Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 68 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Molim vas, samo proverite da li ste dobro ubacili svoje kartice. Molim vas da proverimo prisutnost i utvrđivanje kvoruma. Molim vas da ponovimo. Poštovani narodni poslanici, konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 76 narodnih poslanika, odnosno da nisu prisutna najmanje 84 narodna poslanika, zbog čega saglasno članu 88. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine sednicu odlažem za 11,25 časova.
Poštovane dame i gospodo, pre nego što nastavimo sa radom, na početku moramo da utvrdimo kvorum. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, verovatno znate da ću reklamirati član 87. Poslovnika o radu Narodne skupštine, koji se tiče radnog vremena. Već nekoliko dana svedoci smo da vladajuća većina nije u stanju da obezbedi kvorum. Troškovi takvog nerada parlamenta su ogromni. Primetili ste da zaposleni u Narodnoj skupštini od nedavno imaju one validatore gde moraju da se čekiraju kada dođu na posao u 8,30 časova i kada odlaze s posla. Prosto ne mogu da verujem da vladajuća većina nije u stanju da stvori kvorum neophodan za rad ovog skupštinskog zdanja. Mislim da je to neshvatljivo. Juče smo dva sata kasnije, imali smo razumevanje bio je Odbor za pravosuđe, raspravljali smo o amandmanima. Meni je danas bilo neprijatno da posmatram gospodina Arsenovića kako se trudi i dva puta reklamira da nije u redu glasanje, da nije u redu ubacivanje kartica, moli ljude da ponovo zvone. To je zaista neprilična atmosfera, nepristojna atmosfera. Ovu poruku koju šaljemo građanima Srbije je vrlo loša. Molim vas da utičete na vladajuću većinu da obezbedi nesmetane uslove za rad ili u protivnom da idemo na izbore, jer izgleda nemate kvorum.
Slažem da moramo svi da budemo mnogo ozbiljniji, ali isto tako podsećam da je to obaveza poslanika koji ne pripadaju vladajućoj većini, pošto su im ista prava i obaveze, kada primaju plate, da učestvuju u radu Narodne skupštine. Pošto poslanici se ne dele po svojim pravima na prava većine i opozicije, već su svi dužni kada imamo sednice Narodne skupštine da ubace kartice, da budu u sali, jer je to osnov na osnovu kog primaju neke svoje prinadležnosti. Slažem se sa vama da je težište odgovornosti na poslanicima vladajućih stranaka, što je i prirodno. Bez obzira što je postojalo jedno javno slušanje i nekoliko sednica radnih tela, svakako smatram da disciplina u radu Narodne skupštine mora da bude bolja i moramo da se potrudimo da pokažemo da smo u stanju da na ozbiljan način vršimo ove odgovorne funkcije na koje su nas građani birali. Na osnovu člana 287. stav 2. Poslovnika, Narodna skupština, odnosno poslanici imaju pravo na traženje obaveštenja i objašnjenja, pa vas molim da se u skladu sa Poslovnikom predstavnici poslaničkih grupa ili predsednici prijave. Reč ima narodni poslanik Arpard Fremond.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim poslaničko pitanje i uputio bih ga ministru finansija gospodinu Krstiću, kao i direktoru Fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, direktoru Poreske uprave i direktoru filijale Poreske uprave u Bečeju. Pitanja se odnose na prinudnu naplatu dugova poljoprivrednih proizvođača prema državi. Poreske uprave i Fond na osnovu Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju traže od svakog člana poljoprivrednog gazdinstva da plaća osiguranje. Sve ovo uređuje član 13. Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, kao i Zakon o zdravstvenom osiguranju. Svi smo svesni da te naknade poljoprivredni proizvođači moraju da plate, naravno, ako imaju od čega. U praksi, Fond od poljoprivrednog gazdinstva traži da uplati PIO oko 59.000 dinara i traži zdravstveno osiguranje od oko 31.000 dinara. Znači, po osobi, ukupan iznos od 90.000 dinara na godišnjem nivou. Osoba, odnosno osobe koje imaju, na primer, dva jutra zemlje, na godišnjem nivou državi moraju da plate po osobi 90.000 dinara, bez obzira na to što imaju znatno manje prihode ili su možda izdali poljoprivredno zemljište u zakup. Interesuje me kako je moguće da, od osobe koja ima 0,5 hektara zemlje, država potražuje isti iznos kao od osobe koja gazduje na 100 hektara poljoprivrednog zemljišta? Šta se dešava na terenu? Oni poljoprivredni proizvođači, oni najsitniji, kojih ima najviše u Srbiji, ne mogu, nemaju od čega da plate te iznose i nažalost od mnogih se traži više od milion dinara na ime duga zajedno sa kamatama. Ovi sitni poljoprivredni proizvođači, odnosno nezaposlena lica koja imaju poljoprivredno zemljište na svoje ime moraju da plate državi više stotina hiljada dinara doprinosa. Problem je u tome da je država počela od njih, u zavisnosti od veličine duga prema državi, da oduzima poljoprivredno zemljište. Više poljoprivrednika iz opštine Bečej obratili su se nama poslanicima iz SVM, jer im zbog prevelikih nameta i dugova za penziono i zdravstveno osiguranje preti oduzimanje oranica od kojih žive njihove porodice. Petočlana porodica Zorad iz Bačkog Petrovog Sela gazduje na sedam hektara zemlje pod povrćem i voćem. Međutim, zbog novih pravilnika o zdravstvenom i penzionom sistemu dužni su državi 1.400.000 dinara, koje ne mogu da plate, pa im je voćnjak pred prinudnom prodajom. Znači, država prodaje poljoprivredno zemljište od kojeg petočlana porodica živi. Nije samo ova porodica u problemu. U opštini Bečej ima ih više desetina, ne samo iz Bačkog Petrovog Sela, nego i iz Bečeja i iz Drujane. Kod svih njih je slučaj isti. Plaćali su PIO, ali kada za to više nije bilo sredstava, nisu mogli više da plaćaju, pa im je država i dalje pisala i slala račune i opomene sa sve većim kamatama i neverovatnim iznosima. Svi oni veruju da neće ostati bez zemlje, bez koje je preživljavanje njihovih porodica nezamislivo. Interesantno je i to da za sada samo na severu Vojvodine pristižu opomene iz Poreske uprave i po mojim informacijama na severu se vrši prinudna naplata. Tražim informacije od nadležnih – koliko opomena je poslato poljoprivrednim proizvođačima u opštini Bečej, i to po naseljima koja spadaju u tu opštinu? Interesuje me da li su slate opomene u sva naselja u toj opštini? Interesuje me koliko opomena su dobili građani po naseljima iz opština Senta, Bačka Topola, Zrenjanin? Takođe, tražim informaciju za opštine Šabac, Niš i Jagodina. Interesuje me da li se šalju opomene i da li se oduzima poljoprivredno zemljište u drugim delovima Srbije ili samo u Vojvodini, pošto mi se čini da se to radi samo u opštinama na severu Vojvodine, gde Mađari žive u najvećoj meri? Interesuje me kako sve ovo funkcioniše u ostalim delovima Srbije, da li Poreska uprava južnije od Beograda oduzima poljoprivredno zemljište od seljaka zbog dugovanja zdravstvenog i PIO osiguranja? Poslanici SVM se protive ovakvom ponašanju Fonda i Poreske uprave prema građanima Republike Srbije. Apelujemo na Ministarstvo finansija da prestane preko Poreske uprave sa oduzimanjem poljoprivrednog zemljišta. Ovako se oduzima šansa za život za opstanak mnogih porodica. Ako država stvarno želi da pomaže sitnim poljoprivrednim gazdinstvima i stvarno želi da poljoprivredni proizvođači ne postanu socijalni slučajevi, onda mora da vodi drugu politiku prema njima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Hvala. Koleginice i kolege, pre svega želim da protestujem što već mesec dana nisam dobio odgovor na poslaničko pitanje koje sam uputio ministru građevinu, ministru Iliću. Molim vas, predsedniče, da založite svoj autoritet da članovi Vlade ispoštuju Narodnu skupštinu i institut poslaničkih pitanja. Predstoji nam rasprava o budžetu i setu ekonomskih zakona Vlade, ali svakako postoje neke stvari koje ne mogu da čekaju ni tu raspravu, jer se dešavaju veoma, veoma čudne stvari. Svedoci smo ovih dana jedne ofanzive ministra Radulovića protiv Agencije za podsticanje stranih ulaganja SIEPA i najave njenog zatvaranja. Išlo se čak dotle da je ministar Radulović izgovorio da su strane investicije kapitalna budalaština i ta njegova budalaština je objavljena na sajtu, pa je brzo skinuta. Priča se kako investitori treba da dođu poboljšanjem klime za investiranje, ali ne i direktnim podsticanjem stranih investicija. Da li je klima za investiranje u Srbiju kada se najavljuje pomilovanje najtežih zločinaca? Da li je klima za investiranje u Srbiju kada postoje paralelne bezbednosne strukture i ne na Kosovu, nego u Srbiji, koje države sprečavaju da poštuju Ustav i zakone, kao što je to bilo povodom „Parade ponosa“, ali vidimo da se ništa ne dešava kada je u pitanju obračuna sa kriminalcima kojima se tepa da su huligani? Da li je ekonomska politika Vlade zaista takva da se ne zna ko pije, a ko plaća? Pogledajte poslednji podatak - inflacija je u poslednjem mesecu bila 2,2% ispod donje granice projektovane inflacije, a eskontna stopa kamatne banke 10%. Da li je Vlada svesna da ovim merama jasno gura Srbiju u recesiju i da nije sposobna svojom ekonomskom politikom da ostvari dva cilja koji u ovom trenutku moraju da se ostvare, a to je smanjenje budžetskog deficita, ali i razvoj? Moje pitanje je upućeno predsedniku Vlade i PPV-u, odnosno prvom potpredsedniku Vlade. Tiče se onoga što je ministar Radulović za kratko vreme uspeo da postigne. „Takata“, japanska firma koja proizvodi vazdušne jastuke za skoro sve svetske proizvođače automobila odlazi, iako je trebalo u Obrenovcu da otvori pogon i zaposli 1.500 ljudi, odlazi zbog njegovog ponašanja i najave ukidanja podsticanja stranih investicija. „PKC“, finska firma koja je trebalo u Smederevu da otvori pogon za proizvodnju kablova za kamione, čini mi se da je prvi potpredsenik Vlade potpisao memorandum sa njom, takođe izgleda odlazi. „Panasonik“, „Gorenje“, u Zaječaru je trebalo da otvori fabriku od milion mašina za pranje veša, „Boš“ u Pečincima, „Norton karton“ u Jagodini, italijanska firma koja je trebalo da otvori fabriku za proizvodnju kuhinja. Ovo je ukupno 5.000 radnih mesta koje će Srbija izgubiti u ovakvoj situaciji kada smo po stopi nezaposlenosti među prvima u Evropi. Da li će Vlada zaista čekati vanredne izbore da se reši ministra? To je pitanje za Dačića i Vučića. Konkretno da odgovore šta je sa svakom od ovih investicija, obzirom da se one ne mogu realizovati ukoliko se ne raspiše tender, a tender se neće raspisati jer je ministar najavio ukidanje Agencije za podsticanje stranih ulaganja. Na kraju krajeva, jednostavno pitanje – da li je ne samo gubitak ovih radnih mesta, nego pre svega novih tehnologija, što je suština onoga što se zove ponovna industrijalizacija, moderno se to kaže reindustrijalizacija i to je ušlo u srpski rečnik, da li je suština da nemamo ove nove tehnologije, a da npr. Firma „Modus“ zaposli 50 ljudi? Da li je to reindustrijalizacija? Očigledno, „Modus“ je firma čiji je vlasnik prijatelj Radulovića. Da li je to put ka reindustrijalizaciji Srbije, kojim nas ova Vlada vodi u recesiju i teranje stranih investicija? Slažem se sa Radulovićem kada je rekao da je kapitalna budalaština nešto, ali ne to što je rekao za strana ulaganja i strane investicije. Mislim da je kapitalna budalaština ovo što radi ministar Radulović. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala. Poštovani predsedniče, koleginice i kolege, ja ću svoje prvo pitanje uputiti gospodinu Ivici Dačiću, premijeru. Budući da je opet aktuelizovana afera „kiparske pare“, a čini mi se da interesovanje za nju nije jenjavalo ni u proteklih nekoliko godina od kada je ona i napravljena, budući da nije postojalo interesovanje za uspostavljanje međunarodne pravne pomoći u domenu krivično-pravne pomoći, jasno je da taj interes nije postojao ni sa strane Srbije, ali ni sa strane Republike Kipra. Mene konkretno zanima i volela bih da mi premijer odgovori na pitanje – da li su uslovi za tako nešto danas u ovom momentu mogući? Da li postoji interes za uspostavljanje upravo već pomenute međunarodne pravne pomoći u krivično-pravnim stvarima i to između naše zemlje upravo sa Republikom Kipar, budući da je ona preko potrebno? Već sam postavljala pitanje povodom podnete krivične prijave koja od 2004. godine stoji i tavori u Tužilaštvu za organizovani kriminal i po kojoj je do dana današnjeg preuzeta samo jedna pravna radnja, a predmet se nalazi u fazi pretkrivičnog postupka, jasno je, reći ćete, iz razloga zato što nemamo pomenutu saradnju sa Republikom Kipar. Dakle, moje pitanje je premijeru – da li će se ikad pred ovom Skupštinom, u skupštinskoj proceduri, naći predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Republike Kipra o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivično-pravnoj materiji? Moje drugo pitanje imam za ministra Radulovića. Naime, imajući u vidu nameru upravo tog ministarstva da Republiku Srbiju konačno upodobi kako-tako zakonima tržišta i ono što se donekle može nazvati razumnom ekonomijom u zemlji Srbiji jeste da li je to ministarstvo uopšte obavilo istraživanja u domenu harmonizacije državnih institucija između sebe i o čemu se ovde zapravo radi? Dok država Srbija sa jedne strane vuče i poteže čitavu deceniju iza sebe, da bi sebe harmonizovala kako sa ostatkom sveta, pre svega mislim na EU, analize pokazuju da Srbija u proteklih 10 godina u domenu ekonomije ne može da se harmonizuje sama sa sobom. Stvaranje jednog povoljnog ambijenta za bilo kakva ulaganja, bez obzira da li je reč o domaćim ulaganjima ili o stranim ulaganjima, nije moguće ostvariti bez sprovođenja jedne sveobuhvatne reforme državne uprave, koja je u ovom momentu, to znamo svi, u više nego katastrofalnom stanju. Mnogim ministrima, pre svega bivšem ministru finansija, izgleda da nije bilo jasno da se potencijalni investitori ne mogu privući blagonaklonim pogledima, presecanjem crvenih vrpca, već će investitore zanimati npr. pitanje da li će oni moći u Republici Srbiji da registruju automobil, a da se od toga ne napravi jedan čitav administrativni problem, što je nadležnost MUP ili recimo da li će zbog zastarelog poreza ogranka privatizovane firme, recimo, glavnoj firmi biti oduzet PIB, što je svakako nadležnost Ministarstva finansija. Podržavam gospodina Radulovića u njegovoj nameri ukidanja već pomenute SIEPA, ali imam dodatno pitanje za njega – šta je sa korumpiranim Fondom za razvoj, koji je imao 60-ak zaposlenih, koji je davao pare firmama uglavnom po partijskoj liniji, bez provere boniteta preduzeća? Ili, ono što je najgore, da li je uopšte kontrolisao ta preduzeća koja su upravo od strane Fonda za razvoj dobijala sredstva i da li su oni ispunjavali svoju obavezu upravo u skladu sa dobijenim sredstvima i da li se uopšte razmišlja o reformisanju Fonda za razvoj? Da li je taj fond zapravo korišćen da bi se crpeo novac za kampanje pojedinih političkih stranaka? Moje sledeće pitanje jeste za ministra Bačevića. Naime, jako su konkretna iprvo – u kakvom stanju se trenutno nalazi Rudnik Kalma? Kada je zadnji put izmeren nivo urana u zemljištu i koliki je taj nivo urana koji je izmeren, ako je ikada izmeren bio, i koja je namera Ministarstva upravo po pitanju tog rudnika, odnosno da li će se isti podvrgnuti Evropskim bezbednosnim sertifikatima tako što će se iz budžeta finansirati njegova zaštita ili ovo ministarstvo planira studiju o mogućnosti tog rudnika urana stranom kapitalu na korišćenje i na eksploataciju? Toliko, pošto više nemam vremena. Hvala.
Hvala. Sledeći prijavljen za reč narodni poslanik Suzana Grubješić.
Zahvaljujem gospodine predsedniče, koleginice i kolege narodni poslanici, tražiti ću obaveštenje i postaviti pitanja ministru privrede Saši Raduloviću koji je, da ponovimo, rekao da nije političar i da govori istinu. Pa hajde da konačno i čujemo tu istinu. Dakle, prvo pitanje – ko vas je preporučio na mesto ministra privrede, da li je to bio Savez udruženja stečajnih upravnika Srbije i da li ste i dalje član tog Saveza? Da li su vas kolege stečajni upravnici zadužili da pripremite novi zakon o stečaju? Prema nacrtu zakona koji predlažete država više ne bi imala pravo da daje licence stečajnim upravnicima već bi to radili sami stečajni upravnici udruženi u Komoru. Zašto niste pokrenuli postupak javne rasprave? Tek danas ste stavili na sajt Ministarstva privrede da je sutra okrugli sto u Agenciji za privatizaciju, pri tom ste stavili datum 13. novembar, objavili danas 19. novembra. Dakle, nema roka u kome se sprovodi javna rasprava, informacije o aktivnostima koje se planiraju u okviru javne rasprave, nema rokova za dostavljanje predloga, sugestija, inicijativa i komentara kao i drugih podataka od značaja za njeno sprovođenje. Da li znate da je Agencija za licenciranje stečajnih upravnika napravljena po Kanadskom modelu, a vi ste jedan deo života proveli u Kanadi. Godine 2004.je formiranje te agencije podržala Svetska banka EBRD i USAID. Ko podržava vaš predlog stvaranja komore stečajnih upravnika i u kojimzemljama postoji takav sistem? Da li je tačno da je vaša privatna firma „E Market kapital“ koju ste nakon stupanja na funkciju ministra privrede preveli na suprugu, pružala usluge u firmama u kojima ste vi bili stečajni upravnik? Da li osećate moralnu odgovornost prema prevarenim kupcima stanova Delta Legala, pošto disciplinsko veće Agencije za licenciranje stečajnih upravnika protiv vas vodi postupak zbog sumnje da ste prikrivanjem imovine Delta Legala učinili uslugu lažnim investitorima koji su direktno oštetili građane koji svoj novac i dan danas potražuju od te firme? Zašto uporno izbegavate raspravu pred disciplinskim većem Agencije za licenciranje stečajnih upravnika? Da li ste zbog toga, samo tri dana po stupanju na funkciju ministra privrede, tražili od direktora Agencije za licenciranje stečajnih upravnika da podnese ostavku? Da li je to razlog zbog koga tražite ukidanje Agencije za licenciranje stečajnih upravnika? Zbog čega vas je i Privredni sud u Beogradu presudom donetom 15. decembra 2011. godine, razrešio sa mesta stečajnog upravnika preduzeća novi autoput? Na kraju, prošli put vas nismo pitali da li ste po stupanju na dužnost ministra privrede prijavili imovinu Agenciji za borbu protiv korupcije, to ste uradili, već smo vas pitali kako je moguće da sa prihodima koje ste ostvarivali kao stečajni upravnik u 15 firmi, vaša imovinska karta bude prazna? Kada pogledate tu imovinsku kartu zapitate se da li ste vi filantrop ili kockar, ili ste dali netačne podatke, kada nakon tako bogate karijere stečajnog upravnika nemate ni pokretnu ni nepokretnu imovinu. Pošto sam postavila ova pitanja, takođe od vas, gospodine predsedniče Narodne skupštine očekujem da odgovori stignu u roku predviđenom za odgovore, a to je 15 dana, i nadam se da će pitanja koja sam prošli put postavila raznim institucijama takođe u roku od 15 dana biti dostavljena narodnom poslaniku. Hvala vam.
Sledeći prijavljeni za reč, narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Hvala gospodine predsedniče. Pre negošto postavim pitanje, hoću da podsetim i moje kolege ali i celokupnu javnost šta je to nikl. Nikl spada među najotrovnije metale i u rangu je sa uranijumom, sa hromom, sa olovom, sa živom. Preterano izlaganje preteranim količinama izaziva alergije, autoimune bolesti, karcinome svih tkiva i svih organa. Početak rada ove Vlade izazvan je, odnosno odmah od početka, pratila ga je afera izazvana odlukom Vlade da se ekonomski razvoj Srbije veže isključivo za eksploataciju nikla na njenoj teritoriji. Tada je izrečena čuvena rečenica da nećemo zauvek prodavati i proizvoditi sir i kajmak i paradajz, nego ćemo postati poznati po niklu. Tada je javnost dobila informaciju da je izvesna crnogorska firma „Srbija nikl“ koja u svetu nema referencu na ovim poslovima i nigde nije radila ove posle, dobila pravo da radi istraživanje nikla na teritoriji opština Aranđelovac-Topola i potez Vrnjačka banja-Trstenik i istovremeno Mokra Gora prema Republici Srpskoj. Potpuno je bilo zanemarljivo što je ovo jedan od najgušće naseljenih delova zemlje. Bilo je zanemarljivo što su tamo poznata izvorišta vode, a voda je nafta 21. veka, bila je potpuno zanemarljiva čiljenica o brojnim, verskim i istorijskim kompleksima, bila je potpuno zanemarljiva činjenica da je to poljoprivredni kraj, a da je poljoprivreda prema strateškim dokumentima Srbije i te kako važna privredna grana. Ovo pravo na istraživanje, da budem potpuno precizna 2009. godine je dala bivša vlada na čelu sa ministrom Dulićem, ali pošto je to pravo na istraživanje isteklo ovih dana, ova Vlada sa ministrom Bačevićem je konačno pokazala da nema raskida sa štetočinskom politikom u više navrata je to pokazala, ali i sada je to pokazala na ovaj način i proglasila je da je put Srbije, dakle dala je novo istražno pravo i proglasila je da je put napretka Srbije zapravo nikl napredak plus GMO napredak. To je skandalozno. Tada se uznemirila javnost i stručna javnost na čelu sa Srpskom akademijom nauka koja je bila protiv toga, građani su bili protiv eksploatacije nikla, lokalne samouprave su bile protiv eksploatacije nikla, ali to naravno, nije dotaklo ministarstvo i gospodina Bačevića. Nije ga dotaklo ni to što smo potpisnici Arkus konvencije, ni to što su ga obavezivale odluke i članovi Zakona o zaštiti prirode, urbanističko planska dokumenta i slične stvari. Sada je javnost sa pravom potpuno uznemirena. Dobili smo informaciju da će 17. novembra na području Opštine Trstenik, u selu Veluće krenuti novo istraživanje iste firme i da će tom prilikom morati da se iseli, ukoliko se uđe u eksploataciju, a eksploatacija je prirodan put istraživanja, 8000 hiljada ljudi iz 12 sela. Tada je 17. novembra, lokalna samouprava sa zaista vrlo zainteresovanim građanima i celokupnom stručnom javnošću održala skup „Nikl ili zdravlje“. Potpuno je bilo jasno u kom pravcu vodi država, a u kom pravcu vode građani. Da razjasnimo neke stvari. Firma je zaista dobila istražno pravo, dakle pravo da istražuje, ali istražno pravo prema zakonu znači pravo prvenstva eksploatacije i potpuno je jasno da firma koja navodno uloži 1,2 milijarde evra hoće da te novce vrati i oplodi. To jedino može eksploatacijom. Sa druge stranke, moram da kažem još jednu stvar. Tadašnje jugoslovenske firme „Geo zavod“ i „Geo sonda“ su uradile potpuno istraživanje ovog terena i one su jasno snimile da tu postoji vrlo siromašan nikl. Zapravo, „Srbija nikl“ ne izvršava istraživanje, ona samo kupuje pravo na eksploataciju i to je potpuno evidentno. Šta država dobija od ovog posla? Dobija 3% od rudne rente. Sve ostalo dobija firma koja radi eksploataciju. Šta još dobija Srbija? Dobija ogromna jalovišta, jer je ovo siromašna ruda i potrebno je jako mnogo rude da bi se dobio nikl. Ogromna jalovišta ostaju iznad toga, ta jalovišta su puna sumporne kiseline, kiša koja spada spira tu sumpornu kiselinu i zagađuje zemljište, podzemne i površinske vode. Dakle, Srbija dobija te zagađene vode. Sa druge strane, iz tih ogromnih jalovišta isparava sumpor i sumporna jedinjenja zajedno sa kišom prave tzv. kisele kiše, tako da od Goča, Topole, Mokre Gore od turizma neće biti ništa. Dakle, Srbija dobija bolest, jer već sam rekla na početku kuda vodi izlaganje nikla. Moje pitanje je za ministra Bačevića – zbog čega je prilikom novog izdavanja rešenja za istraživanje zanemario ono što misle građani, stručna javnost i lokalne samouprave, a na to ga je obavezivao zakon? Drugo pitanje, koje mi iz DSS postavljamo 16 meseci gospodinu Bačeviću – gde postoji ta savremena tehnologija na koju se on poziva, gde je dala rezultate, tako da mi možemo da odemo, vidimo i kažemo – on je u pravu? Stručnjaci kažu, ne postoji takva tehnologija, sem naučna fantastika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Dragojević. Izvolite.
Dobar dan. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, koleginice poslanice, da li vam nešto govore imena „Kozara“, „Balkan“, „20. oktobar“, „Odeon“, „Zvezda“? to su bioskopi u kojima su mnogi od nas doživeli prve sastanke, gde smo odlazili u detinjstvo. Ti bioskopi, nažalost, više ne postoje. To su samo neki od 14 bioskopa „Beograd filma“ u kojima su mnogi od nas proveli mladost, upoznavali se sa velikanima domaće i svetske filmske umetnosti. No, nakon bestijalne i pljčkaške privatizacije 2007. godine, izvesni Nikola Đivanović, sada sudskom presudom potvrđeni kriminalac a nekada savetnik Mlađana Dinkića, kupio je 14 bioskopa „Beograd filma“ za 9,2 miliona evra. Ni jedan od ovih bioskopa danas ne radi. Tajkunova genijalna ideja da se pet bioskopa proda Ivici Todoriću, vlasniku „Idee“ za 18 miliona evra, odnela je u nepovrat pet legendarnih beogradskih bioskopa. „Kozara“ je pod sumnjivim i nikad rasvetljenim okolnostima izgorela prošle godine, verovatno plamenom privedena nameni da sa umesto bioskopa postane kazino, butik, hiper market ili seks šop. Ukratko, ni jedan od 14 bioskopa „Beograd filma“ više ne radi. Od 2007. godine pa do danas Ministarstvo kulture se ni jednom jedinom rečju nije oglasilo zbog uništavanja beogradske bioskopske mreže. Gradske vlasti su takođe uporno ćutale, iako sam zajedno sa još nekoliko filmskih radnika pokušavao blagovremeno da ih ubedim da spreče privatizaciju „Beograd filma“. Trudili smo se da im objasnimo i dokažemo kako su „Kozara“, „Balkan“, „Jadran“ i „Odeon“ kulturna dobra od opšteg interesa, kao što su to i beogradska pozorišta, na primer. Kulturna dobra u koje je država decenijama ulagala ogroman kapital. No, gradska vlast je uvek pokazivala neobjašnjiv ali neprikriven animozitet prema kinematografiji, bioskopima, osim u slučaju nekoliko partijskih ljubimaca, čiji filmovi ionako u bioskopima nisu prolazili nikako. Od kada je kupac „Beograd filma“ kriminalac, pod maskama savetnika biznismena, kreatora Zakona o tržištu kapitala i uzornog privrednika osuđen na 36 meseci zatvora, o bioskopima „Beograd filma“ se i dalje ćuti i ništa se ne preduzima. Pitanje upućujem ministru privrede, Saši Raduloviću i ministru kulture, Ivanu Tasovcu – šta država, odnosno nadležni državni organi mogu raditi sa preostalim, sada ruiniranim centralnim bioskopima „Beograd filma“, kao što su „Balkan“, „Jadran“, „20. oktobar“, „Zvezda“ i „Odeon“? Može li se dokazano štetna privatizacija poništiti i ovi preostali bioskopi vratiti prvobitnoj nameni? Sredstva za njihovo obnavljanje ne bi bila prevelika i u njihovu obnovu bi se mogli uključiti i Ministarstvo kulture i Filmski centar Srbije. Delom i zbog uništavanja kako „Beograd filma“, ali i stotina bioskopa u Srbiji, kulturna javnost je onemogućena da gleda domaće filmove, ali i dela evropske kinematografije van šoping molova, gde se pretežno prikazuje američko-komercijalno smeće. Napominjem da u da u čitavoj Evropi umetnički film počiva na distribuciji u malim, pojedinačnim bioskopima koji su delimično dotirani odevropskih fondova čiji smo mi članovi i čija sredstva su nam dostupna uvek kada ih zatražimo. Privatizacija „Beograd filma“ je bila primer pohlepne pljačkaške decenije koja je iza nas i koja je devastirala srpsko društvo u većoj meri no tokom 90-ih godina, tokom ratova i sankcija. To podržava i činjenicu da je tokom 90-ih u Srbiji radilo 400 bioskopa, a danas ih ima manje od 150. Pokažimo primerom spasavanja preostalih bioskopa „Beograd filma“ da je uz zajednički napor moguće ispraviti posledice neodgovornog i sebičnog ponašanja, posledice pohlepe i egoizma. Posledice potpune nebrige za interes prema zajednici. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo da su posle donošenja Zakona o amnestiji, SNS i ova Vlada stvori atmosferu za eskalaciju nasilja i kriminala u našem društvu. Građani sa pravom pitaju – da li je taj Zakon o amnestiji bio glavni generator, pokretač, motor talasa nasilja i najnasilnijeg kriminala koji je zapljusnuo ulice Srbije poput cunamija? Ovakva eskalacija nasilja na ulicama Srbije nije viđena još od 90-ih godina prošlog veka. Ljudi koji su bili na izdržavanju višedecenijskih zatvorskih kazni olako se amnestiraju, daju im se pomilovanja. Mene ne bi čudilo da posle pomilovanja uslede i odlikovanja, ali ti ljudi se vraćaju kao počinioci teških krivičnih dela i na to nas upozorava ovaj slučaj iz Leskovca. Šef eskadrona zla iz Zabele ovih dana takođe traži pomilovanje. U medijima se pominju njegove navodne pretnje i navodni demanti pretnji u kojima on navodno državu ucenjuje sadržinom tajnih dosijea. Reč je o Radetu Markoviću, čoveku koji puno zna o svojim saborcima iz 90-ih godina i mene ne bi iznenadilo da i on bude pomilovan. Mada bi po meni bilo mnogo korisnije da se jednom za svagda u ovoj zemlji donese zakon o otvaranju tajnih dosijea, kako niko nikada više ne bi mogao da preti da će ucenjivati državu sadržinom tajnih dosijea. Nažalost vaše gromoglasne izjave, najave o obračunu sa organizovanim kriminalom i narkodilerima pretvorile su se u tihi šapat i tepanje kriminalcima i huliganima, jer huligani i kriminalci u ovoj zemlji će odlučiti kada će biti parade ponosa, derbija, izbora i u takvim okolnostima građani su bili prinuđeni da se samoorganizuju u borbi protiv narkodilera. Pitam – da li će iko od nadležnih državnih organa, predsednika Vlade, prvog potpredsednika Vlade, ministra unutrašnjih poslova pozvati predstavnike Udruženja „Sveti Sava“ iz Lazarevca koji su bili prinuđeni da se samoorganizuju u borbi protiv narkodilera, da im pruži zaštitu jer su ljudi očigledno izloženi pretnjama? Da li je moguće da u utisku utorka prvi potpredsednik Vlade gostujući vidi prilog da ti ljudi postoje i da niko reč ne kaže – ja podržavam te ljude, ja im dajem snažnu podršku da se bore protiv narkodilera? Da li je moguće da te ljude nije pozvala nijedna nadležna državna institucija sem par policijskih službenika iz policijske stanice u Lazarevcu? Kažem tim ljudima da nisu sami, kao i svih građanima koji se bore protiv kriminala. Uz njih smo mi narodni poslanici i nadam se svi članovi Odbora za odbranu i bezbednost. Pozivam ih ako su ugroženi da dođu u Narodnu skupštinu. Ovde će dobiti zaštitu od narodnih poslanika jer država mora da se obračuna sa kriminalcima. Ti ljudi, članovi Udruženja „Sveti Sava“ iz Lazarevca su poslodavci i poreski obveznici, a kao poreski obveznici i poslodavci i predsedniku Vlade i prvom potpredsedniku Vlade i svim pripadnicima bezbednosnih službi imaju pravo da žive u bezbednoj zemlji. Za kraj imam pitanje za Vladu – zašto ste nas ovako obrukali u Kosovskoj Mitrovici? Koje je sledeće poniženje koje će doživeti građani Srbije? U nedelju u 19,00 časova slavodobitno se saopštili da je u Kosovskoj Mitrovici pobedila Srbija. Posle dva sata isti ti koji su se busali, mislio sam da će neki ljudi grudnu kost da slome koliko su se udarali u grudi, gorko su zaplakali nad sudbinom da je OEBS glasačke kutije odneo u Kosovo Polje kako bi prebrojao izborne rezultate. Tako to izgleda kada mandat započnete lažima o izbornoj krađi 2012. godine. Tako to izgleda kada ispred zgrade suda iznesete džakove navodno falsifikovanih glasačkih listića. Tako to izgleda kada znate i kažete da znate ko je razbijao kutije u Kosovskoj Mitrovici u prvom krugu izbora pa onda javnosti i tužilaštvo do dana današnjeg ne zna ko su akteri tog nasilja. Kako to izgleda kada u Vrbasu kidnapujete članove DS i vodite ih u prostorije SNS? Onda vam svet ne veruje da ste u stanju da na normalan način organizujete izbore. Pogotovo što taj svet, baš kao što i mi iz DS nismo zaboravili izbornu sramotu iz 1996. i 2000. godine i izbornu krađu. Pitam Vladu – zašto je morala da bude ponižena Srbija na ovaj i ovakav način? Za kraj, da Dragan Đilas nije smenjen s mesta gradonačelnika, sigurno bi primio građane Lazarevca. Nažalost, vas je savladala nezajažljiva čežnja za još većom vlašću. Uveli ste prinudnu upravu gradu Beogradu i građani Beograda nemaju od koga da traže zaštitu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Katarina Rakić.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim, a prosto želim da kažem i da zahtevam odgovor od ministra finansija da meni, građanima Beograda i građanima Srbije kaže koliko tačno iznosi zaduženje grada Beograda zajedno sa svim javnim preduzećima u gradu Beogradu? Mislim da meni, građanima Srbije i građanima Beograda mora da se kaže šta ćemo mi to vraćati, a možda i sve do 2038. godine, i to sve zahvaljujući vođstvu gradonačelnika Dragana Đilasa. Želim da postavim pitanje – zašto on grad nije vodio kao svoja preduzeća? Kako je moguće da je samo jedna njegova firma, da je samo jedno njegovo preduzeće za samo nekoliko godina, dok je on bio gradonačelnik Beograd, zaradilo 38 milijardi i 958 miliona dinara prometa, dok je on raspolagao novcem građana Srbije i zaduživao kako grad, tako i javna preduzeća? Kako će funkcionisati grad u narednom periodu pod teretom takvih zaduženja? Kako će funkcionisati javna preduzeća? Hoćemo li moći da obezbedimo gorivo za gradski javni prevoz? Hoćemo li zimu dočekati sa toplim radijatorima? Mislim da od funkcionisanja tih javnih preduzeća zavisi i funkcionisanje grada. Takođe, želim da postavim još jedno pitanje koje se odnosi na Ministarstvo građevine, a odnosi se na rekonstrukciju Bulevara kralja Aleksandra. Želim da ministar, odnosno da ovo Ministarstvo ispita ima li elementa krivičnog dela u ovom postupku rekonstrukcije, pre svega u samom izboru firme koja je vršila ovu rekonstrukciju, pošto je na samom tenderu bila svakako jedan od nepovoljnijih ponuđača, a do dana današnjeg nije izvršena primopredaja radova. Pitam se zašto je to tako? Zašto? Jesu li probijeni rokovi? Jesu li probijene i te tako loše ponude na tom tenderu? Mislim da građani moraju da znaju gde je otišao njihov novac i da će svakako odgovori na ova dva pitanja to jasno reći, tako da zahtevam od ova dva ministra da mi u što kraćem roku dostave odgovore na ova pitanja. Hvala.
Pošto više nema prijavljenih, obaveštavam narodne poslanike da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Čedomir Protić, Dejan Rajčić, Dubravka Filipovski, Dijana Vukomanović, Stefana Miladinović, Miletić Mihajlović, Stošić Milorad i Gordana Čomić. Nastavljamo pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA Samo da sačekamo da dođe ministar. Nastavljamo sa radom. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Podnela sam amandman kojim sam tražila da se ovaj član 4. stav 1. tačka 2. promeni i glasi – Viši sud u Valjevu, za područje Osnovnog suda u Valjevu, Osnovnog suda u Mionici, Osnovnog suda u Ljigu i Osnovnog suda u Ubu. U obrazloženju ste mi rekli da to ne odgovara vašoj koncepciji i zbog toga niste prihvatili amandman. Ja sam zato i pisala amandman, zato što sam htela da promenite koncepciju. Šta sam zapravo tražila? Tražila sam da postoji osnovni sud u Ljigu. Obrazloženje za to jeste u broju predmeta. Tamo postoje tri sudije i za period od devet meseci imali su 2.426 predmeta, odnosno 808 predmeta po sudiji, i to bez krivičnih predmeta koji su se sudili u Valjevu. S druge strane, u Ljigu postoji renovirana zgrada. Govorili ste juče o elementima toga kako izgledaju sudovi u nekim drugim mestima. Tamo postoji zaista vrlo renomirani objekat koji može da koristi za to, sa nekoliko sudnica, sa zaista izvanrednim uslovima. S druge strane, okolnost što se Ljig nalazi na Ibarskoj magistrali je i te kako značajna. Nalazi se i na koridorima budućih autoputeva, tako da su to sve elementi koje smo morali uzeti u obzir kada smo donosili odluku oko toga da li treba da postoji osnovni sud u Ljigu. Zbog toga sam smatrala da treba promeniti član 4. stav 1. tačku 2. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Kaže se da se u Predlogu zakona ne dovodi u pitanje upotreba jezika i pisama nacionalnih manjina u postupcima pred višim sudovima, budući da je to pravo garantovano Ustavom i zakonom. Ovako piše u obrazloženju prilikom odbijanja mog amandmana o Višem sudu u Preševu i u Bujanovcu. Doduše, ima nešto manji broj stanovnika, nego sudsko područje Pirota. Red je bio tamo gde Preševo ima dva do tri puta veći broj stanovnika, mislim u opštinama u kojima je dozvoljeno vraćanje osnovnih sudova, da vidimo, kada ima nešto manje broja stanovnika, da li ima šanse da se jedna sudska institucija odobri, ali vidimo da neće. Međutim, opet se sada vraćam na ono o čemu je sinoć bilo dosta rasprave. Da li može sudski postupak da se vodi na jeziku manjine? Znamo da to Ustav i zakon garantuju, ali šta kad u praksi to nemamo? Šta u slučaju Višeg suda u Vranju, gde ne da nema sudije, već nema nijednog zaposlenog, a nema ni prevodioca? Ako Ustav garantuje, kako to može da se sprovodi ako imamo ovakvu diskriminatorsku praksu prema jednoj manjini u pravosudnom sistemu? Sve dok bude ova klima nepovećanja učešća Albanaca u pravosudnim institucijama, nego njihovog eliminisanja iz postojećeg prisustva, onda ne vidim kako možemo uopšte ovo unaprediti ili otkloniti ovu postojeću diskriminaciju. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista dvostruki aršini i neprincipijelnost sigurno neće nigde da odvede i tu se u potpunosti slažem. Pogotovo kada imate situaciju gde recimo na jednom delu državne teritorije, gde živi mešovito stanovništvo ili pretežno stanovništvo koje pripada jednoj nacionalnoj manjini, bojkotuje recimo poziv države da se izvrši popis. Onda organizovano pozivate ljude da se ne popisuju, a onda posle nekoliko godina ili u jednom trenutku ste u stanju da manipulišete nečim što je zvanična nepoznanica. Da smo postupili na takav način vi bi rekli, znate popisalo svega nekoliko hiljada Albanaca u Preševu, zato što su organizovano bojkotovali popis koji je organizovala Republika Srbija. Onda smo mogli da kažemo da po rezultatima toga popisa, tu ne treba da bude ni prekršajni sud. To što se trenutno dešava i u Preševu, i u Bujanovcu kada je u pitanju, neka vrsta reakcije na ovaj predlog zakona, je jedna flagrantna politička manipulcija i pokušaj manipulisanja, dakle i građanima, ali i manipulacija u razgovorima sa republičkim vlastima. Mislim da sam juče veoma jasno, tokom rasprave, kada smo govorili o prekršajnim i osnovnim sudovima reka da je Predlog zakona jedno izbalansirano kompromisno rešenje koje je u skladu sa ekonomskim mogućnostima zemlje sa jedne strane, i potrebama funkcionisanja pravosuđa sa druge strane. I da je ključ tog izbalansiranog rešenja upravo u činjenici što u Preševu će postojati, kao što postoji i danas prekršajni sud, što će u Bujanovcu postojati osnovni sud za Bujanovac i Preševo i što je to sistem koji će moći znatno bolje da funkcioniše. Sada ovde dolazimo do amandmana koji predviđa osnivanje višeg suda za te dve opštine u jugoistočnoj Srbiji. Primenjujući ovo merilo značilo bi da bi grad Beograd trebalo da ima između pet i deset viših sudova. To bi značilo upravo to. Dajte molim vas da budemo racionalni i da ne koristimo neracionalne argumente, ovde, kada na jedan ozbiljan način razgovaramo o ovako bitnim stvarima. Po ovom pristupu Beograđani su najobespravljeniji. Izašli ljudi i na popis, popisali se svi. Znamo koliko ih ima. Jesmo li lepo juče razgovarali i rekao sam - jel postoje problemi na terenu, u službenoj upotrebi jezika i pisma u pravosuđu kada su u pitanju dve opštine jugoistočne Srbije u Pčinjskom okrugu? Rekao sam – da, postoje problemi. Zašto ti problemi postoje? Zato što nisu godinama rešavani. Da li je na tome odgovornost države? Jeste u dobroj meri i odgovornost države. Da li radimo na rešavanju tih problema? Radimo na rešavanju tih problema. Ako će neko podiže tenziju u Preševu, u Bujanovcu iz toga razloga što očekuje ultimativno da se prihvate neki zahtevi koji se postavljaju tako da se ucenjuje država. Državu neće da ucenjuje niko. Ovo govorim zato što sam juče rekao da je moj državni sekretar bio na razgovorima sa predstavnicima svih albanskih političkih stranaka u Preševu i u Bujanovcu. Način na koji je predstavljan zahtev tih stranaka, je način na koji, mi možemo da razgovaramo, ali neće dati rezultata, u to sam uveren. Jel da bi nešto dalo rezultate, na prvom mestu zahteva da dođe do razumevanja između onih koji razgovaraju. Zato vas ja molim da oni što se postavi kao zahtev, zaista bude realno i ostvarljivo. Ne postoje u Srbiji samo Preševo i Bujanovac. Dajte mi jedan primer gde dve opštine imaju viši sud. Jedan jedini. Da li to igde postoji u Srbiji? Ne postoji nigde. Pogotovo ne postoji formiranje sudova po etničkom principu. Svakako da je radna grupa uvažavala činjenicu da na nekom području žive i pripadnici nacionalnih manjina. To je bio osnovni razlog zašto je radna grupa predložila da bude uspostavljen osnovni sud u Bujanovcu za područje opština Bujanovac i Preševo. Mislim da je to u granicama naših trenutnih mogućnosti dobro rešenje. Dajte da budemo malo realni.
Replika, Riza Halimi.
Gospodine ministre, u odnosu na prethodni dan jedina nam je novina što izgleda na osnovu saznanja vašeg državnog sekretara na terenu je da su Albanci bojkotovali popis i da vi zapravo Preševo i Bujanovac smatrate praznim prostorom, a pre svega Preševo. Preševo po tom lažnom podatku, tvrdim da je lažan, ima svega tri hiljade stanovnika i svega 416 Albanaca, a Bujanovac svega 244 Albanaca. Po ovoj logici, gospodine ministre, treba ukidati škole, ukidajte i opštinu, jer nema opštine sa tri hiljade stanovnika. Ako tamo ima 7.600 učenika u osnovnim i srednjim školama, dajte ljudi, da li su oni postojeći, pa treba sačuvati te škole ili po ovoj vašoj logici sve to treba brisati kao što to radite sa osnovnim institucijama jer se nisu popisali Albanci pa ne mogu da imaju onda ni čak jedinicu. Opština sa 40 i više hiljada stanovnika, a vi je stavljate ispod onoga što ste satima juče i sinoć pričali, o opštinama i onoj odakle ste vi poreklom, od 12 do 16 hiljada stanovnika. One imaju veću pažnju i viši nivo nego opština sa preko, u ovim trenucima, 40 hiljada stanovnika. Šta je sada to? Hoću argumentima da razgovaramo. Vi iznosite Beograd. Kakav Beograda, to je posebna problematika. Hajde upoređivanje Preševa sa Beogradom. Dajte, sa ovim opštinama o kojima govorim i koje su tri četiri puta manje od Preševa i koje imaju osnovne sudove, a Preševo nema ni jedinicu. O tome da li imate argumenata ili nemate. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Prvo bih vas zamolio da mi kažete, na osnovu čega neko tvrdi da dole ima 40.000 ljudi. Verujem u podatke koje iznose zvanični organi države Srbije, a to što je neko bojkotovao popis pa se sad češe na sve strane što je to uradi. Da li sam ja pozivao nekoga da bojkotuje popis? Da li sam ja nekoga pozivao na građansku neposlušnost? Ne, nego ćemo državu Srbiju da koristimo kad možemo, a kad nam to smeta, e onda nećemo. Pa ćemo onda da se ne odazovemo na popis da bismo mogli da ucenjujemo, manipulišemo različitim međunarodnim organizacijama, žalimo se na ugrožavanje svojih prava, ali kada nešto treba da se dobije onda je sve u redu. Dakle, znajući da je popis bojkotovan i činjenice govore, ako vi kažete da postoji preko sedam hiljada učenika u osnovnim školama, da je popisano oko tri i po hiljade ljudi, jasno je da se tu neke stvari ne slažu. Kao ministar koji je na čelu resora pravde, baratam i podacima koji su sudska statistika i ti podaci kažu da su za opštine Preševo i Bujanovac, da je osnovni sud u Bujanovcu za područje te dve opštine, odlično rešenje. Više nego što broj predmeta i priliv pokazuje, pogotovo u odnosu na zaduženje sudija, ako to posmatramo. Može to nekome da se ne dopada, ali je to zvanična statistika. Možda neko bojkotuje rad sud, kao što je juče bojkotovao popis, ali to sa jedne strane, bojkot rađa jednu posledicu koja se nekome ne dopada. Opet kažem, Prekršajni sud u Preševu, a Preševo je jedna od retkih opština koja samo za svoje područje ima Prekršajni sud, ne odeljenje, nego Prekršajni sud, a to niko neće da kaže. Nisam čuo negde da ste pohvalili, a to je rešenje koje je nasleđeno iz 2008. godine. Dakle, samo jedan sud za područje jedne opštine. Imajući u vidu da je to danas sud, a ne više organ uprave, pa imajući u vidu da se tu nalazi važan granični prelaz, da je prekršajna materija u dobroj meri pokrivena time, ja to negde ne čujem od vas. Samo slušam priču o diskriminatornoj praksi, o povredi konvencija, o ne znam ni ja čemu. Možemo da pričamo i o tome, ali ja vas uveravam, ako budemo razgovarali o tome i na tom nivou i na takav način, da oni koji tvrde da je sve to povređeno, ne bi se na kraju baš dobro osećali. Država Srbija u skladu sa svojim mogućnostima pruža i garantuje prava svojim građanima, bilo da su oni pripadnici većinskog naroda, bilo da su pripadnici manjinskog naroda. Kako to da ove probleme ima samo jedna manjina na ovom nivou? Postoje uvek problemi, nekada je to problem udžbenika, a nekada službene upotrebe jezika i pisma, a negde je to problem participiranja, odnosno sudelovanja u okviru državnih institucija. Ovde sam zato što mislim da probleme treba rešavati i uvek ih rešavam u skladu sa svojim mogućnostima i nadležnostima. Pokušaj bilo kakve politizacije i manipulisanja ovako nečim, apsolutno ne stoji. Već juče sam rekao, Bujanovac je mesto naseljeno koje je toliko blizu Vranja, da bez problema može da se kaže, i dalje može da se ide u Vranje. Ne, mi smo dali u ovom predlogu, biće osnovni sud u Bujanovcu, iako bez obzira na broj stanovnika, jer često broj stanovnika ne ukazuje odmah na veliki broj predmeta. Ne postoji pravilnost između te dve brojke. Zaista bih bio zadovoljan kada bih video iz Preševa ili Bujanovca, kada bih dobio izveštaj da je neki dobar kandidat došao i polagao ispit za javnog beležnika, položio taj ispit i sutra da može da bude imenovan za javnog beležnika dole, pa da one usluge koje u ovom trenutku pruža sud, odnosno sudska jedinica u nekom od ta dva mesta, najviše, a to vam jesu pitanja različitih overa, da onda građanin može da dođe i da obavi kod javnog beležnika. Ne vidim te kandidate. Juče smo razgovarali i pričali o sudijskim i tužilačkim pomoćnicima i pripravnicima, lepo sam rekao, biće konkursa, kada sam stupio na funkciju, tražio sam da se prekine sa tim konkursima, jer je bila vrlo loša praksa i mislim da sam onda dao jedno zaista razumno viđenje ovog problema. Da li treba cela država da stoji dok se ne zadovolje jedna ili dve opštine, da li treba celo pravosuđe da trpi dok se ne to ne zadovolji? Ne. Ovde je dat predlog rešenja i vi možete da kažete, taj predlog se nama ne dopada, mi mislimo da bi to trebalo bolje. Kada neko drugi bude rukovodio ovim resorom, ja mu dopuštam da kaže tako nešto. Ja mislim da je ovo u ovom trenutku najracionalije i najbolje moguće rešenje. A političke ucene, pa malo odemo u Prištinu po mišljenje i po instrukcije, pa malo dođemo u Beograd da se žalimo predstavnicima međunarodnih organizacija, pa se onda vratimo u Preševo ili Bujanovac pa pokušavamo da ucenjujemo državu, kome će to da donese dobro? Ja mislim da može samo da se vrati ko bumerang. Hoće li to nešto običnom građaninu dole da promeni život? Ja mislim da neće. Zato vas molim da budemo ovde racionalni, da ovo rešenje koje je ovde predloženo sagledamo iz svih uglova i shvatimo, ovo je u ovom trenutku najracionalnije i najbolje moguće rešenje, a da onda sednemo i razgovaramo lepo, kako to da uključimo pripadnike albanske nacionalnosti koji su završili kao dobri studenti pravne fakultete, koji su položili pravosudni ispit, da ih uključimo u rad pravosudnih institucija, državnih, na području ove dve opštine. Država Srbija plaća Odeljenje Pravnog fakulteta iz Niša u Medveđi. Drži se nastava na albanskom jeziku, prevod, a što nema profesora Albanaca? Da li je bilo kandidata? Hajde da pogledamo ko je konkurisao za asistentske konkurse ili za profesorska, za vanredne ili redovne profesore u Nišu. Ne znam da li neko može da napadne državu Srbiju i da kaže nešto po tom pitanju, jer je država Srbija pre mnogih okolnih država organizovala nastavu do nivoa doktorskih studija na albanskom jeziku. Osnovala je prvi Albanološki institut na svojoj teritoriji. Osnovala je Akademiju nauka i umetnosti, gde je većina bila akademika albanske nacionalnosti i dok je, susedna Albanija trpela žešći komunistički teror u Hodžino vreme, gde se to albanska intelektualna elita obrazovala? Nije na Marsu, nego u Srbiji. Koliko je to bilo pametno i dobro, o tome nećemo da pričamo ovde, ali možemo da pričamo na nekom drugom mestu. Spočitavati Srbiji tako nešto više je nego nekorektno i pokušaj manipulacije u dnevno-političke svrhe. Hvala.
Gospodine Halimi, mislim da ovo već gubi smisao, vrtimo se u krug. Ministar je bio jasan i mislim da nemate osnova za repliku. Hvala vam. (Narodni poslanik Riza Halimi traži s mesta reč po Poslovniku.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, mislim da nemate osnova za ovakvo ponašanje, ali to je u vašem ovlašćenju. Gospodin ministar je rekao toliko toga da ja ne mogu i ovo vreme koje imam, da dam sve odgovore.
Recite mi, molim vas, koji je član u pitanju?
Član 107. Mislim da nema smisla da se traži od mene da izrazim zadovoljstvo što je 2008. godine u Preševu ukinuto i osnovno…
Gospodine Halimi, molim vas, ja sam vama dao reč na osnovu povrede Poslovnika. Iskoristite to pravo. Molim vas da me saslušate do kraja. Nemojte da zloupotrebljavate to pravo povrede Poslovnika u smislu replike. Da vas podsetim, povredu Poslovnika sam mogao ja da uradim i u tom smislu vi mene ubedite kako sam ja povredio Poslovnik. Izvolite.
Ovde smo čuli dosta stvari koje ne stoje, nisu tačne i moram da iznesem svoj stav. Ako ne mogu, šta onda ja tražim ovde, čemu služi moje prisustvo, ako to ne mogu ovde da izrazim? Gospodo, da se traži od mene da se zahvalim zato što su ukinuti prvostepeni sudski organi i ostao samo sud za prekršaje, mislim da je to jedan prvi osnov. Drugo, ovde se kaže da se insistira preko nekih ultimativnih mera da se…
Moram ponovo da vas upozorim, vi i dalje vršite repliku.
U čemu je problem?
Ako niste u stanju da objasnite u čemu je došlo do povrede replike, onda vas molim, najpametnije je…
Povreda je jer vi niste intervenisali kada su ovde na moj račun iznete dosta nekorektne stvari, šta sada treba drugo da kažem?
Hvala vam gospodine Halimi. Dužan sam samo da dam odgovor na povredu replike. Ovo što je ministar govorio je rezultat vaše replike i diskusije i samo je odgovarao na vašu repliku i na vaše činjenice, koji ih je proširio i sa argumentovanim činjenicama govorio pozivajući, što je najbitnije, vas da samo u razgovoru u dijalogu se mogu problemi rešavati. [[Narodni poslanik Riza Halimi, dobacuje sa mesta, ali se ne čuje.]] To je cela poruka i ja vas molim da ne raspravljate sa mnom na glas, nećete sa tim ništa postići i idemo dalje. Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman u istovetnom tekstu su podneli narodni poslanici Aleksandar Senić i Mladen Grujić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đidić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, amandman na član 4. koji sam ja podneo je prirodna posledica amandmana koji sam podneo na član 3, jer ukoliko se usvaja amandman i osnuju se Osnovni sudovi u Aleksandrovcu i u Varvarinu, onda je logično da se menja nadležnost Višeg suda u Kruševcu i da vi Viši sud u Kruševcu bio nadležan i pokrivao i područje Osnovnog suda u Aleksandrovcu i Osnovnog suda u Varvarinu, ali pošto verovatno neće biti usvojen prvi amandman, onda neće biti usvojen ni drugi amandman. Hoću još nešto da kažem. Gospodine ministre, vi ste juče ovde izneli jedan dobar primer sa nekom školom u nekom selu sa jednim đakom i da nema potrebe da se troši novac na jednog đaka i naravno vi ste tu u pravu. Takođe, morate da vodite računa da se Srbija prazni, da iz mnogih krajeva se gase sela, smanjuju se varošice, smanjuje se broj stanovnika u gradovima. Jedan od načina da zadržimo ljude, jeste da im damo što više institucija, da ne moraju da iz svojih mesta idu, da svoja prava ostvaruju u drugim gradovima u kojima te institucije postoje. Zato sam vam ja juče predložio i ponovo kažem da mora biti više osnovnih sudova u Srbiji, da mora biti više ljudi koji će raditi u tim sudovima, da se ljudi vraćaju iz mesta iz kojih su došli u Beograd da studiraju. Omogućite mladim ljudima da rade u svojim mestima, da budu birani za sudije, da budu birani za tužioce, da mogu da rade kao advokati. Tada će se ljudi vraćati, tada će biti i više dece i nećemo morati da zatvaramo ni škole, ni sudove, ni druge gradove. Ovde se ponovo juče postavilo pitanje ko će sve to da plati, koliki su troškovi? Mislim da su najskuplja prazna sela, da su najskuplje oranice koje se ne obrađuju, da je skupo to što ljudi odlaze iz gradova prema Beogradu. S jedne strane imate prazne prostore, s druge strane imate prenaseljeni Beograd gde ne može da se dođe do dobre infrastrukture i jednostavno grad Beograd je građen, čini mi se, milion, milion i po stanovnika, a ima ih preko dva. Dakle, učinite napor, još jednom razmislite i omogućite ljudima da obavljaju posao u gradovima iz kojih su nekad otišli. Omogućimo ljudima da se vrate, da naselimo Srbiju, jer ukoliko to ne uradimo, imaćemo mnogo problema.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jovanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman u istovetnom tekstu su podneli zajedno narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević i prim. dr Ninoslav Girić i zajedno narodni poslanici Snežana Stojanović Plavšić, Aleksandar Pejčić, Živojin Stanković i prof. dr Miodrag Stojković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman u istovetnom tekstu su podneli narodni poslanik Konstantin Arsenović i zajedno narodni poslanici doc. dr Zoran Radovanović i Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, želim samo da dam nekoliko komentara zbog javnosti. Pominju se ljudi, amandmani na članu, a ne zna se o čemu se radi. Da ne bi bilo dileme i zabune, amandman koji su podnele moje kolege Zoran Radovanović i Dejan Radenković odnose se na područje, utvrđivanje područja nadležnosti Višeg suda u Negotinu kao posledica predloga navedenih kolega, kada su predlagali da se osnuje Osnovni sud u Kladovu. Dakle, kada je bio član 3. koji je govorio o osnovnim sudovima i sudskim jedinicama, to je bila ključna rasprava. Ovaj amandman i naredni amandmani su posledica tih amandmana uloženih na član 3. Dakle, kada je bio u pitanju predlog da se formira Osnovni sud u Kladovu, onda slede ovi amandmani koji pokrivaju Kladovo od strane Višeg suda, naravno odgovarajući za javno tužilaštvo. Isti su takvi amandmani kada je u pitanju predlog da se formira Osnovni sud u Apatinu. Sledeći ovi amandmani se odnose na njih i kada je u pitanju predlog da se formira Osnovni sud u Smederevskoj Palanci, sledeći amandmani se odnose na to da se pokrije i taj sud i na kraju i Sopot. Dakle, želim u jednoj rečenici da kažem, mi smo izneli, odnosno moje kolege, argumentaciju zašto treba da se formiraju ti osnovni sudovi. Naravno, Vlada, ministarstvo nadležno su izneli svoju argumentaciju. Šta je ovde ključna stvar? Ako se usvoje oni amandmani, onda ovi moraju da se usvoje, jer neko mora da pokrije područje tog osnovnog suda i sa strane višeg suda i tužilaštva. Ako se oni ne usvoje, onda je ovo potpuno bespredmetno dalje, ovi amandmani koji se odnose na izmenu područja višeg suda i na osnivanje javnih tužilaštava. Zašto sam ovo sve rekao? Glavnu argumentaciju smo izneli u raspravi o sudovima i sudskim jedinicama, ovi sada naredni amandmani su samo posledica toga i mi nećemo iz razloga racionalnosti dalje obrazlagati nijedan od ovih narednih amandmana, jer su svi posledica onih prethodnih, da ne bi gubili vreme. I vi imate argumentaciju i mi, pa kako bude. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bajro Gegić i Enis Imamović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ana Novković. Izvolite.
Ovaj moj amandman je logična posledica amandmana od juče, kojim sam tražila da Kovin dobije sud, jer je to opština višenacionalna sa 40.000 stanovnika, sa sudom od 130 godina dugom tradicijom, pre nego što nam je uzet, sa zgradom koja je namenski građena i koju ima retko koja opština u Srbiji, sa kvalitetnim kadrom. Ono što je najvažnije, ukazala sam na problem da se prepliću nadležnosti MUP Pančevo i Tužilaštva u Smederevu kada su u pitanju krivična dela. Bojim se da će to uticati negativno na bezbednost i sigurnost građana u opštini Kovin. Zato predlažem da se usvoji amandman da Kovin dobije sud i da nadležnost Višeg suda bude u Pančevu, a ne u Smederevu. O ovim problemima govorio je i gospodin, odnosno kolega, Srđan Miković, ukazujući na to da će u čitavom pravosuđu na teritoriji južnog Banata biti problema ako se ne usvoje naši amandmani. U Pančevu trenutno ima oko 20% predmeta krivičnih koji su sa teritorije opštine Kovin i moje je pitanje – da li će se ti procesi sada prekinuti i vratiti na početak? Da li tu onda možemo da govorimo o efikasnosti? Juče nije usvojen maltene ni jedan amandman poslanika i stoga će trećina opština u Srbiji biti i bez suda i bez sudske jedinice, odnosno neće imati dostupnost pravdi. Tada sam rekla i sada ponavljam da se Srbija prazni. Nastaviće se tako u mestima unutrašnjosti nemamo institucija, a država mora da im omogući da se vrate, jer sa odlaskom institucija iz tih mesta odlazi ono što je najvrednije, a to su mladi i obrazovani ljudi. Oni se neće vratiti sami od sebe, već država mora da im omogući da se vrate, a donošenjem ovakvih i sličnih zakona to nećemo nikako uraditi, već će ta mesta iz unutrašnjosti samo nastaviti da se prazne. Hvala.
Gospodine Mikoviću, vaša poslanička grupa ima 15 sekundi, samo da znate, pre nego što vam dam reč, zbog vremena.
Javljam se po članu 104. Po imenu sam prozvan od strane gospođe Novković, jer je pogrešno protumačena moja diskusija.
Prihvatiću moju grešku. Izvolite.
Gospođa Ana Novković me je lično prozvala i pogrešno protumačila moju diskusiju. Smatram da bi bilo dobro da postoji osnovni sud u Kovinu. Međutim, moja diskusija je bila, ne u pogledu osnivanja suda u Kovinu, nego da se sudska jedinica u Kovinu veže za Pančevo. Zašto? Prvog marta 2013. godine, od 2385 krivičnih predmeta u Pančevu, 453 je bilo kovinskih predmeta. Znači, sličan broj je i sada. Molim vas, ako možete da umirite predstavnike izvršne vlasti, kako bi me čuli narodni poslanici. Uglavnom, sada je verovatno oko 400 ili 450 predmeta iz Kovina. Prvog januara svi ti predmeti će biti spakovani i idu u Smederevo. Tada je bilo 1658 predmeta PP1, P2, P1 su radni sporovi, P2 porodični, od kojih je 423 kovinskih predmeta. Moguće da će suditi isto sudsko veće drugog suda, govorim kad pređe u osnovni sud u Smederevu. Sada postavljam pitanje – koji predmeti će da idu od početka? Tu nisam sabrao one predmete iz Višeg suda, gde je npr. određenim krivičnim predmetima saslušano 20 svedoka od kojih neki iz inostranstva i sada, puj pike ne važi, ako ne bude presuđeno do 1. januara, idemo iz početka. Veliki troškovi, znači 453 predmeta u krivici, 423 po pregledu od 1. marta 2013. godine, verovatno je slična brojka i sada. Zbog toga, uz svu drugu argumentacije, mislim da je uputno prihvatiti predlog, ako ne osnovni sud, onda bar sudske jedinice pri Pančevu.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Suzana Spasojević i Zvonimir Stević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojana Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Mirna Kosanović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Mirna Kosanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, članovi Ministarstva, uvažene kolege poslanici, uz sve uvažavanje razloga koje je dao ministar i članovi Ministarstva, a koje smo imali prilike da čujemo prethodno na Odboru za pravosuđe, a prethodno i na Odboru za ustavna pitanja, s obzirom na jučerašnju diskusiju i o potrebi da se proširi broj sudova, a moja diskusija se odnosila na sudove u Inđiji i Bajinoj Bašti. S obzirom na osetljivost materije i na hijerarhiju sudstva, moralo je da dođe i do ovog amandmana 2. na član 4, gde se tačka 21, a koja se odnosi na Viši sud u Sremskoj Mitrovici za područja Osnovnog suda u Rumi, Osnovnog suda u Sremskoj Mitrovici, Osnovnog suda u Staroj Pazovi, Osnovnog suda Inđije i Osnovnog suda u Šidu, menja tako da glasi – Viši sud u Užicu za područje Osnovnog suda u Požegi, Osnovnog suda u Priboju, Osnovnog suda u Prijepolju, Osnovnog suda u Užicu, Osnovnog suda u Bajinoj Bašti. Ovim amandmanom pridodat je u nadležnost Višeg suda u Sremskoj Mitrovici i Osnovni sud u Inđiji i nadležnost Višeg suda u Užicu, Osnovni sud u Bajinoj Bašti, s obzirom na to da je osnivanje ova dva osnovna suda predloženo u amandmanu na član 3. Predloga zakona. Viši sud u Sremskoj Mitrovici bi trebao da bude za područje Osnovnog suda Inđije, a da Viši sud u Užicu bude za područje Osnovnog suda u Bajinoj Bašti. Ista rešenja predložili smo i za osnovna javna tužilaštva, ali pošto je to sadržina člana 9. o tome ćemo raspravljati kada bude na dnevnom redu član 9. Hvala na pažnji.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Dronjak. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoltan Pek. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naš amandman je posledica našeg neslaganja sa pravosudnom mrežom u Gornjem Potisju, tako da kažem, na području opština Kanjiža, Senta, Ada, Čoka i Novi Kneževac. Sa jedne strane, mislimo da predložena pravosudna mreža, deo te mreže u tom delu Srbije, odnosno Vojvodine, nije racionalna iz geografskih razloga. Novi Kneževac je od Kikinde udaljen 50 kilometara, Čoka od Kikinde 38, a obe pripadaju Osnovnom sudu u Kikindi i Višem sudu u Zrenjaninu. Nasuprot činjenici da su i Čoka i Novi Kneževac mnogo bliže Osnovnom sudu u Senti koji će se reosnivati, sa druge strane, one su mnogo bliže Višem sudu u Subotici. Predložili smo, o tome sam dva ili tri puta govorio, nekoliko verzija amandmana, što se tiče ovog dela pravosudne mreže. Jednim amandmanom smo predložili osnivanje osnovnog suda u Kanjiži za područje opštine Kanjiže i Novi Kneževac, odnosno osnivanje osnovnog suda u Senti za opštine Ada i Čoka. Drugi naš amandman ili druga mogućnost se odnosila na proširenje područja Osnovnog suda u Senti, koji će se reosnivati, i to na opštine Novi Kneževac i Čoka. Pored onih okolnosti, dakle geografskih udaljenosti, mislim da ima puno razloga ili je bilo puno razloga da se jedna ili druga verzija našeg amandmana prihvati, ali do toga nije došlo. Ne razumemo i tu mislim da bi bilo ipak potrebno neko objašnjenje, zašto Čoka i Novi Kneževac gravitiraju prema Kikindi nasuprot ovim geografskim udaljenostima o kojima sam govorio? To je sa jedne strane bitno u vezi odbijanja ovog našeg amandmana. S druge strane, ono što je bitnije i na ovaj deo želim fokusirati ovu moju diskusiju, jeste odbijanje mogućnosti da u opštini Kanjiža postoji bilo kakav vid pravosudne institucije, dakle, bilo osnovnog suda ili sudske jedinice, pošto se treći naš amandman, treća verzija praktično odnosila na nastavak funkcionisanja rada sudske jedinice u Kanjiži. Juče sam imao prilike da vidim podatke o prilivu predmeta za opštinu Kanjiža. Želim da vam se, gospodine ministre, zahvalim na tome što ste te podatke pokazali. O tome sam govorio u raspravi u načelu. Mislim da bismo bili u mnogo boljoj situaciji da su svi ti podaci uz obrazloženje za predlog zakona dostavljeni narodnim poslanicima, ne samo za ovaj sud nego, generalno, za sve sudove, za sve opštine, za sve sudske jedinice, pošto bi smo onda bili u situaciji verovatno da još argumentovanije raspravljamo. Ono zbog čega je bilo izuzetno dobro što ste mi juče pokazali te podatke jeste što ste mi pružili mogućnost da utvrdim razloge zašto je 2007, 2008, 2009. godine opštinski sud u Kanjiži imao relativno visok broj predmeta, a zašto je u ovom trenutku situacija potpuno drugačija. Radi se o sledećem. Od trenutka kada je ukinut opštinski sud u Kanjiži, prestao je da funkcioniše taj opštinski sud i nastala je praktično jedna praksa prema kojoj su stranke iz Kanjiže svoje zahteve, naravno, na savet svojih advokata, podnosili Osnovnom sudu u Subotici. Ono što jeste činjenica da je iz ovog razloga ova sudska statistika, bar što se tiče Kanjiže, to vam odgovorno tvrdim, nepouzdana. Ono što bi bilo pouzdano jeste uraditi jednu statistiku koja bi uzimala u obzir prebivalište stranaka u postupcima. Naime, manje-više sve stranke sa prebivalištem u Kanjiži su svoje zahteve i svoje parnične postupke pokretali pred Osnovnim sudom u Suboticim, zato što, jednostavno, Kanjižagravitira prema Subotici, sa jedne strane, sa druge strane zato što nisu hteli da čekaju više meseci dok bi putujući sudija iz Subotice došao u Kanjižu i održao ročište. Ne znam da li se ova situacija ponavlja na drugim područjima, a verujem da da. I ako ne i ako da, mislim da bi to trebalo da bude razlog da još jednom, bar što se opštine Kanjiža tiče, razmotrite naš amandman. Ukoliko biste, jošjednom vam kažem, uporedili podatke o prebivalištu stranaka, došli biste do zaključka da nema ništa manje sporova, ima više sporova koji se vode među građanima Kanjiže, samo se ti zahtevi nisu podnosili na pisarnici sudske jedinice u Kanjiži. To je razlog zbog kojeg u ovom trenutku mesečno imate jedan predmet u sudskoj jedinici u Kanjiži, parnični predmet, a ne 35, kao što je to bio slučaj pre tri ili četiri godine. Ono što je dodatni argument za razmatranje ovog našeg amandmana još jedanput jeste činjenica da ukoliko sada bude ukinuta sudska jedinica u Kanjiži, svi ti ljudi će morati da putuju za Sentu. Ukoliko ne bi bila ukinuta sudska jedinica u Kanjiži, svi ti ljudi koji su do sada pred Osnovnim sudom u Subotici podnosili svoje zahteve, vratili bi se u Kanjižu. Jednostavno, Kanjiža prema Senti ne gravitira. Nemaju ljudi običaj da u tom pravcu idu, da vrše ili obavljaju svoje potrebe. To je još jedna dodatna argumentacija, naš argument koji je u potpunosti vezan i za ovaj naš amandman, ali je možda bitniji onaj deo argumentacije koji potkrepljuje osnovanost osnivanja, odnosno postojanja sudske jedinice u Kanjiži. Hvala.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Sanda Rašković-Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Sanda Rašković-Ivić.
Hvala. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom koji se vezuje za amandman o Osnovnom sudu u Kosovskoj Mitrovici, mi kao DSS tretiramo Viši sud u Kosovskoj Mitrovici za područje Osnovnog suda u Kosovskoj Mitrovici. Naime, mi smo odlučno protiv ukidanja ovog suda. Smatramo da treba zadržati postojeće stanje, ne samo zbog toga što već i postoji zgrada, pa i troškovi bi onda bili minimalni, odnosno ne bi ih bilo, nego što je još važnije, to je u skladu sa Ustavom Republike Srbije, koji kao što svi znamo kaže da je pravosudni sistem, odnosno sudski sistem jedinstven na teritoriji cele Republike. Za vas, gospodine ministre, imam jedno pitanje. Ja sam po zanimanju lekar psihijatar i moje pravničko znanje zadire maksimalno do domena forenzičke psihijatrije. Mene kao građanku interesuje sledeće. Hipotetički, ako se nađu vinovnici, a nadamo se da hoće, oni koji su razbijali kutije u Kosovskoj Mitrovici pre 15, 16 dana i da se utvrdi da su oni iz centralne Srbije, a jedan deo je iz Kosovske Mitrovice, gde će njima biti suđeno, po kojim zakonima će im biti suđeno? Da li će im biti suđeno po zakonima republike Kosovo ili će im biti suđeno po zakonima Republike Srbije? Kome će se oni žaliti, kojem višem sudu će se oni žaliti? Da li će to biti srpski sud, ne u smislu zajednice opština, nego u smislu Republike Srbijei njenih zakona ili će se žaliti sudu u Prištini? Koji će biti sud poslednjeg priziva, da li će to biti sud u Beogradu ili u Prištini? Hvala.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podneo je amandman na član 4. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
U ime zvaničnog predstavnika predlagača, prihvatamo amandman Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu.
Konstatujem da je ministar prihvatio ovaj amandman i da je on postao sastavni deo zakona. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đidić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Miodrag Đidić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, moj amandman se odnosi na to da Kruševac dobije privredni sud. Naime, Kruševac je prethodnim zakonima dobio sudsku jedinicu privrednog suda koja je počela da radi pre dve godine. Nažalost, rezultati rada sudske jedinice su jako loši, gotovo da se ništa ne radi, tako da privrednici iz rasinskog okruga ponovo moraju da idu u Kraljevo da bi ostvarili neko svoje pravo, da bi učestvovali u privrednim sporovima i što je važno, svi stečajni postupci, kojih je, nažalost, puno, odvijaju se u sudu u Kraljevu. Zbog toga smatramo da Kruševac kao centar, centar Rasinskog okruga, treba da dobije privredni sud, jer 60% predmeta u Privrednom sudu u Kraljevu, preko 60% su iz Rasinskog okruga. Mislim da je to dovoljan razlog da Kruševac dobije sud, pogotovo što su pojedine opštine iz Rasinskog okruga, kao recimo Brus i Ćićevac, od Kraljeva udaljeni preko 100 kilometara. Dakle, i iz razloga racionalnosti i iz preke potrebe, mislim da ministar treba ovaj amandman da usvoji i da Kruševac dobije privredni sud. Ne treba da kažem da je Kruševac nekad bio privredni centar sa jakom industrijom. Nažalost, kao i svi gradovi u Srbiji, Kruševac danas ne uživa taj status, ali sam siguran da će u nekom narednom periodu i Kruševac i ostali gradovi u Srbiji ozdraviti svoju privredu, početi normalno da funkcionišu, da zapošljavaju ljude. Da bismo sve to postigli, mislim da i mi treba da učinimo neki korak unapred i zato, ministre, predlažem da Kruševcu dodelite status privrednog suda, pogotovo što ga Čačak ima, koji je od Kraljeva udaljen svega 36 kilometara, sa slabijom industrijom nego što ga ima Kruševac i Rasinski okrug.
Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Petar Petković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, vrlo interesantno da niste odgovorili mojoj koleginici Sandi Rašković Ivić. Videćemo da li ćete i meni odgovoriti, ili ćete opet prećutati. Demokratska stranka Srbije i ovim amandmanom traži, odnosno zahteva da ne ukidate sudove na KiM, jer očigledno da ovaj Predlog zakona predstavlja jednu vrstu prethodnice uvođenja Briselskog sporazuma u pravni sistem države Srbije. To je tako zbog toga što se ovaj Predlog zakona zasniva na Briselskom sporazumu, a ne zasniva se na Ustavu Srbije. Jer, ako bi se ovaj Predlog zakona zasnivao na Ustavu Srbije, onda biste trebali da znate da je sudska vlast jedinstvena i da onda ne možete da je cepate izostavljajući mrežu sudova za KiM. Ali, pošto se ovaj Predlog zakona zasniva na Briselskom sporazumu, vi sledujete tu naredbu iz člana 10. Briselskog sporazuma da će sudska vlast biti integrisana i funkcionisaće u okviru pravnog sistema Kosova. Gospodine ministre pravde, kako vam zvuči odrednica pravni sistem Kosova? Bilo bi vrlo interesantno da nam sada to ovde saopštite. Znate li kojoj pravdi će onda biti izručeni sudovi na KiM? Vi koristite argumentaciju pa kažete da će ti sudovi nastaviti sa radom. Ali, ako nastavljaju sa radom, zbog čega nisu spomenuti u ovom Predlogu zakona? Da vas pitam još i to – te sudije, tih sudova u okviru pravnog sistema KiM, kažite mi, kome će polagati zakletvu? Da li predsedniku Narodne skupštine, ili predsedniku lažne države Kosovo, kao što se sada dešava na Kim? To su prava pitanja na koja vi treba nama ovde da odgovorite, jer je jasno da ukidanjem sudova na KiM vi ubijate državu Srbiju na južnoj srpskoj pokrajini. Zbog čega? Zbog toga što su sudovi kičma srpskih državnih institucija i jednostavno ovim Predlogom zakona morate da poštujete sadašnji zakon i da sudove koje imamo tu i ostanu, jer to je jedini način na koji mi možemo da sačuvamo svoju državu Srbiju na KiM. Jednostavno, te institucije predstavljaju konac o kome se država Srbija danas drži kada je reč o KiM. Da li je bolje da te sudije polažu zakletvu pred predsednikom Narodne skupštine u vašem prisustvu, ili je bolje da polažu zakletvu pred albanskim separatistima? To je pitanje i na to se odnosi amandman koji sam podneo u ime poslaničke grupe DSS.
Reč ima ministar Selaković.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista se trudim da odgovorim na sva pitanja koja postavljaju uvažene kolege i koleginice narodni poslanici. Kada bih se javljao na svako pitanje, a ne sačekao jedan trenutak da odgovorim na više pitanja istovremeno, oduzelo bi nam mnogo više vremena. Znajući da postoji jedna poslanička grupa koja naročito zna da se buni zbog toga što mi Poslovnik dozvoljava da govorim duže nego što govore poslanici, evo iskoristiću priliku da odgovorim i na ova pitanja. Dakle, prvo se postavilo pitanje – koji sud će biti nadležan za slučaj da budu procesuirana lica koja su ometala tok izbornog procesa u Kosovskoj Mitrovici, razbijajući glasačke kutije, upadajući na glasačka mesta? Po Krivičnom zakonodavstvu Republike Srbije, Republika Srbija je u mogućnosti da sudi i procesuira svakog svog građanina, a delegacijom nadležnosti za postupanje u određenoj stvari može se ovlastiti bilo koji sud koji je stvarno nadležan na teritoriji Republike Srbije. Drugostepeni bi bio neposredno nadređeni Apelacioni sud u odnosu na onaj sud koji bi sudio u prvom stepenu. Tako da je delegacijom nadležnosti moguće da tu nadležnost dobije i Viši sud u Kraljevu, ili u Nišu. U prvom slučaju drugostepeni bi bio Apelacioni sud u Kragujevcu, u drugom slučaju Apelacioni sud u Nišu. Može da bude i Viši sud u Beogradu, ne vidim prepreke za to, ali u svakom slučaju o toj delegaciji odlučivao bi predsednik VKS, jer je on ovlašćen da to čini. S obzirom da se po novom zakoniku o Krivičnom postupku sprovodi tužilačka istraga, svojim obavezujućim uputstvom to bi mogao da uradi i Republički javni tužilac kada je u pitanju sprovođenje istrage. To je što se tiče prvog pitanja. Što se tiče čitavog seta drugih pitanja, koja su počela citatom – uvođenje Briselskog sporazuma, iako nisam taj akt pominjao ni jedan jedini put, osim kada mi je postavljeno pitanje iz jedne poslaničke grupe koja je termin sporazuma uvela pre nešto više od 10 godina u pravni promet i uvela čak i mogućnost potpune derogacije Ustava jedne države političkim sporazumom, kao što je bio Beogradski sporazum koji je zaključen, ako se ne varam 2003. godine, koji je zaključio tadašnji predsednik SRJ, čovek koji se zakleo na Ustav, a onda svojim potpisom na Briselski sporazum sa čovekom koji je svega neku godinu toga bio generalni sekretar NATO-a u vreme bombardovanja SRJ, pa je onda tadašnji predsednik SRJ na jedan politički sporazum zajedno sa nekadašnjim generalnim sekretarom NATO-a stavio svoj potpis i ukinuo SRJ. Mislim da nemamo ni jedan jedini primer u našoj ustavnoj istoriji da je neko pukim potpisom ukinuo ustav jedne države. Još se radi o nekome ko se na ustav te države zakleo. Još se radi o nekome koga su građani te države na neposrednim izborima birali za predsednika države. Dakle nijedan jedini sporazum nisam pominjao i onaj ko kaže da ovaj Predlog zakona o sedištima i područjima sudova, javnih tužilaštava ukida sudove na KiM, taj govori neistinu. Ili je čitao zakon delimično. Ili nije hteo da pročita prelazne i završne odredbe tog zakona koje vrlo jasno kažu da do donošenja posebnog zakona koji će regulisati sudsku i tužilačku mrežu na području AP KiM nastavljaju da važe odredbe Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, „ Službeni glasnik RS“ 116/08. To vrlo jasno piše i sa jednim kolegom poslanikom sam u raspravi u načelu vodio jednu raspravu o tome, gde on tendenciozno, tako je izgledalo, ali neću da verujem u nečiju lošu nameru, delimično čitao te prelazne i završne odredbe, pa mu je nekako promaklo da pročita da kaže da sudovi na teritoriji AP KiM nastavljaju sa radom. Dakle, opet apelujem na one koji su spremni da argumentovano kritikuju Predlog zakona, da sednu da pročitaju Predlog zakona od početka do kraja. Pomenuta je jedna stvar koja je zaista u vezi sa ovim o čemu se govorilo prethodnih nekoliko minuta, a govorilo se i juče, pa juče nisam odgovorio na to pitanje kolega iz te poslaničke grupe, iz koje upravo i ova pitanja su sada došla.Kaže se da u članu 182. Ustava Republike Srbije se navodi da Republika Srbija ima AP Vojvodinu, AP Kosovo i Metohija, a da se položaj AP Kosova i Metohija reguliše Zakonom o suštinskoj autonomiji koji se donosi po proceduri predviđenoj za promenu Ustava. Već u narednom članu 183, ako se ne varam, navode se nadležnosti autonomne pokrajine, da se taj korpus nadležnosti koje Ustav propisuje kao izričite nadležnosti autonomne pokrajine odnosi i na AP Kosovo i Metohija koja uživa položaj suštinske autonomije onda se ustavno-pravni položaj AP Kosova i Metohije i AP Vojvodine uopšte ne bi razlikovao. I upravo zbog toga je ustavopisac uveo nešto što nam niko nikada nije razjasnio - šta je pojam suštinske autonomije? S obzirom da je predviđeno da se ta autonomija definiše zakonom koji se donosi po proceduri za promenu Ustava, ta procedura, tom zakonu daje atribut Ustavnog zakona. Ustavni zakon je po svojoj snazi, raspitajte se kod pravnika, ravan Ustavu. Njegova ustavnost se ne ceni. Prema tome, ako se Ustavnim zakonom suštinska autonomija definiše na različit način u odnosu na opšte odredbe Ustava kada je u pitanju, recimo, nadležnost autonomnih pokrajina, vi u tom pogledu možete da dotičete i odredbu Ustava prema kojoj je sudska vlast jedinstvena, jer je to Ustavni zakon, ali ne Ustavni zakon koji se donosi zajedno sa Ustavom, jer taj Ustavni zakon koji je kod nas zajedno sa Ustavom donesen ima ulogu prelaznih i završnih odredbi Ustava i govori o tome kako će se Ustav uvoditi u pravni život. Dakle, mi ovde pričamo o Ustavnom zakonu koji bi suštinsku autonomiju definisao na drugačiji način, odnosno na određeni način, pošto u ovom trenutku ono nije definisano nikako. Koga god da pitate šta je to suštinska autonomija, verujem da neće moći da vam da konkretan odgovor. Što se tiče onog seta pitanja ko će kome polagati zakletvu, ko će biti čiji sudija, šta će ko raditi, nisam stručnjak za ove političke sporazume, a naročito ne one sporazume kojima se ukida neka država ili derogira neki ustavni sistem, pa možda postoji neko ko je sudelovao u nečemu prethodnom, ko može da prenese ta iskustva. Onaj sporazum koji je pominjan pre moga izlaganja i sporazum koji rešava jedno teško, bolno i rekao bih prioritetno državno pitanje od velikog državnog i nacionalnog interesa za srpski narod, pre svega na Kosovu i Metohiji, ali i za državu Srbiju uopšte. Mislim da nije korektno ne videvši sebe kritikovati drugog. Mislim da građane treba podsetiti, a građani to itekako dobro pamte kako je Beogradskim sporazumom ukinuta SRJ i ko ga je potpisao i kada neko tako nešto uradi,naravno da može jer svako ima pravo da se zaklinje i u velikog poštovaoca ustavnog pravnog poretka, u velikog legalistu, treba da se seti šta je i sam radio. Beogradskim sporazumom 2003. godine ukinuta je SRJ, potpuno suprotno njenom Ustavu iz 1992. godine, pukom političkom voljom. Niko nije pitao ni Narodnu skupštinu, ni građane ni Ustavni sud, apsolutno niko, a to se dogodilo.
Replika, gospođa Sanda Rašković-Ivić, pa onda Petar Petković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, baš se vidi da ste vi odličan retoričar i da ste osvajali nagrade iz besedništva. Vrlo ste spretno i elegantno uspeli da izbegnete da mi odgovorite na moje pitanje, pozivajući se na neke opšte stvari. Od vas sam htela da dobije odgovor na pitanje – kako će to izgledati na KiM? Vi meni na to odgovor niste dali. Vi ste tu zamenili teze i počeli ste pravnički da govorite, što u potpunosti razumem. Međutim, od svega onoga što ste rekli pozivajući se na Ustavni zakon, kao građanka sam mogla da protumačim da vi ustvari ovde Ustavni zakon upotrebljavate kao gimnastiku da bi se taj Briselski sporazum ipak sproveo. Ne mogu a da se ne osvrnem na vašu tiradu o Beogradskom sporazumu i ukidanju SRJ i formiranju državne zajednice SCG. Vi govorite kao da je to bila volja i želja samo jednog čoveka Vojislava Koštunice. Vrlo dobro znate kakva je bila atmosfera. Vrlo dobro znate da je u tom sporazumu učestovalo više partnera, a da je drugi partner bila Crna Gora koja nije htela da živi više u SRJ. Toliko o korektnosti, gospodine ministre. Takođe ste rekli da svako treba da se seti šta je sam radio. Sećamo se, ali bih pledirala na to da se i vi setite šta ste sami radili i vi i vaše kolege iz SNS… (Predsedavajući: Vreme.) …od pretnje klanjem tupim kašikama pa na dalje, a sada ste veliki evropejci. Govorim emotivno, ali ovo sam morala.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da sam bio više nego jasan. Nije postavljeno pitanje – ko će to da radi na KiM? Da je postavljeno to pitanje, radi političke korektnosti odmah bih mogao da postavim drugo pitanje ili da odgovorim kao što ne bih odgovorio, ali bih odgovorio u toj situaciji tako što bih rekao – isti onaj ko je procesuirao vinovnike martovskog pogroma? A ko ih je procesuirao? Da su to bili organi države Srbije? Nisu i ne bi bilo politički korektno da tako nešto pitam i ne bih pitao zaista. Samo kažem koliko treba dobro odmeriti kada se nešto ceni. Jesam za to da se ljudi koji takve stvari rade procesuiraju. Za to postoji zakonski osnov i naveo sam koji je to zakonski osnov. Što se tiče priče o tome da sam ja rekao da je bila volja jednog čoveka, ni jedan jedini put ja nisam rekao da je bila volja jednog čoveka Beogradski sporazum, ali sam vrlo jasno rekao da je potpis na taj sporazum stavio onaj koji se zakleo na Ustav države, da će braniti ustavni poredak, teritorijalni integritet i suverenitet SRJ. Nije isto kada dođe i na takav sporazum stavi potpis izabrani predsednik SRJ i recimo visoki predstavnik za spoljnu politiku i bezbednost, a dojučerašnji generalni sekretar NATO odmah do njegovog potpisa. Samo govorim o tome šta je bila čija obaveza i koliko je ko svoje obaveze ispunjavao. Rekli ste da je u toj državi bio neko ko nije želeo u toj državi da živi. Argument bi na to bio – znate, ne žele ni Albanci da žive u državi Srbiji. Ali, nije to bila suština one priče. Suština one priče jeste da je Ustav iz 1992. godine jasno predvideo kako može da dođe do razdruživanja unutar federacije. To nije ispoštovano, nego je sačinjen jedan politički sporazum. Taj politički sporazum je ukinuo do tada važeći Ustav, omogućio donošenje neke ustavne povelje, a ta ustavna povelja je dovela do toga da Srbija i Crna Gora više ne žive u zajedničkoj državi. Samo sam to pomenuo i mislim da je to bilo na istom nivou korektnosti. Ako bismo pričali o tome ko želi, a ko ne želi da živi u Srbiji, onda bismo ušli u jednu dublju priču. Na našu veliku žalost, u poslednjih 20-25 godina veliki broj Srba više nije želeo da živi ovde, pa je morao da ode odavde. Složićemo se da je to izuzetno loše. Vratio sam se na temu koju smo pokrenuli. Dakle, tema jeste organizacija sedišta i područja sudova i javnih tužilaštava i amandman koji je ovde podnet. Upravo po onim odredbama koje je jedan vaš kolega citirao, a citirao je baš te odredbe, i to iz stava 2. jednog člana, Privredni sud u Nišu je i dalje nadležan za područje AP KiM. Zahvaljujem.
Gospodine Samardžiću, vi ste se javili, ali se pre toga javio gospodin Petković. Vi imate prednost, pa se opredelite ko će prvi da govori. Vi ćete prvi? Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. O prvom Briselskom sporazumu o normalizaciji odnosa govorićemo kasnije, o tom sporazumu na osnovu koga ste vi izvršili eliminaciju srpskih sudova na Kosovu. Ne bih sada trošio vreme oko toga, ali je zanimljivo da ste vi izbegli razgovor o tom sporazumu povodom konkretnog pitanja poslanika, pozivajući se na neki drugi sporazum. Tu ste pobrkali mnogo štošta. Čudi me da kao pravnik sebi to dopuštate. Naime, vi ste pozvali na Beogradski sporazum iz 2002. godine, koji je bio politički sporazum, kao osnov, kako kažete, derogacije ustavne SRJ. To nije tačno. Beogradski sporazum je politički sporazum koji su potpisala dva predsednika SRJ i Crne Gore, a na koji je potpis postavio visoki predsednik za spoljnu politiku EU kao svedok. Dakle, on nije ravnopravni potpisnik sporazuma. Drugo, iz tog političkog sporazuma, koji je trebao da reši krizu unutar SRJ, uz posrednika – EU, jer smo mi tada otvorili pregovora i mislili smo da EU može tu da posreduje na mirno rešenje, nastala je Ustavna povelja. Tek je to ustavni dokument. On je regularno donesen posle rasprave u dva parlamenta, u parlamentu Srbije i Crne Gore i u parlamentu SRJ. Od tada je Ustavna povelja postala ustavni dokument za tu državnu zajednicu koja je promenila ime. Kao što znate, ona se nazvala državna zajednica Srbija i Crna Gora, krajnje korektnim ustavnim postupkom promene. Ona je zapravo i sama bila jedna struktura koja je dopuštala, razume se, ustavne mogućnosti Srbiji i Crnoj Gori da raspišu referendum. Crna Gora je to učinila na osnovu svog prava na referendum i stvar se završila na jedan miran način. Znači, ceo taj postupak, računajući i Beogradski sporazum, je bio krajnje korektan i ne može nikakve zamerke tu davati, sem tendenciozno, a poseban je problem što ne pričate o ovom glavnom sporazumu koji je tema današnje rasprave, a to je Briselski sporazum, govoreći o nekom sporazumu koji je bio i prošao i koji je, kao što sam rekao, korektno završen. Vi se poštapate sa njime da biste pokazali da je neko drugi pravio greške u prošlosti, pa sada nema pravo ni da govori.
Molim sve narodne poslanike da se vratimo dnevnom redu. Sada nisu na dnevnom redu ni sporazumi, ni razdruživanje, tako da molim i ministra i poslanike da se vratimo dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Petar Petković, replika. Izvolite.
Ne znam, gospodine ministre, zašto ste ozlojeđeni kada spomenem Briselski sporazum ili bilo ko od poslanika DSS. Da li možda zbog toga što u tom sporazumu koji ste potpisali nema ni jednom rečju države Srbije, Ustava Srbije, ali i te kako ima zakona Kosova, i te kako ima pravnog sistema Kosova i te kako ima svega onoga što ide u pravcu Kosova kao nezavisne države. To je suština stvari. Gospodine ministre, postavio sam vam jedno vrlo prosto pitanje – kako vama kao ministru pravde zvuči odrednica „pravni sistem Kosova“? Znate li zašto vas to pitam? Upravo zbog toga što je taj pravni sistem Kosova danas ponovo Vulinu zabranio ulazak na Kosovo i Metohiju. Dakle, bilo je dozvoljeno da bude u onom periodu kada je trebao da se izvrši pritisak na Srbe da izađu na izbore i sada su opet zatvorili granicu koju ste takođe vi uspostavili. To je ključno pitanje. Dakle, nije vredelo ni to što je promenio košulju, obukao kožnu jaknu. Suština je u tome da jednostavno država Srbija ne može da bude prisutna na Kosovu i Metohiji i vi to i te kako svesrdno podržavate Briselskim sporazumom i ovim predlogom zakona i, na kraju krajeva,terajući narod da izađe na lažne, nezakonite i antidržavne izbore. To je suština stvari. Kada vas to pitam, vi odgovarate nešto sasvim drugo ili sasvim treće. Ako ste čovek od reči, hajdete jednom da odgovorite na ono što vas pitam, ni manje, ni više od toga. Jer, ako ja imam samo dva minuta, a vi imate 22 puta toliko, onda dajte da budemo korektni da odgovaramo na pitanja koja zadiru u suštinu ove rasprave, a posebno kada je reč o amandmanima DSS, gde vi ovim predlogom zakona zapravo gasite srpske državne institucije na Kosovu i Metohiji. Dakle, to je suština stvari.
Reč ima ministar Nikola Selaković.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ne vidim da se jedim, a još manje da sam zao, a ponajmanje da sam ozlojeđen, pogotovo kada se pominju sporazumi i kada se govori o nečemu što nije tema današnje rasprave i kada se spominju neistine, kao što je vršenje eliminacije srpskih državnih organa. Mislim da smo to vrlo dobro pretresli u načelnoj raspravi. I dalje ostajem pri onome što sam tada rekao. S obzirom da je ustaljeni manir da čak i onda kada se pokaže da nešto nije istina da se to i dalje, normalno politički legitimno, ponavlja, onda ću i ja dalje politički legitimni ponavljati, pa ako i koristim više vremena, to mi dopušta Poslovnik koji je donela većina u Narodnoj skupštini. Ne ova, neka druga, ali dokle imamo to pravo vrlo rado ću da ga koristim. Mogu da odgovorim na jednostavno, a na prosta pitanja uglavnom ne odgovaram. Kako mi zvuči kovanica pravni sistem Kosova, kada to bude na dnevnom redu Narodne skupštine, vrlo rado ću i zdušno govoriti o tome i kao političar i kao pravnik. Samo sam čuo jednu neistinu koja mi je mnogo zaparala uši, a čak i ako je istina da sam ja ili da je ova Vlada Srbije uspostavila neku granicu, onda mi nije jasno kako to ako ta pod znacima navoda granica, a ja tu nikakvu granicu ne vidim, kako nije mogla srpska policija ili srpska vojska u martu 2004. godineda pređe tu nedavno uspostavljenu granicu pa da interveniše i zaštiti svoj narod prilikom divljanja albanskih terorista na KiM? Kako to da tu granicu koju smo mi uspostavili isti ti državni organi nisu mogli da pređu 2008. godine kada je neko jednoglasno proglasio nezavisnost? Ko je uspostavio? Uspostavljanju te, kako vi rekoste – granice, doprineo je onaj koji je svedočio o onom sporazumu koji smo malo pre pomenuli. Svedok sporazuma tada, generalni sekretar NATO-a. Obično za svedoka uzimate onoga u koga imate puno poverenje. E, taj je doprineo da se povuče ta granica. Vi kažete granica, ja bih rekao – administrativna linija. Pročitajte zakon od početka do kraja, pa ćete videti da ovaj zakon ne ukida ni prekršajni, ni osnovni, ni viši sud, niti osnovno i više tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici, niti nadležnost Privrednog suda u Nišu za područje čitave Pokrajine, niti nadležnost Apelacionog suda u Nišu, niti nadležnost Upravnog suda u Beogradu. Zahvaljujem.
Samo jedna napomenu. Mislim da je replika izašla van teme. Ja ću dati reč Samardžiću i molim vas da završimo krug replika po ovom pitanju, jer smo stvarno izašli iz teme. Ja znam da problem jeste interesantan, ali moram da poštujem Poslovnik. Izvolite, gospodine Samardžiću.
Gospodine Selakoviću, par objašnjenja. Sve do prihvatanja Sporazuma o integrisanom upravljanju granica, ta granica nije bila granica nego administrativna linija po Rezoluciji 1244 i kao takvu naša vojska i policija nisu mogli da je pređu, zato što smo se držali te rezolucije koja je primarno garantovala suverenitet i teritorijalni integritet Srbije. Kada je taj sporazum uspostavljen, od tada postoji granica u državnom smislu reči. Jer, koncept integrisanog upravljanja granicom je evropski koncept međudržavnog upravljanja granicom. To vi vrlo dobro znate, ili bi trebalo da znate. Vaša Vlada taj sporazum nije zaključila, ali je vaša Vlada prihvatila da ga primenjuje. Ona je mogla i da ga ne primenjuje. Taj sporazum je pred Ustavnim sudom Srbije i vi vrlo dobro znate da kočite proces odlučivanja raznim zavrzlamama oko zastajanja itd. Toliko o granicama. Znači, imali smo administrativnu liniju do Sporazuma, od Sporazuma imamo granicu zato što je to evropski koncept upravljanja granicama među državama. Drugo, svedok Beogradskog sporazuma nije bio generalni sekretar NATO-a, nego visoki predstavnik za spoljnu politiku i bezbednosnu politiku Evropske unije. To vi kao pravnik takođe morate da razlikujete. Tada je visoki predstavnik samo bio svedok jednog političkog sporazuma koji je rešio preko ustavnog mehanizma odnose Srbije i Crne Gore. Danas visoki predstavnik za spoljnu politiku piše dokumente, sporazume, planove itd, koje Vlada Srbije bespogovorno sprovodi. I u tome je ta gradacija i ta bitna razlika između vremena kada je Koštunica vodio ovu državu i kada ovu državu vode Vučić, Nikolić i Dačić.
Završavamo sa replikama. Prelazimo na raspravu po amandmanu. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine ministre, nije slučajno što poslanička grupa DSS insistira da se ovo pitanje raspravi, da se raspravi otvoreno i da se svi segmenti koji se tiču ukidanja pravosudnih institucija na KiM ovde izvedu na čistac. Nismo slučajno pominjali Briselski sporazum, bez obzira što se on ne pominje u zakonu. On se spominje u jednom vrlo važnom dokumentu – Strategija reforme pravosuđa. Briselski sporazum se najdirektnije pominje u Strategiji reforme pravosuđa, gde se kaže – usaglašavanje mreže sudova sa Briselskim sporazumom. Najdirektnija posledica strategije reforme pravosuđa je Zakon o mreži sudova, gde je jednostavno u Briselskom sporazumu definisana odredba da će se pravosudne institucije Republike Srbije u potpunosti ukinuti i preneti u nadležnost, kako mi kažemo, privremenih institucija samouprave na KiM jeste u stvari ono što se danas dešava. Međutim, jedno je važno pitanje koje takođe želim da postavim. U Zakonu ste rekli da će se do 31. decembra ove godine doneti poseban zakon, mada mi ne znamo šta je poseban zakon. Bila je rasprava da li je to više zakona ili je to ustavni zakon? Ostala su još 42 dana. Taj zakon menja i odnosi se na uređenje vlasti. Da li ćemo mi do kraja ove godine imati referendum kojim se građani Srbije pitaju da li se ukidaju sudovi na teritoriji Kosova i Metohije? Jer, da biste ukinuli sudove na Kosovu i Metohiji, morate da raspišete referendum i pitate građane Republike Srbije. Šta će se desiti ukoliko se taj zakon ne donese? Da vas podsetim, Narodna skupština Republike Srbije, usvajajući Rezoluciju kojom se definiše platforma za pregovore, rekla je – sve nadležnosti koje budu rezultat pregovora između Beograda i Prištine biće poverene privremenim institucijama u Prištini posebnim ustavnim zakonom i biće im prenete u nadležnost. Postavljam pitanje – da li će ovaj zakon koji se tiče sudova biti donet do kraja godine? Gospodine ministre, postavlja se pitanje suštinske autonomije. Vi ste suštinsku autonomiju ovim definisali. Za vas je suštinska autonomija Briselski sporazum i zakon i uredbe koje su usvojene u prethodnoj Vladi i koje ste vi sada usvojili. Vi nemate prostor za dalji razgovor. Suštinska autonomija za vas je Briselski sporazum. Vama je dato samo da donesete zakon u Narodnoj skupštini kojima ćete razbiti jedinstvo pravosudnog sistema i poveriti institucijama koje su proglasile nezavisnost Kosova i Metohije, pravosudni sistem i pravdu da oni vrše nad Srbima. To je suštinska stvar. Još jednom ponavljam, Briselski sporazum spominjemo zato što se pominje u Strategiji reforme pravosuđa, gde ste se obavezali da usaglasite pravosudnu mrežu Srbije sa Briselskim sporazumom. Hvala.
Gospodine Petkoviću po kom osnovu?
Povreda Poslovnika član 27. Dakle, govori sam o amandmanu, onda mi je ministar Selaković odgovorio. Onda sam ja imao pravo na repliku. Posle toga ministar Selaković mi je opet odgovorio i na taj način što meni ne dozvoljava da ja na taj njegov drugi odgovor dam svoj odgovor. I vi meni sada ukidate pravo replike. Znate, ovde nije reč o onim drugim replikama gde se rasprava pre svega iznosi iz konteksta teme o kojoj Skupština raspravlja već je suština naših amandmana, a to je da se ukidaju srpske državne institucije na Kosovu i Metohiji Briselskim sporazumom, ovim predlogom zakona itd. Molim vas, da mi dozvolite da odgovorim jer imam pravo na repliku. Vi kršite moje poslaničko pravo. Vaše ćutanje znači da imam pravo?
Mislim da nisam prekršio Poslovnik. Znate dobro da je na osnovu člana 104. predsedavajući odlučuje o pravu na repliku. Razvio se krug replika i unapred sam upozorio. Ne osporavam opravdanost vaših pitanja ali morate priznati da smo ipak izašli iz teme. Prema tome, zbog toga nisam dozvolio vašu repliku, a vi možete ako smatrate da je došlo povrede Poslovnika da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi? Da li želite? Da, u redu, izjasnićemo se. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Vrlo kratko, samo dve rečenice. Dakle, da se vratimo na pravu stranu ove stvari. Nema ustavnog osnova za rešenje koje je ovde predloženo, da se ove institucije izbace. Vi kažete ne izbacujete sudove sa teritorije KiM. Istina, oni su izbačeni iz jednog dela propisa i smešteni u prelazne odredbe. Šta vi radite prelaznim odredbama? Vi prelaznim odredbama najavljujete izmeštanje tih institucija u poseban zakon van celine, a članom 183. Ustava nije predviđena takva mogućnost za autonomne pokrajine. Dakle, pravosuđe je jedinstveno. Vi najavljujute zakonom izmeštanje iz jedinstvenog pravosuđa jednog njegovog sektora. Zašto kažem da nemate osnov za to? Zato što mora postojati ustavni zakon o suštinskoj autonomiji koji bi vam dao osnov da ovako nešto napišete čak i u prelaznim odredbama. Znači, ne sporimo se mi sa vama da li će biti sud sutra ujutru u Kosovskoj Mitrovici ili neće, ne pričamo mi o tome, nego pričamo o rešenju koje ste vi dali u predlogu zakona, koje diskvalifikuje jedinstveno pravosuđe Republike Srbije najavljujući u zakonu njegovo izdvajanje. To nemate pravo da uradite, a imate pravo da donesete zakon o suštinskoj autonomiji, nego vi to očigledno nećete ili ne možete, niti znate kako biste ga doneli. Zato, moje kolege vama i kažu vrlo osnovano da je za vas osnov za donošenje ovog propisa Briselski sporazum, jer očigledno Ustav, ili neki budući neizvesni zakon o suštinskoj autonomiji uopšte nije. Zato vi nemate osnov za ovo. Sada mi možemo ovako da se raspravljamo o ovome letnji dan do podne, što se kaže, i da vi tvrdite jedno, mi drugo, ali ovo je jedina ispravna logika, ovo su temeljne činjenice i sve ostalo je pogrešno prikazivanje stvari.
Da li još neko želi reč? Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč?(Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Uz predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava nije urađena analiza efekata propisa. U svakom slučaju nije dovoljna analiza efekata propisa urađena jer, da nije došlo do podnošenja amandmana Odbora imali bi situaciju da svi predmeti koji su otišli u apelaciju u Beograd iz Šapca, ili u apelaciju u Novi Sad iz Pančeva, bi praktično čekali svoj red na rešavanju. Po predlogu zakona je bio predviđeno da od 1. januara šta nije rešeno ide u nadležnu apelaciju. Znači, da se spakuje kamion predmeta iz Novog Sada, pančevačkih predmeta i da ide za Beograd, a da šabački predmeti iz Beograda idu za Novi Sad. Pričam slikovito, ali to bi se desilo. Znači sve što ne bi bilo presuđeno do 1. januara. Tek kasnije odbor video, nećemo da se igramo s time, daj što je otišlo u apelaciju da se reši jer bi bili oštećeni građani i Šapca i Pančeva bi stigli na kraj reda za rešavanje u novoj apelaciji koja je nadležna. U tom smislu ja sam predložio amandman da ne diramo nešto što nismo svesni ovog trenutka kakve sve negativne efekte možemo da imamo i ne vidim zašto, ukoliko nešto relativno dobro funkcioniše da to menjamo. Malo je onih predmeta gde ljudi putuju u mesta apelacije. Ima javnih sednica veća, ili nekih određenih stvari, ali ipak je to manji deo predmeta, uglavnom se rešava o papirima, ali, očigledno je da npr. ne sagledavamo. Međutim, kada niste prihvatili amandman za sudsku jedinicu Kovina da ide uzPančevo, a imamo situaciju da neće doći do prelaska tužilaca iz osnovnog tužilaštva u Pančevu u Kovin, pošto u članu 15. se kaže – iz ukinutih javnih tužilaštava dolazi do premeštanja ljudi. Onda šta da očekujem u pogledu ovog amandmana.
Vreme. Da li još neko želi reč? Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Teodora Vlahović. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Hvala gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlogom zakona koji je danas na dnevnom redu predviđeno je da Viši sud iz Pančeva potpada pod ingerenciju Apelacionog suda u Beogradu. Mi amandmanom predlažemo da se to promeni, i da Viši sud iz Pančeva ostane pod ingerencijom Apelacionog suda u Novom Sadu, kao što je i do sada. Obrazloženje uz ovaj amandman je vrlo slično obrazloženju koje smo dali juče uz amandman za sudsku jedinicu u Kovinu, koleginica Teodora Vlahović i ja i u pogledu ustavnih prava i u pogledu nacionalnih manjina i njihovih prava jer na teritoriji opštine Pančevo kao i na celoj teritoriji Vojvodine žive i Mađari i Rumuni i pripadnici ostalih nacionalnih manjina. Apelacioni su u Novom Sadu je osposobljen i da vodi postupke na jezicima pripadnika nacionalnih zajednica koje imaju na to pravo, tako da bi lakše ostvarili prava pred Apelacionim sudom u Novom Sadu. Što se tiče jučerašnjeg obrazloženja koje ste dali povodom našeg objašnjavanja amandmana i razloga za prihvatanje amandmana koje smo izneli, mogu da kažem samo da mi uopšte niste dali odgovor na pitanja koja sam postavila, vezano za obrazloženje Vlade, zašto se odbija amandman, na kontradiktorne činjenice i netačne činjenice iz tog obrazloženja, već ste zakačili za ono što sam navela kao primer za ostvarivanje zdravstvene zaštite, što u ovom slučaju nije bitno. Ja sam to navela samo kao primer da većina iz Vojvodine ostvaruje i to pravo u Novom Sadu.
Da li još neko reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan hajdarević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, gospodine ministre, tokom današnje rasprave iskristalisala se jedna činjenica, potreba za ustavnom reformom. Zaista bi trebalo ovaj Ustav da se menja iz mnogih razloga, a konkretno upravo iz razloga koje smo danas slušali kada su se obrazlagali amandmani u vezi pojedinih rešenja iz ovog predloga zakona i davali argumenti zašto se ti amandmani ne usvajaju. Naime, život ne možete da uglavite u ovaj postojeći rigidni okvir Ustava, jer prosto nije više Ustav realan, a pitanje je da li je uopšte ikada bio realan? U tom slučaju vi ste prinuđeni i ja vas potpuno razumem, gospodine ministre, da selektivno primenjujete pojedine ustavne odredbe, a taj selektivni pristup u stvari proizvodi jednu pravnu nesigurnost i onda dovodite u pitanje vladavinu prava. To je nešto vrlo opasno po jedan pravni sistem. To možete jedino rešiti ukoliko zaista pristupite tim ustavnim reformama. Kada govorite o tome da apsolutno nema nikakvih problema da vi sada napravite zamenu između dva grada, Šapca i Pančeva. Da li će Šabac da profitira time što će pripadati u nadležnost apelacionog suda u Novom Sadu ili odeljenju Prekršajnog apelacionog suda i odeljenju Upravnog suda u Novom Sadu? Da li će isti slučaj biti sa Pančevom, s obzirom da se prelazi u nadležnost apelacionog suda u Beogradu? Vi ste izneli jedan argument. S obzirom da se radi samo o jednom argumentu, pretpostavljamo da je to u stvari najvažniji argument. Argument se sastoji u tome da se vi pozivate na geografsku udaljenost. To jeste jedan princip kada govorimo o mreži sudova. Međutim, niste se baš pridržavali tog principa kada ste određena rešenja ustanovljavala u ovom predlogu zakona. Recimo, gde vam je tu princip kada govorimo o opštinama Novi Kneževac i Čoka, koja su nadležnosti Osnovnog suda u Kikindi a ne u nadležnosti Osnovnog suda u Senti? Te dve opštine su dva, tri, četiri puta udaljenije od Kikinde nego Sente. Dakle, nema tu geografske udaljenosti koja bi bila povoljnija za one građane koji žive na teritoriji Novog Kneževca ili Čoke, a trebalo bi da putuju do Kikinde. Razumem da ste išli istim onim principom kojim se vodio i Slobodan Milošević, kada je ustanovljavao one administrativne upravne okruge, nažalost ti okruzi su i dalje postojeći i nekako ne vidim političku volju da se nešto promeni u pogledu tih upravnih okruga iako ne vidim svrhu postojanja tih okruga osim što predstavljaju jedan dodatni teret za budžet ove naše države, koji je već i ovako prenapregnut i preopterećen. Dakle, u suštini, gospodine ministre, potrebne su te ustavne reforme i potrebno je da se promeni odnos Srbije prema AP Vojvodine, potrebno je da se dozvoli da se ti potencijali iskažu, a jedan od načina je u stvari da se toj Vojvodini vrati ono što joj je Ustavom 1990. godine oduzeto a to je sudska izvršna i zakonodavna vlast. Da Vojvodina ima tu sudsku vlast vi ne biste mogli na ovaj način da regulišete i ovu mrežu sudova a ne zbog toga što bi to u stvari predstavljalo neko loše rešenje za Srbiju, ali bi predstavljalo jedno dobro rešenje za Vojvodinu, a ako je dobro za Vojvodinu, normalno je da će biti dobro za celu državu Srbiju. To su ti propusti koji se toliko jasno vide kada se krene rasprava o jednom zakonu koji nekako pokušava da izbegne da baš i ne poštuje u potpunosti Ustav u koji se toliko često kune ova vlast i ako postoji rešenje, a postoji, bilo bi dobro da onda zaista i rešite nastali problem. Rešavajući nastali problem sa promenom Ustava, donošenjem novog ustava, sa jednim potpuno novim pristupom uređenju ove države, mislim da ćete rešiti mnoga akutna pitanja i mnoge kontraverze ćete otkloniti a ukoliko nemate dovoljno političke volje, političke snage i političke hrabrosti, e u tom slučaju imaćete ovakve rasprave i ubuduće kao što je ova danas.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Konstantinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Reč ima narodni poslanik Petar Petković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Naime, i ovim našim amandmanom mi zahtevamo da ne ukidate sudove na KiM, da ne gasite državu Srbiju na Kosovu. Dakle, vi kršite, gospodine ministre Ustav kada se pozivate na poseban zakon gde kažete da će pitanje mreže sudova biti rešeno posebnim zakonom. Ustav ne prepoznaje poseban zakon o mreži sudova. Postoji samo poseban zakon o suštinskoj autonomiji. Sve vreme ove rasprave vi brkate pojmove. Govorite između administrativne linije i granice, između posebnog zakona i Ustavnog zakona itd. Dakle, suština jeste u tome da Ustavni sud Srbije je taj koji treba da kaže da li po Ustavu Srbije postoji pravni sistem Kosovo? Jer, ako u Statutu Vojvodine ste imali odrednicu gde se kaže da se Vojvodina pita po određenim sudskim stvarima i ako imate Zakon o utvrđivanju nadležnosti gde je Ustavni sud, dakle 22 odredbe poništio, između ostalog i onu odredbu koja se tiče da Vojvodina ima pravo da se pita u sudskim stvarima, zar ne mislite da će Ustavni sud Srbije poništiti i svaku odluku, svaki zakon gde se priznaje pravni okvir KiM, odnosno Kosova kao nezavisne države? Dakle, suština je u tome – vi kada kažete da će sudovi nastaviti da rade sve dok se ne donese taj poseban zakon. Koji je to poseban zakon? Zakon gde priznajete kosovsko ministarstvo pravde, gde priznajete ustav Kosova, gde priznajete sudove koji će isključivo raditi u okviru takvog jednog ustava i u okviru tih zakona. Dakle, suština je u tome da vi ovim predlogom zakona, kao što sam na početku rekao uvodite Briselski sporazum u pravni sistem Srbije a da pri tom taj isti sporazum niste objavili u „Službenom glasniku“. Takođe, da li u Briselskom sporazumu se ijednom rečju pominje država Srbija, Ustav Srbije? To vas pitam po stoti put. Znači, molim vas da nam odgovorite na jedno vrlo i prosto pitanje. Dakle, radi se o tome da DSS ovim amandmanima želi da zadrži postojeće stanje kada je reč o Kosovu i Metohiji, da zapravo mi ne ukidamo ono što imamo i prihvatamo ono što nemamo, odnosno prihvatamo ono što jednostavno nije po Ustavu Srbije, a reč je o institucijama, pravnom sistemu albanskih separatista.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Reč ima Sanda Rašković Ivić.
Hvala gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo, DSS, je u ovom amandmanu tražila da odeljenje upravnog suda u Nišu treba da nastavi da vrši Zakonske nadležnosti na teritoriji AP Kosovo i Metohije. Mi smatramo da ovo ne treba menjati. Evo, vlastima su puna usta mantre da nikada neće priznati Kosovo, ne znam zašto se onda sve ovo menja ukoliko do priznanja Kosova neće doći. Međutim, sve više i ova diskusija danas daje dobre osnove za to, jasno je da se radi u stvari o tome da je ovaj zakon ušao u funkciju sprovođenja Briselskog sporazuma, odnosno da je on u funkciji uspostavljanja pravosudnog sistema, tzv. „Republike Kosovo“. Moram da kažem da sam ja jako iznenađena, pogotovo sam iznenađena vama gospodine ministre koji ste bili jedna od mladih perjanica, one najlepše nacionalne Srbije zašto ovo dopuštate i zašto učestvujete u svemu ovome. Ne znam šta misli da radi sadašnja vlast, ali možemo očekivati, naravno, gledajući šta je sve dosad uradila, da će se za nekoliko godina, ukoliko to zatraže Jelko Kacin i Evropska Unija, i neki od sudova iz Subotice premeštati i izmeštati u Segedin, u državu Mađarsku. Hvala.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Srđan Miković, zajedno narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Teodora Vlahović i zajedno narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Hvala, gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, suština ovog amandmana je da Prekršajni sud u Pančevu potpadne pod ingerenciju Prekršajnog apelacionog suda u Novom Sadu. U suštini, u nabrajanju se Prekršajni sud u Pančevu nigde i ne spominje, ali u obrazloženju, koje smo dobili uz odbijanje amandmana od strane Vlade, kaže se da Prekršajni sud u Pančevu potpada pod Prekršajni apelacioni sud u Beogradu i, naravno, opet se poziva na kriterijum geografske udaljenosti. Smatramo da je pozivanje na ovaj kriterijum formalnog karaktera i ono ne može suštinski da se opravda iz razloga što se, ko poznaje pravosudni sistem i funkcionisanje njegovo, zna da se stranke retko pojavljuju pred Apelacionim sudom, to uglavnom se radi u veću, i da udaljenost nema značaja na rešavanje predmeta za stranke, odnosno ne utiče na troškove stranke u toku postupka, niti na brzinu rešavanja predmeta. Tako da smatramo da obrazloženje koje je dato za odbijanje nije opravdano. Hvala na pažnji.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstatinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković-Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Reč ima narodni poslanik Milica Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, meni je drago što više ne odgovarate na naše argumente. Izgleda da je i vama postalo jasno da ovo što radite je duboko protivustavno. Jedino što mogu da vas zamolim jeste da ovaj Predlog zakona povučete iz procedure, jer on mora da se uskladi sa Ustavom, on mora da predvidi postojanje i sudova i tužilaštava na teritoriji Kosova i Metohije, jer ovo što sada radite nikako se drugačije ne može nazvati, već ukidanje sudova i tužilaštava na teritoriji Kosova i Metohije. Nemojte se baviti i služiti nekim drugim fazama, a jedna od tih je da oni nastavljaju da rade do donošenja posebnog zakona. To nikoga ne zanima. Znači, vi ovim zakonom ukidate i sudove i tužilaštva na teritoriji Kosova i Metohije, izdvajate ih iz jedinstvenog sudskog sistema Republike Srbije i na taj način direktno najgrublje kršite Ustav Republike Srbije. Gospodine ministre, nadam se da me čujete. Podneli smo amandmane na svaki član ovog Predloga zakona. I zaista smatram, uvažavajući potrebu drugih narodnih poslanika, da je važno govoriti i o sudskim jedinicama i o sudovima širom Srbije, ali i ovaj zakon u sebi ima jednu sistemsku grešku. Vi amputirate deo teritorije Srbije ovakvim jednim zakonom. A sve to radite samo iz jednog razloga. Jednom sporazumu, koji niste imali hrabrosti čak nigde ni da objavite, ni da objavite u „Službenom glasniku“, podređujete ceo pravni sistem Republike Srbije. Juče sam i sinoć sam o tome govorila i govorićemo, ne samo na današnjoj sednici, nego uvek o tome šta radite. Podsetićemo vas, i kada ova tačka bude završena, na ono što radite. Vi ste u obavezi, gospodine ministre, da poštujete član 142. Ustava koji govori o tome da je sudski sistem na teritoriji Republike Srbije jedinstven i da nemate pravo iz njega da izdvajate ni jedan jedini deo Srbije, a to upravo radite. Juče sam govorila o tome da ste upravo ono što se od vas traži započeli onog trenutka kada ste raspustili lokalne samouprave na severu Kosova i Metohije, pa ste posle toga smenili legitimno i demokratski izabrane predstavnike, tačnije gradonačelnike sa severa Kosova i Metohije, sada ukidate sudove, sutra ćete ukinuti i bolnice i škole i institucije kulture i sve što od vas budu tražili. Vi ste čak imali hrabrosti da u Strategiji za reformu pravosuđa napišete da se usaglašavanje mreže sudova vrši sa Briselskim sporazumom. Znači, čak ste imali hrabrosti i to da ostavljate iza sebe. Gospodine ministre, iza sebe ostavljate velike tragove. Kada sam rekla u načelnoj raspravi da vam istorija to nikada neće zaboraviti, verujte mi da je to tako.
Reč ima ministar Selaković.
Samo jedan kratak odgovor, biće kraći sigurno od dva minuta. Pošto se sve vreme govori o nečemu što nije predmet današnje rasprave, a to je ukidanje državnih institucija. Sećam se da je neko početkom 2000. godine ukinuo Pokrajinsko izvršno veće. Mislim da je to bila prva institucija države Srbije koju je neko ukinuo. Nije tu, nažalost, narodni poslanik Zoran Anđelković koji je bio predsednik tog Izvršnog veća, pa da nam nešto kaže o tome, ali sećam se ko je tada bio na vlasti. Uveren sam da će ga istorija, i te kako, zapamtiti.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović, po amandmanu.
Koristiću ako nemam osnova, a mislim da imam, vreme ovlašćenog predstavnika. Gospodine ministre, govorite o onome što je na dnevnom redu, govorite o onome i odgovorite na pitanja koja vam postavljamo. Nemojte da se služite tim stvarima da bi nas ubedili u nešto što je nemoguće. Ne možete da nas ubedite da ovim zakonom ne ukidate sudove i tužilaštva na teritoriji Republike Srbije, znači, na delu koji se zove AP Kosovo i Metohija i da ne nastavljate sa tim procesom i danas. Nemojte. Pustite prošlost. Ne bavimo se prošlošću. Hajde da se sada vratimo i da konkretno odgovorite na sve ovo što vas narodni poslanici danas pitaju, a počeli su juče u neko gluvo doba noći. Odgovorite bar jednom argumentovano – kako mislite da institucije Republike Srbije na teritoriji Kosova i Metohije ne ukidate? Ukoliko to zaista mislite da ne radite, hajde nađite mi u ovom predlogu zakona, o kome danas raspravljamo, koji se nalazi ispred mene, gde su ti sudovi u Kosovskoj Mitrovici, gde je taj osnovni sud, gde je taj prekršajni sud, gde je taj viši sud, gde je to odeljenje. Hajde recite mi, objasnite mi tezu. Ovde smo smi. Ne moramo da budemo pravnici za ovu raspravu uopšte, čak mislim da ona u ovom slučaju nije toliko presudno važna. Važna je vaša namera, vaša namera da ukinete institucije Republike Srbije na Kosovu i Metohiji. Nemojte se služiti tom vrstom argumenata. Odgovorite jasno na ono što vas pitamo – gde su sudovi u ovom predlogu zakona, a koji treba da se nalaze na teritoriji Kosova i Metohije?
Reč ima ministar Selaković.
Dovoljno je pročitati član 12. i videti da je predviđeno da postoji organizacija sudova i tužilaštava u AP Kosova i Metohije. Da toga člana nema, to što ste vi govorili, bilo bi argumentovano, a pošto ovo jeste argument, pošto je to argument koji stoji u ovom predlogu zakona, verujem da možete da ga pročitate i da vidite. Koliko sam video, slični su predlagači amandmani koji su predvideli da se taj član briše.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Da javnosti bude jasno, nama je ovde jasno o čemu pričate, i to što pričate nema veze sa istinom. „Osnivanje sudova i javnih tužilaštava nadležnih za teritoriju AP Kosova i Metohije, njihova sedišta i područja na kojima vrše nadležnost, uređuje se posebnim zakonom.“ O kom posebnom zakonu mi ovde govorimo, gospodine ministre? O kom posebnom zakonu? Da li ste doneli taj poseban zakon? Valjda je logičan sled događaja da taj poseban zakon prvo donesete da bismo prema njemu uredili ono što uređujemo ovim zakonom. Nema logike u tome što pričate, gospodine ministre. Znate i sami da ne pričate istinu i znate i sami da sprovodite naloge koji se isključivo odnose na to da institucije Republike Srbije na teritoriji Kosova i Metohije više ne postoje. Pogledajte, gospodine ministre, član 183. Ustava Republike Srbije. Pogledajte šta je to što može autonomna pokrajina u skladu sa zakonom da uređuje. Da li u okviru tog člana Ustava igde piše da je moguće da uređuje sudsku vlast na teritoriji Republike Srbije? Gospodine ministre, ne piše nigde. Molim vas, objasnite mi kako ne mislite da ukidate sudove i tužilaštva na teritoriji KiM, ukoliko ga u ovom predlogu zakona nema? Nema ni osnovnog, ni prekršajnog, ni višeg, ni upravnog, ni privrednog, ni bilo kog drugog suda koji je realno postojao do sada na teritoriji KiM. Molim vas jednom za uvek, govorite istinu, govorite jasno da vas narod razume, a mi vas, nažalost, i namere vaše, jako dobro razumemo.
Reč ima ministar Selaković.
Kad neko želi da razume, on to hoće i da razume. Pošto je očigledno da tražite reprizu onoga što je bilo u toku rasprave u načelu, meni neće biti teško i da pročitam članove zakona koji i te kako govore o ovome što ste vi rekli. Dakle, lepo uzeti, pa pročitati član 17. Predloga zakona u kome stoji: „Do donošenja posebno zakona iz člana 12. ovog zakona, sudovi i javna tužilaštva iz člana 2. tačka 13. Prekršajni sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 3. tačka 11. Osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 4. tačka 7. Viši sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 9. tačka 11. i člana 10. tačka 7. Osnovno i Više javno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici, Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, „Službeni glasnik Republike Srbije“, broj 116/08, nastavljaju sa radom“. Mogu još jednom da pročitam. Hoćete još jednom? Odlično. Do donošenja posebnog zakona iz člana 12. ovog zakona, sudovi i javna tužilaštva iz člana 2. tačka 13. Prekršajni sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 3. tačka 11. Osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 4. tačka 7. Viši sud u Kosovskoj Mitrovici, člana 9. tačka 11. Osnovno i javno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici i člana 10. tačka 7. Više javno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici, Zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, „Službeni glasnik Republike Srbije“, broj 116/08, nastavljaju sa radom“. Vi možete da postavite još bezbroj pitanja o kom mi to posebnom zakonu pričamo. Mi ne pričamo ovde o posebnom zakonu. Mi ovde pričamo o Predlogu zakona o područjima i sedištima sudova i javnih tužilaštava. Možemo nas dvoje da različito gledamo na rešavanje ovog pitanja, odnosno ovog problema, Vlada je izašla sa ovim predlogom. Vi ako niste za taj predlog, nemojte glasati za njega. Možete da podnesete, kao što ste podneli, amandmane kojima ćete pokušati da ga izmenite ili dopunite i to je sasvim legitimo i u redu. Koliko mi je poznato, ovaj predlog zakona je prošao skupštinske odbore. Predstavnici jedne političke stranke su izdvajali svoje mišljenje, protivili se tome, sasvim u redu i sasvim legitimno. A stvarati ovakvu političku klimu i prozivati nekog da ukida, pročitao sam samo prvi stav, u drugom stavu se govori i o očuvanju nadležnosti odeljenja Prekršajnog apelacionog suda sa sedištem u Nišu, o Privrednom sudu sa sedištem u Nišu, odeljenje Upravnog suda sa sedištem u Nišu. Identične odredbe. Ako me prozivate i govorite da ukidam organ, mogu da vam navodim koliko je organa za raznoraznih vlada, ali zaista potpuno i faktički ukinuto na području AP Kosovo i Metohija. Do čega ćemo da dođemo? Nemojte da pričamo o istoriji. Hajde da pričamo o budućnosti. Šta, da se ne osvrćemo, od nas počinje sve? Bio bih presrećan, pozvao bih vas zajedno da odemo, recimo, u Glogovac i da pričamo o članu 183. Ustava, samo ne znam kome i na kom jeziku, ko će da nas razume i ko će da nas podrži u tome. Apsolutno je nekorektno nekome ko posle serije u godinama povlačenih pogubnih državnih poteza pokušava da spase trećinu srpskog naroda koliko je dole opstalo u odnosu na 1998. i 1999. godinu, pokušava da spase ono što od države Srbije još dole postoji, spočitavati ovako nešto. Onda ćemo opet da dođemo do one načelne rasprave, da pričamo o 2008. godini, da pričamo o 2004. godini. Šta ćemo da postignemo? Dok ćemo mi ovde da prebacujemo krivicu s jednih na druge, dotle će skupština u Prištini da donosi propise koje će efektivno da sprovodi na većini teritorije na koju mi danas ne možemo ni da odemo slobodno i da nam neko garantuje bezbednost. Zbog koga? Zbog mene, zbog vas? Ili ćemo da živimo u fikcijama? Nemojte građane da zamlaćujemo nekim stvarima od kojih ni njima ni nama neće biti bolje. Šta, jesam li ja presrećan, da li pevam, da li se radujem što smo došli u situaciju kao država da raspravljamo o ovakvim stvarima, da jedni drugima govorimo ovakve stvari? Ne, nisam. Krivo mi je, žao mi je zbog toga. Teško mi je kao Srbinu zbog toga. Teško mi je što je neko decenijama uništavao sve što je srpsko, što su mu Srbi kumovali i šurovali u svemu tome. Sad ja treba da odem i da legnem u hladan grob zbog toga što, eto, ne dopada mi se to. Treba sve što je od Srbije ostalo da propadne zbog toga što nam se to ne sviđa. Mislim da mi kao država i kao Vlada imamo principijelan stav. Da, hoćemo da pričamo i o istoriji, jer kad god smo rekli – hajde da ne pričamo o prošlosti, onda smo ponavljali u budućnosti sve one greške iz prošlosti. Ne, ja hoću da se naučimo na svemu onome lošem što smo kao država učinili u prethodnih pet, 10, 15 ili 50 godina. Da ste došli malo ranije da slušate jednu drugu raspravu, videli biste kakav stav ova Vlada i ja kao njen član imamo u rešavanju onih pitanja gde još uvek nešto možemo da rešimo na dobar način. Ovo je možda jednostrano politički principijelno i to uvažavam. Svaka politička stranka ili grupacija ima svoje principe, zalaže se za njih, izlazi na izbore, dobija određeni broj glasova, dobija poverenje naroda i to je dobro, to je demokratski i to tako treba da ide. Nemojte da slušam kletve Jevrosime majke i priče o tome koga će ko, zbog čega i kako pamtiti. Dakle, kome nije jasno, uzme lepo, pa pročita član 17. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i na osnovu toga vidi ono što je u zakonodavnoj praksi moguće. Preuzimate jedan dobar deo jednog zakona koji većinom nije bio dobar, taj dobar deo nastavlja da postoji. Šta je tu sporno? Upravno po preuzimanju ovih članova, tačaka i stavova pravosudni organi na KiM nastavljaju sa svojim radom. Da li ih neko ukida? Neko pokušava da ubedi javnost ili nekoga ovde da ih neko ukida. Ne.
Reč ima narodi poslanik Milica Radović, replika.
Šta ste vi meni sada gospodine ministre rekli, sem što ste potvrdili da ukidate sudove na teritoriji Kosova i Metohije? Bilo vam je potrebno za to 10 minuta da me ubedite, ne mene, nego verovatno javnost u to da je istina sve ovo što govorim. Ali, u tome nema trunke istine, gospodine ministre. Zašto? Evo, poslužiću se istim onim članom na koji ste se vi pozvali, govorite o članu 17. U tom članu se kaže da donošenje posebnog zakona oni nastavljaju da rade, a onda se kaže da će poseban zakon biti donet do kraja godine, do 31. decembra 2013. godine. Kako mislite da nastave da rade? Pod kojim imenom? Čak i da nastavljaju da rade oni nastavljaju do kraja godine.U januaru 2014. godine neće postojati ni jedan jedini sud na Kosovu i Metohiji. Ako smatrate da je važno danas uveriti javnost na ovaj način na koji vi govorite mislim da taj pokušaj neće uspeti. Prošli put ste mi u načelnoj raspravi rekli da govorim samo o onome što želim da čujem i tamo gde mogu da argumentovano odgovorim na ono što se meni sviđa. Sada ste vi pokušali istim tom metodom da mi kažete da sudovi nastavljaju da rade, ali niste pročitali drugi deo, da nastavljaju da rade do 31. decembra 2013. godine u prevodu 1. januara 2014. godine svi sudovi i sva tužilaštva na teritoriji Kosova i Metohije biće ukinuta, gospodine ministre. Hvala vam.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Kad čujem ovako nešto, ja sam srećan što neko ko tako priča neće da primenjuje ovaj zakon, jer bi onda sigurno ovo što je izrečeno bila njegova namera, a pošto to u zakonu ne piše, pošto u zakonu nema stava koji kaže – ako ne bude donet poseban zakon onda neko prestaje da radi, onda sam srećan što oni koji tumače zakon će umeti da ga tumače na pravi način.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Poštovani ministre, ja bih želeo da verujem i evo uzeću da vam verujem, jer su stvari takve, kako vi kažete, a ne kako piše u zakonu. Imajući to u vidu samo ću jednu stvar da vas pitam. Čitam u novinama i slušam u medijima da se Krstimir Pantić žali da je pokraden na izborima, i da uzmemo da ne sumnjamo o tome, kom sudu će Krstimir Pantić da se žali na odluku Izborne komisije i na to što je pokraden na izborima, i koji je sud nadležan za njegovu žalbu i za postupak koji će on da vodi da sačuva izbornu volju građana Kosovske Mitrovice? Samo odgovor na to pitanje. Hvala.
Reč ima ministar Selaković, izvolite.
Onom sudu koji je neposredno nadležan da kontroliše na sudski način sprovođenje izbornog procesa. Ali, kada već pričate nešto što nije tema ove rasprave, dopustite mi da u jednoj rečenici zaista uključim nešto u tu temu. Godine 2000. su sprovedeni savezni predsednički izbori. Prilikom brojanja glasova uopšte se nisu brojali glasovi sa Kosova i Metohije. Tada u sprovođenju izbora, birači srpskog državljanstva na Kosovu i Metohiji i za nekog nisu postojali. O tome postoji čak i odluka koju su danas dve opozicione stranke, a tada dve partnerske stranke, kada su međusobno poremetile odnose, pa je jedna tražila pred Vrhovnim sudom ispitivanje tog spornog pitanja. Opet mi je krivo što ovde nije gospodini Anđelković pa da kaže nešto o tome, da upravo tada 2000. godine u oktobru mesecu nisu brojani glasovi naših birača naših građana sa Kosova i Metohije. Što se tiče određivanja nadležnosti suda, sasvim je jasno, postoji više i osnovno javno tužilaštvo u Kosovskoj Mitrovici, postoji Viši i Osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici. Postoji Apelacioni sud u Nišu koji je drugostepeni nadležni sud za ovo područje, molim lepo.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Znači gospodine ministre, hoćete da nam kažete da će Krstimir Pantić da se žali srpskom sudu u Kosovskoj Mitrovici, organima Srbije u Kosovskoj Mitrovici i da će tu odluku da primeni Centralna izborna komisija Kosova ili će on biti prinuđen da se žali šiptarskom sudu u južnom delu Kosovske Mitrovice i da će tom sudu ili nekom sudu u Prištini i da će taj sud biti nadležan? To je samo konkretno pitanje koji je sud nadležan i čija će odluka biti primenjena ukoliko Krstimir Pantić odluči da se žali da je pokraden na izborima koji su održani sada za vikend? Hvala.
Reč ima ministar.
Na našu veliku žalost, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem nešto što je očigledno nepoznanica onima koji hoće da govore o funkcionisanju pravosuđa, uopšte gledano, na području AP Kosova i Metohije, na našu veliku žalost, neuporedivo veći broj građana, državljana Republike Srbije, srpske nacionalnosti koji žive na Kosovu i Metohiji se za rešavanje svojih spornih situacija, obraća pravosudnom sistemu koji su ustrojile privremene institucije samouprave. O tome govore hiljade i hiljade zahteva za pružanje neke vrste pravne pomoći u tim postupcima. Dakle, ne obraćaju se Osnovnom i Višem sudu u Kosovskoj Mitrovici, nego nekim drugim sudovima. Nekoliko hiljada zahteva. Dobiću taj podatak pa ću ga podeliti sa vama. To ne radimo ni vi ni ja, to rade naši građani, Srbi sa Kosova i Metohije. Tu ima i onih koji žive i u Ranilugu, Gračanici, Štrpcu, Goraždevcu, ima i onih koji žive u Leposaviću, Zubinom Potoku, Kosovskoj Mitrovici ili Zvečanu. Samo što neki to javno priznaju i kažu, ako što kažu da su zarad ostvarenja nekih prava uzeli neka dokumenta, a neki o tome ćute.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Samo jedno pitanje gospodine ministre, da li postoje Osnovni i Viši sud u Kosovskoj Mitrovici?
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Gospodine ministre, i da postoje građani Srbije koji se obraćaju sudovima privremene uprave na Kosovu i Metohiji, vi sada ukidate mogućnost da se obraćaju organima Srbije. Oni više neće biti u mogućnosti da pred sudskim organima Srbije, Osnovnim i Višim sudom u Kosovskoj Mitrovici zaštite svoja prava, već ih vi prepuštate da oni svoja prava štite po zakonima samozvane, samoproklamovane republike Kosovo i terate ih da prihvataju šerijatsko i ko zna koja druga prava nasuprot Ustavu i zakonima Republike Srbije, koji više na Kosovu neće važiti. Zato vas pitam, samo mi potvrdite ako možete ili ako hoćete, ako nećete eksplicitno iz onoga što ste rekli se vidi nedvosmisleno da će Krstimir Pantić morati da se žali sudu privremenih organa na Kosovu i Metohiji.
Reč ima ministar Selaković.
Kome će se ko žaliti, morate da pitate onoga ko ima pravo da se žali. To je prva stvar. Drugo, postoje li Osnovni i Viši sud? Šta branite ako ne postoji? Šta branite ako ne postoji? O čemu pričamo ako nešto ne postoji? Građani se obraćaju onome ko može da im donese izvršivu odluku i na vašu i na moju veliku žalost. Odluka koja se tiče ometanja poseda u Mušotištu, ne verujem da će biti izvršena ako je donese naš osnovni sud u Kosovskoj Mitrovici. Uverite me da je to suprotno. Pokažite mi. Voleo bih da vidim, zaista bih bio presrećan da prisustvujemo takvom jednom izvršenju. Kada nađete taj slučaj idemo zajedno da vidimo kako će to da se izvrši. Hajmo zajedno. Meni je kao i vama teško da govorim o tome, ali i vi i ja znamo i te kako da je to i te kako tako.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman u istovetnom tekstu, su podneli narodni poslanik Srđan Miković, zajedno narodni poslanici Biljana Hasanović Korać i Teodora Vlahović i zajedno narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Očekujem da će saradnici preneti gospodinu ministru sve ove informacije, jer i dalje smatram da nije urađena analiza. Nisam hteo da divanim o prethodnom članu, o članu 7. U članu 7. npr. Vrščani do Prekršajnog apelacionog suda preko Pančeva putuju u Novi Sad, a Pančevci do Prekršajnog apelacionog suda idu u Beograd. Gde je tu logika? Isto tako, Vrščani će preko Pančeva ići u Beograd do Upravnog suda. Tu neće ići za Novi Sad. Međutim, sada vas pitam ako se igramo sa Šapcem i Pančevom u pogledu prekršajnog sudova i upravnog sudovanja, čuo sam da i gospodin Tomić koji je iz Šapca više voli da se sudi u Beogradu, po tradiciji. Međutim, postavljam drugo pitanje za predmete koji nisu rešeni do 1. januara kod prekršajnog apelacionog suda ti predmeti će biti spakovani, isto kao i kod upravnog suda, i poslati u ona odeljenja gde treba da se reše. Koliko će biti zastarevanje u prekršajnom postupku? Recite mi i da li će tu doći do probijanja onog roka od dve godine? Nije dobro. Na stranu sve, može biti politički da li je Novi Sad ili Beograd ili Šabac ili Pančevo. Dajte da vidimo šta će da funkcioniše, a ovo za Kovin i dalje mi niste odgovorili. Kada je krivično delo u Kovinu izlaziće policajac Policijske uprave Pančevo i tužilac iz Smedereva, a ne taj iz Kovina, pošto kovinski tužioci ostaju u tužilaštvu u Pančevu, nego onaj ko ne zna teren. To će se desiti. I sada vas ceo dan juče i danas ubeđujem i džabe. Džabe gluvom pričati. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đidić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković, Petar Petrović, Nevena Stojanović, Vojislav Vujić, Zoran Vasić i mr Đorđe Kosanić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Stojčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević i prim. dr Ninoslav Girić i zajedno narodni poslanici Snežana Stojanović Plavšić, Živojin Stanković i prof. dr Miodrag Stojković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Božanić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Gajić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Dušica Morčev. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Dronjak. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, su zajedno podneli narodni poslanik Konstantin Arsenović i zajedno narodni poslanici doc. dr Zoran Radovanović i Dejan Radenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Radović.
Gospodine predsedniče, ovim amandmanom sam tražila da Majdanpek s obzirom da na osnovu ovog predloga zakona dobija sud dobije i tužilaštvo i smatrala sam da mreža tužilaštava treba da prati mrežu sudova i da se jedno tužilaštvo osniva za područje jednog suda, a ne da se osniva za područje više sudova. Naravno, postoji pregršt razloga zbog čega smo tražili ovakvo rešenje. Svakako da je olakšan pristup pravdi, ekonomičnost, novi koncept tužilačke istrage na osnovu Zakonika o krivičnom postupku. To su dovoljni razlozi koji govore u prilog tome da je neophodno da postoji ovaj princip. Majdanpek se nalazi u pograničnoj oblasti blizu Rumunije. Znamo da je u toj oblasti poprilično pojačan intenzitet kriminalnih aktivnosti, posebno kada imamo u vidu šverc cigareta koji se maltene najviše odvija na granici sa Rumunijom, kada znamo da u toj oblasti je zabeležena trgovina drogama, narkoticima pa čak i ljudima. S druge strane, na svojoj državnoj granici Republika Srbija ima ukupno 98 graničnih prelaza koje kontroliše uprava granične policije sa 40 policijskih stanica. Od tih 40 policijskih stanica 13 se nalazi na granici sa Rumunijom, a od toga na šest drumskih prelaza. Mislim da je dobro da protiv prekograničnog kriminala i sasvim opravdano da Majdanpek ovim predlogom zakona dobije sud pa samim tim da dobije i tužilaštvo. Hvala.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanik Bajro Gegić i Enis Imamović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, moram reći da nisam poslanik Zlatiborskog okruga i nisam poslanik iz Sjenice, ali na zahtev mnogih građana, članova i simpatizera, morao sam da reagujem amandmanski što se tiče ovog zakona. Suština ovog zakona je to da zahtevamo da se osnuje javno tužilaštvo u Sjenici za područje Osnovnog suda u Sjenici, jer mislimo da je celishodno da se javno tužilaštvo osnuje za područje jednog osnovnog suda a ne više, kao što je sada. Opština Sjenica je opština koja ima 35.000 građana, preko 100 naseljenih mesta i jedna je od najnaseljenijih mesta u Evropi. S obzirom da je to rubno područje i da se u tom području permanentno odvija šverc oružja, narkotika i ljudi smatramo da je osnivanje javnog tužilaštva za područje Osnovnog suda u Sjenici i te kako bitno. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Mihajlov.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, naš predlog da se osnovno tužilaštvo osnuje i da postoji u Priboju vezan je pre svega za to da se tužilaštvo veže za teritoriju osnovnog suda, s obzirom da imamo Osnovni sud u Priboju i trebalo bi da imamo i osnovno tužilaštvo. To je bila do sada praksa u pravnom sistemu Srbije, dok nije narušena prethodnom reformom ili rasturanjem pravosudnog sistema Srbije. Smatramo da bi to bilo jako dobro. To je jedan razlog, da osnovno tužilaštvo pokriva teritoriju osnovnog suda. Drugi razlog je to što govorimo o Priboju, o mestu koje je izuzetno bitno zbog granice sa Republikom Srpskom. Imajući u vidu posebno veliki broj i azilanata i krijumčara trgovine, narkoticima, šverca duvana, potrebe da se efikasno i brzo reaguje u određenim situacijama, smatramo da je neophodno radi bolje saradnje pravosudnih organa Republike Srpske i Srbije i radi efikasnije borbe protiv svih raznih oblika kriminala koji se rađaju u svim pograničnim mestima, da je neophodno da se osnuje osnovno tužilaštvo koje bi bilo vezano za rad Osnovnog suda u Priboju. Smatramo da postoje više nego opravdani razlozi za zasnivanje jednog ovakvog tužilaštva koje bi dosta pomoglo stabilizaciji i boljoj borbi, odnosno efikasnijoj borbi protiv raznih vrsta šverca, krijumčara, azilanata, belog roblja i svega ostalog što postoji u pograničnim područjima, a to je jedan od kanala kojim se ta vrsta kriminala ili te vrste kriminala efikasnije odvijaju. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoltan Pek. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Borislav Stefanović i zajedno narodni poslanici Suzana Spasojević i Zvonimir Stević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Palaliću.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, naš koncept kad su u pitanju javna tužilaštva mi ćemo izneti kada budu na dnevnom redu izmene Zakona o javnim tužilaštvima. U svakom slučaju, on se razlikuje od onih rešenja koja su tamo definisana i smatramo da mesto koje ima osnovni sud treba da ima i osnovno javno tužilaštvo. Naravno, Zakonom o uređenju sudova i deo nadležnosti je sada promenjen i u tom smislu mi smo intervenisali i amandmanski kada je u pitanju Zakon o javnim tužilaštvima. U svakom slučaju, ovim amandmanom predlažemo da se formira osnovno javno tužilaštvo za teritoriju opštine Šid, da pokriva teritoriju osnovnog suda u Šidu. Šid je jedna važna i značajna opština na teritoriji AP Vojvodine, pripada onom delu koji se zove Srem i, što je najvažnije, pogranična je opština. Pogranična je i prema Republici Hrvatskoj i prema Bosni i Hercegovini. Veliki je promet, pogotovo preko prelaza Batrovci, a odvija se na teritoriji opštine Šid. Znamo da su u prethodnom periodu neposredno u tom području bila i ratna dejstva i sav onaj kriminal koji se može zamisliti na jednom graničnom području prema državi koja je sada primljena i u EU zahteva da se na području opštine Šida pored osnovnog suda formira i javno tužilaštvo. Bez obzira što ste vi ovde naveli razloge odbijanja amandmana, da priliv predmeta to ne dozvoljava, o tome ćemo nešto govoriti o čitavom ovom konceptu kada budu ova tri zakona na dnevnom redu, ali smatramo zbog značaja opštine Šid, zbog njenog pograničnog značaja, zbog njenog industrijskog značaja, zbog granice, pogotovo sa Republikom Hrvatskom, da zaslužuje i treba da na svom području pored osnovnog suda, što je dobro da je vraćen osnovni sud u opštini Šid, dobije i osnovno javno tužilaštvo. Hvala.
Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Mirna Kosanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Mirna Kosanović.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre, članovi Ministarstva, kolege poslanici, na član 9. smo podneli amandman iz razloga što je tačkom 52. Osnovno javno tužilaštvo u Staroj Pazovi predviđeno bez odeljenja u Inđiji, odnosno bez suda u Inđiji, pa bi tačka 56. trebala kao izmenjena da glasi da Osnovno javno tužilaštvo u Užicu za područje Osnovnog suda u Užicu i Osnovnog suda u Bajinoj Bašti, sa odeljenjem u Bajinoj Bašti. Ovim amandmanom predloženo je da se u Inđiji i Bajinoj Bašti osnuju odeljenja za osnovna javna tužilaštva iz razloga što su amandmanom na član 3. Predloga zakona predložili osnivanje osnovnih sudova u ovim mestima, takođe i osnivanja odeljenja osnovnih javnih tužilaštava. U Inđiji i u Bajinoj Bašti je potrebno zbog velikih količina KI predmeta, odnosno istražnih predmeta i krivičnih predmeta, budući da ovaj Zakon o krivičnom postupku predviđa tužilačku istragu, što je novina, pa samim tim to znači da će tužilac morati da postupa na godišnjem nivou u nekoliko stotina predmeta. Iz tog razloga je neophodno da postoje i tužilaštva, osim predloga za postojanje sudova. Hvala.
Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Senić i Mladen Grujić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Dragojević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala, gospodine predsedniče. Vrlo ću kratko. Predlog zakona je dobar u tom smislu što Ivanjicu konačno vraća u Moravički okrug, gde se geografski nalazi, odnosno da će građani Ivanjice kao viši sud imati sud u Čačku, za razliku od Užica, kako je to do sada bio slučaj. U skladu sa konceptom DSS, vezano za Zakon o javnim tužilaštvima, predložio sam da Ivanjica pored osnovnog suda ima i osnovno javno tužilaštvo. Znam da ćete vi reći da zakon predviđa da se tužilaštvo osniva za jedan ili više osnovnih sudova, ali ako smo već Guču uputili na Ivanjicu, a onda Ivanjicu treba da upućujemo na Čačak, dajte kad smo već osnovali sud u Ivanjici, kad će funkcionisati osnovni sud, neka građani Ivanjice i čitavog tog kraja imaju i osnovno javno tužilaštvo. Mislim da u nizu ovih amandmana koje je podnela DSS postoji dovoljno mesta da prihvatite sve ovo, kako bi na taj način osnovali sudove i tužilaštva u svim tim mestima. Hvala vam.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milanka Karić i Dragomir J. Karić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Samardžić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Sanda Rašković Ivić, Petar Petković i Siniša Kovačević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Slobodan Samaradžić.
Poštovani gospodine ministre, potpisnici ovog amandmana traže da se ovaj član briše. To je ovaj član koji određuje da će se osnivanje sudova javnih tužilaca, kao i njihova sedišta i područja na KiM urediti posebnim zakonom. On treba da se briše iz prostog razloga što je ovo protivustavan član i što se bazira na jednom protivustavnom dokumentu, a to je Prvi sporazum o normalizaciji odnosa Beograda i Prištine. U vezi sa time, mi smo dosta raspravljali i ja ne bih ponavljao našu prethodnu raspravu. Čuli smo sa vaše strane dosta argumenata, a neki od njih se tiču, ne samo tog posebnog zakona kojim će se utvrditi sedišta i područja, nego i vremena do kada će važiti postojanje postojećih sudova na Kosovu i Metohiji koja pokrivaju područje Kosova i Metohije, bolje rečeno. Ovim povodom bih hteo da nešto utvrdim i tim povodom da vam postavim i određeno pitanje. Vrhovni savet sudstva jednom svojom odlukom iz juna meseca odlučio da se Prekršajni sud, Osnovni sud, i Viši sud u Mitrovicido 1. septembra završi sve postupke koje ima, a one postupke koji mu budu došli do 15. ili 16. jula, to sad nije važno, da ih preda Euleks-u, po članu 2, koji će opet da prosledi ove predmete pravosudnim organima Kosova, i onda ovo što je jako važno za tu tačku 3, koji će raditi po prvom Sporazumu o normalizaciji odnosa Beograda i Prištine. Znači, to je odluka doneta u junu mesecu koja se može smatrati odlukom o ukidanju tih sudova. Oni će, dakle, do 1. septembra završiti svoje postupke, ostale predmete predati ovamo, i neće imati više šta da rade. Dakle, ceo postupak je zamišljen u smislu transmisije ovih predmeta na pravosudne organe Kosova i direktno poziv na Sporazum. Sve vreme ovih dana, vi ste oko Sporazuma obilazili kao mačka oko kaše, tvrdili ste eksplicitno da on nije povod ovog člana 12. već da je to jedno rešenje koje u ovoj iznudici itd. itd. Iz ove odluke se sasvim jasno vidi da je Sporazum osnov svega toga, osim činjenice koju je pomenuo moj kolega Palalić, da se taj Sporazum eksplicitno nalazio i u Strategiji reforme pravosuđa kao okvir unutar koga će se regulisati deo ovog problema. Gospodine ministre, vi ste kao ministar po svojoj funkciji i član Vrhovnog saveta sudstva. Vama je ova odluka poznata, ne znam da li ste vi bili na toj sednici, da li ste odlučivali, ali u svakom slučaju vi nju dobro poznajete, i niste je ni jednom pominjali tokom ovih više dana rasprave o tome. Znači, ono što je zapravo trebalo da pokaže da je odluka o ukidanju tih sudova već doneta, i da oni imaju tačno vremenski limit do kada rade, i šta se događa sa predmetima koje oni prime posle određenog roka. To je jednostavno stavljeno ad akta nije pominjano u ovoj raspravi koja, a to jeste, da tako kažem ključna stvar za razumevanje celog ovog postupka člana 12. pa i člana 17. gde se utvrđuje da će sudovi raditi dok se ne donese poseban zakon, i naravno obrazloženja koje takođe to ponavlja. Tu se znači, postavlja pitanje dvostrukog koloseka. Dakle, imamo jedan put koji drumom, a to je ovaj put praznog prava „jus nudum“. Dakle, jednog dana će se doneti jedan poseban zakon, koji inače Ustav ne poznaje, ali ta diskusija je već obavljena, koju će stvar završiti na povoljan način po naše interese našeg celokupnog sistema, a posebno njegovog dela na Kosovu. Ovaj puta koji ide šumom, on kaže – Vrhovni savet sudstva doneo odgovarajuće odluke kojima se, zapravo, dovršava posao ova tri suda koji su eksplicitno pomenuta u tački 1. Onda imate još odluku Republičkog državnog tužioca za tužilaštva koja rade u Mitrovici da će i oni prestati sa svojim delovanjem do 1. septembra 2013. godine. Znači, imamo jedan način argumentacije koji se tiče te prazne forme, jednog ubeđivanja našeg javnog mnjenja i poslanika iz budućnosti da će jednog dana taj zakon sve zavrišti. Imate ovu drugu stvar koja je svršena, koja je politika svršenih činjenica, nju je doneo Vrhovni savet sudstva, i još imate jedan dodatni problem po kom osnovu je Vrhovni savet sudstva doneo takvu odluku. U zakonu o njegovom radu i Zakonu o sudovima, gde se pominje delatnost i domen rada Vrhovnog saveta sudstva, jednostavno ne postoji mogućnost da Vrhovni savet sudstva donosi posebnu odluku o jednoj političkoj odluci, a to je da se ustanovi ovaj Sporazum koji je, zapravo vidimo merodavan okviran za sve to. Danas je rečena jedna potpuno tačna stvar. Dakle, ako se vi držite člana 182. Ustava i potrebe donošenja ustavnog zakona o suštinskoj autonomiji onda je zapravo taj sporazum sadržaj te suštinske autonomije kako vi to vidite i kako sprovodite. Što se tiče sadržaja suštinske autonomije za koju ste vi pitali da li postoji neki sadržaj sem tog člana 182. koji nikom nije poznat, moram vam reći prvo nešto načelno, da tako kažem, stariji čovek od vas, da nije problem kada neko nešto ne zna, nego kada neko ne pita. Naime, o tome postoji dokument i vi ga možete čitati i dan danas imate ga u arhivi Vlade Republike Srbije, Platforma za pregovore sa privremenim institucijama samouprave iz januara 2006. godine, definiše na 12 do 14 stranica sadržaj suštinske autonomije za Kosovo. Taj dokument je objavljen maja meseca 2006. godine. Imajući u vidu, taj sadržaj koji je usvojila Vlada i prihvatio parlament gde se o tome raspravljalo, ustavna odredba člana 182. se povodi, dakle upravo tim sadržajem, i nije prazna forma, nego je, prosto jedan za ovu svrhu ustavne odredbe sasvim dovoljan izraz, a iza njega stoji jedan plan iza koga stoje oni politički činioci koji su zapravo i započeli čitavu proceduru ustavne promene. Tu postoji dakle, više pitanja. Naš pravosudni sistem očigledno je sav izbušen sa ovim stvarima. Em, Vrhovni savet sudstva ne može da donese tu odluku, doneo je odluku. Em, je ta odluka neustavna. Em, ta odluka se ne pominje u čitavoj skupštinskoj raspravi višednevnoj, gde se raspravlja o ovim sudbinskim stvarima za naše pravosuđe kada je reč o teritoriji Kosova i Metohije. Em, se obećava neki poseban zakon koji će to da reguliše, a stvar je već završena. Imamo čitav jedan koloplet pitanja koja ostaju otvorena i gde se ne samo radi na jedna ne adekvatna način u jednoj vrlo osetljivoj oblasti kao što je pravosudni sistem nego se zapravo baca prašina u očii javnosti i poslanicima u ovoj skupštini. Kako da kažem diskrecijom i diskretnim načinom ponašanja kada je reč o ovim odlukama koje su već donete. Dakle, mene zanima zašto je to tako učinjeno? Da li je to način kako treba operisati u ovim jako teškim i delikatnim pitanjima? Ali, i da kažem sledeću stvar. Razume se da naš pravosudni sistem ne bi mogao da funkcioniše na celoj teritoriji Kosova i Metohije, ali ono što je Vlada Srbije mogla da obezbedi od 2008. godine, od momenta kada više ne postoje privremeni organi samouprave na Kosovu, privremene institucije samouprave već su oni pretvoreni nelegalnom odlukom, jednostranom odlukom u nezavisno Kosovo. Da je Republici Srbiji ostalo na raspolaganju u realnom životu samo da upravlja onim prostorom kojim može da upravlja. Imajući u vidu zvanični stav UNMIK-a i kasnije Euleks-a da oni deluju na statusno neutralan način. Dokaz za to je njihovo priznavanje naših opština, 24 opštine na kojima smo obavili izbore 11. maja 2008. godine, uspostavili našu vlast i njima upravljali u meri u kojoj smo mogli, kao država. Ta se stvar „mutatis mutandis“ odnosi na naše pravosuđe. Mi smo imali dakle i načine i mogućnosti da očuvamo sudove u Mitrovici i nije trebalo sada da nam model događaji koji su se sada silom prilika odigravali južno od Mitrovice, da nam on sada bude model i za severni deo Mitrovice. Ono što ste vi učinili jeste zapravo da ste tu iznudicu na koju se nije moglo uticati preneli i rekli – kad ide jug neka ide i sever. Vidite gospodine ministre to je čisto političko pitanje. To je sada političko pitanje, ako Srbija preda sever Kosova, ono se dakle tiče ukupnog pitanja, dakle i institucija i lokalne samouprave i sudova i drugih nadležnosti. Ako preda sever Kosova onda je predala celo Kosovo. Ako ne preda sever Kosova, onda ne predaje Kosovo uopšte jer ono južno od Ibra jeste nešto na šta država ne može da utiče u sadašnjem stanju stvari, ali se stvar ne završava. Ovakvim zakonom i ovakvim odredbama zakona vi zapravo činite isto ono što ste učinili u pitanjima opština. Ove četiri opštine su ovim izborima predate Kosovu. Ceo postupak je izvršen po zakonima Kosova, kao što znate, odlučivali su organi Kosova. Izbore su raspisali organi Kosova. Centralna izborna komisija je tu žarila i palila. Onda nije ni trebalo da se bilo kome žalimo sem njima, razume se. Sudovi Kosova, kako vi kažete su jedini funkcionalni, a ovi naši nisu, pa oni nemaju razloga da se žale, ali uz jedan jasan stav države, da se brani ono što se može čime se pokazuje da se ne pušta ni ono što ne možemo držati. Ovo pravosuđe je moglo da deluje na severu Kosova sa sudovima u Mitrovici koji su nekad radili, pa su onda bili prekinuti, pa su ponovo radili, pa ih sada naša država poništava ovakvim odlukama. Dakle, ne samo ovim zakonom i ovim odredbama, a konkretno najviše članom 12. i 17. nego i odlukama kao što su one koje sam pomenuo Vrhovnog saveta sudstva i Državnog tužilaštva. Gospodine ministre, to je obrazloženje zašto mi smatramo da ovaj član 12. i 17. treba da budu brisani, jer u tom slučaju, kao što pokazuju i naši prethodni amandmani ostaje status kvo na delu koji ne može da se primeni, razume se, na celo Kosovo, ali može tamo gde može. Prosto smatramo da je to jedna politika koja pokazuje kako se brane državni interesi, suverenitet, integritet, pa samim tim i ona odredba iz člana 142. da je sudska vlast u Republici Srbiji jedinstvena. Dakle, ako ne prihvatate jedinstvo sudske vlasti onda prihvatite jedinstvo sudske vlasti Kosova na njihovoj teritoriji, a to je ono što piše u tački 10. ovog sporazuma koji pominjete i u Strategiji i u odluci i ona za vas sada postaje merodavna i kao što je rečeno to je vaš doživljaj ili vaše čitanje, vaša percepcija suštinske autonomije, a ne ono što su organi Srbije već usvojili 2006. godine. Hvala vam na pažnji.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, kada želim da komentarišem neki akt ja uzmem prvo pa ga pročitam od početka do kraja. Ako neko želi da tumači bilo koji akt koji je izdao VSS ili republički javni tužilac, onda uzme i pročita ga i komentariše ga, ne na osnovu priče interpretacije, parafraziranja tog akta, jer da je taj akt pročitan, videlo bi se da on u funkcionisanju pravosudnih organa Republike Srbije na području AP Kosova i Metohija, za period pre juna meseca 2013. godine i posle juna meseca 2013. godine, gotovo da ništa ne menja, u faktičkom delovanju pravosudnih organa. O tome ću zaista vrlo rado da uđem i u raspravu, u onom trenutku kada se sa onim sa kim ulazim u raspravu uverim da je to pročitao i da se sa tim upoznao. Šta je suštinska autonomija, a šta nije, ja cenim od perioda kada je Ustav Republike Srbije donet. Izneto da je u pregovaračkoj platformi u januaru mesecu 2006. godine definisano šta je suštinska autonomija. Ustav Republike Srbije donet je u novembru mesecu 2006. godine. Da li se Ustav pozivao na neku platformu ili ne, ne uopšte. To što je bila nečija pregovaračka platforma, to je bilo viđenje onih koji su platformu doneli i u jednom trenutku šta bi trebalo da predstavlja suštinska autonomija. Ako se setite prvog puta pominjanja s moje strane suštinske autonomije, ja sam postavi jedno retorsko pitanje, rekavši, da li je to ono više od autonomije, a manje od nezavisnosti, što je opet bilo teško identifikovati i uobličiti. Da li su neki sudovi funkcionalni ili ne, to moraju i to kažu sami građani. Da su naši pravosudni organi mogli da deluju na čitavoj teritoriji Republike Srbije, verujem da bi u martu 2004. godine istražni sudija okružnog suda u Prištini koji je tada bio izmešten u Nišu, otišao da izvrši uviđaj, recimo u Čaglavici, Lapljem selu, odakle su ljudi proterivani, ali to se nije dogodilo. Ne želim da ulazim u priču zašto je to tako, ali jednostavno je da nije. Kao i kada sada govorimo o sudovima u Kosovskoj Mitrovici, kako zamišljati krivični postupak, ukoliko sudija ne može da odredi pritvor, a potrebno je da se odredi pritvor okrivljenom. Šta je funkcionalno, a šta nije, to je sasvim drugo pitanje. Šta mi ovim zakonom činimo, a rečeno je u jednom trenutku – vi ovim zakonom činite i nabrojano je nekoliko stvari, mi ovim zakonom pokušavamo da primenimo ono rešenje koje je primenio i ustavotvorac. Nemojte da se zavaravamo, taj član 182. našeg Ustava, a lično za njega smatram da je dobar član, jeste nešto što nama ostavlja otvorena vrata. Oni koji dobro poznaju dubinski ovu problematiku, znaju recimo da iz bona preko 40 godina niko nije moga ni jedan svoj nalog da sprovede u, recimo, Drezdenu. Mislim da sam dovoljno rekao.
Replika Slobodan Samardžić. Izvolite.
Gospodine ministre, ja imam tu odluku pred sobom, ali ne bi valjalo sad da je čitam jer bi mi trebalo više od dva minuta. Da li vi hoćete da kažete da ne postoji odluka o završetku predmeta pred ovim sudovima koje sam nabrojao, da ne postoji odluka o tome da se predmeti koji nisu završeni predaju Euleksu, da ne postoji odluka da Euleks te predmete preda pravosudnim organima Kosova po prvom sporazumu. Dakle, samo tri sam stvari naveo. Da li hoćete da kažete da to ne postoji u toj odluci? To je prvo, mi sada ne možemo da se ubeđujemo osim da čitamo pred svima i da onda tumačimo na jednom seminaru, ali to su stvari koje su završene i to je ta politika svršenih činova kojom govorim, o političkoj strani tih vaših odluka, tako da nema više potrebe o tome da raspravljamo. Opet ostaje činjenica da ste vi vrlo enigmatično tu odluku koja je jako važna za funkcionisanje i rok funkcionisanja tih sudova i njihovu dalju sudbinu prenebregli cele ove rasprave. Ja i u odsustvu te činjenice vidim jednu, tako da kažem, strategiju nastupa, to je prosto moje mišljenje, jer to je jako važna odluka i ne možete je prenebreći. Što se tiče suštinske autonomije, vidite, vi ste postavili pitanje pre nekih dva sata. Da li igde iko ikad je to definisao? To je odgovor na to pitanje. Ne mislite valjda da bi Ustav mogao da se pozove na jednu političku odluku, dakle, expresis verbis, u jednoj odredbi koja ima opšti karakter? Mislim, na šta liči ta primedba? To prosto ne ide i ne stoji. Puno je ovde stvari zamućeno, razumete, a ipak je zadatak zakona da stari razbistri i zadatak zakona je da neke odnose uradi na jasan način. Zadatak zakona je da neke odnose uradi na jasan način. Zadatak ovih odredbi o kojima ja govorim jeste ne da reše problem, nego da zapravo sakriju onaj način rešavanja koji je na delu i to je naša primedba. Ako vi smatrate da ovi sudovi treba da budu deo pravosudnog sistema Kosova, kao što ste to utvrdili u tački 3. ove odluke, onda tako i recite, pa ćemo onda voditi drugačiju raspravu, možda jasniju i korektniju nego što je ova sadašnja. Taj višak retorike koji smo sada mi upotrebljavali jeste posledica naše nelagode da raspravljamo sa političarima koji neiskreno nastupaju, koji jedno pričaju a drugo rade.
Tri minuta gospodine Samardžiću.
Naučili smo, i završavam rečenicu, da ne slušamo šta ko priča nego da gledamo šta ko radi.
Ministre izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je upravo u poslednjim izrečenim rečima ključ. Političari koji neiskreno nastupaju. da je neko hteo krajnje iskreno da nastupi onda bi pročitao da akti o kojima se govori su svojom, odnosno su bili temporalnog karaktera i da su iscrpljeni jer je 1. septembra istekao period na koji su se oni odnosili i da je vešto pregovarački učinjeno nešto što, meni je žao što neko nije u stanju to da vidi ili ne želi to da vidi, ali ja mislim da je vrlo vešto pregovarački nešto tim aktima izdejstvovano. Šta? onaj ko želi da sazna može da sazna. Kada ozbiljno ulazite u jedan posao, ako imate suprotstavljenu stranu u tom poslu ne otkrivate joj šta ćete da radite. Problem nastaje u tome što neko nekome ne veruje. Možete vi meni da ne verujete ili da mi verujete. Zadatak zakona je da bude životan, da nije tako mi bismo još uvek, recimo, primenjivali smrtnu kaznu, ali zakon treba da bude blizak realnosti i životu i kao pravnik zaista čvrsto stojim na tom stanovištu. Bez želje da uopšte dalje repliciram, naročito zbog onoga što sam rekao na početku ove replike, mislim da je više nego jasno i da bi bilo korektno da tu malo prenačetu a sad pomenutu temu uopšte ne otvaramo. Zahvaljujem.
Saglasno članu 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Replika Slobodan Samardžić. Izvolite.
Gospodine ministre, razumeo sam vašu intervenciju. Vi hoćete da kažete da imate keca u rukavu koga ćete primeniti posle 31. decembra. To bi možda bilo sa nekog državnog stanovišta potpuno opravdano da mi lojalno verujemo u to. Ono zbog čega mi ne verujemo u to jeste vaše dosadašnje ponašanje. Da ste vi vodili tu politiku do sada u državnim interesima Srbije, onda bismo mogli mirno da sačekamo 31. decembar, da sa nekim poverenjem sačekamo to maestralno rešenje koje ne treba otkrivati protivniku i da onda svi 1. januara proslavimo ne Novu godinu nego stupanje na snagu rešenja koje će biti superiorno. Međutim, problem je u ovim stvarima o poverenju. Uzmimo samo te izbore kako su se obavili, počev od odredaba sporazuma, preko plana za implementaciju, preko puštanja centra izbornoj komisiji da učini sve što treba itd. Zašto bi mi onda verovali vama kao ministru jednog resora kada cela Vlada u kojoj vi radite vodi konzistentnu politiku predaje Kosova? Jel bi mi trebalo da verujemo da u 99% slučajeva je vaša politika pogrešna a u jednom procentu, a to je ovaj zakon je ispravna? Prosto, radi se o atmosferi koja je loša, koja nije dobra za državne interese i koju je kumovala ova Vlada svojim jednostranim potezima. To je kontekst zašto mislimo da ovaj zakon, koji treba da stupi na snagu 31. decembra ne daje rešenje. Ako 31. decembra vi donesete zakon u kojem ćete obezbediti da ovi sudovi nastave da budu u pravnom i sudskom sistemu Srbije, mi ćemo vam prvom narednom prilikom to znači prvom skupštinskom raspravom odati priznanje. To nemojte da sumnjate, ali, sada mi sumnjamo u to.
Vreme. Određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,20 časova.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevu. Da li još neko želi reč? Ako ne, onda idemo na sledeći amandman. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podneo je amandman na član 13. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Selaković. Izvolite
Kao ovlašćeni predstavnik predlagača, prihvatam amandman koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu.
Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podneo je sam amandman na član 14. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Takođe, u ime ovlašćenog predstavnika predlagača, prihvatam amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada nije prihvatila amandman. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Vidite, poštovane koleginice i kolege, ovaj amandman sam podneo znatno, znatno pre nego što se Odbor setio da da ovakav amandman koji je prihvatila izvršna vlast, odnosno ministar u ime Vlade. Naime, prvi put kada je došao Zakon o mreži sudova rekao sam – aman, ljudi, šta radite po pitanju postavljanja vršioca funkcije, čak i na mestima gde je izabran predsednik? Pa drugi put, pa treći put i sada treći put kada je ovaj zakon stigao, odmah sam rekao – što se igrate sa gospodinom Milenkovićem, u to vreme još narečenim predsednikom Apelacionog suda u Beogradu? Kad je bio izbor, rekao sam da je tada izvršna vlast, praktično, rekla – puj, pike, ne važi predlog VSS u kome sedi predsednik Odbora za pravosuđe i u kome sedi ministar pravde. O čemu se radilo? U tekstu zakona se kaže, u članu 14. stav 4. – do dana početka primene ovog zakona, VSS će postaviti vršioce funkcije predsednika u sudovima osnovanim ovim zakonom, kojima je ovim zakonom promenjeno područje. Znači, ako se promeni područje Apelacionog suda u Beogradu, puj, pike, ne važi izbor gospodina Milenkovića. Dobijam odgovor Vlade da to nije tako, jer kaže – ne prestaje funkcija predsedniku izabranom u skladu sa Zakonom o sudijama u slučaju promene područja nadležnosti sudova. Ako je to istina što mi je Vlada napisala u odgovoru, onda nije istina ovo što je Vlada prihvatila kao amandman Odbora. Dogovorite se. Ne može pola riba, pola devojka. Ili je jedno, ili je drugo. Ne mogu da postoje dve istine. U tom smislu zadovoljan sam što je suštinski prihvaćen moj amandman, ali to dovoljno govori da zakon nije pripremljen dovoljno dobro, naročito u pogledu toga da sudska jedinica u Kovinu treba da ide prema Smederevu. Naopako, šta će tu biti. Hvala.
Uz malo drame, prijateljski, ja bih samo zamolio sve poslanike da se drže svog vremena. Vi ste uglavnom bili u granicama svog vremena. Zahvaljujem. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada nije prihvatila amandman. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Svestan sam da nema odgovora kada dam prave primedbe. Donekle sam se potrudio da intervenišem na član 15. Predloga zakona, koji se tiče javnih tužilaca. Ukazaću vam i na par stvari koje treba da imamo u vidu. Do dana početka primene ovog zakona izvršiće se premeštaj zamenika javnih tužilaca iz ukinutih javnih tužilaštava u skladu sa Zakonom o javnom tužilaštvu, ukinutih. Evo, pominjali smo primer Kovina. Nema ukidanja javnog tužilaštva ni u Pančevu, ni u Smederevu. Ostaju isti. Znači, to je to. Nema premeštanja zamenika. Svi oni koji su iz Kovina, koji znaju teren, koji bi normalno bilo da sa policijskom upravom izađu na lice mesta, u smislu Zakona o tužilačkoj istrazi, kada se nešto desi, oni neće moći da izađu, nego će da dođu tužioci iz Osnovnog tužilaštva iz Smedereva da izvrše uviđaj, a pojma nemaju čak ni gde je atar, gde se završava atar, gde je granica Bavaništa i Grada Pančeva. To je nelogičnost. To je ono što nije dobro pripremljen zakon u jednom delu i tu apelujem, hajde da popravimo te stvari. Istina, u članu 16. se kaže da zaposlene može Ministarstvo da raspoređuje, ali ne može zamenike. To ne može po zakonu. U tom smislu, još jednom vam kažem - prihvatite intervenciju koja ide ka tome da bolje bude građanima u Kovinu i uopšte svim građanima, jer doći ćemo u situaciju da preko 450 predmeta u krivičnim stvarima kreće ispočetka. Zbog toga, ukoliko bi se prihvatio amandman na član 3. koji sam podneo, sve ostalo bi bilo ipak rešeno. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Samardžić. Vlad nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu član 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu podneo je amandman na član 19. Da li neko želi reč? Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Kao ovlašćeni predstavnik predlagača prihvatam amandman Odbora.
Zahvaljujem. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O UREĐENjU SUDOVA Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić, Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, Zlata Đerić, Dubravka Filipovski, Srđan Miković, Nenad Konstantinović, Slobodan Homen, Olgica Batić i Ana Novković i amandmane Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto ja Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predlog zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš,Đorđe Stojšić, Olega Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala. Vrlo ću kratko, obzirom da je Vlada prihvatila amandman naših kolega Judite Popović, Radmile Gerov i Nataše Mićić, a mi smo podneli gotovo istovetan amandman, tako da na ovaj način želim samo da kažem da je dobro što je amandman prihvaćen jer u mnogome poboljšava predloženi tekst zakona i da vam se zahvalim na tome.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, kolege iz ministarstva, kolege narodni poslanici, ovo je tema koja je jako važna, to je jedno ustavno pravo, pravo na suđenje u razumnom roku i sasvim je sigurno da su građani, kada je to pravo u pitanju, vrlo zainteresovani, obzirom na stanje u kome se nalazi pravosuđe, obzirom na sve postupke koji dugo traju. Po našem mišljenju, ovaj član je poprilično komplikovan i u određenom smislu nejasan. Prvo, pitanje primerene naknade. Ako je neko pretrpeo štetu, onda se kaže da je u pitanju šteta. Šta je primerena naknada? To je jedna stvar koja u pravnom prometu nije nešto preterano poznata, ni jasna. S druge strane, pitanje suđenja u razumnom roku, mislimo da se može rešiti na drugačiji način. Sasvim sigurno, bolje je rešiti uspostavljanjem efikasnog pravosudnog sistema, efikasno disciplinskog postupka kad su u pitanju suđenja, boljeg nadzora, nego uvoditi jednu glomaznu i komplikovanu proceduru, kakva je ovde predviđena. Naravno, obavezno uputstvo koje se ovim članom nalaže da će dati viši sud nižem sudu da u određenom roku presudi datu stvar, pitanje je da li će se sprovesti. Šta ako se ne sprovede? To je jedna stvar koja je za nas takođe nejasna i sporna. U svakom slučaju, smatramo da je uvođenje efikasnijeg postupanja sudija većeg nadzora, jače disciplinske odgovornosti nešto što može da doprinese na bolji način da se ovo ustavno pravo, koje je važno za građane, realizuje, nego ovako kako ste vi ovde predložili, uvažavajući opravdanu brigu koju imate s obzirom na nasleđe koje ste zatekli, veliki broj nerešenih predmeta, haos u pravosuđu. Mislimo da je dugoročniji cilj uspostavljanje efikasnog pravosudnog sistema, odgovornijeg suđenja, odgovornijih sudija bolji način.
Hvala. Za reč se javila narodna poslanica Milica Radović. Gospođo Radović, vaša poslanička grupa je potrošila svoje vreme. Može samo jedan od predlagača da govori dva minuta. (Milica Radović, s mesta: Kao ovlašćeni predstavnik.) Potrošili ste celokupno vreme.
Mi smo potrošili vreme grupe.
Gospodin Samardžić je potrošio celokupno vreme.
Ne može on da potroši vreme ovlašćenog predstavnika. On može da troši vreme poslaničke grupe, a ne ovlašćenog predstavnika. Na to ste vi bili u obavezi da ga upozorite. Možemo da napravimo pauzu. Konsultujte službe. Vreme ovlašćenog predstavnika može da koristi isključivo samo ovlašćeni predstavnik. Gospodin Samardžić nije bio ovlašćeni predstavnik.
Naravno, imam simpatije da vi govorite, nego samo konstatujem zbog Poslovnika o radu. Može da koristi i šef poslaničke grupe. To je interpretacija koju je do sada Skupština uvek imala. Predsednik Skupštine je to rekao.
Ovo prvi put čujem. Poslanik sam 10 godina i nikad u životu nisam čula ovakvo obrazloženje. Sasvim je jasno da vreme ovlašćenog predstavnika može da koristi isključivo ovlašćeni predstavnik. Ja sam ovlašćeni predstavnik za sve ove četiri tačke koje su danas na dnevnom redu. Gospodin Samardžić jeste predsednik poslaničkog kluba, ali ne može da koristi moje vreme i nije koristio. Čak i da ste mu uračunali svo ono vreme koje je on koristio, nije moguće da je iskoristio sve vreme koje meni kao ovlašćenom stoji na raspolaganju.
Pošto imam ovde zamenika sekretara, on mi kaže da je javno konstatovano da je potrošeno vreme. Neću vas u tom slučaju sprečiti da govorite, ali moram da kažem da onda otvaramo jednu novu temu ovde. To više nije vezano za raspravu po amandmanima, to je na koji način se može koristiti vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi. U vašoj interpretaciji onda mora Skupština da konstatuje, a do sada je ovde bilo konstatovano drugačije, postoji jedno vreme, ali da ne oduzimam sad od ukupnog vremena rasprave, da može da ga koristi i šef poslaničke grupe, a ne samo ovlašćeni predstavnik. U svakom slučaju, izvolite, gospođo Radović.
Hvala, gospodine predsedavajući, na tolerantnosti. Na tu vašu tolerantnost, ja ću da odgovorim tako što se više neću javljati kao ovlašćeni, sem korišćenja onog vremena koje je predviđeno za raspravu po amandmanu. Ovim amandmanom koji je moj prethodnik, gospodin Palalić, obrazložio, mi smo tražili da se član koji se odnosi na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku briše. To za nekog možda deluje vrlo nelogično, ali smatramo da način na koji su formulisane ove odredbe zakona, tim odredbama se neće ostvariti svrha koju je predlagač zakona imao na umu, a to je upravo da se pospeši postupanje sudova u razumnom roku. Zbog čega? Naravno, navešću argumente zbog čega ovako mislim. Na ovaj način se prosto uvodi jedan sistem vrlo skupih paralelnih procesa za zaštitu prava za suđenje u razumnom roku. Čini mi se da se njime otklanjaju samo simptomi, a ne uzroci ovog problema. Ako bismo se bavili samim problemom i uzrokom zbog čega dolazi do povrede prava na suđenje u razumnom roku onda će nam biti sasvim jasno da je jedan od osnovnih razloga to što su sudije i sudovi nesrazmerno opterećeni i što su sudije pod konstantnim pritiskom efikasnog postupanja, s tim da se ta efikasnost shvata na jedan potpuno drugačiji, rekla bih pogrešan način u smislu da je efikasno postupanje donošenje što većeg broja presuda u što kraćem roku, umesto da se shvata na način da je efikasno postupanje donošenje kvalitetnijih odluka u razumnom roku. Mislim da sada kada govorimo o uvođenju ove mogućnosti kroz Zakon o uređenju sudova, plašim se da bi ovakvo rešenje prosto hrabrila veliki broj stranaka da ulažu zahteve, tražeći povredu prava na suđenje u razumnom roku, čak i u onim situacijama kada bi to bilo sasvim neopravdano. Stvoriće se jedan vrlo skup sistem paralelnih postupaka od kojih građani neće imati nikakav boljitak, a plašim se da bi država mogla i te kako da se suoči sa velikim finansijskim udarom. Postoji još jedan razlog zbog čega mislim da ovo rešenje nije opravdano. To je što neposredno viši sudovi bi bili u jednoj situaciji, da kažem prilično nepovoljnoj za sebe, da bi možda mnogo više vremena trošili na to da rešavaju zahteve za povredu prava na suđenje u razumnom roku, a da bi svoja redovna suđenja doveli u pitanje. Dakle, doveli bi u pitanje da li oni u svojim redovnim postupcima postupaju vođeni načelom suđenja u razumnom roku. Mislim da će ovo rešenje biti jedno od osnovnih sledećih izmena ovog predloga zakona, jer će praksa pokazati da je ono u ovakvom vidu neodrživo. Hvala na tolerantnosti.
Zahvaljujem gospođo Radović. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Dubravka Filipovski. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika je podneo amandman na član 2. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Selaković.
Prihvatam amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, postoje neke stvari koje se podrazumevaju. Podrazumeva se pravna pomoć među sudovima, saradnja sudova sa državnim organima u skladu sa pozitivnim propisima i podrazumeva se između ostalih pristojnost i tolerancija u vođenju sednice parlamenta. Gospodine potpredsedniče, pre nekoliko minuta ste pokazali kako izgleda kada se sednica vodi sa jednom ozbiljnom dozom tolerancije i na tome vam iskreno čestitam. Nažalost u prepodnevnom delu zasedanja bili smo svedoci nečeg što se direktno suprotstavlja ovakvoj vrsti pristojnosti i tolerancije koju ste vi pokazali. Naime, kada je predsedavajući, gospodin Arsenović, odbio da omogući gospodinu Halimiju da replicira i kada je poslanik Halimi pokušao putem povrede Poslovnika, pozivajući se na član 107. da izrazi svoje neslaganje sa stavom ministra, predsedavajući mu je jednostavno odbrusio da ukoliko ne ume da obrazloži povredu Poslovnika, u tom slučaju treba da odustane od obrazlaganja. Na taj način iz ovog parlamenta je otišla jedna ružna slika, slika netolerancije, pogotovo što se radi o poslaniku koji dolazi iz redova nacionalnih manjina. Tim pre, većina koju čini ovaj parlament mora da ima određenu dozu tolerancije prema manjini, u tom slučaju prema poslaniku Halimiju.
Narodna poslanice, znam da ste me pohvalili, a izgleda da protivrečim samom sebi, ali isteklo je vreme, dva minuta i 20 sekundi. Drugo, moramo se držati tačke. Pošto nisam bio u tom trenutku u sali, trebalo je tražiti tada povredu Poslovnika i tražiti da se o tome raspravlja u Danu za glasanje. Tako da mislim da je trebalo možda tada reagovati i reći.
Hvala gospodine potpredsedniče. Inače sam koristila deo vremena poslaničke grupe, s obzirom da sam u međuvremenu potrošila vreme koje je bilo predviđeno za ovlašćenog predstavnika.
Samo da zamolim narodne poslanike. Neću nikoga sprečavati da govori, jer sam uvek smatrao da i misliću dok postojim da je Skupština mesto gde su poslanici došli da govore. Poslanici su slobodni da govore i nema skupštine gde poslanici ne mogu slobodno da kažu sve što misle, apsolutno sve. Ovo je valjda jedino mesto gde sve sme da se kaže, ali skrećem pažnju samo zbog efikasnosti u radu. Zahvaljujem se na pohvali. Idemo dalje. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Izuzetno sam srećan i zadovoljan što su prihvaćeni, ne samo moj amandman, nego i amandman mojih kolega, gospodina Nenada Konstantinovića i Slobodana Homena, koji su u istom članu intervenisali i praktično omogućili da Viši sud odlučuje i u sporovima o autorskim i srodnim pravima i zaštiti upotrebe pronalazaka, industrijskog dizajna, modela, uzoraka, žigova. Znači, ne samo Privredni sud, nego kada su u pitanju fizička lica, praktično Viši sud. Viši sud je do sada to i radio i mislim da je to dobro. Interesantno je što će sada to raditi samo Viši sud u Beogradu i interesantno je, s obzirom da je gospodin Konstantinović dao amandman, da je već Evropa rekla – ne, to može da radi samo Viši sud u Beogradu, zbog ujednačavanja prakse. Interesantno je koliko je Evropa bila brza da kaže – ne, neće svi viši sudovi nego samo Viši sud u Beogradu. Tako smo dobili informaciju. Postoji mogućnost usaglašavanja prakse u okviru VKS, član 8. ovog istog zakona o tome govori. Postojala je mogućnost i toga. Opet, zadovoljan sam što je moj amandman usvojen. Brzo ću reći. U odnosu na prvi Predlog zakona dobro je što 359. i 234. ne sudi Viši sud i za stav 1. i za stav 2. i za stav 3. Oni koji su u krivičnoj materiji to jako dobro znaju, inače bi bili zatrpani viši sudovi. Dobro je što je već u junu popravljena situacija i Predlog zakona je stigao bez toga. Znači onako kako treba, ostaje 359. i 234. i stav 3. samo. Na taj zakon dao sam isti amandman, kao što sam dao amandman i četiri meseca kasnije, u oktobru, da ne zaboravimo našu otadžbinu Srbiju. Ukoliko Viši sud sudi za krivična dela povrede ugleda strane države i međunarodne organizacije, naopako da ne sudi i za povredu ugleda naše otadžbine. I milo mi je što je prihvaćen moj amandman.
Moje služenje otadžbini je da svi budu sada u dva minuta sa replikama. Zahvaljujem se. Da li se još neko od narodnih poslanika javlja za reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Konstantinović i Slobodan Homen. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman na član 8. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, Reč ima ministar Nikola Selaković.
Prihvatam amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Konstantinović i Slobodan Homen. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Judita Popović.
Hvala gospodine potpredsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ću da govorim o amandmanu. To se podrazumeva. Zato sam i dobila reč, a inače bih pretpostavila da i ostali poslanici kada dobiju reč govore o temi dnevnog reda, a pri tom i ne dobacuju onome koji govori. Držaću se ovih dva minuta iako imam vreme poslaničke grupe. Kao što sam već i na sednici Odbora za pravosuđe rekla, smatram da se ovakvim rešenjem Predloga zakona pravi jedna velika greška s obzirom da načelni pravni stav je i te kako bitan, pogotovo ako se ti stavovi donose od strane Vrhovnog kasacionog suda zbog ujednačavanja pravne prakse i pravne sigurnosti i jedne pravne predvidljivosti. Na žalost, ukidate tu mogućnost da se načelni pravni stavovi donose tamo gde treba da se donose u najvišoj sudskoj instanci, gde sede najeminentniji pravnici, pretpostavljam. Na žalost u Srbiji se donose razni zakoni, često nedorečeni, podzakonski akti još više unose zabune za sprovođenje tih zakona. Iz tog razloga je potrebno da se napravi jedna pravna sigurnost za građane koji će jasno znati kako i šta mogu da očekuju ukoliko poštuju, odnosno ne poštuju zakon, pokrenu neki sudski postupak ili odustanu unapred znajući da je to bezizgledno. Zato mislim da je potrebno da se razmisli o tome, da se ostavi dosadašnja praksa u smislu jedne pravne sigurnosti, a to su načelni pravni stavovi.
Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Pošto su Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman na član 22. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, Reč ima ministar Nikola Selaković.
Prihvatam amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Palalić.
Smatramo da ne treba uvoditi institut upravitelja suda. Čitava ova situacija u kojoj se nalazi pravosuđe u svim ovim složenim problemima u kojima se nalazi, a pogotovo posle uspostavljanja nove mreže sudova nakon usvajanja ovog zakona dodatno opterećivanje i dodatno usložnjavanje odnosa unutar upravljanja jednim sudom, uvođenjem upravitelja suda, mislim da je potpuno neracionalno i nepotrebno i zahtevaće dodatne troškove. Obzirom da svi znamo da svaki sud ima sekretara suda kome se poveravaju ove vrste poslova koje se sada nameravaju poveriti upravitelju suda, nije nam jasno bez obzira što je ostavljena mogućnost da se to reši sudskim poslovnikom, šta će da radi onda sekretar suda? Nije jednostavno urediti odnose unutar upravljanja jednim sudom. Smatramo da će pored predsednika suda, sekretara suda uvođenje upravitelja suda stvoriti jednu situaciju koja može da ionako rovite stvari kada je u pitanju predsednik suda i njegova odgovornost dodatno zakomplikovati. Smatramo da je sasvim dovoljno da sekretar suda obavlja ove materijalno-finansijske poslove, da su u krajnjoj liniji do sada tako stvari funkcionisale i ne vidimo da smo dobili pravo obrazloženje zašto je neophodan upravitelj suda. U prethodnom periodu smo imali veoma mnogo problema sa upravljanjem sudova i imali smo predsednike sudova u v.d. stanju. Čak i obrazloženje koje sam čuo za prethodno uvođenje mreže sudova radi lakšeg upravljanja sa manje predsednika sudova je bila jedna priča koja se mogla čuti. Govorim za mrežu iz 2008. godine. Nema potrebe za ovim novim institutom. On em košta em neće rešiti ključne probleme, bez obzira što se ovim amandmanom koji je odbor predložio neke stvari popravljaju, sam institut je po našem mišljenju neracionalan.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Miroslav Petković.
Hvala gospodine predsedavajući. U članu 24. Predloga zakona ste predvideli da postupak prijema sudskih pomoćnika bliže uređuje akt ministra nadležnog za pravosuđe. Naša poslanička grupa u cilju jačanja sudske nezavisnosti smatra da bi ovaj posao, odnosno ovu odluku treba da donosi Visoki savet sudstva kako je to predviđeno Zakonom o Visokom savetu sudstva. Oni određuju broj sudija, od čega neminovno zavisi broj sudskog osoblja, sudskih pomoćnika i pripravnika i drugih službenika. Ovo je naš pokušaj da sudske pomoćnike ne izjednačimo sa administrativnim osobljem i zbog toga smatramo da ovo treba da bude akt o kome odluku treba da donese Visoki savet sudstva i na taj način štitimo nezavisnost pravosuđa jer mislimo da, ministre znam šta ćete mi reći, su sudski pomoćnici državni službenici. Dajte bar da na ovaj način pokušamo da izbegnemo bilo kakvu mogućnost uticaja resornog ministra na izbor sudskih pomoćnika.
Zahvaljujem. Na član 25. amandmane, u istovetnom tekstu, podnele su narodni poslanici Olgica Batić i Ana Novković. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Ana Novković. Izvolite.
Hvala. Ujedinjeni regioni Srbije su podneli amandman kojim tražimo da zvanje sudskog savetnika postoji, ne samo u sudovima republičkog ranga i u apelacionim sudovima, kako je predloženo, već i u višim i osnovnim sudovima. Mi smatramo da je ovaj naš amandman u skladu sa usvojenom Nacionalnom strategijom reforme pravosuđa, koja upravo predviđa potrebu za visokim stepenom profesionalizacije rada sudijskih pomoćnika u svim sudovima u Srbiji. Takođe, smatramo da je profesionalizacija potrebna na svim nivoima i u sudovima. Negde smo mrežom sudovima umanjili dostupnost pravde građanima, pogotovo onima u manjim sredinama, ali smatramo da je nedopustivo da i kada je profesionalizacija rada u sudovima dovodimo sudove u ovakvu razliku. Zato vas, gospodine ministre, još jednom pozivam da razmislite i da omogućite da zvanje sudijskog savetnika postoji i u višim i u osnovnim sudovima. Hvala.
Hvala. Na član 26. amandmane je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Milica Radović. Izvolite.
Poštovani gospodine ministre, ovim amandmanom mi smo tražili da se prilikom prijema sudijskih pripravnika u sud prednost da onim kandidatima koji su imali visoku prosečnu ocenu nakon završenog pravnog fakulteta. Smatramo da ovu odredbu nije trebalo brisati, da je trebalo ostaviti u Predlogu zakona, ali, naravno, niko od nas nema ambiciju niti želju da prosto sada zastupa stav da ta visoka ocena ili prosečna ocena treba da bude jedino merilo koje treba uzeti u obzir. Naprotiv, ona treba da bude jedna od merila, ali nikako ne smemo da dođemo u situaciju da se ona apsolutno ne boduje i da ona u ovom slučaju, u ovom Predlogu zakona bude brisana. Drugim delom našeg amandmana tražili smo da se postupak prijema sudskih pripravnika bliže uređuje aktom Visokog saveta sudstva, a ne aktom ministra nadležnog za pravosuđe. Razumem da je ovaj naš amandman možda rezultat različitog koncepta koji imamo kada je u pitanju odnos prema nezavisnosti ili jačanju nezavisnosti sudske vlasti, ali prosto smo mislili da ovaj amandman ima razloga da bude razmatran i da bude prihvaćen. Hvala vam.
Hvala vama. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Milica Radović. Izvolite.
Ovaj amandman se odnosi na drugačiju podelu nadležnosti u vršenju poslova pravosudne uprave između Visokog saveta sudstva i između Ministarstva pravde i državne uprave, tako što se predviđa da Visoki savet sudstva preuzme najveći deo ovlašćenja Ministarstva pravde, koji idu u cilju jačanja sudske nezavisnosti. Mislim da je najprirodnije da Visoki savet sudstva vrši nadzor u odnosu na postupanje po predmetima u propisanim rokovima i da vrši nadzor u postupanju po predstavkama i pritužbama. Još su Zakonom o sudijama iz 1992. godine bile jasno razgraničene ove nadležnosti između Ministarstva i između tada vrhovnog suda, jer u to vreme Visoki savet sudstva nije postojao i Ministarstvo je bilo nadležno za vršenje nadzora nad sudskim poslovnikom, a vrhovni sud u to vreme je vršio nadzor nad predmetima i pritužbama, odnosno predstavkama. Ako se ne varam, čak je i u mišljenju Venecijanske komisije izneta neka sumnja u pogledu toga da li je ovo ovlašćenje Ministarstva potpuno jasno. Čini mi se da su upotrebili izraz – nedvosmisleno zahteva razjašnjenje i razradu. U tom smislu mislim da je dobro što smo podneli ovaj amandman. Ako ništa, onda bar zbog prilike da ga razmatramo.
Hvala. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman na član 31. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Imam dvoje prijavljenih u sistemu, Miroslava Petkovića i Milicu Radović. Ko želi da govori? Izvolite, gospodine Petkoviću.
Hvala, predsedavajući. Ovaj član predviđa rok u kome određene nadležnosti koje u ovom trenutku ima Ministarstvo pravde treba da pređu u nadležnost Visokog saveta sudstva. U Predlogu zakona to je 1. jun 2016. godine. Mi smatramo da je to predugačak rok, bez obzira na tehničke i kadrovske probleme koji postoje i u ovom trenutku, ali mislimo da je tri godine previše dug period i smatramo da je mnogo primerenije da od 1. juna 2014. godine Visoki savet sudstva preuzme ove nadležnosti, da ih sada ne navodim ovde. Tako da, još jednom vas pozivam da prihvatite ovaj naš amandman.
Hvala. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman na član 31. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDIJAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Olgica Batić, Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Kenan Hajdarević, Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić, Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Nenad Konstantinović, Slobodan Homen, Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević, Jelena Travar Miljević, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, kao i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Pošto je Narodna skupština obavili načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić.Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodnaposlanica Milica Radović. Izvolite.
Ovim amandmanom tražili smo da pored sudija i sudijski pomoćnici pripravnici imaju pravo na udruženje u strukovna udruženja, radi zaštite svojih interesa i u krajnjom slučaju očuvanja nezavisnosti i samostalnosti u radu. Moram da vam priznam da zaista nisam imala nameru da podnosim ovaj amandman sve do trenutka dok nisam pročitala Predlog zakona otužilaštvima gde ste u tom predlogu predvideli upravo mogućnost da tužilački pomoćnici i da tužilački pripravnici imaju pravo na udruživanje. Prosto iz tog razloga sam smatrala da ta odredba treba da bude predviđena i u Predlogu zakona o sudijama, jer se faktički radi o regulisanju iste stvari na potpuna dva različita načina. Mislim, naravno, da ništa vas ne sprečava da prihvatite ovaj amandman posebno zbog toga što ste vi upravo u Predlogu zakona o tužilaštvima izvršili tu intervenciju i promenili važeći zakon u tom pogledu da omogućite tužilačkim pripravnicima i tužilačkim pomoćnicima pravo na udruživanje. Iako u obrazloženju zbog čega odbijate ovaj amandman kažete da se Zakonom o sudijama ne uređuju prava sudijskih pomoćnika i pripravnika, iako je to tako, onda me zanima kako je moguće da se to pravo uređuje upravo kada se radi o tužilačkim pomoćnicima i tužilačkim pripravnicima u Zakonu o tužilaštvima?
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospođa Radojević. Izvolite.
Amandmanom smo tražili da u članu 4. ostane rešenje koje je važilo i do sada, a koje kaže – ako sud bude ukinut sudija nastavlja funkciju u sudu koji preuzima nadležnost, odnosno u sudu iste vrste i istog stepena, ili približno istog stepena. Visoki savet sudstva donosi odluku u kom sudu sudija nastavlja funkciju. Smatramo da je ovo rešenje potrebno da ostane u Predlogu zakona, zbog toga što je ono mnogo bolje nego rešenje koje ste predvideli u sledećem članu. Ono na neki način predstavlja i garanciju da sudija nastavlja svoju funkciju u sudu iste vrste i istog stepena. U obrazloženju zašto ne prihvatate ovaj amandman kaže se – da je pitanje nastavljanja sudijske funkcije u slučaju ukidanja suda regulisano u članu 6. Ali, u članu 4. je to urađeno na mnogo bolji način zbog toga što nije isto kada sudija nastavlja, recimo, svoju funkciju u apelacionom sudu i u apelacionom prekršajno sudu, morate da priznate, to nije isto. Dalje, pošto obrazloženje upućuje na član 6. moram da primetim da je amandmanom Odbora za pravosuđe intervenisano i da je taj član 6. drastično popravljen, i da su prihvaćene neke zamerke koje smo mi iznosili u načelnoj raspravi, a koje se odnose na onaj deo vezano za promenu, odnosno ukidanje nadležnosti i da ste prosto predvideli i usaglasili tu odredbu zakona sa Ustavom. To smatram da je jako dobro jel u načelnoj raspravi, čini mi se, da se oko toga nismo najbolje razumeli. Ovo potvrđuje da smo bili u pravu. Naravno, mislim da nije loše da još jednom razmislite, jer razlika je samo u tome što se u ovom članu govori o tome da sudija nastavlja svoju funkciju u sudu istog stepena i iste vrste, a u ovom članu 6. govori samo o tome da nastavi svoju funkciju u sudu istog stepena. To je jedina razlika.
Zahvaljujem se. Da li ministar želi nešto da kaže? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popvić, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić.Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite gospodine Petkoviću.
Ovaj amandman se odnosi na premeštaj sudija u drugi sud bez njegove saglasnosti i dobro je što smo juče na Odboru praktično usvoji predlog koji smo izneli ovde u načelnoj raspravi, što je kroz svoj amandman Odbor upravo predložio ovu izmeni, i što je prihvaćen i što će biti sastavni deo teksta jer mislim da on u mnogome poboljšava tekst zakona. Hvala.
Na član 6. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Nenad Konstantinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre, ne mogu da razumem zbog čega niste prihvatili ovaj naš amandman ako se, rekao bih makar deklarativno zalažete za efikasnost sudstva. Mi smo tražili da svako duže odsustvo sudije zahteva da se njegovi predmeti dodele drugom sudiji na suđenje. Vi u vašem predlogu kažete – samo ako je taj predmet hitan po zakonu ili po svojoj suštini. Znači li to da sudija koja je otišla na porodiljsko odsustvo, biće odsutna godinu ili dve dana, da svi njeni predmeti koji nisu hitni po zakonu ili po svojoj suštini treba da čekaju dve godine i da budu konzervirani. Kako ne, ako ne, po ovome će se drugom sudiji dodeliti smo ukoliko ispunjavaju ovaj uslov. Mi smo tražili da se ove dve reči „hitan po zakonu ili po svojoj suštini“ brišu i da svi takvi predmeti, naveo sam jedan primer odsustva sudije, a to mogu biti i neki drugi primeri koje zahtevaju njegovo duže odsustvo. Zbog čega? Zbog povećanja efikasnosti sudstva ti predmeti ne bi bili dodeljeni drugom sudiji.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Nenad Konstantinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Naš amandman odnosio se na činjenicu da sudija za vreme vršenja svoje sudijske funkcije ne može davati nikakve savete drugim licima uz naknadu. Vi ste to promenili i naznačili ste u ovim izmenama i dopunama zakona da sudija ne može davati pravne savete uz naknadu. A kakve to druge savete sudija može da daje uz naknadu građanima, drugim licima? Zbog čega ste to učinili? Šta ste sa ovim zaista nameravali? Dakle, može se neko pojaviti, fizičko lice, dođi kod sudije – dobar dan, molim vas dajte mi savet. Sudija kaže – znate šta to košta 50.000. On može da napravi legalan ugovor sa fizičkim licem oko nekog saveta. Iz koje bi to branše bilo, ja to ne znam, ali ste vi tu mogućnost ostavili otvorenu i to ne samo da ste pravili novi zakon pa da kažemo da vam se to omaklo, nego ste postojeću odredbu izmenili i rekli ste – ne može davati pravne savete, a sve ostale savete može davati uz naknadu. Gospodine ministre, progovorite, recite nam o čemu se tu radi. Koje pravne savete sudija može da daje uz naknadu? Da li može da daje? Da li se vi za to zalažete da sudija daje uz novčanu naknadu neke savete fizičkim licima? Koje?
Zahvaljujem. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Slobodan Jeremić i Ljubica Milošević. Vlada i Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Travar Miljević. Vlada i Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman sa ispravkom, u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Olgica Batić, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe i državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli ovaj amandman imajući pre svega u vidu potrebu da se sačuva nezavisnost pravosuđa, da se sačuva nezavisnost Visokog saveta sudstva pre svega u predlaganju za izbor prvi put biranih sudija i tužilaca. Evo kako glasi taj stav 2. koji smo mi našim amandmanom modifikovali tako što u stvari predlažemo da se isti briše. Kaže se – Visoki savet sudstva dužan je da prilikom predlaganja kandidata za izbor sudija prekršajnog ili osnovnog suda predloži kandidata koji je završio početnu obuku Pravosudne akademije u skladu sa posebnim zakonom. Dakle, vi u ovom stavu ovog člana 18. Predloga zakona u stvari obavezujete Visoki savet sudstva da uzme u obzir samo kandidate koji su završili početnu obuku u Pravosudnoj akademiji. Na ovaj način vi u stvari izbor sudija i tužilaca prebacujete na Pravosudnu akademiju zato što su ruke Visokog saveta sudstva vezane predlogom ove, kako da vam kažem, ustanove, Pravosudna akademija je jedna ustanova. Ona je u stvari raspisala konkurs, primila određeni broj polaznika te akademije. Ti polaznici akademije su završili početnu obuku i samim tim su sebe kvalifikovali za buduće sudije, nema drugih. Visoki savet sudstva je taj samo koji određuje godišnje broj potrebnih sudija i u tom slučaju predlaže koliko u stvari je potrebno da ta Pravosudna akademija prime na početnu obuku. U tom slučaju Upravni odbor, Programski savet i faktički jedna komisija koju osniva taj Programski savet u okviru Pravosudne akademije određuju ko će to biti primljen na početnu obuku, ko će tu početnu obuku završiti i u stvari ko će biti prvi put biran na mesto sudije odnosno tužilaca, odnosno zamenika tužioca. Na ovaj način mi direktno urušavamo ustavna načela u pogledu nezavisnosti pravosuđa. Mislim da ovo nije dobro rešenje. Prepoznalo se u kojoj meri je član 40. i član 26. Zakona o Pravosudnoj akademiji ujedno i problematičan u smislu ustavnosti, pa je i pokrenuta inicijativa za ocenu ustavnosti. Odgovor Ustavnog suda je taj od 25. septembra 2013. godine, da je doneo rešenje kojim se pokreće postupak za utvrđivanje neustavnosti odredaba člana 26. stav 3. i člana 40. stav 8, 9. i 11. U obrazloženju ovog rešenja Ustavni sud je jasan u pogledu toga da je našao elemente neustavnosti te odredbe Zakona o Pravosudnoj akademiji. Uprkos tome vi predlažete ove izmene Zakona o sudijama koje su u svrhu, u cilju podobljavanja odredaba Zakona o sudijama sa ovim problematičnim članovima Zakona o Pravosudnoj akademiji. O čemu se tu radi? Šta ćete uraditi u slučaju da odluka Ustavnog suda bude pozitivna u smislu prihvatanja ove ocene ustavnosti i utvrdi se da su ti članovi Zakona o Pravosudnoj akademiji, neustavni? A vi ste u međuvremenu doneli ovakvu odluku putem ovih zakona, ovih izmena Zakona o sudijama. Da li ćete tada predlagati da se menja taj Zakon o sudijama? Prosto radite neke stvari koje su potpuno nepotrebne, a pri tom u velikoj meri unose konfuziju u funkcionisanju celokupnog pravosuđa. Vi ste svesni toga i mi smo na Odboru za pravosuđe razgovarali o tome koliko je na ovaj način, ukoliko se poštuje Zakon o Pravosudnoj akademiji, 2.500 pomoćnika i tužilačkih pomoćnika, ostavljeno po strani, marginalizovano i dovedeno u neravnopravan položaj u odnosu na one polaznike i one koji su završili tu obuku Pravosudne akademije. Dovodi se u pitanje u kojoj meri mi želimo sutra da imamo stručne sudije i zamenike i tužioce, da li mi želimo da imamo kompetentne ljude, ambiciozne ljude na tim veoma bitnim funkcijama ili ponovo krećemo nekim putem oportunizma i dozvoljavamo da se samo nastavi taj kontinuitet negativne selekcije. Vi na ovaj način kada dozvoljavate da jedna potpuno anonimna komisija odlučuje o tome ko će vam sutra biti sudija ili tužilac, dovodite u pitanje vladavinu prava. Vi na ovaj način onemogućavate da se značajnije promeni srpsko pravosuđe i vi u stvari snižavate kriterijume, snižavate kvalitet suđenja i u stvari, ne znam na koji način vi mislite da postignete neki napredak u smislu evropskih standarda, kada se govori o suđenjima i o procesuiranju određenih građana koji vrše krivična dela. Na ovaj način, mi nećemo dobiti sudije i zamenike tužilaca od integriteta nećemo dobiti jedno ozdravljeno pravosuđe i na ovaj način mi ćemo samo da destimulišemo veliki broj mladih, pametnih, sposobnih i stručnih sudijskih pomoćnika i tužilačkih pomoćnika, koji će godinama da rade bez ikakve mogućnosti da ostvare neke svoje ambicije u pravosuđu, jer će se prosto izgubiti u tom lavirintu administriranja, u stvari rada u anonimnosti pored sudija i jednostavno neće imati ni volje ni želje da na bilo koji način unaprede ovo tako problematično pravosuđe. Gospodine ministre, vi ste takođe mlad čovek i veoma brzo ste napredovali, u mladim godinama postali ste ministar i pretpostavljam da vi imate sluha za ambiciozne ljude, da imate sluha za sposobne ljude. Vi znate koliko struka pati upravo zbog toga što ne postoji dovoljno obuke, odnosno ta obuka nije u dovoljnoj meri usavršena da stvori dobre sudije i dobre tužioce. Na ovaj način mi, jednostavno, onemogućavamo da se nešto promeni. Ne može da se uporedi stručnost jednog sudijskog pomoćnika, koji je godinama radio pored određenog sudije i u određenoj materiji, sa nekim polaznikom Pravosudne akademije, koji je završio obuku i koji je tu obuku završio za tri godine. To je zaista malo u odnosu na ono što se zahteva od nekog ko će, u stvari, trebati sutra da deli pravdu, odnosno da podiže optužnice. Iz tog razloga ja vam zaista predlažem da vi razmislite malo o ovome. Da li ćete sačekati odluku Ustavnog suda? Neka Ustavni sud bude taj koji će preuzeti na sebe odgovornost za budućnost pravosuđa, a ne Ministarstvo pravde, odnosno Vlada, koja je samo jedno loše rešenje na ovaj način još produbljuje, umesto da ono loše rešenje jednostavno briše. (Ninoslav Girić, s mesta: Ima li neko vreme, koliko priča?)
Samo momenat. Ona koristi vreme poslaničke grupe. (Momo Čolaković, s mesta: Nema pravo.) Kako nema? Ja molim narodne poslanike, ona koristi legitimno vreme poslaničke grupe. Svako od nas vodi sednicu u skladu sa svojom procenom šta je Narodna skupština i kako izgleda njen rad. Ja se zalažem kod svakog, apsolutno, poslanika da ima maksimalnu slobodu da koristi to vreme na način koji misli da treba. Samo tako mogu da shvatim Narodnu skupštinu. Dakle, ona je u vremenu koje je dato na raspolaganje. Izvinjavam se, ovo vreme vam nećemo računati. Imate još šest minuta od vremena poslaničke grupe.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Zaista nisam očekivala ovakvu vrstu reakcije od kolega i koleginica poslanika, s obzirom da ja upravo govorim o jednoj mladoj generaciji kojoj je potrebna pomoć i podrška i od strane ovog zakonodavnog tela, a tu podršku možemo pružiti samo tako što ćemo ukazati na neka loša rešenja u Predlogu zakona, koja rešenja unapred onemogućavaju upravo tim mladim ljudima da stvore nešto dobro, ne samo za svoju korist, nego i za ovu državu. Radi se o tome da će sa ovim predlogom zakona da se onemogući da najbolji među onima koji su završili i pravne fakultete, koji su završili pripravnički staž, oni koji su položili pravosudne ispite i zaposlili se kao sudijski pomoćnici po sudovima, odnosno pomoćnici pri tužilaštvima, ujedno i napreduju u karijeri u smislu izbora za sudije, odnosno tužioce. Radi se o tome da je pravosudni ispit onaj koji je u stvari najbitniji u smislu usavršavanja nekoga ko želi da se bavi advokaturom, odnosno da jednog dana bude biran za sudiju, odnosno za tužioca. To je, u stvari, najbitnije. Ovde, u ovom parlamentu je izglasan zakon kojim se duplira, pored pravosudnog ispita, uvedena je i ova Pravosudna akademija, potpuno nepotrebno, koja u stvari uništava i devalvira potrebu za položenim pravosudnim ispitom. Radi se o tome da ovaj parlament mora da raščisti sa tim da li će nastaviti u kontinuitetu da se stalno odlučuje za loša rešenja, ili će jednom da iskorakne i hrabro krene prema nečem novom i prema nečem što će da popravi znatnije, između ostalog, i stanje u pravosuđu. Na ovaj način to neće postići.
Zahvaljujem se. Na član 18. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci amandmana se nisu izjasnili, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Milica Radović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Amandman koji smo moje kolege i ja uložili, mi smo u stvari reagovali na član Predloga zakona o sudijama gde se kaže da će VSS prilikom predlaganja kandidata za sudije, prednost dati onom kandidatu koji je završio početnu obuku na Pravosudnoj akademiji. Mi smatramo da koncept kojim su osnovni pravosudni zakoni, a mislim prvenstveno na Zakon o sudijama i zakon o tužilaštvima, da je pogrešan taj koncept kojim se ti osnovni zakoni prilagođavaju Zakonu o Pravosudnoj akademiji i to u onom članu Zakona o Pravosudnoj akademiji koji je predmet ocene ustavnosti pred Ustavnim sudom Srbije. Radi se o članu 26. i o članu 40. Zakona o Pravosudnoj akademiji koji su osporeni. I sada da stvar bude još gora, mi upravo sa tim zakonima, sa tim članovima zakona usaglašavamo Zakon o sudijama i Zakon o tužilaštvima na taj način što predviđamo da se prednost daje kandidatima koji su završili početnu obuku. Mislim da je jako loš koncept koji ste izabrali. Naravno, ne osporavam mogućnost da Pravosudna akademija jednog dana stasa, jednog dana dobije tu vrstu, da kažem, potrebnog kredibiliteta da može da osposobljava kadrove koji će danas-sutra, direktno biti izabrani za sudiju, ali u ovom trenutku ona nema taj kapacitet i čini mi se da je to i mišljenje Venecijanske komisije. Ovako se postavlja pitanje, da li je upravo obuka na Pravosudnoj akademiji jedan poseban uslov koji će se mnogo više ceniti prilikom ocene osposobljenosti i prilikom ocene stručnosti kandidata za sudiju osnovnog, odnosno prekršajnog suda. Naravno, ovde je Ustavni sud u svojoj, da kažem, odluci, izneo jedno krajnje dobronamerno i logično razmišljanje da li se osporenim odredbama krši načelo jednakosti lica koje se nalaze u istoj pravnoj situaciji. Hvala.
Hvala. Na član 19. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Prihvata se amandman odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, prof. dr Janko Veselinović, Nenad Konstantinović i Slobodan Homen. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima prof. dr. Janko Veselinović. Izvolite.
Pošto mi ministar nije dao odgovor na prethodni predlog, odnosno odgovor na predlog amandmana, pretpostavljam da će sudijama, imajući u vidu da im je vaš kolega Krstić najavio smanjenje plate, biti omogućeno da se bave dodatnom delatnošću kako bi nadoknadili taj gubitak. Kada je u pitanju ovaj amandman, poštovani ministre, vi ste predložili da predsednik suda može biti biran na pet godina i to bez mogućnosti ponovnog reizbora. Naš predlog amandmana jeste da predsednik suda može biti biran na četiri godine sa mogućnošću ponovnog reizbora. Naš predlog ima vrlo jednostavno obrazloženje. U jednom sudu u kome, recimo, ima 10 sudija, svaki od sudija će jednog dana biti predsednik. Kakav je integritet tog predsednika suda kada zna da će mu svaki njegov sudija jednog dana sutra biti predsednik, a da će on biti sudija? Na koji način će on voditi taj sud? Predsednik suda jeste ipak na određeni način i menadžer. Predsednik suda, recimo, kao što smo neki dan razgovarali, bi trebao da reši pitanje u Novom Sadu da sud ima detektor za metal. Da li ste rešili to pitanje ministre ovih dana? Dakle, još uvek ne radi. Jutros smo dobili informaciju detektor za metal u sudu u Novom Sadu, odnosno u sudovima koji su smešteni u zgradi u Sutjeskoj. Nadamo se da će to ovih dana biti rešeno. Recite nam čime ste se vodili kada ste ograničili mogućnost da predsednik suda može biti biran samo jednom? Na kraju predsednik Republike, ako ćemo da koristimo neku analogiju, može biti biran dva puta. Nadam se, ne daj bože da ovaj bude biran ponovo, ali ipak razmislite o ovom amandmanu da predsednik suda, koji je dobar predsednik, ipak može biti biran na još jedan mandat. Hvala.
Na član 36. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima ministar pravde gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković, Jovan Palalić, Srđan Miković, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić, Kenan Hajdarević, Olgica Batić, mr Vladimir Ilić i Nenad Konstantinović, kao i amandmane Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Gospodine ministre, mi mislimo da je bilo bolje rešenje koje je bilo u sadašnjem zakonu, da postojanje osnovnog suda prati postojanje osnovnog javnog tužilaštva na području koje pokriva osnovni sud. Tokom rasprave o Zakonu o tzv. mreži sudova ukazali smo na problem. Radi se o osam javnih tužilaštava koja jednostavno ne postoje, a u tim opštinama postoje osnovni sudovi. Pročitaću ih. Radi se o Ivanjici, Šidu, Priboju, Dimitrovgradu, Sjenici, Majdanpeku, Bujanovcu i Knjaževcu. To nisu male opštine. Karakteriše ih činjenica da se nalaze u pograničnom području. Vi ste ovde nama, u razlozima za odbijanje amandmana, ukazali na problem priliva predmeta. Juče sam pažljivo slušao vašu diskusiju o tome da priliv predmeta određuje da li će negde biti sudske jedinice ili odeljenje. Sa tim se slažem, načelno se sa tim slažem. Međutim, ovde se radi o osnovnim tužilaštvima u pograničnom prostoru, u ne malim opštinama. Priznaćete da ni Knjaževac, ni Priboj, ni Majdanpek, Šid, ja sam danas govorio nešto o opštini Šid, nisu male opštine. Sasvim sigurno, zbog specifičnosti, zbog toga što se nalaze na granici, zbog značaja tih opština za našu državu, nije bio neki problem. Mislim da ne bi bio veliki trošak da se umesto 58 javnih tužilaštava moglo formirati 66, koliko ima i osnovnih sudova. Nismo jednostavno dobili pravo obrazloženje zašto se odstupili od sadašnjeg rešenja u zakonu. Mislimo da bi bolje bilo da se ostalo pri sadašnjem rešenju, da je ovih osam važnih opština imalo osnovno javno tužilaštvo.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Moram da kažem nekoliko stvari. Prvo, činjenica je da je dosadašnji predlog zakona, odnosno dosadašnji Zakon o javnom tužilaštvu imao jedno dobro rešenje, a to je da je republički javni tužilac nadležan, između ostalog, da podnosi izveštaje Narodnoj skupštini, a onda bez ikakvog razloga izvršna vlast ili taj koji u okviru izvršne vlasti predlaže zakon, koji i sam podnosi tromesečni izveštaj nadležnom odboru Skupštine, kaže i predloži da republički tužilac podnosi Narodnoj skupštini redovni godišnji izveštaj o radu javnih tužilaštava u Republici Srbiji. Znači, sama izvršna vlast kaže – tužilaštvo neka jednom godišnje podnosi izveštaj, bez obzira što Ministarstvo jednom tromesečno daje izveštaj. Time se pokušava da se ograniči nadzorna i kontrolna uloga Narodne skupštine kao predlagača zakona. Trenutno imamo u primeni Zakonik o krivičnom postupku, tužilačku istragu. Ko će da pita da li to funkcioniše ili ne funkcioniše, nego Odbor za pravosuđe? Predložio sam da, osim redovnog godišnjeg, podnosi izveštaj koji zatraži nadležni odbor Narodne skupštine, ali ni po jada što je to predloženo u oktobru. To je predloženo i prvi put kada je došao zakon i drugi put. Evo imam ispred sebe: 22. juna kada sam predlagao istovetan amandman, pa onda 22. oktobra. Čitajte amandmane. Ovi ljudi ovde, narodni poslanici, ozbiljno rade svoj posao i trude se, jer mi hoćemo i hoćemo da proverimo u izveštaju kako funkcioniše tužilaštvo u Smederevu na teritoriji Kovina, a siguran sam da to ne može biti ni izbliza isto, kao što sada funkcioniše dok je sudska jedinica pri osnovnom sudu u Pančevu, a samim tim i tužilaštvo. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Nataša Mićić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodna poslanica Olgica Batić i narodni poslanik mr Vladimir Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik i Dragan Andrić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, na član 13. amandman je podneo Odborza pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Selaković.
Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Ilić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Marko Milutinović, Miloš Aligrudić, Miroslav Petković i Jovan Palalić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada nije prihvatila amandman u osnovnom tekstu, a o ispravci se nije izjasnila. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nije prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, na član 20. amandman je podneo Odborza pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima ministar Selaković.
Prihvata se amandman Odbora.
Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o prve četiri tačke dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 81. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojem predsednik Narodne skupštine može da odredi Dan za glasanje o predlogu pojedinih zakona odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem sredu, 20. novembar 2013. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao Dan za glasanje o prve četiri tačke dnevnog reda ove sednice, odnosno o: Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o uređenju sudova, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu. Zahvaljujem se.