Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Šestu sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 90narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je elektronskim sistemom utvrđeno da je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, što je više od jedne trećine, a po Poslovniku uslov za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Momo Čolaković, Konstantin Arsenović, Đuro Perić, Miloš Aligrudić (pre podne), Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević, Donka Banović, Zoran Kasalović i Pastor Balint. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine dr Slavica Đukić-Dejanović pozvala da sednici, pored ministra Saše Dragina, prisustvuju prof. Dr Mirjana Milošević, dr Milan Petrović i Dragan Injac, državni sekretari u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, mr Milan Stegić, mr Miloš Milovanović, Momčilo Mitreski i Slobodan Teofanov, pomoćnici ministra, Dušan Pajkić, direktor Generalnog inspektora Ministarstva, dr Zoran Mićović, direktor Uprave za veterinu, dr Jan Boćanski, direktor Uprave za zaštitu bilja i dr Saša Orlović, direktor Uprave za šume pri Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POLjOPRIVREDI I RURALNOM RAZVOJU (zajednički načelni pretres 4-18. tačke) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona pod tačkama 4. do 18. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta, a saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine narodni poslanik Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, ako to već nisu učinile. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih, po ovim tačkama, dnevnog reda, predstavljaju sledeći narodni poslanici: Zoran Nikolić, poslaničku grupu DSS, narodni poslanik Zoran Bortić poslaničku grupu SPS-JS, narodni poslanik Milutin Jeličić poslaničku grupu Nova Srbija, narodni poslanik Arpad Fremond Poslaničku grupu manjina, narodni poslanik Siniša Stamenković poslaničku grupu PUPS, narodni poslanik Milorad Krstin poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajedničke načelni pretres o Predlogu zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, Predlogu zakona o bezbednosti hrane, Predlogu zakona o zdravlju bilja, Predlogu zakona o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačima zemljišta, Predlogu zakona o sredstvima za zaštitu bilja, Predlogu zakona o vinu, Predlogu zakona o rakiji i drugim alkoholnim pićima, Predlogu zakona o etanolu,Predlogu zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, Predlogu zakona o genetički modifikovanim organizmima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, Predlogu zakona o stočarstvu, Predlogu zakona o dobrobiti životinja, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Predlogu zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti. Obaveštavam Narodnu skupštinu takođe da je sekretar Narodne skupštine, gospodin Veljko Odalović, primio obaveštenje od generalnog sekretara RTS-a, gospodina Stanislava Veljkovića, koji obaveštava da će u četvrtak 14. maja u periodu – obaveštava o već dogođenoj stvari, nije obaveštenje za budućnost – obaveštava da je u četvrtak, molim vas da ne dobacujete, obaveštenje će biti saopšteno i podeljeno kako je i obaveza za sve materijale koji se tiču toka sednice Narodne skupštine. Još jednom molim narodne poslanike da, poštujući odredbe Poslovnika Narodne skupštine, disciplinovano, i u redu, i u miru i u tišini učestvuju u radu. Obaveštavam vas da je u četvrtak, 14. maja 2009. godine, u periodu od 11.50 do 11.53, došlo do tehničkih problema na optičkom prijemniku u masteru RTS-a u Aberdarevoj ulici preko koga se prima signal prenosa zasedanja Skupštine Srbije. Problem je nastao u vreme izlaganja narodnog poslanika DSS, narodnog poslanika Zorana Šamija, a manifestovao se kao smetnje u slici, zamrzavanje slike, dok je ton nesmetano emitovan. U nadi da ćete imati razumevanja da je uzrok smetnje u prenosu nastao usled tehničkih problema, srdačno pozdravlja Narodnu skupštinu, Stanislav Veljković. Narodni poslanik Dragan Todorović želeo je da govori o povredi Poslovnika. Molim vas da se registrujete u elektronskom sistemu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, na osnovu člana 27. postavljam pitanje, pošto nismo bili ovde mesec dana, možda je bilo i ranije, ali to sam primetio tek juče, naspram naše poslaničke grupe na balkonu se nalazi neka sprava, pretpostavljam da je ono kamera koja se koristi u kući „Velikog brata“ i postavljam pitanje zbog čega je postavljena baš naspram poslaničke grupe SRS? Ako je ova kamera u mogućnosti da snima celu salu ne bih imao ništa protiv, ali ako nije molio bih da se postavi jedna kamera sa suprotne strane, posebno kada je u pitanju vladajuća većina, jer se tamo dešavaju krađe, što smo imali prilike da vidimo u prethodnim danima i, ako je ovo kamera koja snima ceo tok sednice, zahtevam da nam se da snimak dana kada je utvrđeno da su neki poslanici bili van sale, a da su njihove kartice bile u poslaničkim jedinicama. Tako ćemo rešiti problem koji je nastao, jer vi tvrdite da krađe nije bilo, mi tvrdimo da jeste bilo krađe, da je to i snimljeno. Evo, sada imamo mogućnosti da se u to potpuno uverimo, pošto postoji očigledno neko ko prati kompletan tok sednice. Tražim da se taj snimak pregleda, kako bi na adekvatan način mogli da razrešimo problem vezano za krađu prilikom glasanja o setu zakona koji su bili na dnevnom redu.
Vreme koje vam je na raspolaganju za objašnjavanje koja je odredba povrede Poslovnika je iskorišćeno. Narodni poslaniče, nema povrede Poslovnika, niti ste u zahtevu za dobijanje reči na osnovu člana 100. iskoristili, odnosno upotrebili poslovničko pravo, nego ste ga zloupotrebili. Svejedno, upućujem vas na čitanje odredbi Poslovnika i na to šta je pravo narodnog poslanika, kada traži reč po povredi Poslovnika, na čega se odnosi i šta izjava narodnog poslanika mora da sadrži. S obzirom da ste zainteresovani za rad tehnike u zgradi Narodne skupštine, molim službe Narodne skupštine, sekretara i nadležne tehničke službe, da vam dostavi pisanu informaciju o tome kako se odvija snimanje u zgradi Narodne skupštine, na koji način je organizovano snimanje i automatsko podešavanje kamera, kako je povezano sa mikrofonima koje koriste narodni poslanici i na koji način se ceo tok snimanja koji obavlja RTS odvija. Uz tu pisanu informaciju molim službu Narodne skupštine da vam dostavi pisanu informaciju o načinima upotrebe poslaničkih jedinica. Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Takođe se pozivam na član 27. i član 104. Sinoć sam oko 16.30 postavio pitanje predsednici, s obzirom da nam je dala obaveštenje da se prekida televizijski prenos, kada će taj televizijski prenos biti nastavljen. Rekla je da će prenos biti nastavljen kasnije. Nisam bio zadovoljan njenim odgovorom, a pohvaljujem napor gospođe predsednice Skupštine, koja nam je posle rekla da će biti posle "Evrovizije" nastavljen odloženi prenos, ali sada želim da kažem da je prenos "Evrovizije" bio na Prvom programu i da nikakve veze nije imao sa Drugim programom, a po završetku utakmice Srbija - Austrija, mlade fudbalske reprezentacije, imali smo priliku na Drugom programu da gledamo nekakve tinejdžerske serije, Garfilda kojeg obožavam i još neke druge stvari, za koje bih rekao da nisu u javnom interesu, odnosno da nemaju preimućstvo u odnosu na zakon o kojem se juče raspravljalo, a to je zakon o bezbednosti saobraćaja. Takođe izražavam protest na odgovor koji ste dali vezano za tehničke probleme koji su se dogodili juče. Rekli ste da je u terminu od 11.50 do 11.53 bilo tehničkih problema vezano za sliku i ton, kada je govorio naš ovlašćeni predstavnik prof. Zoran Šami, ali sam juče takođe reagovao i tražio objašnjenje, jer smo juče imali, pored dr Zorana Šamija, kolegu Miroslava Petkovića, kao predstavnika DSS, koji je govorio oko 14.00 časova, koji je takođe bio praćen bez tona. Treći naš predstavnik je bio Jovan Palalić, u momentu kada je govorio u pola je prekinut prenos, šest-sedam minuta pre termina za koji nas je obavestila predsednica Skupštine da će biti posvećen utakmici Srbija - Austrija. (Predsedavajuća: Dva minuta. Iskoristili ste vreme koje vam je na raspolaganju za izricanje povreda Poslovnika. Zahvaljujem.) Apsolutno morate dopuniti odgovor i dati jednu suvislu informaciju.
Narodni poslaniče, Zorane Nikoliću, molim vas da pročitate član 100. i vaše pravo na reč za želju da govorite o povredi Poslovnika usaglasite sa onim što pravo jeste opisano u Poslovniku. Dobili ste reč i zloupotrebili to pravo. Pravo da se govori o povredi Poslovnika ima se za povredu učinjenu tokom sednice i to neposredno nakon što je narodni poslanik uočio da je do povrede došlo. Zloupotreba tog prava je da se govori o nečemu što se smatra da je bilo povreda Poslovnika u toku jučerašnjeg dana sednice. Izrekli ste neistinu. Niti sam vam saopštila ja, niti vam je saopštio sekretar Skupštine Veljko Odalović. Pročitala sam vam saopštenje koje vam je poslao generalni sekretar RTS, on vam je saopštio, a ne ja i ne sekretar Veljko Odalović, tako da vas molim da vodite računa, kad optužujete ljude, na koji način to činite. Da li predstavnik predlagača, Saša Dragin, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede želi reč? Molim vas da se registrujete u elektronskom sistemu samo jednim pritiskom. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća Skupštine, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, kao što je jednom Paskal rekao - pravda bez snage je nemoćna, snaga bez pravde tiranska. Treba ujediniti pravdu i snagu, a da bi se to uradilo, treba ono što je pravedno da bude jako i ono što je jako da bude pravedno. Republika Srbija je, po ko zna koji put, suočena sa brojnim izazovima koji su u vezi sa svetskom ekonomskom krizom i borbom za realna radna mesta. Poljoprivreda predstavlja motor razvoja našeg društva i jedina grana koja ostvaruje suficit u razmeni sa drugim državama. Poljoprivrednici koji žive na selu i zarađuju od svog rada na selu, moraju naći načina da unaprede svoje znanje i da još više povećaju konkurentnost svojih proizvoda. Da bi se izašlo u susret realnim zahtevima poljoprivrednika, država je pripremila set zakona iz oblasti poljoprivrede, koji na suštinski način, ucrtavajući budući pravac razvoja naše osnovne privredne grane, regulišu ovu privrednu oblast. Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi 15 zakona iz oblasti poljoprivrede koje je pripremilo Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Ovi zakoni sastavljeni su tako što su usklađene dve vrste potreba - potreba individualnih poljoprivrednih proizvođača i potreba usklađivanja našeg pravnog sistema sa evropskim zakonodavstvom. Predstaviću vam u najkraćim crtama zakone koji se nalaze pred vama. Osnovni zakon za jednu zemlju, zakon koji štiti život i zdravlje ljudi, zdravlje životinja, bilja i životne sredine je svakako zakon o bezbednosti hrane. Ovim zakonom se sveobuhvatno regulišu svi aspekti proizvodnje, prometa, kontrole i potrošnje hrane. Jedna od najvažnijih posledica donošenja zakona o bezbednosti hrane jeste unapređenje zaštite prava potrošača. Ukratko, zakon o bezbednosti hrane uređuje sistem kontrole hrane u državi Srbiji, što je jako važno, kako za građane Srbije, tako i za državu Srbiju, jer bez ovog zakona se ne može postati član EU. Ako je zakon o bezbednosti hrane jedan od najvažnijih za ulazak Srbije u EU, onda je zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju najvažniji zakon za srpsku poljoprivredu. To je krovni zakon za celu poljoprivredu. Ciljevi agrarne politike, vrste podsticaja, registar gazdinstava, evidentiranje, izveštavanje u poljoprivredi, integrisani poljoprivredni informacioni sistem, sve se nalazi u njemu. Osnivanjem uprave za agrarna plaćanja konačno će se uspostaviti centralizovan sistem realizacije podsticaja i kontrola namenskog korišćenja sredstava u Republici Srbiji. Donošenjem zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju postiglo bi se povećanje konkurentnosti poljoprivrednih proizvoda, podrška održivom razvoju sela, kao i podrška životnom standardu ljudi koji zavise od ove privredne grane. Zakonom o stočarstvu definišu se ciljevi u stočarstvu, subjekti u stočarstvu i njihovi organizacioni oblici, odgajivački ciljevi i sprovođenje odgajivačkih programa, kontrola produktivnosti i očuvanje osobina domaćih životinja, gajenje domaćih životinja, gajenje pčela, akvakultura, očuvanje genetskih rezervi domaćih životinja i biološke raznovrsnosti u stočarstvu, proizvodnja i promet hrane biljnog porekla za domaće životinje i proizvoda životinjskog porekla, promet priplodnim materijalom. Pored toga, donošenjem ovog zakona formiraće se odgajivačke organizacije, čime omogućavamo da se poveća direktni uticaj proizvođača na postavljanje selekcijskih ciljeva i povećanje produktivnosti domaćih životinja. Ovim zakonom se predviđa i vođenje glavne matične evidencije domaćih životinja u skladu sa međunarodnim standardima, što će odgajivačima domaćih životinja omogućiti dobijanje podataka o kvalitetu priplodnih životinja i uslovima za upis domaćih životinja u glavnu evidenciju domaćih životinja. Zakon o javnim skladištima je ključni zakon za poljoprivredu u Srbiju. Ovim zakonom predviđa se da, kao potvrdu o uskladištenju poljoprivrednog proizvoda, javno skladište izdaje vlasniku poljoprivrednog dobra robni zapis koji se sastoji iz dva dela: priznanice i založnice. Vlasnik robnog zapisa može da iskoristi robni zapis kao zalogu za kratkoročni kredit ili da izvrši prodaju samog zapisa. Ovim zakonom uređuju se uslovi za određivanje javnih skladišta za poljoprivredne proizvode, uslovi i način izdavanja dozvole za rad javnih skladišta, kao i uslovi i način njihovog korišćenja, način obavljanja delatnosti u javnim skladištima, postupak izdavanja prometa i zaloge robnog zapisa, prinudna naplata, potraživanje po robnom zapisu, odgovornost javnog skladišta preko kompenzacionog fonda. Poljoprivrednici sa nestrpljenjem čekaju donošenje ovog zakona, jer kada se on donese, oni će moći da dobiju više para za svoj proizvod, budući da će sami birati kada će svoju robu da prodaju. Drugo, zbog uvođenja robnog zapisa, poljoprivrednici će moći da dobiju kratkoročne kredite, pošto će koristiti svoju robu kao zalog, a neće kao do sada, kao zalog davati kuću ili svoju zemlju. Na kraju, ono što je jako važno, poljoprivrednici će moći da podignu robu istog kvaliteta kao što su i predali. Sledeći zakon je zakon o zdravlju bilja. Ovim zakonom obezbeđeno je organizaciono i funkcionalno jačanje fitosanitarne službe, što je od vitalnog značaja za Republiku, posebno u cilju sprečavanje unošenja i sprečavanje širenja potencijalno zaraznih i štetnih organizama, koji mogu predstavljati ozbiljnu pretnju nacionalnoj ekonomiji. Obzirom da Republika Srbija ima optimalne ekološke i edafske uslove za proizvodnju i preradu raznovrsnog bilja, da je prepoznatljiva ne samo u EU, već i u svetu po bogatstvu biljnih resursa, to donošenje ovog zakona bi trebalo da omogući domaćim proizvođačima bilja pristup međunarodnom tržištu, da obezbedi zdravstveno ispravno bilje domaćim potrošačima, što će se odraziti na uspešnu poljoprivrednu proizvodnju. Realizacija zakona će imati direktan uticaj na sledeće učesnike: same poljoprivredne proizvođače, uvoznike, prometnike i skladištare, kao i pružaoce usluga u ovoj oblasti. Realizacija ovog zakona neće izazvati troškove građanima, privredi, niti pojedinim preduzećima, nego u nekim aspektima, čak i smanjiti. Zakonom o sredstvima za zaštitu bilja uređuje se registracija, kontrola, promet i primena sredstava za zaštitu bilja u poljoprivredi i šumarstvu. Zakonom o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačima zemljišta uređuje se razvrstavanje, kvalitet, obeležavanje fitosanitarne kontrole i uzrokovanje u prometu, uvozu i primeni ispitivanja sredstava za ishranu bilja i oplemenjivače zemljišta, kao i druga pitanja od značaja za sredstva za ishranu bilja i oplemenjivače zemljišta. Zakon o rakiji reguliše oblast koja ima veliki značaj u poljoprivredi Srbije, a koja obuhvata proizvodnju, odnosno upis uregistar proizvođača rakije i drugih alkoholnih pića, preko kvaliteta, oznake geografskog porekla, deklarisanja, kao i prometa ovih pića. Ovim zakonom nameće se obaveza svakom ko želi da se bavi proizvodnjom i prometom rakije i drugih alkoholnih pića, da se upiše u registar proizvođača rakije i drugih alkoholnih pića. Uvođenjem registra sprečava se nelegalna proizvodnja i promet, eliminiše se proizvodnja falsifikata i omogućava se praćenje svih puteva alkohola, kontrola celokupnog procesa proizvodnje, počev od osnovne sirovine do konačnog proizvoda upakovanog u bocu, čime se garantuje poreklo i kvalitet proizvoda. Ono što posebno naše poljoprivrednike zanima, a hteo bih još jednom da ponovim, nikome neće biti zabranjeno da peče svoju domaću rakiju, ali da bi je izneo na tržište, moraće da se registruje za to. Zakon o vinu je usaglašen sa najnovijim evropskim standardima i zakonskom regulativom iz 2008. godine, i regulativom međunarodnog ureda za lozu i vino, čime se ostvaruju uslovi za nesmetan izvoz domaćeg vina na evropsko i svetsko tržište. Takođe, usled evoluiranja i transformacije vinogradarsko-vinske proizvodnje u Srbiji, došlo je do zastarevanja određenih odredbi stare zakonske regulative, pa ovaj predlog reguliše problematiku grožđa i vina, i na adekvatan način, koji odgovara aktuelnoj situaciji, gde se proizvodnjom vina mogu baviti preduzetnici i pravna lica, afirmišući domaću proizvodnju, kvalitet i geografsko poreklo iz Srbije. Zakon o dobrobiti životinja definiše odgovornost pravnih i fizičkih lica, odnosno preduzetnika za dobrobit životinja, pravilo postupanja i zaštitu od zlostavljanja, razvijanje i unapređenje čovekove svesti u pravcu poštovanja, brige i odgovornosti prema životinjama. Sa ovim zakonom, stavljamo se rame uz rame sa razvijenim evropskim demokratijama po pitanju prava životinja. Zakonom o etanolu uređuje se uslovi proizvodnje, kontrola, kvalitet, deklarisanje prometa i upotrebu etanola, kao i nadzor nad sprovođenjem ovog zakona. Donošenjem zakona o etanolu urediće se i proizvodnja i promet i uvoz etanola. Proizvodnja alkohola predstavlja značajno polje za plasman osnovne robe, poput žitarica, šećerne trske, melase, krompira, voća i vina. To doprinosi održivost proizvodnje ovih sirovina i povećanje njihove cene, što može biti od velikog ekonomskog značaja za privredu određenih regiona, jer predstavlja značajni izvoz prihoda za prerađivače sirovina. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća se dopunjavanju i razrađuju pojedine odredbe, pre svega, one za koje u toku primene zakona utvrđeno da su teško primenjive u praksi. Prilikom isporuke velikog broja pošiljki na teren radi pošumljavanja iz različitih rasadnika, a što se sve dešava u isto vreme, u proleće i u jesen, inspektori, fizički, ne mogu da postignu da izdaju uverenja o poreklu za sve pošiljke koje idu na teren, pogotovo za male količine koje obično uzimaju fizička lica radi pošumljavanja privatnih poseda. Izmenama zakona omogućiće se da proizvođači, odnosno dobavljači za male količine sami izdaju samo njihov dokument, etiketu sa svojim potrebnim elementima, koji su propisani zakonom, a inspektori će da kontrolišu količine sadnica, koje su na ovaj način stavljaju u promet, na osnovu evidencije koje proizvođač, odnosno dobavljač dužan da vodi. Zakon o genetsko modifikovanim oranizmima obezbediće visok nivo zaštite životne sredine, biodiverziteta, zdravlja ljudi, interesa potrošača, kao i da se svest građana o genetičkim modifikovanim organizmima podigne na visok nivo, i to edukacijom i učešćem u procesu donošenja odluke. Od strateškog interesa Srbije je da se ne dozvoli unošenje genetski modifikovanih organizama u proizvodnju. Na takav način razvijamo zdrav sektor, zdravu poljoprivredu, i na takav način štitimo naše selekcijske kuće. Donošenjem zakona o zaštiti oplemenjivača biljnih sorti ostvaruju se sledeći rezultati: zaštita prava oplemenjivača biljnih sorti, podsticanje domaćih oplemenjivača na stvaranje novih biljnih sorti, stvaranje uslova za bezbedno plasiranje na domaćem tržištu stranihzaštićenih sorti, dostupnost boljih novih domaćih sorti i stranih sorti poljoprivrednih proizvođača u cilju povećanja obima i kvaliteta poljoprivredne proizvodnje. Omogućiće se u ograničenom periodu od tri godine podnošenje zahteva za zaštitu starih sorti, koje u dobroj meri nose proizvodnju, a čiji stvaraoci nemaju nikakvu ekonomsku dobit za korišćenje iste. Na kraju, želeo bih da vam predstavim izmene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koje verovatno i najviše interesuju same poljoprivredne proizvođače. Najvažnije izmene i dopune zakona su da se ukidaju poljoprivredne osnovne jedinice lokalne samouprave, izmene u delu koje se odnose na plaćanje promena namena poljoprivrednog zemljišta. Ovim iznosom plaća se iznos od 50% tržišne vrednosti, bez obzira na katastarsku klasu u postojećem zakonu, od tri do osam katastarske klase, maksimalni iznos je 1.500 evra po hektaru. Izmene se odnose na korišćenje poljoprivrednog zemljišta. Prvo, jedinice lokalnih samouprava su dužne da izrade godišnji program zaštite i uređenja korišćenja poljoprivrednog zemljišta, najkasnije do 31. marta, najkasnije da donesu odluku o davanju poljoprivrednog zemljišta u zakup do 1. juna tekuće godine. Definisano je pravo korišćenja poljoprivrednog zemljišta bez naknade za šumarska preduzeća u državnoj svojini, kao proširenje dosadašnjih korisnika. Definisano je pravo korišćenja poljoprivrednog zemljišta uz naknadu za nepoljoprivrednu proizvodnju, naftne bušotine i petrogeneratore. Uvode se prava prečeg zakupa i tro, pre svega, za vlasnike zalivnih sistema, zatim za stočare, a uspostavlja se i dvokružni sistem davanja zemlje u zakup, koji će omogućiti lokalnim poljoprivrednicima da imaju pravo prečeg zakupa za poljoprivredno zemljište u njihovoj katastarskoj opštini. Na takav način se izbegava da raznorazni špekulanti dolaze na licitacije, dižu cene da bi ucenjivali same poljoprivrednike ili da latifundisti uzimaju ogromne parcele po celoj našoj zemlji, i na takav način onemogućavaju lokalne poljoprivrednike da dođu do onoga što im je od izuzetne važnosti za proizvodnju, a to je poljoprivredno zemljište. Obrazuje se uprava za poljoprivredno zemljište, predviđaju se sankcije za one učesnike u licitaciji za davanje u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, koji remete javni red i mir na licitacijama, izlicitiraju neozbiljne cene koje kasnije ne žele da plate i na takav način oštećuju i državu i lokalnu samoupravu. Predviđa se plaćanje ukupne zakupnine za godinu dana unapred, pre potpisivanja ugovora o zakupu i pre stupanja u posed zemljišta i polaganje bankarske garancije za plaćanje zakupnine, i to moram da se zahvalim poslanicima koji su radili na ovom predlogu izmene zakona, jer će na taj način se omogućiti da ljudi ne ulaze u posed na zemlju koju nisu platili. Ovim izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu uvodi se pre svega red u postupcima davanja državne zemlje na korišćenje, ali ono što jejoš važnije, uvodi se pravda za individualne poljoprivredne proizvođače, koji će konačno moći da učestvuju na licitacijama, na kojima će moći i da pobede. Dame i gospodo narodni poslanici, oči poljoprivrednika uprte su u pravcu Narodne skupštine Republike Srbije, koja treba da donese ključne zakone za njih. Oni vas u ovom trenutku gledaju i čekaju, oni čekaju da svi ovde pokažemo odgovornost prema njima. Jer on sada sedi i gleda u nas i razmišlja o tome od čega će živeti sutra, kojom proizvodnjom će se baviti, kako će im država pomoći i šta može još da nauči. Zato hajde da mu pomognemo. Zahvaljujem se na pažnji.
Pre nego što nastavimo tok sednice, sa pravom na reč nadležnih odbora i narodnih poslanika koji su izdvojili mišljenje, obaveštavam Narodnu skupštinu da je sekretaru Narodne skupštine, gospodinu Veljku Odaloviću, pristiglo obaveštenje od generalnog sekretara RTS, gospodina Stanislava Veljkovića, o današnjim obavezama RTS. „Poštovani gospodine Odaloviću, obaveštavam vas da u petak, 15. maja 2009. godine, od 17.55 časova, a zbog ranije preuzetih obaveza prenosa druge finalne utakmice košarkaškog prvenstva Srbije Partizan-Crvena zvezda, nećemo biti u mogućnosti da pratimo zasedanje Narodne skupštine u direktnom prenosu na Drugom programu RTS. Snimak sednice Skupštine Srbije biće emitovan od 23.40 na Drugom programu RTS“. Istovremeno, a na osnovu člana 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, a raspravom o tački dnevnog reda koja u tom trenutku bude predmet naše diskusije. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč, izvestioci Odbora za poljoprivredu, Zakonodavnog odbora i Odbora za evropske integracije? (Da.) Izvestioci nadležnih odbora imaju na raspolaganju 10 minuta za izveštaj. Narodni poslanik Zoran Mašić ima reč.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministri i saradnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku, ispred Odbora za poljoprivredu, a pre svega u svoje lično ime, kao predsednik Odbora, obzirom da je sednica Odbora planirana tek danas za 12.00 časova, da se raspravlja u načelu o jednom zakonu koji je u toku formiranja dnevnog reda uvršten u dnevni red, znači, raspravljaćemo danas o jednom Predlogu zakona koji nije prošao ni matični odbor, znači nije prošla rasprava u načelu, jer se nije mogla tehnički organizovati ta sednica. Izražavam lično i nezadovoljstvo i protest, pre svega prema predsedništvu Skupštine i predsedniku, koja formira dnevni red, ali i Vladi koja je ovako značajan broj zakona predložila da se raspravlja u ovom domu u objedinjenoj raspravi. Mislim da do sada nikada u istoriji parlamentarizma, da kažem, u novijem dobu u Republici Srbiji, u obliku objedinjene rasprave nije raspravljano ovoliko zakona, i to o ovoliko zakona iz jedne veoma značajne privredne oblasti kakva je poljoprivreda. Mislim da to, pre svega, nisu zaslužili poljoprivredni proizvođači naše države, jer ne vidim zašto im se uskraćuje pravo da detaljnije čuju šta ovaj dom i ova Narodna skupština raspravlja i kakve zakone iz oblasti agrara će doneti. Svi smo svedoci, kako mi poslanici, tako i šira javnost, a i poljoprivredni proizvođači, da je najmanje zakona iz oblasti poljoprivredne proizvodnje doneto u proteklih 10 godina, od uvođenja tzv. demokratske vlasti, da u poslednje tri i po godine nijedan zakon, ni izmena zakona iz oblasti poljoprivredne proizvodnje nisu doneti i da je najmanje ova oblast usaglašena sa propisima EU, i ne vidim razlog da se moralo na ovakav način pristupiti raspravi o tim zakonima. Imalo je možda smisla grupisati nekoliko zakona i kao takve ih raspravljati, ali raspravljati u isto vreme o etanolu, vinu, rakiji, dobrobiti životinja, poljoprivredi i ruralnom razvoju, mislim da to stvarno nema smisla i da sve nas, koji smo iole želeli da, pre svega, javnosti i poljoprivrednim proizvođačima predočimo šta ovi zakoni donose novo u oblasti poljoprivredne proizvodnje faktički nam je onemogućeno, čak i obesmišljeno. Ne mogu nikako odobriti da ova vlada uskraćuje sredstva za finansiranje poljoprivredne proizvodnje i budžetom i rebalansom budžeta pogotovo, i da uskraćuje pravo poljoprivrednim proizvođačima da čuju šta suštinski donose ovi zakoni i šta očekuje poljoprivrednu proizvodnju u narednom periodu. Tokom današnjeg dana i tokom rasprave o amandmanima, raspravljaće se o nekim zakonima koji se prvi put kao takvi uvode u pravni sistem naše države. To je još razlog više da je trebalo drugačije organizovati raspravu. Samo ću spomenuti nekoliko veoma značajnih zakona koji do sada nisu biliu našem pravnom sistemu. U krajnjem, najveći broj zakona o kojima ćemo raspravljati bili su u nekom periodu u okviru jednog opširnijeg, sa širim obuhvatom zakona, kao što su zakoni koji su regulisali oblast proizvodnje rakije, vina, etanola itd. Sada je to razgraničeno. Ali, pre svega zakon o bezbednosti hrane, koji je veoma bitan i značajan za sve proizvođače hrane i za našu konkurentnost na evropskom i svetskom tržištu prvi put se uvodi u pravni sistem naše zemlje i mislim da je naša javnost zasluživala da čuje detaljnije o tom zakonu. Dalje, zakon o poljoprivrednii ruralnom razvoju, kojim treba da se na drugačiji način reguliše, pre svega, oblast plaćanja i subvencioniranja poljoprivredne proizvodnje i da se ukine regulisanje ove ovako značajne oblasti uredbama, kakoje to bilo u proteklom periodu, gde je Vlada donosila sijaset uredbi kojima su regulisane pojedine oblasti, kako same poljoprivredne proizvodnje, tako i poljoprivredne proizvodnje u tom ruralnom području. Jedan od bitnih zakona koji se, takođe, prvi put uvodi u naš pravni sistem, jeste zakon o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, kojim se daje mogućnost poljoprivrednim proizvođačima da skladištenjem svojih poljoprivrednih proizvoda u javnim skladištima, prvo, da čekaju konkurentniju cenu na domaćem tržištu ili da kroz to konkurišu za određene kreditne podsticaje ili nabavku opreme i mehanizacije. Jednostavno, nećemo imati mogućnosti ni u najosnovnijim crtama reći suštinu takvog zakonskog propisa. Dalje, zakon o dobrobiti životinja takođe se prvi put uvodi u naš pravni sistem. Tim zakonom treba da se reguliše sve ono što je od značaja za dobrobit životinja. Dobro znamo da u našoj državi ta dobrobit nije poštovana i da sam mentalitet naših građana ni iz daleka nije takav da poštuje životinje na onaj način kako u krajnjem one zaslužuju, tako da se ovim zakonom reguliše i nalažu određene kaznene mere za nepoštovanje, a opet podvlačim, nećemo imati ni iz daleka prilike da detaljnije govorimo o tim zakonima. Svakako zakoni iz oblasti biljne proizvodnje, ovako kako ćemo ih raspravljati i mislim da će ih poslanička većina i usvojiti, jesu na neki način novi, iako su bili u našem pravnom sistemu, ali u obliku drugačije formulisanih zakona. Zakon o zdravlju bilja, zakon o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačima zemljišta, zakon za zaštitu bilja, zakon o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti, o zakonu koji je bukvalno uvršten u dnevni red kada je formiran dnevni red ove sednice, gde većina poslanika nije stigla ni da ga prelista, ni da vidi šta suštinski reguliše, tako da stvarno ne mogu nikako prihvatiti kao normalan odnos i ovog parlamenta i Vlade Republike Srbije prema poljoprivrednoj proizvodnji i prema setu ovih zakona o kojima treba da raspravljamo, da se na ovakav način stavljaju na dnevni red i da se na ovakav način organizuje rasprava. Nadam se da moje kolege poslanici, pre svega iz opozicije, ali mislim i oni koji pripadaju poziciji, ne mogu prihvatiti ovakav postupak i ovakvu raspravu o ovim zakonima. Svakako ću u okviru vremena koje mi ostaje na raspolaganju u okviru moje poslaničke grupe pokušati da iznesem najvažnije stvari iz pojedinih zakona. Biće nemoguće samo po par rečenica reći o svim zakonima i isteći će ono vreme koje ima ovlašćeni predstavnik, a gde li ono koje ima pojedinac u okviru poslaničke grupe. Zahvaljujem.
Da li želi reč izvestilac Zakonodavnog odbora, predsednik Vlatko Ratković? (Ne.) Da li želi reč Odbora za evropske integracije? (Ne.) Da li narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje na sednici Odbora za evropske integracije prilikom razmatranja navedenih predloga zakona žele reč? Narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje su Momir Marković, Radica Jocić i Slađan Mijaljević? Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo poslanici, evo još jednog zakona koji će naneti više štete nego koristi poljoprivredi, pogotovo vinarstvu i proizvodnji vina, i zbog toga sam na Odboru za evropske integracije izdvojio svoje mišljenje, jer imam nameru da i vama i građanima Srbije objasnim neke stvari koje su mi zapale za oko onog trenutka kada sam otvorio ovaj zakon. Inače je princip u ovoj Narodnoj skupštini da se donose zakoni koji su bukvalno prepisani iz Evrope i mnogi od njih ili mnogi članovi ovih zakona su apsolutno nekompatibilni sa državom Srbijom, sa srpskim zakonodavstvom, sa uslovima i odnosima u Srbiji. Problemi koje su inače država Srbija, a pogotovo vinari i vinogradari, imali do sada, ovim se zakonom neće ispraviti. Naprotiv, problemi će se nagomilati i uskratiće se mnoga prava koja su vinari imali. Da krenemo od toga da građanima Srbije niste objasnili, gospodo iz ministarstva, gospodo iz Vlade, da oni više neće moći da proizvode vino čak za svoje potrebe. Istovremeno ovde su neki izrazi koji apsolutno nisu potrebni u ovom zakonu. Da krenemo od toga da recimo region... vinarski rejon da, vinarski region ne, jer region može da podrazumeva područje koje izlazi izvan granica države Srbije i da onda, zahvaljujući tome što će se u mnogim zakonima pronaći rupe kada zakoni budu doneti, dolazićemo u situaciju da se našim geografskim poreklom, našim proizvodom služe neki s druge strane. Vinarski rejon podrazumeva rejon koji je unutar državne granice i onda može tu robna marka i naziv vina da se zaštiti. Regionalno vino ne postoji. Dalje, ono što je mnogo opasno, a ovde se provlači u članu 17. i članu 51, a to je uvoz vina i grožđa za proizvodnju vina na teritoriji Srbije, za proizvodnju kod vinara, odnosno proizvođača vina u Srbiji. Šta to znači? Direktno potkopavanje proizvođača grožđa u državi Srbiji. Predvideli ste članom 17. i članom 51. uvoz vina u rinfuzi. Prvo da vas pitam, kako ćete zaštiti proizvođače grožđa? S druge strane kažete, zabranjena je proizvodnja vina od grožđa direktno rodnih hibrida, od grožđa iz matičnih zasada. Da li ste vi prošetali, recimo, ovom Srbijom, pa da vidite tamo gde se kaleme sorte grožđa, da odete do Velike Trnove, pa da vidite da od onih čokota od kojih se proizvode reznice koje se kaleme dalje nikad se nije proizvodilo vino. Ti se čokoti bukvalno čuvaju da imaju jak pelcer koji će se kalemiti na divlju sortu. Otkud to da će sada neko pored toga proizvoditi i grožđe i vino? Ponovo kažem, ono što je vrlo opasno, to je uvoz vina, uglavnom sumnjivog kvaliteta, jer će samo takvo vino dolaziti u Srbiju. Od uvoznika, odnosno proizvođača tzv. vina direktno će oštetiti proizvođače grožđa i naše vinogradare. Ovaj zakon će bukvalno naše poljoprivredne proizvođače koji imaju male zasade, koji imaju zasade za eventualno svoju potrošnju, dovesti u situaciju da će morati umesto prskalice na leđa, da stave kramp i da unište svoje zasade. Što se tiče onih koji će preživeti taj vaš prvi udar, a koji je ovaj zakon jasno definisao, doći će u situaciju…
Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju je iskorišćeno. Zahvaljujem. Pet minuta je vreme koje je na raspolaganju ako želite da izdvojite mišljenje i podsetila sam vas da je tih pet minuta isteklo u pet minuta i 15 sekundi. Imali ste vremena da završite rečenicu. Reč je tražio ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede gospodin Saša Dragin.
Iz poštovanja prema poslanicima ću stajati dok pričam. Zahvaljujem se pre svega na konstruktivnoj raspravi predsedniku skupštinskog Odbora za poljoprivredu, gospodinu Mašiću. Hteo bih da napomenem da je od 2000. godine do danas svega pet zakona iz oblasti poljoprivrede bilo na dnevnom redu Skupštine i da su doneseni. Ako se uzme u obzir da je poljoprivrede oblast vezana za evropske integracije, koja čak zauzima negde oko 40% zakonske regulative kojutreba da uskladimo sa evropskom, kao i negde preko osam hiljada propisa, mislim da, uz svo poštovanje prema prethodnim administracijama, trebalo bi daleko više zakona do dana današnjeg da je doneseno. Trudili smo se da u proteklih 10-11 meseci, koliko je ova administracija radila, uradimo što više na ovom polju i što više zakonskih predloga da donesemo pred vas cenjeni narodni poslanici, da o njima raspravljate i diskutujete. Vreme nas, nažalost, sve gazi i iz tog razloga pretpostavljam da možda nije dovoljno vremena da se o svemu dovoljno i detaljno priča. Bio bih najsrećniji da imamo daleko više vremena da prezentujemo ono na čemu su zaposleni u Ministarstvu poljoprivrede mukotrpno radili, ostajući mnogo dugo posle radnog vremena, bez ikakvih dnevnica i sličnih dobitaka tokom proteklih 11 meseci na poslu. Što se tiče rasprave gospodina Markovića, hteo bih da ukažem na par stvari. Pomenuli ste da prepisujemo zakone iz EU. Suština zajedničke agrarne politike u oblasti poljoprivrede EU je da sve zemlje EU imaju iste zakone. Samim tim se uglavnom zakoni, kako ste vi to pojednostavili, prepisuju, a kažem vam da se usklađuju sa onim u EU. Ono što ste sledeće rekli – da proizvođači neće moći da proizvode vino za svoje potrebe, to ne stoji. Naravno, imate pravo da ste neupućeni u zakon, a dozvoliću sebi da objasnim da i što se tiče rakije, i što se tiče vina svaki poljoprivredni proizvođač može da proizvodi vino za sopstvene potrebe. Ukoliko želi da ga iznese na tržište, mora da se registruje. To je i do sada bilo i tu se ništa nije ni promenilo. Što se tiče uvoza vina i grožđa, verovatno i tu niste obavešteni, ali uvoz vina i grožđa je i do sada bio slobodan. Međutim, ovim zakonom štitimo domaće proizvođače tako što jasno definišemo propise, kvalitet i na koji način može da se grožđe, odnosno vino, unosi u našu zemlju, da ne bi damping uvozom napravili nelojalnu konkurenciju. Za kraj, nemojte mi zameriti, ali pobrkali ste Veliki Trnovac, koji je na Kosovu i u kome se ne proizvodi vino, odnosno grožđe, i Veliku Drenovu, koja se nalazi između Kruševca i Trstenika, gde se nalaze svi matični zasadi. Kao neko ko obilazi često Srbiju, tri dana svi zaposleni u Ministarstvu poljoprivrede su na terenu, znam, pošto sam tamo bio već više puta. Hvala lepo i prijatno.
Narodni poslanik Momir Marković traži pravo na repliku na osnovu pogrešnog tumačenja. Izvolite, tri minuta.
Gospodine ministre, drago mi je da ste me ispravili – da nije Trnova nego Drenova, drago mi je da ste bili tamo, ali ste mogli i da pogledate šta se tamo radi i da vidite da se od onih čokota od kojih se proizvode pelceri za kalemljenje ne dobija grožđe. Niste rekli ni meni, ni građanima Srbije, ni narodnim poslanicima danas, da će se onog trenutka kada budemo ušli u EU, odnosno kada se ovaj zakon, zbog toga ga u stvari i usvajamo danas, da će se popisati svaki čokot u Srbiji i da građani neće moći baš tako jednostavno da posade ni dva čokota više, da će se potpisati ne samo kad je grožđe u pitanju, nego svo voće, takoreći, da neće moći sutra da posadi nijedan čokot više od onoga što je imo. S druge strane, niste rekli, ono što sam posebno istakao, geografsko poreklo. Pa, setite se, gospodine ministre, da je Slovenija bila najveći proizvođač vina, čuveni "Slovin", čuveno vino od grožđa proizvedenog u Makedoniji ili u Srbiji, na teritoriji Kosova i Metohije, na teritoriji južne Srbije. Danas ovim zakonom otvarate mogućnost proizvođačima vina da uvoze grožđe ili da uvozom grožđa ubijaju cenu domaćih proizvođača koji će njima morati da prodaju i tako uništavate proizvodnju vina, odnosno grožđa. To je suština. S druge strane, dobro je da ste priznali da su ovi zakoni, kako ste vi rekli, usklađeni. To tumačim – prepisani, odnosno prevedeni, niste ih prepisali, preveli ste ih, samo ima dosta lošeg prevoda, dosta reči kojima mesto nije u ovom zakonu. Trebalo je bar i to da pogledate i da onda zakon donesete. Lepo je što ste rekli da prepisujemo zakone iz EU, jer bez tih zakona sigurno nećete, nećemo doduše mi u Evropu iovako ionako, jer Evropa ne treba nas, treba joj samo naše tržište, a to ste im već dali.
Reč ima ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede Saša Dragin. Izvolite.
Poštovani gospodine Markoviću, vaše pravo je da niste informisani i upoznati sa ovom temom, da se ne razumete u to. Dozvoliću sebi da pojasnim. Ovaj zakon apsolutno nema nikakve veze sa našim pregovorima o pristupanju EU, odnosno apsolutno nema nikakve veze sa podizanjem zasada. Verovatno iz mog prethodnog izlaganja niste čuli, pa ću ponoviti još jednom – uvoz vina i grožđa je već slobodan. Ovim zakonom se onemogućuje damping uvoz vina i grožđa i na takav način se omogućava poljoprivrednicima da budu zaštićeni od nelojalne konkurencije iz inostranstva. Hvala.
Da li reč želi narodna poslanica Radica Jocić, koja je izdvojila mišljenje? (Da.) Molim vas, samo se registrujte u elektronskom sistemu pritiskom jednom na dugme pred vama, da bih mogla da vam dam reč. Da li ste stavili karticu i jednom pritisli? Nemam vas registrovanu na listi po imenu. Ako mi ne zamerate, da pokušate da stavite u poslaničku jedinicu pored vas i da onda službu zamolimo da proveri da li je poslanička jedinica pred kojom sedite… Nemam vas registrovanu. Molim vas, prekontrolišite, i meni se to dešava, da li je kartica dobro stavljena, sa čipom na dole a slikom na gore. Jeste. Resetovaću, pa pokušati još jednom. Vaša kartica daje Radica Jocić. Imate reč.
Na Odboru za evropske integracije izdvojila sam mišljenje u vezi sa donošenjem zakona o vinu, jer mislim, u skladu sa stavom SRS, da postoje mnogo važniji segmenti života građana Srbije koji nisu dovoljno regulisani odgovarajućim zakonskim aktima, da bi se Vlada bavila pripremom određenih zakona jedino iz razloga da bi oni bili usklađeni sa zahtevom Evropske unije. U obrazloženju u delu – razlozi za donošenje zakona, navodi se, obzirom da agrarna politika EU u prethodnom periodu nije dala očekivane rezultate po pitanju regulisanja tržišta vina i unapređenja konkurentnosti evropskog vina, 2008. godine se otpočelo sa sprovođenjem reforme vinogradarskog i vinarskog sektora u EU, koja je započeta objavljivanjem uredbe Saveta ministara 29. aprila 2008. godine o zajedničkoj organizaciji tržišta vina. Brže-bolje smo, kao da smo rešili sve probleme, požurili da uskladimo zakon o vinu sa zakonodavstvom EU. Svi se slažu da Republika Srbija ima veoma povoljne uslove za gajenje vinove loze i proizvodnju visoko kvalitetnih vina, po čemu je nekada bila prepoznatljiva ne samo u EU, već i u svetu, ali obzirom na jako umanjena sredstva agrarnog dela budžeta, nisam sigurna da će bilo koje usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU omogućiti bolji pristup domaćih proizvođača međunarodnom tržištu. Obzirom da su u Srbiji drastično smanjene ili potpuno ukinute subvencije za poljoprivrednu proizvodnju, a da se agrarna politika EU zasniva na mnogobrojnim subvencijama, mislim da ni usvajanje svih ovih zakona ne može mnogo pomoći našim poljoprivrednim proizvođačima. Analizirajući zakon o vinu, nisam mogla da se ne prisetim vremena kada sam kao đak u školi, koja je imala preko 1.000 učenika, učestvovala u berbi grožđa u vinogradu zadruge koja je imala na desetine hektara. Predeo Sićevačke klisure uvek je bio poznat po dobrim vinima, kao i belopalančka kotlina po dobrom grožđu. Međutim, dugogodišnjom lošom agrarnom politikom propali su veliki društveni vinogradi i vinarije, a mi sada moramo da se prilagođavamo promenama trendova na tržištu EU i da razvijamo male porodične vinarije. Obzirom da je u današnjoj štampi ministar Dinkić najavio povećanje subvencije poljoprivredi, a do sada bar od onoga što je on obećao nikada nije bilo ništa, znači da će poljoprivrednici uzalud čekati subvencije, kao što građani Srbije uzalud čekaju obećanih 1.000 evra za akcije. SRS neće glasati za ovaj zakon, jer on ne rešava nagomilane probleme u proizvodnji grožđa i vina, ne sprečava mogućnosti malverzacije i falsifikovanja kvalitetnih vina, niti daje jasnu sliku o tome kako će i na koga uticati rešenja predložena u zakonu.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Zahvaljujem se koleginici Jocić na konstruktivnoj diskusiji. Ono što bih hteo da kažem, to je da Ministarstvo i ove godine daje 1.200.000 dinara po hektaru za visoko produktivne vinograde za registrovana poljoprivredna gazdinstva i da smo sačuvali taj deo subvencija, a zakon o vinu je rezultat Tvining projekta sa Kraljevinom Španijom, na osnovu koga je urađen vinarsko-vinogradarski registar i samim tim zaštićene su sve regije u kojima se gaji i proizvodi vino u Srbiji.
Narodni poslanici koji imaju primedbe na kvalitet i na jačinu tona mogu da primete da se ministar obraća gledajući u poslanika koji je izdvojio mišljenje i to možda pravi problem ostalima za jačinu zvuka, jer je okrenut od mikrofona, ali ne sumnjam da može da govori glasnije, tako da čuju i poslanici koji nisu direktno izdvojili mišljenje ili imaju posebne primedbe na zakon. Narodni poslanik Slađan Mijaljević je takođe izdvojio mišljenje. Izvolite. Molim narodne poslanike, samo da podsetim sve nas, dakle, prijava za reč je pritiskom jednom na taster i posle toga više ne pritiskate taster, elektronski sistem vam daje pravo na reč i isključuje mikrofon, tako da samo jednom.
Poštovano predsedništvo, pošto smo rešili problem sa tehnikom, da pozdravimo i gospodina ministra uvaženog. Zaista, gospodine ministre, zadivljuje vaša energija. Lepo vas je slušati, ali je i zaista teško sarađivati s vama. Kako rekoste malopre, poljoprivreda predstavlja motor razvoja Srbije i ovaj set zakona od 15 zakona su podneti iz dve potrebe, potreba da poljoprivredni proizvođači što lakše dođu do svojih proizvoda i druga potreba je usklađivanje propisa sa Evropskom Unijom i raznim drugim, nadamo se potencijalnim, našim saradnicima u trgovini i razmeni dobara. Međutim, kako koji ministar dođe, tako se i promeni set zakona. Ovo je već četvrti-peti ministar od 2000. godine i treći-četvrti set zakona iz poljoprivrede. Mi se sećamo mnogo lepih obećanja. Naravno, poljoprivrednici su upravo ti koji su postali zamorčići u prevelikoj količini lepih obećanja. Poljoprivredni proizvođači poveruju školovanim demagozima na njihovim rečima, podignu kredite, zaduže se po bankama, ozidaju štale, kupe krave, zasade voćnjake, a onda dođe do toga da prosipaju mleko po ulici, po kanalizaciji i da seku voćnjake, zasade vinograda i tome slično. Kad god vi donesete neki zakon ili uredbu nastanu štete po Srbiji. Naravno, mi izražavamo skepsu da će ovi zakoni biti uspešno primenjivani i doneti neku korist, jer vaši eksperti su nam dali toliko kvalitetnih saveta da se prosto naježim kada se podsetim šta su nas sve savetovali. Setimo se da su nas savetovali da umesto pilića i svinja gajimo kalifornijske gliste i puževe, da umesto svinja, ovaca i goveda gajimo činčile, nutrije i vizone. Zaista zanimljivi saveti. Da ne zaboravim da umesto krompira možemo da sadimo i kikiriki. To je čuveni ekspert za poljoprivredu posavetovao pre pet-šest godina. Ovi zakoni su samo još jedan spiska lepih želja, a mi izražavamo zaista veliku skepsu da će se oni uopšte primenjivati. Mislimo da se i ovim, kao i drugim zakonima koji su doneti u proteklih par meseci, štite određene organizacije, određene kompanije koje predvode i na čijem čelu sede određeni tajkuni. Mi u Srbiji imamo zaista više flaširanog vina nego zasada vinove loze ili grožđa proizvedenog. Imamo više flaširane viljamovke nego kruške i jabuke zajedno što može u Srbiji da rodi. Šta da kažemo i o tome što su silni domaćini izgubili svoja imanja, što su strani tajkuni kupili određeno poljoprivredno zemljište, kupili određena poljoprivredna dobra, kao i vinograde, i da je to sve otišlo negde na neko rasparčavanje, da je otišlo u tom pravcu da oni ništa ne proizvode, a pri tome državi ne plaćaju ono što su potpisali da treba da rade. Ne treba podsećati šta je sve gospodin Petar Jojić pominjao u proteklih par meseci, šta je samo po Vojvodini urađeno i koliko je budžet Srbije, makar iz ove sfere Ministarstva poljoprivrede, ostao kratak od strane tajkuna i onih koje vi ne smete da pogledate u oči i da im zatražite da plate ono što su po ugovoru dužni da plate. Zaista izražavamo vrlo ozbiljnu skepsu da će ovo biti samo spisak lepih želja i da zakoni neće biti primenjivani onako kako je neko zamislio, osim da se vrlo jasno stavi do znanja ili da se stavi na papir šta mi sve to proizvodimo i šta bi moglo da se kontroliše ovde u Srbiji da bi se naše tržište iskoristilo da strana roba bude prodavana umesto naše robe. Hvala.
Reč ima ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Saša Dragin.
Poštovani kolega Mijaljević, ne bih mogao a da ne kažem da se apsolutno slažem sa svim onim što ste upravo izneli, kao da ste citirali neke moje intervjue iz skorašnjeg perioda, pre svega, onaj deo o tome da su po našoj zemlji vršljali raznorazni eksperti i nagovarali ljude da gaje puževe i gliste, nutrije, nojeve, činčile i druge stvari i od toga su samo uzimali novce prodavači opreme, koji su se posle netragom gubili i ostavljali poljoprivrednike zavijene u crno. Što se tiče dela vezano za zemljište i tu se apsolutno slažem s vama. Mnoga lica su uzimala zemljište i za njega nisu plaćala novce i odštetili su i državu i lokalnu samoupravu, kao što sam to izneo u uvodnom izlaganju. Pomenuli ste gospodina poslanika Petra Jojića, mogu da kažem da je to čovek s kojim imam izuzetno dobru saradnju i koji je ukazao na nekoliko takvih malverzacija i bilo mi je zadovoljstvo da pokrenemo tužbe protiv lica koja su uzela državno zemljište i nisu platila zakup. Od kada ova administracija vodi poljoprivredno zemljište, preko 200 tužbi je podneto po osnovu toga što nije izvršeno plaćanje za državno zemljište, a sva dokumentacija je pomenutom i uvaženom gospodinu Jojiću prikazana i nadam se da ćemo iubuduće imati jednako dobru saradnju. Hvala.
Pošto smo završili sa delom sednice na kojoj pravo na reč imaju narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje na odborima, prelazimo na deo u kojem pravo na reč imaju predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Prijavilo se sedam ovlašćenih predstavnika i redosled kojim će dobijati reč je od najmanje ka najvećoj poslaničkoj grupi, odnosno predsedniku ili ovlašćenom predstavniku koji tu poslaničku grupu predstavlja i redosled je sledeći: prvi će imati reč narodni poslanik Siniša Stamenković, poslanička grupa PUPS, posle njega narodni poslanik Arpad Fremond, Poslanička grupa manjina, posle njega narodni poslanik Velimir Ilić, uzeće reč u ime poslaničke grupe Nova Srbija, posle njega narodni poslanik Slobodan Maraš, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP, pa Zoran Bortić, poslanička grupa SPS-JS, posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić, poslanička DSS, i poslednji prijavljeni za sada je narodni poslanik Milorad Krstin, poslanička grupa SRS. Reč ima narodni poslanik Siniša Stamenković, samo vas molim da jednim pritiskom na poslaničku jedinicu zatražite reč. Zahvaljujem. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, poštovana gospodo saradnici i savetnici, prošlo je skoro tri godine kako u parlamentu Srbije nije usvojen neki zakon iz agrara, u predstojećoj raspravi razmatraćemo i usvojiti 15 fundamentalnih, važnih pravnih akata za poljoprivredu, prehrambenu industriju i naciju u celini. Ovom raspravom započeta je vrlo složena i odgovorna procedura za donošenje sopstvenih zakonskih akata i podzakonskih dokumenata na osnovu kojih će se odvijati primarna poljoprivredna proizvodnja, prehrambena proizvodnja i bezbedan promet hrane. U relativno kratkom roku moraju se razmotriti, uskladiti i usvojiti oko 8.000 dokumenata neophodnih za domaću i evropsku agrarnu politiku i izvoz hrane u ceo svet. Za harmonizaciju naših, evropskih i svetskih propisa najvažnija su upravo rešenja iz zakona koji su pred nama. Ključni zakoni ili bazni zakoni koji proizilaze iz sva druga zakonska rešenja su – zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoj i zakon o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Dobro je da se u proceduri nalaze i agrarni zakoni, ali je još važniji status naše poljoprivrede i prehrambene industrije, seljaka i radnika, na kojima će tizakoni biti primenjivani. Primena ovih zakona je moguća u stabilnom agraru, koji je po dugoročnim merama subvencioniranja poljoprivrede okrenut nacionalnom interesu i izvozu. Podsećam vas da u poljoprivredi i agroindustriji stvaramo 35% društvenog proizvoda. Poljoprivredno-prehrambeni proizvodi učestvuju sa 25% u vrednosti izvoza Srbije. Međutim, evidentno je da u dužem vremenskom periodu svodimo našu agrarnu politiku na dominantno socijalnu politiku u kojoj se vrši davanje podsticaja samo manjim registrovanim poljoprivrednim domaćinstvima i proizvođačima, koji raspolažu sa svega oko 15% poljoprivrednog zemljišta, odnosno ukupne obradive površine. To bi značilo definitivno napuštanje tržišnog koncepta agrobiznisa u Srbiji u ovom periodu. Moramo priznati da je došlo do drastičnog smanjenja agrarnog budžeta i okvira u kome radite. Nominalno smanjenje sa 27,2 milijarde na 20,4 milijarde dinara, odnosno za 6,8 milijardi ili za punih 25%, strahovit je udar na okvir u kome radite. Realno je smanjenje za oko 50%, zbog starih dugova i inflacije koja nas prati. Relativno je smanjenje sa 7,15% na 2,92% bruto nacionalnog budžeta. U situaciji kada se rashodi iz budžeta u 2009. godini za 7,6%veći od prihoda od najavljene državne podrške agraru i time od opšteg podizanja nivoa konkurentnosti, ne ostaje mnogo. Ovakav pristup agropolitičkom kompleksu problema posebno izdvaja dva pitanja. Prvo, zašto poljoprivredna preduzeća, zemljoradničke zadruge i poljoprivredni subjekti nisu dobili tretman komercijalnih registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, kada se za radnike i uposlene u agraru plaćaju daleko veći doprinosi za PIO, zdravstveno osiguranje, nego za ostale proizvođače? Drugo, zašto sva registrovana poljoprivredna gazdinstva nisu dobila status „komercijalnog“, iako rade za svoje potrebe i tržište, a plaćaju poreze i doprinose i morala su biti registrovana po sili zakona i po evropskoj praksi, a ne po principima dobrovoljnosti? Na ovaj način se dolazi do ključnog problema naše agrarne politike, a koji je nasleđen iz ranijih perioda, a to je – da se socijalna pitanja seoskog i poljoprivrednog stanovništva moraju rešavati u resursima ekonomsko-socijalnih pitanja tih kategorija stanovništva, pa i njihov socijalni status, PIO, zdravstveno osiguranje i opšte osiguranje, a ne poljoprivreda posebno, a svi ostali posebno. Uredba o registru poljoprivrednih gazdinstava od 25.12.2008. godine obesmislila je sve aktivnosti registrovanih poljoprivrednih gazdinstava. Ona je uvela kategoriju – komercijalno i nekomercijalno poljoprivredno gazdinstvo, stvorivši jedan izuzetak takozvanog „čistog seljaka“,koji drži 15% aktivne poljoprivredne proizvodnje, a jedini su korisnici poljoprivrednih subvencija. Ta uredba je neustavna, a definicija „registrovanog poljoprivrednog gazdinstva“ je suprotna svim naučnim i stručnim pojmovima u oblasti agrarne ekonomije i u svetu. Zbog raznih nesretnih okolnosti koje ovu delatnost prate, a posebno zbog odustajanja Ministarstva od Uredbe o podsticaju i unapređenju delatnosti zemljoradničkih zadruga, a time i od agrobiznis preduzeća Srbije, iz državnih podsticajnih mera su isključeni mnogi koji nisu smeli biti isključeni. Time su izbačena sva poljoprivredna preduzeća, zadruge i 365.000 neregistrovanih poljoprivrednih porodičnih gazdinstava, odnosno preko 75% objekata iz agrara Srbije. Samo zbog ovakog neprincipijelnog pristupa ovom problemu nastalo je beznađe u većini sela Srbije sa ostarelim stanovnicima. Zavladao je strah i nesigurnost među zadrugarima i kooperantima, jer je izgubljen oslonac za kreditiranje i nabavku – dizel goriva, veštačkog đubriva, semenske robe, hemijskih sredstava, sitne i krupne mehanizacije, rezervnih delova itd. Naši seljaci više nisu zaštićeni od sramnog otkupa poljoprivrednih proizvoda od monopolista, kao što su – mlekare, mesare, hladnjače, klanice, otkupljivači, nakupci, prekupci i izvozno-uvoznički lobiji. Strah za proizvodnju, otkup i plasman tržišnih viškova, nesigurnost za radna mesta radnika u agrobiznisu, kao i nesigurnost vlasnika poljoprivrednih površina u sistem kreditiranja i subvencioniranja, nametnuli su izuzetno težak status agrara, sela i seljaka Srbije, preko kojih se po ko zna koji put prelamaju, sprovode i leče privredne krize i vrši oporavak društva. Stabilnost poljoprivredne proizvodnje i pravilne dugoročne mere subvencioniranja davale su suficit od dve milijarde dolara iz agrara i prehrambene industrije. Umesto toga, suficit od 700 miliona dolara iz 2007. godine smanjen je na 490 miliona u 2008, a biće dobro ako ove godine, zbog suše, bude 200 miliona dolara. Ukupan deficit spoljnotrgovinske razmene Srbije od 11 milijardi dolara ublažila je samo poljoprivreda sa 4,5% od ukupnog dugovanja i niko drugi. Normalno bi bilo da se zbog toga daleko više uloži u selo i seljaka, u poljoprivredu i prehrambenu industriju. Ovako smo dobili dva smanjenja agrarnog budžeta od 22 i od 26%. Izbacili smo sva pravna lica registrovana za poljoprivredne i prehrambene delatnosti iz prava na agrarne subvencije po jednom hektaru površine ili po jednom umatičenom grlu. Smanjili smo broj registrovanih poljoprivrednih gazdinstava za više od 60.000, umesto da sve subjekte u proizvodnji u poljoprivredi registrujemo po službenoj dužnosti. Izostala je tzv. socijalna pomoć od 40.000 dinara samo deset dana posle obnove registracije poljoprivrednih domaćinstava. Nastavilo se sa politikom za Fond za razvoj Srbije ne finansira poljoprivrednu i prehrambenu industriju u Srbiji, a Fond za razvoj AP Vojvodine potpuno pravilno i opravdano finansira i projekte iz agrara i prehrambene industrije. Zašto raznolikost? Zašto jedna država, a dva sistema? Potpunim pretapanjem 4,7 milijarde dolara kreditnih sredstava u nepovratna sredstva za subvencije u poljoprivredi bukvalno se gasi ova vrlo stroga, racionalna, ali i važna i korisna kreditna linija koju smo imali u poljoprivredi, koja je mnogima omogućila da proizvode. Mi razumemo krizu i razumemo da smo svi u takvim okolnostima, ali se ova delatnost morala nastaviti. Bilo bi dobro da uporedimo i neka iskustva koja su u našem okruženju. Tako, na primer, Slovenija je već šest godina član EU, ima pet puta manje raspoloživih agrarnih resursa, a tri puta veći godišnji društveni proizvod iz agroprivrede. Hrvatska ima dva puta manje agrarnih resursa, a tri puta veći agrarni budžet od Srbije. Ovako omalovažavajuća pozicija poljoprivrede Srbije možda nije rezultat neuspelih reformi, nedostatka zakonodavno-pravnog okvira i drugih reformi, već nije bilo pozitivne i pravilne privatizacije resusno višestruko skupljih agrobiznis kompanija oranica Srbije, kao što su – šećerane, klanice, hladnjače i druge „oranice“, već su se prodali jeftino za potrebe nekih centara moći i za primat u agrobiznisu. Primat preuzimaju hrvatski i slovenački regionalni agrobiznis lideri, kao što je – Agrokor, Perutnina, a i domaći šoping centri kao što je Ideja, Delta, Pevec, Vero i već koji drugi, koji već zaokružuju proizvodno tehnološku celinu od njive do trpeze po najnižim cenama proizvodnje, prerade i ličnih dohodaka radnika u Evropi. Ako se ovome dodaodbrana kursa evra, odnosno dinara, sa do sada utrošenih 900 miliona evra, što je tačno tri kompletna agrarna budžeta Srbije, stiče se utisak da se naš agrar smišljeno devastira i obezvređuje radi lakše kupovine mnogih zainteresovanih u Srbiji i u okruženju. Dame i gospodo, današnja rasprava u načelu na 15 ponuđenih zakona iz oblasti agrara daće okvirni i kritični snimak aktuelnog stanja u agraru Srbije. Mora se priznati da davna rasprava po pojedinim predlozima zakona nije bila ravnomerna, jer se donošenje nekih zakona očekuje godinama. Ipak, u raspravi se morala obezbediti javnost i učešće stručnih, naučnih i masovnih subjekata iz agrara, prehrambene industrije i javnosti. Nezamislivo je da nijedan od tzv. zakonskih predloga nije razmatran u bilo kakvoj tematskoj emisiji nacionalne televizije Srbije. Široka javnost Srbije, pre svega individualni poljoprivredni proizvođači, nisu imali to zadovoljstvo da se na bilo kom okruglom ili ćoškastom stolu RTS, sveznajućih voditeljki, sa dve i po godine zaostatka zaredom, ne progovori ni jedna reč o zakonu o poljoprivredi i selu, o zakonu o zemljištu, poljoprivredi, penzijama ili makar o rakiji i vinu. Svaki od 15 ponuđenih zakona vrlo će tangirati i proizvesti pozitivne ili druge posledice za život seljaka i njihovih porodica. Zamislite da li bi francuska, italijanska, slovenačka ili neka druga nacionalna televizija bila tako organizovana, a da ne bi branila i izveštavalasa rasprava u studiju ili institucijama kada se kod njih donosi zakon o francuskom siru ili italijanskom vinu, slovenačkom pivu ili ruskoj votki. Ali, kada parlament Srbije raspravlja o rakiji, nacionalna RTS i drugi mediji, javni kritičari, neće ni konstatovati da je održana sednica Odbora za poljoprivredu ili da se ministar obratio javnosti, već će se sekirati zbog toga šta su seljaci i građani imali ili nemali kao službu za praćenje propisa u agraru. Preko televizijskih prijemnika, za koje se plaća velika televizijska pretplata, odnosno nevoljno plaća televizijska pretplata, bili smo dužni da se preko nacionalne televizije obratimo, objasnimo ljudima i pokažemo da su zakoni ispravni, dobri i da će im biti od koristi. Dok se televizije bave pitanjima koji od poslanika je seo ili nije seo, dotle se o agraru razgovara samo između seljaka i u selu. Pošteno je da se oda priznanje studiju B92 i uredniku i voditelju Zahariju Trnavčeviću i RTV Vojvodine koji čine napore da se agrarna pitanja ove zemlje seljaka koliko-toliko upristoje i o njima otpočne opšta, javna, trajna i realna rasprava u vremenu i prostoru koji odgovara seljaku i njegovoj porodici. U današnjoj praksi, izrada, rasprava i usvajanje ovih zakona iz agrara pokazala je prisustvo velikih kontraverzi i velikog broja problema u usaglašavanju predloženih rešenja, kao benefita ili negativnih posledica ili štete koje će one doneti srpskom agraru. Radi uspešne primene ovog seta zakona o agraru Srbije bilo je neophodno da oni prođu društvenu reviziju ponuđenih rešenja, kao i recenziju nadležnih evropskih i svetskih direktiva i konvencija u oblasti hrane i naših eksperata i svih subjekata poljoprivredne proizvodnje, prehrambene industrije i prometa hrane. Posebno je važno da se u uslovima velike ekonomske krize, kada raste ponuda, a strmoglavo pada potražnja, uz rast cena svih industrijskih inputa, ovi zakoni usvoje, uz prethodno jasno razgraničavanje svih temeljno važnih pitanja. Prvo pitanje zakona o restituciji i vraćanju zemlje validnim vlasnicima, drugo je pitanje nacionalne strategije agrarne politike, treće je pitanje zakona o zadrugama, pitanje zakona o obnovljivim izvorima energije i o primeni u poljoprivredi – biomasa, bioalkohola, grejanja sa organskim otpadom, biodizela, sunčeve energije i biogasova, vetra i vode, pitanje postupaka izrade i usvajanja zakona o navodnjavanju, pitanje zakona o poljoprivrednoj mehanizaciji i zamena po sistemu staro za novo i robnim razmenama. Naša država je sada privredno i ekonomski nedovoljno funkcionalna. Ne poseduje nacionalnu strategiju za dobro domaćinsko i napredno korišćenje nacionalnih resursa zemljišta, vode, biljaka i životinja, ali sada ima priliku da sa ovih prvih 15 zakona iz oblasti agrara uredi do sada otvorena pitanja. Zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju predložen je na osnovu već zastarele i diskutabilne strategije o razvoju poljoprivrede iz 2005. godine i bez postojanja nacionalne strategije o ruralnom razvoju. Zakon o poljoprivredi nije definisao status lica koja se bave poljoprivredom a nemaju registrovano poljoprivredno gazdinstvo, a time se iz primene zakona izopštavaju neregistrovana poljoprivredna domaćinstva, kojih ima gotovo 80% od broja onih koji se bave ukupnom poljoprivredom. U EU ne može biti dobrovoljne registracije, to je posao privrednih komora, ministarstva i države. Činjenica je da u Predlogu zakona nema nijednog izraza ni pravnom pojma koji se odnosi na ruralni razvoj, niti su definisani osnovni kriterijumi šta je ruralno područje u Republici Srbiji. Ove godine je registrovano oko 330 hiljada poljoprivrednih gazdinstava, odnosno 20% manje. Potpuni uvid u stanje i poslovanje registrovanih poljoprivrednih domaćinstava imaju samo lokalne samouprave. Smatramo nelogičnim da jedinica lokalne samouprave nema poljoprivrednu osnovu za zemljište kojim na svojoj teritoriji raspolaže. Godišnji programi zaštite, uređenja i korišćenja praktični su okvir za izradu svih poljoprivrednih osnova. Predlog zakona stavlja u podređeni položaj pravna lica na teritoriji jedinica lokalne samouprave u poslovima davanja mišljenja na godišnji program. Favorizovanjem fizičkih lica krše se ustavna prava svih pravnih lica i subjekata u agraru, a komisija jedinica lokalne samouprave mora biti odredbom zakona obavezna da daje mišljenje o godišnjem programu. Predlog zakona nije dao odgovor na pitanje šta se dešava ako komisija lokalne samouprave donese program do 31. marta tekuće godine, a skupština lokalne samouprave ga ne prihvati. Koja su dalja postupanja, kakva su dalja postupanja, to se mora definisati. Zakon je pogrešno utvrdio obavezu plaćanja zakupnine unapred, i ako svi subjekti u agraru znaju da se prihodi iz poljoprivrednih ciklusa proizvodnje mogu očekivati tek posle devet meseci do godinu dana, pri čemu je rizik od neizvesnosti cena poljoprivrednih proizvoda ogroman. Zakon će morati da potpuno pojasni vreme stupanja u faktički posed predmeta zakupa, obaveze zakupodavca i zakupoprimca. Pravo prečeg zakupa je već doživelo stotine amandmana u predloženoj varijanti predloga zakona. Potrebno je najodgovornije raščistiti odnos zakupaca i uposlenih na predmetnim površinama. Poslanička grupa PUPS intenzivno je u pripremama ovog zakona obavljala konsultacije sa svim subjektima poljoprivredne industrije i sindikatima, pa predlaže zajedničku platformu za uspešnu implementaciju ovog zakona i najvažnijeg zakona u praksi, i to; prvo, formirati fond državnog poljoprivrednog zemljišta radi strateškog upravljanja ovim dragocenim resursom; drugo, ukinuti javno nadmetanje za uzimanje u zakup poljoprivrednog zemljišta i obavezati Ministarstvo da, u saradnji sa lokalnom samoupravom, odredi realne cene zakupa poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini; treće, obezbediti adekvatne subvencije za svaki hektar odnegovanog poljoprivrednog zemljišta, odnosno useva, a da se subvencije raspoređuju svim pravnim i fizičkim licima u agraru na osnovu uredbe; četvrto, uredbom zabraniti usitnjavanje preostalih zemljišnih kompleksa u državnoj svojini; peto, pravo prečeg zakupa za državno zemljište ponuditi najpre sadašnjim korisnicima koji su na njemu osnovali bazu u reprolancu sa stočarskom proizvodnjom i preradom poljoprivrednih proizvoda; šesto, omogućiti velikim agrosistemima ravnopravno učešće u pravu prečeg zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta; sedmo, obavezati nove titulare zakupa da kod dobijanja prioriteta on bude određen prema broju stalno uposlenih radnika, i to jedan radnik na sedam do deset hektara, kako bi se sačuvala radna mesta u agraru i obezbedio veći broj uposlenih. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, kao što je i gospodin ministar kazao, prvobitno je najavljen kao potpuno nov predlog zakona i na sajtu ministarstva označen kao zakon čija je javna rasprava završena. U protekle dve decenije tranzicionih promena nijedan zakon u oblasti poljoprivrede nije izazvao toliko polemike, pa čak i sukoba među braćom po materi, odnosno njivama. Koliko je to učinio zakon o poljoprivrednom zemljištu iz 2006. godine? Već u prvoj godini primene njegovih odredbi o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta prouzrokovane su brojne nepoželjne konfrontacije između vlasnika registrovanih poljoprivrednih gazdinstava i radnika i rukovodstava još uvek neprivatizovanih, odnosno radnika i vlasnika od pre nekoliko godina. Pre donošenja ovih izmena treba biti posebno obazriv kod odredbi koje se odnose na gazdovanje državnim poljoprivrednim zemljištima, čija će površina biti smanjena primenom zakona o restituciji i vraćanju istog ranijim vlasnicima, kao što je sada slučaj sa verskim zajednicama. Napominjem, koristiću i vreme poslaničke grupe, kratko. Vrlo je diskutabilno brisanje sadašnjih odredbi koje se odnose na izradu poljoprivrednih osnova za teritoriju grada ili opštine, jer se time eliminiše izrada elementarnih dokumentacionih osnova o zemljištu, a koje se predstavlja za bilo koji razvojni ili prostorni plan GUP, DUP program ruralnog razvoja itd. Neke predložene promene zakona o poljoprivrednom zemljištu suprotne su Ustavu Republike Srbije, jer narušavaju osnovno načelo po kojem svi privredni subjekti uživaju jednak pravni položaj na tržištu. Ustav Srbije, članom 84. stav 1, 2. i 3, naglašava da svi imaju jednak pravni položaj koji se mora primeniti. Mislimo da bi pravo prečeg zakupa morali da dobiju i vlasnici useva sa višegodišnjim periodima eksploatacije, a kojima je to zemljište osnova u reprolancu sa stočarskom proizvodnjom i preradom. Poslanička grupa PUPS zalaže se za to da jedan od uslova prava prečeg zakupa bude i broj stalno zaposlenih radnika po hektaru zemljišta. Mišljenja smo da država Srbija mora ukinuti javno nadmetanje za zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. Jedan od najvažnijih zakona u setu danas ponuđenih je zakon o bezbednosti hrane. On je dugo očekivani i fundamentalni pravni akt kojim bi se definitivno obezbedio sistem kontrole prometa robe i usluga o uvozu i izvozu hrane. Stabilan, bezbedan i ekonomičan promet hrane je nacionalni interes, a time je i sam zakon određen da na najvišem nivou stručnosti i najvišem nivou odgovornosti za zdravlje ljudi i životinja uspostavi beskompromisnu regulativu za bezbednost hrane. Međunarodne konvencije u oblasti bezbednosti hrane usklađuju se ovim zakonom i slobodno se može reći da u ovome ne zastajemo mnogo za Evropom. Nacionalna dokumenta i strategija razvoja poljoprivrede iz 2005. godine, kao i akcioni plan, ovim zakonom će biti pojačani, a zakonodavni okvir za prilaz Grupi sto konačno završen. Međutim, nije dovoljno samo usklađivanje propisa EU i Srbije da bi ovako složen zakon bio primenjen u zemlji sa nerešenim pravnim ekonomskim i tehnološkim problemima, posebno u agraru. Neophodno je brzo i efikasno propisati aktivnosti na određivanju uslova za primarnu proizvodnju, za skladištenje, rukovanje i transport primarnih proizvoda, živih životinja, ribe, divljači, namirnica itd. Posebno treba definisati ulogu svih kontrola – veterinarske, fitosanitarne, poljoprivredne i laboratorije za uzimanje i ispitivanje uzoraka. Poslanička grupa PUPS je duboko svesna da su u oblasti bezbednosti hrane do sada uočeni ozbiljni problemi koji se u hodu moraju otklanjati, i to: prvo, ne ujednačen sistem bezbednosti hrane, drugo, vrlo glomazan i nedefinisani sistem kontrole, postojanje i mešanje paralelnih nadležnosti i odgovornosti službi i organa, nedostatak kontrole hrane u svim oblastima od onih u kojima se proizvodi od pogona do onih u kojima se koristi, do kuhinja, potpuno odsustvo analize rizika u proizvodnji i prometu hrane. Ukoliko se konstatuje da postoji nedostatak opšte pravne odgovornosti za bezbednost hrane, kako kod proizvođača tako i kod prometnika i potrošača, dolazi se do nesinhronizovanog rada laboratorija zaduženih za kontrolu bezbednosti hrane, odnosno do nedovoljno popunjenosti subjekata u bezbednosti hrane sa zakonom propisanim stručnim kadrovima. Vrlo je važno da u primeni ovog zakona moramo da sprečimo apsorbovanje mnogih dezinformacija o rezultatima ispravnosti hrane koju uvoznički lobi drži u svojim rukama. Nužno je stvoriti strategiju zaštite ispravnog domaćeg proizvoda i suzbiti nelojalnu cenovnu razliku i konkurenciju. Setimo se samo da smo uvozili neispravne sireve, radioaktivno mleko, neispravno meso, opasne igračke, kvarljive mesne prerađevine, a da niko nije odgovarao niti su izrečene sankcije. Sistem EU za brzo skretanje pažnje na proizvode koji nisu bezbedni, za upotrebu funkcioniše efikasno i otklanja štetne rizike po zdravlje i takav sistem moramo usvojiti i mi. Zakon o bezbednosti hrane priprema se već sedam godina, kao i zakon o opštoj bezbednosti proizvoda, a čijim bi se donošenjem značajno poboljšalo stanje na tržištu i sprečio uvoz nekvalitetne robe. Gospodo ministri, obzirom da je podnet ogroman broj validnih, kvalitetnih, stručnih amandmana, molimo vas da one koji se ne kose sa suštinom, prirodom i biti ovih zakona koji su ponuđeni, usvojite. Poslanička grupa Partije ujedinjenih penzionera Srbije podržaće ove zakone pod uslovom da se oni amandmani koji imaju svoju snagu, pravno valjanu moć i tehničku opravdanost budu usvojeni. Hvala vam na pažnji.
Kao ovlašćeni predstavnik iskoristili ste vreme koje vam je na raspolaganju, a poslanička grupa ima na raspolaganju još tri minuta. Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond, Poslanička grupa manjina. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dragi saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime narodnih poslanika SVM iznesem naše sugestije u vezi ove tačke dnevnog reda koji u sebi sadrži 15 zakona vezanih za poljoprivredu, a najviše u vezi opšte situacije u poljoprivredi. Na početku svog izlaganja treba da istaknem da poslanici Poslaničke grupe manjina podržavaju ovaj set zakona i drago nam je da posle dužeg perioda imamo set zakona o poljoprivredi i nadamo se da će ovi zakoni samo olakšati položaj naših poljoprivrednika i ubrzati približavanje Srbije ka EU. Verujemo u to da će set zakona poboljšati položaj onih građana Srbije koji žive od poljoprivrede, znači poljoprivrednim proizvođači. Važno je to da na dnevnom redu su zakoni koji su nama prioriteti, poslanika SVM, jer imamo u programu naše partije SVM. U proteklom periodu smo se više puta bavili poljoprivredom i eventualnim problemima, reagovali smo više puta na način subvencionisanja poljoprivrednih gazdinstava, na način registrovanja poljoprivrednih gazdinstava. Pričali smo o problemima u vezi otkupa mleka i uvoza mleka u prahu, i imali smo ozbiljan problem sa proizvođačima duvana. ' Interesuje me, znamo da je nekim proizvođačima duvana, koji su proizvodili ''berlej'' i ''orijental'', nisu isplaćene subvencije vezane za 2008. godinu, znamo da je jedna uredba gotova, interesuje me šta je sa tom uredbom i kada će je pustiti Ministarstvo poljoprivrede. Treba dakažem da smo više puta sa Ministarstvom poljoprivrede našli rešenja. Gospodine ministre, treba da vam kažem i to da mi poslanici SVM smatramo da je Ministarstvo poljoprivrede trenutno na boljem putu nego što je bilo u prethodnim godinama. Smatramo da postoji više truda, više volje u vama nego u vašim prethodnicima. Ipak, imam i neke nesuglasice, imamo i neke zahteve, što smatramo da je prirodno. Naravno, ne možemo se složiti u svim pitanjima. Imamo osećaj da je u Beogradu poljoprivreda, nažalost, tema samo pre izbora, ali skrećem vam pažnju na to da je nama poslanicima SVM, koji dolazimo isključivo iz poljoprivredne okoline, poljoprivreda prioritet. Uvek vam skrećemo pažnju, gospodine ministre, na to i zahtevamo od vas da se Ministarstvo poljoprivrede izbori za što više sredstava iz budžeta Republike Srbije. Imam tu i neke podatke vezane za prethodne godine. Na primer,u 2001. godini ukupan budžet za poljoprivredu je bio 4,06%, 2004. godini je bilo najviše 5,33%, 2006. godini 5,14% , a sada trenutno poljoprivreda 2,92% ima ukupno od budžeta Republike Srbije. Smatramo to jako lošim. Više puta smo skrenuli pažnju na to da kada u Srbiji pričamo o svetskoj ekonomskoj krizi, možemo reći da u našoj zemlji ona najviše pogađa poljoprivredu, odnosno poljoprivredne proizvođače. Svi znamo da veći deo izvoza ostvarujemo od poljoprivredne proizvodnje, jedino se poljoprivrednim proizvodima možemo takmičiti sa zemljama u okruženju. Mi, predstavnici SVM, smatramo da je u Srbiji jedini mogući način, ključ uspeha da prevaziđemo ovu krizu, da što više sredstava uložimo u poljoprivredu. To su jedini proizvodi koje sigurno možemo izvoziti i njima konkurisati na tržištu EU, a i šire. Ako pokrenemo i poboljšamo poljoprivrednu proizvodnju, to će se odraziti na prerađivačku industriju, trgovinu i ostale grane privrede. U poljoprivredi smatramo veoma važnim i potrebnim državnu podršku u izgrađivanju strukture ekonomičnog poslovanja. Rascepkana mala seljačka gazdinstva, koja je država više decenija stalno eksploatisala, treba da zamene farmerska gazdinstva, ali ne po svaku cenu. Veći deo našeg poljoprivrednog življa je siromašan i star i nažalost neki su postali socijalni slučajevi. Zalažemo se za takve mere koje će sprečiti materijalno upropašćavanje seljačkih gazdinstava i koje će pomoći njihovom prestrukturiranju u pravcu efikasnih proizvodnih sistema, pripremajući ih na izazove konkurencije na evropskom tržištu. U poljoprivredi izrazito, ali i u drugim privrednim granama, zahtevamoukidanje monopola bilo u otkupu, bilo u obezbeđivanju proizvodnih sredstava. Smatramo da ste po tom pitanju postigli nešto. Na dobrom putu je Ministarstvo poljoprivrede. Imate našu podršku po tom pitanju. Obaveza države je obezbeđivanje transparentne i kontrolisane, čiste tržišne utakmice. Takođe, Ministarstvo poljoprivrede treba da se zalaže za stvaranje stabilnih i proračunljivih kvaliteta cena i dohodaka. Naš program stavlja poseban akcenat na poboljšanje kvaliteta života i životne šanse onima koji žive na selu, da i time poboljšamo snagu naših sela i naselja za očuvanje življa. Zahtevamo potpuni povraćaj imovine, odnosno celovito obeštećenje u slučaju gazdinstava, mlinova i druge imovine vezane za poljoprivredu. Smatramo da po tom pitanju Ministarstvo poljoprivrede treba još dosta da radi i da pokrene tu temu. Cilj SVM je da se socijalna sigurnost poljoprivrednih proizvođača poveća, da se poboljšaju uslovi kvaliteta života seoskog stanovništva, da se ukinu monopoli, da se stvore stabilni odnosi i pariteti cena i kvaliteta pojedinih poljoprivrednih proizvoda. Nama je prioritet da se usvoji takav set zakona koji će onemogućiti korišćenje sumnjivog kapitala prilikom kupovine poljoprivrednog zemljišta, koji će u skladu sa propisima EU štiti mala gazdinstva i koji će onemogućiti nastanak veleposeda, da se uvede sistem obračuna i raspodele subvencija za poljoprivredne proizvođače na bazi obrađene površine zemljišta, saglasno evropskim standardima. Zalažemo se za to da se obezbede državna sredstva za izgradnju prerađivačkih i skladišnih kapaciteta od strane vojvođanskih poljoprivrednih proizvođača udruženih u savremene forme zadruga. Tražili smo od Ministarstva poljoprivrede da se preispita sistem davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini i da se izmeni na način da do zemljišta, umesto špekulanata, dođu oni koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom kao primarnom delatnošću. Dopunom Zakona o poljoprivrednom zemljištu smatramo da ćemo rešiti ovaj problem, mada ćemo videti kako će to funkcionisati u praksi i na terenu. Tražimo od vas da neuplaćene zakupe za državno poljoprivredno zemljište u što kraćem roku naplatite i da se da na sud. Nažalost, imamo informacije da je samo u nekim opštinama pokrenuta optužnica. Zalažemo se da se uspostavi poljoprivredna savetodavna služba na nivou sela. Savez vojvođanskih Mađara ima program sa mrežom tih službi, odnosno kancelarija. Ovo dobro funkcioniše u nekim opštinama, pa želimo da Ministarstvo poljoprivrede izdvoji sredstva za savetovanje poljoprivrednika i zahtevamo da, umesto novih savetodavnih kancelarija, Ministarstvo pomaže onima koji već godinama funkcionišu, odnosno da uključe i naše savetodavne službe u Savetodavnu službu Ministarstva poljoprivrede. Tražimo da se proizvodi koje otkupi država bez odlaganja isplate i da se obezbede državni i međunarodni izvori za podsticaj organske poljoprivredne proizvodnje, vinogradarstva, voćarstva i proizvodnje bioproizvoda i da se oni pravilno raspodele. Želimo da se posebno podstakne proizvodnja biljaka koje se koriste kao sirovina za bioenergente i da se specifični, poljoprivredni i prehrambeni proizvodi koji reprezentuju vojvođanske Mađare zaštite i da dobiju sertifikat kvaliteta. Poslanici SVM već više puta smo reagovali i informisali javnost kada je došlo do elementarnih nepogoda. Tražili smo da poljoprivredni proizvođači, ugroženi elementarnim nepogodama, odmah nakon nastanka štete dobiju odgovarajuću pomoć. Smatramo da Ministarstvo poljoprivrede treba stalno da prati situaciju na terenu. U Vojvodini je trenutno suša velika i poljoprivrednici već procenjuju štetu. Interesuje me da li je Ministarstvo poljoprivrede preuzelo nešto po tom pitanju. Imam ovde nekih podataka – u aprilu na severu Bačke palo je samo 13 milimetara kiše na kvadratni metar, a u maju ni toliko. Naši stručnjaci procenjuju da će šteta kod žitarica biti između 30% do 50%. Ako u roku od dve nedelje ne bude kiše biće problema i sa kukuruzom i šećernom repom. Suša naravno trenutno još nije toliko velika kao što je bila u 2007. godini, ali ipak je zabrinjavajuća. Ova elementarna nepogoda će pogoditi i ljude koji se bave ratarstvom, stočarstvom i voćarstvom. Na mestima u severnoj Vojvodini bi bilo dobro da Vlada što pre reaguje. Mislim da Ministarstvo poljoprivrede treba da reaguje što brže, jer inače ovi zakoni o kojima ćemo raspravljati ne vrede ništa. Ako naši poljoprivrednici neće imati svoje proizvode, neće imati šta da stave u javno skladište, neće imati dovoljno sredstava za zakup poljoprivrednog zemljišta itd. Znamo da na tržištu možemo da utvrdimo da Vojvodina daje iz poljoprivrede 70 do 80% proizvoda, a ostali delovi zemlje samo 20 do 30%. Kada znamo da je svetska ekonomska kriza, smatram da država ne sme da zaboravi naše poljoprivrednike i treba da prati situaciju na terenu. Drugi problem na terenu, po podacima Držane službe za zapošljavanje, jeste da je do sada od septembra do decembra prošle godine, tačnije 2008. godine, 8% ljudi je ostalo bez posla u poljoprivredi, šumarstvu i vodoprivredi. Smatramo da su glavni uzroci ovog problema neisplaćene subvencije i način subvencionisanja i Uredba o registraciji poljoprivrednih gazdinstava. Za nas je najvažnije da vi svakom poljoprivrednom proizvođaču omogućite iste uslove za proizvodnju. Smatramo da su svi proizvođači isti. Interesuje me koliko duga ima još Ministarstvo poljoprivrede i koliko je subvencija neisplaćeno u 2008. godini. Postoji još jedan ozbiljan problem vezan za ruralne sredine, vezano za zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, o kojem želim više da pričam jer dolazim iz ruralnog područja Srbije. U ruralnim sredinama, prvenstveno u selima, život stanovništva pre svega zavisi od poljoprivrede i na selu svaki drugi stanovnik je vezan za jednu granu poljoprivredne proizvodnje. Zbog stalnih problema u poljoprivredi u zadnje dve decenije u Srbiji mladi ljudi napuštaju seoska domaćinstva, jer nemaju uslova, odnosno motivaciju da ostanu u ruralnim sredinama zbog loših i nesigurnih uslova u poljoprivredi. Ovaj problem se ne može rešiti ovakvim načinom vođenja poljoprivrede. Ako čekamo i ne uradimo nešto da bi mladi ljudi ostali na selu, onda ćemo za još dve decenije totalno uništiti našu poljoprivredu, naročito u malim sredinama, gde i sada ima problema sa radnom snagom. Pretežno u seoskim domaćinstvima su ostali stari seljaci koji nisu u stanju da obrađuju svoje gazdinstvo. Dosta zemlje se proda i to najviše u ruralnim sredinama. Vezano ne samo za ovaj zakon, ali i za ovaj zakon, jeste registrovanje poljoprivrednih gazdinstava i posebno me interesuje registrovanje nekomercijalnih poljoprivrednih gazdinstava i subvencija, podrška nekomercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima. Znamo da je za vreme kampanje predsednik države Boris Tadić obećao poljoprivrednih proizvođačima, starima da će dobiti podršku u iznosu od 50.000 dinara. Sada je ukinuta ta uredba, postavio sam poslaničko pitanje u prethodnoj fazi i nisam još dobio odgovor, interesuje me šta će oni dobiti i da li mogu da računaju i u kakvom obliku na državu. Ako pričamo i o trenutnom stanju u državi, možemo istaći da u Srbiji više od 200 sela nema mlađih ispod 20 godina. Najmanje u 190 sela nema nijednog stanovnika. U ruralnim sredinama imamo više od 260.000 stanovnika koji su stariji od 50 godina i to neženjenih muškaraca. U selima u 86% slučajeva se stalno smanjuje broj stanovnika i samo u 14% ili stagnira ili se malo povećava. Mogu vam dati primer vojvođanskog sela Pačir, iz kojeg dolazim, gde ima približno 3.000 stanovnika, prošle godine na 18 rođenih bilo je 45 umrlih, a da ne brojim mlade ljude koji su napustili selo i to ne samo zbog toga da bi živeli u gradu, nego i radi odlaska u inostranstvo. Ako se ova tendencija nastavi, u Vojvodini i Srbiji na selima će ostati samo stari ljudi. Statistika ukazuje na to da u poljoprivredi nema strategije razvoja i nema novih generacija koje će da naslede poljoprivredno gazdinstvo. Ministarstvo poljoprivrede, ako pravi strategiju, nikako ne sme da izostavi ove činjenice, a u strategiju mora da uđe program za razvoj ruralne sredine, kojim bi mogli da poboljšamo stanje na selima. Čak smatramo da nije dovoljna samo strategija ruralnog razvoja, nego bi trebalo da se predvide sredstva iz budžeta Republike Srbije za finansiranje mladih poljoprivrednih proizvođača, koji bi sa predviđenim sredstvima mogli da formiraju i razvijaju svoje gazdinstvo koje ima garantovanu stabilnost u poljoprivredi. Nažalost, stabilnosti u poljoprivredi nema. Mladi ljudi očekuju od Ministarstva poljoprivrede garanciju da od uloženog truda mogu da žive. Nažalost, bezbednosti u poljoprivredi trenutno nema, a smatramo da je to isključivo posledica rada prethodnih ministarstava poljoprivrede, a vi dosta treba da raditena tom pitanju. Registrovanim poljoprivrednicima država treba da izdvaja sredstva za dečiji dodatak barem do godinu dana. Treba da vam skrenem pažnju i na to da u nekim slučajevima nosioci poljoprivrednih gazdinstava su žene, a nažalost, one nemaju pravo čak ni na porodiljsko odsustvo. Mislim da Ministarstvo poljoprivrede treba da vodi računa posebno o mladima na poljoprivrednim gazdinstvima, da mladi ljudi ostanu na selu. Ministarstvo poljoprivrede treba da potencira opstanak mladih na selu i mora posebno stimulisati da se što više dece rodi u ruralnim sredinama, da bi ostala i dalje zdrava sredina u selima. Smatram da u ovom slučaju posebnu pažnju imaju žene u poljoprivredi. To su bile samo neke teme koje smo želeli izdvojiti u načelnoj raspravi o setu zakona o poljoprivredi. Smatram da ne treba da raspravljamo samo o zakonima, ako su ovde predstavnici Ministarstva poljoprivrede, nego treba da pričamo o opštoj situaciji u poljoprivredi i kroz raspravu da pokušamo da rešimo neke nedostatke zakona i nedostatke u poljoprivredi. Smatramo da situaciju u poljoprivredi ne možemo samo preko zakona da poboljšamo, nego Ministarstvo poljoprivrede i Vlada moraju zajedno, i kroz uredbe i kroz pojedinačna rešenja, da poboljšaju uslove naših poljoprivrednika. Na kraju želim još jednom da istaknem da Poslanička grupa manjina će podržati ovaj set zakona, a primedbe i sugestije vezano za ostale zakone ćemo izneti u daljoj raspravi. Hvala.
Reč ima ministar, Saša Dragin. SAŠA DRAGIN: Pre svega bih hteo da se zahvalim na konstruktivnoj raspravi gospodinu Stamenkoviću, odnosno gospodinu Arpadu Fremondu i hteo bih u vezi njihove rasprave na par pitanja koja su postavljena da odgovorim. Što se tiče broja poljoprivrednih gazdinstava, mogu da kažem da se njihov broj u proteklih godinu dana nije toliko smanjen, sa 420 hiljada je smanjen na 333 hiljade. Mogu da kažem da je, što smo raspravljali jednom prilikom na Odboru za poljoprivredu, veliki broj tih gazdinstava bio je fiktivan, tačnije, ljudi koji su živeli u gradovima su kupovali zemlje i registrovali gazdinstva samo zato da bi uzeli pare od države. Ono što takođe mogu da kažem da se površina koja je obuhvaćena subvencijama nije značajno smanjivala. Što se tiče podrške poljoprivrednim preduzećima, ova administracija smatra da ljudi koji imaju hiljade i hiljade hektara, ne moraju da dobijaju još i dodatni podsticaj od države, iz prostog razloga što su podsticaji od države rezervisani za one kojima je pomoć najviše potrebna, a to su poljoprivrednici koji imaju ispod 100 hektara poljoprivrednog zemljišta. Takođe bih kazao, što se tiče uredbi vezanih za ove dve sorte duvana, da je uredba urađena i da je na mišljenju, tako da, prema dogovoru, ona će ići. Što se tiče nekomercijalnih gazdinstava, mogu da kažem da je ove godine prvi put uvedena jedna novina, a to je da i penzionerska poljoprivredna gazdinstva mogu da se registruju kao profitabilna gazdinstva, ali i da dobijaju nekih 30% sredstava kao ostala gazdinstva i na takav način se njima omogućava da dobijaju sredstva, otprilike je to taj odnos sredstava kao što ste pomenuli. Pored toga, hteo bih da kažem da nacionalni program poljoprivrede postoji od 2009. do 2011. godine. Mislili smo da je neozbiljno praviti na duži rok, iz jednostavnog razloga što ne znamo tačne datume vezane za evropske integracije, dok znate da je na javnoj raspravi i strategija ruralnog razvoja Republike Srbije od devete do trinaeste godine, i na takav način ulazimo u grupu zemalja koje se bitno bave ovim sektorom. Ono što je posebno bitno da naglasim, jako je važno da neke institucije koje su definisane kroz neke zakone, pre svega tu mislimo na agenciju za agrarno plaćanje koja je definisana kroz zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, budu uspostavljene, jer na taj način ćemo omogućiti sebi da privučemo sredstva iz evropskih fondova. Samo u oblasti ruralnog razvoja, zbog nemogućnosti da kroz instituciju agencije za agrarna plaćanja privučemo sredstva iz EU, naša zemlja će gubiti godišnje između 50 i 100 miliona evra, ukoliko to ne budemo uradili. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, iznenađen sam da je vladajuća koalicija i danas pokazala da se ovaj parlament totalno urušava i da ovako važne teme prati tako mali broj poslanika da je više vas iz Ministarstva nego nas. Pogledajte, to je jedna vrlo interesantna situacija, da nema interesa medijskog, bilo čega, 15 zakona o poljoprivredi se donosi, to je revolucionarno za poljoprivredu za Srbiju, to je nešto što treba da nas upropasti načisto ili da nas negde pokrene. Kroz budžet, kroz rebalans smo videli da za to nema finansijskog osnova, ne postoji. Gospodine ministre, kako ste mogli da dozvolite da na rebalansu budžeta i u samom budžetu Ministarstvo poljoprivrede tako loše prođe, a znali ste da imate 15 zakona koji treba nešto u Srbiji da promene. Slušao sam gospodina iz PUPS-a i potpuno se slažem sa njegovom diskusijom, ali čovek je glasao za takav budžet i rebalans koji će sve ovo da devalvira, unakazi, upropasti. Slažem se s njegovom diskusijom, ali na kraju je rekao – ipak ću, po nekoj stranačkoj disciplini glasati. Naravno, predstavnik Mađara koji je govorio, očekivao sam da kaže – ovo nećemo podržati, ovo ne možemo podržati. Morali ste da skinete ovaj zakon sa dnevnog reda dok ne prođe normalnu proceduru, prvo matični odbor. Zar je moguće da poljoprivreda dođe u parlament bez bilo kakvog razgovora na matičnom odboru, da ne pričam o kampanji koja je trebalo da se vodi preko državnih medija. Vi nemate vremena. Svaki dan se igra neka utakmica, pratimo cipelicu, sve živo je važnije, poljoprivreda je najmanje važna. Narodu samo malo zabave. Znate kuda to vodi? To vodi državu u jednu anarhiju, u jednu propast. Svako veče imamo neku zabavicu i sve to je preče, ali ovo je najmanje važno. Da li ste vi, gospodine ministre, našli za shodno da dođete jedan sat da objasnite građanima Srbije o čemu se radi? Ovo je revolucionarno za Srbiju. Kako možete ući u ovakvu priču da niste dozvolili bar da bude duplo vreme rasprave. Petnaest zakona iz poljoprivrede objediniti u jednu celinu, znate kako naš narod to kaže, da skarabudžimo i da prođe da bi mali Neca ili neki drugi tamo momčići dotrčali u jutarnji program i uzeli muštuluk, evo već 30 zakona guramo uspešno, uveli smo u red parlament. Možete doneti pet hiljada zakona, ali imate problem u poljoprivredi. Ne možete da ga rešite na ovakav način. Imaćete sada, za neki dan, malinare, šta da im kažete? Kako da im objasnite? Doći će oni opet ovde na isto mesto. Kako da se izborite sa carinskom mafijom, jer to je nekada zataškano? Znate da hiljade tona mesa u Srbiju se ubacuje preko Kosova, mesa nekvalitetnog iz Južne Amerike. Znate to dobro, da piletina dolazi iz Brazila. Rabiše se ovi pojedinci raznoraznim vezama ubacujući meso u Srbiju, ko reaguje na to? Svi to znaju, da li može da se zaustavi carinska mafija već jednom? Bilo je pokušaja i sve je stalo. Prema tome, nema šanse da se o tomeraspravi, a za to vreme Srbija odumire, selo odumire, seljak je više nemoćan, nema snage. Od 17 sela na području u pograničnoj zoni Kosova sa srpske strane nema nijednog stanovnika, nijednog đaka. Zatvoreno je 17 škola i to ide i dalje. Nema. Pričate – stočni fond. Koliki je stočni fond? Gde ga ima? Znate li da je vaš kolega prethodnik vodio jednu veliku kampanju da se nabave junice visoke mlečnosti, po 2.300 evra. Selo Grivac, sećam se, kod Knića, stotine sela, seljaci su pohrlili, kupili, uvezli, uzeli kredite, dali hipoteke, mleko je bilo 34 dinara, sad je mleko spalo na 13 dinara i neće ga opet niko, 17 je bilo donedavno. Te junice visoke mlečnosti se daju na klanje. Evo, čovek u okolini Lazarevca 120 je kupio, ne zna kud će, šta će sa sobom da radi. Prema tome, koja je sigurnost, koje su garancije? Vi, gospodo, iz vladajuće koalicije samo se smeškate, naravno, vas nekoliko. Vama je ovo možda zabava, da sednete da pričate i večeras da se šefu pohvalite – evo, prošli smo raspravu u načelu. Šta će biti od ovih zakona, kao i od nekih prethodnih? Pričamo samo, prilagođavamo se EU, pa 2015. godine, jutros sam pažljivo pratio vašeg jednog iz vaše koalicije koji je bio gost "Jutarnjeg programa" i objasnio je, oko 2015. godine se očekuje, kao bilo bi realno, ulazak u EU. Da li će seljak doživeti tu 2015. godinu? Hiljade sela će biti prazno. Znate li da Srbi u srcu Srbije, seosko domaćinstvo koje je stvarano vekovima, sada se prodaje od 5.000-10.000 evra? To je isto i u Vojvodini. Imali ste u Međi ponude, imali ste u Banatu ponude – 5.000 evra prodaje se celo seosko domaćinstvo. Ljudi dižu ruke od toga. Tajkuni su pokupovali, čekaju neku cenu, da istrguju itd. Kako zaustaviti monopoliste koji otkupljuju i oni su monopolisti, jedini mogu da izvoze i drže kompletan otkup u Srbiji? Ne možete da ih zaustavite? Zašto? Zato što je partijska država i ako je određena partija na vlasti, možete da radite šta god hoćete. Možete da budete monopolisti koliko god hoćete. Dobićete sredstva za otkup i jedini držati monopol. Prema tome, molim vas da obiđete srpska sela. Nedavno sam vas pozvao, dođite da vidite kako to selo živi, kako taj narod živi. Sva su tovilišta prazna, hiljade tovilišta širom Srbije je prazno. Sećam se Stočar, koji je držao celu srednju Srbiju, imao je kapacitete nenormalno velike, evo sada, sve je pusto, sve je prazno, nema nigde da vidite jedno june u tovu. Znači, seljak se polako predaje. Vi ulazite sa 15 zakona totalno nespremni, bez ikakvih konsultacija. Ovo je tema o kojoj je morao da raspravlja matični odbor, stranke, svi da se uključe, da se pokrene jedna široka akcija da ovo zaživi i da naravno opstane. Ali, nema od ovoga ništa i ovo će biti nešto da se pohvalimo koliko smo zakona napisali, usvojili itd. Šta je sa premijama koje je trebalo da budu date za 2008. godinu? Ništa. Nisu date. Seljaci me sada zovu, šalju poruke, pitaju kada će. Šta je sa nekim penzijama, samo priča, jedna prazna priča itd? Da li vi shvatate jedno, da sa ovakvom politikom ne može opstati srpsko selo. Šta to mi imamo za izvoz trenutno? Koliko suvih šljiva Srbija može da izveze u 2009. godini? Koliko? Koliki je kapacitet naših sušara? Imate li te podatke? Nemate. Koliko mesa možemo da izvezemo u EU, o kojoj propadoste više pričajući? Ništa, a sve uvozimo. Pogledajte naše "Maksi" diskonte, ove velike, čija je roba unutra? Strana. Šta je sa PIK "Takovom"? Potpuno je uništeno. Čiji su eurokremovi, čokolade i ostalo unutra? Sve je strano, sve je iz uvoza. Šta je sa prerađivačima? Šta je sa "Budimkom", da li to može da rešite? Šta je sa "Srbijankom"? Šta je sa sirupima koje smo izvozili u Rusiju? Ništa. Sve je stalo i očekuje se jedna velika propast i svakim danom je sve gore i gore. Vi donosite zakone, gubimo vreme, ovde sedimo i od toga nema ništa. Šta možete da otkupite ove sezone? U koja skladišta državna možemo to da spakujemo? (Nada Kolundžija dobacuje Velimiru Iliću sa mesta.) Molim? Gospođo Kolundžija, molim vas da budete pristojni. Vi ste jedna dama, lepo vaspitana i lepo sedite u tom prvom redu i presrećni ste što ćete večeras da pozovete šefa, da kažete da je ovo usvojeno i da 15 zakona recnete tamo, ali srpski seljak će od tih 15 zakona samo imati muku i probleme i jade, i neće moći da reši. Jadna ova skupština koja sve to mora da trpi. Vi ste u stanju da ljude napadate, optužujete bez ikakvih argumenata, ako je to interes vaše političke grupacije. Nikada niste našli za shodno da uradite nešto dobro za ovu državu. Sve što radite, radite partijski i to vam ponavljam ovde. Meni ste naneli mnogo zla, gospođo Kolundžija, i svima nanosite zla. Srbiji nanosite zlo i zato vas drže ovde, i dok ste bili kod Čovića, i sada, i uvek. Zato vam ponavljam, ponašajte se pristojno kada govorim i budite pristojni, nemojte da dobacujete sa mesta. Upozoravam vas da to više ne činite. Prema tome, da ne dužim, nastaviću popodne, ili u nekom drugom terminu, jer stvarno nema smisla gluvom šaputati, a slepom namigivati. Mi ćemo vama ispričati našu priču, vi ćete čuti. Evo, vaš glasnogovornik Dinkić je već izašao i rekao da "lepi dani dolaze za poljoprivredu". Jutros se pohvalio MMF ubrizgava pare, sve kreće, privrednici lopatama će dobijati pare, sve će biti u najboljem redu, kriza je prošla, nema krize itd, a mi propadamo li, propadamo. Prema tome, sedite već jednom i odlučite šta hoćete sa ovom Srbijom. Imate li vi rešenje ili nemate? Imate li rešenje za srpsko selo i poljoprivredu ili nemate? Ako ga nemate, recite, raspišite izbore i dajte nekim drugima da to završe. Ako imate rešenje, gospodo, radite, radite gospodine ministre. Uradite nešto, obradujte nas da ste platili premije, obradujte nas da je počeo otkup mleka, da neće monopolisti više da ucenjuju proizvođače konditorskih proizvoda i da kažu – ako ne kupiš od mene mleko u prahu, neću ti otkupiti ništa u moje prodajne kapacitete. Dajte nam nešto, ali realno, budite realni i istiniti. Nešto što će sutra zaživeti, što će sutra neki seljak tamo u Srbiji ili u Vojvodini osetiti da je bolje. Gde su pare od nasipa koje su date, izdvojene za Vojvodinu? Gde su potrošene? Jesu li urađeni nasipi kao odbrana od poplava? Šta je bilo sa sredstvima za vodosnabdevanje Banata? Šta je bilo sa sredstvima koja su izdvajana za poljoprivredu do sada? Ništa. Sećam se dok je bila Dulićka, vrši edukacije po selima. Zamislite, drži predavanje kod mene, mojim seljacima, kako se sadi šljiva. Oni ceo život sade šljivu i ona im drži, edukuje ih da sade, a tu šljivu niko neće da otkupi. Ona je spala na osam dinara. Pitanje je da li će ove godine biti osam dinara. Pokvarili ste odnos sa Rusima, dok su dolazili jedne godine i otkupili, i malo poboljšali stanje na selu. Prema tome, razmislite da li država ima perspektivu gde su dva džaka veštačkog đubriva jedan ar šumadijske zemlje. Da li je to nekada u istoriji bilo? Gde je traktor Univerzal, duplak, običan traktor, 20 ha šumadijske zemlje. Kako seljak da preživi, objasnite mi. Šta da da u hipoteku? Njegovo celo domaćinstvo ne vredi pola traktora po ovim cenama. Prema tome, gospodine ministre, razmislite, razgovarajte sa svojim saradnicima, ojačajte timove, radite nešto, ali budite konkretni. Obradujte nas, dođite ovde u parlament i recite "ovaj zakon je primenjen, ovo smorešili, nema više uvoza pilećeg mesa iz Brazila". Šta je sa našim proizvođačima piletine? Ne radi skoro nijedan. I ovo malo što je radilo, to se uništilo. Šta je sa tovom, šta je s proizvođačima mleka? Obradujte nas i kažite da kreće proizvodnja, biće nešto. Evo prvu šansu imate sa malinarima. Rešite taj problem. Nemojte opet da dolaze ispred Vlade. Ljudi propadoše, tu spavaju, dolaze, obilaze, razbijaju pragove, a mi samo štancujemo zakone, jer Evropa je "luda" bez nas, oni ne mogu da žive, ne mogu da spavaju ako mi sve ove zakone ne donesemo do proleća. Šta je sa belom šengen vizom? Kažu da opet nema ništa. Da li ste čuli šta je rekao predsednik? "Nemojte o datumu više da me pitate". A o ulasku u EU ''nemojte o godini da me pitate". Ali, zakone donosite. Ako neko preživi, pričaće kako je to bilo. Hvala.
Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 4,30 minuta. Za repliku, na osnovu direktnog pominjanja, javila se narodna poslanicaNada Kolundžija.
Poštovana predsednice, malo kasnije ću govoriti o samim zakonima. Želela sam samo da kažem da jesam odreagovala, ničim prostim, pošto to ne liči na mene, ali ovde se vodi jedna priča koja je, ako čovek razmišlja, u suštini, krajnje besmislena. Dakle, kada dođu zakoni, onda oni kažu "gde su bili zakoni do sada", i to govore oni koji su četiri i po godine bili Vlada. Kada se rešava problem, onda oni počinju da nabrajaju koji su sve problemi, a zaboravljaju, pri tom, da su upravo izašli iz Vlade i da su nekoliko godina ćutali o tim problemima. Kada, nakon deset meseci, ova vlada dođe sa najsveobuhvatnijim do sada kompletom zakona vezanim za poljoprivredu, pokazujući tako da zaista razume koliko je poljoprivreda važna za Srbiju, onda kažu "šta će vam ti zakoni, jer oni se ionako neće primenjivati i neće poštovati". Prosto, moja reakcija je bila da je, u najmanju ruku, nečasno postavljati se tako, pre svega imajući na umu činjenicu da to govori čovek koji je do juče takoreći bio u Vladi. Razumem kada on kaže da zakoni nisu potrebni zbog toga što je i sam rekao "zašto da primenjujem zakon kada nije dobar".
Narodni poslanik Miroslav Markićević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana predsedavajuća, reklamiram član 27. Mislim da ste po tom članu Poslovnika, po kojem radimo ovde, vi dužni da se starate o redu i dostojanstvu u Skupštini. Ne sporim pravo gospođi Kolundžiji da ima repliku i da diskutuje o zakonima, ali iz ovoga što je ona rekla, iz prvih rečenica je očigledno da je ona prekršila dostojanstvo i red u Skupštini. Sama je rekla da je dobacila, a vi je niste opomenuli. Molim vas da to ovoga trenutka učinite, jer sada zaista nema nikakve dileme. Ona je sama u prve tri rečenice rekla da je reagovala sa mesta i dobacivala. Dakle, budite isti prema svim poslanicima. Ako neke opominjete za tišinu, za red u sali, za mir, taj red je bio u sali sve dok ga gospođa Kolundžija nije prekršila i počela da dobacuje gospodinu Iliću. Molim vas da reagujete prema Poslovniku.
Zahvaljujem. Nije učinjena povreda Poslovnika. Reagovala bih, ali ste vi tražili da govorite o povredi Poslovnika. Dakle, kao i svakom drugom narodnom poslaniku, prvo upozorim da je dobacivanje protivno odredbama člana Poslovnika, i upozoravam i Nadu Kolundžiju da to ne čini. Ona je sama tražila pravo na repliku i objasnila šta je razlog replike između narodnog poslanika Velimira Ilića i nje. Da je ponovila prekršaj Poslovnika, dobila bi opomenu, kao i svaki drugi poslanik, ali to nije učinila, zasad. Ukoliko u toku sednice bude prekršaja Poslovnika, naravno da će biti izrečena opomena. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, želi da govori o povredi Poslovnika.
Dakle, vi ste povredili Poslovnik, gospođo Čomić, kada niste opomenuli gospođu Nadu Kolundžiju, koja je diskusiju jednog opozicionog poslanika prokomentarisala kao nečasnu. Vama to može da promakne, meni ne može. Ionako se trudite, vi iz vladajuće većine, da srozate ugled ove Narodne skupštine i da ispadne da smo samo mi, poslanici, krivi za uopšte lošu situaciju u društvu. Još samo počnite da naše prigovore na zakone proglašavate nečasnim i daleko ćemo da stignemo. Dakle, ako vam nije razlog za opomenu gospođe Kolundžija to što je dobacivala dok drugi poslanik govori, pa ste joj našli opravdanje, molim vas da mi pronađete opravdanje za njen izraz upotrebljen prema diskusiji drugog poslanika – da je motiv diskusije nečastan. To zaista prigovaram kao poslanik kome bi to isto moglo da bude jednog dana namenjeno i možda bih reagovao drugačije nego gospodin Ilić.
Ako napravite uvid u stenogram, videćete da svakom poslaniku prvo izreknem upozorenje, pa onda opomenu. Ako ispratite diskusije svih poslanika, takođe ćete uvideti da pažljivo slušam i pratim da ono što poslanik ili poslanica govori ne pređe ni meru dobrog ukusa, ni da bude kršenje pravila Poslovnika, a da ostane sloboda govora i interpretacija za svakog narodnog poslanika. Tu nema razlike u odnosu na pripadnike vladajuće većine u Skupštini sada ili bilo kada, i pripadnike opozicije, samo što nam to ne izgleda uvek tako. Ponavljam, narodna poslanica bi dobila upozorenje svakako, bez obzira da li intervenisao narodni poslanik Miroslav Markićević ili ne ili da li intervenisali vi. Niko nije dobio meru opomene dok sam predsedavala, uvidom u stenogram možete i to utvrditi, a da pre toga nije upozoren da ne krši nijednu odredbu Poslovnika. Ukoliko želite da otvorimo krug replika o tome da li poslanik ima pravo da kvalifikuje nekim epitetom nečiji motiv, naravno da sam vam na raspolaganju, kao i u slučajevima kada je u pitanju zahtev za replikom bilo kojeg drugog motiva. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva, gospođo Čomić, vi ste ubedili sve građane Srbije, to je sigurno, da znate najbolje ovaj poslovnik. Ali, u nešto ste, takođe, ubedili građane Srbije, da ga ne primenjujete uvek na način koji odgovara poznavanju ovog poslovnika. Molim vas da više ne upozoravate na stenogram, pošto u stenogramu i iz stenograma ćemo videti da ste upozorili gospođu Nadu Kolundžiju, koja zaista jeste dobacila gospodinu Iliću, tek kada je poslanik Markićević odreagovao. Gospođo Čomić, član 27, zatim član 105. o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine, član 106, ne morate izricati opomenu, upozorite, ali to ste uradili tek kada je poslanik Markićević reagovao. Tu je suština. Ne primenjujete Poslovnik, koji veoma dobro poznajete, uvek po istim aršinima i prema poslanicima opozicije i pozicije. Verujem da gospođa Kolundžija ništa loše nije mislila. Nisam čuo tačno ni šta je dobacila, jeste dobacila. Naravno, gospodin Ilić, takav kakav jeste, odreagovao je i produžio svoju diskusiju pet minuta zbog te reakcije. Ne ulazim u to da se i delom slažem sa onim što je rekla gospođa Kolundžija da je gospodin Ilić bio četiri i po godine u Vladi, pa nije ukazivao na te probleme. Uopšte nije u tome suština. Suština je u tome da ste upozorili gospođu Kolundžiju tek posle reakcije gospodina Markićevića. To nije odnos prema ovoj skupštini na način na koji nas vi ubeđujete već duže vreme da ga imate, da se prema svima ponašate isto i da striktno Poslovnik primenjujete. Molim vas da i vi uvidom u stenogram utvrdite to da ste reagovali tek kada je gospodin Markićević vas upozorio. Hvala.
Dva minuta. Zahvaljujem. Mogu samo da ponovim odgovor gospodinu Markićeviću, a da probam da izostavim da vas podsetim da ne možete davati istu primedbu dva puta i da to isto piše u Poslovniku. Pravo da poslanik dobije reč o povredi Poslovnika je pravo koje je u ovom slučaju imalo prvenstvo. To da bi upozorenje bilo izrečeno da se narodni poslanik Miroslav Markićević prijavio ili ne, možete da mi verujete na reč ili da ne verujete. Upozorenje bi bilo izrečeno. Da sam čula jasno šta je sadržaj onoga što je dobačeno, reagovala bih u tom trenutku i prekinula gospodina Velimira Ilića. Jedini razlog je što nisam čula šta je rečeno nego na osnovu njegove reakcije. To je bio razlog zašto nisam prekinula gospodina Velimira Ilića… (Slobodan Maraš, sa mesta: Kakve veze ima šta je rekla.). Iz izlaganja gospodina Velimira Ilića sam dobila informaciju da mu je nešto dobačeno. To je razlog zašto narodna poslanica nije upozorena odmah. Ne mogu da izričem mere na osnovu toga što mi neko kaže da je neko nešto uradio, inače bi u ovoj skupštini bilo mnogo više izrečenih mera nego na osnovu onoga što čujem. Da sam čula, istog trenutka bi bila upozorena, i gospodin Velimir Ilić, uz moje izvinjenje, prekinut. Iz onoga što je on govorio je bilo jasno da mu je nešto dobacila. Tada je ona tražila reč, dobila reč da objasni, posle nje vi ste tražili reč da govorite o povredi Poslovnika i rekla sam da je upozoravam da to više ne čini i ponavljam, ukoliko bude prekršila tokom današnje sednice, dobiće i opomenu. Nikakvog spora, nikakve razlike u primeni Poslovnika nema. Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100.
Pozivam se na član 103. Poslovnika. Vi volite dugo da polemišete sa narodnim…
Narodni poslaniče, član 103. reguliše raspravu o tome da mora da se razgovara o dnevnom redu. To je u toku. Dakle, nema povrede člana 103, jer član 103. propisuje da poslanik ima obavezu da govori o tačkama koje su na dnevnom redu. Nema povrede Poslovnika. Zahvaljujem. (Zoran Nikolić: Niste u pravu. Javio sam se po Poslovniku) Ne možete da se javljate po Poslovniku ako mi ukažete na povredu koja ne postoji. Član 103. reguliše… (Zoran Nikolić: Iznosite materijalne neistine…) Član 103. reguliše obavezu poslanika da govori o temi koja je na dnevnom redu. (Zoran Nikolić: Šta piše u stavu 2?) Molim vas da zauzmete svoje mesto. Opet hoćete reč po Poslovniku? Izvolite. Molim vas da se prijavite.
Pozivam se na član 103. stav 2. Ovo je nečuveno i neviđeno šta vi radite narodnim poslanicima i Narodnoj skupštini…
Narodni poslaniče, molim vas da pročitate stav člana na koji se pozivate, da ne bi bilo zabune o tome zašto nemate pravo da kršite Poslovnik, ni vi ni ja. (Zoran Nikolić: Nemam obavezu da citiram.) Dakle, pozvali ste se na član 103. u trenutku kada sam vam rekla da nemate pravo na reč, jer ne možete da zloupotrebljavate Poslovnik. Član 103. kaže: „Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu“. Taj član i stav nije prekršen, pošto u ovom trenutku svi govore o dnevnom redu, krug replika i prava na osnovu člana 100, takođe, daje se po Poslovniku. Član 103. stav 2. kaže: „Niko ne može prekidati govornika, niti ga opominjati osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom“. Ni taj stav nije prekršen, ni u jednom trenutku tokom sednice, a neposredno pre nego što ste se javili za reč. Ne možete zloupotrebljavati odredbe člana 100… (Zoran Nikolić: Stav 3.) Sada sa mesta dobacujete – stav 3. člana 103. Narodni poslaniče, upozoravam vas da se s poštovanjem odnosite prema sopstvenom pravu na reč i prema Narodnoj skupštini. Nemate pravo na reč. Zahvaljujem. (Zoran Nikolić: Po Poslovniku.) Želite da govorite o povredi Poslovnika? Narodni poslaniče, dobili ste upozorenje da zloupotrebljavate član 100. i pravo na reč. Ako želite da govorite o povredi Poslovnika, molim vas da se prijavite u elektronski sistem za glasanje.
Svestan sam da ću s vaše strane dobiti tešku kaznu, a verujte mi da je i priželjkujem. Kazna koju odmerite je mera nedemokratije i netolerancije u ovoj skupštini. Dakle, ako se pozovem na član 103. stav 2, onda mi dozvolite…
Narodni poslaniče, ne možete se pozivati na odredbu koja opisuje situaciju koja se ne dešava na sednici. Zahvaljujem. (Zoran Nikolić: Javiću se stalno po Poslovniku dok…) Narodni poslaniče, izričem vam opomenu. (Zoran Nikolić: Po Poslovniku.) Nemate pravo na reč. Narodni poslaniče, remetite red na sednici Narodne skupštine, kršite član 104. Dužni ste da se odnosite sa uvažavanje prema sopstvenim pravima i prema pravima ostalih poslanika. Nekoliko puta pokušavate da zloupotrebite pravo na reč iz člana 100. Ne znate koji član treba da citirate. Ne znate koji stav kog člana treba da citirate. Upozoreni ste da to ne činite. Nastavljate da pokušavate da predstavite da je to zabrana slobode govora. Ne, to je primena člana 27, staranje o redu na sednici Narodne skupštine. Nemate pravo da kršite red na sednici Narodne skupštine. Zahvaljujem. (Zoran Nikolić: Po Poslovniku.) Želite da govorite o povredi Poslovnika? Kada je nastala povreda Poslovnika na koju želite da se pozovete? (Zoran Nikolić: Dozvolite mi da kažem.) Izvolite.
Pozivam se na član 100. stav 1: „Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg“, u ovom slučaju ste to vi, iako vidim da zdušno priželjkujete da budete i predsednik, „ukoliko smatra da ona nije u skladu sa odredbama ovog poslovnika, a učinjena je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi“. Da li mogu da dobijem reč i da vas zamolim da me ne prekidate. Dakle, vi ste ovde u više navrata prekršili Poslovnik. Najpre ste obrazlažući i odgovarajući kolegi Markićeviću govorili kako biste vi kaznili gospođu Nadu Kolundžiju zbog dobacivanja…
Narodni poslaniče, molim vas da pročitate članove Poslovnika Narodne skupštine. Nije komplikovano. Oni opisuju i moje i vaše obaveze. Nemate pravo da govorite o povredi Poslovnika koju je već izneo neki drugi narodni poslanik. To nije osnov da dobijete reč. Nego je osnov da vam kažem da zloupotrebljavate odredbe Poslovnika Narodne skupštine i da vas zamolim da to ne činite, pošto time remetite red na sednici Narodne skupštine. Zahvaljujem vam. (Zoran Nikolić: Otkud vi znate šta sam hteo da kažem?) Reč ima narodni poslanik Slobodan Maraš, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP. (Zoran Nikolić: Po Poslovniku.)
Gospođo potpredsednice, javio sam se po Poslovniku. Pritisnuo sam svoje dugme ovde sa zahtevom da govorim o povredi Poslovnika - član 104. Ali, gospođo Čomić, ne treba vas da ubeđujem koliko imam razumevanja i poštovanja za vas, i kao osobu koja se bavi politikom, i vas lično. Sada niste u pravu, pogrešili ste, gospođo Čomić. Član 103. stav 3: "Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika". Gospođo Čomić, vi ste po meni skandalozno rekli da niste razumeli šta je rekla gospođa Kolundžija, pa zbog toga niste reagovali. U članu 106. piše da se opomena izriče narodnom poslaniku ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje. Ne piše sadržaj dobacivanja i vi to znate, nemojte insistirati sada na tome, bez veze gubimo sat vremena. Svi se ovde slažemo da su ovo ekstremno važni zakoni. Pogledajte koliko je ljudi došlo iz Ministarstva, pogledajte šta radi ministar Dragin, maltene svakom poslaniku odgovara, aktivno učestvuje u raspravi. Ovo je krenulo odličnim putem, ali ovo sada što radite zaista niste u pravu. Verujem da ćete dobiti aplauz svih nas, priznajte, pogrešili se. Gospođa Kolundžija je dobacivala, morali se da reagujete, a ne da čekate da poslanici na to ukazuju. Tu je greška i tu je vaš propust. Nadam se da ćete to prihvatiti.
Da smo pažljivo slušali šta sam odgovorila poslaniku Miroslavu Markićeviću, onda bi videli da se stvar koju priželjkujete već dogodila i da sam rekla narodnom poslaniku Miroslavu Markićeviću da bih upozorila narodnu poslanicu Nadu Kolundžiju da sam je čula, bez obzira šta dobacila i da prvo izričem upozorenje i nakon toga opomenu. Molim vas da se malo pažljivije slušamo. Prva sam spremna da kažem kad je greška da je greška. Svi poslanici su jednaki u svojim pravim i dužnostima, i kako poslaniku opozicije kažem prvo upozorenje, kad čujem da dobacuje, ne kad mi kažu da dobacuje, tako će to da se odnosi i na poslanike vladajuće većine, ko god oni bili. Narodnog poslanika Slobodana Maraša sam prozvala zbog tog što je na redu, a po listi govornika prijavljenih kao ovlašćeni predstavnici. Izvolite, imate reč.
Potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz ministarstva, gospodine Dragin, svi prethodnici moji ovlašćeni ispred drugih političkih partija su izneli puno toga s čime ste se i vi sami složili, sa čime će se verovatno složiti svi u ovoj sali i možemo o tome pričati verovatno danima. Nažalost, nismo u prilici tako nešto da radimo. Moram skrenuti pažnju, kao član Odbora za poljoprivredu, na jednu nedopustivu stvar i koju, naravno, ne zameram vama iz Ministarstva, jer to nije vaš posao. Vaš posao je da dostavite zakone Skupštini, ali predsednica Skupštine je u obavezi da dostavi materijale svim poslanicima. Zaista mislim da je nedopustivo da od ovih 15 zakona ima zakona koje predsednik Odbora za poljoprivredu nije video. Moram da vas podsetim, gospođo Čomić, na član 79, koji sigurno znate, da Odbor mora da razgovara o određenim zakonima. Besmisleno je da oni dođu u skupštinsku salu, odnosno da počnemo da raspravljamo o njima, a Odbor ih nije video. Predsednik Odbora nije dobio materijale u ruke. Mislim da je to nedopustivo i nadam se da je ovo poslednji put da se tako nešto događa. Potpuno imam razumevanje za želju da se ovi zakoni stave što pre u proceduru, da budu usvojeni i da, nadam se, počnu da se primenjuju. Ovih 15 zakona koji se nalaze pred nama, moram da priznam i da mi iz LDP smatramo da je veoma dobro što su se našli sada pred nama, da je bilo lepe sreće našli bi se mnogo ranije, ali to ne zavisi od vas. Prvi put kada ste došli na Odbor za poljoprivredu, gospodine Dragin, nisam bio jedini poslanik opozicije koji je izrazio uverenje da ćete vi kao ministar dati sve od sebe. Igrom slučaja, ne želim da zloupotrebljavam to, ali mi se i poznajemo lično, i znam vaše kvalitete i duboko sam ubeđen da imate veoma veliku želju da uspete u poslu koji radite. Nažalost, zahvaljujući nečemu o čemu je govorio i gospodin Ilić, a to je unazad nekoliko godina raspodela plena nakon izbora, ako mogu tako da kažem, odnosno podele ministarstava između političkih partija, nasledili ste jednu situaciju koju su ostavili ministri koji su se menjali. Verujem da kada bi pitali bilo kog poljoprivrednog proizvođača, a i građane, ne bi znali da se odrede ko je manje učinio. Znam, najmanje je učinio gospodin Milosavljević, vaš prethodnik i partijski kolega. On apsolutno ništa nije učinio za poljoprivredu. Sramotno je što je opet ministar, ali da ne idemo sada u tom pravcu. Što se tiče gospodina Bubala, posledice njegovog delovanja, i vi ste malopre govorili, a i prethodnici gospodina Bubala, gospodin Živkov, a pogotovo gospođa Ivana Dulić-Marković, učinili su dosta toga što je dovelo do ove situacije u kojoj se nalazimo– da imamo strahovite monopoliste, da imamo gospodu koja ima strahovito velike posede, da imamo raznorazna udruženja koja imaju pluseve, minuseve u nazivu… Zato moram da kažem, problem je u tome što je Ministarstvo poljoprivrede iz vlade u vladu postojalo plen jedne partije i na taj način su se pokušavala određena obećanja ispuniti onima koji su dali podršku u izbornom procesu, kao i zadovoljiti potrebe onih koji su članovi određenih partija. Duboko sam ubeđen da vi nećete načiniti greške i nadam se, ne mogu da kažem da sam duboko ubeđen, ali zaista se iskreno nadam da nećete načiniti greške vaših prethodnika i da nećete dozvoliti da naklonost ka određenoj partiji koja drži to ministarstvo bude presudna u mnogim stvarima kada je u pitanju ovo ministarstvo. Ono što moram da vam zamerim, to je što ste dozvolili, i tu vas smatram odgovornim veoma, da budžetom za 2009. godinu Ministarstvo poljoprivrede, odnosno budžet Ministarstva poljoprivrede bude toliko umanjen. Sve mi je jasno, koliko partija u Vladi, koliko zahteva. Imamo jednoga, ali morali ste se boriti jače. Mislim da bi imali podršku velikog dela javnosti, iz prostog razloga što nama više ovde ovi zakoni, duboko se nadam, imam duboku veru, da ne samo što su neophodni nama radi usklađivanja sa evropskim zakonodavstvom, suština bi trebalo da bude razvoj poljoprivrede. Bojim se da ovi zakoni, odnosno situacija u kojoj se nalazimo, da se ovde radi o opstanku poljoprivrede. Znam da ste toga svesni, znam da ste puno na terenu i znam da puno razgovarate sa poljoprivrednim proizvođačima, i znam da pokušavate da nađete rešenja. Jako je teško, imate smanjen budžet, verujem da nemate ni veliku podršku od ostalih ministara kada je u pitanju vaša oblast. Jedan ste od retkih ministara za koga mogu da kažem da ne bih voleo da sam u njegovoj koži u situaciji u kojoj se nalazi. Težak posao je pred vama. Za svaki zakon koji će dati nadu poljoprivrednim proizvođačima da može da se krene napred imaćete podršku LDP, kao i svaki put kada su pred nama zakoni koji su pre svega u javnom interesu svih građana. Ima nekoliko stvari koje sam hteo da vam kažem. Problem je u tome što u Evropi, a to sam siguran da svi znate, poljoprivreda poslednjih pola veka se zaista razvija. Kod nas, naravno, nažalost, sasvim je drugačija situacija. Nekada je bio cilj povećanja proizvodnje hrane, a sada je cilj kontrolisanje viška proizvodnje i pre svegaprekomernih troškova u očuvanju životne sredine. Nažalost, mi u Srbiju smo, i pored angažovanja jednog drugog ministarstva i pored vašeg angažovanja, još daleko od toga. Ono što je meni još problematično, što bih voleo da kažem, a to je da mi je malo nelogično da bilo kakve subvencije zavise od, koliko sam dobro razumeo, a nadam se da jesam, od toga da li su poljoprivrednici, odnosno poljoprivredni proizvođači ispunili svoje obaveze prema državi. Znamo veoma dobro da je država ta koja, možemo reći, decenijama kasni u svom izvršavanju obaveza prema poljoprivrednim proizvođačima i znam da vi znate koliko je njihov položaj težak, znam da znate da, iako se priča o kreditima za poljoprivredu, veoma je teško doći do njih. Ima puno, sticajem okolnosti, znam i ljude koji su konkurisali i čekaju mesecima na pozitivan ili negativan odgovor. Konkurisali su za određene kredite i za određene projekte koji su vezani za poljoprivredu. Šta bi još moglo možda da se uradi, da se olakša u ovakvoj situaciji položaj poljoprivrednih proizvođača? Možda mala izmena poreske politike, pre svega kad su u pitanju inputi u poljoprivredi koje proizvođač mora unapred da plati. Možda ne bi bilo loše poljoprivrednom proizvođaču u neku ruku u prvu ruku olakšati ovu situaciju. Veliki je broj poljoprivrednika kojima je veoma teško, tu se svi slažemo i ne želim ovo da pričam kao bilo kakvu demagogiju, svi znamo, svima nam je generalno teško, ali poljoprivrednim proizvođačima verovatno najviše. Hteo sam još samo jednu stvar, ne bih dalje da dužim. Vi ste malopre rekli, ako sam dobro shvatio, da je 330.000 poljoprivrednih gazdinstava registrovano. Opštinski odbor LDP Palilula, isto tako Gradski odbor Niša, pa Vladičin Han, uputili su pismo vašem ministarstvu sa zahtevom da dobiju tačne podatke koliki je broj gazdinstava poljoprivrednih u njihovoj opštini, odnosno gradu. Odgovor koji je stigao, koji je potpisao pomoćnik ministra Miloš Milovanović, sa datumom 9.3.2009, kaže da se podaci formirane baze podataka registrovanih poljoprivrednih gazdinstava mogu koristiti samo za potrebe Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i ne mogu se upotrebiti u druge svrhe. Voleo bih samo ako možete da nam objasnite, ako nije tajna da imate 330.000 registrovanih, zašto je problem dobiti u određenoj opštini ili gradu podatak koliki je broj poljoprivrednih gazdinstava u toj opštini ili gradu? Ostalo vreme kao ovlašćeni predstavnik ću koristiti u narednom periodu. Hvala.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Hteo bih da se nadovežem na diskusiju narodnog poslanika gospodina Ilića i na diskusiju narodnog poslanika gospodina Maraša. Iako je gospodin Ilić prvi diskutovao, osvrnuću se prvo na diskusiju gospodina Maraša, pošto gospodin Ilić, i pored toga što je zamerio kolegama narodnim poslanicima što je više prisutno ljudi iz ministarstava nego poslanika, ni sam nije u sali, pa samim tim ne može da čuje odgovor, pa se iskreno nadam da će se pojaviti u sali dok ne završim odgovor na pitanje gospodinu Marašu. Pre svega, hvala vam na podršci gospodine Maraš. Što se tiče tačnog broja gazdinstava, izvinjavam se, dobićete zbirni izveštaj za date opštine, to je definitivno propust Ministarstva, i još jednom se izvinjavam, u vrlo kratkom roku biće izmenjen. Što se tiče izmirenja obaveza, to je jednostavno dobra evropska praksa, da se prvo izmiruju obaveze, pa da se onda potražuje od države. Jedan veliki državnik je rekao da ljudi ne treba da pitaju šta zemlja može da uradi za njih, nego šta oni mogu da urade za zemlju. Što se tiče kreditnih linija, ono što je bitno, to je da smo na tekućem poljoprivrednom sajmu u Novom Sadu razgovarali sa svim bankama, kratkoročni krediti se uveliko izdaju i to nije problem. Banke malo sporije obrađuju papirologiju za dugoročne kredite, na to im je ukazano i mislim da će se malo bolje odnositi prema tom problemu u narednom periodu. Ono što mi pokušavamo da uradimo i da izađemo još više u susret poljoprivrednicima, to je da u svakoj lokalnoj samoupravi osnujemo fond za razvoj poljoprivrede i na takav način, kroz kreditne linije sa nula posto kamate tokom grejs perioda i 2% kamate na godišnjem nivou za otplatu kredita, izađemo u susret za specifične regione i da se na takav način komparativna prednost tih regiona u oblasti poljoprivrede što bolje iskoristi. Vidim da gospodin Ilić nije tu, ali bih iz razloga što ovu sednicu prate i gledaoci i svi ostali poslanici odgovorio na neka pitanja. Što se tiče zabrinutosti cenjenog kolege Ilića, a vezano za otkup pojedinih poljoprivrednih proizvoda, iz tog razloga se danas pred vama u Skupštini nalazi zakon o javnim skladištima koji će, kao što sam u obrazloženju i pomenuo, omogućiti poljoprivrednicima da se ne zadužuju na osnovu svoje imovine, nego na osnovu svog proizvoda i samim tim ne moraju da prodaju sam proizvod onda kada moraju, nego onda kada misle da će postići najbolju cenu. Što se tiče pomenutih premija za duvan i mleko, mogu da kažem da su premije za duvan i mleko isplaćene u potpunosti za 2008. godinu. Što se tiče pomenutog uvoza mesa iz južne Amerike, mogu da kažem da što se tiče nelegalnog uvoza mesa samo tokom aprila generalni inspektorat Ministarstvapoljoprivredeje zaplenio 10 tona nelegalno uvezenog mesa. To meso je odneseno u kafilerije i na adekvatan način uništeno. Što se tiče prisustva na terenu, kao što znate, verovatno i vrapci na granama znaju, svaki pomoćnik, svaki državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, kao i ja, ima obavezu da barem tri dana nedeljno provede na terenu, a većina verovatno zna i da prvih šest meseci niko nije smeo da ide niti na godišnji odmor, kao i da niko nije mogao da traži dnevnicu za prekovremeni rad, jer se u Ministarstvu poljoprivrede radi do kasno uveče, što možete da proverite svakogdana. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Maraš Slobodan, pravo na repliku.
Gospodine Dragin, nažalost, sad ste mi dali povod za repliku. Ovo što ste citirali jednog velikog državnika mislim da vam ne služi na čast. Sad ću da vam kažem zašto. Verujem da su građani siti, ja sam sit, da dajem stalno nešto državi i da država stalno nešto očekuje od mene da joj dam. Ajte malo da država nešto da građanima. Dajte priliku da se radi, mislim u krajnjoj liniji. Nemojte tako. Vi ste sada pokušali, citirajući to što ste rekli, verujem nenamerno, ali pokazali odnos o kome pričamo stalno, koji Vlada ima prema građanima. Ne možete samo očekivati da se građani odriču, i odriču, i odriču i da budu strpljivi - ajde država malo nek se odrekne nekih stvari. Spomenuli ste Predlog zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode. Moram da naglasim da nisam stručnjak za ovu oblast i naravno sam mnogo, mnogo slabiji u odnosu na sve vas koji tu sedite, pa i na kolegu koji je po struci pravnik, ali više zna od mene verovatno o ovoj oblasti. Da mi objasnite član 3. Predloga zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, gde kaže – poljoprivredni proizvodi jesu: žitarice, industrijsko bilje, voće i povrće u svežem ili prerađenom stanju. U Predlogu zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju kaže – poljoprivredna proizvodnja jeste proces proizvodnje biljnih i stočarskih proizvoda. Samo da mi objasnite, možda to najbolje ne razumem, ali gde se stoka izgubila u svemu ovome?
Reč ima ministar Saša Dragin.
Što se tiče zakona o javnim skladištima, u svim evropskim državama se koristi ovakva terminologija, odnosno ovo je grupa proizvoda koji se skladište i na takav način se ophodi prema njima. Što se tiče samih poljoprivrednih proizvoda, naravno da se tu nalaze i stočarski proizvodi, ali oni nisu tema javnih skladišta, jednostavno zato što su ovo sezonski proizvodi i ovo su proizvodi koji sukcesivno stižu tokom cele godine i to je uobičajena praksa.
Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-JS. Molim vas samo da se prijavite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, poštovani ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva, cenjene kolege narodni poslanici, pre nego što pređem na analizu predloženih zakona koji regulišu oblast poljoprivrede, hteo bih zbog građana Srbije da ukažem na nekoliko, po mom mišljenju, alarmantnih procesa koji se u protekloj deceniji odvijaju u poljoprivredi i na srpskom selu. Činjenica je da i kada ne bi bilo svetske ekonomske krize koja je zahvatila našu ekonomiju da bi svaka odgovorna vlast u Srbiji, koja razmišlja o prosperitetu svoje zemlje, morala posvetiti veću pažnju poljoprivrednoj proizvodnji, ali i životu i perspektivama ljudi koji se bave ovom izuzetno teškom delatnošću. Ne treba podsećati da je Srbiji jedina šansa za izlazak iz teške ekonomske i tranzicione krize – organizovana poljoprivreda i korišćenje komparativnih prednosti kojima ova zemlja raspolaže u proizvodnji hrane. Nažalost, uz manje ili veće časne izuzetke, sve prethodne vlade su se bavile poljoprivredom i selom najčešće kampanjski i bez strateških planova. To je dovelo do toga da su poljoprivreda i ljudi koji žive od rada u ovoj oblasti bili prepušteni haosu liberalnog tržišta i potpunoj nesigurnosti u planiranju proizvodnje. Posledice takvog odnosa države prema najvažnijoj grani naše privrede su nesagledive i teške, i da se i površnim nabrajanjem mogu definisati. Ipak, svakodnevno u našim medijima možemo da pratimo mnoge slabosti koje zagorčavaju život naših ljudi koji žive od poljoprivrede, ali i posledice koje zbog haosa u ovoj oblasti trpe svi ostali slojevi stanovništva i država u celini. Podsetiću na neke od tih slabosti, kako bi i ova skupština, ali i građani Srbije mogli da sagledaju ozbiljnost situacije u kojoj se srpska poljoprivreda nalazi u ovom trenutku. Tako bi mogli svi da sagledaju značaj zakonske regulative o kojoj raspravljamo, jer hteli mi to priznati ili ne, ukoliko u najskorije vreme progresivnim zakonima i novim standardima ne regulišemo ovu oblast, srpska sela ostaće potpuno pusta, a Srbija će umesto izvoznika, biti uvoznik i osnovnih životnih namirnica. Kao sastavni deo ove fatalističke, ali nažalost dosta izgledne budućnosti, imaćemo megalopolis Beograd i nekoliko većih gradova u kojima će ruralno stanovništvo, pristiglo iz opustošenih srpskih sela, predstavljati stalnu socijalnu bombu i nerešiv problem za svaku vladu. Jer kako će bilo ko obezbediti funkcionisanje – saobraćaja, obrazovanja, lečenja, stanovanja i rada u tako prenaseljenim sredinama. Da bi se to izbeglo, da bi se orvelovska slika budućnosti Srbije preinačila u sliku prosperitetnog i ravnomernog razvoja svakog dela njene teritorije, potrebno je na organizovan i dugoročno planiran način obezbediti razvoj srpske poljoprivrede i afirmisati svaku prednost kojom Srbija u ovoj oblasti raspolaže – od Subotice do Dragaša i od Đerdapa do Drine. Ako Vlada Republike Srbije, nadležna ministarstva, organi lokalne samouprave, naučne i obrazovne institucije i svi drugi subjekti u složenom lancu organizovanja poljoprivrede priđu ovom poslu na odgovoran način, onda nam se neće dešavati problemi o kojima svakodnevno možemo čitati u našoj štampi. Ako uredimo poljoprivredu, neće sjenički seljaci baciti tone najkvalitetnijeg sira, nego će to biti srpski brend, koji će preporoditi i Sjenicu i ovaj deo Srbije. Ne tako davno šabačka „Zorka“ je bila svetski gigant u proizvodnji sredstava za zaštitu bilja i drugih proizvoda hemijske industrije, potrebnih u savremenoj poljoprivrednoj proizvodnji. Zorkini proizvodi bili su poznati i priznati na svim kontinentima. Danas ova fabrika umire, čekajući privatizaciju, a na tržištu sredstava za zaštitu bilja plasiraju se proizvodi na čiji kvalitet možete čuti čest prigovor proizvođača hrane. Nesigurnost otkupa tržišnih viškova, prepuštanje tržištu da samo reguliše cene poljoprivrednih proizvoda, pruža mogućnost različitog mešetarenja i dovodi srpskog seljaka u neprekidnu poziciju da se umesto dugoročne i organizovane proizvodnje bavi sa svaštarenjem – ove godine sadi kupinu, a dogodine je krči, ove godine investira u farme svinja, a dogodine mora da gasi proizvodnju, zbog niske cene i nemogućnosti plasmana. Da i ne govorimo o neiskorišćenim resursima kojima bukvalno raspolaže svaki kraj naše zemlje, počev od tople vode u Mačvi, do pašnjaka Zlatara i Pešterske visoravni, čije bi stavljanje u funkciju preporodilo Srbiju. Ukratko, dobro organizovana poljoprivreda rešila bi problem ravnomernog razvoja naše zemlje, smanjila pritisak ruralnog stanovništva na gradove, obezbedila jeftinu hranu za domaće stanovništvo i za izvoz visokokvalitetnih proizvoda, koji bi ovoj zemlji mogao da obezbedi devizni priliv više milijardi dolara godišnje. Dame i gospodo narodni poslanici, zbog svega iznetog nasušno su nam potrebni zakoni koji će regulisati pitanja o kojima sam govorio i sva druga pitanja koja se tiču poljoprivrede i života našeg sela. Zato je, uveren sam, set zakona o poljoprivredi o kojima danas raspravljamo, prvi sistematičan pristup ove vlade i približavanje normativne regulative u oblasti poljoprivrede savremenom evropskom zakonodavstvu. Dozvolite mi da se u najkraćem osvrnem na neke osnovne elemente ovih zakona, kako bih na taj način pomogao da građani Srbije shvate sav značaj koji će oni imati na ukupan razvoj ne samo naše poljoprivrede, već i na razvoj naše zemlje u celini. Istovremeno bih želeo da doprinesem i da rasprava u ovoj skupštini bude usmerena na to da se ovi zakoni svestranije osvetle, da se eventualno poboljšaju. Na kraju, barem da se u ovoj oblasti politička većina i opozicija ujedine oko zajedničkog interesa, a taj interes je valjda svima jasan – potrebno nam je zakonodavstvo koje će spasiti i unaprediti našu poljoprivredu, a ne politička nadgornjavanja između poslanika većine i manjine. Jedan od najvažnijih zakona o kojima danas raspravljamo je Predlog zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Ovo je strateški zakon koji ima za cilj da definiše i uspostavi politiku u oblasti poljoprivrede i da ustroji sistem korišćenja i raspodele državnih podsticaja. Da bi se ovi strateški ciljevi, veoma važni za celu državu, mogli ostvariti ovaj zakon uspostavlja javni normativni sistem državnih podsticaja koji će se sprovoditi na osnovu nacionalnog programa razvoja poljoprivrede, strateškog dokumenta koji se donosi za period od tri godine. Ovaj zakon predstavlja početak izgradnje institucionalnog sistema koji će omogućiti državi da vodipoljoprivrednu politiku. Treba reći da on u najkraćoj meri, u kojoj to naš normativni poredak može da obezbedi u ovom trenutku, približava naše zakonodavstvo evropskim standardima, a njegova primena u našoj svakodnevnoj praksi doprineće bržoj i svestranijoj standardizaciji naše poljoprivrede u celini. Kao takav, ovaj zakon predstavlja polaznu osnovu koja će poboljšati i ubrzati razvoj poljoprivrede u Srbiji, ali i učiniti da državni sistemi i mehanizmi koji podržavaju taj razvoj budu efikasniji i korisniji, manje koruptivni i pre svega kreativni i kompetentni. Treba na kraju reći da će sam proces razvoja poljoprivrede u našoj zemlji diktirati potrebu za daljim usavršavanjem i izmenama ovog zakona. Čestepojave trovanja hranom i različite štetne bakterije kojima su zagađeni proizvodi životinjskog i biljnog porekla ne samo što ugrožavaju zdravlje ljudi, već i nanose neprocenjivu štetu plasmanom naših roba na domaćem i inostranom tržištu. Predsedavajuća, izvinjavam se, ako ih ne interesuje, nemam ništa protiv. Bolesti kao što su svinjska kuga ili pojave trihineloze i salmonele predstavljaju ozbiljne probleme kako samim proizvođačima, trgovcima i izvoznicima mnogih proizvoda, ali ponajviše štete Srbiji da se na regionalnom i svetskom tržištu predstavi kao velesila u proizvodnji visokokvalitetnih proizvoda u oblasti hrane, što ona po svim parametrima kojima raspolaže zaista može i biti. Zbog toga donošenje zakona o bezbednosti hrane predstavlja značajan korak u zaštiti života i zdravlja ljudi, ali i u zaštiti zdravlja i dobrobiti životinja, zaštiti zdravlja bilja i biljnih vrsta i u zaštiti životne sredine uopšte. Usvajanjem ovog zakona, Srbija kao država ispunjava obavezu prema svojim građanima koji imaju pravo da kupuju i koriste hranu koja ne ugrožava njihovo zdravlje. Ovaj zakon omogućava državi da preko nadležnih institucija i instrumenata zaštiti to pravo u najvećoj mogućoj meri, primenjujući sistem kontrole hrane, kako domaćeg porekla, tako i one iz uvoza. Istovremeno, na usvajanje ovog zakona Srbiju opredeljuju međunarodne obaveze koje je naša zemlja prihvatila u procesu stabilizacije i pridruživanja EU. Visoki standardi koji su uspostavljeni u ovoj oblasti u zemljama EU jedna su od važnih stepenica koju moramo preskočiti ako želimo da našim robama hranimo probirljive evropske potrošače i da budemo konkurentni na njihovim visoko razvijenim tržištima. Potreba da se donese novi zakon o zaštiti bilja, pored ustavnog osnova, nametnula se i zbog značaja zaštite Republike Srbije od unošenja i širenja štenih organizama na njenu teritoriju. Zakonskim osnovom potrebno je jasno definisati proizvodnju, korišćenje i promet bilja, biljnih proizvoda i propisanih objekata odgovarajućeg zdravstvenog statusa sa stanovišta poljoprivredne proizvodnje, ali i zaštititi živote i zdravlje potrošača i životne sredine uopšte. Zaštita zdravlja bilja je veoma kompleksna oblast, koja na multidisciplinaran način utiče na mnoge oblasti svakodnevnog života. Potrebu da se novim zakonom reguliše ova složena oblast nameće i plan reforme u oblasti zaštite zdravlja bilja, koji je usmeren u pravcu usaglašavanja standarda sa standardima EU i Svetske trgovinske organizacije. Ovim zakonom biće institucionalizovana sva nova rešenja koja će omogućiti primenu plana reforme. Ako Srbija želi da bude ravnopravan učesnik u međunarodnoj razmeni bilja i biljnih proizvoda, mora da prihvati međunarodne standarde, mere i postupke, i da ih primenjuje na svojoj teritoriji. Ovo tim pre što naša zemlja ima optimalne uslove za proizvodnju i preradu raznovrsnog bilja. Srbija je po bogatstvu i kvalitetu biljnih resursa prepoznatljiva ne samo u zemljama EU, već i u svetu, pa će usvajanje ovog zakona i primena standarda koje on uspostavlja omogućiti domaćim proizvođačima bolji pristup međunarodnom tržištu, ali i obezbediti da potrošači u našoj zemlji koriste zdravstveno ispravno bilje. Istovremeno, novim zakonom pospešiće se uslovi za bolju proizvodnju u oblasti poljoprivrede. Da bi se sistemski rešilo pitanje zdravlja bilja u našoj zemlji neophodno je zakonski regulisati i upotrebu sredstava za ishranu bilja i oplemenjivače zemljišta. Ovim zakonom uređuje se razvrstavanje, kvalitet, obeležavanje, fitosanitarna kontrola i uzorkovanje u prometu, uvozu i primeni sredstava za ishranu bilja i oplemenjivača zemljišta. Dosadašnja zakonska regulativa u ovoj oblasti često nije mogla biti sprovodljiva, kako zbog razlike između sredstava za zaštitu bilja i sredstava za ishranu bilja, tako i zbog neadekvatnosti pojedinih zakonskih rešenja. Zbog toga se donošenje ovog novog zakona nametnulo kao jedno optimalno rešenje, jer će se njegovom primenom u oblasti sredstava za ishranu bilja i oplemenjivača zemljišta primenjivati standardi koji se primenjuju u EU i čime će se otkloniti prepreke za izvoz naših proizvoda na ovo i na druga svetskatržišta. Ovaj zakon omogućiće proizvođačima, uvoznicima i distributerima sredstava za ishranu bilja i oplemenjivača zemljišta da svoju delatnost obavljaju sa manje rizika i bez gubitaka. Primenjivaće se jedinstvene metode kontrole kvaliteta kod referentnihlaboratorija, što će korisnicima ovih sredstava, proizvođačima bilja, otkloniti sumnje u njihov kvalitet i rizik pri upotrebi. Predlogom zakona o zaštiti bilja uspostavljaju se novi standardi i uređuje registracija, kontrola, promet, uvoz i primena sredstava za zaštitu bilja u poljoprivredi i šumarstvu, poslovi od javnog interesa u oblasti sredstava za zaštitu bilja, kao i druga značajna pitanja vezana za ovu oblast. Usaglašavanje postojeće zakonske regulative u oblasti sredstava za zaštitu bilja sa važećim standardima EU dovelo je do potrebe za donošenjem novog zakona koji će ovu oblast regulisati kao samostalnu. Ovakav pristup već se primenjuje u članicama EU. Usvajanjem ovog zakona i primenom standarda koje on uspostavlja omogućiće se pristup domaćih proizvođača za zaštitu bilja i poljoprivrednih proizvoda evropskom tržištu. Ipak, najvažniji razlog za donošenje ovog zakona jeste činjenica da je oblast sredstava za zaštitu bilja i rezidua od sredstava za zaštitu bilja u hrani i hrani za životinje uređena propisima čije je sprovođenje u nadležnosti tri ministarstva, i to Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstva životne sredine i prostornog planiranja i Ministarstva zdravlja. Novi zakon će omogućiti i podizanje nivoa svesti korisnika sredstava za zaštitu bilja da prihvate činjenicu da pesticidi, iako neophodni u poljoprivrednoj proizvodnji, predstavljaju određeni rizik za ljude i životnu sredinu. Zakon uspostavlja odgovornost svih subjekata u oblasti sredstava za zaštitu bilja, pa i korisnika ovih sredstava, da njihova odgovornost nije samo u očuvanju vlastitog zdravlja, već da imaju odgovornost i prema životima, zdravlju i bezbednosti šire zajednice. Drugim rečima, oni su dužni da proizvodnjom, prometom ili primenom sredstava za zaštitu bilja ne narušavaju zdravlje ljudi i kvalitet životne sredine. Poštovane kolege narodni poslanici, koliko mi je poznato, u poslednjih nekoliko godina nijedan zakonski predlog nije izazvao toliko kontraverzi i različitih tumačenja u javnosti, kao što su to izazvali predlozi zakona o vinu i zakona o rakiji i drugim alkoholnim pićima. Mnogo pre nego što su predlozi ovih zakona ušli u pripremu i u uobičajenu proceduru, po srpskim selima i među proizvođačima vina i rakije počele su da kruže glasine kako će novim zakonom biti zabranjeno seljacima da prave vino i rakiju na način kako su to radili njihovi dedovi. Neću da preterujem, ali ne bi me začudilo da su seljaci počeli da kriju svoje lampeke po tajnim skrovištima. Tako je to kada se ne prilazi ozbiljno i odgovorno selu i seljaku i kada se on prepusti samom sebi, i često i nažalost, tragičnom iskustvu u kojem je on sa svojom državom često izvlačio deblji kraj. Ne mora da bude tako. Ne mora da bude jer ova skupština služi, između ostalog, i za to da mi, narodni poslanici, objasnimo onima koji su nas birali da zakone koje usvojimo ne donosimo da bi seljaku odrali kožu sa leđa, već da bi mu stvorili normativne pretpostavke i uspostavili standarde koje je već uspostavio ceo razvijeni svet i koji će mu omogućiti da proizvodi više, kvalitetnije i bolje, i da se njegovi proizvodi, kvalitetni i prepoznatljivi, mogu nositi sa bilo čijim proizvodima na evropskom i svetskom tržištu. Novi zakon o vinu omogućiće brži i produktivniji razvoj ove dragocene poljoprivredne grane i doprineti da se poznata srpska vinogorja, poput vršačkih, fruškogorskih ili župskih, uzdignu na nivo portugalskih ili francuskih, a da zaštićene sorte srpskih vina budu tražene i na najprobirljivijim svetskim trpezama. Isto je i sa rakijom i sa drugim tradicionalnim alkoholnim pićima koja se proizvode u Srbiji. Dakle, nije cilj zakonodavca da srpskom seljaku uskrati pravo da peče svoju tradicionalnu prepečenicu, već da uspostavi standarde i stvori pretpostavke da srpska šljivovica postane svetski prepoznatljiv brend, da se zna da joj je zemlja porekla Srbija, da je garantovanog i standardnog kvaliteta, koji će joj otvoriti vrata svih tržišta. Nećemo valjda svetu proizvoditi i proturati zozovaču? Isto je i sa Predlogom zakona o etanolu. Etil alkohol poljoprivrednog porekla ima široku primenu u našoj zemlji. Koristi se u mnogim industrijskim granama za proizvodnju alkoholnih pića, u vojnoj industriji, u farmaciji, kao dodatak gorivu, ali i za unapređenja agrara i u podizanju stočnog fonda. Širok spektar njegove primene predstavlja ga kao strateški proizvod, kako u razvijenim, tako i u manje razvijenim zemljama. Etanol je poslednjih decenija toliko primenjivan u različitim oblastima, tako da se može reći da predstavlja jedan od ključnih osnova budućeg razvoja civilizacije. Predsedavajuća, zamolio bih vas da koristim i malo vremena poslaničke grupe. Zbog takve važnosti ovog proizvoda, potrebno je na jedinstveni, po najvišim međunarodnim standardima, uspostavljen način, zakonski regulisati uslove proizvodnje etanola, kontrolu kvaliteta, deklarisanje, promet i uvoz i upotrebu etanola, ali i nadzor nad sprovođenjem ovog zakona. Razlog za donošenje ovog zakona leži u činjenici da je dosadašnja praksa pokazivala da se uvoz etanola vrši suprotno pravnim tekovinama EU i nijedan uvoznik nema dozvolu nadležnog ministarstva za uvoz, koji mora biti ograničen i kontrolisan, kako to nalažu evropski propisi. S obzirom na važnost ove sirovine, EU moraju se dostaviti potrebne informacije o količini proizvedenog, izvezenog, uvezenog i raspoloživog etanola. Prema dosadašnjoj zakonskoj regulativi nismo imali podatke o ovim pitanjima i zato je potreban zakon koji će upotrebu etanola regulisati u skladu sa najvišim evropskim standardima. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlogom zakona o javnim skladištima omogućava se da se oblast skladištenja poljoprivrednih proizvoda usaglasi sa standardima skladištenja ovih roba najrazvijenijih svetskih privreda. Ovaj zakon približiće naše skladištare standardima uspešnih svetskih skladištara za poljoprivredne proizvode i stvoriti normativne pretpostavke za eliminisanje slabosti koje su se proteklih godina gomilale u ovoj oblasti. Osnovni razlozi za donošenje zakona o genetički modifikovanim organizmima proizilaze iz potrebe da se uspostave standardi i sistemi kontrole i mere zaštite životne sredine i zdravlja ljudi od mogućih štetnih efekata prilikom upotrebe genetički modifikovanih organizama i proizvoda od genetički modifikovanih organizama. Cilj je da se zaštite usevi od širenja genetički modifikovanih organizama, ali i potrošači od kupovine nedozvoljenih proizvoda od genetički modifikovanih organizama. Usvajanjem ovog zakona Republika Srbija pridružiće se svetskoj zajednici država i nacija koje uspostavljaju kontrolu i nastoje da spreče zloupotrebe u proizvodnji i razvoju genetički modifikovanih organizama. Bez te kontrole oblast genetičkog inženjeringa stvorila bi nesagledive posledice ljudskoj civilizaciji. Zato je ovu oblast ljudske delatnosti neophodno zakonski regulisati u skladu sa najvišim međunarodnim standardima. Isto je i sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća. Dosadašnja zakonska rešenja koja regulišu ovu oblast pokazala su se nedovoljno preciznim i bilo je potrebno otkloniti nedostatke koji su uočeni u dosadašnjoj primeni zakona, ali i odrediti kaznene odredbe za sve one koji krše norme ovog zakona, a koje dosadašnjim zakonom nisu bile regulisane. Istovremeno, ovaj zakon je predloženim izmenama i dopunama usaglašen sa standardima i normama EU i drugim aktima međunarodnih organizacija. Poštovane kolege narodni poslanici, predlozi zakona o stočarstvu i zakona o dobrobiti životinja proizilaze iz potrebe da se oblast stočarstva i zaštite životinja regulišu na sveobuhvatan način, koji će ovu oblast ljudske delatnosti u našoj zemlji izjednačiti sa standardima koji važe u zemljama EU. Ovi zakonski predlozi uvode standarde i novine koje će državi omogućiti da vodi politiku u oblasti stočarstva i u oblasti zaštite životinja, kojom će omogućiti ubrzan razvoj stočarstva u Republici Srbiji ali i razvoj državnog sistema i institucija koje će omogućiti taj razvoj. Treba reći da su ovi zakonski predlozi još jedna stepenica u približavanju naše zemlje standardima evropskog zakonodavstva u oblasti poljoprivrede. Na samom kraju, želim da ukažem na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Razlozi za donošenje ovog zakona sadržani su u potrebi da se otklone problemi i nedostaci koji su uočeni u primeni dosadašnjeg zakona, ali i da se stvore normativne pretpostavke za realizaciju strategije poljoprivrede Srbije, da se stvore pretpostavke za planiranje zaštite, korišćenja i uređenja poljoprivrednog zemljišta, za koje su osnove utvrđene u strategiji prostornog razvoja Srbije, da se obezbedi unapređenje upravljanja poljoprivrednim zemljištem i efikasna kontrola i nadzor. Istovremeno, ovim zakonom naše zakonodavstvo biće usaglašeno sa evropskim normama i standardima koje regulišu oblast poljoprivrednog zemljišta. Napominjem da će poslanička grupa SPS-JS u danu za glasanje glasati za predloge ovih zakona. Očekujem da će ovi zakonski predlozi, obogaćeni raspravom i amandmanima koje prihvati Narodna skupština, posle usvajanja doprineti da jedna od najvažnijih oblasti ukupnog razvoja Srbije – poljoprivreda, doživi prosperitet i ubrzan razvoj, jer je to u interesu i naše zemlje i svih njenih građana. U tom smislu očekujem od Vlade Republike Srbije u celini i od nadležnih ministarstava pojedinačno da preduzmu sve potrebne mere da se zakoni koje Narodna skupština usvoji dosledno i efikasno primenjuju. Samo primenom ovih zakona i donošenjem potrebnih podzakonskih akata, uredbi, odluka i drugih propisa koji će konkretizovati standarde koje zakoni uspostavljaju, može se zaustaviti proces odumiranja srpskog sela i narastajuća tajkunizacija koja preti da uspostavi potpuni monopol u poljoprivrednoj proizvodnji. Zbog svega toga, apelujem na sve nadležne subjekte u našem društvu, a pre svega na Ministarstvo poljoprivrede, da se posvete doslednoj primeni zakona koje Narodna skupština usvoji, a o kojima sam govorio u proteklim minutima. Hvala veliko.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS.
Uvaženi narodni poslanici, uvaženi ministre, poštovani gospodine Odaloviću, gospođo Čomić, pred nama je danas 15 zakona iz oblasti poljoprivrede i šumarstva ili, tačnije rečeno, 14 zakona iz oblasti poljoprivrede i jedan iz oblasti šumarstva, što znači da mi celo pre podne pričamo o poljoprivredi i to ćemo učiniti i popodne, i sama ta činjenica je dobra. Dobro je kada se razgovara o poljoprivredi, jer poljoprivreda jeste naša najznačajnija privredna grana, znamo svi i statističke podatke da smo u 2008. godini u robnoj razmeni ostvarili suficit od 600 miliona dolara. Ono što nije dobro jeste što o tim zakonima odnosno o ovako velikom broju zakona raspravljamo skupa i što za samo pet sati koje imamo u ovoj raspravi, a opozicija ima dva i po sata, mi treba da raspravljamo o svim ovim zakonima. To, ministre, nije vaša krivica. Poslanička grupa DSS predložila je vladajućoj većini da raspravu o poljoprivredi razbijemo u određene segmente, ali vladajuća koalicija to nije želela. Ovde se postavlja pitanje – koliko će zakoni koje će ova skupština izglasati i doneti unaprediti srpski agrar? Svakako da je bolje imati zakonom regulisane stvari, nego nemati zakone i samim tim odgovarajuće odgovore. Ali, ovi zakoni nisu usaglašeni sa onim što se dešava u srpskom agraru i sa onim što se dešava u Ministarstvu poljoprivrede, odnosno Agrarnom budžetu. Agrarni budžet je nedopustivo mali. Mi smo predlogom budžeta za 2009. godinu imali takav predlog Agrarnog budžeta koji od 2000. godine procentualno nikada nije imao manje učešće u ukupnom budžetu. Tada smo onima koji su branili taj budžet rekli da ni to nije realna projekcija, ali da se nadamo da kada se bude radio rebalansbudžeta da se opet neće uzimati od poljoprivrede i Ministarstva poljoprivrede, ali su ti naši napori i želje koje smo izrazili kada se usvajao budžet pale u vodu kada smo videli rebalans budžeta. Agrarni budžet, koji je bio predviđen za 2009. godinu u iznosu od 20,5 milijardi, dodatno je smanjen za 16 milijardi, odnosno za 22% i u jednom intervjuu ste rekli da morate biti mađioničar kako biste raspodelili ova sredstva, jer i preko 90% ovih sredstava moraju ići za plaćanje subvencija. Mislim da nećete biti uspešni u tom poslu i da dovoljno novca nećete imati za sve obaveze koje imate prema poljoprivrednim proizvođačima i poljoprivredi, i ne mogu čudom da se načudim da ste pristali na jedan ovakav rebalans. Manjak koji mislite da nadomestite, kako biste mogli da izvršite sva plaćanja prema poljoprivrednim proizvođačima, u iznosu od 4,6 milijardi ste, hajde da kažem, smislili da nadoknadite na taj način što ćete sredstva povući iz Fonda za podsticanje poljoprivredne proizvodnje. U Fondu pretpostavljam da para sada ima i da upravo u ovo vreme poljoprivredni proizvođači, oni koji su korisnici dugoročnih i kratkoročnih kredita, u ovom periodu uredno izmiruju svoje obaveze i da ćete ova sredstva koja ste planirali imati na raspolaganju i da na kontu toga, odnosno u odnosu na to mislite da vratite, odnosno da isplatite obaveze za 2009. godinu. Ali, ovde postavljam prvo pitanje – da li je normalno da sredstava nema u Agrarnom budžetu i da se seku na način, da se unakaze, da tako kažem, kao što je to u rebalansu urađeno, drago mi je što ovo potvrđujete, jer to govori o odnosu Vlade prema agraru? Pravim jednu digresiju, poljoprivreda je bila jedna od najznačajnijih obećanja ove vladajuće koalicije. Apsolutno su se obećavale i kule i gradovi poljoprivrednim proizvođačima, i sada se suočavamo, kao i u drugim oblastima, ali čini mi se u poljoprivredi u najdrastičnijem obliku, sa činjenicom da od tih predizbornih obećanja apsolutno neće biti ništa. To ukazuje na jedan problem da, kada se poslužite političkom demagogijom, to da kratkoročni efekat, ali vam se to i vrati kao bumerang. Ali, ono što je poenta cele stvari je da politike u agraru treba da bude što manje i političkih stranaka, a ono čega treba da bude u agraru jeste jedna stručno urađena analiza strategije razvoja poljoprivrede. Moje prvo pitanje je – ako se sredstva iz ove godine u iznosu od 4,6 milijardi, a možda će biti i veća, videćemo, potroše, šta će biti sa Fondom za sledeću godinu? Iz kojih sredstava će sledeće godine poljoprivredni proizvođači moći da dobijaju kratkoročne i dugoročne kredite, ako sada ova sredstva potrošimo? A već smo svesni, i to smo najavili i ministarki finansija kada je branila rebalans, da ćemo se ovde opet videti, nažalost, u septembru i da će sredstva dodatno biti smanjivana po resornim ministarstvima, a kako vidimo da ministarka finansija i vladajuća koalicija tretiraju poljoprivredu, plašimo se da će sredstva biti i u novom rebalansu umanjena. Imam par pitanja i pokušaću da ih postavim, i daću neka obrazloženja, u nadi da ćete na najbolji mogući način na njih odgovoriti. Mislim da u ovoj godini, to verovatno i nije vaša krivica, već je i posledica prenetih dugovanja iz 2008. godine, da plaćanja koja imate i obaveze koje imaju, nikada nisu toliko kasnile kao što se to dešava sada. Ono na šta bih želeo da ukažem kao problem i želeo bih da čujem vaš odgovor jeste problem već donete uredbe, kao što je na primer subvencionisanje zadruga. Nakon sprovođenja celokupne procedure, te subvencije se ukidaju, što po mom mišljenju vas stavlja u jednu krajnje rizičnu poziciju, odnosno poziciju kao nekoga ko je rizičan partner. Zanima me vaše mišljenje – da li mislite da jednolična ili istovetna nadoknada po hektaru jeste dovoljno stimulativna mera, bez obzira na prinos po tom hektaru, jeste dovoljno stimulativna mera ili jednostavno na taj način idemo na neku prosečnu i ne konkurentno pravljenje ne konkurentne poljoprivredne strukture? Mislim da ne stimulišemo one koji ulažu i one koji su spremni da ulažu dodatne napore i imaju veće prinose nego što je to prosek. Ono što se u javnosti može videti i ono u čemu mislim da niste uspešni je produbljivanje antagonizma između poljoprivrednih proizvođača sa jedne strane, velikih poljoprivrednih dobara sa druge strane, zadruga i uopšte svih činilaca u tom lancu, i da niste dovoljno poradili na tome da se izgrade međusobni odnosi kako bi plod te saradnje bio konkurentnija poljoprivredna proizvodnja. Postavljam pitanje – zašto danas, u ovom momentu srpski seljak ne može da izvozi krompir, rashlađeno smrznuto svinjsko meso, kao i niz drugih proizvoda koji bi značili dodatne prihode i koji bi značajno uvećali našu trgovinsku razmenu? Šta se čini da izvozna struktura poljoprivrednih proizvoda bude sa višim stepenom obrade, odnosno povoljnija, pa da samim tim donosi i više novca? Postavljam pitanje i iz oblasti veterine – zašto se nije stalo sa vakcinacijom na svinjsku kugu, pogotovo ako se zna da nakon prestanka vakcinacije treba da prođe još dve godine, a to jeste jedan od uslova da možemo da izvozimo svinjsko meso? Da li tek osnovani Generalni inspektorat i veterinarska inspekcija, koja je izvučena iz Uprave za veterinu, a za efekat je imala da negativno utiče na uspešno funkcionisanje sistema sledljivosti, što je na kraju rezultiralo, čak bih rekao, najlošijim izveštajem o stanju veterine od strane Generalnog direktorata za zaštitu potrošača Evropske komisije? Zašto ste tako lako prešli preko izglasavanja, odnosno primene SSP-a? To direktno izlaže našu poljoprivredu dodatnim pritiscima, odnosno snižavamo nivo zaštite naše poljoprivredne proizvodnje, kada znamo da su sa druge strane negativni efekti, efekti koji dolaze od SSP, veliki. Dolazimo u paradoksalnu situaciju da mi koji nemamo uređeno stanje u poljoprivredi otvaramo tržište onim državama koje to stanje imaju i te kako uređeno, i koje su bogate države, i koje veoma bogato subvencionišu svoje poljoprivredne proizvođače da još i na srpsko tržište mogu da plasiraju svoje proizvode. Dakle, velika su obećanja davana i u sferi poljoprivrede. Malo toga je ostvareno od onoga što se obećalo i sada imamo jasno, verujem da ste svesni te činjenice, da su poljoprivredni proizvođači veoma nezadovoljni, ali su i opravdano nezadovoljni. I pored toga što su opravdano nezadovoljni, takođe u tom lancu imamo nezadovoljne i proizvođače, odnosno prerađivače poljoprivrednih proizvoda, a sve to na kraju rezultira da krajnji potrošač takođe koristi robu, odnosno kupuje hranu vrlo često po skupljim cenama nego što je to na nekim drugim tržištima, pa kao krajnji rezultat imamo i nezadovoljnog potrošača. Na toj liniji se mora pronaći određena ravnoteža. Pohvaljujem vas što ste doneli u skupštinsku proceduru ovoliki broj zakona, ali ovi zakoni neće rešiti probleme agrara. Ovi zakoni jesu usklađivanje propisa sa EU. Da nije tako, ne bi tako ličili na zakone koji su, recimo, usvojeni u Hrvatskom Saboru, jer ovde imamo predloge zakona i o poljoprivrednom zemljištu, i o poljoprivredi i zakona o gnojivima i poboljšivačima tla. Radi se samo o jezičkoj redakciji našeg predloga zakona. Ti zakoni jako puno liče jedan na drugog, što je verovatno naš uslov približavanju EU, ali i samo stanje poljoprivrede u Hrvatskoj, koje je mnogo bolje nego u Srbiji, pokazuje da to nije posledica zakona, već i većih sredstava koja država izdvaja za poljoprivredu u Hrvatskoj nego vi ovde u Srbiji, i bolje organizovanosti. Za prvo javljanje ovoliko, ostaviću vremena kada budemo završili raspravu.
Reč ima ministar, Saša Dragin.
Zahvaljujem se kolegi Nikoliću na izuzetno konstruktivnoj raspravi. Apsolutno bih se složio sa delom diskusije vezane za Agrarni budžet, definitivno nam je potreban veći Agrarni budžet da rešavamo probleme agrara u Srbiji. Što se tiče opaske vezane za hrvatsko zakonodavstvo, nije ovaj zakon rađen prema hrvatskom, ali je rađen sa onim što se zahteva od nas u procesu pristupanja EU. Ipak jedna mala ispravka, za razliku od Srbije koja godišnje izveze oko 1,6 milijardi dolara vrednosti poljoprivrednih roba i prehrambenih proizvoda, Hrvatska ima deficit od milijardu evra u ovom slučaju, tako da je hrvatski agrar u daleko lošijoj situaciji od srpskog i pored visokih subvencija. Ono što bih hteo da odgovorim na pitanja koja ste postavili, koja su apsolutno na mestu, vezano je pre svega za pozajmicu iz Fonda za razvoj poljoprivredne proizvodnje i mogu da vam kažem da se taj fond puni od 2004. godine, sukcesivno godišnje i samim tim iz rivolvinga se svake godine dobijaju sredstva, tako da, pored toga što ćemo imati u jednoj godini nešto manjka, sledeća godina će dovesti do toga da se taj fond obnovi. Nadam se da će postojati i u donošenju nekog sledećeg budžeta malo više razumevanja, pa ćemo moći da podstaknemo kreditiranje u oblasti poljoprivrede, kao što smo to želeli da uradimo. Ono što je takođe bitno da napomenem, to je da se segment kreditiranja prebacuje i prema lokalnim samoupravama, na takav način što Ministarstvo smatra da ne mora svaka odluka o svakom kreditu da se donese u Beogradu, da je jako bitno da se kroz regionalizaciju i davanje više nadležnosti lokalnim samoupravama da i mogućnost da same lokalne samouprave, kroz fondove za razvoj poljoprivrede, učestvuju u kreditiranju poljoprivredne proizvodnje, prema komparativnoj prednosti određenih regiona. Što se tiče pitanja vezanih za zadruge, ukinuli smo tu liniju, to je bilo prošle godine, iz prostog razloga što nismo mogli da nađemo zakonski osnov da se na dati način, kao što je to opisano u uredbi, ta sredstva izdvoje, a nisam sklon da radim bilo šta protiv zakona i iz tog razloga sam molio za razumevanje za ovakvu jednu odluku. Jednolična davanja po hektaru. Nažalost, institucionalni kapaciteti Ministarstva koga sam preuzeo nisu omogućavali veliku raznovrsnost u davanju podsticaja, ali kao što sam prethodno napomenuo, razdvojili smo jasno ratarsku od proizvodnje voća i, kao što znate, za intenzivne vinograde možete da dobijete 1,2 miliona dinara po hektaru, dok je to za duvan ove godine oko 32.000 dinara po hektaru, dok je za ostale ratarske kulture 12.000 dinara po hektaru, sa razlikom za nerazvijena područja naše zemlje koja imaju daleko lakše uslove za dobijanje tih podsticaja od onih drugih. Onog trenutka kada uvedemo agenciju za agrarna plaćanja, zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju definiše tu agenciju, moći ćemo da radimo i tu selekciju. Naravno, bitno je da se geografski informacioni sistem u poljoprivredi razvije. Mogu da kažem da neke zemlje koje su pristupile samoj EU nemaju još razvijen taj sistem, a mi smo već počeli da ga radimo, tako da se nadamo da ćemo možda i pre njih dobiti. Recimo, naši istočni susedi koji su u EU nemaju takvu mogućnost razdvajanja i selekcije prema kulturama, ali to je definitivno nešto prema čemu idemo i to ste vrlo dobro zapazili. Vezano za inspekciju, oni su bili tu i ne bih rekao da je izveštaj negativan, nego su dobijene sugestije. Ono što je bitno, postoje tri načina odnošenja prema nama – da se dobije negativan izveštaj, da se dobije sugestija ili da se odmah prihvati. Mi smo dobili sugestije. Mogu da kažem da je 90% tih stvari već urađeno na osnovu usmene preporuke samih inspektora, a da ćemo mi sada, na osnovu predloga sugestije koju smo dobili, još nije stigao konačni izveštaj, da odgovorimo, već je pripremljen odgovor. Do sada skoro 90% stvari smo uradili. Što se tiče antagonizma između prerađivača i individualnih poljoprivrednika, to ste jako dobro prepoznali. To je antagonizam koji traje godinama. Suština antagonizma je što su u sektor poljoprivrede, odnosno kupovinu poljoprivrednih preduzeća, ušli ljudi koji su tokom devedesetih godina često bili u nekim sivim sferama biznisa. To je ekonomija gde su ljudi naučili da uzmu lovu i da pobegnu, umesto da dugoročnim partnerskim odnosom prema svojim saradnicima u tom biznisu, a to su u ovom slučaju poljoprivredni proizvođači, izgrađuju poverenje i na takav način izgrađuju i taj njihov kooperativni odnos. Ono što ste verovatno upoznati, pričali smo često o tome, moj odnos prema poljoprivredi je takav da se ne slažem sa načinom kako je urađena privatizacija u sektoru poljoprivrede, iz prostog razloga što mislim da je trebalo deo vlasništva nad poljoprivrednim preduzećima da ponudimo pre svega zadrugarima, pre svega udruženim poljoprivrednim proizvođačima, i na takav način uvežemo njih i kapital iz biznis sektora, jer to je ona prava sprega i pravi način da se ima ceo lanac, od njive, odnosno štale, do police u supermarketu. Kao što znate, borim se da se takav jedan odnos izgradi. Moraju da znaju prerađivači da bez svoje sirovinske baze ne mogu ništa da proizvode i samim tim ne mogu da donose na naše tržište, kao ni na strana tržišta, kvalitetne poljoprivredne proizvode. Sa druge strane, poljoprivredni proizvođači trebaju odgovorne otkupljivače svojih proizvoda koji će na dugoročni način razmišljati o poljoprivrednoj proizvodnji. Najbolji primer kako se neko opekao o to je primer prošlogodišnje kampanje šećerne repe, kada je zbog jako lošeg odnosa šećerana prema poljoprivrednicima prošle godine, interesovanje za proizvodnju slatkog korena je bilo jako nisko i iz tog razloga je traženo od Ministarstva da se zabrani izvoz šećerne repe. Mi to nismo dozvolili, niti ćemo ikada da dozvolimo da se zabranjuje izvoz nekog poljoprivrednog proizvoda, iz prostog razloga jer to jedino mešetarima koristi, a nikako poljoprivrednim proizvođačima. Što se tiče krompira, postavili ste vrlo konkretno pitanje. Pokrenuta je procedura pre godinu dana i mi se nadamo da ćemo u vrlo kratkom vremenskom roku dobiti mogućnost da izvozimo krompir iz naše zemlje. Što se tiče svinjske kuge, ili klasične kuge svinja, mi već veći broj godina redovno vakcinišemo stoku. U EU se to ne radi. Iz tog razloga EU od nas traži da barem 24 meseca nemamo pojavu svinjske kuge na terenu da bi mogli da prestanemo sa vakcinacijom. Trenutno sada imamo 12 meseci od kada se ni jedan slučaj svinjske kuge nije pojavio. Ono što je tu interesantno, a bilo bi dobro da se upoznaju narodni poslanici, to je da smo mi pokrenuli jednu inicijativu u Briselu, da nam se odobri mogućnost pilot projekta tzv. kompertmentizacije izvoza svinja, odnosno da se odaberu reprezentativni objekti koji bi bili u takvom sistemu zdravstvene zaštite domaćih životinja da ne moraju da se vakcinišu, a na takav način bi izbegli ono što je veoma veliki problem. Recimo, Holandija, onog trenutka kada je prestala da vakciniše, sledeće godine imala je epidemiju i potrošila je negde oko četiri milijarde evra za nadoknadu troškova vezanih za uništavanje obolelih, odnosno životinja u rizičnom području. Jednostavno, Srbija takve novce nema. Iz tog razloga, želimo da napravimo par farmi koje će omogućiti da se izvozi iz Srbije, a sa druge strane da ne ulazimo u rizik i preuzimamo obaveze u ovakvoj ekonomskoj situaciji, koja je naravno i u svetu jako teška. Što se tiče SSP-a, vi dobro znate moj stav prema tome. Ono što smo mi insistirali, to je da se pomeri usvajanje tog sporazuma za dva meseca, odnosno da se 2008. godina ne uzme kao bazična, faktički smo potrošili jednu celu godinu za dva meseca, jer je to stiglo kao predlog negde u novembru. Znači, zamolili smo da se to primenjuje od nove godine, na takav način smo dobili još jednu godinu, da država Srbija ima mogućnosti da uskladi svoju poljoprivredu i da dobije na kompetetivnosti sa evropskom poljoprivredom. Još jednom da se zahvalim na jako stručnoj i dobroj diskusiji gospodine Nikoliću.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo.
Gospođo potpredsednice, gospodine ministre i saradnici iz Ministarstva poljoprivrede, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega bih na početku svoje rasprave hteo da pohvalim ministra i Ministarstvo poljoprivrede da su učinili napor od njihovog konstituisanja da u skupštinsku proceduru puste ovoliki broj zakona iz oblasti poljoprivrede, jer je to bila sušta potreba naše poljoprivredne proizvodnje. Za svaku kritiku su prethodne vlasti, koje su malo učinile na tom planu i u više navrata sam lično iznosio stavove naše stranke da je to nedopustivo, da u oblasti poljoprivrede je najmanje doneto zakona i najmanje usklađena zakonska regulativa sa regulativom EU, obzirom da pretendujemo da uskoro postanemo članica EU. Svakako za dostavljanje Narodnoj skupštini i puštanje u proceduru je zaslužno Ministarstvo, ali ponovo želim da izrazim negodovanje ispred naše poslaničke grupe da je krajnje nedopustivo da na ovakav način raspravljamo o tako značajnim zakonima iz, takođe, tako značajne privredne oblasti, kakva je poljoprivreda. Pre svega, oni koji su zainteresovani za ove zakone kroz ovakvu raspravu i ovakvu organizovanu raspravu ne mogu ni iz daleka shvatiti u kom smislu i koliko će se unaprediti poljoprivredna proizvodnja usvajanjem ovakvih zakona. Ali, šta je tu je, vladajuća većina utvrđuje dnevni red i vodi ovu Narodnu skupštinu, parlament, i mi iz opozicije moramo da se povinujemo. Pre nego što bih govorio o određenom broju zakona, jednostavno o svim se ne može govoriti u vremenu koje naša poslanička grupa ima na raspolaganju, želim da se osvrnem na ukupno stanje u poljoprivredi sa aspekta gledanja SNS i pošao bih prvo od onoga što smo imali pre dve-tri nedelje ovde u parlamentu, to je rebalans budžeta i pozicije u razdelu 14, onoga što je dodeljeno Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Da ponovo kažem, da je to krajnje neodgovoran odnos predlagača rebalansa budžeta, znači, ministra finansija i same Vlade, da u tom iznosu koji je određen rebalansom u narednom periodu se finansira poljoprivredna proizvodnja, jer jednostavno sa tim sredstvima se ne može to isfinansirati. Uvažavajući činjenicu da će u okviru povećanja sredstava za poljoprivredu proizvodnju iskoristi se i deo sredstava Fonda za razvoj poljoprivrede, znači, onih sredstava koja su vraćena u, da kažem, taj fond po osnovu davanih kratkoročnih i dugoročnih kredita u prethodnom periodu. Međutim, ako se ta sredstva i angažuju i potroše, ona su, što bi se reklo, zanavek potrošena, ona se ne mogu ponovo stavljati u funkciju i samim tim najdirektnije će se smanjiti taj fond, što svakako nije dobro, ali i to će biti nekakvo rešenje za poljoprivredne proizvođače i upravo apelujem na ministre i Ministarstvo dam u skladu sa datim obećanjima, angažovanjem tih sredstava i na kraju, kredita, koliko sam shvatio od milijardu dinara, da se ta sredstva omoguće i stave na raspolaganje poljoprivrednim proizvođačima. Jer samo pod tim uslovima u odnosu na ono što je rebalansom budžeta određeno i ono što će se iskoristiti iz Fonda za razvoj i tih nekih četiri milijarde 600 miliona i ta milijarda kredita donekle će, ipak, moći ispoštovati ono što je, da kažem, i dato i obećano. Moram podsetiti pre svega vladajuću stranku šta je obećavala građanima pre ovih poslednjih izbora. Obećavala je agrarni budžet od 400 miliona evra. Ovo što trenutno imamo u budžetu nije ni polovina toga, pa treba dobro da se zamisle kako će se pravdati na nekim sledećim izborima, a nadamo se da će i oni biti uskoro. Svakako agrarni budžet je značajan za podsticaj razvoja poljoprivredne proizvodnje i ako imamo činjenicu da je još blizu oko dve milijarde neizmirenih obaveza iz 2008. godine, onda još više dovodi, da tako kažem, u sumnju i realnost izmirenja svih onih obaveza koje su preuzete da se finansiraju i kroz postojeće zakone, a i kroz ove koje ćemo doneti sad, tokom ove sednice. Takođe, apelujem i molim i sa pozicije predsednika Odbora za poljoprivredu, i o tome smo raspravljali u nekoliko navrata, da se u što hitnijem periodu izmire obaveze iz 2008. godine. Da podsetim, i vas gospodo iz Ministarstva i sve, da nisu izmirene ni veterinarskoj struci, koja je jasno postavila zahtev da se neće uključiti u sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite ako se ne izmire te obaveze. One su polovično izmirene i veterinarskim stanicama i veterinarskim institutima, a isto tako još dobar deo drugih subvencija koje su u obavezi da se ispune nisu ispunjene. Koliko sam shvatio, ministar je jednom prilikom ovde danas rekao da su subvencije za mleko izmirene za 2008. godinu. Ako je to istina, onda je to dobra vest za sve nas, ali ipak postoji još značajan deo subvencija neizmirenih. Dalje, nedovoljna sredstva će, svakako, usporiti mnogo toga što treba da se realizuje iz budžeta. Ukupno stanje naše poljoprivredne proizvodnje je trenutno izuzetno teško i zatomalo degutantno deluje najava od jednog ministra iz drugog ministarstva da se i u oblasti poljoprivredne proizvodnje značajno popravlja stanje, da je značajno već povećan izvoz poljoprivrednih proizvoda, pre svega žitarica, pa i prehrambenih proizvoda, kao da je većina nas izgubila pamćenje. Što se tiče žitarica, moguće je da je sasvim povećano ibilo bi dobro da je mnogo više povećano nego što je trenutno stanje izvoza žitarica, jer mismo do pre nedelju-dve dana imali oko 500.000 tona viška pšenicei oko milion tona viška kukuruza, a imali smo Vladinu uredbu prošle godine do juna, početka jula, kojom je bio zabranjen izvoz žitarica. Prema tome, sve ono što je izvezeno tokom ove godine u odnosu na ono do sredine prošle godine je značajno povećanje. Ali, i izvoznici i samo Ministarstvo kroz podsticaj izvoza, trebalo bi da učini više na izvozu žitarica, jer žetva je pšenice na pragu.Zamesec ili mesec i po dana sa ovakvim temperaturama sigurno će biti žetva pšenice. Procene stručnjaka govore da je moguće obezbeđenje suficita između 500 i 700 hiljada tona pšenice, što bi govorilo da bi imali preko milion tona pšenice za izvoz. Dalje, ono što je obećano da se subvencionira, to je po hektaru obradive površine. Nažalost, pre svega prema poljoprivrednim proizvođačima, to se u ovom polugodištu gotovo nije moglo ostvariti iz postojećeg budžeta. Apelujem da se što pre počne sa izmirivanjem tih obaveza, jermislim da će tu obavezu i samo ministarstvo staviti u prioritet, da izmiri obaveze u iznosu od tih 12.000 dinara po hektaru obradive površine, tako da barem poljoprivredni proizvođači imaju barem sigurna sredstva za zasnivanje jesenjih useva, a i za finansiranje svih drugih troškova koji treba da se realizuju. Ono što zabrinjava i nas, narodne poslanike, a pre svega poljoprivredne proizvođače, to su nedovoljna sredstva za razvoj poljoprivredne proizvodnje u ruralnim sredinama. Ona se poslednjih godina značajno umanjuju i ove godine su još više umanjena, što takođe nije dobro, jer tu su značajni resursi, pre svega za uvećanje poljoprivredne proizvodnje. Mora se učiniti mnogo više na uvećanju sredstava za proizvodnju, pre svega u tim graničnim sredinama i uopšte u tim seoskim sredinama, ne samo u smislu razvoja poljoprivredne proizvodnje, nego i svih drugih infrastrukturnih razvoja, od puteva, škola, javnih, kulturnihinstitucija itd, znači svega onoga što će omogućiti da što veći broj mladih ljudi ostaje da se bavi poljoprivrednom proizvodnjom, pogotovo u ovoj ekonomskoj krizi koja ostavlja bez poslaveliki broj građana naše zemlje. Dalje, ono što je, takođe, problematično, u najmanju ruku, to je kreditiranje poljoprivredne proizvodnje, bez obzira na izjave i danas date u parlamentu, ali prema i ličnim saznanjima i prema informacijama koje se dobijaju sa strane, banke i dalje značajno zatežu oko dodeljivanja kredita, pre svega za nabavku veće i skuplje opreme, za nabavku sistema za navodnjavanje. Bez zanavljanja mehanizacije, bez nabavke sistema za navodnjavanje, mislim da će naša zemlja i naši poljoprivredni proizvođači imati velikih problema, obzirom na permanentno globalno otopljavanje i povećanje prosečnih temperatura. Svedoci smo i ovog proleća, već u ovom vremenu dosta visokih temperatura, koje imaju direktnog uticaja pre svega na biljnu proizvodnju. Zato bez sistema za navodnjavanje, i to u mnogo većem obimu navodnjavanja poljoprivrednih površina, teško ćemo sačuvati obim naše poljoprivredne proizvodnje. Zatim, ono na šta želim da ukažem je ukupno stanje stočarske proizvodnje. Mislim da ono mora da zabrine i vas, gospodo u Ministarstvu poljoprivrede, i nas koji smo ovde narodni predstavnici, pa i sve poljoprivredne proizvođače, jer mi permanentno imamo stagnaciju poljoprivredne proizvodnje i ona se gotovo ne zaustavlja. Nešto se ozbiljnije i radikalnije mora učiniti i na tom planu. Svestan sam činjenice da se teško može napraviti ozbiljan zaokret u odnosu na situaciju i stanje privatizovanih prehrambenih industrijskih pogona, između ostalih i klanica i mlekara, da ne kažem i uljara, šećerana, što stavlja u podređeni položaj primarne poljoprivredne proizvođače, između ostalog i stočare, da imamo permanentno oscilacije u ceni koštanja žive stoke i samim tim rasta i pada stočarske proizvodnje, pre svega kod fizičkih lica, kod individualnih poljoprivrednih proizvođača. Mi moramo učiniti značajne pomake i u smislu kvaliteta našeg stočnog fonda, a isto tako i u smislu unapređenja zdravlja životinja. Dobra je vest da mi više od godinu dana nemamo pojave svinjske kuge i da će to stvoriti preduslov da možda prestanemo sa vakcinacijom i stvorimo preduslove za izvoz svinjskog mesa na evropsko i svetsko tržište, ali imamo pojave nekih drugih bolesti u dužem vremenskom periodu, koje nismo suzbili. Poseban problem može nastati ako veterinarska struka ne bude u onom obimu sprovodila program mera koje je sprovodila u prethodnim godinama, upravo zbog neizmirenja obaveza koje Ministarstvo ima prema tim subjektima. Moj apel ponovo je da imate to ozbiljno u vidu i da učinite napore da se to promeni. Dalje, ono što još želim da kažem, to je da ovaj smanjeni budžet će imati uticaja i na neka druga finansiranja koja su bila prethodnih godina, mislim pre svega na dotiranje osiguranja poljoprivredne proizvodnje. Vi morate jasno javno reći poljoprivrednim proizvođačima da li će iz ovog budžeta moći da očekuju određeno dotiranje ili subvencioniranje osiguranja ili da se sami snalaze, jer posle ovakvih vrućina je za očekivati pojave gradonosnih oblaka, velike štete u poljoprivrednoj proizvodnji, i bez osiguranja to vodi u direktne gubitke. Pokušao sam samo one najznačajnije stvari da apostrofiram koje predstavljaju velike probleme trenutno u našoj poljoprivrednoj proizvodnji i neko trenutno stanje te poljoprivredne proizvodnje ovde da iznesem, ali svakako sami poljoprivredni proizvođači najbolje znaju s kakvim sve mukama i problemima se sreću. Mislim da i vi, gospodo iz ministarstva, u kontaktima sa poljoprivrednim proizvođačima sami možete to da čujete. Svakako treba raduje da danas raspravljamo o 15 zakona koji će značajno unaprediti ili bi trebalo da unapredi ako se svi doneti zakoni implementiraju, a što nažalost, u našoj zemlji, ne mora da znači i ne postoji kao pravilo. Imamo mnogo zakona koje smo doneli, i to dobrih zakona, ali koji se ne primenjuju, i koji se ne implementiraju i koji su bezvredni. Svakako lično ne bih želeo da ovi zakoni koje ćemo doneti u narednom periodu budu po strani, nego naprotiv da se implementiraju i da ono što je država preuzela kao obavezu i ispunjava, a svakako i sami poljoprivredni proizvođači. Time će biti očekivanja još veće proizvodnje i većeg izvoza poljoprivrednih proizvoda. Ceneći da aktivno radimo od početka, još tri minuta ću govoriti, pa ću napraviti pauzu, pa ću posle koristiti u okviru rasprave po poslaničkim grupama još vreme koje imam. Rekao bih par reči o ovom prvom zakonu koji je na ovom dnevnom redu, a to je Predlog zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju. To je zakon koji do sada nije bio u pravnom sistemu naše zemlje i koji je značajan sa više aspekata. Međutim, imam i određenih primedbi ispred naše poslaničke grupe. Pre svega, kada se radi o strategiji i donošenju strategije razvoja poljoprivrede. Svakako strategija poljoprivrede po kojoj trenutno se organizuje i egzistira naša poljoprivredna proizvodnja je doneta pre četiri godine, doneta je od strane Vlade, tadašnje Vlade. Mnoge stvari u njoj su prevaziđene. Treba da se donese nova strategija i to na 10 godina u skladu sa ovim zakonom. Vi predlažete da je ponovo donese Vlada. Mislim da to nije dobro i pre svega nemate pravo da predlažete vi, kao vladajuća koalicija, da tako jedan važan strateški dokument donosi vlada, koja će obavezivati sve neke naredne vlade za narednih 10 godina. U tom smislu smo mi ispred naše poslaničke grupe dali amandman da strategiju poljoprivrede donosi Skupština i molim da taj amandman prihvatite, jer mislim da je on logičan. Takođe, u skladu sa ovim zakonom, treba da se donese nacionalni program za poljoprivredu, nacionalni program ruralnog razvoja, i to predlažete da takođe donese Vlada, sa rokom trajanja ili dužinom do sedam godina. Mislim da to nije u redu i nije korektno od strane predlagača. Nacionalni program treba da se donese, ali na najduži period od četiri godine, onoliko koliko je trajanje jedne vlade, jer je to operativni dokument koji se naslanja na strategiju. U tom smislu smo takođe dali amandman i nadam se da ćete prihvatiti. Ono što je značajno, a molim samo minut-dva da produžim, pa ću završiti, samo da završim oko ovog zakona. Ovim zakonom se jasno utvrđuju podsticaji u oblasti poljoprivredne proizvodnje i oni se dele na neposredne,tržišne podsticaje, kao i strukturne podsticaje. Neposredni podsticaji su premije, podsticaji za proizvodnju, za regres i podršku nekomercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima, zatim tržišni podsticaji su izvozni podsticaji, onda podsticaji troškova skladištenja i kreditna podrška, i strukturni podsticaji su mere ruralnog razvoja, poboljšanje zaštite i kvaliteta poljoprivrednog zemljišta i mere institucionalne podrške. Mislim da je ovo sasvim dobro i da ovakvo regulisanje zakonsko će znatno smanjiti taj broj uredbi koji su do sada regulisale ovu oblast. Ovim zakonom se reguliše korišćenje podsticaja, znači ko ima pravo korišćenja, a to su, pre svega, porodična poljoprivredna gazdinstva i definiše se šta je porodično poljoprivredno gazdinstvo, šta je nekomercijalno poljoprivredno gazdinstvo. Ovim zakonom se jasno definiše registar poljoprivrednih gazdinstava koji je do sada regulisan uredbom. Sada se zakonom reguliše, što je takođe dobro. Na kraju, ovim zakonom se reguliše evidentiranje i izveštavanja u poljoprivredi i integrisani poljoprivredni informacioni sistem. Jasno se definiše šta se sve evidentira u Ministarstvu poljoprivrede. To su dugogodišnji zasadi, proizvodnja povrća, obeležavanje životinja itd. Ono što je značajno da se definiše jeste integrisani poljoprivredni informacioni sistem, koji je veoma bitan za informisanje poljoprivrednih proizvođača. Sve u svemu, uz ove male primedbe, može se reći da je ovaj zakon savremeno koncipiran i da može biti prihvatljiv i da će biti od veoma velike koristi za poljoprivredne proizvođače. Zahvaljujem se i nastaviću posle pauze, ako vi predsednici insistirate da pravimo pauzu. U protivnom bih govorio još minimum 15 minuta. Mislim da je bolje da napravimo pauzu.
Narodni poslaniče, do trenutka dok niste počeli da koristite vreme imali ste 25 minuta, a ne 15, sada imate 23 minuta. Mislim da je u redu da sada odredimo pauzu do 15.15 časova. Ministar se javio za reč. Popodnevni deo sednice nastavićete vi da govorite, ako želite, koristeći vreme poslaničke grupe, pa zatim ministar i onda narodni poslanik Milorad Krstin, koji je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS. Hvala. [[Posle pauze – 15.15]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Reč je u prepodnevnom delu imao narodni poslanik Zoran Mašić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo. On će vreme svoje poslaničke grupe iskoristiti kada po redosledu narodnih poslanika, prema prijavama za reč, dođe na red, a sada reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS narodni poslanik Milorad Krstin. Molim vas, samo jedanput pritisnite prekidač pred vama, taster ili kako god, i posle više ne, dakle, jednom bih molila. U redu je.
Dame i gospodo narodni poslanici, najzad smo došli do Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja u 2009. godini. Normalno, kada sam dobio materijal, video sam da se najzad pojavilo 15 tačaka dnevnog reda, a tiču se poljoprivrede, tiču se srpskog agrara, nažalost, kako bih rekao – mraka srpskog agrara. Nisam mogao verovati da će ministar prihvatiti predlog svoje stranke ili šefa njihove poslaničke grupe ZES Nade Kolundžije i ovih svih 15 tačaka staviti u jedan koš, tj. načelni pretres. SRS se ovome apsolutno protivi, jer smatramo da seljak paor, individualni poljoprivredni proizvođač ili registrovano poljoprivredno gazdinstvo, vlasnik, nije zaslužio da se o 15 veoma bitnih zakona neće pojedinačno raspravljati nego će se utopiti u načelni pretres i pričati o njima onoliko koliko po Poslovniku pripada njihovoj poslaničkoj grupi. Onda se pitate – zašto je SRS iskoristila svoje pravo i setu od 15 zakona pripremila oko 400 amandmana. To je jedini put i način da ovim amandmanima pokušamo načiniti ove zakone pravno mogućim, a u stvari ih poboljšati. Meni je nekako logično možda bilo da ste uzeli i da ste stavili u načelni pretres recimo Predlog zakona o vinu, Predlog zakona o rakiji i drugim alkoholnim pićima, Predlog zakona o etanolu. Nekako se ta tri zakona spajaju jedan u drugi i dosta se unutra zakonskih odredbi, tj. članova poklapaju. Međutim, kao što sam rekao, vama je izgleda bitno da ovih 15 zakona donesete po hitnom postupku i da oni budu tobože put na stotine novih zakona ili brži put ka EU. Time što ste ovih 15 zakona stavili ovde pred nas da kao ovlašćeni predstavnici pričamo 20 minuta ispred poslaničke stranke, recimo SRS 68 minuta, nećete ništa veliko postići, ali mi ćemo se potruditi da kroz ovu diskusiju u načelu, a onda po amandmanima pokažemo da ovi zakoni neće bitno uticati, a sve ću ih navesti sada pojedinačno, na cenu proizvodnje proizvođača, tj. seljaka, mislim na njegov finalni proizvod. Ako kažem da je četvrti po redu, tj. prvi u zajedničkom načelnom pretresu Predlog zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, da li će on uticati na cenu robe koju seljak proizvede, znači, na njegov finalni proizvod? Neće. Da li će Predlog zakona o bezbednosti hrane uticati? Neće. Da li će Predlog zakona uticati o zdravlju bilja uticati na njegovu cenu? Neće uticati. Da li će Predlog zakona o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačima zemljišta uticati na cenu poljoprivrednog proizvoda, onog što seljak proizvede? Neće bitno uticati. Da li će Predlog zakona o sredstvima za zaštitu bilja uticati? Neće uticati zato što baš ta zaštita bilja je jedan od faktora koji onemogućava, i pored one male cene, da seljak izađe iz krize ili da bude, kad iznese svoj poljoprivredni proizvod, bar ako ništa drugo, na nekoj ravnoj nuli. Ovaj predlog zakona o vinu neće uticati. Samo usklađujete zakone koje treba da nas uvedu u Evropu. Nije SRS protiv ulaska u EU. Mi smo deo Evrope, geografski se nalazimo u Evropi, ali treba da znate da nas još na stotine zakona o poljoprivredi očekuju, a nećemo ući u Evropu. Nema više prognoza – 2012, 2014, 2017. itd. Realnost je da je trebalo, ministre, predlogom ovih zakona, koji su se najzad 15 pojavili u ovom najvišem zakonodavnom domu, dogovoriti sa vašom strankom, sa vašim šefom, u stvari ne vašim, nego šefom poslaničke grupe ZES, da im ne dozvolite da se oni pretoče u jedan, da se pretoče u načelni pretres, nego da idemo pojedinačno, da svi koji žele da kažu o svakom zakonu, a svojom diskusijom da ga poboljšaju, da omogućite svakom poslaniku. Ovako, vi ste još jednom pokazali, verujte mi, da idemo ipak ne ka nečemu puno boljem ili boljem, nego moram da nazovem, ovim potezom ipak idemo u sumrak srpskog agrara. Ako počnem priču, a počeo sam je o ovim zakonima, ne mogu da se ne osvrnem na dosadašnji uspeh vaš, DOS-a, posle petooktobarske revolucije, dolaskom na vlast pojedinih ministara, i da kažem šta je to što su ministri dosad uradili za seljaka, za paora, za individualnog poljoprivrednog proizvođača, nazovite nas kako hoćete, jer sam jedan od tih koji se bavi poljoprivrednom proizvodnjom, živim na selu i posedujem 50 jutara zemlje, i znam kakvo je stanje u agraru. Pričam vam praktično, iznoseći ono, što se kaže, iz baze. Prvi ministar u 2001. godini je bio vajni Veselinov, čovek koji se busao da toliko puno zna o poljoprivredi da će čudo napraviti, a jedino, izgleda, što je on uradio bilo je to što je, zajedno sa svojim vozačem, kosio nedužne ljude po Beogradu jer je nedužna žena stradala. Njegova jedina priča za te tri godine, od 2001, 2002. i 2003. je bila priča kako ne treba sejati pšenicu, da je pšenica višak, da ima dovoljno pšenice, nego da se mi okrenemo polako nekim drugim kulturama, poput zasada novih vinograda, zasada novih voćnjaka, ribizli itd. Ne zna da treba da dođe do promene kulture. Ne može se stalno na jednom zemljištu sejati kukuruz, pšenica, suncokret, ovas, to mora da se rotira, jer to iziskuje iovako loše poljoprivredno zemljište. U poslednjih devet godina ne možemo se pohvaliti da su zemljoradnici bili u stanju da bacanjem veštaka pomognu toj biljci koja treba da da neki finalni proizvod, a onda i ekonomsku sigurnost toj svojoj porodici i tom svom gazdinstvu. To je bila jedina priča i učešće tog ministra Veselinova. Kada smo mislili da će se u 2004, 2005. i 2006. napraviti jedan veliki pomak u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, na to mesto dolazi iz G 17 po nekim dogovorima, normalno kada se formira Vlada, Ivana Dulić-Marković. Šta reći o njenom delovanju za te tri godine? Da li je samo suština njenog delovanja što je rekla da treba da se registruje poljoprivredno gazdinstvo da bi se znalo koliko imamo gazdinstava poljoprivrednih u Srbiji ili je bila neka druga suština, gde sam iznosio sijaset nepravilnosti putem poslaničkih pitanja, izlazeći za govornicu ovog parlamenta? Mislio sam da će, uz neke svoje saradnike, gledati da unapredi ovu posrnulu agrarnu politiku koju je započeo Veselinov, međutim, ona se okretala nekim novim pričama, pa nam obećavala da ćemo u toku jedne godine imati 14 zakona, a mi usvojimo dva-tri, kad usvojimo četiri, to je puno. Toliko je bila osiona kada smo donosili Zakon o semenima, da se nije udostojila da pozove dr prof. Škorića, svetskog i evropskog stručnjaka, koji je stvorio najbolje sorte suncokreta, takoreći, u svetu i Evropi. Onda kada je došao na Odbor za poljoprivredu, kada smo raspravljali o tom predlogu zakona, ona je ustala i otišla, izašla je sa Odbora, izašla je iz prostorije gde smo održavali, ne poštujući čoveka i stručnjaka za seme. Šta reći o tome kada sam desetak puta pitao o onim silnim kreditima koji su deljeni za vreme njenog mandata, a konkretno se odnosi na kratkoročne, dugoročne i bespovratne. Nešto što mi je bilo tada zapalo za oko, bio sam uporan da istrajem u tome, ali nisam uspeo, zato što mi ona kao ministar poljoprivrede nije htela da odgovori na poslaničko pitanje. Naime, iz Fonda za razvoj poljoprivrede gde se izdvaja, izdvaja se za sisteme za navodnjavanje. Izdvojeno tada, te godine, 2005. mislim da je bilo, 180 miliona dinara. Tada su dobila samo tri subjekta, kako smo mi dobili u izveštaju. Tražio sam, kao što sam rekao, desetak puta, i u pismenoj formi, i za govornicom, od ministarke Ivane Dulić-Marković i nisam dobio, da bi jednom prilikom pitao onda sekretara Skupštine, i on kaže – neće da da odgovor. Koja su to tri subjekta koja su dobila po 60 miliona dinara? Zar nije bilo logičnije da dobije 60 subjekata po tri miliona dinara i da su svi išli sa sistemima za navodnjavanje? Zašto ovo govorim? Govorim iz prostog razloga, gospodine ministre, zato što se mi ne možemo pohvaliti našim sistemima za navodnjavanje. Naime, po nekim saznanjima do kojih sam došao, a i vi ih verovatno imate, od ukupnih obradivih površina samo se navodnjava 1,6% površina ili negde oko 70 hiljada hektara. Vi ćete me verovatno ispraviti ako sam nešto pogrešno rekao. Niz drugih grešaka što se tiče tada ministra Ivane Dulić-Marković, kredite su dobijali oni koji su bili iz G 17, a nažalost i DS. Ono nažalost, ko je bliži vatri, taj je uvek dobijao te kredite, a neću da pričam o onima koji se ne vraćaju. Onda, posle, neće da dolazi na konferencije za štampu, ni na Odbor za poljoprivredu kad se ovako nešto pojavi u listovima, dnevnim listovima koji se ovde prodaju u Srbiji – paorska mafija, a dole slika Ivane Dulić-Marković. Idemo na 2007. godinu. Godine 2007. dolazi Slobodan Milosavljević za ministra poljoprivrede. Neko od kolega prethodnih govornika već je rekao da taj čovek stvarno ništa nije uradio za seljaka, za agrar, za unapređenje poljoprivrede, apsolutno ništa. Garantujem vam, da smo stavili morkino jaje, kokošije i od noja, on ne bi znao da pokaže koje je čije jaje. Ubeđen sam u to. Na našu sreću, Vlada gde je on bio ministar, trajala je svega 10 meseci. Ako se bude pogledalo, a gledamo malo i unazad, gospodine ministre, verujte mi, pohvalio bih vas, ali ne mogu zato što ste napravili jedan težak prestup, dozvolili ste da se 15 ključnih zakona pretoče u načelni pretres i mi pričamo o 15 zakona u načelu. Počeću sa vašim izlaganjem, sa samo jednom bitnom rečenicom koju sam uspeo da zapišem, mada sam dosta toga i upamtio. Kazali ste- poljoprivreda je motor našeg društva. Kažem vam, taj motor treba da preživi generalku. On mora da ode kod pravog majstora, ili kod pravih majstora, i da jednom taj seljak oseti da država nešto misli o njemu i da želi da mu pomogne, u bilo kom vidu pomoći. Seljaku treba jedna finansijska injekcija. Nemojte slušati ove koji vam dolaze sa terena i govore – odličan rod pšenice ove godine. Nemojte ih slušati. Igrom slučaja sinoć na jednoj televiziji slušao sam doktora profesora, neću sada da ne ispadne da ga reklamiram, poljoprivrednih nauka, koji stoji na površini pod pšenicom i kaže – pšenica sada uzima vlagu na dubini od 50 do 60 cm; da će rod biti prepolovljen. Ovo vam odgovorno tvrdim. Sada imamo padavina manje do 30-40%. Nemojte računati da ćete strne useve, tu mislim na pšenicu, na stočni ječam, ovas, odnosno da ćete imati u ovoj količinu koju ste vi planirali – mislim da nećete imati. Sada ću vam dati kalkulaciju kako je setva pšenice po hektaru protekla kod jednog seljaka – njegov ulog i šta će dobiti. Seme po hektaru 260 kg, ako uzmemo da je po 28 dinara, to je 7.300 dinara. Ako uzmemo veštačko đubrivo, idemo samo sa 3,15 i nećemo sa onim – ispitivano, pa komponentne te ite, ne, idemo sa onim osnovnim tri puta petnaestice. To je 300 kgr puta 4,2 ili 100 kgr, govorim o 4.200, jer je to sejano u oktobru, a tada je cena bila ta, tog veštačkog đubriva i to vam je 12.900. Prehranu, ako je po hektaru uradio sa 250 kgr ureje, puta 3,2, realno govoreći sada je ta cena od 3,2 ili 100 kgr 3.200 dinara, to je 8.000 dinara. Zaštita od korova – išao sam na minimum sa 1.700 dinara. Kombajniranja po hektaru neće biti, jer uzimaju, kako kažu, 300 kgr po hektaru, a ne u novcu – 300 kgr, to vi proverite. To je tako, to je istina, ovo je sa terena. Ovo je sa terena, ne samo Srednjebanatskog okruga, Severnobanatskog, već Severnobačkog, Zapadnobačkog, Južnobanatskog, Južnobačkog i da ne govorim sada kompletno, jer sam uzeo samo ove primere. Kada dodamo još samo dizel po hektaru, da biste uspeli da posejete, hajde negde 40 litara, a to je negde da zaokružimo 3.000 dinara. Kada sve to sada saberemo, 35.000 dinara je seljak dao i uložio po hektaru. Ako se ispune, ne daj bože, ove prognoze i ovo što sada vremenske prilike pokazuju, a izgleda da je seljak postao golubar i samo gleda gore u oblake, njega sada samo oblaci interesuju, jer sisteme za navodnjavanje ne može da ima, izgleda ne može da ih dobije, ti koji dobiju, dobiju to preko nekih veza i onaj 1,6% ili 2%, odnosno mislim da smo mi ispod, tj. samo Albanija iza nas. Ako uzmemo da je prinos, a odgovorno je tvrdio doktor poljoprivrednih nauka sinoć, jer iznad 3,5 tone po hektaru pšenice neće biti, odnosno neka bude taj prosek. Da li znate gospodine ministre koliko je sada u zeleno cena pšenice? Ako hoće sada da je proda, što se kaže "u zeleno", stručno, znači sada da uzme pare i da isporuči kada dođe vreme vršidbe, jeste 8,62 na berzi. Cena pšenice, kada bude jula, već početkom jula, sigurno će početi da se radi žetva strnih useva, konkretno mislim na pšenicu, neće biti više od 10-11 dinara. Kada to saberemo, po hektaru je minimum u gubitku 4.000 dinara seljak. Nadam se da ćemo se posle žetve verovatno videti na jesenjem zasedanju, gospodine ministre, i tada ću vam izneti tu činjenicu. Nažalost, cenu ne određujete vi i država – određuju tajkuni, oni koji protiv kojih se vi tobože borite, kako ste vi izjavljivali "protiv srpskih tajkuna". Oni drže skladišta. Vi ste ovde stavili zakon o skladištarima. O njemu ću, kada budem pričao, ono koliko mi sleduje, što je vreme poslaničke grupe, SRS, nekih sat vremena. Šta sam hteo još da kažem? Hajde da spomenemo, ministre, malo i stočarstvo. Stočarstvo je uništeno. Kolega iz Nove Srbije je rekao istinu. Nama zvrje prazne farme, farme koje su nekada u turnusu tovile i 1.000 komada svinja, i 500 komada tovnih junadi, gde se nalazilo i od 500 do 1.500 krava, mislim na krave muzare, sada sa ovom cenom mleka od 21,00 dinar, koliko proizvođač dobija, mislim sa premijom i ostalo, ako nema seljak zaokruženu proizvodnju – a sada ću da objasnim šta znači zaokružena proizvodnja, on je u čistom gubitku i mora će početi da prodaje krave. Šta znači "zaokružena proizvodnja"? Znači, mora da ima zemlju – da proizvede kukuruz, da bi taj isti kukuruz posle dao fabrici stočne hrane, da bi mu ona dala određenu hranu koja pripada kravama, ako misli da ima mleka više nego što bi trebalo da ima, jer samo sa kukuruzom ne može da ima ništa. Dalje, mora imati posejanu lucerku. Mora imati posejanu pšenicu da bi mogao da ima prostirku, mislim na slamu, a onda se mora sam snaći. Posebno sam zaboravio da kažem za suncokret, da bi dobio suncokretovu sačmu, i onda sam da se snađe oko šećerne repice. Sve je to ulog koji on mora dati toj kravi muzari, da bi ona mogla da ima više mleka, nego onoliko koliko ona proizvede, a da bi samo za nijansu bio u plusu. Ponovo, što se tiče stočarstva, sećate se pretprošle godine u stvari da smo imali, to dođe zimi, da ne bude prošla i pretprošla, cenu svinje od 70 i 75 dinara. Imali ste štrajk, imali su ispred Vlade štrajk stočara koji se bave tovom svinja. Onda je odjednom skočilo i menja se na 150, sa farmi kvalitetno 180 dinara. Onda onaj radnik koji je ostao bez posla, tu i tamo se seljak pokriva, ali onaj koji ostaje bez posla treba da izdržava porodicu, radi šta zna i ume, dolazi do poskupljenja tih finalnih proizvoda i sada se već nagoveštava da će cena svinjskog buta biti 500 dinara. Ali, ne možete vi toliko učiniti koliko je ostalo praznih farmi i koliko je uništeno. Sada mi nemojte samo reći da je uništeno od 1990. do 2000. godine, pa i deo da je uništen uništile su sankcije, a ovde je sve prodato, a seljak je ostao na lošoj agrarnoj politici. Da vam spomenem, a vi ste upoznati s tim, prema nekim različitim procenama, jako je teško doći do tačnih podataka, niste ni vi došli, ministre, u Srbiji ima između 4.800 i 5.000 sela. Problem sa procenom tačnog broja sela u Srbiji jeste to što svake godine stotinak sela bukvalno nestane. To je kolega iz Nove Srbije rekao, samo jedan deo prema KiM. Ukoliko se trend odumiranja seoske populacije u Srbiji nastavi, procenjuje se da će u sledećih 10 godina potpuno nestati do 1.000 sela. Gde je tu budućnost onih koji ostanu na selu? Momentalno na selu živi između 60 i 70% staračkog domaćinstva, da ne ispadne da opet ređam okruge koje znam jer ih redovno obilazim, pričam sa tim ljudima koji su u dobi od 60 do 80-85 godina, daj bože da oni žive i 100 godina. Vi ste davali onima do 40 godina, ali kada dobije jedan samo na selu, a takvih ima 50 mladih koji su ostali, vi nemate šanse da razvijate selo i da seljak ostane na selu, mislim na one mlade, nema šanse. Morate više voditi računa i usmeriti ionako ovaj posrnuli agrar na te zemljoradnike seljake koji su ostali, idete sa onim predlogom, u stvari uredbom, do 40 godina da nešto dobije i da ga ubedite da ostane na selu. Problem je i poljoprivredna mehanizacija. To je ogroman problem, koji ne znam da li će uspeti da rešite, ali mislim da će teško biti. Kaže da se poljoprivredno zemljište u Srbiji obrađuje sa negde 425.000 dvoosovinskih traktora, negde 260.000 jednoosovinskih traktora, 25.000 kombajna, daj bože da grešim, ali ne grešim, ovo je nešto što sam izvukao iz statistike, i više od tri miliona priključnih mašina. Nedovoljno razvijena saobraćajna infrastruktura, a poljoprivredne mašine i opreme su amortizovane. Prosečna starost traktora je 18 godina, a kombajna između 15 i 20 godina. Vi me u tome razuverite, ali nećete moći, ministre, zato što sam odande, sa sela, obilazim okruge i znam kako se tamo živi. Kada je doneta uredba o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, pomislio sam da je to dobro i za one koji žele da rade zemlju, da ne ostanu uparložene, ali se desilo nešto sasvim drugo. Vi dobro znate, gospodine ministre, da sam u više navrata, čak pred ministrom finansija, Dragutinovićkom, pred ministrom Ivicom Dačićem, rekao da posedujem iz opštine Zrenjanin zloupotrebu oko zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta, da posedujem 2.015 listova overenih od komisije, overenih od licitanta, ali da su po dokumentaciji koju sam dobio od vas, koju sam dobio od opštine po dostupu informacija od javnog značaja, kontradiktorne. Sada ću vam odmah reći. Od vas sam dobio i naslov je: Pregled ugovora o zakupu i poljoprivrednom zemljištu u državnoj svojini opštine Zrenjanin. Kada sam sabrao ove četiri strane, ove iznose koji se ovde nalaze, dobijene od vas i od vašeg ministarstva, uplaćeno je u ovoj katastarskoj opštini 74.942.288,69 dinara, a onda dobijam u dostupu informacijama od javnog značaja iz opštine Zrenjanin, u stvari sada grad Zrenjanin, koji je poznat još po nečemu, da je uplaćeno u iznosu od 100% 62.664.006,68 dinara. Od toga, zna se, opštini pripada od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta 40%, pokrajini 30%, 30% Srbiji. Jesam li u pravu ministre? Sada se pitam čiji je dokument ovde tačan, a čiji je možda i lažan? Tačan dokument je Ministarstva poljoprivrede, koliko sam vas razumeo ministre. Ako sada, po vama je uplaćeno u Zrenjaninu 74 miliona, toliko i toliko dinara, umanjimo za 62 miliona, koliko sam dobio na osnovu dostupa informacijama od javnog značaja od opštine, a sada grada Zrenjanina, pitam se gde je 12 miliona dinara. Ko je 12 miliona dinara sklonio? Znam da i vi znate da je u Zrenjaninu, pošto je poznat grad, nažalost, po građevinskoj mafiji, ali izgleda da se pojavila agrarna mafija. Ne samo da se pojavila, nego se ukorenila i pustila svoje korene. Jeste da vi ovim zakonom, izmenama i dopunama Zakona o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, hoćete to da izmenite, ali nije smeo ministar pre vas da dozvoli da neko uzme u zakup državno poljoprivredno zemljište, a da ne da garanciju menicom, bankarsko jemstvo, tapija na kuću, zemljište. Sada lepo rade dve godine, nikom ništa ne plaćaju. Tako bih i ja mogao da budem. Sada kada ovde pogledam na osnovu vaše papirologije o zakupu, vidim da tu mnogi nisu platili, a mogu da vam kažem, na stotine hektara rade. Sada ih ovde neću imenovati, to neka rade pravosudni organi, neka radi milicija, UBPOK, oni koji su za to zaduženi. Nemoguće je, ministre, da vi ovo ne sprečite. Vi ovo morate da sprečite. Kolega Živkov Dragan, narodni poslanik iz Starog Bečeja, izneo je da je zemljište u stvari dato u zakup Nicoviću, 11 hiljada hektara; radi dve godine, a nikom ništa ne plaća. Gospodine ministre, ono što se vi i ja nećemo složiti jeste jedno - u ovoj teškoj situaciji za agrar vi pravite profesionalnog seljaka. Neće se složiti ni SRS zato što je agrar u teškoj situaciji, jako lošoj, izuzetno lošoj. Ako nam Bog ne pomogne iz oblaka, poljoprivrednici, zemljoradnici, individualni poljoprivredni proizvođači, paori i seljaci neće se nadati ničemu boljem sutra, neće uspeti, čak, kao što sam dao kalkulaciju za pšenicu, to isto će se desiti sa kukuruzom. Svi oni koji su, opet citiram dr poljoprivrednih nauka, u prvoj polovini aprila posejali kukuruz i suncokret, kukuruz koji je dostigao sada četiri do šest listova, suncokret je tu negde četiri, i još postoji mogućnost da opstaju, ovi se polako suše, nikli, nemaju više vlage, kultura na njivi se gubi i dolazi do presejavanja. Kako sada da preseje tu površinu kad ove padavine nisu dovoljne jer pneumatska mašina ili ona Oltova mehanička, ne mogu da dođu do tabana, što kažu seljaci, do vlage. Ostaće još mnoge površine neposejane, a bile su posejane, samo zahvaljujući suši nisu uspele kao kultura da se održe. Nećemo se složiti što se tiče profesionalnog seljaka zato što insistirate, ministre, na uplati penziono-invalidskog i socijalno-zdravstvenog osiguranja u 2008. godini, a onda oni koji nesrećnim slučajem žive na selu, ostali bez posla, ostali kod svojih roditelja, rade tu zemlju ili rade u fabrici za 10, 12, 15 hiljada dinara, želi da nastavi tradiciju koja je stotinama godina te kuće seljačke, neće moći da dobije subvencije jer vi, ministre, kažete, ne može se, hoćemo da imamo profesionalnog seljaka. To vam je dobar način, ministre, izgovor za onaj umanjeni budžet i za ovu tešku ekonomsku situaciju, koja je pogodila nažalost i Srbiju. Vi ste sada našli jedan model kako, s obzirom da vam Vlada nije dala dovoljno, čuli ste od kolega, vi ste jednostavno ovim želeli, stvaranjem profesionalnog seljaka, da umanjite još 60 hiljada subvencija koje nećete dati. Govorim o 60 hiljada registrovanih poljoprivrednih gazdinstava, jer vi to u budžetu nemate i onda ide priča oću profesionalnog seljaka, neću onog što radi za 10 hiljada u fabrici, 12, 15. A šta će on sa 15 hiljada ako ima studenta, ako ima dva učenika u srednjoj školi koji putuju? Da li on to može da uradi ako ne bude radio zemlju jer mu je otac star ili, ne daj bože, otac i majka mu nisu živi, a on nastavlja tu tradiciju? Nažalost, ovo je, ministre, realnost. Sve ovo drugo mi možemo s vama, ministre, da pričamo, ali moram još nešto reći što osećam da je potreba, u ovom mom vremenu u kojem mogu da izlažem, a to je kada nađem pravu reč i kažem sumrak srpskog agrara. Beznađe u većini srpskih sela, sa ostarelim stanovnicima. Muk je među zadrugama i kooperantima, kojima je od strane novih generacija agrarnih političara, anatemisane stare ''komunističke'', a ni nove ''donatorske'' zadruge, više nisu u mogućnosti da budu oslonac za kreditiranje nabavke repromaterijala, otkup i plasman tržišnih viškova, kao i potpuna nesigurnost među preostalim radnicima i nevernicima, ''vlasnika'' privatizovanih poljoprivrednih preduzeća. Morate izvršiti proveru kako su pojedini došli do kupovine poljoprivrednih preduzeća. Nekada su to bila poljoprivredna dobra, zemljoradničke zadruge. Opet su kupovali. Oni koji su osnovali privatnu firmu, naterali šofera da kupi, kao što je bila priča oko Mesne industrije "Bek" iz Zrenjanina, šofer je učestvovao u licitaciji, inače je tom čoveku bilo zabranjeno da tri godine licitira od strane Agencije za privatizaciju, i to smo imali prilike da vidimo. I to je još jedan motiv da vi, ministre, odreagujete i da sprečite ono što se još može sprečiti, jerseljak ne može više da čeka. Kao što sam rekao, neverica ''vlasnika'' privatizovanih poljoprivrednih preduzeća da su potpuno izopšteni iz sistema agrarne subvencije, tri su prepoznatljive socioekonomske karakteristike sumraka agrarne politike u Srbiji. Posledice promašaja velikih i naglih promena u primenjivim merama anti (agrarne) politike, odnosno u poljoprivrednoj proizvodnji, čiji reprodukcioni ciklusi traju od tri do 50 godina i zahtevaju određenu stabilnost i dugoročnost tih mera, potvrđuje i sunovrat bilansa spoljnotrgovinske razmene poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Umesto da ubrzano stremimo ka suficitu od barem dve milijarde dolara, što je naša realna mogućnost, spoljnotrgovinski suficit srpske poljoprivrede i prehrambene industrije veći je od 700 miliona dolara, kao što je ostvaren u 2007. godini, smanjen je na oko 490 miliona dolara u 2008. godini. U godini kada je ukupan deficit spoljnotrgovinske razmene Srbije oko 11 milijardi dolara, umesto da barem konstatujete da su sa približno pola milijarde dolara ostvarenog suficita, poljoprivreda i prehrambena industrija, raritetan deo realnog sektora naše izvozno posrnule privrede, naša Vlada se neposredno pre toga hvalila svojim kredibilitetom zbog isto tolikog iznosa kredita od MMF. Ali samo hvalospev su Vladini funkcioneri izrekli za dug koji će naredne generacije morati da vrate MMF-u, i to sa kamatom, a elementarna pohvala od tih istih vladinih funkcionera izostala je za znoj i muke zemljoradnika i radnika koji su ukupan spoljnotrgovinski deficit Srbije umanjili za 4,5%. Zanemarujući izostavljenu, a složenu pohvalu, proizvođači hrane dobili su nezasluženo 2009. godine. Dva smanjenja agrarnog budžeta od minus 26, odnosno dodatna 22%. Izopštavanje svih pravnih lica registrovanih za poljoprivrednu delatnost iz prava na agrarne subvencije po hektaru zasejane površine i umatičenom grlu stoke, što je protivustavno dovođenje privrednih subjekata u neravnopravni položaj, a verovatno i u suprotnosti sa nekim odredbama nedavno usvojenog zakona o zabrani diskriminacije. Smanjenje broja registrovanih poljoprivrednih gazdinstava (RPG) za više od 60 hiljada vlasnika, kao što sam malopre rekao, koji su posle ni na jednom zakonu zasnovane ministrove izjave o podeli na profit koje će se sufinansirati i hobi vlasnika RPG-a, koji se neće finansirati, digli ruke od lažnih obećanja naših agrarnih političara. Vama se ovo svidelo ili ne, ali stanje po selima, stanje u agraru je jako loše i dugo očekivani paket od ovih 15 predloga zakona, u kojima se nalaze i ekspertska rešenja, čije će usvajanje, započeto ovim našim zasedanjem srpskog parlamenta, izazvati višegodišnjim pravni galimatijas i haos u već tradicionalno polurasturenom agrarnom sektoru privredu. Ovo što sam pročitao, pročitao sam zato što sam smatrao da treba da se pročita, jer vi ministre, pored sve dobre volje, koliko vi želite da pomognete agraru, vas ne prati vaša stranka, ne prati vas predsednik Vlade. Ne možete mi reći da od minus 26 i dodatnih minus 22% da ćete moći da odradite ono što ste zamislili i želeli. Od Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede se očekuje da javnosti predstavi strateški dokument o poljoprivredi Srbije i analizu, normalno, i preporuke za obnovu srpske poljoprivrede, sela i srpskog seljaka. Vi, ministre, morate da izađete na poznatu televiziju Javni servis građana, da pojasnite do detalja šta to vi činite da taj naslov "Sumrak srpskog agrara" siđe sa stranica čak i novina, da pojasnite budućnost agrara, da pojasnite seljacima da ima neko ko misli o njima, a oni samo žele od vas kao ministra i od Vlade da znaju cenu ili zaštitnu cenu poljoprivrednog proizvoda, jer im je to osnova da znaju šta će sejati na svom poljoprivrednom zemljištu. Ako treba da posejem pšenicu, kao što sam pretprošle godine, na 50 jutara, a onda je podignem u ceni od 11,5 dinara da bi skladištar izvukao najveću korist. Taj skladištar je prodao po 24 dinara u roku od četiri meseca ili taj tajkun koji je imao para da to otkupi. Tu morate da gledate da pomognete seljaku. Nemojte da se mešetari, molim vas, sa tim kako mi imamo kvalitetno đubrivo. Sada ću citirati vašu izjavu – problem sa upotrebom veštačkih đubriva u Srbiji jeste i kontrola i kvalitet đubriva. Trenutno prava kontrola ne postoji, a inspekcija je mahom korumpirana. Ovo dovodi do toga da, čak i kada naš seljak koristi đubrivo, njegovi efekti su sasvim mali. Ministre, prut u ruke, pa lepo packe. Ne može da svako uvozi đubrivo i da prodaje, ili naši da proizvode, a da prodaju mleveni crep, one male crvene granulice, šljunčići itd, pa posle kiše kada prođe dve nedelje, tek onda vidite da ste faktički ne đubrili tu poljoprivrednu površinu, nego ste bacili kamenčiće, a onda normalno nema ni prinosa. Morate voditi računa posebno o tome. Ako to budete ili deo ovoga samo uradili, mislim da će seljak tada moći da kaže – bogu hvala, neko misli na nas. Plašim se da vi to nećete moći. Rekli ste da ćete da stanete srpskim tajkunima za vrat. Moram i ovo da pročitam, nažalost, ministre kritike morate da trpite. Mi smo ovde da kritikujemo. Mi smo ovde da pokušamo da vas usmerimo, da ovim našim seljacima pomognete, a ako ne budete to mogli, kritikovaćemo vas na svakom koraku. Gospodine ministre, rekli ste da ćete stati tajkunima za vrat, srpskim, a pogledajte – ministar poljoprivrede Saša Dragin lično pomaže hrvatskom tajkunu Dragutinu Drku da preuzme veliki deo srpskog tržišta pilećeg mesa. Vlasnik "Vindije" iz Varaždina, hrvatski tajkun Dragutin Drk, koji je svoju imperiju uzdigao u vreme Franje Tuđmana (samo zbog ovoga iznosim, ne zlonamerno), i koji važi za jednog od vodećih finansijera HDZ-a, planira da posle sunovrata "Agroživa", jedine i velike kompanije u Srbiji (za koju ste morali da vidite kako da je oživite, a one koji su je upropastili da zatvorite ili da to urade oni koji su to trebali da urade), da preuzme gospodin Drk kontrolu nad srpskim tržištem pilećeg mesa. U tom poduhvatu pomaže mu srpski ministar poljoprivrede Saša Dragin, lično. Ministar Dragin je, naime, u petak, 8. maja svojim prisustvomuveličao otvaranje Drkove fabrike za proizvodnju i preradu živinskog mesa "Planima farms" u Plandištu. Otvaranju ove fabrike pored ministra Dragina prisustvovao je i hrvatski ministar poljoprivrede, Božidar Pankretić. Meni bi bilo drago da ste se vi sa tim ministrom Hrvatske dogovorili i kazali – evo, otvorili smo klanicu za pileće meso, hajde da vidimo jednu srpsku klanicu na teritoriji Hrvatske. Dajmo taj paritet, jedan zajedan. To je prava stvar. Takođe, samo desetak dana pre otvaranja fabrike u Plandištu hrvatski tajkun Drk, pored koga se Dragin slikao u zagrebačkim medijima, pričao je kako planira da sa slovenačkom "Perutninom ptuj" preuzme najveći deo srpskog tržišta. Vi ministre onda odgovarate – sa zadovoljstvom sam prihvatio poziv. Plandište je nerazvijena opština sa visokom stopom nezaposlenosti, a "Vindija" je tamo uložila 14 miliona evra. Jeste uložila, ona je samooprala. Gospodin Drk je u Srbiji samo oprao pare koje je zaradio tamo za vreme vladavine Franje Tuđmana i nije jedini hrvatski tajkun koji ove radi. Imamo Todorića u Zrenjaninu, koji je kupio fabriku ulja "Dijamant". Zaposleno je 160 radnika, pohvalno. Osim toga "Vindija" je ranije imala značajne investicije u Valjevu i Lajkovcu, pa je logično da se tamo pojavim. Za Srbiju je bitno svako novo ulaganje, kaže Dragin, koji ne zna da objasni kako to hrvatski ministar poziva srpskog kolegu na teritoriji države Srbije. Ovo je i meni čudno, ministre, valjda je logično bilo da vi njega pozovete a on da dođe, a ne on da vas zove na otvaranje fabrike i preuzimanje tržišta pilećeg mesa u Srbiji. Protiv ovakvih nemam ništa kada otvaraju radna mesta. Ali, imam protiv toga da oni dolaze ovde, kupuju naše tržište, naše fabrike, koje su naši očevi i dedovi gradili, pa i mi, nismo ni mi u nekim godinama da nismo učestvovali, sada kupuju, otvaraju, kupuju naše poljoprivredno zemljište, a ne vidim taj reciprocitet u Hrvatskoj i Sloveniji. Recite mi koliko se naših preduzeća nalazi u Hrvatskoj, Sloveniji, koliko naših ljudi je kupilo hektara njihovog poljoprivrednog državnog zemljišta, kako oni zovu, imaju sad neke specijalne nazive, neki novi hrvatski jezik itd. Ne znam da ih izgovorim, znam po onim šalama, ne bih ovde za ovom govornicom, nema smisla. Kad to budete uskladili, gospodine ministre, vi, Vlada, kad nas bude bilo i na hrvatskom i na slovenačkom tržištu, a ne da služimo ovde, Srbija, Vojvodina, kao ranije za vreme komunističkog režima, mi Slovencima šećer u vreće, oni nama pakovanje za kafiće i kafane u ona mala pakovanja, šećer vraćaju nazad. Jedan kolega je danas spomenuo, naše voće iz Srbije, beše „Fruktal“ onaj njihov, a slovenački sokovi od našeg voća. To je ono što morate da obratite pažnju. Kad budete sve to ustrojili, siguran sam da će vam se možda neko i zahvaliti, ali ako budete ovako dovodili, kao što je gospodin Drk, koji došao u Srbiju da opere pare, lično mislim, bez obzira na tih 160 novih radnih mesta, da neće biti dobro. Svi se kite, pa čak i onaj gradonačelnik iz Zrenjanina, građevinska mafija, jedna italijanska fabrika, montažna, da vidite kako se to brzo sklapa, zaposlio je odjednom toliko radnika, on je iz redova DS, pa onda taj otpusti za tri meseca, pa nove radnike, jer toliko dobije od Zavoda za zapošljavanje novih para, i taj sistem se tako nastavlja svugde, pa i ovde. A vi, ako se ne budete, gospodine ministre potrudili da ispitate kako je došlo do toga da je razlika u dokumentaciji o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta u opštini Zrenjanin i u svim drugim opštinama, koje je iznosio i Petar Jojić i Srboljub Živanović, da ne nabrajam sve ostale kolege, Vitomir Plužarević, ako to ne budete ispitali, samo pogledajte koliko bi to ostalo u budžetu, a taj budžet bi morao predsednik Vlade da usmeri, taj deo budžeta, Ministarstvu poljoprivrede. Morate jednom stati na put ljudima koji ne misle bolje sutra agraru, a vi ih imate, nažalost, i u vašem okruženju. Ne možete dozvoliti da dolazi neko, čiju vi niste izvršili proveru, dolazi iz druge države, koji je pomogao rasparčavanju Srbije, da dođe da ovde kupi i fabriku i državno poljoprivredno zemljište, da zakupi državno poljoprivredno zemljište, a na kraju se ispostavi da radi šta hoće. Govorim konkretno o Todoriću, koji je vlasnik fabrike ulja „Dijamant“. Kada je čovek kupovinom fabrike izmestio pravac ili transverzalu ili put koji je prolazio pored fabrike, išao je prema rumunskoj granici, preko opštine Žitište, desno je išao preko Sečnja, sada mora da se obilazi fabrika. Saobraćajni pravac, koji se nije menjao unazad bar 30 godina, sada se izmenio. On je došao i to je uradio. Možda je banalno ovako kad kažete, ali to boli, to peče. Gospodine ministre, pred vama je jedan težak zadatak zbog toga što vi mora odnos Vlade i Ministarstva poljoprivrede prema seljaku biti drugačiji. U protivnom, nećete uspeti da pomognete, nego ćete samo obećavati, a mi ćemo onda ovde sedeti, braniti vaše predloge zakone ili pokušavati da ih usmerimo u drugi pravac, da bi bili puno bolji od onog koji ste vi predložili. Vratiću se malo na stočarstvo. Opet citiram vašu izjavu – srpsko stočarstvo je poslednjih 18 godina upropašćeno, ruinirano i opustošeno. Ovo je vaša izjava. Ako budete tražili posle sednice, to ću vam pokazati gde ste izjavili, nije novina. Stočarstvo u Srbiji, pored izuzetno povoljnih prirodnih uslova, nalazi se u velikoj krizi. Broj stoke u poslednjoj deceniji opada po godišnjoj stopi od 2 do 3%, pa čak i više, a opala je proizvodnje mesa sa 600 hiljada tona 90-ih godina na 450 hiljada tona danas. Smanjena je potrošnja menja po jednom stanovniku sa 65 na 43 kilograma. Posebno je nepovoljna situacija u govedarstvu, ovčarstvu i svinjarstvu. Uzroci se nalaze u narušenim paritetnim cenama, gubitku tržišta, nemogućnosti izvoza, smanjene kupovne moći stanovništva, narušenom sistemu finansiranja, nedovoljnim sredstvima u agrarnom budžetu, neadekvatnom funkcionisanju robnih rezervi. Kada smo kod robnih rezervi, opet ste napravili, vaši prethodnici, ali vi nasleđujete čiji ste ministar, onda morate naslediti i ovo što je ostalo, ali ne to tako da ostane, nego da pomognete srpskom selu, sa još jednom činjenicom. Citiram gde vi kažete – u više od 200 sela nema stanovnika mlađeg od 20 godina. U 190 sela nema nijednog stanovnika. U 86% srpskih sela opada broj stanovnika, a samo u 14% raste. Istraživanja pokazuju da u srpskim selima danas živi oko 260 hiljada momaka koji su se približili 50-oj godini svog života, a nisu zasnovali porodice. Razlozi ovoj pojavi su brojni, a posledice katastrofalne. Da li se slažete da su posledice katastrofalne? Samim tim nam zamiru sela, bela kuga, ko će da nastavi? Složili smo se oko toga da je 60% stanovništva na selu staračko, a to je taj deo koji vi treba da odradite kao ministar poljoprivrede, finansirati razvoj sela, posebno onih koji ostaju na selu, a mlađi su od 40 godina, dati im injekciju, finansijsku injekciju koja će sutra doneti bolje i srpskom seljaku i srpskom agraru. O analizi poljoprivredne proizvodnje, ministre, možemo pričati još puno. Nešto ćemo reći kroz amandmane, gro ćemo dati naše mišljenje kao neki zaključak, ali bez analize i bez nekog strateškogdokumenta o razvoju srpskog agrara i sela nema ništa. Govorim i kritikujem samo zbog toga što želim da pomognem seljaku, jer živim na selu, kao većina ovde, ili dobar deo poslanika, pored ovog posla, zahvaljujući glasovima i tih seljaka, dužni smo da ukažemo na propuste, a pokušao sam da ukažem na propuste Vlade iz 2001, 2002. i 2003. godine, i dotičnog ministra Veselinova, pokušao sam da ukažem na propuste 2004, 2005. i 2006. godine ministra Ivane Dulić-Marković, a koliko čujem sad, izgleda da oni, kada nešto upropaste, onda ih iz svoje stranke unapređuju ili postavljaju uslove i sada će biti predsednik Privredne komore Vojvodine. Katastrofa. Građani Srbije ovo je katastrofa. I ovo je najverovatnije i sigurno prava istina. U 2007. godini stvarno ne mogu ništa lepo niti pozitivno da kažem, hajde da ne kažem lepo, nego pozitivno da kažem o ministru poljoprivrede, Slobodanu Milosavljeviću. Ništa za ništa nije uradio. Ništa za ništa. U momentu, kada sam video, gospodine ministre, ove zakone, nekako bio i radostan što ih vidim, ali nisam radostan zato što ste ih vi, uz pomoć šefa poslaničke grupe ZES-a, Nade Kolundžije, vi ste dozvolili da idu 15 zakona u načelu zajedno. A toliko su bitni. Prema tome, ostalih mojih 20 minuta bih iskoristio kasnije i osvrnuću se još na jedan deo moje kritike prema politici koju vi vodite prema agraru, a posebno Vlada, koja je smanjila budžet agrarni od minus 26, pa minus 22 i, ne daj bože, da krene još u sunovrat, pa da ovim rebalansom budžeta odete na minus 50%.
Vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je 20 minuta, ostalo je iskorišćeno. Reč je tražio gospodin ministar, Saša Dragin. Samo vas molim da se registrujete u elektronski sistem. Izvolite.
Uvek je zadovoljstvo čuti diskusiju gospodina Krstina. Jako mi je žao što ga, kao u prethodnom dužem periodu, nismo mogli čuti na skupštinskom Odboru za poljoprivredu, mislim da, kao što i on sam zna, vrata Ministarstva su uvek otvorena i on je tokom prošle godine iz određenih razloga dolazio kod nas u Ministarstvo i uvek smo imali dobru diskusiju. Znajući gospodina Krstina kao čoveka koji se uvek brine o agraru, siguran sam da njegova diskusija vezana za to da samo poljoprivredni osiguranici mogu da dobiju subvencije, nije vezana sa tim, što on, pored toga što ima platu od 75 hiljada dinara, sada po smanjenju u Skupštini, da nismo ograničili to samo na poljoprivredne osiguranike, dobio bi 360 hiljada dinara za 50 jutara zemlje koju obrađuje. Siguran sam da gospodin Krstin sigurno ima razumevanja prema poljoprivrednicima, da kao neko ko radi u gradu i koji prima, zaista, izdašnu platu za svoj posao i, pored toga, ostvaruje prava na još neke dnevnice, sigurno bi dao 360 hiljada dinara drugim poljoprivrednicima koji nemaju pravo na to. Verujem da i nije iz tog razloga protiv toga da samo registrovani poljoprivrednici dobijaju te subvencije, odnosno oni koji plaćaju penziono. Takođe, znajući da je gospodin Krstin čovek iz baze i koji vrlo često obilazi Banatski okrug, siguran sam da je dosta veliki problem zaobići Plandište kada se prolazi kroz njega i, verovatno zna, da ne samo pre par godina, kada su bile velike poplave i kada je atar u opštini Plandište bio ugrožen, a kada je najviše stradao Jaša Tomić, nego i pre par godina, kada je takođe Tamiš plavio, ali ne sa desne, nego sa leve strane, isto kroz rumunski atar, zna da, kao što je jedan moj prijatelj iz Plandišta rekao – tamo nije Bog rekao laku noć, nego nije rekao ni dobar dan. Znajući to, verovatno, a nadam se da ne misli ozbiljno kada kaže da nije bitno da neko otvori u Plandištu 160 radnih mesta. Sa tih 160 radnih mesta, 160 porodica će da živi u Plandištu. Ono što je jako bitno, takođe, da napomenem, to je da se sunovrat industrije živinskog mesa u Srbiji dogodio raspadom korporacije "Agroživ". Ministarstvo poljoprivrede, pre svega, i Uprava za veterinu je pružila svu moguću podršku za oporavak te industrije. Na pravosudnim organima je da utvrdi šta se dešavalo, a vi, verovatno, bolje poznajete situaciju. Ne samo zato što ste iz Banata, već iz toga što je privatizacija "Agroživa" urađena tamo negde, u vreme kada ste vi participirali u institucijama koje se bave privatizacijom. Ne vi lično, nego vaša opcija. Nažalost, desilo se ono što se desilo. Uvezivanjem garancija za kupovinu sledećih preduzeća i ubacivanjem u dužničke odnose novih preduzeća, napravljeno je jedno vrzino kolo koje je rezultiralo time da je odlučnom akcijom MUP-a i pravosuđa to prekinuto i taj kriminal sprečen. Gospodine Krstin, apsolutno se slažem sa onim što ste rekli za izdavanje državne zemlje u zakup. Iz tog razloga postojepredlozi izmena zakona o državnom zemljištu. Iz tog razloga, od sada ćeš prvo morati, kao što smo se i dogovorili pre par odbora skupštinskih, da platiš, pa onda da potpisuješ ugovor. Jedino mi je žao što niste, kao vaš kolega Jojić, došli u Ministarstvo i rekli taj i taj, te i te parcele, taj nije platio, jer je Ministarstvo poljoprivrede u proteklih 10 meseci 200 tužbi podiglo protiv ljudi koji nisu platili svoje zemljište. Gospodine Krstin, molim vas, pošto ste mi rekli još pre 6-7 meseci da imate podatke ko su ti ljudi koji nisu platili to zemljište, da isto kao i vaše kolega, i kao i neke druge kolege, dođete i date mi informaciju koju imate, jer je to vama jako važno, da bi država mogla brzo da interveniše protiv tih ljudi. Dajte da vidimo ta imena, dajte da vidimo i da ih procesuiramo. Ne može niko da krade državu, jer ti novci idu za vaš Banat, za naš Banat, 40% tog novca ide u lokalnu samoupravu, 30% u budžet AP Vojvodine, 30% idu u budžet Republike Srbije. Iz tih novaca se isplaćuju subvencije, od tog novca ljudi primaju penzije. To je novac koji je potreban poljoprivrednom budžetu, kao što ste rekli, ni ja nisam apsolutno zadovoljan sa ovim što se desilo sa budžetom. Jako nam je bitno svaki dinar koji može da se uplati, da se uplati. Pomenuli ste zakon o bezbednosti hrane, pomenuli ste da je jako važno da se vrši inspekcijski nadzor, pomenuli ste to i vezano za kvalitet đubriva, čak ste me i citirali. Iz tog razloga, Generalni inspektorat, novonastala institucija, proteklih godinu dana napisala je preko hiljadu prijava protiv neodgovornih lica iz raznih oblasti, između ostalog, i vezano za kontrolukvaliteta đubriva. Ono što je posebno bitno, a siguran sam da vi niste pomenuli i odvojili srpske tajkune od stranih tajkuna, iz tog razloga što podržavate srpske tajkune. Ne mogu da zamislim vas, gospodine Krstin, kao nekog ko podržava srpske tajkune, odnosno da pravi uopšte razliku između različitih tajkuna. Tajkuni su tajkuni i nemam apsolutno dobro mišljenje o njima. Ono što je bitno, to je da je pored te delegacije koja je u sastavu imala i ministra poljoprivrede, s kojim sam i otvorio taj pogon u opštini Plandište, koji će obezbediti da 160 porodica u Plandištu ima normalan posao i da ima od čega da živi, tu je bila i tema, verovatno ste pratili, pošto se interesujete šta se dešava u vašem Banatu, to da je hrvatski ministar zamolio da se naša prerađivačka industrija i naša industrija hrane aktivno uključi u snabdevanje njihovog tržišta tokom letnjeg perioda sa svojim proizvodima, jer nemaju dovoljno hrane. Ono što je, takođe, bitno, to je da sam imao zadovoljstvo da na poljoprivrednom sajmu ugostim i delegaciju Zajednice srpskih opština, pre svega iz Baranje, zapadnog Srema. Pružili smo im punu podršku u daljem razvoju i ulaganju naših preduzeća na teritoriju Republike Hrvatske. To je i gospodin ministar Pankretić podržao. Parcijalne izjave u štampi neću da komentarišem. To je njihovo pravo i to je ono što nam se svima dešava. Što se tiče cene, upravo mi je stigao izveštaj sa berze u Novom Sadu. Trenutna cena pšenice u Novom Sadu sa PDV-om je 11,3 dinara. Gospodine Krstin, hvala vam na obrazloženju kalkulacije. Jako je bitno da se zna koliko poljoprivredna proizvodnja košta. Dobro je u tu kalkulaciju uneti i subvencije države, a iskreno se nadam da će nas bog pogledati, kao što ste i vi rekli, sigurno da je ova kiša od pre neki dan dobrodošla i dobro će doći ova koja treba da padne za vikend. Iskreno se nadam da će poljoprivredna proizvodnja ove godine biti adekvatna i dovoljna za naše tržište, a i za izvoz. Ono što ste pomenuli, a to je vezano za robne rezerve, kao što znate, Ministarstvo poljoprivrede u svojim mišljenjima, iako direktno nije nadležno za robne rezerve, insistira da robne rezerve budu isključivo okrenute prema poljoprivrednim proizvođačima, odnosno poljoprivrednim zadrugama. Ono što je takođe bitno za tržište pšenice, to je da Ministarstvo insistira da se svi viškovi u ovom trenutku izvezu na strano tržište i na takav način učini veći priliv deviza u našu zemlju. Najbolji dokaz tome je i prethodni zaključak Vlade o izvozu 100.000 tona pšenice preko robnih rezervi. Hvala vam mnogo na intervenciji vezano za grad Zrenjanin. Podaci koje Ministarstvo dostavlja su uvek tačni. Od datuma kada ste vi dobili informaciju još se povećao na nekih 79 miliona prihod od izdavanja zemljišta u gradu Zrenjaninu. Ne znam za informaciju iz Zrenjanina koji su datumi. Iskreno se nadam da su podaci tačni. Jako je bitno da i ubuduće imamo što veći priliv sredstava, jer to su sredstva koja se direktno ulažu u povećanje kvaliteta zemljišta. Gospodine Krstin, kao i do sada, Ministarstvo poljoprivrede jako ceni vaše zalaganje za agrar i ubuduće ćemo konstruktivno sarađivati. Hvala.
Gospodine ministre, u obavezi sam da kažem da je bilo neistinitih podataka u obračunu koji ste upotrebili kao ilustraciju. Plata narodnog poslanika je do usvajanja Zakona o privremenom smanjenju plata bila oko 75.000 dinara, sada je prosek plate narodnog poslanika oko 69.000, a dnevnice, kao nadoknade, odlukom Administrativnog odbora su ukinute, tako da to nije prihod narodnog poslanika, ukoliko to daje neke izmene u primeru koji ste dali. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, pravo na repliku.
Gospodine ministre, kad ste mi rekli o mojoj plati, a sada vam kažem, kada sam pričao o tim subvencijama nisam spomenuo ime Milorad Krstin. Rekao sam da ovo govorim u ime onih koji rade u fabrici i imaju 10 hiljada, 12 hiljada, 15 hiljada platu i zarađuju da bi mogli da iškoluju decu i da koliko-toliko normalno žive, da njima treba da omogućite, da ne stvarate znači profesionalnog seljaka. Govorio sam o njima, ne o mojoj plati. A ako ćemo o platama, vi imate, hvala bogu, i 140 hiljada. Zašto bih ja bio taj koji bi vama donosio dokumentaciju? Vi ste u vlasti, vi ste ministar. Pored toga što imamo pri svakom ministarstvu agencije, sada hoćete i uprave. Ne vidim razlog zašto bi Milorad Krstin ili bilo koji drugi poslanik morao da donosi dokumentaciju, bez obzira što je imam. Što se tiče ovog hrvatskog tajkuna, gospodina Drka, vi ste uspeli da uz njegovu pomoć zaposlite 160 radnika, a "Agroživ" je izgubio 2.600 radnih mesta. Nije isto novih 160 radnih mesta, nego sam u svom prethodnom govoru rekao da je trebalo da obratite pažnju i pomognete, a oni koji su nezakonito uništili taj "Agroživ" neka odgovaraju. Prema tome, moja diskusija je bila samo usmerena na to. Znači, replika je za 160 radnih mesta na 2.600, koliko je njih otišlo. Što se tiče cene pšenice, rekao sam na zeleno. Znači, ne cena pšenice koja se sada nalazi na berzi, rod 2008, nego vam govorim o ceni pšenice koja je bila na zeleno, s obzirom da sam ovde dva-tri dana. Ako se promenilo nabolje, onda mogu samo da pohvalim, ali verujte mi da ću biti srećan kad se budemo videli posle žetve, da vam kažem po kojoj ceni sam prodao 20 jutara stočnog ječma kojeg sam posejao, a uvek je tu zajedno sa pšenicom.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine i ubeđena sam da ste vi pretpostavili da, kada sam se javila, a ignorisali ste to javljanje, da želim da govorim o tome i onda ste me na neki način preduhitrili, naravno, ne onako kako se obraćate narodnim poslanicima. Gospodin Dragin je član Vlade, ali mora da poštuje odredbe ovog poslovnika, kao i svi narodni poslanici, kao i svi učesnici u radu ovog parlamenta. Gospodin Dragin je povredio član 104. Poslovnika i to više puta u toku svog podužeg izlaganja. Nemam primedbu što je izlaganje duže, naravno, nego bi bilo odgovornije i bolje da ste, gospodine Dragin, objasnili, ne Miloradu Krstinu, ne narodnim poslanicima koji sede ovde, građanima Srbije, ne kolika je plata narodnog poslanika, ne ni to što je vaša dva i po puta veća od plate narodnog poslanika, nego je trebalo da odgovorite na pitanja koja vam je gospodin Krstin ponovio i malopre: ko je odgovoran zašto je u "Agroživu" dve i po hiljade ljudi ostalo bez radnog mesta, a vi nam se hvalite kako će "Perutnina Ptuj" da zaposli 150 novih ljudi? Zamislite gde je tu uporedivost. Vi kažete da gospodin Milorad Krstin ima nekakve afinitete ili ne znam koji ste izraz upotrebili prema srpskim tajkunima. Ne, gospodine Dragin, vi imate i prema srpskim, i prema hrvatskim i prema slovenačkim, i vi lično i Vlada čiji ste član. To što se vi ovde predstavljate kao fini, fin i kulturan jeste, ali vas to ne oslobađa odgovornosti.
Iskoristili ste vreme koje vam je na raspolaganju za povredu Poslovnika. Nema povrede Poslovnika. Ministar je u ilustraciji da bi po predlogu narodnog poslanika Milorad Krstina obračun za platu od 75.000 podrazumevao da država takvom, a bavi se i poljoprivredom, isplaćuje 360.000 dinara. Smatrala sam neophodnim da upozorim da je izneta neistinita činjenica za ilustraciju, jer je u međuvremenu donet zakon o privremenom smanjenju plata i u međuvremenu je odlukom Administrativnog odbora ukinuta dnevnica. To je saopšteno kako ministru, tako i Narodnoj skupštini. Vas molim da u argumentaciji o povredi Poslovnika izbegavate da ulazite u kvalifikacije drugih lica, dakle, šta su mi bile namere ili mi nisu bile namere. Moje su namere bile i ostale primena Poslovnika i odbrana dostojanstva Narodne skupštine, a sve nas molim da se u obraćanju jednih prema drugima ponašamo sa uvažavanjem i poštovanjem. Ministar je tražio reč. Izvolite.
Uvek je dobro zaštiti nekog ko je nejak i stati ispred nekog ko je nejak u odbranu i iz tog razloga vrlo cenim vaš stav. S druge strane, hteo bih da kažem da je plata ministra ne dva i po puta veća od poslanika, nego moja plata je 80.000 dinara, i to pretpostavljam da znate. Ono što je jako bitno, a vezano je za informacije o tome ko nije platio zakupninu, krivično delo iz Krivičnog zakonika – neprijavljivanje izvršioca krivičnog dela, postoji. Zato zaista ukoliko sam pre šest meseci od vas dobio informaciju da postoji neko ko je napravio krivično delo, da ga prijavite, jer zaista samim tim i sami vršite krivično delo ukoliko ga ne prijavite. Zahvaljujem.
Da li se za reč javlja još neko od predsednika poslaničkih grupa ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa? Ako ne, obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine…. Izvinjavam se, narodni poslanik Milutin Jeličić želi reč kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe NS. Imate na raspolaganju pet minuta.
Iskoristio bih ovo vreme, pet minuta, prvo da vam se zahvalim na reči i želim da pozdravim narodne poslanike, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, u ovom kratkom periodu osvrnuću se na situaciju u mom kraju odakle dolazim, iz Rasinskog okruga, iz opštine Brus, a u vezi voćara i vinogradara, kao i stočara. U Rasinskom okrugu je pre 20 godina zasađeno bilo negde oko 11.000 ha vinograda. Te površine su sada znatno niže i one iznose oko 3.000 ha. Uzrok tome je niska cena grožđa i seljaci su prinuđeni da svoja imanja preorijentišu u neku drugu proizvodnju, i sve više i više i dosta toga imamo neobrađenih poljoprivrednih površina. Kako bi se bavili tom proizvodnjom kada je otkupna cena grožđa od 15-20dinara bila prošle godine po kilogramu, kada im se ne isplati to raditi, jer tom cenom ne mogu da pokriju ni osnovne troškove u obradi tog zemljišta, a o zaradi da i ne govorimo. U mojoj opštini Brus poljoprivredna domaćinstva su bila uglavnom opredeljena prema gajenju voća, šljiva i jabuka, a u poslednje vreme je proizvodnja malina u velikom domenu prisutna. Cena šljiva i jabuka prošle godine bila šest dinara za jabuku, a osam dinara je bila otkupna cena šljiva, tako da su to stvarno mizerne cene. Ovim cenama poljoprivredna gazdinstva ne mogu da pokriju osnovne troškove. Slična situacija je i u stočarstvu. Još i gora. To se odnosi na ceo Rasinski i Toplički okrug. Nekada se tom poljoprivrednom proizvodnjom bavilo 30 do 40%, a sada se bavi 5% poljoprivrednog stanovništva. Otkupna cena mleka od seljaka je 15 do 20 dinara po litru i to je razlog zbog čega se i ova proizvodnja ne isplati. To je dva puta jeftinije od litra flaširane vode, što je bruka i sramota. Ove cene su ponižavajuće i poražavajuće, sa ovakvim cenama seljak ne može da preživi, ne može ni 50% direktnih troškova u proizvodnji da pokrije. Gde je njihova zarada, gde je njihov mukotrpni rad, rade od jutra do mraka. Oni su nagubitku 100%. Ovakva je situacija u centralnoj Srbiji, u jugoistočnoj, jugozapadnoj, možda je malo drugačija u severnoj Srbiji, u Vojvodini, mada ni tu ne cvetaju ruže, kako smo čuli sada od nekih narodnih poslanika. Zbog nebrige ove vlade i države prema selu i seljaku, sela su nam sve praznija i siromašnija, mladi ljudi ne žele da se bave poljoprivredom, pa se zbog toga iseljavaju iz seoskih sredina u gradove ili rade neke druge poslove, a sve manje obrađuju poljoprivredne posede. Zbog toga imamo sve više i više parloga i neobrađenih poljoprivrednih površina, a nasuprot tome uvoznički lobi uvozi sve i svašta od poljoprivrednih proizvoda, iz celog svega, tako da je nedopustivo da se na primer u našim marketima nalazi beli luk iz uvoza, ili šargarepe iz Kine, jabuke iz Španije, kruške iz Turske, živinsko meso iz Holandije itd. Zato molim Vladu Republike Srbije, resorno Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo trgovine da se uzmu u pamet da povedu računa o našim poljoprivrednim proizvođačima i da ih stimulišu, i da im obezbede finansijska sredstva kroz subvencije, regrese, premije u proizvodnju različitih poljoprivrednih proizvoda. Predlažem Vladi Republike Srbije da zabrani uvoz poljoprivrednih proizvoda i prerađevina koje rađaju ili se mogu proizvesti u našoj zemlji u Srbiji, bar do ulaska u EU, kada to budemo morali. Sada ne moramo da plaćamo tu cenu. Time ćemo na najbolji način zaštititi našeg seljaka i omogućiti mu da ono što proizvede na svojim imanjima plasira na domaće tržište. Da se za svaki hektar obradive poljoprivredne površine registrovanom poljoprivrednom proizvođaču ili domaćinstvu isplati barem 200 evra po hektaru u ravničarskim krajevima, a u brdsko-planinskim područjima 400 evra zbog otežanih i surovijih uslova života. Tako rade mnoge zemlje u našem okruženju i u zemljama EU. Zatim, zdravstvena i socijalna zaštita seljaka mora biti besplatna, jer samo na takav način ga možemo stimulisati i zadržati na selu. Svi dugovi pojedinih poljoprivrednika koje imaju trenutno prema socijalnom i penzionom fondu predlažem da se otpišu, jer seljaci stvarno to nemaju odakle da plate. Penzije, koje su za sada najmanje, mizerne, iznose nekih 8.000 dinara, to sam i prošli put govorio, treba da se izjednače sa radničkim, mada i te radničke nisu mnogo velike i trebalo bi barem da budu negde oko 200 evra, kako bi mogli da prežive i to bi bio jedan od stimulansa za mlade ljude da ostanu na selu kako bi obrađivali zemlju i da ne bude parloga. Toliko. Hvala.
Iskoristili ste vreme ovlašćenog predstavnika, a od vremena poslanike grupe imate još sedam minuta i 48 sekundi. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika javlja za reč? (Ne.) Reč je tražio ministar Saša Dragin. Izvolite.
Gospodine Jeličiću, hvala vam lepo na dobroj diskusiji. Ono što mogu da vam kažem to je da, iz razloga koje ste naveli, Ministarstvo poljoprivrede je i ove godine stavilo opštinu Brus u marginalna područja, što znači da uslovi koje ostale opštine moraju da ispunjavaju opština Brus ne mora da ispunjava, da je daleko lakši način za dobijanje subvencija na teritoriji opštine Brus kao izuzetno nerazvijene opštine. Inače, tokom 2008. godine Ministarstvo je isplatilo negde oko 1,3 milijarde za voćnjake i za vinograde, za podizanje novih zasada vinograda i voćnjaka, i nadamo se da će taj tempo da se nastavi i ubrza u nekom sledećem vremenu. Ono što ste napomenuli, a to je vezano za uvoznički lobi, novim zakonom o bezbednosti hrane se značajno pooštrava damping uvoz u našu zemlju i ova administracija to apsolutno neće dozvoliti. Pomenuli ste i dugove prema penzionom osiguranju. Kao što znate, već smo uspeli da izmenimo taj sistem tako što, kada odete da uplatite za penziono osiguranje u poljoprivredi, ne morate da uplaćujete ništa pre 2008. godine. Bio je potreban veliki trud da se to uradi, a imamo u planu da zajedno sa nadležnim ministarstvima otpišemo sve dugove pre 2008. godine prema penzijskom osiguranju. Znate koliko su velika ta potraživanja, po pojedincima čak preko 500.000 dinara i milion dinara. Na ovaj način ćemo izaći u susret poljoprivrednicima, da ljudi koji nemaju odakle da plate, odnosno u vreme kada država apsolutno nije ništa davala, nisu našli mogućnost da izmiruju svoje dugove prema penzijskom osiguranju u poljoprivredi. Mislim da je ovo nešto što se čekalo dugo, dugo godina i napokon ove godine će naći rešenje. Zahvaljujem.
Prelazimo na raspravu, a po prijavama za reč. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa manjina, poslanička grupa Nova Srbija, poslanička grupa LDP, poslanička grupa SPS-Jedinstvena Srbija, poslanička grupa Napred Srbijo, poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica, poslanička grupa G17 plus, poslanička grupa SRS i poslanička grupa Za evropsku Srbiju. Prvi na listi, a prema prijavama za reč, jeste narodni poslanik Arpad Fremond i on dobija reč, a posle njega narodni poslanik Zlata Đerić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, poštovani saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem svoje izlaganje u vezi nekih zakona, dozvolite mi da opet postavim neka pitanja koja sam već pitao u prethodnom izlaganju, a odgovore nisam dobio. Prvo se radi o podršci nekomercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima. Ministarstvo poljoprivrede je 26.2.2009. godine donelo Uredbu o korišćenju sredstava podrške nekomercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima, koja je trebalo da važi u 2009. godini. Ovom uredbom bi Ministarstvo poljoprivrede trebalo da, u iznosu od 40.000 dinara, pomaže naše poljoprivredne penzionere koji imaju najmanju platu u Srbiji. Nažalost, Ministarstvo poljoprivrede je nakon 45 dana ukinulo važenje Uredbe o korišćenju sredstava podrške nekomercijalnim poljoprivrednim gazdinstvima Uredbom o prestanku. Moramo da vas podsetimo još jednom da je predsednik države gospodin Boris Tadić za vreme kampanje obećao našim najstarijim poljoprivrednicima ovu podršku, čak i više. Zbog toga ne razumemo takvu reakciju Vlade i Ministarstva poljoprivrede. Interesuje me zašto je ukinuta ova uredba i koliko je poljoprivrednika od 26.2. do 15.4. registrovalo gazdinstvo kao nekomercijalno? Drugo pitanje je – ko će njima nadoknaditi ove troškove oko registracije i da li je Ministarstvo voljno da to uradi? Druga tema koja je spomenuta je suša na teritoriji države koja je najveća na severu Bačke, u stvari na severnim delovima države. Nisam dobio odgovor šta je Ministarstvo poljoprivrede preduzelo po tom pitanju? Mi poslanici Saveza vojvođanskih Mađara tražimo od vas da proverite situaciju na terenu i da reagujete na to. Treće spomenuti problem su bile neisplaćene subvencije. Interesuje me kada će Ministarstvo poljoprivrede isplatiti subvencije svim poljoprivrednim proizvođačima, a vezano za 2008. godinu? Sada u nastavku, dozvolite mi da u ime Poslaničke grupe manjina, iznesem naše sugestije u vezi nekih zakona iz seta zakona o poljoprivredi. Imamo tri zakona koja su za nas poslanike Saveza vojvođanskih Mađara najvažnija, a to su zakon o poljoprivredi i o ruralnom razvoju, o kojem sam već govorio i izneo naše sugestije. Druga dva zakona su Predlog zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Što se tiče Predloga zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, smatramo da će ovaj zakon olakšati uslove kreditiranja naših poljoprivrednika, koji su nažalost trenutno bez kredita i bez subvencija i tako neće moći opstati. Ovaj zakon uređuje uslove za određivanje javnih skladišta za poljoprivredne proizvode, uslove i način izdavanja dozvola za rad javnih skladišta, uslove i način njihovog korišćenja. Potreba da se obezbedi viši stepen pravne sigurnosti, kao i da se razvija promet poljoprivrednih proizvoda putem razmene papira, dovela je do neophodnosti uspostavljanja sistema javnih skladišta i robnih zapisa, a iz kog razloga se i predlaže donošenje ovog zakona. Vlasnik robnog zapisa može da iskoristi robni zapis kao zalogu za kratkoročni kredit ili da izvrši prodaju robnog zapisa, što je po našem jako dobro za naše poljoprivrednike. Smatramo da će ovaj zakon samo ovakvim potezima razvijati poljoprivredu. U velikom broju zemalja, sa razvijenim tržištima poljoprivrednih proizvoda, razvijeni su robni zapisi kao instrument koji olakšava pristup kratkoročnim kreditima i trgovinu poljoprivrednim proizvodima. Ovo rešenje smatramo dobrim i zbog razloga što nam je Ministarstvo poljoprivrede u rebalansu budžeta u 2009. godini, da bi imalo dovoljno raspoloživih sredstava, iz podračuna iz Fonda za razvoj poljoprivrede uzelo 4.600.000.000 dinara. Iz tog fonda je do sada Ministarstvo poljoprivrede finansiralo kratkoročne i dugoročne poljoprivredne kredite i, nažalost, u 2009. godini naši poljoprivrednici će ostati bez tih mogućnosti i ne znamo šta ih čeka u 2010. godini. Što se tiče zakona, odnosno Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, treba da kažemo da je za nas poslanike Saveza vojvođanskih Mađara ovaj zakon takođe jako važan, naročito zbog toga što podržavamo naše male poljoprivredne proizvođače, kojih ima najviše u Srbiji i smatramo da oni zahtevaju najveću pomoć. Međutim, imamo par sugestija vezano za ovaj zakon. Predložili smo i amandmane da bi ovaj zakon bio još bolji i efikasniji. Dobro je da lokalne samouprave raspolažu i daju u zakup poljoprivredno zemljište u državnoj svojini. U praksi je, nažalost, došlo i do nekih nesuglasica, pa se nadamo da će ovom dopunom zakona biti rešeni svi problemi i nesuglasice vezane za izdavanje zakupa poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. Zakon o poljoprivrednom zemljištu nije mogao da utiče na razne tajkune, koji su lako došli do poljoprivrednog zemljišta pre nego naši mali i siromašni seljaci. Treba da stoji ispred nas zakon koji je usvojen u Danskoj, kojim se tako reguliše zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, da pravo na zakup samo ima taj poljoprivredni proizvođač koji stanuje bliže od 30 kilometara od zemljišta koje hoće da uzme u zakup. Problem je što prethodno ministarstvo, odnosno rukovodstvo prethodnih ministarstava, npr. Ministarstvo za poljoprivredu, u 2006. i 2007. godini nisu naplatili zakup, nego su omogućili da se prolongira isplata zakupa pojedinih zakupaca. Od tih godina nema reda u naplaćivanju poljoprivrednog zemljišta u Srbiji, odnosno to je uticalo na nemoral pojedinih zakupoprimaoca. Naravno, ovim predloženim dopunama zakona, po mišljenju poslanika SVM, dobro se regulišu ove stvari i zbog toga moram da pohvalim Ministarstvo poljoprivrede, na čelu sa ministrom Draginom. Što se ostalih zakona tiče i naših pojedinih amandmana, o tome ćemo pričati u raspravi u pojedinostima, gde očekujemo od ministra poljoprivrede punu saradnju i usvajanje, naravno, naših amandmana. Hvala.
Reč ima ministar, Saša Dragin.
Zahvaljujem gospodinu Arpadu Fremondu na dobroj diskusiji. Što se tiče poslaničkih pitanja koja ste postavili vezano za podršku nekomercijalnim gazdinstavima, pismeno vam je odgovoreno, verovatno vam nije uručen pismeni odgovor, ali pošto sam već jednom ovde pomenuo taj odgovor, mogao bih sad ponovo da ponovim, a dobili ste ga već i u pismenoj formi, pretpostavljam da vam ga još nisu uručili. To je da su ove godine, između ostalog, i penzionerska domaćinstva mogla da se prijave za subvencije od 12.000 dinara po hektaru, s tim da dobijaju jednu trećinu sredstava za koja su se prijavili. Na takav način smo taj jaz premostili. Što se tiče sugestije vezane za kreditiranje, apsolutno budite uvereni da ima dovoljno sredstava za kreditiranje poljoprivredne proizvodnje za ovu godinu, pošto je "rivolving" sistem i taj sistem je takav da jednostavno u Ministarstvu trenutno i u fondu ima dovoljno sredstava. Što se tiče suše, postoji telo u Vladi, kao što znate, kojim nažalost ne upravlja Ministarstvo poljoprivrede, koje može da proglasi elementarnu nepogodu. Iskreno se nadam da se s jednakom pažnjom prati, koliko i mi u Ministarstvu pratimo meteorološke prilike. Kao što znate, bila su dva kišna dana ove nedelje koja su umnogome poboljšala situaciju. Očekuju se od subote ponovne padavine, one će omogućiti, iskreno se nadam, da se ova proizvodnja završi onako kako treba, kao i da se prolećna proizvodnja ne dovede u pitanje, jer to je zaista sada veliki problem. Što se tiče onog dela koji ste pomenuli za neisplaćene subvencije za 2008. godinu, kao što znate sve subvencije od 12.000 po hektaru su isplaćene. Dugovanja koja imamo vezana su za prenesene obaveze, pre svega iz oblasti stočarstva., već sam napomenuo, zbog uredbe koja nije bila na dobar način definisana, jako je veliki, da tako kažem, papirološki rad, odnosno možemo da kažemo da skoro polovina ljudi koji se u Ministarstvu bave obradom subvencija se trenutno bave obradom subvencija iz stočarstva. Takođe, tu je primećen veliki broj malverzacija, što je utvrdio Generalni inspektor, a ja sam vas obavestio na jednom od prethodnih skupštinskih odbora vezano za to. Hvala vam za podršku zakonima, a što se tiče ove opaske vezano za danski zakon, upravo tako, Danci su to na taj način regulisali. Znači, 30 kilometara od gazdinstva, samim tim smanjuju se troškovi. Mi smo to regulisali na sličan način, čak smo i smanjili, jer ove naše katastarske opštine nisu toliko velike. Znači, prednost imaju poljoprivrednici koji žive u toj katastarskoj opštini. Većina katastarskih opština nije nešto preterano velika, pa faktički to je to, tako da možemo da kažemo da je i ta sugestija u skladu sa onim što je politika Ministarstva u ovom slučaju. Još jednom da se zahvalim na dobroj saradnji. Hvala lepo.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je sedam minuta. Posle nje reč ima narodni poslanik Kenan Hajdarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, drago mi je da ste napokon tu. Mi smo ljudi iz istog atara, mada nismo jeli isti hleb, ja sam ipak seljačko i paorsko dete, volim da kažem taj izraz - paorsko dete, i ovu temu dobro poznajem. Izuzetno vam zameram što ste dopustili da se o ovako važnom pitanju, najvažnijem pitanju u Srbiji danas, raspravlja na ovakav način, odnosno da 15 zakona idu kao jedna tačka dnevnog reda i da se samo ovlaš ovaj visoki dom dodirne najozbiljnije teme. Pre svega, vi ste na velikom gubitku, jer ćete biti uskraćeni za mnoge ozbiljne, svrsishodne diskusije poslanika koji ovu temu poznaju. Malopre ste čuli diskusiju gospodina Krstina, koju sam vrlo pažljivo slušala i koju u potpunosti potpisujem, pre svega, zato što znam da to jeste život koji danas na selu imamo, a vi ipak vidite, mada ste ministar poljoprivrede, selo iz jedne druge vizure. Da je tako, to potvrđuje i ta iluzija o profesionalnim seljacima. Profesionalni seljaci, odnosno profesionalni zemljoradnici u Srbiji u ovom trenutku su zaista utopija koja može da zaživi u nekom drugom vremenu, ali na ovakav način neće moći, jer najviše i najbolje i najjeftinije za državu, u ovom trenutku, zemlju obrađuju oni ljudi koji imaju još neki posao. Oni ljudi koji su zemlju, kao recimo ja, nasledili od roditelja, pa zato što ona ima neku drugu vrednost, ne mogu da je prodaju, jer sam u situaciji da subvencionišem svoju proizvodnju, a oni ljudi koji samo žive od zemlje danas veoma teško žive i veoma su zakopani ako su u bilo kakav kredit ušli. Vi znate koji je problem hipotekarnih kredita i jako bih volela da čujem šta Ministarstvo misli da preduzme upravo po pitanju hipotekarnih kredita onih seljaka koji su, reče gospodin Krstin, vi ste nasledili i neke probleme prethodnih ministara i neke njihove zablude, naravno i neke njihove greške i dužni ste da to bar pokušate da rešite, kako ćete se uhvatiti u koštac sa problemima upravo hipotekarnih kredita seljaka koji su se zadužili? Tu ima i mladih ljudi koji su imali poštene namere i velike ambicije, pa uzeli krave muzare da bi mogli da započnu neku proizvodnju, a sad su u situaciji da ne znaju da li da pokolju krave ili da zakolju sebe. Vrlo teško se rvu upravo sa tim kreditima u koje su utonuli, jer oni neki drugi prihod nemaju. Mi smo se suočili sa tim otkupom koji nije organizovan u Srbiji. Postoji naravno namera da se zaštite potrošači, ali namera da se zaštite proizvođači je prva namera koja mora biti jasna u ovom zakonu. Složili ste se, i to je dobro, sa mnogim našim diskusijama, jer videli ste, idete na teren, šta se događa. Složili ste se i oko toga da je agrarna mafija veoma prisutna, i to je nasleđe sa kojim vi morate da se obračunate, i to morate mnogo energičnije, mnogo brže, jer poljoprivreda je oblast koja u najvećem delu zavisi, pre svega, od božijih, da ne kažem prirodnih zakona, i mi to moramo da poštujemo. Seljaci sad plaćaju jedan veliki danak suši. Svi mi koji u Vojvodini radimo zemlju znamo šta je ona donela, znamo šta znači kada vam ne nikne dovoljan broj biljaka u sklopu, recimo, kukuruza od 50 do 70 hiljada, pa kad to podbaci po hektaru, mi znamo kakvu štetu načini samo jedna obična pneumatska sejačica, ako se ne nameste zupčanici i kaiš, pa vam umesto na 23 do 25 santimetara u razmaku, poseje recimo 15 santimetara razmak biljaka. Dakle, da znate samo da je to polje, jedna oblast koju mi poznajemo i mnogi od toga ćemo i posle ovoga da jedemo hleb onako sa zadovoljstvom i da radimo, ali vi morate sve te probleme zaista energično da rešite. Zaista me interesuje kako ćete da se obračunate sa onom mafijom koja nam prodaje to nekvalitetno đubrivo i kako će se tu kontrola uvesti, jer mi zaista želimo da kupimo i bacimo đubrivo, a ne đubre, razumete? Tako da kupujući đubrivo mislim da smo bar isterali na ovaj način na čistac ono đubre koje se tu ustoličilo u agrarnoj mafiji po svim oblastima. To me interesuje – zaista kako ćete se uhvatiti u koštac s tim i obračunati? Seljačke penzije – o tome ne bih ni da pričam, jer je to najbolnije pitanje današnjeg seljaka u Srbiji, današnjeg ostarelog domaćinstva u Srbiji, gde su penzije najmanje, najkrvavije su zarađene i njima se jedinima istinski duguje. Ne vidim da se neko za te seljačke penzije posebno uopšte založio, jer oni su penzioneri koji su prepušteni sami sebi. Ono na šta se svi rado oslanjaju – to je da seljak neće ostaviti svoju zemlju u parlogu, zato što je to greh božiji i to će se nekako prehraniti i preživeti, ali seljačka domaćinstva ovako ostarela, odnosno ostarela poljoprivredna mehanizacija, u koju mladi ljudi i kada ostanu na selu, aznamo da su ostali iz nekih drugih razloga, a ne iz ljubavi, vrlo teško mogu da ulože i da opstanu na taj način. Današnje selo je podmlađeno silom prilika, a ne jednom namerom da se tamo tehnološki nešto razvije. Bilo bi dobro da se razmisli da se upravi izvrši jedno novo naseljavanje našeg sela, jedno u stvari razrešavanje agrarnog pitanja time što će se ljudi usmeravati tamo i životno, kao što su tu radile i neke evropske zemlje. Naravno kao što je to u ovom trenutku jedna utopija koju nećemo lako razrešiti. Namećem je kao ideju. Smatram da u Ministarstvu treba o tome razmisliti. Zaista želim samo da vas podsetim, ministre, na ono što očekujemo. Pošto rekoh da smo mi iz nekog istog atara, očekujem da u Sombor, u Zapadno-bački okrug dođete i razrešite one naše silne nepoštene privatizacije, onih silnih 10 hiljada zemlje koje prelaze sa ovog na onog, sa gospodina Jerkovića, "Višnje produkta", do "Azohema", da vidimo šta će se sa time desiti. Ko će tu zemlju napokon zaorati? Čujem da su one četiri i po hiljade hektara koje je držao u parlogu napokon morao da da seljacima da oni obrade, jer to više nema ko. To je takođe korak unapred, ali znate da je neko vreme izgubljeno i prošlo. Seljaci ne mogu da zaustave prirodne tokove, mogu samo da grbače i crnče. Hvala vam lepo.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Zahvaljujem gospođi Đerić. Verujem da gospođa Đerić ne spada u one kojima je krivo što, kao neko ko ne plaća penzioni staž u poljoprivredi, ne može da dobije sredstva od subvencije za zemlju, koju je nasledila od roditelja, čuli smo kolika je poslanička plata. Takvih ima i lekara, advokata, ljudi koji su tokom svog rada zaradili dosta novaca i uložili u zemljište, jer znaju da ulaskom u evropske integracije cena zemljišta ide tri-četiri puta gore. To su ljudi koji nikada u životu nisu videli poljoprivredno zemljište, a kamoli da su zaboli u njega ralo ili plug, ili lopatu ili ašov barem. Iz tog razloga je bitno da oni koji zaista rade zemlju dobiju novce. Da bi bilo da se od nečega penzije u poljoprivredi isplaćuju mora neko da uplaćuje u taj penzioni fond, a ne da novci iz agrara idu advokatima, lekarima, privrednicima, malim, velikim i ostalima, tajkunima ili već kome drugome – iz agrarnog budžeta Srbije, koji je definitivno mali, što smo verovatno svi već apsolvirali. Što se tiče hipotekarnih kredita, iz tog razloga i predlažemo zakon o javnim skladištima, jer na takav način više seljak neće morati da se zadužuje na osnovu svoje imovine, već na osnovu svog proizvoda. Na takav način nećemo morati po žetvi da prodaje svoj proizvod, kada je on po pravilu najjeftiniji, nego će moći da čeka onda kada je dobra cena da ga proda. Preko tog kredita, mi smo sa IBRD potpisali sporazum da prati, sa izuzetno povoljnim kreditima, sistem javnih skladišta, na takav način da zasniva svoju proizvodnju. Naravno da treba da se obračunamo sa agrarnom mafijom. Ima raznih oblika agrarne mafije – od onih koji ne plaćaju zemlju za koju su izlicitirali basnoslovne sume, a izmene zakona o zemljištu baš na takav način to ispravljaju – što će morati prvo da plate, pa tek onda da potpisuju ugovore za to zemljište. Imamo jedan vrlo eksplicitan primer agrarne mafije recimo u okolini Čačka, gde je jedan čovek čak podigao objekat jedan veliki i hteo je da napravi bolnicu na poljoprivrednom zemljištu. (Uzvici poslanika: Ko je to?) Nije bitno, imamo negde zapisano. Pored toga, što se tiče inspekcijske kontrole, mogu da vam kažem, sada sam dobio tačan podatak, da su ove godine čak 208.692 inspekcijske kontrole izvršene, podneto je 4.831 prekršajna prijava, 489 za privredni prestup i 218 krivičnih prijava, dosta tih prijava su vezane i za kvalitet đubriva. Pomenuo sam i starost mehanizacije. Ove godine smo prvi put pokrenuli, na inicijativu Ministarstva poljoprivrede, kada smo videli da postoji mogućnost da se obnavlja i automobilski vozni park, da se u takav jedan program uključi i vozni park u poljoprivrednoj mehanizaciji. Zašto ne bi i poljoprivrednik imao sličnu mogućnost da obnovi svoju mehanizaciju koja je sada u Srbiji stara negde 15 godina. Recimo, pre nego što je Garancijski fond AP Vojvodine i Fond i za razvoj AP Vojvodine krenuo u subvencioniranje nabavke mehanizacije pre pet-šest godina, ona je bila starosti pet i 30 godina. Sada je ona cirka 15 godina. Naš cilj je da postignemo starost ispod 10 godina. Razgovarao sam na Poljoprivrednom sajmu pre par dana sa direktorom IMT-a, koji mi je rekao da je do sada bio problem da prodaju, a sada ne mogu dovoljno da naprave. Iskreno se nadam da će to biti i dalje problem, odnosno da nikada neće moći dovoljno da naprave koliko će se prodati. Iskreno se nadam da će i sada, da tako kažem, poželjnu udavaču neko i da kupi, i da se neće toliko ponavljati privatizacija IMT-a, i da neće ljudi koji hoće da kupe građevinsko zemljište IMT hteti da uzmu, nego da će to neko koji zaista želi da se bavi proizvodnjom traktora – da kupi tako nešto. Ono što je problem u Somboru, definitivno je problem pod nazivom Jerković. Svi znamo kako je to izgledalo. Znači, za garanciju daš ono što si prethodno kupio, pa na taj način uzmeš kredit, pa onda dobiješ sledeću, pa opet sledeću, pa sledeću, pa sledeću, i onda napraviš jedno vrzino kolo, faktički garantuješ jednom neplaćenom imovinom za drugu. Država je preuzela kontrolu nad "Aleksom Šantićem" i nad ostalim dobrima koje je do sada držao taj čovek. Radnici "Alekse Šantića" obrađuju tu zemlju i to je najbolji način da se pokaže da država brine o ljudima koji su tamo zaposleni i nikako nisu zaslužili da budu posledica i žrtva neodgovornih kupaca imovine. Što se mene tiče i onoga što mislim o privatizaciji poljoprivrednih preduzeća kazaću vam vrlo jasno. Smatram da je privatizacija u Srbiji urađena u poljoprivredi jako loše. Mislim da je pravi način bio nešto, kao što je recimo urađeno u nekim zemljama u okruženju, gde je deo kapitala prvo trebalo da bude ponuđen poljoprivrednicima, zadrugama, kooperativama, nazovite ih kako hoćete, jer na takav način bi se napravila čvrsta veza između primarne poljoprivredne proizvodnje i prerade. Zahvaljujem.
Narodna poslanica Zlata Đerić, pravo na repliku.
Moram da repliciram samo. Prvo da se zahvalim po pitanju amandmana koji smo podneli, Nova Srbija je podnela amandman na budžet Republike Srbije, gde smo tražili da se odvoje sredstva za subvencionisanje kupovine traktora, taj amandman je usvojen i mislim da je ta akcija sada u toku. Ponosna sam na to što smo time doprineli kao politička stranka. Drugo, što se tiče bolnice koju je neko u okolini Čačka pokušao da podigne na svom privatnom poljoprivrednom zemljištu, mada sumnjam da na toj visini poljoprivredno zemljište može biti na drugi način iskorišćeno, čak je najbolje da nešto tu nikne, neko drugi bi tu napravio vikendicu i verujte, ništa drugo ne bi zasadio. Da vas pitam samo da li imate možda podatak koliko je u Vojvodini podignuto raznih objekata na poljoprivrednom zemljištu, koje je sigurno i stopostotno iskoristivo u mnogo većem obimu i meri nego što je ovo u Čačku?
Reč ima ministar Saša Dragin.
Mogu samo sa neverovatnim čuđenjem i zadovoljstvom da konstatujem da se vi toliko dobro razumete u poljoprivredu, da čak i anonimne građevinske preduzimače na poljoprivrednom zemljištu u Čačku poznajete. Zahvaljujem.
Reč ima poslanik Kenan Hajdarević. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe LDP je 14 minuta i 24 sekunde. Posle njega narodni poslanik Željko Tomić.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, teško je ozbiljno govoriti o setu ovih izuzetno važnih poljoprivrednih zakona za LDP, u 14 minuta o 15 zakona, odnosno nešto više od 50 sekundi po jednom zakonu, tako da ću više govoriti o nekim načelnim stvarima vezano za politiku. Jasno nam je, nama iz LDP, i podržavamo neophodnost da se naše zakonodavstvo usaglasi sa zakonodavstvom EU i tu možemo da vas podržimo, međutim, ne možemo da podržimo, niti podržavamo ono što je Vlada Srbije radila i radi, jer ako smo pokazali razumijevanje u decembru, odnosno u januaru, da se usvoji jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma kao kratkoročna mera, nedopustivo nam je da Vlada Srbije smatra da je to očigledno neko dugoročno rešenje. Gospodin ministar bi trebalo, kada već nije u uvodnom izlaganju rekao, kako taj jednostrani prelazni trgovinski sporazum utiče na poljoprivredu, odnosno koliko poljoprivreda, poljoprivredni proizvođači plaćaju nesposobnost Vlade Srbije da ispuni obaveze prema Haškom tribunalu, odnosno nemoć vladajuće većine da ovde bar usvoji jednu deklaraciju kojom će omogućiti da se taj trgovinski sporazum primenjuje dvostrano. Gospodine ministre, trebalo je bar u uvodnom izlaganju malo više da kažete kako će uticati smanjenje budžeta za poljoprivredu u 2009. godini i rebalansom za 2009. godinu u odnosu na 2008. godinu, odnosno na primer kakav će uticaj imati smanjenje sredstava za protivgradnu zaštitu, koja iznose negde oko jedne trećine u odnosu na 2008. godinu sada u 2009. godini. Kada govorite na primer u obrazloženju o Predlogu zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, apsolutno se slažemo mi iz LDP sa uvodnim razlozima, gdje kažete da je donošenje ovog zakona neophodno da se sistematizuju i definišu ciljevi poljoprivredne politike, ustroji sistem korišćenja raspodjele i državnih podsticaja. To je upravo ono što je LDP i govorila do sada o politici svih vlada koje su bile u prethodnom periodu. Kada govorite o sredstvima za sprovođenje ovoga zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju kažete, između ostalog, u obrazloženju na strani 15, da će u budžetu za 2009. godinu oko 120 miliona dinara biti izdvojeno za sprovođenje ovog zakona. Da li je to predviđeno ovim budžetom? Mišljenja smo da konačno Vlada, odnosno vladajuća koalicija, treba da kaže da poljoprivreda odnosno poljoprivredna proizvodnja nije zamena za smanjenje nezaposlenosti, da u EU, odnosno u Evropi samo 2-3% ukupnog broja radne snage se bavi poljoprivredom. Takođe, mi treba ovde javno da kažemo da su naša poljoprivredna gazdinstva izuzetno mala, da je prosjek naših poljoprivrednih gazdinstava negde nešto malo iznad tri hektara, dok je evropski prosjek šest puta veći, a da su prinosi po hektaru naših gazdinstava dva do tri puta manji nego prinosi po evropskim standardima. Ono što bi trebalo da podržimo, to je ono što ste napisali u nekom od ovih obrazloženja ovih zakona, a to je da ste se konsultovali, odnosno imali sastanke sa predstavnicima Slovenaca, odnosno slovenačke Vlade, što mi podržavamo, jer Slovenija je očigledno najbolji primer šta znači EU u poljoprivredi, jer svi se sećamo devedesetih godina, kada smo govorili da Slovenci neće moći da žive zato što nemaju naše poljoprivrede, ali doživeli smo da u 2009. godini usvajamo zakone koje smo pravili i donosimo slično zakonima Republike Slovenije. Ne slažemo se, o tome je gospodin Maraš govorio, da podsticajna sredstva mogu da primaju samo oni poljoprivredni proizvođači koji su izmirili obaveze prema državi. Vi ste u odgovoru, gospodine ministre, gospodinu Marašu rekli da je to između ostalog evropska praksa, međutim, mnogo štošta u ovoj državi treba da postane evropska praksa. Kada govorimo o poljoprivrednicima, naročito poljoprivrednicima iz tog ruralnog, brdsko-planinskog dijela Srbije, treba prvo da vidimo u kojim uslovima žive ti poljoprivrednici, da li su to neki evropski uslovi, pa da onda tražimo od njih da poštuju te neke evropske vrijednosti, odnosno na koji način je država obezbedila poljoprivrednicima, na primer iz opštine Priboj, koji moraju četiri puta da pređu državnu granicu da bi nabavili neophodan materijal, a nemaju nikakav drugi put da se pridržavaju tih evropskih principa. Iskazaću isto veliki problem da podsticajna sredstva izuzetno rijetko dolaze u te pogranične opštine Sandžaka, odnosno i u Priboj, i u Prijepolje, Tutin, Sjenicu. Kada govorimo o stočarstvu, može se primjetiti da stočni fond u Srbiji iz godine u godinu opada, naročito kada govorimo o opštinama u Sandžaku. Iznijeću vam samo neke podatke kojima bi vaše ministarstvo trebalo da se bavi, a to je da je na primer, kada govorimo o ovcama, u opštini Tutin 1999. godine bilo oko 27,5 hiljada ovaca, a 2005. godine 19 hiljada, da je u opštini Novi Pazar bilo oko 13,5 hiljada, u 2005. godini - osam hiljada, da je u opštini Sjenica 1999. godine bilo 27 hiljada ovaca, dok je u 2005. oko 17 hiljada ovaca.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Zahvaljujem gospodinu Kenanu Hajdareviću na diskusiji. Hteo bih da kažem da je definitivno uticaj smanjenja budžeta očigledan i zaista nam je teško da ispunimo sve one zahteve koje nam nameće poljoprivreda u Srbiji. Iz tog razloga zaista smo sva sredstva koja imamo i koja su nam na raspolaganju opredelili isključivo za subvencije poljoprivrednim proizvođačima, kao što znate. Ono što je vezano za protivgradnu zaštitu, u razgovoru sa direktorom RHMZ-a, gospodinom Milovanom Dacićem, dobio sam informaciju da trenutno na lageru stoji 12.000 raketa, odnosno da je ove godine nabavljeno 5.000 novih raketa. Potrebe godišnje su negde 12.000 raketa, to je otprilike oko 5.000 raketa da pretekne. Tih 12.000 raketa potrebno je da se sve protivgradne stanice obezbede, naravno, ne ispucaju se sve rakete, jako mali deo se iskoristi. Ono što je takođe jako bitno da napomenem, to je da pripremamo jedan program prelaska na protivgradnu zaštitu na jedan daleko moderniji način zasejavanjem iz aviona srebrojodidom, jer to je način na koji funkcioniše cela EU. U nekom prelaznom periodu vodimo pregovore sa Ministarstvom odbrane da za protivgradne stanice budu zaduženi vojnici, jer vojna lica su daleko obučenija za rukovanje ovim raketama.Mislim da je to način da se naprave značajne uštede u ovoj oblasti. Ono što je takođe bitno da napomenemo da čitav projekat podizanja kapaciteta naše zemlje iz oblasti institucionalne nadogradnje, a vezano za zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju, odnosno upravu za agrarna plaćanja, jesu finansirana i od EU i radimo na podizanje te uprave sa Mađarskom i još nekim zemljama iz EU, tako da i deo sufinansiranja ide preko evropskih fondova. Dok, kao što znate, pošto to predstavlja takođe deo državne uprave, deo se sufinansira i na takav način, tako da možemo da kažemo da nam je finansijska konstrukcija definitivno sklopljena. Ono što je takođe bitno da tu napomenem, to je da bi hteoda se i ovom prilikom zahvalim gradu Šapcu, koji je izašao u susret i koji je jedan objekat, to je Dom zdravlja, dao nam je na korišćenje besplatno, odnosno čak je i grad radio adaptaciju tog objekta i na takav način se vrši decentralizacija državne uprave, što predstavlja najbolji primer demokratičnosti u nekom društvu. Ne mora sve da bude u Beogradu i Novom Sadu. Iz tog razloga ćemo upravu za agrarna plaćanja izmestiti u grad Šabac i na takav način omogućiti da u jednom poljoprivrednom regionu, u jednoj Mačvi se podigne jedna od najvažnijih institucija za agrar ove zemlje. Što se tiče problema koje imamo sa pograničnim opštinama, pogotovo u oblastima prema Crnoj Gori, Ministarstvo se zaista trudi da izađe ljudima u susret, da se čak fitosanitarne dozvole izdaju zajednički, da bi oni mogli da prenose svoje proizvode na tržišta koja su njima tradicionalna, u susedne zemlje. Tu je zaista naša država značajno oštećena odnosno ljudi koji žive u tim pograničnim opštinama. Jako je bitno da pomognemo da se baš u tim opštinama, to su i marginalne opštine, oni imaju daleko bolje uslove za dobijanje i bespovratnih sredstava i subvencija, omogućimo da se naprave i javna skladišta. Već imamo nekoliko projekata toga tipa koja dogovaramo i sa lokalnim samoupravama, a jako je važno, pored tih stvari, da se omogući da se u tim lokalnim samoupravama formiraju i lokalni fondovi za razvoj poljoprivrede, pogotovo jer su to opštine, koje ste vi pominjali, tradicionalno okrenute prema sitnoj poljoprivrednoj proizvodnji. Skoro sam bio u nekoj od tih opština. To je uglavnom povrtarstvo.
Reč ima poslanik Željko Tomić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, poštovani saradnici, kada pričamo o poljoprivredi u Srbiji, a naročito o ovom setu od 15 zakona koji su spojeni, odnosno nalaze se u formi objedinjene rasprave, ne može se mnogo postići u kratkoj raspravi i primetno je da ministar uporno ne odgovara na jedno jedino pitanje, a to je kako on procenjuje da prosečni narodni poslanik može, recimo DSS, u 20-tak minuta čitava poslanička grupa, a takva je situacija i sa ostalim, recimo Nova Srbija sedam minuta, da raspravlja o setu od 15 zakona. Biću ponovo slobodan, kao još neki, da ih pročitam – zakon o poljoprivredi i ruralnom zakonu kao krovni zakon, o bezbednosti hrane, o zdravlju bilja, o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačimazemljišta, o sredstvima za zaštitu bilja, o vinu, rakiji i o drugim alkoholnim pićima, o etanolu, o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, o genetički modifikovanim proizvodima, dopuna zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, Predlog zakona o stočarstvu, kao sistemski zakon, zakon o dobrobiti životinja i izmene i dopune zakona o poljoprivrednom zemljištu. Prosto je to realno, i teško i loše od strane vladajuće koalicije, ne kažem da je Vlada to uradila, zna se ko spaja tačke dnevnog reda, ali bilo bi korektno i od strane ministra da o tome čujemo mišljenje. To ga je pitalo nekoliko poslanika. Što se tiče rebalansa budžeta, hoću da kažem, više stvari ću reći u ime građana koji su želeli da postave u formi poslaničkog pitanja, to nije utorak i četvrtak danas, danas je petak, ali ću iskoristiti da u određene situacije na koje će ministar, nadam se, kao i svima do sada odgovoriti, da prenesem iz Melenaca, Čoke, Bačke Topole itd, nekoliko sugestija i stvari o kojima treba reći, naravno nešto ću i lično imati da kažem. Rebalans budžeta je zaista zanimljiva stvar. Ono što smo govorili u raspravi o njemu, to je da nije razvojan, nema elemente pomoću kojih bi mogao da se nazove razvojnim budžetom. Tu je najviše oštećena poljoprivreda. Mi smo to isticali i u javnoj raspravi, gde god smo mogli, u medijima, a i ovde za skupštinskom govornicom i baš me interesuje mišljenje ministra, kako on karakteriše taj rebalans budžeta po ovom pitanju, samo po pitanju poljoprivrede. Naravno da će se Ministarstvo truditi da subvencije upućuje tamo gde treba u što većem obimu itd, ali je činjenica da je poljoprivreda po meni dobila ovim rebalansom budžeta težak udarac. Da malo govorim o ciframa. Ukupan deficit spoljnotrgovinske razmene Srbije je oko 11 milijardi dolara, ali kada se pogleda oblast poljoprivrede i prehrambene industrije, čuli smo više puta i znamo ko prati, suficit je ostvaren od nešto manje od šesto miliona. Dakle, smanjen je spoljnotrgovinski deficit države za 4,5%, iako realne pomoći države nema. Koliko je interesantna uopšte ova cifra suficita vidi se kada je uporedimo sa hvalisanjem Vlade koja je obezbedila kredit od MMF u sličnom iznosu. To je vrlo zanimljivo. Naravno, u prilog tome da je poljoprivreda naša velika šansa, naša najveća izvozna privredna grana i šta treba sa njom činiti. Kada poredimo i sa prethodnim vladama, situaciju u 2007. godini, suficit je bio nešto veći i činjenica je bila da se moglo planirati da on prebaci ne samo milijardu dolara nego i više, ali je činjenica da taj suficit stagnira, da ne kažem da je u blagom padu. Zašto se to događa? Mislim da se država ne odnosi adekvatno, korektno prema poljoprivredi. Kad kažem država, ne želim da optužujem Ministarstvo poljoprivrede, ali mislim generalna politika Vlade je malo politiku, ponavljam, to i rebalans dokazuje, bacila na stranu. Što se razvojnog programa tiče, tog rebalansa i uopšte odnosa, može da se priča da je nešto dato Boru ili Kragujevcu, ali generalno poljoprivreda jeste u problemu i to će vam reći svaki poljoprivrednik, a sigurno vam i kaže onaj ko nema dlake na jeziku kada vas vidi, kada mu dođete u posetu. Imali ste dva smanjenja agrarnog budžeta od 26 tj. od 22%. Podsetiću vas, prva Vlada Vojislava Koštunice 2004. godine, prva stvar koju je ta Vlada učinila, 3,5 puta je povećala agrarni budžet, što je bila prva akcija te Vlade. Vredi se podsetiti i toga. Pišu nam privredni subjekti, da tako kažem, o izopštavanju pravnih lica u odnosu na fizička registrovana za poljoprivrednu delatnost i prava na agrarne subvencije po hektaru zasađene površine i umatičenom grlu stoke. Oni kažu da je to protivustavno. To ćemo vas pitati u formi poslaničkog pitanja sa širim obrazloženjem, pa ćemo da raspravljamo o tome. Gospodin Fremond je rekao deo onoga što sam i ja želeo o neisplaćenim subvencijama, o kreditima. Vi ste odgovorili korektno. Teorija jeste jedno, ali u praksi kada odete među zemljoradnike, oni će vam ovo uporno ponavljati što je gospodin Fremond rekao. Vrlo je nezgodna situacija. Ceni se uvek dobra namera, ali do realizacije je izuzetno teško doći. Skoro četvrtina poljoprivrednih gazdinstava koja su registrovana su izopštena jer su nekomercijalna. Možemo da kažemo da ona obećanja od 40.000 dinara godišnje se ispostavilo kao jedna vrsta lažnog obećanja i tome je gospodin Fremond govorio. Kada poredite Dansku, kažete imaće prednost ko je u krugu od 30 kilometara, ali gospodin Fremnod je bio precizan, u Danskoj neće imati prednost nego će u okviru tih 30 kilometara biti onaj ko će moći da računa na poljoprivredna gazdinstva. Još jedna stvar, Fond za razvoj AP Vojvodine, koji osim što ume da učestvuje, mi sumnjamo u to, u predizbornim kampanjama, on najveći deo sredstava daje za poljoprivredne projekte. Šta je sa Fondom za razvoj Srbije? Koliko je vaše sagledavanje te situacije i koliko projekata ima iz Fonda za razvoj Srbije? Mi imamo sablažnjujuće podatke da tu skoro ničega nema što se poljoprivrede tiče, pa bih voleo da nešto čujem od vas više o tome. Sve u svemu, mi mislimo da teorija jeste jedno, ali generalna strategija ne da je ugrožena nego je nema, mi je ne osećamo. Klasičan poljoprivrednik kada odete njemu u posetu on to kaže – ne osećam nikakvu strategiju, niti brigu države. Značajnih subvencija i značajnih sredstava poljoprivrednici ne osećaju pomoć od strane države. Kada kažem države namerno govorim Vlade Republike Srbije, jer o Ministarstvu uopšte ne želim da govorim kao ministarstvu, jer sam zastupnik teorije da je Vlada i ovim rebalansom budžeta značajno oštetila vitalna ministarstva, a jedno od njih je i ovo gde ste vi ministar. Mislim da, nažalost, tek kroz raspravu o amandmanima mi možemo da govorimo o ovih 15 zakona i to je po meni tužno i žalosno. Nadam se da ste te amandmane vi i vaši saradnici pogledali i da ćemo moći da učestvujemo dalje u ovoj vrsti saradnje. Hvala vam.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Zahvaljujem se gospodinu Tomiću. Kao što sam i rekao na sastanku koji smo imali u vašoj poslaničkoj grupi, apsolutno svi amandmani su pročitani i svaki amandman koji će unaprediti kvalitet zakona ćemo prihvatiti. Što se tiče vreme u Skupštini, izbegavam da kažem to, ali vi ste dali odgovor na to pitanje i složio bih se sa tim odgovorom. Vlada nije ta koja definiše to, nego Narodna skupština. Kako karakterišemo rebalans budžeta? Sredstva koja su na raspolaganju Ministarstvu su nedovoljna i meni je jako teško da izađem u svim pitanjima u susret i poljoprivrednim proizvođačima. To sam u više navrata rekao. Iz tog razloga se trudimo da prioritetima izlazimo u susret poljoprivrednicima i da onima koji isključivo žive od poljoprivrede, ko isključivo svoj radni dan provode u štali ili na njivi izađemo u susret. Ono što je bitno, a postavili ste pitanje vezano za Fond za razvoj Srbije, pretpostavljam da znate, bili smo koalicioni partneri u prethodnoj administraciji, dve trećine sredstava iz Fonda za razvoj Srbije se upućuje u poljoprivredu i prehrambenu industriju, koja je najvitalnija industrija u našoj zemlji i učestvuje u dohotku zemlje sa 23%, zajedno sa poljoprivrednom proizvodnjom. Toliko. Što se tiče ostalih stvari na raspolaganju smo, apsolutno, šta god treba tu smo da unapredimo svakiod zakona koji smo ponudili ovde na raspravu.
Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović, posle njega narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, saradnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SPS-JS svakako podržava raspravu o setu zakona iz poljoprivrede, znajući da su brojni problemi u ovoj oblasti i da konačno treba da se bolje urede svi odnosi u ovoj oblasti, a ta oblast je širokog spektra. Iz tih razloga naša poslanička grupa će glasati za ove zakone, jer će se u okviru istih definisati sve ono što imamo danas kao problem u poljoprivredi i nadamo se da će stanje u oblasti poljoprivrede biti bolje uređeno zakonima koje donosimo, a u isto vreme svakako je važno da se ovim vrši harmonizacija sa legislativom EU. Naravno da u ponuđenim zakonima ima dosta toga što je vredno hvale u odnosu na prethodno stanje, ali vredno je reći ono što je mnogima danas jasno, a mi smo o tome stalno govorili i danas govorimo, da je poljoprivreda, odnosno proizvodnja hrane jedan od tri strateška sektora naše zemlje. U svim kriznim vremenima, istorija je pokazala, da je poljoprivreda, naš seljak i selo i njegova proizvodnja hrane da su bili presudni u prevladavanju svih problema u nesrećnim vremenima. Sada u vreme velike svetske ekonomske krize može biti presudna uloga poljoprivrede i ono što bi bila izvozna orijentacija proizvodnje hrane u Srbiji. Vlada mora da zaštiti interese naše tradicionalne proizvodnje hrane, uključujući i specifičnosti tradicionalne proizvodnje rakija, vina sa geografskim poreklom. Podsticaje poljoprivredne proizvodnje, obezbeđivanjem sredstava za ruralni razvoj omogućio bi se ujednačeniji, ravnomerniji razvoj Srbije, što je svakako pitanje broj jedan, jer taj neravnomerni razvoj Srbije danas je glavni neprijatelj, jedne opštine destrukcije i loše perspektive čitave Srbije. Na tom pitanju je veoma važno da položimo ispit u okviru mnogih oblasti i mnoga ministarstva su zadužena za to. Imamo i ministarstvo koje nosi takav naziv, ali svakako da kada je reč o oblasti poljoprivrede ujednačen ravnomerni razvoj Srbije ima neku šansu da kroz ovu oblasti dostigne određene efekte. Poslanička grupa SPS-JS ima i određena kritička zapažanja u odnosu na predložene zakone, ali ne sa ciljem da negira vaš trud i pokušaj da se urede stvari u poljoprivredi, već u nadi daljeg i budućeg doterivanja i prilagođavanja našoj realnosti i potrebama poljoprivredne proizvodnje i proizvođača svih ovih stvari koje imamo u oblasti poljoprivrede. Jasno je da mislim da je nemoguće imati ambiciju da ćemo donošenjem ovih 15 zakona idealno i u potpunosti rešiti sva pitanja za neko buduće vreme i da smo sa tim poslom završili. Prvo donošenje čitavog seta zakona koje se odnosi na široku lepezu u oblasti delatnosti iz miljea poljoprivrede, u jednom trenutku nije prirodno niti može izaći kao valjana i solidna legislativa. Neki zakoni su krovni, mada ljudi iz struke kažu da su oni prebazni i da je to krovni pogrešna definicija. Prirodno je da neki zakoni proizađu iz primene prethodnih zakona i zato je potrebno vreme koje će verifikovati valjanost takvog zakona. Nemoguće je u 15 zakona istovremeno usaglasiti sve odredbe koje bi uredile mnoge odnose i sva pitanja i aspekte u poljoprivredi. I pored evropske legislative i njihovih standarda kojima težimo, moramo uvažiti i našu realnost. Ovo je samo nekoliko konstatacija i razmišljanja naše poslaničke grupe, koja zapaža kompleksnost i složenost celokupnog ovog pitanja koje je zaista od ogromnog značaja i veoma složen. Drugo,u izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu koji je donet pre samo dve godine, kada je hvaljen kao jedan od najznačajnijih i najvaljanijih reformskih zakona, danas imamo njegove izmene i dopune. Znači da su život i praksa pokazali da nešto nije u redu i da to treba prilagoditi, kao što sam konstatovao u ranijem izlaganju. Međutim, danas kada se kritikuje ono što je stanje u poljoprivredi, moramo da konstatujemo da deo odgovornosti za stanje u poljoprivredi ili za valjanost zakona nije samo na jednoj Vladi, i pogotovo nije na aktuelnoj Vladi, nego da tu odgovornost za stanje u poljoprivredi imaju i prethodne Vlade, i ova pre ove, i ona prethodna itd. Tu su brojni primeri koji mogu da ukažu na to, jer reč je o jednom kontinuitetu, jednoj oblasti i nikada ne može u jednom trenutku ad hok da se reše sva pitanja. Trebalo bi obratiti pažnju na čuvanje i negovanje određenih vrednosti iz ranijih perioda kada govorimo o poljoprivredi. Mi unazad neko vreme imamo činjenicu da se cepanjem uređenih zemljišnih kompleksa u držanoj svojini vrši ekonomska destrukcija svih dosadašnjih ulaganja i višedecenijskih programa uređenja, zaštite i ekonomskog korišćenja uređenih i velikih zemljišnih kompleksa. U prilog ovome govore i razne analize, koliko koštaju i kolike su investicije za obezbeđenje potrebne mehanizacije po hektaru, u zavisnosti od veličine farme, pa tako jedna takva analiza prof. dr Ratka Nikolića iz Novog Sada, sa Poljoprivrednog fakulteta, govori da za farmu veličine 60 hektara potrebno je 3.250 evra po hektaru investicija za mehanizaciju, a za farmu od 900 hektara potrebno je 825. Kada se to oduzme, to je 2.500 dinara, i ako se uzme da oko 300 hektara državnog uređenog zemljišta razdelimo na farme po 60 hektara, dobijemo cifru od 750 miliona evra, uslovno rečeno, gubitka koji doprinosi jednoj nekonkurentnosti u odnosu na ono što su subjekti proizvodnje u EU. Kod prava prečeg zakupa valjalo bi razmisliti da jedan od kriterijuma bude i broj privredno aktivnih članova gazdinstva, jer pojedinci zakupljuju na stotine hektara državnog zemljišta, a nemaju nijednog registrovanog zaposlenog radnika na koga plaćaju doprinose za njegovo penziono i zdravstveno osiguranje i nalaze se u zoni sive ekonomije. Mislim da je to nedopustivo, jer je suštinsko pitanje – ko je stvaralac vrednosti? Naravno da je čovek stvaralac vrednosti i da on treba da uđe, kao aktivni član zemljoradničkog gazdinstva i zaposleni radnik, da u zadruzi ili poljoprivrednom preduzeću bude značajan faktor, odnosno kriterijum u raspodeli, odnosno u zakupu. Drugo, uzimanjem u obzir ovakvog jednog kriterijuma zapravo gubimo jedan od najvažnijih resursa države, a to je državno poljoprivredno zemljište za povećano zapošljavanje u Srbiji, što je aktuelno i veoma bolno pitanje koje treba da zajednički rešavamo. Kada je reč o zakonu o poljoprivrednom i ruralnom razvoju, samo dve stvari bih napomenuo, a to je da je zakon predložen, a da strategija ruralnog razvoja je tek u fazi javne rasprave. Mišljenja smo da je bilo bolje doći do strategije u poljoprivredi, odnosno strategije poljoprivrede i ruralnog razvoja, a da to bude osnova za sva ostala dokumenta koja se donose, za donošenje zakona, zatim tu je i nacionalni program ruralnog razvoja itd. Jedno važno pitanje jeste u članu 2. ovog zakona, gde po evropskim standardima donošenja legislative imamo uvek na početku zakona terminologiju pojmova koji se upotrebljavaju. Mislim da je bilo neophodno u ovom članu da se pomene ruralni razvoj kao pojam, ruralna oblast i svi pojmovi koji su u vezi sa ovim. Jer može se postaviti pitanje, kada već pominjemo taj termin – šta je to ruralni razvoj, šta je ta ruralna oblast? Naravno, u bukvalnom prevodu sa latinskog to znači seoski ili seljački, odnosi se na ono što je poljoprivredna proizvodnja na selu, u ruralnim područjima, u seoskim područjima, ali bi to prosto trebalo definisati. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.) Završavam time. Reći ću samo na kraju da je naša poslanička grupa podnela više amandmana na više zakona, zakon o stočarstvu, bezbednosti hrane, dopunama zakona o poljoprivrednom zemljištu, Predlog zakona o sredstvima za zaštitu bilja. Imamo pozitivne signale od strane Ministarstva da će jedan ili veći broj tih amandmana svakako biti uzeti u obzir i mi vam zahvaljujemo na onome što je i vaše mišljenje, da smo konstruktivno prišli ovoj veoma složenoj temi. Još jednom da naglasim da će naša poslanička grupa SPS-JS glasati za ove zakone, a da ćemo u budućem vremenu zajedno raditi na daljem doterivanju ovih zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe Napred Srbijo je 23 minuta i 30 sekundi. Posle njega narodni poslanik Sava Čojčić. Ukoliko ne bude u sali, posle njega narodni poslanik Milorad Krstin.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre i saradnici u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastaviću izlaganje ispred poslaničke grupe Napred Srbijo, otprilike tamo gde sam stao nakon prethodnog mog izlaganja. Govoriću uglavnom o najznačajnijim elementima pojedinih zakona o kojima danas raspravljamo, nažalost, prosto je nemoguće u vremenu koje imamo na raspolaganju mi predstavnici, pre svega, opozicionih stranaka, da nešto ozbiljnije i detaljnije kažemo o svakom zakonu. Hteo bih prvo da kažem nešto o zakonu o bezbednosti hrane. Ocenjujemo da je to jedan od najvažnijih zakona iz ovog čitavog seta zakona o kojima danas raspravljamo. Pre svega, on treba da reguliše oblast bezbednosti u procesu proizvodnje, prometa i prodaje hrane, i hrane za životinje, a takođe on treba da stvori značajne preduslove, pre svega, u smislu podizanja konkurentnosti naše prehrambene industrije, znači, industrije mesa, mleka i svih drugih industrija koje se bave proizvodnjom hrane za ljudsku upotrebu i proizvodnjom hrane za životinje. Ovaj zakon je dugo pripreman, to pouzdano znam, jer je dobar broj mojih kolega veterinara, pre svega, univerzitetskih profesora, učestvovalo u izradi ovog zakona i on je dosta usklađen sa evropskim zakonodavstvom u ovoj oblasti. Želeo bih da sada iznesem one najvažnije elemente koji se regulišu ovim zakonom i pogotovo ono što će biti, da kažem, i novo kada se ovaj zakon implementira u naš pravni sistem. Važno je da je njime izvršena podela nadležnosti, i to, pre svega, od strane veterinarske inspekcije i sanitarne. Jasno je definisano šta su nadležnosti fitosanitarne inspekcije, kao i poljoprivredne inspekcije, jer smo svih proteklih godina imali poneki put ozbiljnih problema, pre svega, oni koji se bave proizvodnjom, uvozom, izvozom hrane i hrane za životinje, da su se preklapale nadležnosti u smislu kontrole, kako u procesu proizvodnje, tako i u procesu prometa, i naročito kod uvoza, pa i izvoza pojedinih proizvoda, gde su oni koji se bave tom proizvodnjom imali duple troškove, u smislu ispitivanja i kvaliteta, i pogotovo higijenske ili zdravstvene ispravnosti svojih proizvoda. Članom 12. se jasno definišu podele nadležnosti i to u fazi primarne proizvodnje, gde primarnu ulogu ima u proizvodnji hrane životinjskog porekla veterinarska inspekcija, u proizvodnji hrane biljnog porekla fitosanitarna inspekcija. Zatim, u fazi proizvodnje i prerade i prometa na veliko, gde takođe se definišu primarne nadležnosti veterinarske inspekcije, zatim poljoprivredne inspekcije, koja ima nadležnost u kontroli hrane biljnog porekla i bezalkoholnih pića, i tzv. mešovite hrane, gde opet ima nadležnost veterinarska i poljoprivredna inspekcija. Zatim u fazi uvoza i prevoza, na granici, gde ključnu ulogu imaju veterinarska i fitosanitarna inspekcija, u fazi izvoza, gde opet je jasno definisano šta kontroliše veterinarska inspekcija, fitosanitarna i poljoprivredna. Zatim, u kontroli nove hrane, dijetetskih proizvoda i dečije hrane, gde se primarno određuje nadležnost sanitarne inspekcije. Zatim kontrola genetski modifikovane hrane, gde se opet jasno definiše šta je nadležnost fitosanitarne inspekcije. Znači, ona kontroliše genetski modifikovanu biljnu hranu, a genetski modifikovanu hranu za životinje – veterinarska inspekcija. Mislim da je ovo jedna od bitnih odredbi ovog zakona, gde se jasno definišu upravo nadležnosti ovih inspekcija. Ovim zakonom se osnivaju i definišu subjekti u oblasti bezbednosti hrane i hrane za životinje, koji se upisuju u centralni registar objekata, gde se jasno definiše da proizvodnjom i prometom hrane i hrane za životinje mogu da se bave pravna lica i preduzetnici koji su registrovani u registru privrednih subjekata i koji su upisani u centralni registar objekata. Ovim zakonom se reguliše formiranje nacionalnih referentnih laboratorija, što je takođe novost. Mi smo dosad imali više tzv. referentnih laboratorija za pojedine oblasti, u smislu ispitivanja hrane koja se koristi u ljudskoj upotrebi i hrane za životinje, gde su se ovlašćenjima Ministarstva za poljoprivredu i Ministarstva zdravlja određivale referentne laboratorije. Ovim zakonom se osnivaju nacionalne referentne laboratorije za bezbednost hrane, zatim, nacionalna referentna laboratorija za zdravstvenu zaštitu životinja, nacionalna referentna laboratorija za rezidue i nacionalna referentna semenska laboratorija za kontrolu biljnog semena. Ovo je svakako dobro da naša država ima te referentne laboratorije koje će imati, između ostalog, saradnju i sa referentnim laboratorijama drugih država. Međutim, mislim da će u ovoj trenutnoj ekonomskoj situaciji u kojoj je naša zemlja i obzirom na činjenicu da za osnivanje ovakvih laboratorija treba dosta novčanih sredstava za opremanje takvih laboratorija, a takođe je potrebno imati naučni i stručni kadar, i edukovane i laborante i analitičare za pojedine vrste kontrola u laboratorijama. Nažalost, moje mišljenje je da ćemo morati i mi, kao potencijalni korisnici tih laboratorijskih usluga, i vi kao predlagači ovoga, i u krajnjem osnivači, članom 18. se definiše da Vlada osniva referentne laboratorije, da ćemo morati sačekati da se stvore uslovi ili, u krajnjem, nadam se da će ministar odgovoriti kakva je izvesnost formiranja svih ovih laboratorija, ali prema mojim saznanjima, mislim da će tu biti problema da se ove laboratorije u dogledno vreme formiraju. Svakako dobro je da je ovde jasno definisano koje uslove te laboratorije moraju da ispunjavaju, da moraju imati uvedene sisteme kvaliteta, znači, da budu akreditovane i to po evropskim i svetskim standardima kvaliteta, EAN standardima, ISO standardima, ISO 1700 25, pre svega, to je standard za laboratorije, a isto tako EAN 45000-2 i 45000-3, i svakako da to moraju biti uslovi. Ne bi nikako smelo da se desi da takve laboratorije nemaju ove akreditacije. Dalje, ovim zakonom se osniva stručni savet za procenu rizika u oblasti bezbednosti hrane, kao stručno telo koje treba da obaveštava ili upozorava Ministarstvo poljoprivrede, ministra poljoprivrede i Ministarstvo zdravlja o potencijalnim rizicima. Svakako da je to dobro, sa nadom i ubeđenjem da će se u takve savete imenovati, pre svega, stručni ljudi, a ne ljudi po stranačkim funkcijama i stranačkoj pripadnosti. U protivnom bi bilo obesmišljeno sve. Dalje se definišu opšti uslovi bezbednosti hrane i za utvrđivanjebezbednosti hrane za životinje, kao i mere ograničenja i zabrane hrane. Definišu se obaveze pri uvozu i izvozu hrane i hrane za životinje. Već sam rekao da je tu postojalo preklapanja i da će se jasno definisati čije su nadležnosti i na graničnoj kontroli, a to su nadležnosti veterinarske inspekcije i fitosanitarne. Dalje, uvođenje sistema brzog obaveštavanja i uzbunjivanja, hitnih mera i upravljanje kriznim situacijama, i to u obliku mreža za izveštavanje i direktnim ili indirektnim rizicima po zdravlje, čiji je uzrok hrana ili hrana za životinje. Nalaže se obavezno subjektima koji se bave proizvodnjom, i to u fazi proizvodnje, prodaje i prometa, uspostavljanje sistema analize opasnosti i kritičnih kontrolnih tačaka, uvođenje tog tzv. HCCP sistema i uvođenje dobre proizvođačke i higijenske prakse. U domenu higijene hrane stavlja se obaveza da su svi subjekti u poslovanju dužni da redovno kontroliši i uspostavljaju propise u vezi sa higijenom hrane. Ovo su samo neki najznačajniji elementi ovog zakona i mislim da će se ovaj zakon u što hitnijem periodu implementirati u proces, pre svega, proizvodnje, ali i prometa hrane, jer će značajno poboljšati kvalitet hrane koju mi koristimo u našoj ishrani, ali i kvalitet hrane za životinje. Drugi zakon o kome želim da govorim je zakon o sredstvima za zaštitubilja. Ovde želim da kažem da su određeni proizvođači, pre svega Fitofarmacija, Galenika i Hemofarm, imali određene primedbe, a pre svega u smislu stavljanja u neravnopravni položaj prema svetskim kompanijama koje se bave proizvodnjom sredstava za zaštitu bilja, i to iz razloga nepostojanja nacionalne referentne laboratorije za rezidue koja ima određenu funkciju u smislu kontrole rezidua tih proizvoda. To će se rešiti amandmanski, nadam se. Isto tako, primedbe su postojale od strane proizvođača na dužinu i validnost rešenja o izdavanju dozvole za stavljanje u promet pesticida i tih privremenih dozvola koje su oni dobili, jer smatraju da rok koji je dat od godinu dana kratak i da taj rok treba da se produži do roka koji stoji u rešenju ili na pet godina još, da bi mogli normalno funkcionisati na našem tržištu. Iskreno se nadam da ćete imati razumevanja i nećete dovesti naše proizvođače u nekonkurentan odnos. Želim nešto da kažem o zakonu o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, to je nov zakon koji se uvodi u naš pravni sistem i koji će značajno pomoći poljoprivrednim proizvođačima. Njime se, prvo, definiše dozvola za rad javnog skladišta i skladištenjem poljoprivrednih proizvoda u javna skladišta mogu da se bave pravna lica koja su registrovana u Registar privrednih subjekat i upisana u registar javnih skladišta. I dalje se propisuje šta ta pravna lica moraju da ispune da bi imali dozvolu za rad kao javno skladište. Zatim se ovim zakonom formira registar javnih skladišta, gde se definiše šta treba da se ispuni da bi se upisalo u registar. Dalje se definiše obavljanje delatnosti u javnom skladištu, i to uskladištenje poljoprivrednih proizvoda i izdavanje robnih zapisa, što u suštini predstavlja jedan od najznačajnijih delova ovog zakona, i definisanje robnog zapisa, tj. priznanice ili založnice, šta sve i koje elemente treba da imaju ovi robni zapisi. Ono što još želim da apostrofiram, vodeći računa i o vremenu i da treba još mojih kolega da govore iz poslaničke grupe, a to je formiranje kompenzacionog fonda, koji je takođe novina, a kompenzacioni fond ima ulogu isplatu štete po osnovu robnih zapisa koji su nastali u vezi sa uskladištenjem poljoprivrednih proizvoda. Sredstva za osnivanje i rad kompenzacionog fonda se obezbeđuju u budžetu Republike Srbije, sredstvima budžeta, uplate koja vrši javno skladište u korist kompenzacionog fonda, prihodi kompenzacionog fonda, zatim od donacija i drugih izvora u skladu sa zakonom. Delatnost kompenzacionog fonda je utvrđivanje i postojanje isplate štete koja je nastala u vezi sa skladištenjem poljoprivrednih proizvoda i proizvoda po robnom zapisu. Sledeći zakon o kome želim da kažem par reči je značajan zakon koji treba da unapredi stočarsku proizvodnju, a to je zakon o stočarstvu. Imamo Zakon o stočarstvu koji egzistira jedno 15-tak godina i reguliše oblast stočarske proizvodnje, ali je dosta prevaziđen. Ovim zakonom treba da se reguliše više oblasti. Prvo se definišu subjekti u stočarstvu i njihovi organizacioni oblici, odgajivačke organizacije, osnivanje naučno-stručnog saveta za stočarstvo. Zakonom se utvrđuje odgajivački ciljevi i sprovođenje odgajivačkog programa, kontrola produktivnosti i očuvanje osobina domaćih životinja. Definišu se jasno šta su priplodne i kvalitetne priplodne domaće životinje, reguliše se oblast razmnožavanja domaćih životinja, centara za reprodukciju. Zatim, način gajenja domaćih životinja, pčela i akvakulture. Ovde želim da posebno ukažem na član 53. kojim se ulazi prilično u nadležnost veterinarske struke, i tu su dati određeni amandmani. nadam se da će predlagač prihvatiti. Zakon o veterinarstvu je ipak leks specijalis u odnosu na zdravstvenu zaštitu životinja, a ovde su neki poslovi koji su u domenu veterinarske struke pobrojani u ovom članu. Mislim da to treba izmeniti. Kod gajenja pčela pčelarske organizacije su ukazale na utvrđivanje katastra pčelinje paše, te da može biti problema ako ovako u zakonu ostane. U članu 65. koji se odnosi na akvakulturu, gde predlagač definiše da unošenje riba i ostalih vodenih organizama stranog porekla, gde u akvakulturu i proizvodnju u kontrolisanim uslovima treba mišljenje i odobrenje da da i ministar za ekologiju i životnu sredinu. Ovde treba definitivno da razdvojimo šta je proizvodnja riba u kontrolisanim uslovima, ribnjačkaproizvodnja i na otvorenim vodama, gde Ministarstvo za ekologiju ima nadležnost. Ovde gajenje riba treba da bude kao i gajenje svih drugih životinjskih vrsta, i da dozvolu za to gajenje, bez obzira da li se radi o novim uslovima ili postojećim, treba isključivo treba da daje Ministarstvo poljoprivrede. Time će se omogućiti onima koji preferiraju da se bave tom proizvodnjom, a žele da uvezu neke nove vrste riba, da ne traže više dozvola. I na kraju, želim samo par reči da kažem, što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, gde se najveći deo tih odredbi dobro definiše. Međutim, pre svega određivanje decidnog prava prečeg zakupa, zatim prava učešća u prvom i drugom krugu javnog nadmetanja. Ali od, pre svega, velikih sistema i bivših kombinata poljoprivrednih, koji su korisnici većih površina državnog poljoprivrednog zemljišta u zakupu, postoji opravdana sumnja da ako se ne izvrše određene korekcije, pre svega, u smislu definisanja katastarske opštine, ako sam dobar termin upotrebio, i nadležnosti zakonske, da potencijalni učesnik na licitaciji, znači privredni subjekt, mora imati zemljište u svojini u svakoj katastarskoj opštini da bi mogao učestvovati u zakupu. To može dovesti u nezavidan položaj proizvođače poljoprivredne, tipa recimo „PIK-a“ Bečej ili sutra „PK Beograda“. Iako se on u fazi rasprave oko ovih zakona nije oglašavao, mislim da i on koristi velike površine državnog zemljišta i možda bi bilo dobro da čujemo kakva je svojinska struktura u PIK-u Beograd, koliko on koristi državnog zemljišta i da li oni plaćaju i kome plaćaju zakup. Jer izvesno je – PIK Bečej je privatizovan, ali veliki broj ljudi na teritoriji opštine Bečej, to je danas negde oko 1.500-1.600 ljudi, živi i rad u tom kombinatu. Ako bi se ta zemlja koju koristi taj kombinat dala na korišćenje fizičkim licima kao poljoprivrednim proizvođačima, onda bi svi ti ljudi ostali, i njihove porodice, bez posla, a bila bi uništena stočarska proizvodnja, jer ti kombinati i dalje su, konkretno i PK Beograd i PIK Bečej, jedni od najvećih i najkvalitetnijih stočarskih proizvođača, i svakako imaju primarnu preradu, imaju preradne kapacitete, i značajni su izvoznici hrane na evropsko i svetsko tržište. Apelujem na predlagača ovog zakona da ima i to u vidu i da vodi računa da se amandmani koji su dati od više poslaničkih grupa i uvaže i da se izađe u susret opravdanoj bojazni ovih subjekata. Gledajući u ovaj hronometar, mislim da vreme ističe. Moram sa žaljenjem da konstatujem da su stvarno ovi zakoni zasluživali širu raspravu i bolju informisanost naše javnosti o suštini i značaju ovih zakona, jer evo, ipak sam svega nekoliko zakona dotakao, a mnoge sam preskočio, tako da se zahvaljujem na pažnji.
Vreme na raspolaganju poslaničke grupe Napred Srbije je iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Sava Čojčić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe G17 plus je 28 minuta i 48 sekundi. Posle njega narodni poslanik Milorad Krstin, vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je 20 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, uvaženi ministri, gospodo saradnici, savetnici, na početku svog izlaganja želim odmah da pohvalim Ministarstvo poljoprivrede što je pripremilo jedan ovakav set zakona iz svoje resorne oblasti, čime pokazuje jednu visoku svest i govori nam da Vlada i ova skupština imaju jasno definisanu viziju razvoj i očuvanja ukupne privredne aktivnosti u Republici Srbiji. Stavljanje ovog seta poljoprivrednih zakona na dnevni red ovog visokog doma, u momentu kada se svetska ekonomska kriza oseća i njeni negativni efekti osećaju i u našoj zemlji, još jednom pokazujemo da vladajuća većina u ovome domu i Vlada Republike Srbije vode i sprovode jednu dobru, socijalno odgovornu politiku srpskog društva u celini. Sada bih se osvrnuo na stanje u našoj poljoprivredi u prethodnih dvadesetak godina, da bih mogao da pronađem uzročno posledične veze sadašnjeg stanja agrara, pošto svi znamo da poljoprivreda nije od juče, nije od ove vlade, od neke prethodne, od još neke prethodne, tako da bih rekao da je pre desetak godina naša poljoprivreda bila jedna od važnijih privrednih grana već bivše i skoro zaboravljene SFRJ. U drugoj polovini osamdesetih godina poljoprivreda i njeni resursi predstavljali su jednu od možda vodećih izvoznih šansi ondašnje države. Poljoprivrednici su tada činili srednji stalež našeg društva. U svakom slučaju, to je bio čvrst garant stabilnosti sveukupne privrede, zbog činjenice da su se u to vreme proizvodili veliki tržišni viškovi, koji su zadovoljavali domaće potrebe, išli u izvoz i mogu da kažem da je to bilo i vreme kada smo najbolje prinose ostvarivali, kada smo bili rekorderi u okruženju. Jednostavno, došlo je do raspada te velike države, ratova, sankcija, bombardovanja, teških trenutaka za Republiku Srbiju i njene građane. Moram da pomenem i onu hiperinflaciju, koja je uništavala naše poljoprivredne resurse, ali je srpski seljak tih devedesetih pokazuje svoj ekonomski patriotizam i pored svih nedaća koje su ga snašle u duhu dobrog domaćina proizvodi, pod jako teškim okolnostima, hrani i prehranjuje naciju, kao što je uvek činio kroz istoriju. Naša poljoprivreda i njeni prerađivački kapaciteti bili su projektovani i izgrađeni za potrebe one velike države. Samim raspadom te države, odvajanjem i deljenjem na republike, gubimo ogromne resurse u sferi skladištenja poljoprivrednih proizvoda, prerađivačke industrije itd. Raspad velikih zadružnih sistema na manje, koji je krenuo negde 92. godine, čini mi se, imali smo velika opštinska poljoprivredna preduzeća, koja su u tim teškim vremenima pomislila da deobom po katastarskim opštinama, tj. po mesnim zajednicama razdvajanje te velike imovine da će se bolje snaći u tranzicionom periodu, postaju još više ranjiva. Taj korak je već te 1992. godine bio osuđen na propast. Skupi inputi u to vreme, veštačko đubrivo, nafta, gubitak pariteta u poljoprivredi, sve se to ogleda u današnjem stanju u agraru. U to vreme imamo jedan apsurd da država propisuje cenu otkupa poljoprivrednih proizvoda, da povlašćeni pojedinci ulaze u šećerane, u mlinove, u uljarice. Evo, daću primer- sećam se, ministar me podržava, recimo, cena šećera šest dinara kilogram, a na crnoj berzi 36-40. Jednostavno, to je bilo to vreme. Hvala bogu, prošlo je. Idemo dalje. Izraubovana mehanizacija i u društvenom i u privatnom sektoru, starost traktora, kombajna, sve su to problemi koji su se taložili dug niz godina i koji su nas doveli dokle smo stigli. S druge strane, poljoprivredna preduzeća grcaju u dugovima, rasprodaju imovinu i otpuštaju radnike kao tehnološke viškove, što je neshvatljivo, neprihvatljivo i nedomaćinsko ponašanje, a sve to zahvaljujući lošem menadžmentu tih poljoprivrednih preduzeća i rukovodstvu istih. Sećam se, početkom21. veka, znači 2000. godina pred sudovima nam se pojavljuje taj menadžment koji tuži, koji rukovodi istim preduzećem i tuži pravna lica za zaostale neisplaćene plate. Šta se onda dešava? Onda se pojavljuju neke secikese koje kupuju tu imovinu, najkvalitetniju zemlju po Vojvodini, po mom Sremu, za 1.000 evra po hektaru, ispod tih cena itd. U poslednje vreme na tržištu poljoprivrednih proizvoda u Srbiji osećamo velike turbulencije u cenama poljoprivrednih proizvoda. Hajde, sve to tržište uređuje, ali stvarno moram da kažem da li Ministarstvo ima mehanizme da to iskontroliše, da li možemo da napravimo menadžment koji će, recimo, kad dođe do uvoza mleka u prahu, koji će srpsko mleko preraditi, pa isto na neka treća tržišta izvesti? Ima problema. Gospodine ministre, da vam kažem, vi ste preuzeli jedan vruć krompir u ovoj vladi. Nije vam lako, ali budite sigurni u jednu stvar, da ste možda i najpovlašćeniji ministar u ovoj vladi, zato što srpski seljak nikada neće štrajkovati i nikada vam neće doći pred Vladu zato što ima posla kući, zato što mora da obradi njive, budite ubeđeni da neće. Srpski seljak, već sam rekao, dovoljno je veliki patriota i on zna da mora proizvesti, a mi hajde da mu malo pomognemo oko plasmana, zato što on nema vremena u sezoni poljoprivrednih radova da vodi brigu i oko plasmana i oko svega drugog. Starosnu strukturu u poljoprivredi vidim da jako dobro znate. Evo, dolazim iz jednog sremskog sela u okolini Beograda koje ima 250 kuća. Sad ću vam kazati sliku tog sela Prhovo, opština Pećinci. Od 250 kuća, 50 su prazne. U narednih 10 godina, po mojoj proceni, još 100 će ostati, ako nemaju muškog naslednika ili su potomci već otišli u gradove. Nedostatak društvenog života u selu, odliv mladih kadrova, nevraćanje mladih kadrova sa studija u svoja rodna mesta, dovešće, pošto već znamo da u centralnoj Srbiji ima dosta ispražnjenih sela, da to postaje opasnost u Sremu, Banatu i Bačkoj. Šta muči srpskog poljoprivrednika? Neorganizovanost seljaka. Posle onih zadruga, kake god da su bile, a imale su otkupe, nabavku repromaterijala, ostao je jedan vakuum, ostao je jedan prazan prostor. Mali je broj tih zadruga i udruženja koji je preživeo. Moram da primetim, nismo obnovili tradiciju onih starih zemljoradničkih zadruga između dva svetska rata, gde su poljoprivrednici udruživali svoja imanja, svoj rad i svoju imovinu i domaćinski gazdovali, ali ove društvene, moram tako da ih nazovem, znam da ćete me razumeti, zadruga koje sada imaju i nešto zadružne svojine, a uglavnom svoj rad zasnivaju još uvek na državnoj i na zadavanju muka vama da im naplatite taj zakup, opet mnogo znače poljoprivrednicima i seljacima. Evo i to kao jedna dobronamerna sugestija, možda bi trebalo tu da vodimo računa, ali pomoć seljaku, vi ste rekli malopre, a u pripremi za ovaj govor zapisao sam, mi moramo srpskog seljaka dovesti u situaciju da prodaje svoje proizvode kada mu odgovara, a ne kada mora i da ih daje u bescenje. Pretpostavljam da imate rešenje da će to biti nekom kreditnom politikom pomoći oko sopstvenih skladišnih prostora. Da ponovim, država mora da štiti tržište poljoprivrednih proizvoda od velikih turbulencija cena. Neću ništa da predlažem, pošto struka, vidim, sedi s vama, jedan veliki tim, i to uliva poverenje, mora da se pronađe. Samo ću da podsetim, cene kukuruza kreću se od osam do 20 dinara, priznaćete velika razlika, svinja od 30 do 170, goveda od jedan do dva evra, pa kad i Ministarstvo propiše subvenciju na tovnu junad, onda neko drugi im pokupi taj kajmak pošto im umanji otkupnu cenu. Sve znamo, svesni smo, ali izdržaćemo. I srpski menadžment mora da pronađe plasman u treće zemlje srpskih viškova. Upodobljavanje pariteta proizvoda i repromaterijala, sećam se, imam kući isto imanje od 15-20 hektara nasleđeno od oca, nažalost, 92. mi je to pripalo, pošto sam izgubio oca, jedan na prema jedan su bili pariteti za veštačko đubrivo, za semensku pšenicu, a sada je to jedan na prema tri. Hajde da probamo da svedemo na jedan prema dva i izdržaće poljoprivreda to. Da vidimo šta država može da uradi u hemijskoj industriji, šta može da uradi za metalski kompleks. Traktori IMT i IMR, vi niste sedeli u ovoj skupštini, ali pre jedno mesec-dva neki su prozivali ministra ekonomije i regionalnog razvoja, gospodina Mlađana Dinkića, da skija po Kopaoniku sa predsednikom Belorusije, gospodinom Lukašenkom, i evo sad se vide rezultati. Napravićemo jedan srpski gigant, čujem, 5.000 kvadratnih metara, doći će Belorusi, inače, njihova mehanizacija je jako cenjena u Srbiji i jako dobre rezultate u obradi zemljišta je pokazala, pa ćemo spojiti te tri kompanije, koje će nastupiti i na stranim tržištima sa mehanizacijom, uposliti kooperante koji su u metalskom kompleksu tu, evo ih tu u Inđiji, u Staroj Pazovi, Pančevu, u Mladenovcu. Znači, dobro rešenje. Zajedno sa vama, ne sumnjam da nećete završiti taj posao. Što se tiče zakona koji su danas na dnevnom redu, počeću od krovnog zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je pre svega jedna dobra mera za podsticaj ravnomernog regionalnog razvoja cele Republike Srbije. Ovaj zakon dolazi kao krov na sve uredbe iz prethodnog perioda, koje je Vlada i prethodne vlade su donosile na osnovu Zakona o budžetu. Moram da kažem da kada sam se sreo sa zakonom o poljoprivredi i ruralnom razvoju i izmenama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, stvarno se vidi jedna ozbiljnost ko se bavi poljoprivredom na terenu. Između ostalog, pet godina sedam i u opštinskom rukovodstvu SO Pećinci i izrađivao sam godišnji program uređenja korišćenja zemljišta u državnoj svojini, sarađivao sam sa vašim ljudima u ministarstvu i ne mogu nijednu primedbu da nađem. Prosto, vodili ste računa o svemu. Verovatno ste obišli Srbiju, bili ste na tribinama. Od koleginice iz poslaničkog kluba čujem da je atmosfera na skupštinskom odboru za poljoprivredu sjajna, da odlično radite, složiće se i kolega gospodin Petar Jojić i gospodin Krstić. Ima pomaka, ima pomaka u ozbiljnosti pristupu rešavanju problema. Kao što sami kažete u obrazloženju, najveći zaokret u unapređenju, u vođenju poljoprivredne politike napravljen je u 2004. godini, kada je ustrojeno direktno plaćanje subvencija i podsticaja poljoprivrednih gazdinstava preko registra poljoprivrednih gazdinstava. Izbačeni su posrednici, prerađivači, otkupljivači, skladištari, te iste društvene zemljoradničke zadruge, koje su zadržavale regresiranu naftu, đubriva, prosto ti inputi nisu pronalazili put do krajnjeg korisnika. Kao razloge za donošenje zakona o poljoprivredi vi ste naveli, a ja isto prepoznajem, definisanje ciljeva i prioriteta poljoprivredne politike, ustrojiti sistem korišćenja raspodele državnih podsticaja i, što je najvažnije, transparentnost i kontinuitet sistema državnih podsticaja. To znači da će seljak unapred znati šta će država da premira i moći će da planira setvenu strukturu. Neki nepoznavaoci poljoprivrede kazaće – pa šta ako bude, primera radi, kukuruz najviše premiran, svi će da ga seju. Nije tačno. Postoji u poljoprivredi nešto što se zove plodored, nešto što mora da se poštuje, tako da je to pun pogodak. Upis u registar poljoprivrednih gazdinstava bio je dobrovoljan kao što znamo. Ako raspolažem dobrim podacima, 2004. godine kada je uvedena registracija porodičnih poljoprivrednih gazdinstava, na kraju te godine bilo je 50 hiljada registrovanih gazdinstava. Sada na početku 2009. godine je 418 hiljada. Bilo je nepoverenja u to vreme. Znate, govorili su – oni nas hoće da popišu, pa da nam uzmu porez, pa onda kada su videli da samo oni koji su registrovani mogli su da povuku i premije za mleko, i subvencije itd. Te iste 2004. godine, kada se na čelu Ministarstva poljoprivrede nalazila gospođa Ivana Dulić, po prvi put, ne znam posle koliko godina, imamo kredite, državne kredite, ka poljoprivredi. Možda je moglo više da se uradi u tom periodu od tri godine, ali doneti su svi zakoni. Teoretski, a to u stvari i jeste posao Ministarstva, da su napravljeni jako dobri preduslovi, koje vidim sada unapred da ćete vi i vaš tim znati da sprovedete. Ovim zakonom o poljoprivrednom ruralnom razvoju povećava se konkurentnost poljoprivrednih proizvoda, obezbediće se kvalitet hrane, obezbediće se podrška životnom standardu svih ljudi koji žive u ruralnim sredinama i, što je najvažnije, održivi razvoj sela, što u stvari predstavlja ciljeve poljoprivredne politike. Formiranje uprave za agrarna plaćanja objedinjuje sve radnje oko podsticanja proizvodnje. Preuzimanjem evidencije od uprave za trezor uspostavljaju se svi mehanizmi kontrole podsticaja, što znači na jednom mestu, kao što ste vi zamislili, imaćemo bazu podataka koja je u celoj državi, složićete se, izraubovana. Pošto dolazim iz lokalne samouprave, verujte mi da opštinske službe za praćenje poljoprivrede gotovo da ne postoje. Devedeset posto opština u Srbiji, do donošenja Zakona o poljoprivrednom zemljištu u državnoj svojini i očekivanog prihoda, tih 40% što njima sleduje, nisu projektovali u svojim lokalnim budžetima – ni jednog jedinog dinara za poljoprivredu. To se prosto svelo na jednog izvršioca na odeljenjima za poljoprivredu, koji je sakupljao statističke podatke i verujte mi totalno netačno, pošto su nestale zadruge. To je bilo ono - provoza se autom kroz atar i toliko hektara pšenice, toliko kukuruza, toliko industrijskog bilja. Evo sada, naveo bih pozitivan primer meni susedne opštine Surčin, koja je išla toliko daleko, ne znam da li znate, da je kupila 200 mangulica, autohtone srpske svinje, pa je podelila poljoprivrednicima i obnavlja taj proces. Ili grada Kragujevca, što sam čuo od kolega iz Kragujevca, koji imaju agrarni budžet 150 miliona dinara. Zamislite šta rade? Oni daju, kreditiraju setvu, kreditiraju šumadijskog seljaka, a onda taj isti seljak vraća kredit svojim poljoprivrednim proizvodima. Znate gde se ti poljoprivredni proizvodi koriste? U kragujevačkim bolnicama, školama, obdaništima, i zatvorili su jedan krug, i pokazalo se kao dobra praksa. Isto tako ovim zakonom predviđate da lokalne samouprave mogu da sprovode poljoprivredne politike na svojim područjima, kao i da osnivaju pravna lica za sprovođenje poljoprivredne politike. To je nešto za šta se zalažem desetak godina, ali verujete mi ne nailazi baš na razumevanje. Navevši ove proizvodne primere, znam da ću se kod mene u opštini izboriti za tako nešto, ali to bi bilo možda i prevazilaženje tog vakuuma, tog nivoa između ministarstva i poljoprivrednih gazdinstava, privrednih društava koja se bave poljoprivredom itd. Znači, to bi bila ta decentralizacija. Porodično poljoprivredno gazdinstvo je osnovni oblik organizacije poljoprivredne proizvodnje i ono je pre svega ekonomska kategorija, ali to isto porodično poljoprivredno gazdinstvo pruža jednu sigurnost i to je ono što srpski seljak najviše ceni. Po mojim podacima, 80% zemljišta u Srbiji je u vlasništvu porodičnih poljoprivrednih gazdinstava. Jesu ona usitnjena, ispod tri hektara, iz više parcela, ali verujte mi da nam daju sigurnost. Ja sam naveo, u teškim trenucima uvek su se pokazala kao stub porodice, društva itd. Porodična gazdinstva delimo na komercijalna i nekomercijalna. Dugo sam, ministre, razmišljao zašto ste vi rekli – nema subvencija od 12 hiljada samo onima koji su prijavljeni na penzioni sistem, pa sam mislio, mi smo svi ipak političari ovde, da neće dobro proći u javnosti sve, ali razmišljajući shvatio sam da ste u pravu. Ovo će biti stimulativna mera za ljude koji žele da se bave poljoprivredom. Nije korektno da ja i moj drugar koji žive od poljoprivrede budemo u istom košu. Sve je to lepo. Ovo je meni dopunska delatnost poljoprivreda i mojim kolegama koji sede ovde, ali njima je to osnovno. Ujedinjavanjem penzionih fondova, poljoprivrednog, zanatlijskog i ovog državnog mi to postižemo. Mi ovom vašom merom ostvarujemo socijalnu sigurnost. Ajmo za 30 godina da vidimo jednog poljoprivrednika koji sada ima 30 godina, on će biti penzioner. On će biti penzioner i on će imati sigurnost trećeg doba. Znate li do čega će to dovesti? Mi Vojvođani kod nas znamo – dok diše, ne piše. To će omogućiti da ti roditelji svojoj deci prepuste ono na vreme, da otvore oči, da progledaju, a ne kada im tata umre, šalim se. Ovaj bi zakon trebalo da unapredi ukupnu poljoprivredu u Srbiji zato što omogućuje definisanje podsticajnih mera i njihovih korisnika u ruralnim sredinama, gde jako dobro treba sagledati komparativne prednosti i slabosti. Nažalost, imali smo u prošlosti bajke, priče, da seljak u Vojvodini živi bolje od onog na Zlatiboru, da ljudi koji proizvode malinu u užičkom kraju su povlašćeniji u odnosu na seljaka iz Sremske Mitrovice, Šida, što nije tačno. Svi su oni u istoj koži. Svi zavise od te fabrike pod vedrim nebom i svima im se isto piše. Ova vlada i vi, čini mi se, morate više medijski da predstavite to što radite. Morate više u medije da izađete, i ako treba i svaki dan. Neko reče – javni servis vam je na raspolaganju, i da se priča upravo o efektima. Siguran sam, pošto sam čovek iz prakse, uzeću samo ova dva zakona ili kompletan set - da ste vi završili posao. Pričaću o praktičnim stvarima šta će vas zateći na terenu još uvek oko sprovođenja izdavanja, davanja u zakup poljoprivrednog zemljišta. Evo da počnem odmah. Uspeo sam da obezbedim kod mene u opštini Pećinci, koja je u 2002. godini bila ruralna i nerazvijena na području Vojvodine, mi smo doživeli jednu industrijsku transformaciju zahvaljujući autoputu, geostrateškom položaju, da smo doveli 40-50 kompanija, koje stranih, domaćih, da imamo najveći budžet u Srbiji sada, ali smo i u program uređenja korišćenja ugradili jednu stvar, imamo problem sa sravnjivanjem katastra i zemljišnog knjižnog suda. Mi smo 30.000.000 izdvojili iz ovih transfernih sredstava, da ih tako nazovem, koja treba da nam se vrate, od davanja u zakup 6.000 hektara državnog zemljišta na našoj teritoriji, ali smo isto tako iz budžeta Fonda za građevinsko zemljište, zato što nam je to rak rana, izdvojili smo te pare da upodobimo katastar, pošto su premeri toliko stari, još iz doba Marije Terezije, od 15 katastarskih opština imamo u pet problema, da spremimo to zemljište da bi mogao seljak koji poseduje imanje da ode u banku i da pokaže da je vlasnik jedan kroz jedan, da bi mogao da vuče neka sredstva, da ako bi koristio podsticaje da garantuje ministarstvu itd. To smo radili 2001. godine, pošto imamo kontinuitet kao vlast dole, sa građevinskim zemljištem. Prvi smo ušli u izradu planske dokumentacije i pokazalo se kao dobro. To osećamo da će biti dobro i u poljoprivredi, a upravo zato vidim probleme Ministarstva poljoprivrede i odeljenja poljoprivrede lokalne samouprave koji će implementirati ovaj izmenjeni zakon o davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta, zato što je bilo i propusta svojevremeno u zakonu u razdvajanju društvenog i državnog zemljišta. Meni, moram da priznam, smeta taj termin, pošto je ta, pre bih je nazvao zadružna svojina i ta svojina koju su poljoprivredna preduzeća morala da dokažu da su pravnim poslom stekli, što se zadržao termin društvena, pa je bilo brkanja dug niz godina, pogotovo kod seljaka, kod radnika, nisu znali o čemu se radi. U stvari, to je svojina kojom oni mogu da trguju. Pojedini rukovodioci i menadžment tih zemljoradničkih zadruga je pokazivao šta mu se sviđa, šta je zgodno za prodaju, tako da je sada državna svojina ostala, to na mapi izgleda kao leopardova koža. Imamo kanalske mreže koje su kopane. Ispostavi se da date neku parcelu u zakup, a verujte mi da smo temeljno pripremali… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) … Ako mi dozvolite, na kraju, zahvaljujem se kolegama poslanicima. Gospodine ministre, hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, a posle njega narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo narodni poslanici, pored ovako veličanstvenog govora mog kolege, gospodina Čojčića, kako sve ovo funkcioniše, posebno sa ministrom Dinkićem, samo da ga podsetim da je tu bila jedna divna kampanja koju ste radili zajedno sa DS maja. Najbolja i najjeftinija, to čak ne bi osmislile ni SAD, verovatno, obećanja koja ste dali građanima od 1.000 evra od akcija, a do dan-danas nisu dobili 0,000%. Zatim silna radna mesta u "Zastavi" Kragujevac, skijališta, ovi sad traktori, ali se plašim da ne bude kao sa predsednikom Srbije sa koridorom 10, pa su se slikali sa otvaranjem radova na koridoru ili autoputu koridor 10 i ostale su mašine tamo, još nisu upaljene. Mi smo ovde po nekom drugom setu tačaka koje je ministar, nažalost, zajedno sa šefom poslaničke grupe ZES-a, neću da izrazim drugi naziv, stavili svih 15 zakona u raspravu i spojili ih. Kao što sam rekao, mogu da verujem u vašu žurbu koju imate prema EU. Mislim da ovih 15 zakona vas neće uvesti u EU, ni nas. Trebaće na stotine zakona da donesemo. Da sam moćan, sada bih lepo rekao – donesimo sve te zakone koje treba da bi ušli sutra u EU, i da uopšte ne diskutujemo, samo da glasamo, ako treba mesec dana mi ćemo glasati, ali u EU ući nećemo sigurno, jer to nije njihova želja da Srbija bude članica EU, i kao takva i ne treba vam. Da se malo vratimo na ono što je ministar posle mog obraćanja rekao, u stvari da kažem ono što bi trebalo neko iz Ministarstva, na čelu sa ministrom, uz pomoć Vlade, da uradi, a to je da ipak pre nego što počne žetva pšenice, žetva suncokreta i kukuruza, ministar sedne sa nekim, vidim da ministar priča i gospodin Mićović, zahvaljujem vam što ste zainteresovani za ove tačke dnevnog reda. Prema tome, gospodine ministre, ne bi bilo loše da vi sednete sa Unijom uljara, kako oni sebe nazivaju, ili velikim moćnicima koji su kupili naše uljare, da sednete i da se dogovorite koja bi bila buduća cena, a da seljak ne bude uključen kao žrtva svog rada, s obzirom da znamo koja je cena bila prošle godine suncokreta, da vidite da to ne bude ispod te cene bar za ovu godinu. Zatim da vidite pre žetve da li možete da se dogovorite sa mlinarima i da im vi predložite, a oni da li će usvojiti dobro bi bilo, da im vi predložite cenu pšenice ispod koje ne bi trebalo da bude. Pošto kaže gospodin Čojčić da ne može da stoji država iza cena, neću da komentarišem, ali mogu da kažem zbog čega onda postoji ministarstvo poljoprivrede ili ekonomije, ako ne možete da utičete bar koliko-toliko na cene poljoprivrednih proizvoda, da taj seljak može bar sebi da omogući ako ne normalan, bar pristojan život sebi i svojoj porodici, jer nema tog seljaka koji radi sam, s njim je uvek supruga, s njim su uvek deca, a toj deci treba omogućiti bar koliko-toliko da završe srednju školu i da nastave bar studije. Jednostavno sam želeo, ministre, sada da iskoristim ovu priliku i da vam kažem zbog čega nisam više član Odbora za poljoprivredu, a to je zahvaljujući građaninu koji je predsednik Odbora, Mašiću. Pored tog stenograma koji sam dao sekretaru ove skupštine, gde stoji da sam samo dva puta opomenut, ne oduzeta reč, ne izbačen napolje, znači, stenogram koji sam dao gospodinu Odaloviću, odstranjen sam, izbačen sa Odbora za poljoprivredu, jer izgleda nekome kao ovakav smetam, a jednostavno sam samo želeo da ukažem da ne mogu građani da budu predsednici Odbora.
Narodni poslaniče, pravila Poslanika Narodne skupštine jesu da se jedni prema drugima odnosimo sa uvažavanjem. U sastavu Narodne skupštine je 250 narodnih poslanika i upozoravam vas da se prema svima koji imaju ista prava i dužnosti kao i vi odnosite sa poslovničkom obavezom o uvažavanju i pristojnom obraćanju, ako već ne smatrate da se to podrazumeva. Nastavite. Molim narodne poslanike da ne dobacuju, jer i dobacivanje iz klupa takođe predstavlja kršenje osnovnih odredbi Poslovnika Narodne skupštine i uljudnog ophođenja. Narodna poslanica Vjerica Radeta dobacuje - da li i kada to radi Nada Kolundžija? Da, i kada radi Nada Kolundžija dobije upozorenje, a kada ponovi prekršaj zbog kojeg je dobila upozorenje dobiće opomenu, tako će biti i u vašem slučaju, tako da vas molim da ne ponavljate prekršaj osnovnih odred bi Poslovnika učtivog i uljudnog ophođenja. Nastavite.
Gospođo predsedavajuća, na osnovu onoga što je ministar rekao, da želi saradnju i sa onima koji su članovi Odbora i iz opozicije, samo sam izneo zašto nisam, pojasnio sam ministru, a vi pregledajte stenogram i vidite da li sam se opet ogrešio o Poslovnik ove skupštine. Sa izbacivanjem skinuto mi je 32.000 dinara i to nije bitno, pošto je ministar izneo tačnu konstataciju koliku platu imamo mi poslanici. Ali dobro, vidim da je vrag uzeo šalu. Gospodine ministre, vi ste mi rekli da bi trebalo da vam dostavim ona lica koja nisu platila zakup državnog poljoprivrednog zemljišta, a vi ste mi dali dokument gde stoje imena i prezimena tih lica koja nisu platila. Evo, vidite prazne rubrike, ministre. Ne treba ja vama da donosim, samo vi treba da delujete. Imate moć, vi ste ministar, imate policiju koja ima svoj posao da radi, imate inspektore poljoprivredne, imate službe po opštinama koje primaju lepe plate, tamo načelnici imaju 85.000 dinara. Sada da vam odgovorim ovo. Ovo ovde što vidite, danas je održana Gradska skupština u Zrenjaninu. Kao narodni poslanik dobijam dokumentaciju i dobio sam je i oko poljoprivrednog zemljišta. Ovo je sveže, najnovije, a doneću vam kompletno, pa ćete videti šta oni rade. Kaže ovde – godišnji program zaštite, uređenja i korišćenja državnog poljoprivrednog zemljišta za 2006. i 2007. godinu, koji ste i vi meni ovde dostavili, ukupno je dato u zakup 8.725 hektara, 41 ar i 15 metara kvadratnih itd. U toku 2009. godine raskinuto je ukupno osam ugovora, pa je sada pod zakupom 6.744 hektara, 79 ari i 88 metara kvadratnih državnog poljoprivrednog zemljišta. I kada oduzmem, pošto je ovde raskinuto osam ugovora, i sada kada oduzmemo od 8.725 ovih 6.744, razlika je 1.981 hektar. Znači, ministre, oni su koristili godinu dana, tih osmoro,2.000 hektara i nikome ništa nisu platili. Baš me interesuje da li ćete vi preduzeti neke mere i da neko od njih odgovara zašto nije plaćeno. To je jedno. Ono što ste tražili od mene, u stvari što sam rekao da se ne slažem, ovo je druga strana faksom poslata, u materijalu imam kući, program utvrđivanja radova na zaštiti i uređenju poljoprivrednog zemljišta, izvor prihoda zakup, po programu 2006/2007, što se odnosi na prvu godinu, iznos u dinarima, što znači da je naplaćeno, što bi rekao seljak ubrano, 60. 831.128, 30 dinara. Ovo je najnoviji dokument, a vi ste mi dali da je po vašoj dokumentaciji još gora situacija, da je 74 miliona ubrano. Dalje, u drugom pasusu stoji – očekivani prihodi u 2009. godini, znači, očekivani, još ih nema, prihodi u 2009. godini od zakupa su 40.282.567, 64 po programu 2006/2007. godine. Znači, pričamo o dokumentu koji ste vi meni dostavili, a pričam o najnovijem dokumentu, pošto ste u vašem izlaganju rekli da postoji možda razlika pola godine, godinu dana. Sada vam čitam najnoviji dokument koji sam dobio kao poslanik, a reč je o Gradskoj skupštini koja je danas održana i ne znam da li se još održava, ali je održana u gradu Zrenjaninu. Prema tome, ministre, imate dokumentaciju, imate ljude, imate zakonske regulative i možete ispitati kako je moguće da je tih osmoro radilo 2.000 hektara i raskinuti su ugovori zato što nije plaćeno, a u pitanju je samo jedno, jer nisu imali jemstvo banke, nisu uzeli tada u komisiji menice i nije moglo doći do prinudne naplate. Sudski, da li opština može da ih tereti ili ne može, to je druga stvar. Ministre, imam drugu primedbu koju bih vam želeo reći. Bez obzira, ponavljam ono što je rekla koleginica iz DSS za mene da sam to ponovio, vi ste, ili vaš prethodnik koji je bio ministar, trebalo kada ste videli da nema jemstva i garancije banke ili menica morali intervenisati naknadno kod opština i tražiti da se u tom ugovoru napravi aneks ugovora. Ovako ste izgubili milione. milione dinara, milijarde. Kolega Jojić je izneo samo da u opštini Pančevo je negde razlika u milijardi dinara. To je bilo za govornicom rečeno, kao što sam rekao i ministru, bila je ministarka Dragutinović, bio je ministar Dačić. Nažalost, nistebili tu kada smo to iznosili. Znači, ta zaštita izmene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu ili konkretno rečeno o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta će biti važeća tek onda kada se uverimo da to stvarno postupate tako kako ste napisali, vaši saradnici koji su to napisali. Predložio bih vam ovo, ministre, na osnovu više razgovora sa predstavnicima ili onima koji čine zadrugarstvo Srbije i Vojvodine, jer postoje dva udruženja, udruženje Srbije i udruženje Vojvodine, koliko znam u udruženju Vojvodine direktor je Jovanov Radislav, pretpostavljam da ga i vi znate, on je tražio iks puta od mene, kontaktirao sam par puta i ove iz Udruženja Srbije, reč je o zemljoradničkim zadrugama, tražio izmene i dopune Zakona o zadrugarstvu. Ali dajte, vidite jednom, nemojte da ti tajkuni koji su zakupili te zadruge, koje su igrom ili nesrećnim slučajem, zbog hiperinflacija i svih ostalih činilaca koji su zbog onih sankcija došli do ovih situacija, a posle dolaska DSS, G17 na vlast, Agencije za privatizaciju, ljudi kupili bukvalno za badava. Može još uvek da se ona vrati onima koji su bili članovi te zadruge. Vama treba samo jedan dan i potez perom da to uradite. U to sam ubeđen i siguran. Mnogi ljudi sigurno bi bili zadovoljni da se vrati onima, jer dobro znate da se od 1989. do 1992. godine na stotine poljoprivrednih dobara u selima udruživalo tada sa zemljoradničkim zadrugama. Prebacivali su se automatski kod udruživanja, pa su se čak zvala – zadružna poljoprivredna preduzeća, prebacili su to na konto onog što je zadruga unela da je vlasništvo tog zadružnog poljoprivrednog preduzeća ZPP. Uklopili su se i poljoprivredno preduzeće i zadruga, pa su nazivali zadružno poljoprivredno preduzeće. Vi možete to, i tada biste učinili jednu stvarno pravu stvar. Sada ovi koji su pokupovali poljoprivredna dobra, nemate gde kupiti i nemate s kim praviti ugovore sem s vlasnicima tajkunima ili njihovim ispostavama po selima, đubrivo, hemiju, seme, i to uglavnom u naturalnoj razmeni u proporcijama nenormalnim. Pred vama predstoji jedan zadatak. Voleo bih da se pomogne tim seljacima, ali ako ne budete vodili računa o cenama ili pokušali da razgovarate sa uljarima, uljaricama ili unijom uljara, ili mlinarima, možete negodovati ministre koliko hoćete, ali ako oni odlučuju o tome da će pšenica biti 11 dinara, seljak je gotov. On je ispod nule. On je u deficitu, nije u suficitu. Od čega da živi ta porodica? Morate to da uradite. To je vaš zadatak. Vas su birali seljaci. Mi smo vas izabrali na predlog, normalno, ali vas su birali seljaci. Glasove niste dobili od DS, već od tih seljaka. Još jednom vas stvarno zamoljavam, kada dođemo do amandmana koje je predložila SRS, ali uopšte nam je poznato da se do sada teško prihvatali naše amandmane, a mi samo amandmanima želimo da poboljšamo ove zakone i pravno mogućim ih napravimo, smatramo da zbog ovoga što ste uradili da 15 tačaka dnevnog reda ujedinite u jednu tačku, SRS neće podržati. Smatram da sam ipak danas dao jedan doprinos koliko sam mogao. Jedino što nisam vama, ministre, rekao u svom izlaganju koliku imam platu. Izvinjavam se, čuli ste od gospođe predsedavajuće, ali nisam siguran mogu li vam reći da ono obećanje koje je dao Dinkić u vezi tih traktora da će to krenuti kao i za onih 1.000 evra, kao i za „Zastavu“ Kragujevac, fabriku sa „Puntom“, skijalištima. Prema tome, nemojte se uzdati vi u ministra Dinkića. Jeste da ste u jednoj vladi, ali vi sa njime ništa nećete uraditi, kao što je do sada obećano. Ministre, samo da citiram vašu izjavu, reč je o vesti na Dnevniku, kažete – 90% agrarnog budžeta za 2009. godinu, koji iznosi 20,5 milijardi dinara, biće namenjeno subvencioniranju registrovanih poljoprivrednih poljoprivrednika. Budžet je definitivno mali, ali je koncipiran tako da 90% čine subvencije poljoprivrednicima i zadrugama, i to isključivo registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima koji se ničim drugim ne bave osim poljoprivrednom. A onda, prema vašim rečima, svi ostali, odnosno privredna lica i hobi poljoprivrednici, advokati, lekari, koji su stekli ušteđevinu pa kupili zemlju na selu, pa je sada rentiraju ne mogu da ostvare bilo kakve subvencije od strane Ministarstva poljoprivrede. Ovo sam samo pročitao, ministre, da čuju ti vajni advokati, lekari. Koliko znam, čudi me da niste stavili ovde i sudije. Pomoć iz agrarnog budžeta iz ove godine je 2,7% ukupnog budžeta Srbije. To je ispod svakog normalnog mogućeg razmišljanja da se iz budžeta izdvoji svega 2,7% ukupnog budžeta Srbije, i za oko 25% je manji nego u 2008. godini. Nije predviđeno za velike poljoprivredne sisteme, što bi bilo normalno. Koje velike sisteme? Da ne mislite opet da prođe kao što je bilo, evo se, ministar, zahvaljuje na divnom govoru ovima iz G17. Mislio sam ministre da ćete meni pružiti ruku kada se završi ova sednica. (Ministar Saša Dragin prilazi narodnom poslaniku Miloradu Krstinu i pruža mu ruku.) (Predsedavajuća: Sada molim i ministra Sašu Dragina i narodnog poslanika Milorada Krstina da ne remete red u Narodnoj skupštini.) Izvinjavam se, ovde izlažem, ali ne mogu ovaj ministrov gest da uzmem da ne pružim ruku. To bi bilo stvarno nekulturno od mene i dobio bih možda i opomenu i isključenje iz Skupštine. Prema tome, mislio sam da treba da pružim čoveku ruku kao ministru, koga bez obzira da li neko voli ili ne voli, ali mora da ga poštuje. Gospođo predsedavajuća, nemojte da zloupotrebljavate Poslovnik. Ovim vašim gestom smatram da sam svoje izlaganje danas završio, a da će seljaci izaći iz ovog agrarnog sumraka. Nadam se, ne verujem, ali već u prvom jesenjem zasedanju, ministre, budite ubeđeni da ćemo ispred SRS izaći i ponoviti ovo, a onda ćemo i ponoviti ono što ste vi izjavili, jer sam već uzeo vašu izjavu, u stvari vaše obraćanje građanima Srbije tj. seljacima. Hvala.
Reč je tražio narodni poslanik Sava Čojčić, pravo na repliku. Reč je tražio ministar Saša Dragin i narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika, pa će to biti redosled kojim će prijavljeni dobiti reč. Dakle, prvo, narodna poslanica Vjerica Radeta na osnovu člana 100, pa narodni poslanik Sava Čojčić, pravo na repliku i onda ministar Saša Dragin.
Javljam se na osnovu članova 27. i 104. Poslovnika Narodne skupštine. Vi ste, gospođo Čomić, u toku izlaganja gospodina Krstina prekršili ova dva člana Poslovnika. Prekinuli ste ga, a na to niste imali pravo, naravno ne mislim generalno da nemate pravo da prekinete poslanika dok govori kada ste na tom mestu, ali u ovom slučaju niste imali to pravo. Gospodin Krstin, kao i svi srpski radikali, zapravo kao svi narodni poslanici, ima pravo koje mu garantuje Ustav Republike Srbije. To pravo je da iznosi svoj vrednosni sud, da iznosi svoj politički stav i on je to svoje pravo iskoristio. To što se vama ne dopada što mi podsećamo redovno na činjenicu da su SRS ukradeni mandati, da je SRS lista SRS-dr Vojislav Šešelj, Vojislav Šešelj prvi na listi, osvojila 78 mandata na poslednjim izborima, da je zahvaljujući Borisu Tadiću, njihovim mentorima sa zapada, srpskim tajkunima, došlo do toga da je jedan broj mandata SRS otet. Gospođo Čomić, vi, niti bilo ko od vas, nikada nećete naterati nekog srpskog radikala da one koji su pokrali SRS, koji su pokrali volju građana, nazove narodnim poslanikom. Možete uza zid da nas poređate, da nam pucate u čelo, nikada od nas nećete čuti da su to narodni poslanici.
Narodna poslanice, nema povrede Poslovnika. Moja je obaveza da čuvam dostojanstvo ove skupštine i da poslanike koji sebi dozvoljavaju da omalovaže kolegu narodnog poslanika prekinem i na to upozorim. Nemate pravo da i nakon upozorenja narušavate ugled ove skupštine, tvrdeći da znate šta su moje namere, kršeći odredbe Poslovnika koje podrazumevaju primenu člana 27, te vam izričem opomenu. Vaša je volja da tvrdite da je status mandata koji su povereni nekim narodnim poslanicima ovakav ili onakav. Član 27. mene obavezuje da vas podsetim da ne može niko u ovoj skupštini vređati nikog drugog ko ima sva prava i dužnosti koja mu iz mandata narodnog poslanika pripadaju. Ono što narodna poslanica Vjerica Radeta, što vi, ne mogu da vam se obratim sa "vi", pošto ste napustili salu za sednice, ono što vi iskazujete kao nerazumevanje, pozivam da govorite o povredi Poslovnika i članom 104. je određeno da vaš stav o tome da vi birate kako će se kome obratiti tokom rada Narodne skupštine, podrazumeva volju za ponižavanjem i urušavanjem ugleda ove institucije. To ne mogu da dozvolim, čak i da me ne obavezuje član 27, da čuvam dostojanstvo svih nas, čak i nas koji ne razumemo šta je značaj institucije u kojoj sedimo i koju treba da poštujemo, u ime onih koji su nas ovde poslali da njihove interese branimo. Reč ima narodni poslanik Sava Čojčić, pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika.
Želim da repliciram gospodinu Krstinu zato što vidim da, i kada je ovako bitna tema na dnevnom redu, on tera politiku i sitno politikanstvo. Poljoprivreda nije stvar kojom treba da se igramo i vi imate dovoljno godina da to treba da znate, ali kao što reče moj predsednik, Mlađan Dinkić, nekim nevernim Tomama u ovoj skupštini – vaše je da pričate, a naše da radimo, pa ćemo se videti na kraju i na nekim drugim izborima itd. Iskoristio bih priliku, gospodine ministre, da vam zahvalim na diskusijama i na jako dobrim pojašnjenjima, i mislim da ste danas ostavili jako lep utisak o vašem radu. Poljoprivrednici će to svakako prepoznati i znati da cene. Još samo da dodam da će G 17 plus u danu za glasanje podržati set zakona i glasati za njih. Hvala.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Upravo sam dobio informaciju da je razlika u zemljištu vezano za opštinu Zrenjanin zbog toga što su ugovori raskinuti. Od strane Ministarstva je pokrenut postupka prinudne naplate za to zemljište, tako da znate za te parcele. Hvala na ukazivanju na taj problem. Bitno je da građani znaju na koji način se te stvari rešavaju. Što se tiče skepse vezano za to da li će ovaj program za subvencionisanje kupovine mehanizacije početi da funkcioniše, imam najnoviji podatak, upravo je sad stigao sa poljoprivrednog sajma, 650 profaktura za traktore je izdato otkad je program počeo da radi, faktički nedelju dana. Mislim da ništa bolje od toga ne može da govori, da program ne da funkcioniše, nego možda bolje funkcioniše i od ovog za automobile.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, posle njega narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, 19 godina SPO čeka raspravu o zakonima koji su danas na dnevnom redu, 19 godina obilazimo Srbiju, 19 godina nam poljoprivredni proizvođači ponavljaju jednu istu priču i 19 godina zri svest u nama o potrebi da se sistemski uredi strategija i pravac poljoprivredne politike. Svoju diskusiju bih podelio u tri dela. To je prvo ocena stanja sa stanovišta SPO o srpskoj poljoprivredi danas. Drugo, reći ću nešto o zakonima koji su u proceduri. Treće, realna očekivanja SPO o efektima zakona i o vremenu za koje možemo te efekte očekivati. Hteo bih da pomenem i pohvalim i ministra i ceo tim. Ovo je, čini mi se, jedan od ozbiljnijih, ako ne i najozbiljniji tim koji se pojavio pred poslanicima u Narodnoj skupštini. Svi mi znamo da su vrlo angažovani na terenu, da je rasprava o ovim zakonima trajala dugo, da su vrlo upućeni u problematiku i sve što ću reći više je zarad javnosti, a ne zarad ljudi koji su i te kako kvalifikovani, među kojima je i državni sekretar Željko Radošević, član SPO, koji se, kako mi kažemo, ne smiruje od angažovanja na terenu, nikad mu nije teško, mislim da radi 20 sati dnevno, da ode u Vojvodinu, a sledećeg dana na jug Srbije. Apsolutno kod svih nas verujem da postoji svest o tome da su oči poljoprivrednika danas uprte u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Rekao je jedan od kolega – fabrika pod vedrim nebom, puna neizvesnosti, puna nesigurnosti, puna muke. To je, čini mi se, najlepše predsednik naše stranke rekao 90-ih, srpski poljoprivrednik je bio i ostao hranilac i branilac. Nismo verovali kad smo pričali, zahvaljujući se srpskom poljoprivredniku za sve ono što je uradio do 90. godine za Srbiju i za sve ono što je pretrpeo u decenijama jednopartijskog sistema, od oduzimanja imovine, čupanja brkova, proganjanja na raznoraznim osnovama, da će srpski poljoprivrednik i ovih 19 godina, nažalost, biti glavni oslonac države i branilac i hranilac u veoma teškim uslovima. Sve je to poljoprivrednik izdržao, ali je pri kraju snaga. Sama činjenica da je veliki broj procenata, možda i oko 60% staračkih domaćinstava, da mladi samo koji moraju da ostanu na selu, koji nemaju više nikakvu alternativu, ostaju na selu, da je veliki broj onih koji ne mogu da se ožene zbog činjenice da i devojke sa sela, videvši stanje i ambijent u kome se živi i radi, ne vide tu perspektivu, radije će da se udaju i potraže svoju sreću u nekim urbanijim sredinama nego na selu. Centralizacija finansija; dobro je da, evo, ono što smo mi kao politička stranka tražili još pre deset godina da se izvrši totalna decentralizacija finansija na svim nivoima, uz apsolutno poštovanje Beograda kao prestonog i glavnog grada, definitivno taj impuls jednog partijskog, centralističkog, finansijskog upravljanja i dalje je u velikoj meri prisutan u zemlji Srbiji. Pošto sam predstavnik liste Za Evropsku Srbiju, moram da kažem da to nisu evropski principi, ali je dobro da se u Strategiji razvoja poljoprivrede, čini mi se i pre roka koji je uslov za pristupanje Evropskoj uniji, Ministarstvo finansije i Ministarstvo poljoprivrede je prvo krenulo u decentralizaciju finansijske moći u Srbiji. Takav primer treba da slede sva ostala ministarstva, jer mi imamo demografsko pražnjenje istočne Srbije, južne Srbije, centralne Srbije, a evo vidimo i Vojvodine. Ako smo na listi za Evropsku Srbiju, ako se zalažemo za evropske vrednosti, hajde da budemo evropski u svemu i da budemo evropski do kraja. Hajde da kažemo u praksi ono što smo pričali u kampanji, evropski principi bez alternative, da postoje neki bolji, verujte da bi Srpski pokret obnove njih zagovarao. Ono što je meni interesantno, što smo videli u poseti poljoprivrednicima Slovenije kao politička stranka, ne znam da li su predstavnici Ministarstva, verujem da jesu, razmišljali o normativnom uređenju Poljoprivredne komore, kao stručnog tela koje ima značajnu ulogu u razvoju poljoprivrede u Sloveniji i koja, po našem saznanju, ima vrlo korektnu saradnju sa slovenačkom vladom u pogledu celokupne problematike koja opterećuje poljoprivrednu proizvodnju. Starost mehanizacije; radne mašine, poljoprivredne mašine, prosečna starost preko 20 godina, traktori i tako dalje, jedino ove poljoprivredne mašine koje su se pojavile zadnjih godina nemaju tu starost, kako ih obnoviti? Mislim da i u tom delu treba da se poslužimo iskustvima onih koji su to uredili na pravi način. Mala produktivnost farmi u Srbiji, a sa druge strane, mi imamo, recimo, nisku akumulativnost poljoprivredne proizvodnje, onda, imali smo godine izolacije koje su stopirale tehničko-tehnološki razvoj, to je naravno proizvelo i pad konkurentnosti, gubljenje tržišta, a imamo i negativne posledice tranzicije. Imamo i ono sve što nisu uradile sve prethodne vlade. Tu pre svega mislim i na vlade od 2000. godine pa naovamo. Sve što su radile, radile su delimično, nisu radile ozbiljno, sistematski, za duži period. Takav slučajnije sa zakonima koji su danas na dnevnom redu. Čini mi se da će taj naš put ka onom željenom cilju koji su iskazali svi narodni poslanici biti u tri faze i mi moramo danas da kažemo istinu poljoprivrednim proizvođačima, mislim da svest o tome kod njih postoji. Znači, ovo je pripremna faza. Ovo je normativno uređenje. Posle toga imamo primenu zakonskihrešenja i sve probleme koji će uslediti tokom primene zakonskih rešenja i verujem da ćemo na kraju imati i integracije i pristup fondovima Evropske unije i raspodelu na jedan pravičan način. Hteo sam još nešto da kažem, Ministarstvo poljoprivrede je davalo subvencije, podsticajna sredstva, eto, to je novina zadnjih nekoliko godina za poljoprivrednike, ali kao što je nekada bilo u Titovo vreme, ljudi su uzimali kredite za tzv. zeleni plan, umesto objekata za poljoprivrednu proizvodnju uglavnom su nicale kuće. I opet je to jedan impuls koji je nasleđen i, čini mi se, da su se u velikom broju slučajeva među ljudima koji su dobijali podsticajna sredstva i subvencije, pojavljivali ljudi koji su slično radili i u Titovo vreme, pa su nenamenski trošili sredstva, zbog činjenice da normativna i institucionalna kontrola sredstava nije bila dobra, da je izostao adekvatan inspekcijski nadzor, ali ovaj zakon u potpunosti to reguliše na valjan način. Po mojim informacijama, ne znam da li su tačne, čak preko 70% sredstava je nenamenski iskorišćeno u tom delu. Ono što SPO vidi kao šansu, kao najbolja rešenja svih zakona, to je da se prvi put sistemski definišu ciljevi poljoprivredne politike, da se ustanovljava novi sistem korišćenja i raspodele državnih podsticaja, da mi očekujemo, naravno, podizanje kapaciteta zaposlenih u Ministarstvu. To je neophodnost u Ministarstvu poljoprivrede, veterinarskim, fitosanitarnim i svim ostalim službama. Razvoj decentralizovanog sistema podrške razvoja poljoprivrede i sela i razvoj laboratorija koje su neophodne da bismo sve ono što želimo i ostvarili su veoma bitni elementi u ovim zakonima. Baza podataka, koja nikada nije bila objedinjena, nikada nije bila centralizovana i koja se predviđa da se uredi na izvanredan način, jeste nešto što zaista treba pohvaliti. Podrška u izgradnji tržišne infrastrukture, podrška u izgradnji sistema ruralnog plaćanja, brži napredak u pogledu praćenja poljoprivredne proizvodnje od početnog do završnog stadijuma, praćenja kvaliteta itd, težnja ka uvećavanju poseda, ka specijalizaciji i edukaciji poljoprivrednih proizvođača, neposredni tržišni i strukturni podsticaji, osnivanje uprave za agrarna plaćanja su sve izvanredna rešenja. Mi očekujemo da će sve ove mere da prodru u sve sfere poljoprivrednog sektora. Znamo kakvo je ekonomsko stanje u zemlji i u svetu. Verujte da ne samo što mi znamo, znaju i poljoprivredni proizvođači. Ne očekuju oni sada da mi usvojimo zakone i da već u nekom kratkom vremenskom periodu njima bude sve kao što je poljoprivrednim proizvođačima i u Evropskoj uniji. Ali, ogromne šanse, ogromni potencijali, ogroman elan i ljubav prema zemlji poljoprivrednih proizvođača, ogromni potencijali Vojvodine, Srema, moje Šumadije, Dragačeva, Podrinja, Podunavlja, Braničevskog okruga, istočne Srbije, daju nadu da ćemo mi napraviti usvajanjem ovih zakona definitivan zaokret u poljoprivrednoj proizvodnji i da ćemo imati za neku godinu obrnut proces. Imaćemo, verovatno, proces pražnjenja gradova i bežanja u sela. Da to nije bajka, mi to imamou našem okruženju. Ljubljana je u zadnjih 10 godina izgubila negde oko 30.000 stanovnika, neki su otišli da se bave poljoprivrednom proizvodnjom i danas su gospoda poljoprivredni proizvođači, izvoze u Italiju, Austriju i u Hrvatsku itd, a mnogi žive na selu zbog činjenice da je komunalna infrastruktura uređena po standardima Evropske unije, putuju u gradove zato što su putevi dobri, kada završe svoj svakodnevno posao, vraćaju se u selo, jeržele da žive u zdravoj sredini. Zdrava hrana, verujemnajveća šansa Srbije za ogromno tržište Evropske unije od 500.000 stanovnika, opština Knić, opština Aranđelovac, opština Rača, ceo Šumadijski okrug, verujte da apsolutno očekuju mnogo od svega onoga o čemu danas pričamo i zbog toga će SPO, sa puno nade i očekivanja, glasati za ove zakone. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić, posle njega narodni poslanik Zoran Ostojić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani predstavnici Vlade, ovaj set zakona o poljoprivredi je izazvao izuzetno veliku pozornost i pažnju, ne samo javnosti Srbije, već vidim i vašeg ministarstva, pošto nikad kompletnije jedno ministarstvo nije bilo u Skupštini. U to ime vam se i zahvaljujem. Udostojili ste nas da branite ovaj zakon. Ono što je DSS predlagala pri usvajanju dnevnog reda su sledeće stvari: da se ovaj set zakona podeli u dve tačke dnevnog reda, i to na zakon o rakiji, zakon o vinu i etanolu, da to bude posebna tačka, a ovi ostali poljoprivredni zakoni da budu druga tačka. Međutim, skupštinska većina se nije opredelila da pričamo odvojeno i drago mi je što ste to podržali, gospodine ministre, jer ste vi i kao tehnokrata i kao političar svesni da bi diskusija bila puno kvalitetnija da pričamo odvojeno o tim stvarima. Zarad javnosti da podsetimo građane Srbije da prethodna Vlada, na čijem je čelu bio Vojislav Koštunica, napravila je jedan kvalitetniji ambijent i po prvi put ova privredna grana – poljoprivreda, počela je da izvozi, imali smo suficit u izvozu. Mi smo se nadali da će i ova vlada gospodina Mirka nejakog nastaviti tim putem i da će i oni pokušati da učine puno za ovu privrednu granu. Međutim, to se nije desilo. Napravili su nekoliko kardinalnih grešaka. Između ostalog, smanjili su sredstva u budžetu za poljoprivredu, takođe i u rebalansu su smanjena sredstva za poljoprivredu. Ono što je pogubno za poljoprivredu, to je jednostrana primena SSP od strane Vlade Republike Srbije. Mi smo i tada upozoravali da će ti proizvodi koji se uvoze iz EU biti izuzetno konkurentni što se tiče naših poljoprivrednih proizvoda, biće puno jeftiniji nego naši poljoprivredni proizvodi. Međutim, i tada kada smo upozoravali, vladajuća većina je ostala gluva. Dolazim sa juga Srbije, iz grada Leskovca, gde dve trećine ljudi živi u ruralnim sredinama. Znači, grad kome gravitira oko 144 sela. Nekada smo bili razvijeni industrijski centar, zvali su nas "Mali Mančester". Mi vidimo šansu upravo u razvoju poljoprivrede, iz prostog razloga što imamo dobre resurse i komparativne prednosti u odnosu na druge regione. Naime, pomenuću te resurse, pre svega ljudske resurse. Rekao sam da imamo oko 144 sela i mahom se ti ljudi već bave poljoprivredom, već su se restruktuirali iz prostog razloga pošto je industrija uništena u leskovačkom kraju. Takođe, moram pomenuti da imamo taj edukativni faktor. Naime, imamo poljoprivrednu školu, imamo tehnološki fakultet, o njemu ću nešto kasnije, sa smerom prehrana. Takođe, najveći smo izvoznici višanja, ako hoćete da znate. Preko milion stabala višanja imamo u našem kraju i preko 500.000 stabala krušaka i jabuka. Ono što boli našeg seljaka, što je upravo ta njegova višnja skuplja nego višnja Poljaka i Mađara, iz prostog razloga, malopre sam napomenuo, zbog jednostrane primene SSP-a. Vrlo je teško izvoziti tu višnju u EU. Moraćemo da tražimo neko drugo tržište. Ako vam kažem da su tu višnju kupovali proizvođači kao što je "Dr Etker", onda vam je jasno o kakvom kvalitetu višnje se radi, pošto ste vi ministar i znate da je ta suva materija možda najkvalitetnija u toj oblačinskoj višnji. Takođe smo veliki proizvođači i povrtarskih kultura, kao što su paprika i paradajz. Nekada smo imali razvijeniji taj stočni fond i u tom smislu smo i brendirali naše roštilj meso, koje je poznato širom Srbije. To su sve te komparativne stvari, gde mi očekujemo sistemsku pomoć Vlade, tj. zakonsku pomoć Vlade, da ćemo razviti poljoprivredu na našem prostoru i u toj privrednoj grani i te kako vidimo veliku šansu.Takođe, ono što očekujemo od države da sistemski nastupa, to je da zaustavi tu migraciju. Upravo bi ovakvi zakoni trebalo da zaustave migraciju. Mi sa juga Srbije imamo godišnju migraciju oko 2.200 stanovnika. To je jedna mala Crna Trava, najmanja opština u Srbiji. Znači, cela Crna Trava se seli sa juga Srbije, a kako fizika ne zna za prazan prostor, pretpostavljam da znate s kim se graniče Jablanički i Pčinjski okrug, pretpostavljate ko može da naseli taj prazan prostor i u tom smislu očekujemo pomoć države. Ono što smo kritički govorili o ovim zakonima, mi smo u formi amandmana to i podneli. Naročito smo zainteresovani oko skladištenja, gde smo amandmanom pokušali da upravo oko prinudne naplate sugerišemo da pri prvoj aukciji treba poljoprivredni proizvod da bude 100% tržišna cena, iz prostog razloga što kada se nađe na tržištu, a postoji mogućnost da ta roba bude deficitarna na tržištu, da ne bi nakupci kupili tu robu. Mislim da je ovaj amandman suvisao i osnovan i da bi ga trebalo prihvatiti. Ono što smo pričali malo ranije, kada ste bili u našem poslaničkom klubu, to je da te kaznene odredbe zakona, kao što su zaštita bilja, zaštita ishrane, bolesti bilja, mi smo hteli krozkaznenu politiku da pošaljemo jasnu poruku svim onim činiocima koji učestvuju u tom procesu da treba na jedan efikasniji način to da rade. Naime, čitali smo u medijima da je inspekcija obišla veliki broj regiona i zaplenila veliku količinu pokvarenog voća i povrća, oko 326 kg, koliko sam dobio informaciju. Takođe je zaplenila preko 350 kg robe čiji je rok istekao i preko pet tona poljoprivredne robe koja nema deklaraciju. U tom smislu, hteli smo da pošaljemo poruku i građanima Srbije, a i svima onima koji se bave tom delatnošću, da treba da poštuju pravnu državu, da treba da poštuju zakone i da treba da vode računa o krajnjoj distanci, a to je kupac, koji i te kako može da ima velike posledice kad kupuje tu zatrovanu hranu, tu trulu hranu. U tom smislu smo reagovali tim kaznenim odredbama. Međutim, vi ste nam objasnili da ste i vi za to, ali niste mogli da reagujete iz prostog razloga pošto je zakon limitiran u tom smislu. Kada je reč o zakonima o vinu, rakiji i o etanolu, razgovarao sam sa predstavnicima tehnološkog fakulteta, sa profesorima i studentima, možda su se oni i vama obratili i hteli su u toj nomenklaturi stručnjaka da i njih ugradite, jer smatraju da imaju mesta pod suncem u tom zakonu i da su i te kako bitan faktor u proizvodnji vina i rakije. Očekujem da te amandmane prihvatite. Neke kolege su i pisale te amandmane i ako ste već prihvatili zahvaljujem vam se, i te kako će biti bitni za naše studente i profesore sa tehnološkog fakulteta. Takođe očekujem da se ovi zakoni što pre implementiraju u stvarnosti, ali se bojimo da zbog nedostatka sredstava neće moći tako brzo i dinamično da se implementiraju. Takođe, očekujemo da veliki broj amandmana poslanika DSS prihvatite, kao i amandmane ostalih opozicionih kolega. Mislimo da tim amandmanima možemo kvalitativno izmeniti tekst svih ovih zakona.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. (Nije tu.) Miloš Radulović bi sad došao na red.. Poslanička grupa DSS ima na raspolaganju još sedam minuta.
Mi već u kontinuitetu držimo sednice u nekim produženim rokovima i bez TV prenosa Javnog servisa. Očigledno je da će i ova sednica imati odloženi prenos u neko gluvo doba noći, posle 12 sati. Konkretno, mislim da će ovo moje izlaganje biti negde posle jedan sat po ponoći. Žalosno je zbog svih tih poljoprivrednih proizvođača koji, bog prirode posla i obaveza koje imaju ustaju rano, nisu u stanju da gledaju i slušaju ovo što se ovde izlaže i što je, u suštini, vrlo bitno za njihov život. U Srbiji imamo oko 750 hiljada domaćinstava koja se bave poljoprivrednom proizvodnjom i veliki broj građana je direktno ili indirektno usmeren na poljoprivrednu proizvodnju. Sramota je, gospodine ministre, da ste prihvatili da se vodi na ovakav način rasprava objedinjena sa 15 tačaka o ovako važnim zakonima, gde se ne daje mogućnost poslanicima da o svakom zakonu u raspravi u načelu daju konkretna mišljenja. Poslanička grupa DSS za izlaganje po ovim zakonima je imala 25 minuta i 12 sekundi, odnosno ako to proračunate, za svaki zakon minut i 40 sekundi. Bili smo prinuđeni da ne možemo da govorimo o svakom zakonu koji je danas na dnevnom redu. Istovremeno, pažljivo sam pratio koje je vreme bilo potrebno gospođi predsedavajućoj, gospođi Čomić, da samo pročita tačke objedinjenog dnevnog reda u načelu. Njoj je trebalo 56 sekundi da samo iščita tačke koje imamo danas na dnevnom redu, što se praktično poklapa sa polovinom vremena koje jedan od poslanika DSS ima za izlaganje o jednom zakonu. Poljoprivredni proizvođači iz cele zemlje zaslužuju mnogo ozbiljniju raspravu od ove. Kao što znate, danas je više poslanika ovde istaklo da je poljoprivredna jedina privredna grana koja je prošle godine beležila suficit od 600 miliona dolara i da je poljoprivreda u suštini najznačajnija razvojna grana privrede Srbije. Pre par dana samo, 8. maja, bio je skup najeminentnijih bankara u Beogradu, gde je predsednik Agrikol banke, gospodin Rene Karon, izneo podatak da Srbija ima mogućnost da bude vodeći ekonomski lider i da ima ključnu ulogu u poljoprivrednoj proizvodnji u regionu. Pogotovo što je i tada konstatovano, i citiraću samo taj deo, da ukoliko se nešto ne preduzme poljoprivreda neće da zadovolji potrebe za hranom svetske populacije i da je poljoprivreda, opšta je konstatacija, najveća razvojna šansa Srbije. Poreklom sam iz vinorodne aleksandrovačke Župe. To je krajpoznat po vinogradima i voćnjacima i najbolje znam koliko ti vredni ljudi treba da ulože truda da podignu svoje voćnjake i vinograde. Ovim zakonima želite da usaglasite naše zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU, kojoj ćemo u najboljem slučaju da pristupimo 2020. godine. Ne znam kako mislite da ovim merama koje se odnose na poljoprivredu da omogućite da se podigne, gospodine ministre, 63.000 ha vinograda, koji je kroz tehnički deo SSP-a EU opredelila kao mogućnost za Srbiju. Ove mere ne zavise samo od godine da li je rodna ili nije i od vremenskih prilika, već od strategije i plana za dve, tri i pet godina. Šta je sa poljoprivrednicima, fizičkim licima, koji se bave proizvodnjom rakije i drugih alkoholnih pića, a koji nemaju mogućnost i nemaju status pravnog lica ili preduzetnika i kojima je to jedini izvor prihoda. Poznato je da se tokom rasprave koja je vođena o zakonu o rakiji i drugim alkoholnim pićima, razgovaralo o mogućnostima da se kroz zadružni ili kooperativni model privatna lica uključe u legalne tokove proizvodnje. DSS je iz tih razloga podnela jedan amandman da se poboljša ovaj zakon i da se na taj način omogući tim ljudima da se bave ovom proizvodnjom, a koja je u suštini osnovni izvor prihoda. Interesantno je ko je iz Ministarstva ili Vlade odlučio da se taj predlog izbaci iz zakona. Očigledno je da Ministarstvo i Vlada nemaju viziju šta voćarska i vinarska Srbija želi. Isto je zabrinjavajuće kada se govori o merama i strategiji da se vodi računa o protivgradnoj zaštiti, a o čemu je pričao moj kolega poslanik Kenan Hajdarević. Informisaću vas samo da je Srbiji optimalno potrebno negde oko 18.000 protivgradnih raketa godišnje, da je u 2008. godini samo od grada bilo direktnih šteta na 32.000 ha zemljišta. Potičem iz Rasinskog okruga i poznato mi je da manje-više svaka gradobitna stanica u Rasinskom okrugu ima pet-šest raketa i da je u suštini ovoj zemlji potrebno oko 14.000 raketa i predviđeno je budžetom 14.000, a onda je rebalansom budžeta ta količina smanjena na 9.350 raketa. Obavljene su tenderske dokumentacije, alči nije se ušlo u direktnu nabavku ovih proizvoda, a znamo i time završavam, da glavni i isključivi proizvođači protivgradnih raketa su domaći proizvođači. Kada kažem domaći proizvođači mislim na Poliester Priboj, mislim na Krušik Valjevo i mislim na Trajal iz Kruševca. To su domaće kompanije u kojima radi veliki broj građana, odnosno radnika iz Srbije. Iznenađuje me iz tih razloga vaš odgovor da se već stupilo u pregovor odnosno da se stupilo u proceduru nabavke 5.000 protivgradnih raketa. Međutim, prema podacima koje imam, Hidrometeorološki zavod do sada nije ušao uopšte u proceduru nabavke protivgradnih raketa.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Zahvaljujem gospodinu Milošu Raduloviću na konstruktivnoj diskusiji. Ono što bi hteo da kažem da pretpostavljam da ste izlaganje pripremali pre nego što smo ušli u diskusiju o zakonima, pa ću ponoviti one stvari koje sam već pomenuo jednom. Što se tiče zakona koji definiše proizvodnju i stavljanje u promet rakija, odnosno ostalog alkoholnog pića, kao i vino, još jednom napominjem jednu jako bitnu stvar. Svaki registrovani individualni poljoprivredni proizvođač koji se za to opredeli će moći da proizvodi i stavlja u promet alkoholna pića prema propisima ove zemlje i tu se ništa skoro nije promenilo. Samo morati da se registrujete za takvu proizvodnju. To je najnormalnija procedura. To je i do sada bilo, ako se sećate, svaki čovek koji stavlja u promet svoju rakiju mora da kupi akcize i da ih nalepi na flašu, kako to već ide. Ovim se samo bolje reguliše ta oblast na onaj način kako je to regulisano u EU. Ne morate da se brinete, to je zaista tako i možete da proverite. Što se tiče protivgradne zaštite, možda nemate najnovije podatke, iz razloga što je pre nekih nedelju ili dve dana, bio je grad i pogodio je teško i kragujevački okrug i okolinu Novog Sada, odmah sam tražio da me izveste koliko je utrošeno raketa i da li ima dovoljno i sve ono što je bitno. Imamo na lageru 12.000 raketa, plus 5.000 raketa je već nabavljeno. Vi ste dobro rekli tih nekih 12.000 do 14.000 godišnje treba, znači ima i preko toga. Jako je bitno na koji način se te rakete upotrebljavaju. Iskreno mogu da vam kažem, nisam zadovoljan na koji način se upotrebljavaju. Vrlo često se dešava da ih ispaljuju od ispraćaja u vojsku, seoskih slava, pa do toga da ljudi pričaju da te rakete dobijaju „noge“, odnosno premeštaju se sa jednog mesta na drugo. To je veliki problem. Iz tog razloga RHMZ razgovara sa Vojskom, da Vojska preuzima sistem upravljanja protivgradnom zaštitom, a da u jednom određenom periodu se ide apsolutno na zasejavanje gradnih oblaka srebrojodidom iz aviona, kao što se to radi u svim razvijenim zemljama i na takav način se vrše velike, velike uštede, faktički one pokrivaju celu Srbiju. Na takav način se omogućava i pilotima da imaju dovoljan broj časova naleta i omogućava se da naša protivgradna zaštita bude daleko efikasnija nego dosad. Zahvaljujem se na vašoj diskusiji.
Pravo na repliku, narodni poslanik Miloš Radulović. Izvolite.
Gospodine ministre, rekli ste ukoliko se registruje, fizičko lice ukoliko registruje svoj proizvod. Znači, već imamo dva subjekta - to su pravno lice ili preduzetnik, i zakonskom regulativom treba omogućiti udruživanje fizičkih lica da bi ušli u registar Ministarstva, ali to zakonom nije regulisano. To je jedno. Drugo, imam podatke od juče. Što se tiče Hidrometeorološkog zavoda, Hidrometeorološki zavod još nije stupio u proceduru nabavke protivgradnih raketa. Moguće je da imate informaciju od ljudi da treba da stupe, ali nisu stupili u nabavku protivgradnih raketa.
Reč ima narodni poslanik Željko Brestovački, posle njega narodni poslanik Munir Poturak.
Gospođo potpredsednice Čomić, poštovani ministre, članovi Vlade, svaka vam čast, danas ste osvetlali obraz Republičke vlade i pokazali svim ministrima kako treba da se ophode ministri, predstavnici Republičke vlade u parlamentu Republike Srbije. Svaka vam čast što ste se danas ovako ponašali u ovih 10 sati rasprave o paketu zakona koji su veoma ozbiljni. Dolazim iz Srema, opština Šid, selo Erdevik. To je jedan deo Vojvodine Republike Srbije, koji možemo reći ima i vinskog i svinjskog. Zainteresovan je za kompletnu problematiku iz oblasti poljoprivrede. Imamo mnogo problema, ali današnji rad Ministarstva, posebno ministra Dragina, sa svojim saradnicima, pokazuje da ova vlada, ova skupštinska većina koja danas vodi brigu o poljoprivredi nije ona koja će kukati i jaukati nad problemima, nego sa ovakvim projektima, kao što je 15 zakonskih projekata koji su danas na dnevnom redu, posle gotovo četiri godine rada Skupštine Srbije, nijedan zakon nije bio na dnevnom redu, danas imamo 15. Nažalost, Javni servis Srbije od 18.00 časova ne emituje u direktnom programu ovu raspravu. U sitnim satima, negde oko 24.00 ili jedan sat će biti emitovan odloženi prenos, snimak. U to vreme svi naši čestiti poljoprivredni proizvođači već duboko spavaju i neće videti ovu raspravu. To je činjenica. Mogu vam reći da i današnja rasprava u ovom periodu do 18.00 časova je pokazala da narodni poslanici na ovaj set zakona, osim dužine rasprave, sa čime se uslovno slažem, nemaju velikih suštinskih primedbi na ove zakone koje ste danas ovde predložili. Niko nije izneo primedbu na to kada je u pitanju zakon o poljoprivredi da će se sistemski rešiti stvari, da će se na pravi način regulisati ruralni razvoj Srbije. Niko nema primedbi na to što ćemo u narednom periodu, a što smo obećali u predizbornoj kampanji našim biračima, našim poljoprivrednim proizvođačima, napraviti sistem licitacije državnog poljoprivrednog zemljišta u dvokružnom sistemu, da će svi iz katastarskih opština imati mogućnost prvi da učestvuju u licitaciji. Niko nije imao primedbi na to da će svi koji izlicitiraju zemljište i pobede na toj licitaciji, morati da plate ono što dosad nisu plaćali. Niko nije imao primedbe na to da će prioritet u izlicitiranom zemljištu imati proizvođači stoke, da će imati pravo prioriteta oni koji imaju sistema za navodnjavanje. Niko nije imao primedbu na to da će po grlu stoke imati pravo prioriteta. To pokazuje da je ovaj zakon dosta dobar, štaviše, ovakav zakon nije do sada funkcionisao u praksi, nego je napravio sve ono što smo imali u prethodnom periodu, a to su: štrajkovi, blokade, problemi uvođenja u posed, sudski procesi itd, a na kraju šteta za budžet i za budžetske korisnike. Ovaj zakon će to onemogućiti i napraviti jedno kvalitetno rešenje za naredni period. Niko nije imao primedbe danas na to što ćemo novim zakonom o vinu, a na sreću odvaja se zakon koji je do sada funkcionisao kao zakon o vinu i rakiji, odvaja se. Pošto moji prijatelji koji se bave tom proizvodnjom kažu ne može jedna bačva ili jedno bure da se koristi i za vino i za rakiju. To se mora odvojiti, znači, moraju se odvojiti i zakoni o vinu i rakiji. Niko nije imao primedbi da ćemo mnogo lakše doći do geografskog porekla naših proizvoda, naših vinograda. Nećemo imati onaj problem koji smo imali kao poljoprivredni proizvođači koji se bave vinom, vinogradarstvom. Neko tamo je uvezao vagone i vagone loših vina iz susednih država. To će se eliminisati ovim zakonom o geografskom poreklu itd. Niko nije imao primedbe na to da kaže, a mnogi su zloupotrebili i govornicu i medije: da, ministar hoće da zabrani pečenje rakije. Nije tačno. Nijedan poljoprivredni proizvođač neće biti oštećen na način da neće za sopstvene potrebe moći da napravi rakiju od voća, od vina, od grožđa, ali za sopstvene potrebe, a ne da stavlja u promet. Niko nije imao primedbe na zakon o stočarstvu, niko nije konkretno, osim poštovanog profesora Mašića, koji je sitnijih primedbi imao i koji je svojim radom i u Odboru za poljoprivredu napravio jednu pozitivnu atmosferu, i koji je doprineo umnogome iovakvim pozitivnim zakonima. Nadam se da će se i njegove primedbe uvažiti i u raspravi u pojedinostima i mislim da ovakav rad koji je danas pokazan ovde, koji je pokazan u prethodnom periodu od 10 meseci ovog ministarstva i sačinjenim ovolikim brojem zakonskih predloga. Nadam se da ćemo imati vrlo brzo i zakon o zadrugama, što je jako interesantno za ljude koji su na terenu. Mislim da sve ovo pokazuje da je Ministarstvo zaslužilo visoku ocenu, i posle rasprave u pojedinostima, podneo sam nekoliko amandmana, kada to bude usvojeno, mislim da će ovi zakonski akti umnogome obezbediti bolji kvalitet, bolju produktivnost i mnogo bolji život na selu i ljudima koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Munir Poturak, posle njega narodni poslanik Miroslav Marinković.
Poštovani predsedavajući, gospođo Čomić, uvaženi ministre, poštovanje vašim saradnicima, kolege poslanici, posle ovolikih pohvala, svaka kritika bi bila mala u svakom slučaju, ali mislim da ovih 15 zakona u oblasti poljoprivrede, i iščekivanja naših građana koji žive od fabrike pod vedrim nebom, dolaze možda u pravom momentu, sad kad se i ta ekonomska kriza sručila i na našu zemlju, i kad smo prepoznali i kad smo počeli da razmišljamo, a gde su negde naše prednosti i gde su naši nedostaci. Imam utisak dosad, do pre godinu-dve, da su mnogi u ovoj državi rukovodili, a bukvalno nisu znali kako građani ove Srbije žive negde na jugu, istoku. Nisu ni bili svesni da postoje ta brdsko-planinska i ruralna područja i koje probleme ti ljudi imaju. Možda ovi zakoni sad čine da ljudi prepoznaju i pojedinačne razlike sa kojima se ljudi susreću negde tamo gde su manje obrazovani, tamo gde nemaju prilike da budu konkurentni u odnosu na neke visoko produktivne oblasti u oblasti poljoprivrede, tamo gde su daleko od puteva važnih. I ovo je možda šansa da kroz ove zakone ljudima približimo, i onima koji rukovode ovom državnom i oni koji treba da osete blagodeti. Hteo bih posebno da se osvrnem na zakon o poljoprivredi i ruralnom razvoju. Moje kolege su govorile i o drugim zakonima, mi moramo da shvatimo da je ovo jedan paket u kojem treba da se stvori milje ili osnov za ono što je strateški cilj ove države, a to je što pre ulazak, odnosno približavanje EU. Put, stepenice u tom pravcu jesu oni zakoni koje smo prije desetak dana u oblasti zaštite života okoline usvojili i ovaj drugi paket u oblasti zaštite poljoprivrede, zdrave hrane i zdrave okoline, sve je to jedan paket koji stvara ambijent da naši ljudi bolje žive, da iskažu svoje potencijalne koje imaju u sebi, da nađu ohrabrenje u ovim zakonima, koji na neki način konačno uređuju put, trasu kako da se strateški razvijamo, ne onako kratkoročno od promene vlasti do promene, nego da ovim zakonom, pre svega, u ruralnom razvoju, uređeno je da se strategija u roku od godinu dana donese, koja bi trebalo da bude najmanje na 10 godina, da se određena podzakonska akta koja prate ovo urede u toku ove godine. Voleo bih da je ovo vreme kad ljudi mogu da čuju, ne verujem da će iko noćas gledati, ali je namera, pre svega, da ljudi shvate poentu i da pošaljemo našim poljoprivrednicima poruku. Ne bi trebali, loše je po njih ako ne koriste pošteno sredstava koja dobiju putem subvencija, putem raznih podsticaja od ove države. Smisao tih, nekad i malih sredstava, jeste da se ljudima da podrška, da se ohrabre do onog trenutka kad bude ova država pristupila tim sredstvima evropskih fondova. Postoji negde podatak gde se kaže da nekih 250 miliona evra u periodu od 2009. do 2013. godine treba da se dobiju u prvom tom, da tako kažem, nekakvom planu, i još nekih 175 miliona, što bi trebalo da se usmeri na prostor područja ruralnog u ovoj Srbiji. Nijedan čovek koji rukovodi ovom državom ne bi smeo da izgubi iz vida da u ovoj Srbiji otprilike oko 70% prostora pripada ruralnom nekakvom području, po nekakvoj statistici po nekima čak i više, i da skoro 43% stanovništva živi na tom području. Ljudi moraju da prepoznaju koji su problemi tih ljudi koji žive tamo. Nije isto živeti na 500 i na 1200 ili 1300 nadmorske visine, kakva je Pešterska visoravan, Zlatibor ili neki drugi krajevi, gde su opštine inače kategorisane kao najsiromašnije opštine u Srbiji. Nije to siromaštvo zato što su oni negde u samom tom brdsko-planinskom području. Nažalost, ljudi žive po navici, po tradiciji da proizvode onoliko koliko je njima potrebno za zadovoljavanje ličnih potreba i eventualno malo ako mogu da proizvedu da nešto prodaju da bi neke redovne druge namirnice podmirili ili da trampe. Nema tradicije, kao što to ima u razvijenim produktivnim oblastima kao što je Vojvodina. Ne postoji dovoljno obrazovanja niti ljudi koji imaju tako specijalističko znanje, koji mogu da vide šta je tu kvalitet, koje su tu prednosti, s kojim proizvodima mogu ljudi da budu konkurentni, da bi dao taj zamajac, za šta bi se oni opredeljivali, zašto bi se zadržali na selu da žive i zašto bi jednostavno svoje porodice na neki način objedinjavali da to poljoprivredno porodično gazdinstvo bude temelj na tim područjima. Prosto, što kažu, hteo bih na jednom primeru koji je ovih dana i u novinama i u štampi isplivao, za koji ni ja nisam bio svestan, iako sam s Pešteri, a to je da ovih dana, kako kažu naši ljudi, kukaju kukavički seljaci s Pešteri, zato što ne mogu da svoj sir, koji su u zadnje dve-tri godine u kacama skupljali u nadi da ga prodaju na pijaci, iz nekoliko razloga, vi morate da razumete zašto ti ljudi s Pešteri ne mogu da to prodaju. Ne radi se samo o toj tradicionalnoj proizvodnji tog sjeničkog sira. I kakav jeste bio, on se prodavao i u Crnoj Gori i prodavao se negde na Kosovu. Šta se sve ovo izdešavalo sa granicama, nekako se taj prostor zatvorio. Jednostavno prostor, tržište je smanjeno, a proizvodnja mleka i mlečnih proizvoda sasvim logično je rasla zato što se nagomilavalo iz godine u godinu. Ako je prilika da i vi kao ministar i vaš tim, za koje znam da su mnogi bili na tom prostoru i ranije, ne samo kao predstavnici Vlade, nego kao stručni saradnici međunarodnih organizacija, prilika je da se ovako timski odvažimo da tim ljudima iznađemo rešenje, da se nađe mogućnost da se taj sir proda, plasira, preradi. Mora da postoji rešenje. U životu je teško reći da nema rešenja. Ako su ti ljudi dosad mogli da prodaju to, sigurno da postoji način da se nađe i da se tim ljudima pronađe u što kraćem periodu neko rešenje. Ako postoje u novinama i na sajtu određeni predlozi ljudi koji su se othranili zato što su njihovi roditelji prodavali taj sir, školovali svoju decu, obezbeđivali im studentski džeparac, ljudi nose to u sebi i neće zaboraviti na neki način da se angažuju maksimalno ovih dana da se tim ljudima izađe u susret. Šta bi značilo da ovako timski pozovemo mnoge vlasnike lanca trgovinskih i da taj sjenički sir ubace? Mislim da Beograd, Novi Sad, Kragujevac, Niš mogu da veliki deo te količine pokupe za ovo mesec dana. Mislim da bi bilo fer prema tim ljudima. Šta može da se desi ako ne izađemo tim ljudima u susret? Verovatno taj sir će, kako oni kažu, u nekoj jami Golubac, to je, da kažem, najmanje, najlošije rešenje, jer odatle će najmanje smrad da se oseća, ali sledeći korak je da će oni morati krave da prodaju da bi vratili kredit ili da prežive. Kad to urade, mi više nemamo seljaka. Sledeći korak – doći će negde oko Beograda, oko Novog Pazara, Novog Sada, Niša, Kragujevca. Nicaće nekakva nova neuređena naselja, komunalna infrastruktura će biti neuređena, problemi će se uvećavati i to je ono što se izdešavalo devedesetih godina kada se pojavio taj agrarni egzodus. Mnogi su jednostavno, zato što nisu imali podršku, zato što nisu osetili ohrabrenje da mogu od toga da žive što su na selu, zato što njihova deca ne mogu da naslede navike koje mora da se grade životom na selu, pa mi jednostavno sami sebi pravimo probleme. Ovako sam morao da nastupim prosto kao izazov za one aplauze i pohvale koji su vama upućeni, jer to nije samo pohvala nego i odgovornost, pa vas molim što pre, iz ljudskih, iz moralnih, iz razloga što je Sandžačka demokratska partija uvek uz demokratski blok u ovoj Srbiji bila, zaslužuju oni ljudi tamo da im se obrati pažnja, da se nađe neko rešenje. Da se pokaže ta pažnja, zato što bi sprečili manipulaciju da ti ljudi mogu da pričaju, da kažu da su oni neke druge vere, neke druge nacije, da su oni negde u zapećku ove države i da niko o njima ne obraća pažnju. Prenosim od srca ono što ljudi razmišljaju, a mislim da imamo šansu da pokažemo tim ljudima da se o njima brinemo i da ti ljudi zaslužuju pažnju i ne samo u tom pravcu. Ljudi su možda pre dva-tri meseca prosipali mleko, pa smo priskočili pa smo pravili mleko u prahu, koje ima širu upotrebu. I ovde će se naći neko rešenje. Ali, ovo je šansa za sve nas. Vaš tim je obrazovan, imate moć i uticaj. Red je da to zajednički, poslanici i vi iz Ministarstva, završimo. Hvala vama puno.
Reč ima ministar Saša Dragin.
Jedan od zakona o kojima danas raspravljamo jeste zakon o bezbednosti hrane koji će tu oblast definisati bliže. Jako je bitno da svaki prehrambeni proizvod u Srbiji mora da ispuni osnovne higijenske preduslove da bi se našao na tržištu, pa tako bio to sjenički sir ili neki drugi kačkavalj, pirotski i tako nešto. Odgovorno mogu sa ovog mesta da kažem, posle konsultacija sa direktorom Uprave za veterinu i sa glavnim inspektorom generalnog inspektorata, da ćemo do ponedeljka, ovog koji sada dolazi, naći rešenje, tako da ne treba, odnosno ne sme u Srbiji da se jedan gram hrane baci. (Munir Poturak, sa mesta: Hvala i vama.)
Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković, a posle njega narodni poslanik Petar Kuntić, koji je poslednji prijavljeni govornik.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre sa stručnim kolegijumom, koleginice i kolege narodni poslanici, konačno je stigao set zakona iz poljoprivrede. Ovo je izuzetno važna stvar. Kao neko ko je smatram kompetentan da o ovim zakonima kaže nešto, opredelio sam se da kažem nekoliko reči o nekim od ovih zakona. Pre svega, u toku današnje rasprave je preovladavao pogrešan pristup diskusiji što se tiče zakona o bezbednosti hrane, pa bih želeo jednim praktičnim primerom, koji će razumeti i građani Srbije, objasnim o čemu se tu zapravo radi. Vrlo je jednostavno – da li se taj zakon koji mi donosimo, o kome se priča da mi to radimo zato što moramo zbog EU da to uradimo ili je to zakon koji će omogućiti da svaki građanin u ovoj zemlji zna šta jede, zna kakvu hranu jede i da li je ona zdravstveno ispravna i da li se kontroliše? To je taj zakon kojim mi želimo da zaštitimo pre svega sebe od sebe, a ne sebe od drugih, a kao građani Evrope svakako ćemo biti, kada osvojimo evropska tržišta, interesantni i za druge zemlje, kada smo u stanju da brinemo sami o sebi. Osvrnuo bih se, pre svega, na ovaj zakon o bezbednosti hrane, koji je krovni zakon i koji za reperkusiju ima prateće zakone. Naravno, u velikom meri je podrazumevao jednu vrlo ozbiljnu pripremu višegodišnju, da bi se uopšte mogao usvojiti i praktično implementirati i imati svoju svrhu. Zakon o bezbednosti hrane je podrazumevao donošenje 10 zakonskih akata, odnosno 10 zakona prethodnih ministarstava poljoprivrede, podrazumevao je donošenje odnosno obezbeđivanje strategije integrisanog upravljanja granicom, koji bi na graničnom prelazu na jednostavan način, bez zadržavanja pošiljki, bez zaustavljanja prometa robe, omogućio da se promet nesmetano obavlja, bez suvišnih ispitivanja, koja će kroz ovaj zakon biti u potpunosti definisana. Znači, ono što svakom građaninu može iz ovoga da bude jasno – ovo je jedan vrlo važan, najvažniji za našu zemlju, a jedan je od ovih 15 zakona kojim mi praktično, odnosno Ministarstvo poljoprivrede, na kome mu iskreno čestitam, jer u potpunosti ispunjava obavezu, odnosno vrši usklađivanje zakonske legislative iz ove oblasti sa legislativom u EU. To je velika stvar, jer mnoge zemlje koje su danas i članice EU nisu u potpunosti uspele da usklade to zakonodavstvo, a mi pred sobom imamo znači kompetentno Ministarstvo koje je to uspelo. Svaki građanin u Srbiji će, od njive do trpeze, kako je to popularno da se kaže, imaće priliku da zna u svim segmentima proizvodnje da li je taj proizvod zdrav, ako je animalnog, životinjskog porekla, od koje životinje potiče, na koji način je pripremljen, na koji način je kontrolisan i u kojim fazama proizvodnje je kontrolisan. Donošenje ovog zakona ima jedan put koji u datom trenutku podrazumeva i podelu kompetencija, što nije isto u svakoj zemlji. Tako je ovo vrlo uspešno, ali vrlo teško bilo razrešiti i u svakom slučaju ovakav zakon omogućava pre svega za narod Srbije bezbednost u pogledu ishrane. Da sve ne bi bilo toliko dobro, koristiću se svojim znanjima i saznanjima koja imam, i sa jednim predlogom koji smatram dobronamernim, koji pretpostavljam da će kroz amandmane Ministarstvo ozbiljno razmotriti. Mi kao korisnici CARDS programa, kojim smo dobili određena sredstva kojima smo formirali tzv. Nacionalnu laboratoriju i kompletnu opremu koja pripada toj Nacionalnoj laboratoriji, praktično smo dobili prvi uslov da možemo na kompetentan način da garantujemo, narodski da kažem, ono što naš proizvod ima i da li je zdravstveno ispravan. U zakonu smatram da nije u potpunosti precizno definisan taj pojam nacionalne, odnosno referentnih laboratorija i da njihov broj od sedam u ovom trenutku, u ekonomskoj situaciji u kojoj se zemlja nalazi, značio bi sedam institucija koje bi imale kompletnu infrastrukturu kojabi bila sasvim sigurno teret državi, a ništa manje neće funkcionisati ako bi se ona organizovala kroz direkciju koja bi predstavljala jednu kuću sa sedam prostorija. Da to ne bude suviše banalno shvaćeno – to su institucije koje bi imale obaveze u pogledu sertifikacije koje bi imale i da su pojedinačne, ali bi se obezbedila kroz direkciju, a ne kroz druge oblike, da ne idemo šire i kroz agencije, što uopšte nije popularno. Ovaj organizacioni sistem je potpuno u mogućnosti da kompletnu analizu, validne rezultate i nadkontrolu vrši potpuno kompetentno i da na taj način sedam puta pojeftini kompletan sistem. Jednom rečju, zakon o bezbednosti hrane predstavlja instalaciju sistema kontrole i štedljivosti dokumentacije koja je neophodna da bismo znali čime se hranimo, šta proizvodimo, na koji način i pozdravljam, ovo je jedan veliki evropski iskorak za Srbiju. Nije dovoljno samo, kako se komentariše, pristupanje EU kao neka tekovina koja će nama učiniti život boljim. Mi ćemo sami ovim zakonom učiniti svoj život boljim, pa ćemo tako biti korisni za druge, a i drugi korisni za nas. Sledeći zakon o kome bih samo kratko rekao, jeste zakon o stočarstvu. To je vrlo važan zakon, s obzirom da je prethodni 1991. godine donet. Smatram da je stočarstvo napredovalo toliko da određene metodologije testiranja i kontrola produktivnosti životinja mora da ima savremeniji tok, da se implementiraju javne službe, tj. stručne službe koje će svoje poslove obavljati ne po osnovu broja uzoraka koje urade, nego po osnovu obaveze koju će morati da imaju da bi što veća populacija bila pod kontrolom. To znači da bismo znali šta proizvodimo i da bismo svoje odgajivačke ciljeve kroz odgajivačke programe mogli da ostvarimo na validan način i da za to imamo dokaze. Dokaz ovakvog jednog, evo još jednog primera, jeste Novosadski sajam, gde jedna mala opština čiji sam stanovnik, a to je opština Svilajnac, ove godine je apsolutni šampion u stočarstvu Novosadskog sajma. Jako sam ponosan što je to tako, ali iz ovoga stoji višedecenijski rad i smatram da takve opštine kao što su Svilajnac, Velika Plana, Požarevac, Lajkovac zaslužuju posebne programe i potpuno prisustvo stručnih službi, kako bi taj napredak jednog rezervata genetike bio praktično još brži, što predstavlja ogromnu mogućnost za izvoz. Znači, ono što je malo ko danas u diskusiji rekao, to je – poljoprivreda je izvozna šansa ove države, znači, izlaz, šifra za sef koji mi treba da otvorimo, a u kome se nalazi novac. Ona će to biti i kada budemo sve ove zakone usvojili, kada sve strategije koje su donošene ili koje se donose mogu da se implementiraju i kada na taj način dođemo u situaciju da izvozimo u zemlje koje su u okruženju, kao što je recimo Hrvatska, koja ima četiri puta manje govedarstvo, iako se ovde čuje da je u opadanju, u opadanju je svuda jer se većom produktivnošću dobija više proizvoda na manjem broju životinja, stručno gledano, takođe Slovenija koja ima sedam puta manje govedarstvo. Smatram da su tržišta bivših republika Jugoslavije potpuno dovoljna da mi možemo da pokažemo svoje sposobnosti i obezbedimo dodatna sredstva koja će praktično osvežiti poljoprivredu. Zakon o dobrobiti životinja, sasvim na kraju, jeste odličan zakon, zahvaljujući Ministarstvu poljoprivrede Predlog zakona je bio dorađen, uz veliko učešće nevladinih organizacija koje se zdušno bore, ali za prava životinja, ne boreći se za prava vlasnika životinja da se ozbiljno brinu o tim životinjama. Zakon je u principu potpun, celovit, neka tehnička rešenja, odnosno amandmani koje su moje uvažene kolege podnele potpuno su svrsishodni i oni će dati na kvalitetu zakona. Očekujem da će ti amandmani biti usvojeni i da će ovaj zakon, kaojoš jedan evropski zakon, dati legitimitet ovom ministarstvu, kao ministarstvu koje je na ovoj lađi koja ide ka Evropi, uspelo da uzme jedan važan brod i da se njime odmaknemo bar nekoliko koraka ispred. Zahvaljujem vam se i nadam se da ćete, uz usvajanje ovih amandmana, omogućiti da ovaj zakon izglasamo u što kraćem roku.
Reč ima narodni poslanik Petar Kuntić i on je poslednji prijavljeni govornik u današnjem radnom danu.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, uvažena gospodo narodni poslanici, poštovani građani, mislim da smo danas imali priliku da čujemo o svih ovih 15 zakona veoma iscrpno. U svom uvodnom izlaganju ministar je dao pregled, rekapitulaciju svih 15 zakona. Vrlo je teško sada na kraju, uvažavajući ovo vreme, izdvojiti jedan zakon o kome bi se nešto reklo, ali pošto lično dolazim iz ove branše, po meni, najjači zakon, zakon koji će promeniti sliku u budućnosti poljoprivrednog proizvođača u Srbiji je zakon o javnim skladištima. Dakle, za većinu građana države, pred nama je jedan u nizu zakona iz oblasti poljoprivrede. Bolji poznavaoci stanja u agraru smatraju svakako da je ovaj zakon, zakon o javnim skladištima, revolucionaran. Zašto? Uspostavljanjem sistema javnih skladišta, poljoprivredni proizvođači će ubuduće, umesto kroz hipoteke na svoje zemljište ili na vlastitu kuću, moći da se zadužuju na osnovu svoje proizvedene poljoprivredne proizvodnje, tj. proizvoda, i to žitarica, voća i povrća. Za navedene poljoprivredne proizvode javna skladišta će izdavati robne zapise, ili kako je rekao ministar, založnice, a to će omogućiti ujedno poljoprivrednim proizvođačima da svoju robu prodaju u najpovoljnijem trenutku na tržištu. Takođe, ovim zakonom sprečiće se velike razlike u cenama otkupa poljoprivrednih proizvoda jer ponuda robe više neće imati kampanjski karakter. Poljoprivredni proizvođač neće morati da proda svoj proizvod koji je uskladišten kod ovlaštenog skladištara, a koji je jedan iz registra javnih skladištara, već će svojim robnim zapisom ili založnicom, koja služi kao jemstvo plaćanja, moći da podnese zahtev za kredit kod banke za nabavku sirovina, za nabavku mehanizacije, za kupovinu zemljišta itd. S tim dokumentom poljoprivredni proizvođač će moći da se pojavi i na berzi. U drugom koraku, za ove namene Evropska banka za obnovu i razvoj će, preko poslovnih banaka, uložiti novac u sistem koji će omogućiti da i u Srbiji javna skladišta za poljoprivredne proizvode počnu funkcionirati kao što funkcioniše već recimo u Češkoj, u Slovačkoj, u Bugarskoj, nešto u Mađarskoj itd. Ostaje posle donošenja zakona da poslovne banke pokažu interes. Ako se to ne desi, nama će se onda desiti slučaj Poljske, gde zakon o javnim skladištima nije doživeo punu afirmaciju. Sve u svemu, imajući u vidu tradiciju, ogromne poljoprivredne površine, skladišne kapacitete, Srbija ima ogroman nerealizovan kapacitet da bude u budućnosti jedna od glavnih proizvođača hrane u okruženju, a posebno u okruženju u sistemu CEFT-a. To je o zakonu o javnim skladištima. Samo ću se malo dotaći zakona o poljoprivrednom zemljištu, i to onog dela koji se odnosi na izdavanje državnog poljoprivrednog zemljišta, iz jednog jedinog razloga, jer sam bio na čelu komisije još 2006. godine koja je prva u ovoj državi formulirala tzv. subotički model izdavanja, dvokružni, poljoprivrednog zemljišta, i koji je u dva ministarstva tri puta odbijan, da bi dočekali da upravo na temeljima tog modela imamo sada zakon i sada će moći sve opštine da primenjuju ovaj zakon i tu praksu. Praksa se pokazala odličnom, preko 150 individualnih poljoprivrednih proizvođača, malih i srednjih, u subotičkom ataru je dobilo zemlju u borbi sa tajkunima, ali malo smo morali izmeniti ovaj zakon jer još nije bio na snazi i uspeli smo u tome uz neku srednju cenu, koja zadovoljava i opštinu, Pokrajinu, Republiku, a pogotovo individualne poljoprivredne proizvođače. Zašto smo onda to uradili? Zato što smo imali tu sreću da na području odakle dolazim imamo veoma jaka udruženja poljoprivrednih proizvođača i bukvalno smo prepustili njima da oni ovo koncipiraju, i oni ako kroz udruženja naprave neki plan, neki svoj program, veoma retko se može desiti da oni greše, jer se radi o njihovoj koži, i zahvaljujući toj borbi sa vetrenjačama, jer sam u određenom periodu imao strahovite napade mas-medija zbog trećeg puta kada je odbijen taj program, da kao mi to radimo namerno da bi ti vlastodršci, tajkuni mogli dalje obrađivati državno poljoprivredno zemljište. Posebno mi je danas čast da taj zakon i ta borba sa vetrenjačama nije bila uzaludna i da zahvaljujući toj pomoći udruženja poljoprivrednih proizvođača sa područja odakle dolazim će dobiti zakonsku formu i uskoro će cela država moći primenjivati ovo. Zahvaljujem.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja načelnog pretresa, da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa, neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika Narodne skupštine? (Da.) Reč želi predstavnik predlagača, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Saša Dragin. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, cenjeno predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, izuzetna mi je čast i zadovoljstvo bilo danas da prisustvujem ovoj skupštinskoj sednici. Zahvaljujem se svim izlagačima na izuzetno dobroj diskusiji, i sa onima s kojima se slažemo i s onima s kojima se nekada manje slažemo. Mogu da kažem da se zahvaljujem iskreno predsedniku skupštinskog odbora za poljoprivredu, gospodinu profesoru Mašiću, na tome što je u proteklih 10 meseci bio izuzetno na pomoći da sve one probleme koji su tištali srpski agrar rešavamo onako kako treba, zajedno, konstruktivno i u najboljem interesu srpske poljoprivrede i srpskog seljaka. Takođe bih morao da se zahvalim, ali bome i izvinim svim zaposlenima u Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, za sve što sam im radio proteklih deset meseci, koliko sam ih tero da rade, koliko su dugo ostajali posle radnog vremena na poslu i za to nisu dobili ni dinara više preko plate. Jako cenim pomoć svih onih ljudi koje ovde ne možemo da vidimo, a najteže u svemu tome je što, zbog smanjenja administracije, usluge nekih ljudi moraćemo da se odreknemo. Jako je važno da se što pre približimo EU. Mislim da smo svo naše vreme tokom 90-ih godina potrošili uzaludno, dok smo se bavili samim sobom drugi su, koji su bili daleko iza nas, otišli mnogo ispred nas. Ako pogledamo period 2000. godine naovamo, uz svo poštovanje, moramo da uputimo sebi jednu samokritiku. Mislim da smo mogli više da uradimo. Jako mi je drago da ovaj uvaženi cenjeni dom sada funkcioniše na ovaj način, jako dobro, da se slušamo, da razgovaramo. Budite sigurni da će ova administracija, dok god bude vršila ovaj posao, taj posao raditi požrtvovano i isključivo u jednom interesu, u interesu srpskog poljoprivrednika. Zahvaljujem se još jednom na svim amandmanima koje ste uputili. Mi smo već te amandmane pogledali, obradili i verujte da, bez obzira na to ko iz koje političke opcije dolazi, svaki amandman za koji nađemo da može da unapredi zakonske oblasti koje regulišu ovih 15 zakona ćemo usvojiti bez razlike. Zahvaljujem se još jednom i prijatno.
Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, Predlogu zakona o bezbednosti hrane, Predlogu zakona o zdravlju bilja, Predlogu zakona o sredstvima za ishranu bilja i oplemenjivačima zemljišta, Predlogu zakona o sredstvima za zaštitu bilja, Predlogu zakona o vinu, Predlogu zakona o rakiji i drugim alkoholnim pićima, Predlogu zakona o etanolu, Predlogu zakona o javnim skladištima za poljoprivredne proizvode, Predlogu zakona o genetički modifikovanim organizmima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o reproduktivnom materijalu šumskog drveća, Predlogu zakona o stočarstvu, Predlogu zakona o dobrobiti životinja, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu i Predlogu zakona o zaštiti prava oplemenjivača biljnih sorti. Zaključivanjem zajedničkog načelnog pretresa za danas završavamo rad. Sednica Skupštine biće nastavljena u ponedeljak, 18. maja, u 10.00 časova, raspravom u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o spoljnim poslovima. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Šestu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanikakonstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Radoslav Mojsilović, Srđan Spasojević i Riza Halimi. Obaveštavam vas da je predsednica gospođa Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača pozvala da sednici prisustvuju Borko Stefanović, šef kabineta ministra spoljnih poslova i Aleksandar Crevar, savetnik u kabinetu spoljnih poslova. Prelazimo na 19. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SPOLjNIM POSLOVIMA (načela) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanik Vladan Batić, koji nije član nijedne poslaničke grupe, ima pravo da govori do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da će po ovoj tački dnevnog reda poslaničke grupe predstavljati: narodni poslanik Mladen Grujić Poslaničku grupu Nova Srbija, narodni poslanik Nikola Lazić Poslaničku grupu DSS, narodni poslanik Dejan Mirović Poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 142. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres Predloga zakona. Da li predstavnik predlagača Vuk Jeremić, ministar spoljnih poslova, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora, narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Da.)