, gospod minister, besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja, šakal je v Slovenijo prišel po naravni poti. Torej, ni se ga naseljevalo, ampak se je postopno širil. Na to širitev kažejo tudi, recimo, škodni primeri, ki jih, recimo, 2008, 2009 nismo imeli. Potem 2013 je bilo tam nekje 2 tisoč evrov, zdaj je pa že 20 tisoč. Tako res ta številčnost narašča in tudi škodni primeri, ampak kot sem rekel, po zakonodaji Evropske unije ga lahko prestavimo med lovno divjad, ki pa jo moramo tako upravljati, da ne ogrozimo njenega obstoja.
Hvala lepa. Jani Prednik bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Andreju Bertonclju, ki je odsoten, ter ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovana ministrica za infrastrukturo in vsi ostali ministri, kolegice in kolegi! Ustavno sodišče je v zvezi s tretjo razvojno osjo v tem južnem delu severnega dela tretje razvojne osi odločilo tako, kot je. Moram reči, da sem seveda vesel, da je odločilo tako, kot je. Sedaj je jasno, da ni v bistvu več nobenih pravnih ovir oziroma pravnih pomislekov za gradnjo tega dela. Seveda je za začetek gradnje sicer treba urediti še gradbeno dokumentacijo, ki je podlaga za dokončno zaprtje te finančne konstrukcije. Finančna konstrukcija pa je podlaga za državno poroštvo, s katerim bo mogoče pridobiti ugodnejše financiranje projekta. Vsi vemo, da smo ogromno let izgubili okoli te tretje razvojne osi, pa to ni niti krivda nas, ki sedimo tu, v bistvu smo mi vsi sedaj s skupnimi močmi projekt potisnili do te zaključne faze. Gospa ministrica, sprašujem vas: Kakšne so predvidene aktivnosti za pripravo investicijsko-gradbene dokumentacije, s katero bo zaprta finančna konstrukcija in omogočena pridobitev državnega poroštva? Ker je realizacija te tretje razvojne osi tesno povezana tudi s porabo javnih sredstev, ob tej priložnosti zastavljam tudi vprašanje ministru za finance, ki ga danes ni, pa bi prosil, da mi ustno odgovori na naslednji seji. In sicer me zanima: Ali in pod kakšnimi pogoji bo Ministrstvo za finance podprlo odobritev državnega poroštva za tretjo razvojno os? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala. Hvala tudi za vprašanje. Ja, tudi sama sem vesela, da je Ustavno sodišče po tudi več urgencah Ministrstva za infrastrukturo prioritetno uspelo v približno enem letu rešiti to zadevo, in seveda sem vesela, da lahko tudi na tem južnem delu severnega dela tretje razvojne osi delamo naprej. Kar se tiče zgornjega severnega dela, so že aktivnosti tekle do zdaj pospešeno. Pripravljen je investicijski program, s katerim na ministrstvu še nismo v celoti zadovoljni, zato smo od Darsa zahtevali določene popravke, ampak kakorkoli – dokument imamo na mizi in to je osnova, da se lahko začnemo pogovarjati konkretno o zagotavljanju denarja, ker tam notri so dokaj natančno zapisane ocene. In če pri projektu Divača–Koper tudi zame osebno ni nobenega dvoma, da se poroštvo, ki bo pocenilo dejansko zadolževanje, državi izplača, ker se celoten dolg tako ali tako všteva v sektor država, je pri Darsu nekoliko drugače. Dars je izven sektorja država, zato smo pri Darsovih poroštvih nekoliko bolj pazljivi, ampak zakon je pripravljen in verjamem – minister je zdaj na nekaj daljši službeni poti –, verjamem, da ko se vrne, bomo tudi pri poroštvenem zakonu naredili piko, ga boste dobili tukaj. Poroštveni zakon je eden za obe investiciji, ker gre za velike infrastrukturne projekte, in verjamem, da bomo vsi skupaj, tako kot ste prej povedali, ta projekt tudi naprej peljali v pravo smer. Zdaj tudi ni ovir, da na spodnjem delu te tretje razvojne osi, spodnjem delu severnega dela, ne peljemo stvari naprej, tako kot bi bilo treba; najprej s projektanti, potem tudi z zemljišči. Mislim, da se stvari odvijajo v pravo smer in, tako kot je bilo povedano, tako kot je bilo obljubljeno, naj bi se letos tudi dejansko gradnja te dolgo pričakovane in prepotrebne cestne povezave Koroške z Ljubljano tudi dejansko začela. Ne bo lahko. Vsi vemo, tudi to je zahtevna trasa, Dars pravi, da bo to eden zahtevnejših, če ne celo njihov najbolj zahteven projekt. Se zavedamo, ampak verjamem, da stvari peljemo v pravo smer in res tudi zelo striktno bdimo nad to investicijo. Seveda, ko bo zakon tukaj, si želim, poroštveni zakon govorim, si želim čim širšo podporo tudi v Državnem zboru.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ministrica, hvala za te odgovore. Kot ste sami dejali, poroštveni zakon bo prišel v Državni zbor in vesel sem, da bo prišel v Državni zbor, kajti že 25 let smo na načelni ravni vsi za to tretjo razvojno os, ceste pa še vedno ni. Vesel sem, da bo prišlo v Državni zbor, kjer se bo jasno pokazalo, kdo je za tretjo razvojno os in kdo ni. Glede na to, da smo vsi za, pričakujem tudi soglasno podporo temu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, ne želite nič dodati? Naslednji je na vrsti Soniboj Knežak, ki bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Imam nekaj vprašanj za ministra, za katere želim, da mi na naslednji seji poda ustni odgovor. In sicer, ob nedavni predstavitvi proračunskih načrtov, ki smo jih imeli koalicijski poslanci na Brdu za prihodnje leto, je opaziti nadaljevanje trenda hitrega zniževanja državnega dolga ob hkratnem presežku državnega proračuna in že več let trajajoči gospodarski rasti, ki pa v realnosti celo preseže napovedi. Slovenija je že več let med najuspešnejšimi evropskimi državami tako po višini gospodarske rasti kot po hitrosti zniževanja dolga. Fiskalno pravilo od nas sicer terja proračunske presežke, njihovo uporabo, za zniževanje dolga. Jasno pa je, da se dolg bistveno hitreje znižuje z rastjo kot pa z uporabo proračunskih presežkov. Že več kot desetletje so največje žrtve take usmeritve sredstva za investicije, ki so bistveno manjša, kot bi lahko bila. Ob tem ne moremo zanikati, da imajo investicije pomemben vpliv na gospodarsko rast in zaposlenost. Fiskalno pravilo od nas sicer terja uravnotežen proračun, vendar pa nam omogoča vsaj nekaj fleksibilnosti in prepričan sem, da bi bilo smiselno bolj ambiciozno iskati manevrski prostor za zagotovitev sredstev za razvoj in investicije. Zato so vprašanja, ki jih naslavljam na ministra, naslednja: Ali ste naklonjeni pobudi po nekoliko počasnejšem zniževanju dolga v zameno za povišanje investicijskih sredstev? Drugič: Ali boste v prihajajočem predlogu proračuna predlagali povišanje sredstev za investicije? In zadnje: Če sredstev za investicije ne nameravate iskati v okviru počasnejšega zniževanja dolga, kakšne so po vašem mnenju alternative? Naj spomnim, da na vseh področjih, pa najsibo od starostnikov, graditve domov starejših, ne nazadnje izpolnjevanje standardov s tega področja – vse imamo, načrte imamo, nimamo pa sredstev. Zato tudi ta razmislek, da za kakšen procent upočasnimo zniževanje tega. Drugače smo pa med najuspešnejšimi. Povprečje sedemindvajseterice je 80 %, mi v letošnjem letu naj bi imeli 66. Za vaš odgovor, minister, se že v naprej zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ustni odgovor boste prejeli na naslednji seji, tako kot ste to želeli. Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za kulturo mag. Zoranu Pozniču. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod minister. Premier Marjan Šarec je kmalu po nastopu mandata v jeseni 2018 rekel takole, državna podjetja ali podjetja v delni državni lasti je pozval, naj razmislijo, ali želja po dobičku upravičuje strpnost do nestrpnosti. Ciljal je seveda na oglase teh podjetij v nekaterih skrajno desničarskih medijih in portalih in ni mu jih bilo treba navajati, ker so se v bistvu javili kar sami, kateri so bili, predvsem smo govorili seveda o Novi24 in o reviji Demokracija. Oba sta tesno povezana s stranko SDS, znana pa potem, da širita sovraštvo, nestrpnost, polresnice, neresnice, obrekovanja, trače in tako naprej. Skratka, to je dejavnost teh medijev. Od tega poziva premiera, da naj državna podjetja ali pa podjetja v delni državni lasti ne financirajo teh medijev, pa smo pred kratkim prišli do tega, da jih financira direktno država. Namreč, na rednem letnem razpisu Ministrstva za kulturo za sofinanciranje programskih vsebin medijev v letu 2019 sta tako revija Demokracija kot Nova24 dobili zajetna sredstva; Demokracija nekaj čez 20 tisoč evrov, Nova24 nekaj preko 21 tisoč evrov, kar je zgolj tisočaka manj kot na primer Delo. Skratka, v družbi časopisov Dnevnik, Delo, Gorenjski glas, založb kot je LUD Literatura, Beletrine in tako naprej, imamo vmes ta dva medija, ki sta dobila znatna sredstva, sta med najvišjimi prejemniki. Redki so dobili preko 20 tisoč; onadva sta. Sam sem bil najprej prepričan, ko sem to videl, da sta prijavila kakšen poseben projekt. Ampak, recimo, Nova24 ni prijavila posebnega projekta, kjer bi se malo izvzeli iz njihove osrednje dejavnosti, ampak je prijavila pač kar dejavnost, projekt z naslovom Novice iz Slovenije. Novice iz Slovenije, pa so; glejte, v ciljih javnega razpisa je takole. Imate, recimo prvi cilj: »zagotavljanje uresničevanja pravice do javnega obveščanja in javnosti do obveščenosti«. Pogledamo, kaj je danes najbolj brana novica na tem portalu. To je novica z naslovom: Noro. Ustanovljena je nova levičarska ideološka policija za pregon novinarjev! Pa sprašujem, kje je tukaj pravica javnosti do obveščenosti? Drugič, imamo med kriteriji utrjevanje pravne države. Najbolj komentirana novica danes je – veste, kaj na Novi24? Neke fotografije te sodnice, ki so jo pretepli v Mariboru, pa zdajle že na urgenci z zlomi lobanje in obraznih kosti in rok, oni pa spodbujajo nek ekshibicionizem z objavljanjem slik. Zanima me, gospod minister: Kje je tukaj javni interes? Kaj je razlog, da ministrstvo take [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za vprašanje. Pozdrav vsem še prisotnim! Takole nekako, te frustracije v resnici zelo dobro razumem, pa vendar je vseeno treba povedati, da pri medijskem zakonu, takšnem, kot je, v resnici velja za vse in je zelo na široko zastavljen. Moram pa poudariti, da v tem primeru ne gre za financiranje medija kot takšnega, ampak gre za financiranje projekta. Projekt Novice iz Slovenije, takšen, kot je bil prijavljen, pač po vseh merilih strokovne komisije, ki je posvetovalno telo ministra in je sestavljeno iz strokovnjakov s področja medijev in tudi drugih z mediji povezanih področij, je odločilo, kot je. Tako je prijava projekta v tem konkretnem primeru šla glede na podane informacije v vlogi – seveda je bil tudi potem cel projekt ocenjen po zakonsko določenih kriterijih. Tako vse, kar pa sledi, je pa to, da lahko potem skozi elevacijski proces, skozi pregled letnih poročil, in če bodo ugotovljena kakršnakoli odstopanja od prijavljene kakovosti in obsega projekta, ima Ministrstvo za kulturo podlago, da razdre pogodbo in zahteva povrnitev sredstev. Moram pa opozoriti, da je ta razpis, o katerem je govora, recimo samo v zadnjih 10, 11 letih razdelil raznim medijem s področja tiskanih medijev, elektronskih medijev, radijskih programov, televizijskih programov več kot 7 in pol milijonov evrov. Seveda tudi nam ni vse všeč, kako so stvari potekale in ravno zato sedaj v zelo kratkem dajemo v javno razpravo, da tako rečem, nadgrajen popravljen ta medijski zakon, ki pa ubira, da tako rečem, in v resnici prilagaja našo medijsko krajino v resnici izzivom in tehnologiji 21. stoletja. Sami tudi dobro veste, da smo konec minulega tedna dobili še eno opozorilo iz Sveta Evrope, ki izraža skrb nad nekaznovanjem sovražnega govora v naši državi, tako da imamo resne probleme na tem področju. Tako predvidevam in upam, da tudi skozi javno razpravo o popravkih v nadgradnji novega medijskega zakona v poletnih mesecih – javna razprava bo trajala dva meseca –, da pridemo skupaj. Moram reči, da so te popravke popravljali največji strokovnjaki s tega področja v naši republiki, in upam, da na jesen pridemo do res relevantnega predloga tega zakona. Toliko.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za besedo. Mislim, da mi nimamo samo problema z nesankcioniranjem sovražnega govora, problem imamo z odkritim državnim podpiranjem sovražnega govora. Medij, o katerem govorimo, je podprt s strani vašega ministrstva. Medij, o katerem govorimo, se pravi Nova 24, je podprt s strani številnih podjetij v delni ali pa večinski državni lasti. Ta medij ni sovražen od včeraj, ta medij je že ves čas tračaril, blatil vse okrog sebe, širil polresnice, neresnice, razdvajal javnost in tako naprej. Ne razumem, kakšna je to strokovna komisija, ki po merilih, kot so kakovost, izvirnost, komunikativnost, aktualnost avtorske objave – to je bilo največ vredno, 44 točk –, lahko takemu mediju pripiše, da je primeren pač za sofinanciranje ali pa za državno podporo. Tudi zanima me, gospod minister: Kjer lahko vidimo ta točkovnik? Iskal sem po internetu, pa niso dostopni točkovniki, da bi videl, kako točno in zakaj se je komisija na tem primeru tako odločila. Sicer pa me zanima, in to je dopolnitev vprašanja glede na to, kar ste povedali; se pravi, da ste tudi vi za ostrejše postopanje proti sovražnemu govoru in da je komisija tukaj eklatantno ravnala proti vaši politični presoji: Ali ste to komisijo razrešili oziroma jo nameravate razrešiti? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Še enkrat. Ne nagrajujemo ali ne financiramo medije, ampak projekt, ki se prijavi na razpis. Ti projekti gredo v desetine različnih medijev in za vse veljajo enaka pravila. Ne moremo na eni subjektivni ravni zdaj ločevati, kaj nam je všeč in kaj nam ni. To ni interes verjetno nobene demokratične družbe. Še enkrat pa, kar se tiče strokovne komisije; strokovna komisija je posvetovalno telo ministra in če minister ne zaupa tem strokovnjakom, komu pa potem naj. Še enkrat tudi ponavljam, da je pa v pripravi temeljita prenova, v resnici je predlog bolj kot ne pripravljen, ki bo v temeljih spremenila razmerja znotraj uravnavanja, da tako rečem, medijske krajine. To je toliko, kot lahko sedajle povem in zagotovim. Tako še enkrat, ni namen [[…]]Ne sprejemam očitka, da Ministrstvo za kulturo financira sovražni govor, ampak v resnici ravno obratno; z vsemi sredstvi, z vsemi močni, z vso svojo ekspertizo, z vsemi svojimi strokovnimi ekspertizami, deli se v resnici trudimo, da ta razraščajoči trend s to dopolnjeno zakonodajo seveda ne samo omilimo, ne samo prepovemo, ker intenca ni prepovedovati, ampak uravnavati, da bolj opolnomočimo cehovska združenja, vsa novinarska združenja v Republiki Sloveniji, da tudi oni začnejo, seveda s pomočjo tudi Ministrstva za kulturo, na nek način uravnavati razmerja znotraj svojega ceha v smislu, kaj je dobro, kaj je napačno in tako naprej. Teh ukrepov je veliko, ampak to je verjetno ena daljša debata nekje drugje, če že drugače ne, v javni razpravi čez poletje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo odgovorov. Izvolite.
Hvala za besedo še enkrat. Gospod minister, nikoli nisem govoril o mediju kot takem, ampak govorim o konkretnem projektu Nova 24, ki je bil prijavljen na razpis Ministrstva za kulturo. Projekt se imenuje Novice iz Slovenije. Prej sem vam že bral nekatere naslove teh novic, recimo: Za širjenje proti imigrantske multikulti propagande med mladimi v Sloveniji se ni bati. Prva novica. Druga novica, Ta ga pa nese, je članek o pijani voznici. Potem imamo članek, včeraj je bil prvi članek, kjer tej sodnici, ki so jo pretepli v Mariboru in ima zlome lobanje, obraznih kosti in tako naprej, podtikajo ljubimca in tračarijo, da jo je pretepel mož in tako naprej. Zato sem vas spraševal. To je pač projekt, ki ste ga podprli. To so njihove novice iz Slovenije. Zato sem vas spraševal, kje so tukaj notri utrjevanje pravne in socialne države kot merilo, kje je tukaj notri zagotavljanje uresničevanja pravice do javnega obveščanja in obveščenosti, kar je merilo razpisa. Če je strokovna komisija, kot pravite, pač presodila, da to sodi v ta okvir, mislim, da je treba to strokovno komisijo razrešiti. Glede na to, da od ministra nisem dobil zadovoljivih pojasnil, predlagam, da se o tem resno pogovorimo v Državnem zboru; pač, kako bomo postopali z državno podporo medijem, medijskim projektom, ki so eksplicitno sovražni, katerih glavna dejavnost je blatenje, obrekovanje, širjenje neresnic, polresnic, strahu in sovraštva, kot sta Nova 24 in Demokracija. In kako bomo postopali glede tega. Za konec bom pa dodal, da vse skupaj mi še najbolj smrdi po tem, da ste jim odobrili financiranje samo zato, da bi imeli mir pred njimi. Ker ko gledam ta razpored, praktično nobenega rumenega medija niste podprli, z izjemo Nova 24 in Demokracije. Ve se, pod katero stranko spadata, in ve se, s kakšnimi izgovori se včasih tej stranki pogleda skozi prste.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 18. junija 2019, v okviru glasovanj. Prehajamo na zadnjega prijavljenega. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za zdravje Alešu Šabedru. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Za nas, v SAB, predstavlja zdravstvo eno izmed prioritet in sem spada seveda tudi ureditev kvalitete stavbnega fonda slovenskih bolnišnic in zdravstvenih domov. Že januarja sem v okviru poslanskega vprašanja, ki sem ga zastavil tedanjemu ministru za zdravje, opozoril, da v številnih slovenskih bolnišnicah in zdravstvenih domovih sistem hlajenja ni ustrezno urejen. Spomnil sem na takratni urgentni poziv zdravnikov iz UKC Maribor o nevzdržnih bivanjskih in delovnih razmerah v naši drugi največji slovenski bolnišnici, saj so temperature v določenih sobah, predvsem kirurški stolpnici, na področju ginekologije, infektologije in v operacijskih dvoranah presegle 30 stopinj Celzija in več. Vročine so pred vrati in strah zaposlenih in bolnikov je seveda upravičen. Ministra sem tedaj vprašal, v kakšni fazi so projekti sanacije. Minister mi je odgovoril, da tako UKC Maribor kot UKC Ljubljana nista bila grajena s centralno klimatsko napravo in sta seveda potrebna celovite prenove, kar stane. Zavedam se, da je zagotavljanje sredstev velik problem in da bo vsa potrebna sredstva za izvedbo teh ukrepov nemogoče zagotoviti naenkrat, vendar pa me vseeno zanima: Ali ministrstvo kaj na tem področju dela? Osebno sem zasledil v medijih določene zapise, da UKC Maribor izvaja določene ukrepe klimatizacije določenih prostorov. Ob tem bi pa opozoril, da za potrebe energetske sanacije – energetska sanacija ne vsebuje projekte hlajenja – pa kljub temu so na razpolago sredstva Eko sklada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, hvala za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Kakor je bilo že tudi pojasnjeno, stanje v slovenskih bolnišnicah na področju klimatiziranja oziroma hlajenja je od bolnišnice do bolnišnice seveda različen, predvsem zato, ker se število objektov posamezne bolnišnice razlikuje in ker so ti objekti tudi različno stari. Pri vseh novejših objektih, grajenih v zadnjem desetletju ali pa v zadnjih desetletjih, je bilo celovito načrtovano in izvedeno tako, da je drugačen sistem klimatizacije, upoštevanje stanja tehnike na tem področju v času, ko so bili zgrajeni. Prav tako je bila klimatizacija urejena v vseh objektih, kjer se je izvedla energetska prenova ali rekonstrukcija oziroma adaptacija objektov. V skladu z veljavno zakonodajo je uporabnik in upravljavec bolnišničnih objektov bolnišnica, ki je dolžna gospodariti z objekti in jih tudi investicijsko vzdrževati. V navedeno je vključeno tudi izvajanje ustreznih ukrepov na področju klimatiziranja oziroma ohlajevanja objektov. Po informacijah, ki so nam jih bolnišnice posredovale, bolnišnice k temu tako tudi pristopajo in v svojih finančnih načrtih letno zagotavljajo sredstva za vzdrževanje obstoječih klimatskih naprav, zamenjavo in tudi nabavo dodatnih naprav. Ne trdimo, da smo s tem stanjem seveda zadovoljni, ker ni zadovoljujoče. Predvsem v večjih bolnišnicah, torej v obeh kliničnih centrih, kjer je objektov več in so objekti tudi stari oziroma so različnih starosti, je ta problematika večja in se tudi ureja. Vendar tudi z vsemi investicijami v obeh UKC v zadnjih desetletjih in za tiste, ki se izvajajo, velja, da vključujejo in bodo tudi naprej vključevali klimatizacijo. Ministrstvo je dne 12. februarja prejelo dokument identifikacije investicijskega projekta za investicijski projekt Ureditev hladilnih razmer v UKC Maribor – sanacija/zamenjava hladilnih agregatov, sanacija oziroma zamenjava hladilnih agregatov s pripadajočimi hladilnimi stolpi v UKC Maribor. Iz posredovanega dokumenta izhaja, da znašajo ocenjene vrednosti investicije 1 milijon 594 tisoč 104 evre z DDV in da so za izvedbo investicije predvidena sredstva ministrstva v višini 1 milijon 243 tisoč 401 evro. V proračunu ministrstva za leto 2019 ni zagotovljenih sredstev za izvedbo predlagane investicije, smo pa investicijo uvrstili med prioritete za izvedbo v letu 2020. Ministrstvo za zdravje intenzivno izvaja tudi aktivnosti in črpa evropska sredstva v okviru operacij, ki jih pripravljamo na javne pozive Ministrstva za infrastrukturo, vezane na energetske sanacije bolnišnic. Sofinanciranje iz Kohezijskega sklada je bilo odobreno za energetske sanacije dvema bolnišnicama, to sta bolnišnica Trbovlje in pa bolnišnica Novo mesto. V splošnih bolnišnicah Celje in Jesenice je predvidena objava javnih naročil pred koncem poletja, jeseni bomo pripravili še nadaljnje operacije, za katere intenzivno iščemo interes za izvedbo operacij po modelu energetskega pogodbeništva. UKC Maribor je na naše povabilo v letu 2015, to je mogoče samo v vašo informacijo, k posredovanju potreb za energetsko sanacijo odgovoril, da v projektu ne bo sodeloval. Do sedaj subvencij Eko sklada nismo koristili, ker smo operacije pripravljali za sofinanciranje z EU sredstvi. Bomo pa v prihodnje pregledali, ali bi bilo mogoče kakšno investicijo izvesti tudi s pomočjo subvencij Eko sklada, na primer, kot je zamenjava oken v bolnišnicah ali druge energetske sanacije. Hvala.
Hvala lepa. Ne želite besede. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom ter generalnemu sekretarju Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam prvo točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 18. junija 2019, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 9. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa. (SEJA JE BILA PREKINJENA 17. JUNIJA 2019 OB 20.29.)