Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 95 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, te postoje uslovi potrebni za rad Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici i pre prelaska na dalju raspravu Narodna skupština radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji u svom prvom stavu kaže da narodni poslanik ima prvo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika Odbora narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, što na osnovu stava 2. istog člana glasi da izuzetno predsednik odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo iz stava 1. ovog člana može ostvariti i na sednici Narodne skupštine usmeno u jednom obraćanju u trajanju do pet minuta, utorkom i četvrtkom i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuje sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika Narodne skupštine? (Da.) Narodni poslanik Zoran Mašić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u proteklih mesec i po dana područje zapadne Srbije bilo je zahvaćeno velikim poplavama a naročito područje opštine Ljubovija, Loznica i Bogatić, pretrpeli su prilične štete od poplava. Ja sam ispred Odbora za poljoprivredu, kao predsednik tog odbora, 6. decembra uputio dopis Vladi i Ministarstvu poljoprivrede da izvesti Odbor za poljoprivredu, upravo o obimu poplavljenog područja, naročito poljoprivrednim gazdinstvima i poljoprivrednom zemljištu. Međutim, do današnjeg dana nije stigao nikakav odgovor Odboru, ni od Vlade ni od poljoprivrede. Upravo iz tih razloga ja koristim ovu mogućnost i ovim putem još jednom da postavim određena pitanja Vladi i Ministarstvu poljoprivrede, vezano za poplavljena područja i štete koje su nastale na tom području, tako da, tražim od Vlade i Ministarstva poljoprivrede da nas izvesti tačno koliki je broj naseljenih mesta, a koja su poplavljena u ovim navedenim opštinama, a svakako tu treba uzeti u obzir i opštinu Prijepolje, jer i tamo je isto tako bilo poplava od izlivanja Lima, ali veći obim poplava je bio izlivanje Drine u Ljuboviji, Loznici i opštini Bogatić. Znači, da nas izveste koliki je broj naseljenih mesta poplavljen, koliki je broj domaćinstava poplavljen i naročito koliki broj poljoprivrednih gazdinstava. Zatim, kolike su površine poljoprivrednog zemljišta poplavljene, koliko je uginulo životinja na poplavljenom području i svakako, da nas izveste koje mere su preduzete na tim poplavljenim područjima i koje mere se i dalje preduzimaju. Prema nekim informacijama iz sredstava informisanja, veliki broj građana upravo na tom području i dalje ima velike probleme, nemaju nekih osnovnih stvari, kao što je ogrev, da bi naložili svoje peći i sušili svoje poplavljene sobe, stambene prostore. Trebalo bi da nas izveste koje mere se i dalje preduzimaju i naročito da li su i koliko nadoknađene štete poplavljenim domaćinstvima na ovim područjima i takođe, da li Vlada i Ministarstvo planira da upravo poplavljena poljoprivredna gazdinstva u narednom periodu oslobodi određenih poreza, dažbina državi i da se tim domaćinstvima pomogne u uspostavljanju prolećnih zasada, jer na tim područjima, ako je posejana pšenica, ona je dobrim delom i uništena ili neki drugi zasadi, da li se planira u tom smislu da se obezbede potrebni inputi za zasnivanje poljoprivredne proizvodnje. Nadam se da nećemo čekati ovoliko vremena, obzirom da su slična pitanja već bila upućena Vladi i Ministarstvu poljoprivrede. Podvlačim, do današnjeg dana Odboru za poljoprivredu, nije stiglo. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, postaviću pitanje još predsedniku Republike, pošto sam manje više postavio pitanje svim državnim institucijama i do dana današnjeg nema odgovora, a očigledno je da u ovoj državi ne postoji nikakva šansa da se krene u obračun sa kriminalom i sa korupcijom. Šta će odgovoriti predsednik Republike, pretpostavljam, s obzirom da je dobro upoznat sa celom situacijom da će on napokon nešto preduzeti. Inače, samo da vas obavestim CESID je izvršio jedno ispitivanje, to je vaša organizacija ne možete da kažete da je iz SRS i prema tim istraživanjima građani Srbije na pitanje ko upravlja Srbijom 23% kažu – kriminalci, 18% predsednik Vlade i 18% vlasnici velikih preduzeća, i upravo je ta grupacija u ovih poslednjih deset godina opljačkala građane Srbije, ali evo iz ove grupacije možda bi mogao da se izdvoji predsednik Republike i da napokon dobijemo odgovor na vrlo jednostavno pitanje. Kada je "Mobtel" uzet od Karića napravljeno je novo preduzeće "Mobi 63" napravila ga je Republika Srbija i jedno preduzeće sa Kipra zove se "Holden hrust holding", napravili su ugovor i između ostalog u prilozima za osnivački akt naveli ne novčana sredstva, Republika Srbija 92 miliona, "Holding hrust" 39 miliona što je ukupno 132 miliona. Kada smo zatražili priloge za ne novčana sredstva za 132 miliona u Agenciji za privredne registre u sudu ne postoji ni jedno jedino slovo, za 132 miliona, a osnovano preduzeće Mobi 63. Inače, da vas podsetim papire je predalo fizičko lice Mlađan Dinkić. Kada je taj, to novo preduzeće "Mobi 63" prodavano Norvežanima ugovorena je cena 370 miliona evra za licencu, milion i sto i nešto miliona za Mobi 63 ukupno milijardu i pesto trinaest miliona je prodat "Mobi 63" Norvežanima i to stoji u ugovoru. Na drugoj stranici ugovora kaže – cena za to i to je, milijardu i pesto stotina trinaest miliona. Na trećoj strani kažu kupac ima isplati milijardu i tristapetnaest miliona. Kako se izgubilo skoro 200 miliona? Gde su tih 200 miliona? Napravljen je poseban ugovor sa Narodnom bankom, sa Republikom Srbijom i Norveškim operaterom kako će se pare uplatiti i kako će se isplaćivati, tzv. eskro ugovor. Postavili smo jednostavno pitanje, da nam daju odgovor, koliko je novca uplaćeno na taj račun. Da li je stvarno uplaćeno 1.513.000.000 ili 1.315.000.000 i kome je isplaćeno sa tog računa. Do dana današnjeg nema nijednog odgovora. Takođe, postavili smo još jedno pitanje vezano za kompletno, ovu jednu od najvećih kriminalnih poslova u Srbiji u proteklih deset godina. Navodno je isplaćeno "Holding hrustu" 96 miliona evra, ljudi moji, na kontu depozita koji je položio prilikom osnivanja preduzeća "Mobi 63". Postavili smo pitanje ministru finansija da nam odgovori, na koji račun su uplaćene te pare da dobijemo dokaz da li je stvarno uplaćeno ovoliko para. Do dana današnjeg nema odgovora. To je ukupno 400 miliona evra, ljudi moji, a odgovora nema. Verujem da će predsednik Republike Boris Tadić, posle ovog, napokon preuzeti stvar u svoje ruke i da ćemo napokon dobiti odgovore. Inače sleduju krivične prijave kao što je bilo u slučaju Luke Beograd i Kompanije Novosti. Nemojte da se zavaravate, pogledajte šta se dešava u Crnoj Gori, Evropa neće lopove… (Predsedavajuća:Pet minuta.) ..krivične prijave pre tri godine, ali doći će red na vas, morate da odgovarate za pljačku građana Srbije.. (Predsedavajuća: Iskoristili ste vreme koje vam je na raspolaganju.) .. u proteklih deset godina.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Poštovana gospođo predsedavajuća, zamoljen sam od strane predsednik SO Lapovo, zamenika predsednika SO Lapovo i odbornika SO Lapovo, kao poslanik koji je sa teritorije Šumadije postavim Agenciji za prostorno planiranje sledeće pitanje. Naime, Vlada Republike Srbije donela je Uredbu o utvrđivanju prostornog plana infrastrukturnog koridora auto-puta E75 deonica Niš – Beograd. Tom prilikom je očigledno napravljena jedna tehnička greška i nakon uočavanja te tehničke greške odbornici SO Lapovo doneli su odluku kojom predlažu da se postojeći izlazi sa auto-puta koridora 10 označeni kao "naplatna rampa Lapovo", menjaju u naziv "Lapovo centar", a postojeća naplatna rampa pod nazivom "Batočina" u projektima "Kragujevac košuta" dobije naziv "Lapovo jug", jer se iste nalaze na teritoriji naseljenog mesta Lapovo i u katastarskoj opštini Lapovo, a radi izbegavanja nejasnoća pri definisanju navedenih naziva i pravilnog označenja postojećih naziva. Od strane republičke Agencije za prostorno planiranje stigao je dopis na adresu predsednika opštine Lapovo, u kome se kaže da su u toku pribavljanja potrebnih mišljenja i odluka i da je ovaj zahtev ušao u proceduru. Kao narodni poslanik sa teritorije Šumadijskog okruga želim da kažem da se ne radi ni o kakvom političkom pitanju. Namera je odbornika SO Lapovo da se ispuštuje zakonska procedura, da se ispravi neka vrsta geografske greške, jer treba da se uzme u obzir da su svi objekti koji se nalaze na izlasu sa auto – puta ka Kragujevcu od Košuta, Luk Oil pumpe, Straževice, asfaltne baze itd, odnosno svi pravni subjekti obveznici SO Lapovo. Zbog toga je moje pitanje Agenciji za prostorno planiranje, dokle se stiglo u ovoj proceduri i kada odbornici, odnosno SO Lapovo može da očekuje da se ispravi ova vrsta nepravde. Ako se ovo ne bi uradilo, to bi moglo da uzrokuje i eventualno odbijanja davanja saglanosti za potrebne dozvole i procedure od strane katastra koji se nalazi u SO Lapovo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić.
Moramo da postavimo pitanje po ko zna koji put, iako do sada nijedanput nismo dobili odgovor, a povod za današnje pitanje je opet po ko zna koji put, skandalozni intervju ili izjavu ministra za ljudska i manjinska prava gospodina Čiplića. Taj intervju se jutros pojavio na Javnom servisu i ne znam kome ga je gospodin dao, na početku da kažem da smo vrlo iznenađeni činjenicom da gospodin nije sprečen da daje izjave, a sprečen je da podnese izveštaj Skupštini Srbije na Odboru za međunacionalne odnose koji je trebao juče da bude održan, da je treba da podnese izveštaj o svom radu, ali nije došao pošto mu nije dobro, otišao je da legne. To ga nije sprečilo da da intervju Javnom servisu i time uradi još jedan korak protiv ljudiskih i manjinskih prava za koje je nadležno njegovo ministarstvo. Moje konkretno pitanje je, da od toga krenemo, premijeru Cvetkoviću, šta tačno premijer Cvetković planira da uradi sa svojim, nadamo se, politički odbeglim ministrom Čiplićem. Ovo što on radi je stvarno uvod u nove sukobe i mi možemo slobodno danas reći da je reč o najgorem ministru u ovoj vladi i čoveku koji je generator sukoba i svih problema u Sandžaku. Dozvolite da vam to i dokažem. Vrlo je jednostavno i lako. Dakle, u tom intervjuu čovek je opet izneo gomilu laži i neistina. Prvo, moram da vas podsetim šta je tema. Tema je formiranje bošnjačkog nacionalnog saveta na kome je pobedio tzv. nepošteni Bošnjak, pa samim tim nije dozvoljeno da se taj savet konstituiše. Kao što smo imali 70-ih i 80-ih poštene i lojalne Albance i nepoštene i nelojalne, tako sada imamo poštene i lojalne Bošnjake i nepoštene i nelojalne. I sada, umesto da ministar Čiplić svoj posao obavlja tako što će taj sukob rešavati i što će se truditi da se Bošnjaci u ovoj zemlji osećaju kao u svojoj kući, što je cilj, to pouzdano znam, svih poslanika u parlamentu, ministar svaki svoj potez usmerava u suprotnom pravcu. Dakle, on želi da nas sukobi, većinski narod sa bošnjačkim narodnom i pri tome ni jedan jedini put nije otišao na mesto problema. Ministar Čiplić se nije udostojio čak ni da ode u Novi Pazar. Da se ovo ne bi shvatilo kao pretnja, ne savetujem mu ni da ide. Šta je danas rekao gospodin Čiplić? Rekao je da je on lično odustao od toga da se pošalje zahtev Zakonodavnom odboru Skupštine Srbije koji je trebalo da da odgovor na niz pitanja. Dakle, to je priznao. Ja nemam drugo pitanje nego pitanje – da li je taj čovek normalan? To je dogovor tri strane, predstavnika OEBS-a, Saveta Evrope i Ministarstva za ljudska i manjinska prava, na sastanku održanom dana 9. novembra 2010. godine. Oni su se razne stvari dogovorili. Između ostalog, saglasili su se da će u cilju postizanja dogovora, Ministarstvo za ljudska i manjinska prava zatražiti mišljenje Zakonodavnog odbora Narodne skupštine u vezi s tumačenjem člana 98. itd. Ministar danas kaže da je on lično od toga odustao, pošto se on uverio da je jedna strana odustala od bilo kakvih pregovora. Naravno da se uverio pošto je to njegova strana. On je odustao od pregovora. Njegov motiv bavljenja time je da širi mržnju i sukobe. Pored toga, postoji još jedna laž. Kaže se da povodom ombudsmanovih preporuka, Čiplić je rekao da je značajno to što Saša Janković nije našao da ima nezakonitog postupanja pri izboru bošnjačkog nacionalnog saveta. Slušajte, ovo je Izveštaj Saše Jankovića koji je napisan povodom kontrole zakonitosti i pravilnosti rada Ministarstva za ljudska i manjinska prava Republike Srbije. Znači, Saša Janković utvrđuje: Tačka 1. da su u "radu Ministarstva za ljudska i manjinska prava načinjeni propusti koji su pogodovali kršenju prava građana na zaštitu podataka i ličnosti u vezi sa upisom u birački spisak". Pa jel to nije nezakonito? Tačka 2: "Narušili su samostalnost nacionalnih savetnika kao predstavničkih tela nacionalnih manjina". Pa to je ministarstvo protiv ljudskih i manjinskih prava. Dalje u Izveštaju se kaže da: "zaštitnik građana smatra da Ministarstvo nije bilo ovlašćeno da ovu oblast normira bez izričitog ovlašćenja u zakonu". Znači, treće kršenje. I četvrto kršenje: "Zaštitnik građana posebno ukazuje na neprihvatljivost stava Ministarstva da je poslovnik konstitutivne sednice nacionalnog saveta sporna odredba o dvotrećinskoj većini" itd. Znači, utvrđuje se da je razlog zbog koga Čiplić ne da da se konstituiše taj savet, da je on protiv zakona. Pitam premijera Cvetkovića – ukoliko se želi normalizacija odnosa u Sandžaku, međunacionalnih odnosa, i ukoliko se želi da se svako, bez obzira koje je vere i nacije u ovoj zemlji oseća kao u svojoj zemlji, prvi korak mora biti smena Čiplića i drugi korak mora biti – nikakvi novi izbori, izbori su održani, nego konstituisanje saveta bošnjačke nacionalne zajednice. Hvala.
Pet minuta. Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Šami.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo poslanici, ja sam u ime DSS verovatno dosadio i bogu i narodu govoreći u ovoj skupštini o nedemokratskim procesima u našem društvu koji se, o tome sam najviše govorio, najviše ogledaju u nedemokratskom radu ovog parlamenta. Uzgred budi rečeno, najnoviji događaji to samo potvrđuju. Činjenica da smo u nekih desetak sati ukupne rasprave raspravljali o budžetu Srbije, o pet pratećih zakona – porezu na imovinu, akcize itd, i onda na sve to još i ovom zakonu za invalidsko i penzijsko osiguranje. Svaki od tih zakona se po pravilu u evropskim parlamentima raspravlja po mesec i više dana, što u odborima što na plenarnim sednicama. Kod nas to traje jedan dan. Doduše, posle smo ceo jedan dan raspravljali o nekim drugim pitanjima, o kojima ne kažem da nije valjalo raspravljati, ali kad to uporedite sa ovih sedam zakona, to je prosto neverovatno. Pri tome, ja čak i ne vidim zašto se tako radi? Verovatno zato da niko ne bi video da je razbijen prozor. Nažalost, praksa u radu ovog parlamenta nije jedini dokaz nedemokratskih procesa u državi i povratka na neka vremena koja nisu baš preterano slavna i sa kojima se ne možemo nikome pohvaliti, pa ni Evropi, čija su nas usta puna. U poslednje vreme dešavaju se, po saznanjima DSS, određene pojave u radu Vlade. Naime, Vlada suočena sa javnim kritikama, čak i od sebi naklonjenih medija, da upotrebim jedan blagi izraz, zapravo se radi o kontrolisanim medijima, prestala je da objavljuje svoje odluke. Podsetiću vas da smo mi u cilju izgradnje demokratskog društva uveli čitav jedan sistem institucija. Između ostalih, uveli smo i poverenika za informacije od javnog značaja, koji upravo imaju za cilj da kontrolišu javnost rada državnih organa. Da se odmah razumemo, ne mislim ja na onaj 0,1% odluka koje Vlada donosi i koje mogu biti proglašene za državnu tajnu. Govorim o onih 99,9% odluka Vlade koji se tiču svakodnevnog života građana Srbije i koje, naravno, moraju biti dostupne javnosti. Moje pitanje je vrlo jednostavno i upućeno je povereniku za javne informacije, gospodinu Rodoljubu Šabiću: da li ima saznanja da Vlada ne objavljuje svoje odluke? Ja molim od njega decidiran i jasan odgovor. I ponavljam – ne mislim na onaj zanemarljiv broj informacija koje se mogu proglasiti državnom tajnom. Dakle, da li ima informacija da se to dešava? Pitanje je veoma jednostavno i kratko. A kad dobijemo taj odgovor, onda ćemo ovu, da kažem tužnu priču o nedemokratskoj Srbiji danas, morati da nastavimo. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da koristi svoje pravo iz člana 286. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne) Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika: Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Miroslav Markićević. Obaveštenje o pozvanima na sednicu: Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, na osnovu člana 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da povodom pretresa u pojedinostima predloga zakona iz tač. 7, 8, 9, 10, 11, 12. i 13. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača, Diane Dragutinović, ministarke finansija i Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i ministra za nauku i tehnološki razvoj, sednici prisustvuju i Vuk Đoković, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Radina Todović, državna sekretarka u Ministarstvu rada i socijalne politike, Ružica Stojiljković, pomoćnica ministra finansija, Nataša Kovačević, pomoćnica ministra finansija, Zoran Milošević, pomoćnik ministra rada i socijalne politike, Ljiljana Petrović, rukovodilac Grupe u Ministarstvu finansija, Bogdan Popović, posebni savetnik ministra finansija i Nada Mirković, samostalna savetnica u Ministarstvu finansija. Nastavljamo rad pretresom u pojedinostima 7. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2011. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA FINANSIJSKE PLANOVE ZA 2011. GODINU. Pre nego što pređemo na amandman koji je u današnjem prepodnevnom delu na redu da bude predmet našeg pretresa, samo da podsetim narodne poslanike o vremenu koje nam je na raspolaganju i o ovlašćenim predstavnicima poslaničkih grupa. Ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa su: narodni poslanik Đuro Perić, poslanička grupa PUPS; narodni poslanik Ivan Andrić, poslanička grupa LDP; narodni poslanik Zoran Kasalović, poslanička grupa SPS-JS; narodni poslanik Nenad Popović, poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica; narodni poslanik Vlajko Senić, poslanička grupa G17 plus; narodni poslanik Dragan Stevanović, poslanička grupa SRS i narodni poslanik Zoran Mašić, poslanička grupa Napred Srbijo. Ukoliko poslaničke grupe žele da imaju neke druge narodne poslanike za ovlašćene predstavnike, molim vas da nas obavestite, da bi mogli da informišemo Narodnu skupštinu. Što se tiče vremena na raspolaganju: PUPS ima na raspolaganju ukupno vreme i ovlašćenog predsednika poslaničke grupe, kao i poslanička grupa Manjina; poslanička grupa Nova Srbija - iskorišćeno je vreme predsednika poslaničke grupe, a vreme na raspolaganju poslaničke grupe je sedam minuta; poslanička grupa LDP – ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima na raspolaganju deset minuta, a poslanička grupa svoje ukupno vreme od 14 minuta i 24 sekunde; SPS – ovlašćeni predstavnik ima na raspolaganju ukupno vreme, kao i poslanička grupa; DSS – Vojislav Koštunica – ovlašćeni predstavnik na raspolaganju ima 11 minuta, a poslanička grupa 19 minuta i 30 sekundi; poslanička grupa Napred Srbijo – ovlašćeni predstavnik ima devet minuta, a poslanička grupa 18 minuta; poslanička grupa G17 plus – ovlašćeni predstavnik ima 11 minuta, a poslanička grupa 24 minuta 48 sekundi; poslanička grupa SRS – ovlašćeni predstavnik ima na raspolaganju dva minuta, a poslanička grupa devet minuta; poslanička grupa ZES – predsednica poslaničke grupe ima na raspolaganju svo vreme, a poslanička grupa 91 minut i 36 sekundi. Prelazimo na rad amandmanom koji su na član 7. razdele 1, 3, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 26. i 32, sa ispravkom, zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman suštinski zadire u materiju koja se zove vraćanje transfera lokalnim samoupravama. Gospođo ministre, pri usvajanju rebalansa budžeta sam, poštujući ono što je Stalna konferencija gradova i opština tražila od vas i traži već dve godine, napisao amandman i u Predlogu budžeta za 2011. godinu, zato što to vi niste uradili na zahtev 150 gradonačelnika i predsednika opština. Podsetiću vas da je početkom oktobra ove godine Stalna konferencija gradova i opština, sa potpisom 150 gradonačelnika i predsednika opština, predala zahtev vama i predsedniku Vlade da se transferi lokalnim samoupravama vrate na nivou od 2008. godine. Tu su bili vrlo korektni, nisu čak ni tražili ono povećanje koje se odnosi na rast troškova života i na inflaciju, već su tražili samo ona sredstva koja su bila predviđena pre dve godine u budžetu, a koja su zakonski utemeljena na 1,7% BDP. U vremenu krize, u kome još uvek živimo, dakle, zadnje dve godine, jedino su lokalne samouprave lišene transfernih sredstava i jedino su one pogođene umanjenim aproprijacijama iz budžeta, za razliku od svih drugih korisnika ili nivoa vlasti koju tu štetu nisu pretrpeli. Lokalne samouprave su 2008. godine imale transfere od 40 milijardi dinara, da bi 2009. i 2010. godine ti transferi bili umanjeni za 40% i iznosili 25,7 milijardi dinara. Na taj način su sve lokalne samouprave u Srbiji uskraćene za preko 40 milijardi dinara, dakle, za čitav jedan godišnji transfer su za dve godine sve lokalne samouprave uskraćene. U pismu koje vam je uputila Stalna konferencija gradova i opština se navodi da su opštine u ove dve godine pretrpele ogromnu štetu, da je kompletan razvoj i izgradnja u tim opštinama zamrla, da su se nagomilala ogromna dugovanja prema javnim preduzećima i ustanovama na nivou Republike, koja su u trenutku pisanja tog dopisa, dakle u oktobru mesecu, iznosila 17milijardi dinara. Verovatno su danas ta dugovanja mnogo veća. Ugrožene su osnovne funkcije lokalnih samouprava: grejanje, komunalne usluge, funkcionisanje vrtića, osnovnog i srednjeg obrazovanja. Međutim, vi u Predlogu budžeta niste predvideli veća sredstva na nivou koji je bio pre dve godine. Zapravo, predvideli ste uvećanje sredstava od nekih 20% i u Predlogu budžeta one iznose 31,8 milijardi, što je daleko manje od onoga što su opštine trebale da dobiju u 2011. godini. Prema rečima predsednika Vlade, ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Srbija još od početka ove godine izlazi iz krize, s jeseni je već trebalo da izađe iz krize i da beleži rast bruto društvenog proizvoda, te nam zato nije jasno po čemu su onda opštine zaslužile da budu kažnjene i 2011. godine. U svom amandmanu sam na raznim aproprijacijama smanjivao nepotrebne troškove, pre svega u uslugama, troškovima putovanja, nabavkama nepotrebnih mašina koje u ovom trenutku nisu toliko neophodne i predvideo da se osam milijardi dinara vrati lokalnim samoupravama, da se za dve milijarde povećaju subvencije poljoprivredi, jer je sramota da država Srbija u 21 veku potroši više mleka nego što proizvede. Predvideo da se povećaju transferi za nedovoljno razvijena područja za čitavu milijardu, jer je sramotno da se samo 150 miliona dinara predviđa za transfere za najnerazvijenije opštine i predvideo sam 525 miliona dinara za isplatu zaostalih zarada radnicima EI Niš,"Niteks" Niš, "Jastrebac" Niš, "Građevinar" Niš i MIN Niš, jer su i oni pogođeni na isti način i ostali bez posla i bez zarada kao i radnici iz Kragujevca, koji štrajkuju i koji će verovatno u mnogome pomoći da odete kao nesposobna vlast koja sve vreme obmanjuje narod i koja je za ove tri godine potpuno devastirala i privredu i ekonomiju ove zemlje. Najveća predizborna prevara koja je izašla pre neki dan na videlo, priznanjem ministra Dinkića da je morao da obmane građane Srbije da će dobiti hiljadu evra besplatnih akcija da bi predsednik Srbije pobedio. Od 4.000 ljudi, koliko je nekada radilo u "Zastavi", danas radi 1.200, a onih 1.500 koji su trebali da budu primljeni, na žalost, neće biti primljeni, pa danas štrajkuju. Dakle, to je vaša pogubna ekonomija koja potpuno uništava privredu Srbije. Zato vas molim i pozivam sve narodne poslanike iz skupštinske većine, kojih ima 17 koji dolaze iz devastiranih opština, 47 poslanika većine dolazi iz okruga gde se nalaze devastirane opštine, da glasaju za ovaj amandman i vrate transferna sredstva svojim lokalnim samoupravama, odnosno da vrate ingerencije i novac tamo gde je najpotrebniji. Ukoliko oni ne učine i ne podignu ruku za ovakav amandman i ne budu vraćena transferna sredstva, smatraćemo ih potpuno odgovornim za dalje uništavanje lokalnih samouprava i za njihovo normalno funkcionisanje. Hvala.
Iskorišćeno je četiri i po minuta od vremena poslaničke grupe. Na član 7. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Reč ima gospodin Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođa Dragutinović, vi znate da sam sličan amandman podnosio maltene na svaki budžet koji ste vi predlagali. Jednom ste čak na jednom sastanku izjavili ste da biste rado prihvatili, ali ne može kad sam opredelio sredstva da idu za predsednika Vlade, a ne za potpredsednike. Sada se nisam potrudio to da uradim, nego sam jednostavno samo podneo amandman po kome smatram da tri potpredsednika Vlade, koje imamo, a koji su istovremeno i ministri, imaju svoje kabinete kao ministri, znači, radi se o gospodinu Dačiću, Đeliću i Dinkiću. Oni su istovremeno i ministri, plus potpredsednici Vlade i iz budžeta se izdvajaju sredstva za njihove kabinete, za ukupno šest kabineta, a ne za tri kabineta. U simboličnom smislu, kada se priča o rekonstrukciji Vlade, kada se priča o smanjenju troškova, meni nije jasno za šta će njih dvojici po dva plaćena kabineta? To sam pričao 2008. godine, pričam i dan danas, znači, nema volje da se ta tri kabineta troškovi smanje, a kamoli da se izvrši rekonstrukcija Vlade, što je dokaz da je jedna najobičnija prazna priča koju slušamo. Nisam se potrudio kažem da ta sredstva negde na drugo mesto prebacim. Moglo je da se smanji, vi znate i sami, može depozit da bude manji, može deficit da bude manji, može da se taj novac prebaci. Vidite svakog dana su neke potrebe. "Sloboda" iz Čačka, sinoć je procena da je 10 miliona evra, onako odokativno, još sinoć dok je trajalo sve, dok je gorelo, rečeno da je šteta. Subvencije za mleko su potrebne. Ne vidim zašto bi taj novac imao dupliran gospodin Mlađan Dinkić, da trči po Srbiji i da pravi ujedinjene regione na osnovu tog novcaporeskih obveznika, kad vidimo da čoveku ne treba verovati apsolutno, evo, sam je priznao, više puta je ovde rečeno, prvo na RTS, da je znao kada je govorio da će građani dobiti hiljadu evra po akcijama, da se to neće dogoditi. Još je juče otišao korak dalje u dnevnim novinama "Danas", ne samo da je to rekao, nego je rekao da je za to znao i gospodin Boris Tadić, ali da samo on snosi posledice tog lažnog obećanja i da će sad javno reći da je to bilo u stvari zajedničko obećanje, a ne samo njegovo, naravno, neispunjeno, kao i sva ostala obećanja koja su davana. Mislim da, gospođo Dragutinović, treba da prihvatite ovaj amandman i da treba da se konsultujete u svojoj stranci, u DS, jer ako se zalažete zaista iskreno za rekonstrukciju Vlade i za smanjenje troškova, hajde krenite od ovog prvog koraka. Jedini vaš odgovor u mišljenju je bio, koji ste dali na amandman, da tako predviđa Zakon o Vladi i da osnovu tog Zakona o Vladi vi morate ta sredstva da opredelite. Opredelite tri dinara, svakom od tih kabineta po jedan dinar. Eto, ako već morate po zakonu, a oni neka koriste ona sredstva koja imaju u ministarstvima. Zahvaljujem.
Minut i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 7.razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, skoro svi amandmani SNS odnose se na oblast javne potrošnje. Mislimo da se o smanjenju javne potrošnje jako puno priča, a da vladajuća garnitura nije ništa uradila bez obzira što su ovoj Skupštini donošeni zakoni o smanjenju broja zaposlenih, i ovaj put u budžetu imamo povećanje rashoda za plate. Mislim da je indeks 107, znači, za 7%. Kako ste to raspodelili? Da li to znači nove službenike ili ne, to ne znam, ali sam sasvim siguran da je javna potrošnja u državi Srbiji prevelika, da to ne mogu da izdrže ni građani Srbije, niti privreda, da je zahvaljujući toj i takvoj javnoj potrošnji i likvidnost privrede na najnižim granama, da danas imamo preko 60 hiljada preduzeća koja su u blokadi i možda već sutra budu likvidirana, da zahvaljujući takvoj javnoj potrošnji i neusaglašenoj fiskalnoj i monetarnoj politici imate jako restruktivnu monetarnu politiku sa velikom referentnomkamatnom stopom koja utiče na kamate koje privreda dobija od banaka. Imate zahvaljujući rasipništvu ove vlade, zahvaljujući rasipništvu u ovom budžetu i jako nizak nivo kapitalnih investicija, pa i na inflaciju ovakva javna potrošnja i te kako utiče, jer je naša inflacije, pre svega troškovna inflacija, da su rashodi države, rashodi javne uprave preveliki da bi privreda sve to mogla da izdrži. Što se konkretno tiče ovog amandmana, radi se o nekih 93 miliona dinara. To je služba za upravljanje kadrovima i bilo bi zanimljivo za građane da znaju o čemu se tačno radi. Kao što rekoh, služba za upravljanje kadrovima, Kancelarija Nacionalnog saveta za decentralizaciju i Kancelarija za saradnju sa civilnim društvom. Smatramo da ako negde možemo da uštedimo, bez sumnje u ovim razdelima i te kako može da se uštedi. Možda je naš predlog da se sva ova sredstva brišu, ovako poprilično restrektivan i za vas neprihvatljiv, ali nama i nije bio cilj da se s vama nadmudrujemo, nama je bio cilj samo da ukažemo građanima Srbije koliko ste vi jedna neodgovorna Vlada, da u trenutku kada penzionerima podižete penziju za samo 2%, kada imate prosečnu platu u privredi 29 hiljada, imate jednu vladu koja se na svakom mogućem mestu razbacuje sredstvima do kojih poreski obveznici i privreda jako teško dolaze. Hvala.
Hvala i vama. Minut od vremena poslaničke grupe. Na član 7. razdele 3. i 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Da li još neko želi reč? (Da.) Gospodin Popović.
Gospođo ministre, ne vidim nikakav razlog i opravdanost da se nižim nivoima vlasti namenjuju veća sredstva za usluge po ugovoru nego u kabinetu predsednika Vlade. Inače, taj koncept organizacije kabineta je po meni neadekvatan. Prevelik je broj potpredsednika sa svim tim savetnicima, evo, recimo, imali smo nedavno primer baš što se tiče prodaje "Telekoma" i strategije tehnološkog razvoja, naučnog razvoja Republike Srbije gde je u potpunoj kontradikciji bilo ono što je napisano u toj strategiji i ono što se radi. Mislim da potpredsednici Vlade ne mogu da imaju veće budžete, odnosno veće sume za usluge po ugovoru, nego što ima predsednik Vlade. Tu se nameće pitanje – da li predsednik Vlade to dopušta? Da je neko drugi na mestu predsednika Vlade sigurno ne bi dopustio da neko drugi u kabinetu može da koristi mnogo veće usluge po ugovoru nego što ima on sam. Sad je samo pitanje – da li neko želi da koristi svoju funkciju u punom kapacitetu ili samo delimično? Hvala.
Na član 7. razdele 3. i 20. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Izvolite, gospođo Banović.
Hvala, gospodine Novakoviću. U ovom moru amandmana koje razmatramo danas i pokušavamo da ubedimo ministra finansija da prihvati neki, zamolila bih ga da obrati pažnju da na ovaj amandman, zato što smatram da je jako dobar. Naime, smatram da je iznos koji je u Predlogu budžeta od 25 miliona određen službi Koordinacionog centra za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu, a za dotacije nevladinim organizacijama isuviše veliki. Vi ovde predviđate 25 miliona i u obrazloženju mi kažete zbog čega ne prihvatate i zbog čega smatrate da je ta suma važna, a to je da je ta suma važna za aktivnosti službe, a pre svega za usluge angažovanja spoljnih saradnika u kancelarijama službe. Priznaćete da je zaista ta suma i suviše velika za ta tri grada za finansiranje nevladinih organizacija koje tu deluju, pogotovo što se projekti koji podnose nevladine organizacije zaista finansiraju iz mnogih drugih budžeta, različitih ministarstava, pa imate projekte ako se sprovode iz oblasti prosvete, dobija se novac iz Ministarstva prosvete za određene projekte. Dakle, ti projekti zaista mogu biti pokriveni novcem i budžetima iz drugih ministarstava. Predlažem ovim amandmanom da vi 20 miliona dinara, od 25. koliko ste namenili za ovu stavku, prebacite i u Fond za razvoj. Zašto? Zato što mi u DSS, pogotovo u vremenu krize, zaista smatramo da je prioritet ekonomskog razvoja ulaganje u domaću privredu. Podrška, koja treba da ide preko Fonda za razvoj, a ne preko komercijalnih banaka, koje imaju veoma nepovoljne kamate, čak su najveće kamate u regionu, treba da ide preko Fonda za razvoj. Pošto su Preševo, Bujanovac i Medveđa u jednom okrugu koji spada u jednom od najsiromašnijih okruga u Srbiji, zar ne mislite da bi tim građanima mnogo veća bila korist od otvaranja novih radnih mesta, tako što bi ste pomogli onim preduzećima koja se još uvek bore za očuvanje radnih mesta, pa bih građanima u tim gradovima bilo mnogo, mnogo bolje da se otvore barem neka od onih radnih mesta koja su obećana u predizbornoj kampanji? Hvala.
Hvala. Na član 7. razdele 3. i 20. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 3. i 20. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Vojić-Marković.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, za 30 meseci ove vlade ovo je sedmi budžet koji poslanici danas razrađuju i nijedan jedini nije bio dostavljen na vreme. Zašto je inače praksa ove vlade da se budžeti dostavljaju u 5 do 12? Pa, valjda zato da tih 1400 i nešto stranica ne možemo da analiziramo onako kao treba, jer bi smo, ako bi smo dobili na vreme, mogli da uočimo toliko nelogičnosti, toliko bahatog trošenja novca tamo gde to nikako ne treba da bude i zakidanja na onima kojima je nužno, kao što su lokalne samouprave, kao što su nerazvijena područja i slično. To naravno nismo mogli da vidimo ništa u budžetu ni iz onog čuvenog govora premijera koji nam se obratio sa četiri minuta ovde. Jedino što smo mogli da zaključimo jeste da je pominjao atrofiranu privredu. Doduše, atrofirana privreda uvek ide sa atrofiranom Vladom. To nije ni pominjao nije ni važno. Nismo mogli da vidimo ni ništa o ovom budžetu iz onog pisma Deda Mrazu, koje je predsednik Tadić uputio u okviru ovog njegovog plana 20-20, ali možemo da vidimo ako pogledamo, recimo, kao se kotira ovde kancelarija za održivi razvoj. Reći ću vam kako to izgleda na terenu. Dolazim iz Valjeva. To je grad koji je stradao u onom čuvenom zemljotresu, koji još uvek traje tamo, jer ništa nije nadoknađeno, a stradao je u bombardovanju. Posle 2000. godine Valjevo je pokušalo da se oporavi tako što je samo ulazilo u razne sporazume sa fabrikama koje su dolazile sa strane. Tako je u Valjevu napravljena fabrika rashladnih uređaja "Gorenje". Tada je dogovoreno da će "Gorenje" graditi u Valjevu i fabriku malih kućnih aparata, ali šta se desilo? Pojavio se jedan ministar, čije ime ne moram da pomenem, ali ću pomenuti neke druge stvari, pa će biti jasno koji je to ministar, koji je preporučio "Gorenju" da prebaci fabriku u Zaječar, nudeći četiri hiljade evra od svakog građanina Srbije da tamo napravi fabriku i zaposli radnike. Zašto Zaječar? Zato što tamo taj ministar ima jakog čoveka koji će mu pomoći da pravi neke ujedinjene regione. Inače, Valjevo ne mora da pominje ime tog ministra zato što je isti ministar odveo i fabriku za proizvodnju čarapa, koja je takođe trebala da bude građena u Valjevo, u Loznicu. Šta mislite, zašto Loznica? Isti ministar ima i tamo nekog jakog čoveka. Kao poslanik iz Valjeva moram da pozdravim gospodina ministra i da mu kažem da mu Deda Mraz za iduću godinu neće doneti Valjevo, nego će mu doneti verovatno neka dva posto na sledećim izborima. Hvala vam.
Iskorišćeno je 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 7. razdele 3. i 24. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li još neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Halimi.
Hvala. Gospođo ministarka, po ko zna koji put sam podneo amandman na ovu poziciju koordinacionog tela. U načelu sam već osnovne stvari izneo. Šta je smisao amandmana? Smisao je da povećanje pozicije koordinacionog tela bude u nivou rasta budžeta, a da se sačuva nivo za naknadu socijalne zaštite koji smo imali u budžetu 2010. godine. Ovim Predlogom budžeta je to drastično smanjeno sa 80 miliona iz 2010. godine na 26 miliona za narednu godinu. To je od prilike za četiri puta smanjen. U celini gledano, nepoznavanjem problematike ove tri opštine smo videli maločas i u jednom od amandmana koleginice Donke Banović, gde se kaže da ove opštine koriste sredstva iz drugih ministarstava. To nije tačno. Ovde pokušavam nekoliko godina da ove opštine ne koriste sredstva iz drugih resora. Bilo je nešto od NIP, ali ne značajno, ali ne iz pozicije iz Ministarstva za prosvetu. Nemoguće je da škole sa tog područja dobiju sredstva iz Ministarstva prosvete. Pogledajte samo Ministarstvo poljoprivrede, vidite podatke. Nema povoljnih kredita niti od subvencija poljoprivrednici da su koristili sa tog područja. Zapravo, koordinaciono telo je bilo zasnovano u smislu da zbog nedostatka kapaciteta ovih opština da prate konkurenciju drugih razvijenih opština, koordinaciono telo bude to koje će u neku ruku da kompenzira njegovu nemogućnost da prate trend razvoja i da ne zaostaju, kako zaostaju drastično iza nekog republičkog proseka. Ovde često govorim da najnerazvijenija opština, opština Preševo, je negde sa 14,8% proseka Republike, kada je u pitanju korigovani dohodak po stanovniku. Znači, okošest puta je niži od državnog proseka. U takvoj situaciji se pokušava koordinacionom telom da se popravi situacija, što ide veoma teško. U privrednom planune ide nikako. Nije napravljen ni jedan konkretni rezultat. Čudi me zbog čega je najosetljivija pozicija sa socijalne naknade smanjena tako drastično. Nije bilo nikakvog povoda, nije bilo nikakve prethodne analize, nije bilo nikakve prethodne konsultacije ni sa predsedništvom koordinacionog tela, ni sa mnom, kao jedinim poslanikom iz tog područja, a bilo je moralna obaveza da se samnom konsultuje pošto sam izglasao budžet 2010. godine, jer je pozicija koordinacionog tela zapravo bila povećana za od prilike 20% da bi se stvorila jedna politička atmosfera za dobru saradnju. Šta sada ispada od toga? Ispada da nije realizovan taj povećan budžet jer faktički realizacija preko rebalansa, a u uopšte na kraju je situacija da smo opet ostali na nivou 2009. godine, da rast koji je predviđen nije realizovan. 7/1AH/VK11,05-11,15 Sada idemo na drastično smanjenje najosetljivije pozicije i to za opštine. Opet ponavljam, kad jedna opština i to najnerazvijenija u konkurenciji, uopšte u nivou države, nema čak ni narodnu kujnu, ovoje dramatično socijalno teško stanje, gde je žiro račun opštinskog Crvenog krsta godinama blokiran i da ne može maltene ni jednu aktivnost da obavlja za tu najugroženiju populaciju te opštine. Ako sada mi tu poziciju socijalnih naknada smanjujemo ovako drastično onda koja je koncepcija, za šta se zalažemo? Ako pak dalje idemo i pogledamo da opet je ostalo ono za šta sam ja prošli godine veoma oštro reagovao, a posle sam pismeno dobio dokument da će se to preinačiti, prepraviti. Umesto ovoga što je u ovogodišnjem budžetu u obrazloženju piše da će se finansiranje projekata u srpskim naseljima u cilju sprečavanja migracije srpskog stanovništva, ovakva formulacija je bila i prošle, u budžetu za 2010. Pismeno sam dobio da se to preinačuje u formulaciju da su ta sredstva namenjena sprečavanju iseljavanja i migracija stanovništva sa ovog područja. Ali opet vidim formulaciju da je sačuvana ona izborna da mašine i opreme građevinski objekti, pozicija negde je sadašnja negde je verovano 14 miliona, ostavlja se isključivo za srpska naselja. Gospođo Dragutinović, šta vi mislite, bar ona mešovita, bar o njima da se brinu, nego samo čista srpska naselja, a šta vas briga ako negde ima mešovito? Šta sa onim albanskim naseljima? Ako je baš u pitanju iseljavanje i migracije, imam podatke iz zvaničnog popisa, a u tom zvaničnom popisu od 2002. godine ako ga upoređujemo sa 2001. godinom, imate ove podatke da samo ove tri opštine, da je broj stanovnika u ove tri opštine manji za 12.583 stanovnika. Od toga je 10.887 Albanaca, 1.131 Srba i 575 Roma i od kada sada briga samo za jednu nacionalnu grupaciju ili zajednicu? Mislim da je ovo presedan i da ovim Vlada dokazuje da se nije ni u čemu transformisala u odnosu na niz prethodnih, čiji tretman i čija je neadekvatna aktivnost dovela do toga da imamo ovako drastično nerazvijena područja. Da su ona dugo vremena zapostavljena i da tamo gospođo Banović nema kako da se otvore radna mesta kada su sva ona mesta mukom stečena, napravljene firme u onom ranijem periodu propale i one koje su privatizovane sa stotinak radnika pauziraju u mesec dana posrednik i krečana koja je nakon privatizacije sačuvala nekih 100 radnika. Svi ostali su na ulici. Gospodina Cvetkovića sam pitao poslednja dva puta, a i ministra Dinkića pitam – kako su mogle firme za 2500 evra da se prodaju, a da na ulici ostane 30 do 50 radnika po firmi u momentu privatizacije, a da kupcima ostaju basnoslovne sume od 2.500? Oni mogu zarađivati do 500.000 evra od toga, a da radnici ostanu na ulici i da se niko o njima ne brine. Po meni glavna poenta je ako smo napravili Koordinaciono telo ne da se razmećemo, ne da imamo više nego druge opštine nego da apsolutno postignemo neki korak sa drugim takođe nerazvijenim opštinama preko tog Koordinacionog tela i ako u više od 10 godina ne uspevamo ništa konkretno da uradimo kada je u pitanju privredno stanje, ekonomska situacija, ako ne uspevamo ništa da popravimo, situaciju u školama u septembru nije ispoštovana odluka ministarstva o besplatnim udžbenicima jer ih nije bilo. U svim drugim opštinama su deljene knjige za prvi i drugi razred, a u ovim opštinama su deljene samo đačke torbe, a ne i udžbenici. Ima dosta toga što treba oko Koordinacionog tela, ali po svemu sudeći to tako sporo ide. Takvih poteškoća i nerazumevanja ima da mi na terenu i dalje nastavljamo da imamo dramatičnu situaciju. Sada se postavlja pitanje – koja je koncepcija Vlade za sopstveno Koordinaciono telo? Ako smo prošle i pretprošle godine da važna pozicija socijalnih izdvajanja i socijalne naknade ako smo uspeli samo pomoć preko stipendija… (Predsedavajući: Završite, gospodine Halimi, ispunili ste vreme koje vam je na raspolaganju.) … pitanje je – koja je koncepcija kada se drastično smanjuju sredstva za socijalnu zaštitu, a nismo u tom planu ništa konkretno uradili? Hvala.
Reč ima gospođa Donka Banović.
Hvala gospodine Novakoviću. Gospodine Halimi, prozvali ste me dva puta pa mislim da treba da vam odgovorim. Mislim da smo nas dvoje govorili otprilike o istim stvarima. Niste me izgleda dobro slušali kada sam obrazlagala amandman. Govorila sam o tim stvarima o kojima ste i vi govorili. Ako imate tolika sredstva namenjena za rad, kako u ovom obrazloženju kaže, spoljnih saradnika, prilično su velika sredstva, i predlažem da se veći deo tih sredstava usmeri u Fond za razvoj kako bi se otvarala nova radna mesta, kako bi se posrnulim malim i srednjim preduzećima u te tri opštine otvorila radna mesta u kojima bi radili bez razlike i Albanci i Srbi i Romi, onda nas dvoje govorimo o istim stvarima. Spominjete da su to najnerazvijenije opštine u Srbiji. O tome sam i ja govorila. Ne možete novcem da finansirate projekat nevladinih organizacija a ne pada vam napamet da otvarate nova radna mesta. O tome sam govorila. Kada sam rekla da druga ministarstva finansiraju, možda to nije mnogo zastupljeno, ne mogu da kažem koliko jeste finansirano, ali konkretno znam organizaciju koja doduše uz pomoć stranih donatora i te kako ima uspešan projekat u opštini Bujanovac kada je u pitanju predškolsko. Čak je izgrađena i jedna nova zgrada uz pomoć Ministarstva, ali velikim delom i stranog donatora. O tome sam govorila i govorila da ta sredstva treba preusmeriti u privredu da bi svi građani ove tri opštine dobijali neka nova radna mesta. Sve kritike koje ste izneli kada ste se meni obraćali niste meni. Znate da sam ja opozicioni poslanik. To ste pretpostavljam uputili ministru finansija koji deo ove vlade koja se tako odnosi prema te tri opštine i koja na taj način tretira ovaj koordinacioni centar. Prema tome, gospodine Halimi, ono što vi možete kao poslanik iz tog područja da uradite i da pokažete svoj stav i nezadovoljstvo jeste da kažete jasno i glasno da nećete podržati ovakav budžet. Ja neću glasati za ovaj budžet, a šta ćete vi?
Iskorišćeno je dva minut od vremena poslaničke grupe. Molim vas da se ne obraćate neposredno jedni drugima jer je očigledno da se stvar odvija … Nemojte dobacivati gospodine Krasiću. Molim vas od prvog minuta ove rasprave. Drugo ne radite nego samo dobacujete. Nije u redu. Pravo na repliku ima gospodin Halimi. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, izneo sam svoje mišljenje kada je diskutovala gospođa Banović. Zapravo, nisam se samo njoj obratio nego u celini i celoj skupštini, jer često smo ovde imali prilike da čujemo kao da tamo teče med i mleko preko koordinacionog tela, kao da su ove opštine najprivilegovanije i, u tom smislu sa ova obrazloženja pokušao da dam. Vi ste spomenuli, na primer, onu poziciju za nevladinu organizaciju. Ako se dobro pogleda sadržina, ima nevladinih organizacija sa ovog područja, ali ima ih dosta iz drugih opština. Znači, ta sredstva su dodeljena od mnogih nevladinih organizacija iz drugih opština, a ne samo iz ovih tri. Slažem se da je prevelika pozicija bilo za plate, bilo za ona druge doslovce pozicije, ne znam kako se zove, kada su spoljni saradnici u pitanju. Neka bude i to po ugovoru, da je to prevelika pozicija i da treba dati daleko više značaj ovim pozicijama gde su socijalna pitanja i druga važna pitanja za razvoj ovih opština i pozicija. Ali, da dodam, kad vi govorite o Fondu za razvoj, da u podacima za prethodnu godinu i unazad dve, tri godine, veoma je drastično mali broj firmi koje koriste kredit. Subvencije i kreditna sredstva ove opštine slabo koriste. Preševo skoro nikakav nivo nema. Bujanovac ima nešto bolje, ima nekog učešća, ali je daleko ispod proseka, nego na nivou.
Zahvaljujem, gospodine Halimi. Nekad je dobacivanje korisno, gospodine Krasiću. Hvala vam. Gospođo Banović, izvolite.
Hvala, ja ću da završim ovaj krug replika. Opet ja i gospodin Halimi govorimo o istim stvarima. Opet govorim da ja, a i on je to istakao da, Fond za razvoj je praktično izgubio svoju ulogu. Fond za razvoj treba da pomogne posrnulim preduzećima u Srbiji, a 95% ima probleme sa likvidnošću, pa i preduzeća iz opština o kojima danas ovde govorimo. Govorimo o istim stvarima, o tome da treba više sredstava o Fondu za razvoj i da treba ova država da povede računa o svojoj domaćoj privredi.
Hvala. Izvinite, gospodine Obradoviću, želite da govorite o ovome amandmanu? (Da.) Izvolite.
Koristiću vreme od poslaničke grupe. Potpuno podržavamo ovo što je govorio gospodin Halimi, ali u smislu da ovaj budžet i politika koju sprovodi ova vlada, uvodi haos u svim opštinama i u svim oblastima u Srbiji. Niti se zna koliko će doći u te tri opštine, niti se zna koliko će doći u bilo kojojopštini u Srbiji. To zavisi od trenutnog interesa vladajuće koalicije. To zavisi od trenutne kampanje. Kada je u interesu da se podignu penzije, onda se podignu penzije, pa se onda posle dva meseca smanje penzije. Kada je u interesu da se finansira Vojvodina, onda se kaže – usvojićemo nekakve zakone, pa kada dođe vreme da se usvoji budžet onda ničega od toga nema u budžetu. Ovo što se deklarativno iznosi, ne piše u budžetu. Nema ni jedne stavke u budžetu koja podržava bilo šta od ovih stvari koje se javno predstavljaju kao uspeh Vlade.
Iskorišćeno je 50 sekundi. Na član 7. razdele 3. i 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar na svaki do sada predlog budžeta, zakona o budžetu i na svaki rebalans smo podnosili, kao poslanička grupa, između ostalih amandmana, amandman koji se tiče Ministarstva prosvete. Znajući činjenično stanje odnosa snaga u Vladi, znam da vi niste resor na koji treba da kucamo kada su u pitanju amandmani na Zakon o budžetu. Znam da niste u situaciji da ih prihvatite. Ali, zbog javnosti Srbije, kad je pred nas došao ovaj budžet koji nas je zatekao iz zasede, pa sad, ko se snašao kako se snašao, tako se sa njim i borio. Moram reći nekoliko stvari. Prvo, amandman koji smo podneli, javno sam rekla i vama i gospodinu ministru Obradoviću, ono što mu otvoreno zameram, nije imao pravo da za svoje ministarstvo ne otme više novca, pogotovo na one stavke koje se tiču, direktno, dece i učenika. To je morao, bez obzira na odnos snaga u Vladi da izbori. Ali, stanje je takvo kakvo je. Jedan kolega je ovde govorio o potpredsednicima Vlade. Gledajući ovaj budžet i gledajući sve ono što prati promociju budžeta u javnosti, vidimo ove najnovije mere štednje koje promovišete uz svetsku ekonomsku krizu, odnosno koja promoviše njih, pa se ispostavlja da ovde svi moraju da stegnu kaiš poprilično, osim Vlade. Ovde je malopre jedan kolega rekao o potpredsednicima, konkretno, od tri potpredsednika Vlade koji istovremeno imaju i kabinete kao potpredsednici i kabinete kao ministri, što vi rekoste da im to po zakonu pripada. Zakone pišu ljudi i hajde da promenimo te zakone prema kojima njima pripada pravo na takvo rasipanje ovakvog skromnog budžeta, kada već moramo i budžet da donesemo zakonom. Nismo išli tako daleko kao ovaj kolega koji je tražio da se ukinu, mada potpuno podržavamo to. Tražili smo da se iz kabineta potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, građane Srbije molim da to dobro prate. Samo jedna od stavki koju on troši, a istovremeno troši i neko drugo ministarstvo, to je stavka koja se tiče sredstava usluga po ugovoru. Ne, zaposleni, to su još dodatne usluge po ugovoru koji iznose 13 miliona 440 hiljada za ovu godinu. Istovremeno, u Ministarstvu prosvete za takmičenje učenika se izdvaja tri miliona i 35 hiljada, i to, za sve učenike u Srbiji. Znamo, pogotovo prosvetni radnici šta to znači – putovanja, takmičenja, organizacija, isprave neke dece itd. Da ne pričam i o dodatnom crnačkom radu koji dolazi pre toga i posle toga. Tražili smo da se samo sa ove stavke uzme tri miliona. Ne, da mu se ukine, nego da mu se uzme tri miliona i da se prebaci u Ministarstvo prosvete, bar za ovu stavku takmičenja učenika i da ona bude bar skromnih šest miliona, što je isto nedostapno. Hajde da vidimo samo da ima zrna dobre volje. Naravno da ga nema. Slušajte obrazloženje za odbijanje ovog amandmana – amandman se ne prihvata, kaže, kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, usluge po ugovoru, ugrozilo bi nesmetano funkcionisanje kabineta, s obzirom da je najveći iznos sredstava u okviru ove ekonomske klasifikacije opredeljen za stručne usluge. Ako njemu treba toliko stručnih usluga, što ne zaposli ljude onda? Ili, zašto su mu ovi ne stručni tamo, koji primaju plate redovno? Postavila sam to jednom već kao poslaničko pitanje i volela bih da dobijem i, shvatite ovo gospođo ministar, kao poslaničko pitanje na koje želim odgovor i koje ćemo javno objaviti – koje su to usluge po ugovoru koje se troše, konkretno, u potpredsedničkim kabinetima Vlade, usluge po ugovoru? Građani Srbije imaju pravo da znaju šta plaćaju od svojih sredstava. Dalje u obrazloženju se kaže, naravno, da se obrazloži zašto ne može da ide na takmičenje učenika- takmičenje učenika je ekonomska klasifikacija 424, specijalizovane usluge, već potrebu da se u skladu sa globalnom politikom smanjenja ukupnih javnih rashoda, dakle, na njima ćemo da smanjimo, a ovde ne možemo jer ćemo, bože moj, ugorziti ovu jaku važnu delatnost za koju većina građana i ne zna da postoji, u suženim bilansnim mogućnostima budžeta za 2011. godinu obezbedi finansiranje nadležnosti u skladu sa tim mogućnostima. Mi ćemo svi da se ponašamo u skladu sa mogućnostima, a oni će u skladu sa potrebama. Njihove potrebe su velike i svakoga dana sve veće. Ta demonstracija moći koja ide kroz ovaj budžet i kroz kršenje zakona kojima je on donet, probijanje svih mogućih termina, donošenje budžeta dva dana pred raspravu u parlament, u stvari je jedna nepodnošljiva demonstracija moći. Uvek se kroz istoriju videlo kako se takve demonstracije moći završavaju. Srbiji to baš nije potrebno. To što će se Vlada boriti za svoje pozicije i za svoju vlast i za ove osvojene fotelje do poslednjeg građanina, ne treba da građane toliko brine. Taj odnos prema sredstvima građana je nešto što dalje neće moći dugo da se trpi. Poređenja radi, ovde ste odbili amandman koji ste mogli i koji zaista, samo da se pokaže da ima zrna svetla i traka svetla negde u Vladi, u odnosu prema onima u koje ćemo se zaklinjati u nekim kampanjama, a to su naši učenici. To je stvarno jedina svetla tačka na koju možemo u ovom momentu da računamo. Verujte, jedino investiranje u decu je investicija koja će se vratiti. Ne, u ove strane tajkune i ostale firme sa kojima mi deklarišemo i sa kojima propiramo brdo novca. 9/1MP/LjL11,25-11,35 Videli smo kako se završava. Na kraju krajeva, od tih velikih ekonomskih oporavaka, nas poprilično boli glava. Imate sada 1.600 ljudi koji u Kragujevcu, u tom gigantu koji treba da obezbedi ceo svet vozilima, ostaju ljudi bez posla, a nekom je plaćeno da ti ljudi rade. Ova država i ovi građani su platili da ti ljudi rade a oni ne rade. Oni protestuju. Imamo neke različite aršine. Na primer, juče je zvanično rečeno, ja videla na televiziji, jedan ministar i jedan državni sekretar izađu i kažu – to je zato što mora da se odvoji rad od nerada. U redu. Znači, ovi su bili neradnici i oni će ostati bez posla. I taj kriterijum mogu da prihvatim kada bi on važio za sve. A onda isti taj ministar u Vladi glasa za sudije koji ne rade ali su neraspoređeni, potpuno nezakonito, da primaju platu. Pazite, jedan sudija ove iste građane košta oko 160 hiljada a ovaj radnik košta oko 35 do 45 hiljada i sad za ove ne važi. Sudije ne rade a primaju platu. Sad se pitam – da li ova vlada, ovi građani i ovi radnici, da li mi svi živimo u istoj državi, čija je ova vlada i ko štiti koje interese? Ili je najlakše demonstrirati svakoga momenta moć na onome ko nema moći da se tome odupre? To je ono što je u ovom momentu ključno pitanje. Tu bi ministarka trebala da da odgovor. Da li vi uopšte u Vladi pričate ili samo svako dolazi sa svojim zembiljom potreba pa se onda tu ugrađuje kako ko može. Slušali smo mnogo amandmana, od kojih su neki zaista racionalni i videli smo da ova vlada neće prihvatiti gotovo ništa, jer ono što je prihvaćeno je više nego smešno. Dakle, ključne i vitalne stvari u ovom budžetu nisu zaštićene. Ne možemo stalno da govorimo da je kriza. Ne može svetska ekonomska kriza da bude izgovor za svaku nesposobnost i nedostatak dobre volje, a moram reći – i za nepoštenje. Posle ovih jučerašnjih događaja i posle svega onoga što se u javnosti Srbije čulo uopšte o ovom spekulativnom budžetu i ovoj spekulativnoj ekonomiji, zanima me samo, to sam i prošli put pitala gospođu ministar i ne očekujem odgovor ali to je odgovor koji ona treba sama sebi sa da, a to je odgovor na pitanje da li bi ona nekom od ovih kolega dala svoj lični budžet da raspoređuje. Naravno da ne bi. Ne bi niko od nas, verujte, kad pogledate sve njih. Ništa im ne bi dali. Ni dnevne potrebe da mi nabave. (Predsedavajući: Vreme je isteklo. Molim vas da završite.) Imam samo još jedno pitanje za gospođu ministar, osim onog kojeg treba da zaista shvatite kao poslaničko pitanje, da mi odgovorite o tim uslugama po ugovoru, po specifikaciji, kako to oni troše i šta su do sada potrošili, a to je pravo pitanje za vas – da li ćete posle ovih i ovakvih događaja i ovih velikih investicija i ovih ljudi na ulici u januaru mesecu moći ipak mirno da spavate posle ovakvog donošenja budžeta?
Zahvaljujem. Na član 7. Razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima gospodin Arsenović.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarko, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, moj amandman je imao za cilj da obezbedi sigurnost isplate penzija korisnicima vojnih penzija. Naime, budžetom je predviđena redovna isplata, ali ja hoću da vas podsetim da do poremećaja može doći zbog postojećeg duga prema vojnim penzionerima koji je sada sa osnovnog, koji iznosi oko 4,5 milijardi, narastao po osnovu kamata i sudskih taksi na oko 10 milijardi. Mnogi su pokrenuli tužbe i one sada uglavnom pristižu i prinudno se naplaćuju. Ta naplata koja u budžetu nije predviđena, kao što uopšte i nije predviđeno na koji način će se ovaj dug vratiti, nije preveden ni u javni dug, nije ni predviđen u budžetu, može dovesti do poremećaja redovnosti isplate penzija. Vlada ćuti. To je dug koji je nastao od 2004. godine. Vlada sve vreme ćuti, iako je bila obavezna i po Zakonu o Vojsci Srbije a sada će biti obavezna i po ovom zakonu o penzionom sistemu da ovaj problem reši. Međutim, broj tužbi se gomila i one sada iznose oko 20.000 tužbi. Mislim da je ovaj problem mogao biti rešen sa mnogo manje sredstava nego što će to državu sada da košta. Zbog svega toga molim Vladu da ovaj problem što pre reši i donese odgovarajući akt na koji način ovaj dug da se reši. Moram da vas podsetim da imam informacije da je u poslednjih mesec, dva dana bilo pokušaja a se donese jedan zakon o pretvaranju ovog duga u javni dug, ali na štetu, u suštini, onih kojima se duguje. Mislim da takav pokušaj koji je bio, i dobro je što to Vlada nije prihvatila, ali radna grupa koja je radila na tome je pokušala jednostavno da dug reši na štetu dužnika i da ih na taj način ošteti. Radi se o vojnim penzionerima. Hoću da vas podsetim da broj tužbi stalno raste i neophodno je ovaj problem svestrano sagledati. Tužbe nisu podneli jedini oni koji ne mogu da podnesu sudske troškove i takse koje iznose od 50 do 70 hiljada dinara. Znači, neophodan je jedan dijalog i da se ovo reši. Može da se prevede ili u javni dug ili da se ne jedan korektan način da do znanja da će taj dug biti vraćen. Verujem da bi to pozitivno uticalo na ljude da ne podnose dalje tužbe i da ti troškovi ne rastu. Međutim, jedno ćutanje od skoro šest godina, prinudilo je ljude da svoja prava ostvare putem suda i to im je izgleda jedino i preostalo ako se i dalje bude po tom pitanju ćutalo. Hvala vam lepo.
Hvala i vama. Na član 7. Razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospodine Rogoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno, u poslednjih četiri govornika dva govornika su kritikovali i podneli amandmane, a u danu za glasanje, sutra, glasaće za predloženi budžet. Hoću u ime SNS da kažem da i ono što smo prilikom govora u ovom domu o rebalansu budžeta za tekuću godinu govorili, sada smo isto preduzeli i prilikom izglasavanja odnosno donošenja budžeta i rasprave o budžetu za 2011. godinu, a to je da ovim amandmanom SNS uporno traži popravljanje teške situacije u Vojsci, pogotovo na onu situaciju koja se odnosi na modernizaciju, čije neprestano odlaganje zaista dovodi do toga da i kada kupujemo sredstva, kao što je, recimo, prošle godine, u delu telekomunikacija i veza, odnosno pretprošle godine, urađeno, to budu sredstva koja su, recimo, u Norveškoj već izbačena početkom 90-ih godina za oblast telekomunikacija. Znači, Vlada nema razumevanja za subvencije u poljoprivredi, zašto bi imala razumevanja za ovu stvar? Ali, i na ovu oblast budžeta odnosno na ovaj razdeo koji se bavi vojskom Srbije podneta su dva amandmana, prethodnik i ja. Obrazloženje za rebalans budžeta bilo je da nisu tehnički usaglašeni, što nije bilo tačno, a sada stoji da je Ministarstvo odbrane reklo da bi prihvatanje ovog amandmana poremetilo planove Ministarstva odbrane. Gospodo profesionalci, vojnici i gospodo starešine, Ministarstvo odbrane smatra da su ovo dovoljna sredstva za 2011. godinu. Ja još jednom moram da napomenem da je pozicija i ugled Vojske zaista bitno popravljen u poslednje vreme i on je trenutno na prvom mestu. To je vrlo dobra stvar jer ovaj narod ima tradiciju i veru u vojsku, ali to je samo zahvaljujući situaciji da je veći broj zapošljavanja u Vojsci, da se profesionalizuje taj sektor i da su primanja sigurna u tom sektoru. 10/1VS/CG11,35-11,45 To je ta značajna karika koja je ojačala ugled Vojske Srbije u proteklom periodu. Gospođo Dragutinović, kažem još jednom, u Sektoru poljoprivrede i situacija koja je u unutrašnjosti Srbije, koja ne staje i niko ne reaguje, vi kao da živite na drugom mestu, ne vi lično, nego cela Vlada, pravite strategiju do 2020. godine o kojoj pričate, opet neke bajke, a unutrašnjost Srbije ostaje samo poligon za vojsku.
Na član 7. razdeo 15, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Reč želi Slađan Mijaljević.
Podneli smo amandman da se ispravi jedna nepravda, a to je da se advokatima koji su branili po službenoj dužnosti, da se isplati njihova zarada za 2009. i 2010. godinu. O ovom problemu je govorio i gospodin Buha u rebalansu budžeta. Mi smo sada podneli amandman. Nama je dat odgovor da je MUP zatečeno velikim sudskim procesima i da ne može da stigne da naplati. Drugim rečima – nema se para. Opet sa druge strane, vidimo neke državne sekretara Ministarstva pravde da ne silaze sa medija, hvaleći se koliko je Ministarstvo pravde, odnosno država uspela da zapleni novca od raznih kriminalnih grupa i kriminalaca. Advokat u predkrivičnom postupku, odnosno po službenoj dužnosti su preko potrebni za 99% građana Srbije, za onaj 1% ostali nisu potrebni, jer taj 1% ima i svoje advokate i svoje sudije, pa i političare. Ne mogu da verujem da dve godine ne plaćate ili je ovo u sklopu reforme pravosuđa, pa ste rešili da ukinete advokate i onda ostavite samo podobne sudije i onda dobijemo onu narodnu – kadija te tuži, kadija ti sudi. Zaista smo imali veliki broj poziva od advokata, da se postavi amandman i da vi pokušate nešto da uradite, jer se možete suočiti sa činjenicom da nećete imati ko da vas brani kada budete sišli sa vlasti.
Na član 7. razdeo 17, amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 17 i 19 amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, gospođo ministre, podneo sam amandman na član 7. kojim tražim povećanje subvencija za poljoprivredu, ali i transparentniju i pravedniju raspodelu planiranih sredstava za poljoprivredu. Sinoć sam govorio o neophodnosti povećanja subvencija u poljoprivredi, jer smatram da je poljoprivreda najveća razvojna šansa Srbije i to je jedina privredna grana koja konstantno beleži rast i beleži suficit u spoljnoj trgovini. Na žalost, ministar Dragin nije ispunio svoje obećanje i nije se izborio za značajnija povećanja subvencija u poljoprivredi, već umesto toga ovih dana najavljuje osnivanja nekoliko agencija u okviru Ministarstva poljoprivrede, koje će se baviti nestašicom određenih proizvoda, odnosno regulisanjem te nestašice, a te nestašice su direktna posledica malog agrarnog budžeta i nepostojanja agrarne politike u Srbiji. Te agencije će dodatno opteretiti i onako skroman budžet Ministarstva poljoprivrede. Takođe, ovim amandmanom tražim jasnije definisanje kriterijuma za podelu ovih sredstava u poljoprivredi, obzirom da se ta sredstva raspodeljuju po posebnom programu Vlade, da ne bi došli u situaciju kao ove godine da je preko 2,5 milijarde dinara, da su dobili nekakvi trgovci đubrivo, a ne poljoprivredni proizvođači. Moraju se jasno izdefinisati kriterijumi na osnovu kojih će se vršiti podela ovih sredstava i subvencija u poljoprivredi, kako bi poljoprivredni proizvođači dobili ta sredstva. Znači, i ovako skromna sredstva se ne raspodeljuju pravedno. Želim da napomenem da su sredstva za subvencije u poljoprivredi, u zemljama u okruženju daleko višestruko veća nego u Srbiji, tako da naši poljoprivredni proizvođači ne mogu da izdrže taj pritisak konkurencije i zato smatram da treba prihvatiti ovaj amandman.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, na član 7. razdele 17 i 20, amandman je podneo Odbor za finansije. Da li neko želi reč'? (Ne.) Na član 7. razdele 17 i 20 amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovano predsedništvo, smatram da, kolega Palalić i ja, ova sredstva koja su namenjena za opštinske komisije ne treba da budu finansirana i da postoje u razdelu budžeta, jer je to po ingerenciji lokalnih samouprava. Zaista nam nije jasno kakva je to demagogija da ćemo, dakle, ingerencija lokalnih samouprava finansirati iz budžeta Republike Srbije, kao što je ingerencija lokalne samouprave da sredstva za opštinske komisije treba da budu obezbeđena u lokalnim budžetima, ali kako da budu, kada ste im vi uzeli sve pare, odnosno većinu transfernih sredstava ste ostavili na državnom nivou, pa ste te pare preusmerili na Ministarstvo za NIP, pa NIP finansira projekte koji su od lokalne važnosti, neke ulice, i kanalizacije po selima i gradovima, što su ingerencije lokalnih samouprava. Oni nemaju sa čim da finansiraju, već ste novac centralizovali i dali Ministarstvu za NIP, izmislili ministarstvo, umesto da Ministarstvo za NIP finansira projekte od nacionalnog značaja, Ministarstvo za NIP se samo tako zove, a finansira projekte od lokalnog značaja. Zbog čega? Zato što lokalne samouprave nemaju para jer im je država uzela sva sredstva, zadržala na centralnom nivou i sada kroz nekakve marketinške trikove, daćemo 20 miliona za opštinske komisije, pa ćemo povećati poreze, pošto nećemo da im vratimo transfere od pre dve godine na 40 milijardi i kako je zakonom predviđeno 1,7% BDP, kršimo svesno zakon, ne vraćamo lokalnim samoupravama, ali ćemo, da bi nadomestili ta nedostajuća sredstva, promeniti Zakon o porezu na imovinu, pa ćemo naterati lokalne samouprave, ako hoće veće pare, neka oporezuju građane. Ko će podneti teret tih troškova i državnog i lokalnog nivoa? Podneće opet građani i to je bezobrazluk.
Na član 7. razdele 17 i 24 amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, amandman na član 7. podnet je ne sa imperativnim polazištem da on mora biti prihvaćen i naravno, mi ćemo glasati za budžet, ali kroz ovaj amandman mi želimo da skrenemo pažnju i Vladi i Skupštini, pa i javnosti o određenim pitanjima iz oblasti socijalne zaštite gde bi morali drugačije da uređujemo određena pravila, norme u korišćenju sredstava za pojedine kategorije stanovništva. Predlog se odnosi na izdvajanje sredstava za obezbeđivanje materijalnih primanja samohranih bioloških roditelja koji se sami staraju o svojoj deci, deci sa posebnim potrebama i sa invaliditetom od 100%. Naravno da ovakva jedna kategorija svakako zaslužuje posebnu pažnju, iako to nije bilo moguće učiniti ovom prilikom planiranja budžeta za 2011. godinu, valjalo bi razmisliti da se možda i učine određene izmene i dopune u zakonu koji će, doći pred nas, o socijalnoj zaštiti. Dakle, zbog potrebe da biološki roditelji stalno budu uz svoju decu sa posebnim potrebama i invaliditetom od 100%, oni su, praktično, onemogućeni da se bave svojom profesijom ili bilo šta da rade i privređuju. Time se onemogućeni da stvaraju elementarne uslove za normalno funkcionisanje svoje potrebe. Ako je reč i o tim samohranim roditeljima oni neminovno i sami postaju socijalni slučajevi i u nemogućnosti su da bez pomoći države, na jednoj strani, vode računa na adekvatan način o svom detetu sa posebnim potrebama, jer je reč o veoma teškom invaliditetu. Sa druge strane, u nemogućnosti su da vode računa i o sebi kroz sticanje sredstava za egzistenciju, za obezbeđivanje zdravstvene zaštite, za obezbeđivanje penzionog osiguranja itd. Dakle, ovi roditelji, biološki roditelji, koji imaju decu sa posebnim potrebama i koji se odgajaju u krugu porodice, oni, zapravo, ti roditelji, ne opterećuju državu smeštajem svoje dece u adekvatne ustanove i već je to dobitak, da tako kažem, za državu, jer jedno dete koje smešteno u specijalnoj ustanovi zaista mnogo više košta već ako ostanu u krugu porodice. Druga činjenica, jeste i načelo inkluzije, što podrazumeva da zapravo u krugu porodice postoje najbolji oni prirodni uslovi za uključivanje u koliko toliko jedan adekvatan i odgovarajući ambijent za razvoj takve dece i za jedan humaniji život. Dakle, to je jedan momenat koji zaslužuju pažnju ove kategorije da bi država trebala da se okrene na drugačiji način rešavanju ovih pitanja. Mi imamo, na drugoj strani, i hranitelje koji se brinu o tuđoj deci, koja nisu ometena u razvoju ili su ometena u razvoju, pa hranitelji o njima brinu, a tu se izdvajaju sredstva i određene naknade, na primer, naknade za izdržavanje korisnika i drugo. Druga kategorija primanja, a to je naknada za rad hranitelja, koja u određenoj visini se isplaćuje u bruto iznosu i što predstavlja mogućnost za penziono osiguranje, što je sasvim adekvatno. U tom slučaju, mi imamo da hranitelji su u prednosti u odnosu na biološke porodice koje brinu o svojoj deci, a zapravo rade isti posao. Naravno, ovde nije kritika u smislu da su hranitelji povlašćeni daleko od toga, hranitelji ove dece treba da imaju sva ta primanja, koja inače i primaju. Možda to treba i poboljšati, ali ovde je reč o tome da država na isti način mora da vodi računa o biološkim porodicama, koje svoje dete zadržavaju u krugu porodice i o njemu brinu. Onda obrazloženje da je to dužnost roditelja da čine, apsolutno je ne prihvatljivo i neadekvatno sa stanovišta da danas su u jednom savremenom i humanom društvu, zapravo o briga o deci, a pogotovo briga o deci koja su ometena u razvoju, odnosno sa posebnim potrebama, kako je pravilnije reći, ne može da bude samo stvar, privatna stvar ili stvar porodice ili stvar roditelja. Ono po suštini je i stvar države i društva, kao što i staromodno i prevaziđeno shvatanje da neko ko je ranije govorio znate šta moja porodica moja briga moja stvar, moja supruga ili kako se kaže moja žena je moja stvar i ja mogu tu da činim šta god hoću, ili moje dete ja mogu sa njim da postupam ovako ili onako to je moja stvar. Naravno, postoji određeni okviri koliko to jeste privatna stvar porodice, roditelja, članova porodice u odnosu na drugog člana, ali van tih granica uskih, itd., je to, pre svega, stvar društva, stvar države itd. Dakle, iz ovih nekoliko razloga, valjalo bi ozbiljno razmisliti o promeni određeni normi, određeni pravila i određenih zakona koja će staviti u humaniji položaj i porodice, pre svega, biološke porodice koje brinu o svojoj deci, a koja imaju izražene posebne potrebe, kako bi, prvo, i stimulisali zapravo te porodice da i dalje brinu o svojoj deci, a time i stvaramo pretpostavke za najbolje moguće uslove u skladu sa savremenim principima i potrebama inkluzije, da zapravo, pre svega, biološka porodica brine o takvoj kategoriji, odnosno o takvoj deci. Naravno, uz adekvatnu pomoć i adekvatnu logistiku koja, naravno, nije samo u onome što je određena vrsta primanja. Tu može da bude više vrsta primanja, više pomoći itd. Dakle, poslanička grupa SPS-JS će insistirati na ovom pitanju u daljem našem radu, kroz zakone koji budu dolazili na dnevni red, kroz podsticanje i traženje od vlade da se ova pitanja možda i uredbama ili nekim drugim podzakonskim aktima što pre reše na adekvatan način. Zahvaljujem.
Hvala vama. Osam minuta i 55 sekundi. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine na član 7. radele 17. i 29. amandman, sa ispravkom, podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? Ne. Na član 7.razdeo 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Krstin.
Uvaženi građani Srbije, s obzirom na ovo malo vremena što nam je ostalo poslaničkoj grupi, trudiću se da budem kratak, a jasan. Naime, SRS je normalno, pričamo o poljoprivedi i subvenciji, subvencijama za poljoprivredu, SRS je tražila uvek od budžeta da se izdvoji 5%. Sve ispod 5% za poljoprivredu znači ponovo guranje poljoprivrede u sunovrat. Međutim, i dalje ste uporni i ostali ste pri ovom procentu od 2,5, kako u 2010. godini tako će biti i u 2011. godini. Ne mogu da verujem da jedna Hrvatska, moram da izgovorim, ali jedna Hrvatska ima skoro dva i nešto puta više izdvajanja za poljoprivredu, nego što izdvaja Republike Srbija. Neverovatno. Hajde da krenemo na ono što je veoma bitno. Gospođo ministre Dragutinović, evo vi ste sada pred Novu godinu poslali jednu novogodišnju čestitku svim registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima koji žive u Vojvodini. Ta čestitka je još jedan atak na poljoprivrednog proizvođača, na registrovano poljoprivredno gazdinstvo, na srpskog paora, a to je naknada za odvodnjavanje. Vi dobro znate da je 2010. godina godina koja je upamćena po obilnim padavinama i po poplavama koje su zadesile ovu Srbiju, a veći deo i Vojvodine. Prosto, ne mogu da verujem da vi kao Ministarstvo finansija, poreska uprava, regionalni centar Novi Sad, Filijala ekspozitura Zrenjanin, ovo su original dokumenti, ne znam kako da ih pokažemo ovde da građani Srbije vide, neverovatno da ste vi poslali naknadu za odvodnjavanje, a daću vam samo jedan podatak. U opštini Zrenjanin u jednom naseljenom mestu, u katastarskoj opštini Taraš, je komisija, koja je određena od strane opštine Zrenjanin, odradila i pronašla 606 hektara koji su bili pod vodom, a od tih 606 hektara učinjena je šteta oko 59 miliona dinara. Vi pored svega toga šaljete tim istim zemljoradnicima, vlasnicima zemlje naknadu za navodnjavanje. Pa i to vam čak nije dovoljno, nego ste našli još jedan dodatni namet, a to je tobože neki porez na prenos apsolutnih prava. Čak i osobama koje više nisu žive. Vidite, šta vi sve dozvoljavate da uradite samo da bi ste na određen način popunili budžet RS, opet na uštrb tog jadnog srpskog paora ili registrovanog poljoprivrednog gazdinstva. Ne znam šta bi više trebalo da uradi jedna grana privrede koja jedina donosi suficit ovom budžetu od milijardu dolara u ovoj godini. Šta bi trebalo da uradi, a da vi ne povećate procenat učešća za poljoprivrednika iz budžeta, a da ne uradite ovo što sada radite? Ovaj namet i ovu čestitku novogodišnju i božićnu sa pričom naknada za odvodnjavanje. Iznosi se kreću od dve-tri hiljade do 200- 300 hiljada dinara. Hvala.
Iskorišćeno je minut i 40 sekundi. Na član7. razdeo 19. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite gospodine Preliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, gospođo Dragutinović, impresioniran sam s kakvim entuzijazmom vi vodite Republiku Srbiju u propast. U provaliju, gospođo Dragutinović. Ovaj budžet je duplo golo. Ništa. Poštovani građani Srbije, poslanici SRS su predložili svojim amandmanima da sesmanji deficit za 30 milijardi, na način koji treba da pokaže Vlada Republike Srbije, da vi, gospođo Dragutinović, stegnete kaiš, a ne građani Srbije. Zbog javnosti, poslanici SRS su predložili da se umanji stavke usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, putni troškovi. To su stavke koje nam služe za ono "leva ruka, desni džep", za predizborne kampanje, da pokušate još jednom da prevarite građane Srbije i da dobijete sledeće izbore. Mi smo ubeđeni da u tome nećete uspeti. Što se tiče amandmana koje smo podneli u ovom delu gde je Ministarstvo poljoprivrede, pokušali smo da povećamo samo deo gde su subvencije, na taj način što smo skidali sredstva sa onih pozicija gde je DRI našta nepravilnost. Znači, ako su našli nepravilnosti potrebno je na neki način i da budu kažnjeni, a da se povećaju subvencije za koje vi više nego očigledno nemate razumevanja. Upozoravali smo vas pre godinu i po dana da će se desiti nestašica mleka u Srbiji. Vi ste se smejali, i vi i Ministarstvo poljoprivrede. To ste uradili smišljeno. Kako ste sve uništili u Srbiji, tako želite da uništite i poljoprivredu. Sada smo došli u situaciju da ste prvo uvezli mleko u prahu, pa smo vas upozoravali da naši poljoprivrednici predaju na klanicu steone junice, da je to od Boga grota, a vi ste jednostavno bili gluvi i nemi na sve to. Sada ste mogli daleko više da uložite u poljoprivredu, jer treba da budete svesni da svaki dinar uložen u poljoprivredu se trostruko vraća i na taj način bi ste smanjili deficit. Jednostavno nemate razumevanja i gurate Srbiju u propast. Na samom kraju, pošto nemamo vremena, želim da kažem još nešto. Od PUPS za ove dve i po godine mandata ove Narodne skupštine nismo čuli da su izašli i rekli bilo šta u zaštitu poljoprivrednih penzionera koji žive na ivici egzistencije. Zahvaljujem se.
Narodni poslanik Siniša Stamenković, replika.
Najpre da uvaženom kolegi repliciram u smislu da je Odbor za poljoprivredu, na kome je bilo i predstavnika SRS, jasno zauzeo stav i odredio se prema rešenjima koja su data u budžetu. Vaši predstavnici nisu izuzeli mišljenje niti po jednoj od odrednica aplikacija koje su predviđene za budžet. Normalno da je budžet Republike Srbije opterećen sa svim problemima vezanim za agrar i da su rešenja dobro predložena. Normalno, biće problema u njihovoj realizacije, kao i u realizaciji svih drugih programskih načela koje je Vlada, odnosno Ministarstvo za poljoprivredu dalo. Kada pominjete PUPS, mi smo se ne jedanput u svim našim nastupima, u svim izjavama jasno odredili oko statusa penzionera, odnosno poljoprivrednih penzionera. Čini nam se da smo rešenja koja su data, koja su i nacrtom zakona, o čemu će kasnije biti reči kroz amandmane na Zakon o penziono invalidskom osiguranju, dali prava rešenja i da su naši penzioneri sa oduševljenjem prihvatili rešenja koja su data posebno kada se radi o penzionerima iz grupe poljoprivrednih penzionera. Želim da napomenem da se upravo u toku dogovaranja o usvajanju ovog zakona, kao zakona koji ide uz sistemski zakon koji se zove budžet Republike Srbije, na terenu vršilo oslobađanje velikog broja poljoprivrednih penzionera od obaveze prema PIO osiguranju tamo gde ga oni nisu mogli isplatiti. Morate imati u vidu i to da ako se nešto unosi u budžet, odnosno plati obaveza skupljanja tih doprinosa za penziono invalidsko osiguranje, onda se ona i troši onoliko koliko se unosi. Hvala.
Nema osnova za repliku, gospodine Preliću. Na član 7. razdeo 19. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Ljubenović. Najpre po Poslovniku gospodin Prelić.
Gospođo Đukić-Dejanović, javljam se na osnovu člana 107. Gospodin Stamenković se na početku svog izlaganja direktno obratio meni. Da se obratim uvaženom kolegi, mislim da stvarno nema smisla da mi ne date pravo na repliku, ali dobro. Gospodine Stamenkoviću, nisam rekao da se vi uopšte ne zalažete za poljoprivredne penzionere, ali da ima načina da im se pomogne, a sada ću vam reći direktno i kako. Vi znate da su poljoprivredni penzioneri…
Gospodine Preliću, zloupotrebljavate član 107. zapravo ne govorite o povredi dostojanstva, obraćate se ponovo poslaniku. Molim vas da me ne dovodite u situaciju da reagujem drugačije. Niste dobili pravo na repliku i nemojte koristiti povredu Poslovnika kao osnov da zapravo replicirate. Molim vas da ne govorite dalje. Gospodin Tomislav Ljubenović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, ovim amandmanom predložio sam raspodelu sredstava iz budžeta na jedan domaćinski način, a ne rasipnički način. Predložio sam smanjenje sredstava za ulaganje po ugovoru u iznosu od sedam miliona 759 hiljada. Rezultat je izveštaj o reviziji Nacrta zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2009. godinu, u kome su iskazane nepravilnosti u trošenju sredstava budžetskog korisnika Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, a odnose se na ekonomsku klasifikaciju 423 – usluge po ugovoru. Predlažem da se ovaj iznos sredstava preusmeri istom budžetskom korisniku, ali po ekonomskoj klasifikaciji 451 i da bude upotrebljen u svrhu subvencionisanja poljoprivrednika za utrošene inpute u poljoprivrednoj proizvodnji, za ulaganje u modernizaciju mašina i opreme, premije za mleko i duvan, izvode subvencije za podršku nekomercijalnim gazdinstvima i drugo. U svom izveštaju državni revizor je utvrdio da je Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede u 2009. godini zaključilo 18 ugovora o delu sa 14 fizičkih lica u ukupnom iznosu od 7 miliona 759 hiljada dinara. Na osnovu Zakona o radu, Zakona o državnim službenicima i Zakona o ministarstvima, ovakvi ugovori nisu mogli biti zaključeni. Na osnovu toga proizilazi da je došlo do zloupotrebe ovih sredstava. Ovim amandmanom predlaže se da se ova sredstva, umesto zloupotrebe na način koji sam pomenuo, iskoriste za subvencije poljoprivrednim proizvođačima. Svima je poznato u koliko lošem stanju su srpski poljoprivrednici, koliko dugo država vodi pogrešnu politiku kada je poljoprivreda u pitanju, a o uvozničkom lobiju koji postepeno uništava našu poljoprivredu već smo mnogo puta govorili, pogotovu predstavnici SRS. Prihvatanje ovog amandmana omogućilo bi viši iznos subvencija poljoprivrednima, a da na taj način novac se ne zloupotrebljava. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege su uglavnom govorile vezano za ovaj razdeo 19, prethodne kolege, mislim na poljoprivredu, tako ću i ja, odnosno ovaj moj amandman ili naš amandman tretira da se određena sredstva umanje u razdelu 19. stavka 420, 451. itd. Treba više ulagati u poljoprivredu, ali ne laički ne stručno. Naš amandman predlaže da se budžet u ovoj oblasti racionalno raspodeli, da nema trošenja namenski, da nema trošenja koaliciono koliko kome treba, koliko je i planirano, a da li je to opravdano? To mi srpski radikali znamo da nije opravdano i ovaj budžet koji ste nam danas i koji danas predstavljate nije onakav kako bi to realno trebalo bude. Potrebe i realne mogućnosti ovim budžetom nisu ispunjene. Da li ćete to da trošite pare od MMF? Kako mislite da vratite te pare i ko će da vrati te pare i kada će da vrati te pare? Vi ste na vlasti još 10 ili možda 20, ili 200 dana, odlazite. Ko će da vrati sav taj dug? Borite se za štednju. Kako to mislite da sprovedete ovim budžetom? To ne može, ako i sami ne shvatite gde se nalazite? Vi ste iluzionisti. Mi želimo da smanjimo taj vaš planirani deficit. I ovaj moj amandman, u tom smislu je postavljen. Zamislite koliko imate agencija, uprava, nevladinih organizacija, smanjite te brojke i nema deficita budžeta. Vi još sanjate i o novim agencijama u poljoprivredi. Ministar je izjavio da će formirati još neke agencije koje će pratiti neke poljoprivredne proizvode koji moraju da se usklade sa EU. Međutim, rasipnički se ponašate ovim budžetom, 30 milijardi je skup naših amandmana uštede i mi ovim našim amandmanima želimo da smanjimo taj deficit. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić, koji želi reč. Izvolite.
Svrha ovog amandmane je da se u suštini povećaju sredstva subvencije i subvencije za poljoprivredu. Srpska napredna stranka uvažavajući činjenicu da ova država mora mnogo više da investira u oblast poljoprivredne proizvodnje, je kroz ovaj amandman predložila da se sredstva za subvencije u poljoprivredu povećaju za čitavih 10 milijardi dinara i to tako što bi se umanjile pozicije u Ministarstvu ekonomije, regionalnog razvoja odvojene, pre svega za finansiranje "Fijata", a predložili smo upravo da se te pozicije, pre svega, ekonomske klasifikacije 621 to je nabavka domaće finansijske imovine, gde je za ovu godinu predviđen ukupan iznos 19 milijardi 780 miliona dinara i on je za nepunih milijardu dinara veći nego prošle godine. Upravo za taj projekat "Fijata" i u okviru razdela Ministarstva finansija, namenski je opredeljeno 9 milijardi 130 miliona. Smatramo da je krajnje neuputno u ovakvoj ekonomskoj krizi i u situaciji kada vodeći ekonomisti, predsednik države i Vlade govore, između ostalog, da inflatorna kretanja i povećanje inflacije je zbog povećanja cene koštanja hrane a, sa druge strane, hrana na svetskom tržištuima kurentnu cenu i ova država može mnogo više da izveze nego što je izvozila do sada. Naše je opredeljenje da ova država treba da nastavi finansiranje projekta "Fijata", ali da mnogo veća sredstva izdvoji upravo za subvencije u poljoprivrednoj proizvodnji. Međutim, nažalost, ovaj amandman od strane Vlade nije prihvaćen i najverovatnije će ostati onaj iznos koji je budžetom i predviđen za subvencije u poljoprivredi, a to e iznos od 16 milijardi 815 miliona. Kada se dodaju još sredstva za subvencije izdvojena na nekim drugim pozicijama, tj. upravama u Ministarstvu poljoprivrede, to je cirka oko 20 milijardi dinara za subvencije u oblasti poljoprivredne proizvodnje. Smatramo da je to malo. Želim da obrazložim, pošto je u raspravi oko rebalansa budžeta gospođa ministar rekla da nije čula prave argumente za povećanje ni agrarnog budžeta, pa ni sredstava za subvencije. Prvi argument je učešće poljoprivredne proizvodnje u BDP. On je između 10 i 11%. Kada se doda tu i prehrambena industrija, onda je to negde cirka 17 do 18%. Drugi argument je vaše obećanje da ćete, kada dođete na vlast, već u prvoj godini vlasti obezbediti agrarni budžet od 400 miliona evra. To niste ostvarili ni u poslednjoj, četvrtoj godini vaše vlasti. Ukupan budžet, sa onim što je prihod Ministarstva poljoprivrede, je negde oko 300 miliona evra. Dalje, argument je da Republika Srbija izdvaja najmanje po glavi stanovnika za agrar i poljoprivrednu proizvodnju, znači, u agrarni budžet, cirka između 25 i 30 evra. Sve zemlje u okruženju izdvajaju mnogo više. Hrvatska ove godine ima agrarni budžet od 750 miliona evra. Mislim da je ovo dovoljno. Da ne kažem da je ostvareni spoljno-trgovinski suficit u poljoprivrednim proizvodima, takođe argument da ova vlada i ova država izdvaja mnogo više u oblast poljoprivredne proizvodnje nego što je izdvojila i ove i prethodne godine. Mislim da je ovo samo nekoliko činjenica, koje su iznete, dovoljno da još jedanput razmislite da li je trebalo povećati ovaj budžet i da iskoristite priliku do glasanja da se i poveća. Svi predstavnici Udruženja poljoprivrednih proizvođača, sa kojima sam kontaktirao od momenta ulaska budžeta u javnu raspravu, nezadovoljni su. Danas ima informacija da predstavnici asocijacije poljoprivrednih proizvođača iz Vojvodine, prima ih kabinet predsednika države. 14/1BD/MJ12,15-12,25 Uzimate ozbiljno njihove najave protesta i svega ostalog što se može desiti i mislim da je prilika da se do glasanja poveća ukupan iznos budžeta, a pre svega povećaju sredstva subvencija za poljoprivredu. Da su ova sredstva mala, pokazaću na primeru raspodele sredstava subvencija u prošloj godini i da odmah pročitam, opet istine radi, ono što piše u obrazloženju u ovom budžetu o raspodeli sredstava subvencija jasno stoji na strani 397 da osnivanjem uprave za agrarna plaćanja najveći deo subvencija u poljoprivredi se plaća preko uprave i upravo sam stalno i tvrdio da prava sredstva za subvencije, ono što će direktno ići poljoprivrednim proizvođačima, je 16 milijardi i 815 miliona. Dalje stoji – a mere koje su usmerene na opšte unapređenje poljoprivrede će ostati u Ministarstvu poljoprivrede, vodoprivrede i za njihovu preciznu raspodelu će se doneti poseban program o korišćenju. To je za onih preostalih nepunih tri milijarde dinara do 20 milijardi, a to će biti za sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite, stručne poljoprivredne službe, informacioni sistem u poljoprivredi, finansiranja kompenzacionog fonda koji mora da postoji, kako je donet Zakon o javnim skladištima, međunarodne obaveze itd. Znači, ono što će direktno poljoprivredni proizvođači dobiti, to je 16 milijardi i 815 miliona, a to je u odnosu na ukupan budžet svega 1,87%. Ono što je finansirano i što bi trebalo da se finansira iz agrarnog budžeta i u ovoj godini, tj. u ovoj dolazećoj godini i narednih godina, to su tzv. neposredni podsticaji, znači, regresiranje poljoprivredne proizvodnje. U prošloj godini to je iznosilo negde oko 10 milijardi. Znači, to je regresiranje imputa, veštačkog đubriva, nafte, semena, zatim, genetsko unapređenje stočarstva, premije za mleko takođe su ovde u okviru ove pozicije neposrednih podsticaja i Vlada Republike Srbije, u cilju prevazilaženja problema sa mlekom, prihvatila je da se povećaju premije za mleko i rebalansom je izdvojeno iznos od 650 miliona dinara za isplatu i uvećanje premija u poslednjem kvartalu. To uvećanje treba da bude na pet dinara. Bila je premija jedan i po dinar. Sa ovim sredstvima koje ste planirali za finansiranje poljoprivredne proizvodnje je nemoguće premirati mleko tokom cele godine sa iznosom od pet dinara, jer treba da se premira cirka oko milijardu litara mleka. Proizvodnja u našoj državi se kreće između milijardu i 500, milijardu i 600. Znači, dve trećine mleka ako bi se premiralo treba preko četiri milijarde dinara samo za tu namenu. Gde su drugi podsticaji? To su tržišni podsticaji, podsticaji izvoza, strukturni podsticaji, tj. investicije u proizvodnji mleka u proizvodnju dugogodišnjih zasada, voćnjaka, vinograda. Dalje, investicije u unapređenje stočarstva, genetskih resursa koje imamo, a pre svega selekcionih mera i uvoza priplodnih grla je lošom politikom u stočarstvu došlo do značajnog umanjenja priplodnih životinja, pre svega u govedarstvu, svinjarstvu i revitalizovanje te proizvodnje je moguće samo nabavkom novih grla. Itekako je bilo osnova da sami u startu uvećate ovaj agrarni budžet. Ako već to niste uradili, onda prihvatite ovaj amandman ili neke druge amandmane ili da predložite da Odbor za poljoprivredu ili Odbor za finansije uveća ovaj agrarni budžet i napravi preraspodelu. Mislim da još nije kasno. Molim vas, gospođo ministre, razmislite ili eventualno učinite nešto da poljoprivredna proizvodnja u ovoj državi dobije mnogo veća sredstva nego što su opredeljena u sledeću godinu ili što su bila opredeljena u ove poslednje dve godine. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Miroslav Petković i Miloš Radulović, koji želi reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Ono o čemu su se ovde složili svi poslanici, ili ogromna većina poslanika, to je da su izdvajanja za poljoprivredu minimalna i nedovoljna i da je to jedan od najvećih problema za razvoj privrede, uopšte Srbije, za povećanje BDP i uopšte za bolji život građana Srbije. Gospođo Dragutinović, 700 hiljada ljudi, 700 domaćinstava živi od poljoprivrede. Prema proceni ekonomskih stručnjaka Srbija je zemlja koja može da hrani 80 miliona stanovnika. Međutim, država očigledno nema razumevanja za sve to i iz tih razloga se ovako ponaša prema poljoprivredi. Zbog toga imamo nestašice, zbog toga se smanjio broj krava samo u odnosu na prošlu godinu za čitavih 110 hiljada grla. Zbog toga uvozimo mlekoi umesto da izvezemo 10 hiljada tona junetine, kolika nam je kvota za EU, izvezli smo samo milion i 1600 tona, ili 16%. Svi smo sada svedoci jedne rasprave koja se vodi u javnosti, gde ekonomisti upozoravaju na minimalna, odnosno na mala sredstva koja su opredeljena ovim budžetom za poljoprivredu i da to možda ima pogubne posledice po privredni razvoj Srbije. Tako se isto ponašaju i poljoprivrednici i poljoprivredni proizvođači najavljuju štrajkove, odnosno proteste u narednim mesecima. Osvrnuo bih se na obrazloženje koje ste dali za ovaj naš amandman – amandman se ne prihvata iz razloga što bi se predloženom preraspodelom ugrozila subvencija koja je planirana za oblast infrastrukture. Amandman se ne prihvata iz razloga što su ovim predlogom već opredeljena dodatna sredstva u iznosu od dve milijarde dinara za subvenciju o oblasti poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Prvo, nije tačno da su opredeljena sredstva, gospođo Dragutinović, kako ste ovde odgovorili, dve milijarde, nego milijardu i 800. Drugo, šta je ovde i šta sve nas zabrinjava? To su velike subvencije upravo za najveće gubitaše. Samo u zadnje četiri godine za Železnice Srbije dato je 44 milijarde subvencija. Te subvencije nisu dale nikakv rezultat, osim što se, kao što vidimo, povećavaju gubici i država iz godine u godinu to mora da pokriva. Ovaj naš amandman je u suštini jedno upozorenje vama. Apelujemo na vas – imate još vremena da povećate sredstva za poljoprivredu, jer složili smo se u ekspozeima svih zvaničnika iz ove vlade, poslanici su vas ovde upozoravali, poljoprivrednici vas upozoravaju da su nedovoljna sredstva. Povećajte budžet i prihvatite ovaj amandman kojim se opredeljuje četiri milijardi sredstava za poljoprivredu. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Nikolić ima reč.
Moj kolega Radulović je dosta toga rekao. Ono što želim da kažem da upravo na agrarnom budžetu se vidi odsustvo bilo kakve ozbiljne politike u sferi ekonomije, jer da nije tako, onda bi ova vlada imala razumevanja za privrednu granu koja beleži i koja je zabeležila u ovoj godini najbolje izvozne rezultate. Iskoristila bi šansu koja postoji u ovom momentu na tržištu, a to je da su cene poljoprivrednih proizvoda zaista visoke i iskoristila bi, da kažem, tržišnu logiku, pa i ekonomsku i finansijsku logiku da dinar koji se uloži u agrar u ovakvim uslovima se višestruko vraća. Ispoštovali bi zahteve onih koji od agrara žive i razradili bi one privredne grane koje se oslanjaju na agrar, tj. na prerađivačku industriju. Ali, u odsustvu bilo kakve ozbiljne politike, mi imamo agrarni budžet koji je neznatno veći u odnosu na prošlu godinu, odnosno na ovu godinu. A znamo šta se u ovoj godini sve dešavalo – stočni fond za 30-35% manji. Posledica tako vođene politike jeste da u Srbiji nemamo mleka. Odgovor ove vlade sa ovakvim agrarnim budžetom znači da ni u sledećoj godini neće biti mleka, a bogami ni mesa. Zato ćemo mi od zemlje koja može da zabeleži još značajnije izvozne rezultate i da zaista prihodi koji od poljoprivrede dolaze budu respektabilni u tom smislu da moraju da se podrže od strane Vlade, mi ćemo, nažalost, u narednoj godini, 2011, ući u onaj period koji su neki već i naznačili, s obzirom da Vlada već tri godine vodi ovako pogubnu agrarnu politiku, da ćemo postati zemlja koja je zavisna od uvoza hrane. To je jedna velika bruka i sramota za našu državu. Prosto rečeno, to nije ni fer prema onima koji proizvode poljoprivredne proizvode. Zašto se Vlada na taj način odnosi prema onima koji pune budžet? To je pitanje na koje biste vi trebali da date odgovor. Ali, imajte na umu jednu stvar – ako ljudi nemaju šta da rade sa motikama, onda će sa motikama doći ispred Vlade već na proleće. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Judita Popović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Da)
Odnos SNS prema ovom budžetu iskazan je već time što smo najviše vremena posvetili onom što se zove zaboravljena poljoprivreda i loše usmereni podsticaji, subvencije i olakšice. Ono što je uvredljivo za javnost, poljoprivredu i sve nas jeste da se ovaj budžet naziva podsticajnim i odgovornim i da je on u okviru bilansnih mogućnosti. Ovaj budžet nije u okviru bilansnih mogućnosti jer se zasniva na skidanju kože sa građana koji nemaju odakle da plate, a zaboravljeno je – zona crnog tržišta, siva ekonomija, kontrola javnih nabavki, gazdovanje poslovnim prostorom, pravi odnos prema porezu na imovinu i prema korporativnom porezu. Interesantno je šta su stvarne pobude za ovakav budžet a šta su javno izneti razlozi. Dok pričate da vam je stalo o poljoprivredi, razmislite malo šta znači sledeća vest. Sada će vlasnici traktora morati da vrše godišnju registraciju prema zakonima koje ste vi doneli. Prema objavljenim podacima, u Srbiji ima oko 320 hiljada traktora. Koriste ih poljoprivrednici, tako da će oni morati da prema novom pravilniku plate oko 1,5 milijardi dinara za registraciju. Kad znate da treba registrovati i kombajne i moto-kultivatore, izvolite pa pogledajte u lice građanima Srbije koji očekuju da poljoprivreda bude zamajac razvoja. Šta kažete u obrazloženju za odbijanje amandmana? Program subvencionisane prodaje domaćih traktora, kamiona, građevinskih mašina, proizvodnje i remonta šinskih vozila, autobusa itd, je razlog zbog koga ste odbili amandman. Hajde da vam kažem srpski. Ova vrsta subvencija i poreskih olakšica su poništene korupcijom koja se u najvećoj meri stvara kroz ova davanja. Dokaz: ima onih koji smatraju da je opasno govoriti direktno. Ja smatram da je opasno ćutati pred ovakvim pojavama. U izveštaju Fonda za razvoj nezavisnog revizora za 2009. godinu, na strani 21. imate podatak da je fond odobrio beskamatni kredit, da prevedem na srpski, sa 0% kamate na 48 meseci sa grejs periodom od 12 meseci preduzeću "Litaks DOO". Taj "Litaks DOO" je u stvari lizing kuća koja omogućava nabavku traktora, automobila, kamiona itd. i na njihovom sajtu možete videti podatak da za ugovore kod kojih je kamatna stopa subvencionisana, znači iz budžeta plaćamo svi, oni garantuju plaćanje kamate po srednjem kursu Narodne banke Srbije, a u Uredbi Vlade, ne zakonu nego uredbi Vlade, o uslovima i kriterijumima za ove subvencionisane kamate za potrošačke kredite i za ovaj finansijski lizing za nabavku trajnih potrošnih dobara u 2010. godini stoji, u članu 3. da se finansijski lizing odobrava preko lizing kuće i konstatuje se da subvencionisani deo kamate iznosi 4% na godišnjem nivou, na neotplaćeni deo lizinga za svaku godinu. U stavu 4. istog člana se konstatuje da fond iznos kamate iz prethodnog stava prenosi lizing kući unapred za svaku godinu. Unapred za svaku godinu a beskamatni kredit. I ja bih da ovako poslujem. I građani Srbije bi voleli da ovako posluju, da dobiju beskamatni kredit, da deo kamate dobijete unapred na godišnjem nivou, pa da u razlikama, u zavisnosti od cene evra ili dinara, se lepo igrate uspešnih privrednika. Koliko je ovih i ovakvih subvencionisanih kredita donelo novih poreza, koliko prihoda, koliko novih radnih mesta i koliko je na svaki uloženi dinar iz budžeta izvršen povraćaj u budžet, direktno ili indirektno, makar dinar, što je osnovni preduslov? Draga moja gospođo ministre, imam za vas samo jedno pitanje. Znate da je Cezar svojevremeno rekao da samo oni koji imaju veru, nadu i optimizam mogu uspeti i pronaći ono što drugi nisu mogli. Razmislite o tome, verujem da ste u stanju. Pokušajte.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, razdeo 22. Glava 450. pod tim brojem se nalazi Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu, uprava za zdravlje i veselje. Da ih ima tamo malo više vidi iz toga koliko je sredstava odvojeno za plate, dodatke, nadoknade itd. zaposlenih – 49.614.000. to bi možda bilo i uredu, ukoliko bi ova uprava radila svoj posao, utvrđivala sposobnost brodova za plovidbu, broj zaposlenih bi opravdao ovu cifru od 49,5 miliona, međutim kada pogledate dalje, pa vidite ovde pod brojem 423. – Usluge po ugovoru 12.200.000 plus 25 miliona, ukupno 37 miliona. Podneo sam amandman kojim sam tražio da se transferi ostalim nivoima vlasti koji se nalaze u Ministarstvu za infrastrukturu i koji iznose 9.962.000 povećaju na iznos 22.160.000 a da se ova sredstva koja su predviđena kao usluge po ugovoru smanje, jer nešto je višak. Ili je višak broj zaposlenih u ovoj upravi za zdravlje i veselje jer ne znaju da utvrde sposobnost brodova za plovidbu ili je višak ove usluge po ugovoru, jer će angažovati spoljne saradnike i to ste, gospodo iz Vlade, nedvosmisleno rekli. Kaže ovako – Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu koja obavlja tehnički nadzor i stručne i tehničke poslove u oblasti utvrđivanja sposobnosti brodova za plovidbu, za šta je potrebno angažovanje stručnih lica. Da li to znači da u ovoj upravi nema stručnih lica pa moraju da se dovode sa strane? Takođe, ukazujemo da su sredstva ekonomske klasifikacije, dobro ovo se odnosi na ovaj drugi deo. Zbog toga sam tražio amandmanom da se ova sredstva preusmere na sredstva transfera i u ostalim nivoima vlasti, pre svega lokalnim samoupravama, s obzirom na to da znamo kako su lokalne samouprave prošle u prošloj godini, odnosno sad već u ovoj i onoj prošloj godini, kad je Vlada jednostavno odlučila da prekine transfer sredstava lokalnim samoupravama. Lokalne samouprave su se našle u nebranom grožđu, tako da nisu mogle čak ni lične dohotke, plate da isplaćuju zaposlenima, a da ne govorim o održavanju lokalne infrastrukture itd. Kako sam tražio, odgovorili ste mi da vi morate u ovom slučaju da angažujete stručno, odnosno da ova uprava mora da angažuje stručna lica. Nešto je višak. Gospođo Dragutinović, vidite šta je višak ili ova uprava ili ovi stručnjaci. Ove usluge po ugovoru su najbolje mesto gde mogu pare da se operu. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević koja želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom je predloženo smanjenje sredstava za usluge po ugovoru budžetskom korisniku Ministarstvo rada i socijalne politike jer su u izveštaju o reviziji Nacrta zakona o završnom računu budžeta Republike Srbije za 2009. godinu iskazane nepravilnosti u trošenju sredstava pomenutog korisnika i odnose se na ekonomsku klasifikaciju 423 – usluge po ugovoru, a za iznos od 10.184.000 dinara. Radi se o zaključivanju ugovora o delu koji nisu mogli biti zaključeni. Predloženo je preusmeravanje ovog iznosa sredstava budžetskom korisniku Ministarstvu rada i socijalne politike i to u okviru funkcije 40 – porodica i deca, a za naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta. Državni revizor je podneo izveštaj o izvršenoj reviziji i u delu koji se odnosi na usluge po ugovoru utvrđene su brojne nepravilnosti. Među korisnicima koji su izvršili zloupotrebu je i Ministarstvo rada i socijalne politike. Zloupotreba se ogleda u tome što je ministarstvo zaključilo ugovor o delu koje se odnosi na poslove koji su identični ili vrlo slični poslovima koji se obavljaju u okviru sistematizovanih radnih mesta. Za te ugovore potrošeno je 10.184.000 dinara. Moram opet da istaknem da je napravljena jedna velika farsa donošenjem zakona o racionalizaciji broja zaposlenih u državnoj i lokalnoj administraciji jer ovo što je napisano u izveštaju revizora zaista potvrđuje da je to bila samo farsa. Neshvatljivo je da se više od 10 miliona potroši na ovakav način od strane Ministarstva rada i socijalne politike kada znamo da je sve veći broj građana Srbije u prilici da se obrate za neku vrstu socijalne zaštite. Svakodnevni gubici posla od mnogih ljudi napravili su socijalne slučajeve. Mnogim porodicama ostala su bez posla i po dva člana, pa tako više niko ne radi i nemaju apsolutno nikakvih prihoda. Položaj dece u takvim i sličnim porodicama zaista je nezavidan i zato smo ovim amandmanom mi iz SRS predložili da se 10.184.000 preusmeri za socijalnu zaštitu porodice i dece za povećanje dečijih dodataka umesto što su se trošila za određene usluge po ugovoru koje su već godinama u nazad nepresušni izvor zloupotrebe sredstava iz budžeta. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, gospođo ministre, predsednik Vlade gospodin Cvetković je u svom ekspresnom izlaganju izjavio, citiram, konačno budžet je socijalno odgovoran jer pruža neophodnu državnu zaštitu ugroženim slojevima stanovništva, izašao je tog momenta na vrata i još se nije vratio u Dom Narodne skupštine, iako je velika rasprava o budžetu. Moram da pitam predsednika Vlade – da li je tom izjavom mislio i na građane na KiM? Mislim da nije, a potkrepiću i sledećim podacima – budžet za 2008. godinu za socijalnu zaštitu iz budžeta je bio 10.843.000 evra, budžet za 2009. godinu i to u vreme kada je on bio ministar za finansije, 2009. godine kada je gospođa Dragutinović postala ministar sredstva su smanjena na 1.183.000 evra, umanjena skoro za 10 puta, za 2010. godinu na 1.058.000, a za 2011. godinu se predlaže 940.763 evra a Ministarstvo rada i socijalne politike je povećalo ovu stavku za 23%, što nemamo ništa protiv, ali je u Ministarstvu za KiM predloženo manje za 8% u odnosu na prošlu godinu. Svojim amandmanom sam tražio da se u klasifikaciji 472 – naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta uzme 50 miliona, a to je stavka – sredstva usluge po ugovoru, gde su sredstva uvećana za 38% u odnosu na prošlu godinu, a ceo budžet socijalne zaštite za KiM je umanjen za 8% u odnosu na prošlu godinu. Znači, dobro bi bilo da se ovaj amandman usvoji. Ako ne, to je taj odnos Vlade prema KiM. Da rezimiram kada je u pitanju budžet za KiM, s obzirom da će se vrlo malo reči još čuti u ovoj sali kada je budžet za KiM u pitanju, smanjen je za 44% u odnosu na 2008. godinu, a za 3% u odnosu na prošlu godinu. Transferi ostalim nivoima vlasti su smanjeni za 36% u odnosu na 2008. godinu, a 8% u odnosu na prošlu, a ostatku Srbije, rekao sam da nemam ništa protiv, stavka je povećana za 20%. Naknada za socijalnu zaštitu iz budžeta je smanjena za skoro 11 puta u odnosu na 2008. godinu, a osam u odnosu na prošlu godinu. Građani Srbije, građani KiM, poštovani narodni poslanici, da li treba komentar za odnos Vlade Republike Srbije za teritoriju KiM? Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman SNS je još jedan aspekt kako gledamo na budžet, a u stvari ovaj amandman odražava potrebu i usmeren je ka jednoj štednji koja je vezana za javnu potrošnju i sličan amandman smo imali kod rebalansa budžeta, tako da pored restrikcije u javnoj potrošnji predlažemo da ta sredstva sa tih pozicija se usmere na neka potrebnija sredstva. Konkretno, ovaj moj amandman se odnosi na restrikciju, odnosno na Ministarstvo za životnu okolinu i to direktno na Agenciju za zaštitu životne sredine i Fond za zaštitu životne sredine, gde je ovaj moj amandman usklađen sa amandmanom kolege Miće Rogovića da se ova sredstva prebace na Ministarstvo odbrane zbog potrebe modernizacije i mehanizacije Vojske Srbije. Ovo što smo predložili se ogleda i u tome, što u okviru ove agencije i Fonda za zaštitu životne sredine ima osam raznih agencija i direkcija. Možda od svih ovih osam je samo Zavod za zaštitu prirode Srbije i Direkcija za Kolubarski upravni okrug, u smislu saniranja posledica zemljotresa. Samo da napomenem u okviru ovog ministarstva imamo još sedam agencija – Agenciju za hemikalije, Agenciju za zaštitu od jonizujućih zračenja, Republička agencija za prostorno planiranje, Agencija za socijalno stanovanje, Agencija za zaštitu životne sredine i Fond za zaštitu životne sredine. Vidite, Vlada se deklarativno izjašnjava u potrebi restrikcije i štednje. Mi samo u okviru ovog ministarstva imamo sedam agencija. Neka se ta sredstva, ako ne potpuno ugase, svedu na jedan naophodni minimum funkcija i restrikcija, da se preostala sredstva u ovo vreme krize usmere na mnogo korisnije stvari. Očigledno da su svi naši amandmani usmereni ka tome. I u rebalansu budžeta, i u planu budžeta za narednu godinu nemaju odjeka i stvarno nema objektivno pozitivnih odgovora Vlade da, pored deklarativnih izjašnjavanja, pokazuju praktični deo smanjivanja potrošnje u javnom sektoru, kao što su agencije razne i fondovi koji, sigurno u ovo vreme krize, treba da možda budu i ukinuti, a neki svedeni na minimum potrebnih sredstava za finansiranje. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Uvaženo gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovana gospođo Dragutinović, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ono što želim na samom početku da kažem jeste da vas podsetim da je još septembra 1998. godine, gospođo Dragutinović, Valjevo i Kolubarski okrug zadesio jedan razorni zemljotres. Ono što želim da kažem jeste da smo mi odavno u 2010. godini, a za nekoliko dana ulazimo i u 2011. godinu, mi još uvek u potpunosti nismo sanirali i nisu sanirane posledice ovog razornog zemljotresa koji je zadesio Valjevo, Kolubarski okrug i Mionicu. Takođe želim da amandman nisam podneo da bih kritikovao, već da bih ukazao na potrebu i neophodnost da se u ovom budžetu za 2011. godinu izdvoje veća sredstva za ovu namenu i za ovu svrhu. Svako od nas ima želju da kroz sugestije i predloge koje iznosimo utiče da dođemo do jedne pravednije raspodele, do što kvalitetnijeg budžeta. Svako od nas ima cilj i intenciju da učini nešto što je uopšte u interesu građana i u interesu, pre svega, kraja iz koga dolaze. Znamo da novca nema i da je realnost ovog budžeta maksimalno uštedeti, a trošiti onoliko koliko je neophodno i koliko se mora. Kada podnesemo ovakav amandman, to ne znači da vas ne podržavamo, gospođo Dragutinović, već ne možemo u celosti da podržimo ovakvu preraspodelu sredstava. Želimo da pokušamo da na to utičemo, da je poboljšamo i da nešto konkretno uradimo. Kada, na žalost, imate elementarnu nepogodu i ukoliko aktuelna vlada ne uspe da sanira u celosti posledice te elementarne nepogode, onda je to obaveza i odgovornost svake naredne vlade, dok se u potpunosti i u celosti ne saniraju posledice, a u ovom slučaju pričamo u zemljotresu koji je zadesio Valjevo i Kolubarski okrug. Znate Vlada i parlamentarna većina u Srbiji jesu promenljive i to je demokratija, ali odnos prema pitanjima koja su od vitalnog, od suštinskog značaja nikada ne mogu i ne smeju biti promenljivi. Ušteda na nivou države treba da bude prioritet prioriteta. Prosto, postoje stvari na kojima ne možete uštedeti. Priroda je građanima oduzela kuće, objekte za stanovanje, stambene objekte i oni očekuju našu podršku. Sredstva su iz godine u godinu sve manja. Pokušali smo da napravimo nekakvu procenu i nekako smo došli do zaključka, a vi me ispravite ako grešim, da ukoliko budemo nastavili sa ovakvim intenzitetom kada je reč o izdvajanju sredstava za ovu namenu i za ovu svrhu, biće nam potrebno još 10 godina da obnovimo i saniramo posledice ovog zemljotresa. Kada je reč o obrazloženju koje smo dobili u Vladi Republike Srbije, moram potpuno jasno i potpuno precizno da kažem da se u potpunosti slažem sa ovim prvim delom obrazloženja, ukoliko je shvaćeno da je namera da nešto sprečimo ili da nešto ugrozimo, naprosto, mi ne želimo da ugrozimo dalju realizaciju i okončanje bilo kojeg započetog projekta u Srbiji. Smatramo da je i sanacija i posledica zemljotresa koji je zadesio Valjevo, Mionicu i Kolubarski okrug naš zajednički projekat. Drugi deo ovog obrazloženja je nešto što se može definisati kao konstatacija. Dakle, šta je urađeno u proteklom vremenskom periodu. Želim ovo da dopunim sa još nekoliko informacija koje sam pribavio od onih koji su zaduženi za obnovu, a to je Okružna direkcija za izgradnju i obnovu. Prvu procenu štete u 1998. godini je sačinila opštinska komisija za procenu štete, usvojena od SO Valjevo i dostavljeno Kolubarskom okrugu i Vladi Republike Srbije. Ta procena je iznosila 6 milijardi 120 miliona 388 hiljada dinara, gde je konstatovana najveća šteta na objektima stanovanja više od polovine ukupne konstatovane štete. Uvidom u revalorizovani zbir pregled štete 2002. godine u Kolubarskom okrugu se može videti da je ukupno 64.430 domaćinstava šteta na stambenim pomoćni jedinicama iznosila 11,2 milijarde dinara. Iznosim podatke koje sam pribavio iz Direkcije. Od toga je ukupno uloženo oko dve milijarde dinara za naknadu štete na objektima za stanovanje, za izgradnju i sanaciju objekata za stanovanje i naknadu štete na javnim i društvenim objektima je bilo potrebno još oko 9,5 milijardi dinara. Raspodela sredstava je vršena i u periodu od 2002. godine do 2010. godine, što ste i vi između ostalog, konstatovali u obrazloženju u ne prihvatanju ovog amandmana, iz čega se opet može zaključiti da je za nadoknadu štete na stambenim objektima potrebno obezbediti još 6,2 milijarde dinara, a za nadoknadu štete na javnim objektima još 1,2 milijarde. Sprovodeći odluku Saveta direkcije koja je zadužena za obnovu i izgradnju porušenih objekata, usvojene 27. maja 2009. godine, u kojoj je osnovni kriterijum da vlasnik poseduje jedan objekat za stanovanje je utvrđeno da je za hitnu naknadu štete na stambenim objektima preostalo još 1.200 objekata. Mislim da ste to i vi konstatovali, za koje je potrebno obezbediti još 2,6 milijardi dinara. Treba imati u vidu da ovde nisu uzeti u obzir objekti kao što su pomoćni, vikend kuće, niti one kuće čiji vlasnici imaju više od jednog objekta na teritoriji Republike Srbije i Kolubarskog okruga i opštini. Takođe, utvrđeno je da je za završetak objekata lokalnih samouprava potrebno obezbediti sredstva u iznosu od 600 miliona dinara, a završetak putne infrastrukture 500 miliona, kao i za objekte elektroenergetskog značaja u iznosu od 100 miliona dinara. Ovo je važno reći, ako se ima u vidu da su sredstva za završetak putne infrastrukture i objekata koje sam pomenuo potrebna kako bi se stambeni objekti koji će se graditi u narednom vremenskom periodu doveli u funkciju. Mogu da se složim sa prvim delom vašeg obrazloženja, ako sam tako shvaćen, jer zaista mi nemamo nameru da prekidamo ni jednu započetu investiciju na nivou Republike Srbije. Shvatamo važnost. Drugi deo je nešto što se tiče konstatacije. Ono što želim da kažem i čime želim da završim jeste da nedostaje treći deo, gospođo Dragutinović. Gospodin Marković, kada je reč o obnovi objekata, gospodin Marković, ministar za lokalnu upravu i državnu upravu, vrlo jasno je pre nekoliko dana naglasio i precizirao nekakve rokove kada je reč o obnovi i sanaciji objekata porušenih u zemljotresu, elementarnoj nepogodi koja je zadesila Kraljevo. To je, a naravno, mi to podržavamo i to je potpuno logično, potpuno normalno, ali ne vidim da su ti rokovi precizirani kada je reč o zemljotresu koji je zadesio Valjevo i Kolubarski okrug 1998. godine. Ostaje da se obnovi oko 1.200 kuća. Ostaje da se obnovi oko, čini mi se, 100 objekata koji su od društvenog značaja. Naše pitanje je vrlo prosto i jednostavno – kada će ova obnova u celosti biti završena? Zahvaljujem. 18/1MP/MĆ12,55-13,05
Šest minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 28. amandman, sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Svetlana Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 31. i 32. amandman, sa ispravkom, podnela je narodna poslanica Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 32. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mileta Poskurica. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Mileta Poskurica ima reč.
Dame i gospodo, SNS ovim amandmanom predlaže da se dve milijarde dinara skine sa razdela 32. Ministarstva za Nacionalni investicioni plan, dakle, verujemo onoga koje će u budućoj promeni broja ministarstava i racionalizacije državne uprave i da će racionalizacijom ministarstvo verovatno biti ugašeno i da se ta sredstva prebace na razdeo 28. Ministarstva za nauku i tehnološki razvoj. Želimo da se ta sredstva prebace na nivo specijalizovanih usluga iz kojih se finansiraju naučna istraživanja, uvereni da na taj način nećemo sprečiti realizaciju onoga što je započeto da se finansira investicionim planom, a da istovremeno možda i hoće, a možda i ne umanjiti značaj novih projekata u koje bi ministarstvo krenulo, ili je tako bar dato u obrazloženju, ali bi sigurno pomoglo da se broj onih koji apliciraju za naučno-istraživačke projekte od oko četiri hiljade, od toga polovina novih mladih istraživača, poboljša. Možda će baš tu neko od tih ljudi, neko od tih istraživača, imati i temu racionalizacije javne potrošnje, racionalizacije državne uprave, mada jednom imamo i mišljenje nauke vođene mentorima, mladih ljudi, vođeni sposobnim mentorima i ljudima iz oblasti ekonomije, koji će znati da državi predlože model, da ne bude da država sama političari, šefovi partija odlučuju o tome kako će izgledati model državnog ustrojstva, možda nauku treba primeniti u to. Nije, generalno uzev, uopšte problem toliki veliki kada negde treba da skinemo, ocenimo da je iracionalno mnogo, prema projekciji budžeta, možda nam je veći problem kada nekom treba to da opredelimo. Možda je ovo moglo da ode i u prosvetu, da se na više pojedinačnih pozicija izdele sredstva, da dobiju svoje pare u većem iznosu i deca za takmičenje i profesori za edukaciju i veći broj studenata koji će imati pravo na master studije. Možda je mogla poljoprivreda da ima više raketa za protivgradnu zaštitu i na mnogim drugim mestima mogla su sredstva da se podele, moglo je i sa drugih pozicija, sa pozicija možda u milionskim, ne u iznosima milijardi, potpredsednika Vlade, jednog, drugog ili trećeg, itd. Dakle, moglo se unutar racionalizacije samih ministarstava učiniti da neke pozicije dobiju više. Ovo je naš pokušaj, naravno, bezuspešan verovatno da povećamo sredstva za specijalizovane usluge u Ministarstvu nauke i tehnološkog razvoja. Hvala.
Iskorišćeno je 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 40. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 60. amandman je podnela narodna poslanica Branka Ljiljak. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 62. amandman je podnela Vlada. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 62. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Ovo je jedan amandman koji je vezan za zdravstvo i za budžetni sastav zdravlja. Evo u čemu je tu problem. Gospođo ministarka, problem je nastao u vašem obrazloženju. Podneo sam taj amandman pozivajući se na program koji ima oznaku 1803. Vi ste meni odgovorili da sredstva u budžetu ne postoje za tu namenu, pozivajući se na potpuno drugi program. Sada ne mogu da shvatim, gospođo ministar, zbog čega ste vi ovoo uradili. Da li je u pitanju neznanje ili je čitanje amandmana? Ovaj program gde vi obrazlažete da ne postoji sredstvo i da nije namenjen za tu vrstu potrošnje ima oznaku 1802-12. To je tačno da ta sredstva koja su namenjena za programe sprečavanja bolesti izazvanih konzumiranjem duvana. Jasno je ta sredstva kuda idu i čemu su namenjena, ali ovaj program koji se odnosi na finansiranje, na izgradnju i opremanje zdravstvenih ustanova, gde je vlasnik Republika Srbija, ima potpuno drugu oznaku 1803. Ili postoji kod vas možda neka druga loša namera oko ovoga, to nisam uspeo da razumem. Ako je to neznanje, to neznanje može da ima samo jednu posledicu, a to je vaša ostavka. Ako je loša namera, posledica isto tako može da bude samo vaša ostavka. Ne možete se igrati vi sa ovakvim stvarima u budžetu. S druge strane, gospođo ministar, svi poslanici su dobili u ovoj velikoj knjižurini od hiljadu i nešto strana i Predlog finansijskog plana tri vrlo važne institucije – Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, PIO fonda, Republičkog zavoda za zapošljavanje, pa smo onda 21. decembra u 22,25 časova dobili obaveštenje da su ti finansijski planovi pogrešno poslati, a da nam šaljete nove. Dakle, s pravom se pitam da li vi uopšte znate šta radite u Vladi? Kako možete da pošaljete pogrešne finansijske programe, finansijske planove Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje? Da li vi znate o kom se iznosu novca tu radi? Nakraju krajeva, zbog čega nam te finansijske planove uopšte i šaljete? Da li mi kao poslanici možemo da utičemo na te finansijske planove? Ne možemo. Dakle, jedna smejurija, jedan cirkus koji vi u jednom opštem haotičnom stanju, ne znajući šta radite, ni kako radite, pravite ovakve greške. Posledica toga je jedino ostavka vaša, jer ste potpuno nesposobni da vodite finansije ove države.
Jedan minut i deset sekundi iskorišćeno je od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 63. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 63. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nikola Savić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu. Amandman sam podneo na član 7, ekonomska klasifikacija 416, koja se odnosi na nagrade radnicima zaposlenim u prosveti. Naime, mojim amandmanom sam tražio da se ovaj iznos višestruko poveća, i to na račun dotacija nevladinim organizacijama. Svi koji rade u prosvetu, a takvih je mnogo u Srbiji, znaju da poslednjih nekoliko godina nisu isplaćivane jubilarne nagrade prosvetnim radnicima i, nažalost, ne mali broj njih je i preminuo ne dočekavši ono što im po zakonu pripada. Ovo je zaista jedna ozbiljna tema za sve radnike u prosveti i ja sam ovo pitanje prošle nedelje u ovoj istoj sali postavio ministru prosvete gospodinu Žarku Obradoviću. Gospodin ministar mi je odgovorio da je ovo stavka koju treba da snose lokalne samouprave. Mi svi dobro znamo u ovom parlamentu kakvo je stanje u lokalnim samoupravama. O tome su govorile sve naše kolege poslanici kada su bili amandmani vezani za transport sredstava. Znamo da su sve lokalne samouprave u Srbiji uskraćene za ogromna sredstva koja Vlada Republike Srbije treba da opredeli lokalnim samoupravama i jednostavno lokalne samouprave nisu u stanju ni da finansiraju materijalne troškove po osnovnim i srednjim školama, znači, struju, telefon i ostale komunalije. Zato u Nišu, u gradu iz kojeg ja dolazim, svi direktori i osnovnih i srednjih škola i drugih obrazovnih institucija se hvataju za glavu zbog ogromnih naraslih troškova koji su iz meseca u mesec sve veći i veći, a naravno, nisu u stanju da to regulišu. 19/1VS/MS13,05-13,15 Ovo je posebno osetljiva tema pogotovo u Nišu, u gradu gde znamo kakva je situacija u zadnjih 15 godina, vezano sa računima za komunalnu infrastrukturu. Znamo da mnoge niške porodice i dan danas nemaju struju zbog tih neplaćenih računa, i strah me je da u nekom narednom periodu mnoge niške osnovne i srednje škole neće moći izvoditi redovan nastavni proces baš zbog ovoga što neće moći da plaćaju struju i ostale komunalne troškove. Hvala.
Iskorišćeno je 55 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 63. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 63. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, podneo sam amandman na član 8. stav 3. koji se odnosi na usklađivanje i obračun plata u državnoj upravi, odnosno kod državnih službenika i nameštenika, i kod pravosuđa. U konkretnom slučaju, u stavu 3. se odnosi na usklađivanje i obračun i isplatu plata u državnoj upravi, držanoj administraciji. Zakonodavac predlaže dva načina usklađivanja, odnosno povećanja u 2011. godini. U ovome stavu 3. radi se o jednom usklađivanju, i to za oktobar 2011. godine po dva osnova. Jedan je osnov porast potrošačkih cena, a drugi je po predlogu zakonodavca, pola prosečne stope BDP. Moj predlog je da se ova pola promeni u celu stopu porasta bruto društvenog proizvoda. Zbog čega? Zbog toga što su plate u državnoj upravi i administraciji daleko ispod proseka u Srbiji, negde oko 20% niže i ovako niske plate u Srbiji koja spada u red najnižih plata u Evropi, negde oko 320 evra, doknas je i Albanija prešla, Bosna i Hercegovina tu negde u nivou, Crna Gora 460 itd. Zbog javnosti, moramo reći da u poslednjih godinu i po dana u periodu krize plate su smanjene za 20 i nešto procenata, 27-28% su niže, iskazano u evrima. Bile su 435 evra, a sada trenutno su oko 320 evra. Upravo je to cilj. Plate se moraju povećavati. Zbog toga tražimo da se od strane ministra finansija, ova stopa umesto polovine stope BDP promeni u celu stopu, to je ukupno 1,5% povećanja zarada u 2011. godini. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arsen Đurić i Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Aleksandar Pejčić i Milica Vojić-Marković i narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam već nekoliko puta govorila o mnogim nelogičnostima koje se nalaze u budžetu. Jedan od tih nelogičnosti je, ovo na šta smo kolega Pejčić i ja podneli amandman. Dakle, zanimljivo je da tako Vlada bez ikakvog kriterijuma, razdvaja državne službenike i nameštenike koji rade u različitim upravama i različitim delovima tog ogromnog tela koje se zove administracija Vlade i kao ih deli na nameštenike i službenike prve kategorije, druge kategorije i N kategorije. Primer za to, Vlada u upravi za zajedničke poslove republičkih organa i avio službi, izdvaja za povećanje plata po osnovu ostvarenih rezultata rada 15% mesečnog platnog fonda iz prethodnog meseca, a ostalim državnim službenicima samo 1%. Dakle, 15% na spram 1% je prilično velika razlika i zbog toga su poslanici DSS smatrali da je neophodno smanjenje stope sa 15% na 5%, dok se ne utvrde pravični mehanizmi nagrađivanja svih državnih službenika i nameštenika, koji očigledno imaju problem sa neshvatanjem ovog dela Vlade koliko oni rade važan posao. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li još neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, žalosno je što pričamo o zakonu nad zakonima, a to je budžet, kao sam narod kaže, to je žila kucavica ili arterija jednog organizma, a sala je ovako prazna, a ne slušaju ovu diskusiju oni koji čine skupštinsku većinu. U našoj napaćenoj državi Srbiji je nastupila sezona gladi, a to je ono najbitnije što treba da se istakne ovde. Treba reći istinu što pre, za veliku većinu građana, nastupila je sezona gladi, i nastupiće tek u 2011. godini, a ova ista vlast priznaje 700 hiljada nezaposlenih. Mi iz SRS tvrdimo da je to daleko veći broj i kada uzmemo onaj socijalne deo budžeta i kada pokušamo da rasporedimo po glavi nezaposlenog dobijeno nekih 15 evra u proseku primanja. Šta to znači? Dame i gospodo, poštovani građani, to znači da je po kriterijumima međunarodnih humanitarnih organizacija, hteli mi to ili ne, toliki broj ljudi sa se smatra hronično ili ekstremno gladnim i siromašnim. Ljudi tavore, ne znaju da li će da prežive i dožive sutrašnji dan. Za sve to u ovoj Srbiji gde poljoprivreda može da čini glavni izvor prihoda, pored plodnih polja Srema, Banata, Bačke, Mačve, Pomoravlja, a mi smo sve dozvolili stranim firmama, da unište ovu srpsku poljoprivredu. Naravno da se onda svaki normalan građanin sa pravom pita u kakvoj državi živi i kakva je vlast koja je vodi. U ovoj zemlji, ova vlas i ova politika, politička elita, o gladi ne raspravlja, već raspravlja o statističkim podacima tih ljudi koliko ih ima i ništa ne preduzima kao bi pomogla tim ljudima da prežive, a morala bi, jer bi to bio teški minus za njihove političke poene. Kada analiziramo projekciju budžeta za 2010. godinu sa projektovanim deficitom od 120,5 milijardi, dolazimo do zaključka sledeće sadržine, da je neoliberalizam propao u svim zemljama, samo nije u Srbiji. Tržišni fundamentalisti koji nemaju ni dana radnog staža u privredi su potpuno uništili privredu ove zemlje, odradili su ovaj posao valjano. Teže je bilo uništiti privredu onakvu kakva je bila, nego je sačuvati. Ostalo im je još da prodaju EPS, Telekom, Puteve i Vodu, oni mogu da idu tamo gde su krenuli još davno a to je u one zemlje gde imaju duple pasoše. Prodajete i predajete sopstvene građane bez imalo svesti. Moramo postaviti pitanje i tražiti odgovor, kao funkcioniše ova vlast, a vi ste i sami gospođo ministre, rekli, da ima mesta zaduživanju. To ste izjavljivali u medijima. Bazira se na dva osnovna postulata – rasprodaj sve što se može rasprodati u državi i uzmi kredite od svih koji ti nude i od onih koji možeš, da bi napunio budžet. Istina je porazna. Budžet se puni iz poslednjih rasprodaja porodičnog blaga, iz kredita koji se sumanuto uzimaju, tako nam se dugovi popeše na 35 milijardi dolara. Može li neko danegira ovo? Danas je ova vlast zadužena četiri puta više nego što je ovu državu zadužio Milošević. 20/1DM/VK13,15-13,25 O tome morate da razmišljate, pogotovo vi poštovani građani, koji ste glasali za ove koji su sve vas, jednostavno drsko i bezobrazno slagali. Zar je moguće da ne vidite kakvo je stanje u državi? Zar nismo postali komercijalna civilizacija koja počiva isključivo na konkretnim novčanim interesima? Jesmo. Doveli ste, ili stvorili ste državu kojoj nema ni ljubavi ni sažaljenja nego samo suvi i jasni interesi. Niko iz vlasti nije hteo da odgovori na bezbroj pitanja koja smo mi iz SRS postavili ovoj vlasti. Pitanje je vrlo jednostavno. Ako sve rasprodamo od čega će živeti naši potomci, a kako mislite da će ova država da vrati dugove? Oni moraju da se vrate. Džabe ni ručka nigde nema. Penzije ćete isplaćivati iz kredita, umesto da se ulaže u privredu, pa da se iz privrede zarade penzije. Kunete se u državu i naciju i nećete da priznate da je država pred bankrotom. Nacija izumire, 35.000 ljudi svake godine više umre nego što se rodi. Vi koji ste na vlasti kao papagaji svakodnevno u svim medijima ponavljate – živele evropske integracije, živele evroatlanske integracije, a u stvari je ono drugo – živela demagogija i prevara. To je stvarno stanje ove države. Konačno, vi ste zajedno sa nekima iz Vlade govorili da imamo još vremena za zaduživanje, što je suludo. Po projekciji ovog budžeta čini nam ste da ste spremniji nego ikad da otmete novac od poreskih obveznika. To je zna se, po ugledu gangstera sa Lou Strita i to je istina. Ne morate vi to priznati, ali Srbija je u velikoj opasnosti. Moguć je i najgori scenario. Odgovorite nama i građanima kako se zove kada neko namerno uništi i podriva ekonomiju i suverenitet nezavisne države? Kako se to zove? To je veleizdaja poštovani građani. Nama iz SRS dužnost i tradicija nalaže da vas kao istinski rodoljubi upoznamo u upozorimo sa režim širi laži, neistine i o prestanku krize. Naše analize pokazatelj govore da kriza ulazi u drugu mnogo opasniju fazu. Stručnjaci upozoravaju. Sredinom 2012. godine očekuje se veliki slom svetskog finansijskog sistema. Kod nas se očekuje da najveći udar bude 2011. godine. Pa pobogu, to je sledeća godina, a mi govorimo o budžetu za sledeću godinu. Jedino i svakodnevno što možemo da čujemo od vas iz Vlade i predsednika države koji se samo šepuri Neron, zadovoljan svojim izgledom i ništa drugo ne preduzima, da je EU po svaku cenu …
Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno. Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom na član 10. tražim da se stav 2. izbriše a Vlada kaže – ako bi se izbrisao stav 2. onda član 10. praktično ne bi ni postojao. Onda Vlada zaboravlja da je sledeća tačka dnevnog reda Zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu i da nešto slično postoji u 1. članu tog Zakona o izmenama i dopunama. Neka se zabavljaju ovi koji prate ovo što je napisano. Ima tu besmislica, ima nelogičnosti da ne upotrebim neku drugu reč, ali građani Srbije treba da shvate da i ovaj član Zakona o budžetu i onaj Zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu treba da reguliše situaciju kada se ne uplate oni prihodi koji pripadaju i kada se smanje ti iznosi i kada se pojavi velika rupa šta da se radi. Vlada kaže – onda ćemo da odredimo prioritete. Prioritet broj 1. je izvršavanje zakonskih obaveza. Odmah da vam kažem da to nije tačno. Prvo i osnovno što će da ispune ovi ministri, ove dosovske vlade jesu obaveze po ugovoru, službena putovanja i sve drugo što je neki njihov programski deo ili ono njihovo diskreciono ovlašćenje. Hvale se da 10% mogu slobodno da troše. Prvo će to da bude njihov prioritet, jer zbog toga se oni nalaze u Vladi Republike Srbije.Kada bi prvi prioritet bilo ispunjavanje zakonskih obaveza, onda ova država nikada nikome ne bi dugovala. Ne bi dugovala ni advokatima, ni komunalcima, ni penzionerima, ni za socijalna davanja, niti za ispunjavanje drugih obaveza, a nikako ne bi dugovali lokalnim samoupravama, pa gle čuda, oni čak ne veruju..
Dva minuta. Zahvaljujem. Narodni poslaniče, molim vas da pogledate član Poslovnika koji definiše koliko na raspolaganju vremena ima narodni poslanik za obrazlaganje amandmana. Ima dva minuta. Narodni poslanik Zoran Krasić tvrdi da naš časovnik koji meri dva minuta ne radi po evropskom vremenu. Da ima ikakvog smisla da tražim proveru, da li je usklađen časovnik po evropskom vremenu, ja bih to učinila. Dva minuta je dva minuta. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milica Vojić-Marković. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala gospođo potpredsednice, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Tomić i ja smo podneli amandman na član 10. stav 3. koji, kako ga je predlagač napisao glasi:"ako korisnici budžetskih sredstava ne ostvare dodatne prihode utvrđene u članu 7. ovog zakona, aproprijacija utvrđena iz tih prihoda neće se izvršavati na teret sredstava budžeta". Mi smatramo da to treba da se promeni i da glasi ovako – ako korisnici budžetskih sredstava ne ostvare dodatne prihode, sem u slučajevima kad je smanjenje dodatnih prihoda prouzrokovano promenom zakona kojim se uređuje oblast sticanja sopstvenih prihoda utvrđene u članu 7. ovog zakona, aproprijacija utvrđena iz tih prihoda neće se izvršavati na teret sredstava budžeta. Zašto smo želeli da ovako preformulišemo ovo što je napisala vlada? Prosto zato što može da se desi da se korisniku zakonom oduzmu određeni prihodi, a onda se korisnik naknadno i dodatno kažnjava. Iz tog razloga, smatramo da je neophodno izuzeti one korisnike kod kojih je smanjenje dodatnih prihoda prouzrokovano promenom zakona kojim se uređuje oblast sticanja sopstvenih prihoda. Hvala.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Rade Obradović. Reč ima narodni poslanik Rade Obradović.
Gospođo Čomić, gospođo Dragutinović, dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam član 11. se odnosi inače na finansiranje lokalne samouprave, predviđa da se budžetom stavi van snage Zakon o finansiranju lokalne samouprave. Predložio sam da se taj član briše. Obrazloženje da se amandman ne prihvata, jer će onda da promeni bilanse u budžetu. Osnovna stvar koja važi za budžet svake zemlje, a to gospođa Dragutinović itekako dobro trebalo bi da zna je da budžetom ne mogu da se utvrđuju nikakve nove obaveze niti mogu da se utvrđuju neki novi zakoni, odnosno rasponi. Sve obaveze i svi rashodi moraju da budu definisani nekakvim posebnim zakonima. Zato uz budžet idu poreski zakoni, Zakon o PDV, Zakon o porezu na imovinu i brojni drugi zakoni. Zašto onda u budžetu nismo uneli sve te promene i onda nam ne trebaju drugi zakoni? Iz prostog razloga što je osnovno pravilo za budžet, da budžet može samo da obuhvati prihode i rashode definisane drugim zakonima. Nije moguće budžetom staviti van snage bilo koji zakon, naročito ne Zakon o finansiranju lokalne samouprave. Ovo je klasična jedna stvar koju radi Vlada Republike Srbije. Primenićemo štednju. Vreme je krize i mora da se štedi. Neće da štedi Vlada, nego se smanje transferna sredstva, pa neka štedi lokalna samouprava. Smanjićemo penzije, pa nema veze što ima zakon koji reguliše penzije, mi ćemo njih da smanjimo. Vreme je vrlo kratko za analizu i po jednom amandmanu, ali sam napravio ovde, izvinjavam se gospođi Dragutinović, pošto ovde nije kompletan spisak nego samo najkarakterističniji primeri, ovo su kršenja zakona ovim budžetom i ponašanjem Ministarstva finansija i ministarke Dragutinović. Ako prekoračim vreme, neka ide na račun ovlašćenog predstavnika. Pre svega, Ustav Republike Srbije se krši ovim budžetom i krši se ponašanjem Ministarstva finansija. Kako Ustav? Ne može da se nijednim zakonom uvede diskriminaciono pravo trošenja para mimo Skupštine Srbije, o svim sredstvima mora da odlučuje Skupština Srbije. Finansiranje Vojvodine, ne znamo koliko tačno para ide na finansiranje Vojvodine i to je kršenje zakona. Krši se Zakon o budžetskom sistemu i to su najozbiljnije primedbe DRI. Rokovi su prekoračeni. Budžet nije stigao ovde 1. novembra. Neće biti usvojen 15. decembra. 21/1MO/MJ13,25-13,35 Nema završnog računa, iako je rok bio 15. juli, iako je danas 20 i neki decembar. Nema još uvek izveštaja o konsolidovanom bilansu države, iako je to bio rok 1. novembar. Nema interne revizije o većini subjekata, i na to upozorava državni revizor. Nema fiskalnog saveta, a rok vam je bio 12. decembar. Predsednik Republike i guverner, iako su prekršili rok, dostavili su kandidate, a vi još uvek niste. Kršite Zakon o javnom dugu i na to vam upozorava revizor. Ne evidentirate sve što je potrebno u Zakonu o javnom dugu. Ovim budžetom predlažete da svaka garancija koja ide do 200 miliona evra, ako je hitna, ne mora da dođe u Skupštinu. Vama je sve hitno, pa i ovaj budžet je hitan. To su na mala vrata kršenja Zakona o javnom dugu. Ispostavilo se da javni dug i te kako ima troškove, bez obzira što mu dajemo garancije. Ukinuli ste Zakon o javnim nabavkama za građevinske radove. Na to vam ukazuje državni revizor i većina poslova koja idu u Vladi idu bez Zakona o javnim nabavkama. Kršite Zakon o finansiranju lokalne samouprave, jer ste im uskratili poslednje tri godine 600 miliona evra. Kršite Zakon o planiranju i izgradnji, a na kraju ste naterali i Skupštinu da prekrši svoj Poslovnik i da prekrši Zakon o Narodnoj skupštini, jer ne može u skladu sa važećim zakonima da usvoji budžet i prateće zakone.
Iskorišćen je minut i 51 sekunda od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha.
Kada je Predlog budžeta ušao u raspravu mogli smo od predstavnika vlasti dobiti informaciju da je za lokalnu samoupravu za ovu godinu, za 2011. godinu izdvojeno 25% više od onih sredstava koja su izdvojena u 2010. godini. Evo još jedne laži aktuelne vlasti. U čemu je laž? U tome što ne izvršavate odredbe Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Godine 2009. lokalnoj samoupravi ste uskratili 20 milijardi dinara, 2010. godine 18 milijardi i 700 miliona, a po ovome predlogu budžeta lokalnoj samoupravi uskraćujete 27,5 milijardi dinara, što je ukupno 66 milijardi za tri godine. Zbog javnosti moram reći da je svaka opština izgubila, ako to pretvorimo u evre, otprilike oko četiri miliona evra. Sa tim sredstvima svaka opština je mogla da napravi jednu školu, jedno zabavište za decu, moglo je izgraditi dve sportske dvorane za škole itd, itd. Evo, to je aktivnost ove vlasti. Šta je još pogubnije? Pogubnije je to što će ova sredstva, koja će te plasirati lokalnoj samoupravi, biti uplaćena u 12 rata. Znači, ta sredstva koja će biti u iznosu od 31 milijarde, ta sredstva će biti još umanjena, jer u 2011. godini najavljujete inflaciju negde 12 do 15% itd. Guverner kaže da će to u drugoj polovini godine biti smanjeno u onaj odnos koji je predviđen monetarnom politikom i finansijskom politikom za 2011. godinu, a ne da je 4,5 plus i minus 1,5%. Opet lokalna samouprava neće dobiti ni ono što je predviđeno…
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Ovim amandmanom se predlaže raspored sredstava, dodatnih sredstava za lokalne samouprave, i to onih osam milijardi koji su predviđeni prethodnim amandmanom. U razlogu za odbijanje se kaže da se on ne može prihvatiti iz razloga što je povezan sa prethodnim amandmanom, a koji nije usvojen. U obrazloženju za odbijanje amandmana koji sam podneo na član 7. se kaže da se on ne prihvata iz razloga što bi kod navedenih budžetskih korisnika Vlade, Ministarstva pravde, ekonomije, regionalnog razvoja itd, bilo ugroženo finansiranje zakonom utvrđenih funkcija. Da li se iko pita da li su ugrožene zakonom utvrđene funkcije lokalnih samouprava? Gospođu ministra to ne interesuje. Dakle, sve ovo što danas mi pričamo i ova dva dana gospođa ministar obično ili ne čuje ili razgovara sa svojim pomoćnikom. Rasprava o amandmanima se svodi na čistu puku formalnost. Dakle, mi ovde pričamo, iznosimo argumente, a oni koji treba da čuju to da bi prihvatili naše argumente, oni to ne čuju. Gospođa predsedavajući se čudi zbog onoga što ja pričam. Ali, gospođo Dragutinović, ne možete da pobegnete od istine da ste opštinama zakinuli 37 milijardi u ove dve godine. Ne možete da pobegnete od istine da su jedino opštine u Srbiji podnele teret krize, da jedino lokalne samouprave ne mogu da finansiraju svoj sopstveni razvoj koji su kroz zakon obavezne da rade, zato što ste im uzeli sredstva, a da se na razno razne načine dovijate kako ćete svim drugima da udovoljite da im date sredstva za finansiranje onoga što im ne pripada po zakonu. Sve ono što je oduzeto lokalnim samoupravama dali ste Ministarstvu za nacionalni investicioni plan, ministarstvu koje je apsolutno nepostojeće i koje nema razloga da postoji.
Narodni poslanik Filip Stojanović je prijavljen u elektronskom sistemu. Želite da govorite o povredi Poslovnika? (Ne.) Vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je iskorišćeno, tako da jedini osnov može biti replika ili Poslovnik. Zato vas pitam. Izvinite, može biti slučajno. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Zoran Šami i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Arsen Đurić ima reč.
Kao i moje kolege, mi smo podneli amandman kojim tražimo da se povećaju transferna sredstva lokalnim samoupravama. Neću ponavljati ovo što su kolege već ranije istakle. Međutim, želim da vas upozorim da ne dajete više licemerne izjave poslednjih meseci o tome kako se predstavnici Vlade zalažu za decentralizaciju, za ravnomerni regionalni razvoj, za smanjenje razlika u nivou razvijenosti između pojedinih opština i regiona, a da u praksi činite potpuno suprotno. Znači, vi ste za ove dve, dve i po godine, koliko ste na vlasti, lokalne samouprave uskratili za blizu 40 milijardi dinara i time ogroman teret krize preneli na lokalne samouprave, tako da velika većina lokalnih samouprava u Srbiji ne može da servisira elementarne funkcije koje su joj poverene. Ovim povećanjem sredstava, neznatnim povećanjem koji nije dostigao nivo iz 2008. godine, vi ćete omogućiti lokalnim samoupravama da servisiraju samo osnovne funkcije, bez mogućnosti da ulažu u infrastrukturu i u neke druge razvojne projekte. Mislim da treba da prihvatite amandmane koje je podnela poslanička grupa DSS i da opštinama, ako želite zaista da izvršite decentralizaciju i ako se zalažete za ravnomerni regionalni razvoj, prenesete sredstva koja su propisana Zakonom o finansiranju lokalnih samouprava, da donesete zakon o vraćanju imovine opštinama i da izvršite fiskalnu decentralizaciju, jer u tome je suština. Na taj način se vrši decentralizacija Srbije, a ne ovako kako vi to radite.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Milica Vojić-Marković. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala gospođo potpredsednice. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Jovan Palalić i ja smo podneli amandman na član 11. gde smo tražili da sredstva opredeljena za lokalne samouprave budu povećana sa 31 milijardu i 800 miliona na 36 milijardi i 800 miliona. Zašto smo tražili upravo ovu cifru od 36 milijardi i 800 miliona? Toliko su, gospodo narodni poslanici i gospođo ministar, imale lokalne samouprave kada je na čelu Vlade Srbije bio gospodin dr Vojislav Koštunica. Međutim, ova vlast je za prethodne dve godine uspela da sva sredstva koja su usmerena prema lokalnim samoupravama skine za 40% i da time pokaže šta zapravo misli o decentralizaciji. Uz to vlast potpuno ne poštuje ni zakone koje je sama donela, jer je u obavezi da 1,7% BDP usmeri lokalnim samoupravama, a ona to ne radi. Najbolji dokaz, rekla sam koliko je prazna priča i koliko se lažu građani Srbije kada se kaže da ova vlada želi da sprovede decentralizaciju Srbije, jeste upravo ovo što se lokalnim samouprava oduzimaju sredstva koja su im data i koja su im potrebna da bi obavljali poslove poverene od države. Uz to 150 gradonačelnika koji su ispred stalne konferencije gradova napisali pisma svojim narodnim poslanicima moleći ih da se založe kod ministra i kod Vlade da se obezbede sredstva za lokalne samouprave. Uzalud pišu, očigledno nemaju kome da pišu. 22/1LjS/LjL13,35-13,45 Ministri kažu da je kriza, a kad je kriza, zakoni treba da se krše, što je skaradno i što je problematično i sa strane odgovornosti ministra koji je to rekao, ali tako je kako je. Za razliku od Vlade koja se za decentralizaciju zalaže samo na rečima, DSS se zalaže vrlo praktično, praveći ekonomski program razvoja Srbije, a uz to je napravila i program ekonomskog razvoja za 21 grad i opštinu u Srbiji i nudi u tim programima rešenja za oporavak privrede u svakoj od tih lokalnih sredina. U središtu tog projekta je prava, istinska decentralizacija, vraćanje imovine opštinama i ravnomerni regionalni razvoj. Pročitajte, gospodo narodni poslanici, pročitajte, gospođo ministar, naučite nešto.
Iskorišćeno je 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović, koji ima reč.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, na osnovu člana 161. Poslovnika Narodne skupštine, a u ime SRS, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu. U članu 11. stav 1. iznos: "31.800.000.000" zamenjuje se iznosom: "36.800.000.000". SRS smatra da je neophodno obezbediti veća sredstva za nenamenske transfere lokalnim samoupravama, kako bi mogle da se ostvaruju njene osnovne funkcije. Cilj amandmana je unapređenje rada i položaja lokalne samouprave. Dame i gospodo, ako vladajuća većina zaista želi da unapredi demokratiju u Srbiji, onda mora više pažnje da posveti lokalnoj samoupravi. Na taj način bi se pokazalo koliko su lokalne vlasti zaista sposobne. Pored toga, stav SRS je oduvek bio da se građanima omogući što veći i širi uticaj na predstavnike u lokalnoj vlasti. Međutim, umesto ovog modela za koji se zalaže SRS, vladajuća većina, predvođena DS, promoviše pogubnu regionalizaciju. Regionalizacija je novi korak ka cepanju Srbije i nju možemo da uporedimo sa feudalnim društvom koje je postojalo u Srbiji pre Karađorđeve revolucije. Poruka je jasna: dalju feudalizaciju Srbije može da zaustavi samo SRS, na čelu sa dr Vojislavom Šešeljom, kojem haški okovi ne mogu još dugo da izdrže. Vojvoda se uskoro vraća u Srbiju. Zato treba prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Na član 12. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, javna preduzeća i javne agencije koje je osnovala Vlada Republike Srbije su neretko jača i od same države koja ih je i osnovala. Pokazatelji te snage i moći su u sledećim činjenicama: u 2008. godini dobit svih javnih preduzeća je bila 11,7 milijardi dinara, od čega je prednjačio "Telekom" sa ostvarenom dobiti od 5,5 milijardi dinara, "Pošta Srbije" sa 2,7 milijardi, "Aerodrom Nikola Tesla" sa 1,3 milijarde, dok je dobit "EEMS" i "Srbijagasa" ukupno bila milijardu dinara. Pad dobiti zabeležen je u 2009. godini, pa je svih 16 republičkih javnih preduzeća ostvarilo dobit od 3,7 milijardi dinara. O platama direktora javnih preduzeća, proverenih partijskih, stranačkih kadrova je mnogo toga rečeno. Nije loše i ponoviti to. Direktori JAT-a, Aerodroma i EPS-a imaju plate od po 220 hiljada dinara, dok je plata direktora JP "Železnice Srbije", najvećeg gubitaša među javnim preduzećima, 219 hiljada dinara, dok su plate pomoćnika, zamenika i direktora direkcije u tom javnom preduzeću u rasponu od 103 do 140 hiljada dinara. Takođe, u periodu između 2001. i 2009. godine zarade u javnim preduzećima su rasle brže od produktivnosti, pa realan rast zarada u 2009. godini, u odnosu na 2001. godinu, iznosi 72,6%, dok je rast produktivnosti alarmantno nizak i iznosi 12,2% za osam godina. Gospođo ministre, javna preduzeća u Srbiji su države u državi, plate zaposlenih su po dva i više puta veće nego plate ostalih zaposlenih u privredi Srbije, plate direktora bezobrazno visoke, produktivnost nikakva, a vi im ovakvim članom 12. Predloga zakona o budžetu za 2011. godinu ostavljate mogućnost da o prenosu 50% dobiti vi sa njima ponovo pregovarate, da ih maltene molite, da molite direktore javnih preduzeća, da molite one ljude koje ste i postavili. SNS je ovim amandmanom predvidela da se deo od najmanje 50% dobiti uplati u budžet Republike Srbije u roku od 30 dana od usvajanja završnih računa javnih preduzeća za 2010. godinu. Ovaj amandman je u skladu i sa zaključkom Vlade Republike Srbije, podsetiću vas, povodom izrade godišnjih programa poslovanja javnih preduzeća, koji ste usvojili 10. decembra 2009. godine i koji je zaveden pod brojem 400-8141/2009. Zbog tog zaključka, vaše obrazloženje u kojem ste naveli da se amandman ne prihvata iz razloga što se predlaže kratak rok za uplatu dobiti, što bi moglo ugroziti tekuću nelikvidnost javnih preduzeća, ne stoji, gospođo ministre, pada u vodu, jer ste vi tačkom 6. tog zaključka, za koji ste verovatno i vi glasali, unapred ta javna preduzeća, prilikom pravljenja planova i programa, obavestili i obavezali da 50% dobiti moraju da uplate u budžet Republike Srbije. Uostalom, da li Vlada Republike Srbije razmišlja samo o likvidnosti javnih preduzeća i da li razmišljate o likvidnosti građana Srbije, kada ste im dodali nove poreze, a postojeće poreze povećali? Hvala.
Iskorišćeno je minut i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Pre nego što nastavimo rad, na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87, obaveštavam Narodnu skupštinu da će današnja uobičajena pauza od jednog časa biti određena u 15,00 časova i trajaće do 16,00 časova, a da ćemo raditi i posle 18,00 časova, pri čemu prenosim usmenu informaciju RTS da će sednica sve vreme biti u direktnom prenosu. Teško mogu da procenim do kada ćemo večeras raditi, ali u toku sledećih dva do tri sata će i o tome biti data procena, tako da narodni poslanici znaju da upravljaju svojim radnim vremenom danas. Narodna poslanica Judita Popović traži reč.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 12. lepo se preko njega prelama zastarela, pogubna, retrogradna ekonomska politika Vlade. Posebno bih podvukla činjenicu da, koliko je fiktivno rešenje iz člana 11, u pogledu povećanja transfera lokalnim samoupravama, toliko je fiktivno i ovo rešenje od 50% dobiti, koliko su javna preduzeća u obavezi da uplaćuju u budžet Republike Srbije, obzirom da vrlo dobro znamo da javna preduzeća i ne posluju nešto sa dobitkom, tako da dobiti nema, a ne znam onda kako može da se uplati 50% od nečega što nema? Mislim da je glavni problem sa ovim predlogom budžeta i to što Vlada nastavlja sa tom politikom etatizma, centralizma i nekontrolisane javne potrošnje. Pri tom, poljoprivreda se zapostavlja, opštine i gradovi su zapostavljeni, a mislim da Vlada zaboravlja i da su građani oni koji pune budžet, da li tako što stvaraju nove vrednosti, da li tako što plaćaju porez ili tako što otplaćuju kredite i garancije koje ova država i ova vlada daju, da bi pokrili budžetski deficit. Prema tome, smatram da mora da se napravi jedan ozbiljan rez oko svega ovoga, da se izađe u javnost i da se kaže da para nema i da više ne možemo da govorimo o fikciji i o tome da će budžet da finansira sve i svašta u državi. Očigledno da za to budžet više nije dovoljan. Ukoliko se ne postavi ta granica, mislim da nema budućnosti za ovu državu, a nikome nije u korist da se prećutkuje jedna realna istina – da smo mi veoma blizu bankrota.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Uvaženi građani Srbije, s obzirom da nam je ostalo samo dva minuta, potrudiću se i stvarno bih vas zamolio, gospođo ministre Dragutinović, da me pogledate sada kada vam budem ovo obrazlagao. U svom prethodnom amandmanu jasno i glasno sam vam dao do znanja, tada je SRS tražila i uvek SRS traži 5% od budžeta za poljoprivredu. Međutim, od toga nema ništa. Ali mi jedno nije jasno i neće mi biti jasno, da gradonačelnik grada Zrenjanina proglasi elementarnu nepogodu 12.10.2010. godine, sa komisijom koja je obišla teren. Vi onda šaljete, vaše Ministarstvo finansija, poreska uprava, obaveštenje o nekom nastalom dugu - naknada za odvodnjavanje. Za odvodnjavanje čega? Za one površine koje su bile pod poplavom i hoćete da im uzmete pare. Kako da uzmete to poljoprivredniku, kada nije uspeo da izvrši ni prolećnu setvu ni žetvu? Samo mi to objasnite - na koji način možete, posle proglašenja elementarne nepogode gradonačelnika, da vi šaljete individualnim poljoprivrednim proizvođačima naknadu za odvodnjavanje? Odgovorite mi. Ovo je sada rasprava u pojedinostima, po završetku daćete završnu reč. Molim vas, ovo mi samo odgovorite radi građana Srbije, radi individualnih poljoprivrednih proizvođača, radi onog srpskog napaćenog paora.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, ministre, svrha ovog amandmana je povećanje procenta izdvajanja dobiti koja se uplaćuje od javnih preduzeća u budžet i to je i u sklopu naše ekonomske politike da smatramo da u ovim posebno teškim vremenima u ekonomskom i svakom drugom smislu uloga države treba da bude veća, jer očigledno je da tzv. nevidljiva ruka tržišta je nešto što je u suprotnosti sa realnim činjenicama. Mi smatramo da je to nešto što se primenjuje takođe i na Zapadu, posebno u SAD, na koje se toliko ugledate, jer vi sigurno znate kao stručnjak da je javni sektor u Americi 1929. godine imao 9% zaposlenih, a već 1997. godine to je skoro duplirano i došlo je do 15,9%. Dakle, i u toj zemlji, gde se navodno primenjuje ta nevidljiva ruka tržišta, se upravo u praksi primenjuje suprotno. Takođe, smatramo da država mora da i u smislu javnih preduzeća pokaže jednu vrstu i državničke i ekonomske brige, pre svega što se tiče Telekoma, jer priznaćete, jedno preduzeće koje ima neto dobit od 150 miliona evra godišnje, nije nešto što bi trebalo da se tako olako prodaje. U tom smislu, mi smo se spremili i za budžet i za ovaj amandman upravo iz ove knjige – Ekonomija javnog sektora, gospodina Siglica, a priznaćete da je on kao nobelovac autoritet u ovoj oblasti. Zahvaljujem.
Na član 12 amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 12 je predloženo da javna preduzeća, javne agencije i druge organizacije čiji je osnivač Republika Srbija, najkasnije do 30. novembra tekuće budžetske godine deo od najmanje 50% dobiti po završnom računu za 2010. godinu uplate u budžet Republike Srbije, pri čemu je Vlada očigledno imala nameru da olakša ovaj posao javnim preduzećima i javnim agencijama time što je predvidela da se to radi prema dinamici koju odrede ove organizacije. U stavu 2. je propisano da je upravni odbor odgovoran za postupanje u skladu sa ovom obavezom. SRS smatra i predložila je svojim amandmanom da to ne bude upravni odbor, nego direktor javnog preduzeća, odnosno javne agencije i smatramo da je naše rešenje bolje od Vladinog, jer nema mnogo smisla da se odgovornost nameće upravnom odboru, budući da je on kolektivni organ, dok je direktor inokosni organ. Na neki način, u duhu je našeg pravnog sistema da uvek inokosni organ snosi odgovornost za ono što je u njegovoj nadležnosti, a ne kolektivni organ. Direktor je inače neko ko potpisuje naloge za isplatu sa računa javnog preduzeća, odnosno javne agencije i u njegovim je rukama kompletno finansijsko poslovanje jedne organizacije, pa kad je on već nalogodavac za izvršenje uslovno rečeno budžeta javnog preduzeća, odnosno javne agencije, smatramo da on treba da bude i odgovoran za obavezu da se 50% od dobiti prenese u budžet Republike Srbije.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nenad Popović.
Gospođo ministre, predsedavajući, kada je reč o štednji, ona mora da se zaista pokaže na delu. Nedavno je Engleska sprovela najveće reforme koje je imala u 20. veku, koje se odnose na štednju. Mislim da je 70 hiljada ljudi smanjeno u državnoj upravi. Ne znam da li je tačna cifra, ali proveriću, 71. Da li smo mi nešto smanjili u državnoj upravi? Kada sam o prošlom budžetu govorio, pre godinu dana, citiraću ovde, da treba da se smanje ministarstva, rekao sam – stvar je u tome da smanjite broj ministarstava bar za 10, što bi nas dovelo u društvo normalnih zemalja, bar po broju ministarstava. Citiram sebe pre godinu dana. Zatim, da napravite jasnu podelu resora, da smanjite preklapanja, jer što se više institucija bavi nekim predmetom, veća je verovatnoća da nikad ne bude rešen. To se dokazalo, pogotovo na primeru infrastrukture i kapitalnih projekata, gde praktično ništa nije urađeno zbog preklapanja resora, a kada imamo mnogo ministarstava koja se bave jednim poslom, u tom slučaju dolazimo do toga da niko nije odgovoran. Ovu temu ću malo više elaborirati kroz sledeće amandmane, ali ono što je najvažnije reći, da nikakva štednja nije urađena, a čak ovi poslednji komentari da ako bi smanjili broj ministarstava, to ne bi značilo neku uštedu jer bi broj državnih funkcionera ostao isti je takođe jedan vid demagogije. Nije suština u tome da se Vlada smanji sa 28 ministara na 15. Tu je važna poruka da Vlada pokaže da ona želi na svom primeru nešto da uradi. Nije tu reč o tome da li je 28 bolje od 15, ili je 15 bolje od 28. Sigurno da je lakše upravljati sa 15 ili 16 ljudi i nije slučajno što je praktično u svim evropskim vladama ta cifra od 15, 16 najčešća. Po teoriji upravljanja, po teoriji menadžmenta, to je neki optimalan broj za Vladu i za resore koji postoje u svakoj državi. Tako damislim, što se tiče štednje, o tome nema ni reči u ovom budžetu. Hvala.
Iskorišćeno je 55 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Zoran Šami. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Nenad Popović.
Produžiću oko ove štednje. Takođe, praveći ovaj budžet, praktično sva ministarstva su u budžetu i nisu objedinjene nikakve službe, niti rashodi. Ako do rekonstrukcije dođe, ne sumnjam da će ona uvek biti korisna. U to nemam nikakvu dilemu, jer mislim da ovaj način, da imamo najveću Vladu, nije koristan ni za koga. Hteo bih da dodam, što se tiče štednje, ako se analizira budžet, u rebalansu ste za troškove nameštaja za kabinete, za krečenje, citiram, nove automobile, službena putovanja i dnevnice u inostranstvu, povećali još za četiri milijarde dinara. U rebalansu su bile povećane sa 40 na 44, a ovim budžetom smo povećali još za četiri milijarde. Ne mislim da su kabineti u ministarstvima loši, čak mislim da su jako dobri, nego su državne uprave loše. Nije problem ni krečenje ni nameštaj, čak ni automobili nisu tako loši. Ne radi se o ovom cifri, radi se o principu, zašto sada povećavati izdvajanje još za četiri milijarde na ovom razdelu gde zaista ne vidimo neku preveliku potrebu. Hvala.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da i neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Evo još jedne prevare organizacije vlasti. Naime, još 2008. godine u aprilu mesecu potpisan je opšti kolektivni ugovor koji definiše prava i obaveze poslodavaca i radnika. Aneksiran je u novembru 2008. godine. Naime, ovim opštim kolektivnim ugovorom data su određena prava radnicima koje država kao poslodavac ne vrši već dve godine, a 2011. godina biće treća godina kako se ne primenjuju odredbe koje obavezuju sve one koji su ih potpisali da ih izvršavaju. Zašto je prevara? Prevara je zbog toga što upotrebljavate određenu pravnu formu zaledili smo odredbe opšteg kolektivnog ugovora. U pravu to ne postoji, ili se primenjuje ili se ne primenjuje, ili se te odredbe koje su predviđene odredbama opšteg kolektivnog ugovora praktično primenjuju ili se ne primenjuju. Vi ih ne primenjujete. Sada ću reći šta to znači sa aspekta države. Svaki radnik, državni službenik, nameštenik, radnici u pravosuđu, radnici u državnoj administraciji gube mesečno 7.000 dinara, puta 36 meseci, jer se neće primenjivati ni u 2011. godini, oko 2.500 evra je izgubio svaki radnik državni, činovnik ili nameštenik. Radi se o ogromnim sredstvima. To je bila obaveza ove vlasti, da ispoštuje odredbe opšteg kolektivnog ugovora a ne poštujete ih. Prevarili ste radnike. Nije to jedina prevara. Evo, pre nekoliko dana potpisan je između predsednika Vlade i reprezentativnih sindikata jedan sporazum kojim se utvrđuju osnovna prava i obaveze iz PIO. Taj sporazum niste doveli do kraja. Ni ovaj niste ispoštovali. Radi se o jednoj neozbiljnoj vlasti i jednoj vlasti koja ne poštuje ono što potpiše. S druge strane, SRS vam otvoreno govori o tome koje zakonske propise … [[Isključen mikrofon.]]
Dva minuta. Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Zoran Šami. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite.
Predlažem da se član 14. briše jer ovim članom nije jasno precizirano po kom osnovu se plaćaju troškovi direktnih i indirektnih budžetskih korisnika. Smatram da je korišćenje ili upravljanje poslovnim prostorom jako važna materija i ovako nejasna formulacija nesumnjivo može da izazove zabunu prilikom primene ovog zakona. Kada smo već kod imovine, dodao bih samo jedan komentar oko novih poreza na imovinu. Uvedeni su novi porezi, ali nigde nije pomenuta reč poreskih oslobađanja za ljude koji recimo grade kuće ili renoviraju, da ne plaćaju PDV. Možemo da predložimo ono što se radilo u drugim evropskim zemljama, pošto se često prepisuju ti modeli, da ako neko plaća školarinu deci, da ne plaćaju porez na tu sumu, da im se odbije na dohodak građana. Postoji jako mnogo pogodnosti kojima se ljudi motivišu da ulažu u obrazovanje dece, u rekonstrukcije ili u kupovinu nekretnina i to se mora omogućiti. Naravno da bogatstvo mora da se oporezuje i naravno da onaj ko ima vile da mora da plaća porez, ali isto tako dajte onima koji žele da njihova deca se obrazuju u inostranstvu ili pogotovo kod nas da imaju mogućnost da to iskoriste i da na taj deo uloženih sredstava koji će najpre koristiti Republici Srbiji, građanima, narodu, budu oslobođeni ove obaveze. Hvala.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Zoran Šami. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Izvolite.
Što se tiče ovog člana, s obzirom da je obim teksta budžeta ogroman zaista, smatram neophodnim njegovo pojednostavljivanje u onim delovima gde se formulacije nepotrebno ponavljaju jer to će omogućiti drugim poslanicima ili u nekom drugom budžetu lakše praćenje onoga o čemu govorimo. Zadržaću se još malo na porezima. Mislim da je jedna od ključnih stvari i problema u poreskom sistemu i ono što je možda jedan veliki problem za privrednika u Srbiji, to je taj rad na crno, dok veliki deo kompanija pošteno, časno plaća radnike, ne u koverti, plaća onako kako je to zakonom utvrđeno. Još uvek ogroman deo kompanija plaća radnike na crno. Naravno, toga će uvek da bude i toga ima čak i u razvijenim evropskim zemljama, ali moraju i ti privrednici koji to danas rade, moramo im naći neki model da se omogući da im ne bude drastična razlika ukoliko plaćaju redovno, pošteno, časno, a ne na ovaj način, u koverti. Na taj način mislim da udaraju na onaj deo privrednika Srbije, na onaj deo privrede koji to radi po zakonu i stvara potpuno nelojalnu konkurenciju. Moram da kažem da je država u nekim slučajevima pravila pogrešne korake, ne govorim samo o ovoj Vladi, ali ljudi moraju samo sa optimalnim poreskim stavkama, efikasnom naplatom, privrednici pre svega, da se motivišu, da imaju mogućnost da plaćaju radnike po zakonu, ali isto tako mora da se uvede žestoka borba protiv onih koji plaćaju svoje radnike u kovertama. Oni čine jednu veliku nelojalnu konkurenciju privrednicima koji zakonito obavljaju svoj posao, smanjujući cene na tržištu, denpingujući i na taj način onemogućavaju normalne privredne aktivnosti ljudima kojima je to život. Pogotovo je to određeno u nekim malim preduzećima i mislim da je tu radna inspekcija u tom odnosu prema radu na crno odnosno zakonitosti vrlo važna. Hvala.
Iskorišćeno je 40 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika. Na član 15. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodna poslanika Jorgovanka Tabaković.
Na član 15. koji govori o tome da prilikom utvrđivanja kriterijuma vezanih za zakupninu poslovnog prostora ili pokretnih stvari kojima Vlada raspolaže, izdaje ih u zakup, obavezala se da će to učiniti u skladu sa prilikama na tržištu i ja sam, nemojte mi zameriti, poštovani građani, napravila jednu malu šalu podnoseći amandman na stav 2. ovog člana koji je usvojen i koji je usvojen sa obrazloženjem da je to učinjeno baš zbog obrazloženja koje smo napisali u podnetom amandmanu. Napisali smo da smatramo da Vlada sve svoje aktivnosti čini, pod znacima navoda, u skladu sa prilikama na tržištu, pa je nepotrebno da se ona na to posebno obaveže. Zašto je to mala šala? Nisam mogla da verujem da će Vlada poverovati da joj zaista odajemo priznanje da se ponaša u skladu sa prilikama na tržištu. U članu 12. Zakona o budžetu molite javna preduzeća, agencije da vam uplate u skladu sa dinamikom koju sami odrede 50% dobiti, a prepustili ste i javna ovlašćenja da prihoduju stotine miliona evra i ogroman novac isplaćuju za svoje plate, komforne uslove rada itd. Članom 15. kažete da ćete ono što izdajete u zakup izdavati tako da vodite računa o prilikama na tržištu, a kada dajete propise u registraciji vozila postoje tabele koliko iznose tržišne cene na primer vrednosti vozila, da bi građani mogli da plaćaju poreske obaveze. Da li ste u skladu sa prilikama na tržištu smanjili građanima bilo koju vrstu davanja prema državi? Znači, ja uopšte ne shvatam vaš pristup stvarima koje radite dužnosti koju obavljate. Molite javna preduzeća da vam ustupe deo dobiti ne za ono što je njihovo nego za poverene poslove koje Ustavom rade. Onima kojima izdajete zakupninu nešto se pravdate da će to biti u skladu sa prilikama na tržištu. Ali, zato građanima u 2010. godini šaljete obaveštenja o stanju poreskog duga, pa sam obaveštena od građana Novog Sada da su od 17. decembra redovi ispred Poreske uprave u ulici Mihajla Pupina ličili na neslavno vreme Jezde i Dafine. Šta se desilo? Građani su dobijali obaveštenja o stanju duga gde uopšte ne mogu da utvrde kada je dug nastao, po kom osnovu, koliko iznosi glavnica, šta su kamate, koji je rok za žalbu, kom organu se mogu žaliti ili na osnovu kog listinga mogu da utvrde da li i koliko zaista duguju. Nema druge nego da vi ne shvatate šta su okolnosti prilike na tržištu sem što imate jedno jedino moranje namaći pare u presahli državni budžet i namiriti fontanu želju u ovako plitkom budžetu. Međutim, mislim da je ovo jedno potcenjivanje građana kojima ste na primer, penzioneru koji je otišao u penziju pre osam godina i dobio i svoju zdravstvenu knjižicu u međuvremenu konkurisao i na tenderima kao firma, vlasnik firme a sada poreski obveznik u međuvremenu je živeo potpuno normalno kao da je izmirio sve svoje poreske obaveze i u jednom trenutku se pojavljuje Poreska uprava koja kaže da on duguje neki poreski dug koji mora da plati bez odlaganja odmah po astronomski obračunatim ne komfornim nego dobrokomfornim vodama ali ne objašnjavate kako je taj čovek mogao da ode u penziju, kako je mogao da dobije kredit zdravstvenu knjižicu, dozvoljeni minus po tekućem računu, kako je mogao da učestvuje na tenderima i neko ko je ikada video knjižicu o poreskim propisima bi mogao da vam postavi pitanje koje vam postavljam ja danas sa ovog mesta, kako je moguće da neko po takvom obaveštenju otišao u penziju pre osam godina ima dug po doprinosima za PIO iz tog perioda? Kako je moguće da nekome tražite da plati dug iz 2000. godine i kažete da uredno upiše PIB i ostale podatke ugašena radnja u to vreme poreski propisi nisu ni propisivali PIB. Šta su vaši poreznici radili svih ovih godina? Ne pravim razliku koja je Vlada nasledila to stanje, koja ima neodgovarajući softver ili kvalitetne podatke? Kako nekome nije palo na pamet da se na kraju svake godine 2001, 2002, 2003, 2004. deset godina ova vlast u ovom ili onom obliku obavlja svoju funkciju da utvrdi kako su nastale te poreske obaveze i da to obaveštenje pošalju građanima a ne da im tek samo pošalju obaveštenje o stanju poreskog duga koji se može bez odlaganja uplatiti. Znači, institut opomene institut upozoravanja da neko ima neku obavezu za vas ne postoji, ali kada treba da naplatite ono što je državna imovina i zakup vi se pravdate time da ćete imati na umu prilike na tržištu i usvajate amandman koji je u stvari bio jedna šala nas iz poslaničke grupe Napred Srbijo. Nečuveno.
Iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundni od vremena poslaničke grupe. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li još neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nenad Popović.
Dodaću nešto oko onoga što nisam uspeo da završim kada smo govorili u načelu i dodaću da oko nezaposlenosti koja je po nama u DSS glavni problem pored usporavanja, odnosno propadanja domaće privrede, u ovom budžetu smanjena sredstva u Tranzicionom fondu namenjena za zbrinjavanje ljudi koji ostanu bez posla. Mene je još više porazilo da se smanjuju sredstva namenjena Nacionalnoj službi za zapošljavanje, tako da ukupno smanjenje sredstava namenjenih zapošljavanju iznosi četiri milijarde dinara. Kada se na to dodaju smanjena podrška privredi i manje subvencije poljoprivredi, računam kada ste vi od 2008. godine došli na vlast, pošto smo sa vama zajedno već sedmi put oko budžeta, dovoljno je da se smanjuju izdvajanja za zapošljavanje uz stalni pad podrške privredi i stalni pad subvencija za poljoprivredu, smatram da ova tri faktora zajedno mogu samo da zabrinu građane RS u sledećoj godini i siguran sam da ako baš na svaki od ovih segmenata idemo protiv zapošljavanja, protiv domaće privrede smatram da to ne može ništa dobro da donese u 2011. godini.
Na član 16. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovani građani član 17. govori o otpisu dugova koje Vlada želi da izuzetno nastavi da vrši i ove godine i u javnosti su to poznate konverzije potraživanja na osnovu kojih idu i restruktuiranja, a u međuvremenu dobijamo izveštaj revizije za 2009. godinu, gde se kaže da revizor nije mogao pouzdano da utvrdi stanje vlasničkih udela Republike u kapitalu pravnih subjekata, rivolving kredite, one koji se zanavljaju, pozajmice date iz budžetskih rezervi ranijih godina, pozajmice iz sredstava privatizacije i ostalih kratkoročnih potraživanja. Otkud vam pravo da tražite da ponovo izuzetno samo informišete Skupštinu o tome koga ste odlučili da spašavate na teret budžeta i to da budžet gubi dvostruko kada obaveze koje neko ko je uzeo iz budžeta kao pozajmicu ili nije platio poreske obaveze sada ostane trajno oštećen budžet jer to neće moći da se vrati, kada budžet oštećujete mogućnošću za korupciju time što ćete po diskrecionom pravu da birate te kojima ćete konvertovati pozajmice u vlasničke udele, ako je revizija iz 2008. godine pokazala da ste 78,5 miliona evra, strana 33. Izveštaja o reviziji iz 2008. godine, pretvarajući udele u kapital dužnika od NIS, KBC "Bežanijska kosa", Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i "Galenike" nepovratno otišli, a sada je država vlasnik i to u trenutku dok priča o privatizaciji javnih preduzeća, vi vršite u stvari, kako je tada revizor rekao sa pravom i na zakonu zasnovana primedba, sredstava od privatizacije društvenog kapitala iskorišćena su za povećanje kapitala javnih preduzeća? Može li neko da objasni šta ovo znači, u trenutku kada se spremate da privatizujete najvrednije preduzeće u kojem država ima 80% vlasničkog udela? Da li to neko meni može da objasni iz kojih razloga posustala preduzeća kojima dajete pozajmice pretvarate u javne? One javne koje ostvaruju prihode gledate da privatizujete i prodate u nevreme, ispod svake cene, sa lažnom procenom vrednosti kapitala, gde svako gleda da se udene preko kuće koja se pojavljuje kao finansijski savetnik, a ovde tražite da to radite i dalje izuzetno i da skupštinu o tome samo obavestite. Amandmanom poslaničke grupe Napred Srbijo, SNS, traženo je da ovde izađete sa raspravom, zašto, kome i koliko da oprostimo dugove? Zašto nekoga treba restruktuirati na taj način? Ne, da nas informišete, nego da dobijete odluku, jer vi nemate prava kao izvršni organ da menjate strukturu kapitala mimo zakona na osnovu uredbi i kojekakvih papira diskrecionih prava ili sličnih interesa političkih ili ma kakvih. Vi, na to nemate pravo, vi kao izvršna vlast. Vi u ovoj Skupštini morate da zatražite odobrenje da nešto tako uradite, jer u međuvremenu, od izveštaja revizija o zloupotrebi, do trenutka kada u budžetu tražite, opet izuzetak, nije došla ni jedna informacija da ste to uradili u bilo kom preduzeću. I ovo je zaista nečuveno. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 5 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nenad Popović.
Samo oko poreza još da dodam. Imamo jedan veliki problem oko tog finansiranja, zato što građani i privreda duguju Elektro Srbiji za struju i Srbijagasu za gas više od 110 milijardi dinara ili, da prevedem, oko 1,1 milijardu evra. Duguje se EPS i Srbijagasu. Ono što je nelogično i po meni potpuno nejasno je da najveći deo dugovanja EPS i Srbija gasu, najveći dužnici su baš državna preduzeća, ustanove i organi vlasti. Najveći deo. Polovina od ovog duga, od milijardu i sto evra, polovina je nastala u poslednjih godinu dana, gospođo ministre. Znači, od milijardu i sto miliona duga, najveći deo su državne ustanove, preduzeća i organi vlasti, a polovina nastala u poslednjih godinu dana. Meni je nešto nejasno, ako budžet vi prebacujte korisnicima ova sredstva, zašto ih oni ne koriste u pravom smislu za ono za šta su potrebna? Mislim da ovde mora da se uvede velika budžetska disciplina, mnogo jača nego što je bila. Oni dobijaju pare iz budžeta, moraju namenski i da ih troše. Hvala.
Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arsen Đurić i Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospođo potpredsednice, gospođo ministar, Dame i gospodo narodni poslanici, DSS je podnela amandman na član 17. Podnela ga je sa obrazloženjem, da smo svi mi svedoci da je za mandata ove vlade nekoliko preduzeća preko Agencije za privatizaciju i drugih državnih organa promenilo vlasnike. Neke od njih su: PKB, RTB Bor, Azotara, Petrohemija, Srpska fabrika stakla, Zastava elektro-izdavača kragujevačke. Međutim, ono što nije transparentno i ono što nije izostalo je transparentnost njihovog poslovanja nakon promena vlasničke strukture. To je jako važno, a o tome ne znamo ništa. Ovakva praksa nosi sa sobom opasnost planskog preuzimanja, ali i ne preuzimanja preduzeća koja se suočavaju sa velikim problemima u svom poslovanju. Zavisnostkonkretne odluke od interesa pojedinih stranaka, što je vrlo važno, jer se tu ulazi u čarobni krug korupcije, a korupcija je nešto gde ste vi na svome. Zašto to kažem? Iako je proklamovana borba protiv korupcije, iako se o tome deklarativno mnogo priča, iako se poneka sitna zverka uhvati u mrežu,ipak Srbija na svetskoj listi stalno pada na toj rang listi onih zemalja koje su suočene sa velikim problemom korupcije. Nezavisni organi koje je država formirala da se bore protiv korupcije tako postaju svoj antipod i postaju, državni organi nisu više nezavisni i oni su državni organi koji zapravo štite korupciju. Evo vam jako dobar primer. Imali smo Agenciju za borbu protiv korupcije, a ovde je u Skupštini donet jedan zakon koji je potpuno preusmerio ovu nezavisnu agenciju i otupio oštricu njenog direktora, gospođe Zorane Marković, koja je samo u jednom slučaju u primeru ovog sposobnog privrednika, gospodina Olivera Dulića koji je slučajno i ministar u Vladi Mirka Cvetkovića, koji zarađuje milione prodajući kompjutere javnim preduzećima i državnim institucijama, prijavljujući učešće svoje firme u postupku javnih nabavki sa dve i po godine zakašnjenja, tri dana nakon što je "Pištaljka" o tome pisala. Pomenuta Agencija koja se zvala Agencija za borbu protiv korupcije je promenila ovom prilikom svoje ime. Sada se zove Agencija za zaštitu korupcije. Ona kaže da je ovde sve u redu. Hvala.
Iskorišćeno je 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Donka Banović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Hvala, gospođo Čomić. U ovom članu se govori o direktnim i o indirektnim korisnicima budžetskih sredstava i o smanjenju, odnosno povećanju amortizacije. Naime, kaže se da ti i takvi korisnici sredstava, čija se delatnost u celini ili pretežno finansira iz budžeta, da će umanjiti obračunatu amortizaciju sredstava za rad u 2011. godini na srazmernom delu sredstava obezbeđenih iz budžeta i sredstava po osnovu donacija. Amandmanom predlažemo da se ovaj poslednji deo ovog stava ili deo rečenice – iz sredstava ostvarenih na osnovu donacija, briše. Zašto bi donacije bile osnovu umanjenja amortizacije? Ponekad bi donacije trebale da budu uvećanje amortizacije, jer nisu sve institucije socijalne i mnoge od njih prihoduju po više osnova, a ipak imajui donacije. Na primer, na fakultetima i institutima plate zaposlenih, da napravim poređenje između nekih budžetskih kosnika i privrede na primer, pa recimo visokoškolske ustanove, ili da kažem 90% njih koje jesu direktni korisnici budžeta imaju plate koje su dvostruko ili trostruko veće nego što su plate u privredi, pa u privredi niko nema pravo na umanjenje amortizacije. Kada već pominjem reč donaciju, gospođo ministre, mislim da ste propustili dase možda i u ovom budžetu, kroz neke od ovih članova da budžetskim korisnicima omogućite da se snalaze i da traže donacije, kako bi platili troškove svog postojanja. Odnosno, da plate račune za struju, vodu, grejanje itd, kao što mora svaki građanin u Republici Srbiji da izmiri tu obavezu. Kao što neko reče ovde, polovina dugovanja tih javnih preduzeća koji nam obezbeđuju sve to, otpada na državne organe i institucije. Oni ne plaćaju i oni su, pretpostavljam, zbog toga što nemaju sredstava da pokrivaju tzv materijalne troškove da su oni zbog tog dužnici. Pre nekoliko meseci je naš predsednik države bio zapanjen što zgrada u kojoj on radi ne plaća račune, odnosno da nije platila račun za struju, vodu, grejanje za godinu dana. Na pitanje novinara – kako ste se osećali? On je rekao da se osećao veoma tužno, zapanjeno ali i tužno. Da, jeste, bila je reč tužno. Tužni su i građani Srbije koji itekako moraju da izmiruju ove obaveze i ne mogu sebi da dozvole da ne plate godinu dana račun za grejanje, nego ih odmah tada to preduzeće daje na sud. Kako ne bi i drugi koji su u tim državnim organima bili tužni, trebalo bi im omogućiti da traže donacije za naknade troškova.
Iskorišćeno je minut i 5 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Željko Tomić i narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Ovo je amandman koji je Vlada prihvatila. S obzirom da nemamo izveštaj Zakonodavnog odbora, onda će se u danu za glasanje Narodna skupština izjašnjavati o ovom amandmanu. Na član 20. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč.
Hajde da objasnimo građanima u ova dva minuta zašto je Vlada prihvatila neki drugi amandman. Taj član 20. je glasio da su direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava odgovorni za izvršavanje rashoda i izdataka, u skladu sa pravnim osnovom. Amandman, koji smo mi kao poslanička grupa NS-SNS podneli, glasi da direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava jesu odgovorni za izvršavanje rashoda i izdataka u skladu sa zakonom. Znači, u kojoj meri se Vlada razmazi kada joj date pravo na izuzetke i izuzeća od pravila? Zbog krize i situacije jeste da se pokušao promeniti zakon, kao osnov za trošenje para, najširim mogućim definisanjem pravni osnov. Šta je razlog? Kada smo usvajali, gospođo ministre, Zakon o budžetskom sistemu, vi ste neopravdano prihvatili da vi budete odgovorni kao ministar za izvršavanje budžeta, za koji ne možete da budete odgovorni samo vi jer premijer, Vlada o tome odlučuju, mnogim ministrima je preneto odlučivanje, čak i faktički prenos sredstava. Tada mi niste verovali. Sad ćemo o tome pričati u Zakonu o budžetskom sistemu. Po toj istoj analogiji odgovornosti za izvršenje, vi ste pokušali da sa sebe skinete odgovornost i da onaj koji, za ono što nije zakonom definisano, potroše pare, odgovaraju eventualno oni, ali ne i vi. Ne može. To samo Mlađan Dinkić može da prisvaja rezultate, a da drugome krivicu stavlja na teret, dok mu dozvole ostali, ali ministar, odnosno sada premijer, kao predsednik Vlade, odnosno cela Vlada mora da odgovara pred građanima Srbije za zakonitost trošenja. Ja sam ekonomista, ali dovoljno znam pravo da je pravni osnov rastegljiva i nejednaka veličina sa terminom zakon. Jer pravni osnov može da bude i naredba, može da bude i ugovor koji nije zasnovan u zakonu, a trošak iz ovog budžeta, ovako teško napunjenog može da se izvlači samo iz zakonitog osnova.
Dvadeset sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Da li neko želi reč? To je amandman koji je Vlada prihvatila, ali imate pravo da obrazložite. On je u proceduri, tako da imate pravo da govorite. Zahvaljujem. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović.
Amandman je podnet u istom kontekstu kao i prethodni amandman SRS, koji ja obrazlažem, to je na član 12. Mi se zalažemo za jaču ulogu države i u tom smislu se pozivamo na Ustav u ovom amandmanu i smatramo da i Ustav treba da bude uključen u definiciju ovog amandmana, jer smatramo da u trenutku ekonomske krize, ako je išta izvesno, izvesno je da država treba da ima veću ulogu i na tržištu i što se tiče transfera prihoda. Ponovo ću se pozvati na ovu knjigu "Ekonomije javnog sektora", koja nam je pomogla da se spremimo za budžet i za ove amandmane i vi znate da je to čuvena knjiga i da je to Nobelovac Stiglic i da se koristi čak i kao udžbenik na Ekonomskom fakultetu. Vi sigurno znate da se u ovoj knjizi navodi da upravo u Americi, odakle dolazi najveći deo akcija MMF, koji se zalaže za privatizaciju svih naših javnih preduzeća, koji je doveo do faktički prodaje bankarskog sektora, na primer "Železnica" i preduzeće "Amtrak" je u vlasništvu države. Dakle, između teorije MMF i prakse koja se primenjuje u zemljama odakle su najveći akcionari postoji velika razlika. U tom smislu, mi smatramo da treba to sve prilagoditi i našim okolnostima i zato smatramo i ovaj amandman je podnet u tu svrhu da Ustav treba da bude garant veće uloge i države i vašeg ministarstva i cele Vlade nad sredstvima koja se daju lokalnoj samoupravi, Vojvodini i svim drugim koji su u toj lestvici ispod vas. Zahvaljujem.
Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Vraćamo se na stavljanje u pretres u pojedinostima, amandman na član 22, koji je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha ima reč.
Izvinjavam se, stvarno nisam čuo, samo iz prikrajka sam dobio. Zahvaljujem se. Suština ovog amandmana jeste da nateramo vlast da donese poseban zakon o nacionalnom investicionom planu. Naime, ova inicijativa SRS živi onoliko koliko živi nacionalni investicioni plan. Međutim, odbijate uporno pet godina ovu našu inicijativu da se donese nacionalni investicioni plan i poseban zakon kojim će se definisati određena pravila, kao i za sva druga ministarstva i sve druge društvene, ekonomske i pojavne oblike gde se vrši distribucija sredstava. Naime, jasna je ustavna obaveza zakonodavca da to učini. Zakon o budžetskom sistemu takođe nalaže - ne možete trošiti sredstva koja nisu definisana posebnim zakonom. Međutim, to odbijate, ali napravili ste veliki pomak, s obzirom da ste prihvatili određene amandmane koje SRS uporno ulaže na pojedine odredbe koje se odnose na izvršenje budžeta. Evo, prihvatili ste amandman na član 19, na član 20, na član 22. stav 1. i to mi godinama ukazujemo. Nemojte ponavljati nešto što već postoji u pravnom sistemu. To je dobro za pohvalu. Tako isto prihvatite ovu inicijativu, donesite poseban zakon kojim ćete definisati pravila. Sada trenutno u ovoj oblasti imamo politički voluntarizam. Imamo naglašenu regionalnu kombinatoriku koja ide u organizaciji ministra, koja ide u organizaciji pojedinih državnih funkcionera koji vrše distribuciju onako kako se ne sme vršiti distribucija, po političkom sistemu. Tamo gde su naši, tamo može, tamo gde nisu naši, tamo ne može. Ne možete to. Zašto imamo ogromne probleme u regionalizaciji? Upravo zbog toga što činite ovo što činite kroz ovo. Nema zakona zbog toga što vama to odgovara. Nema zakona.
Dva minuta, zahvaljujem. Na član 22. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nenad Popović ima reč.
Jedna od stvari kojom je planirano da se u sledećoj godini popuni ova rupa u budžetu je prodaja "Telekoma". Prvo da kažem da smo mi o tome mnogo govorili ovde u Skupštini i nastavićemo jer u ovom trenutku prodavati "Telekom", ne postoji ni jedan jedini razlog. Pre svega, "Telekom" i nije državna kompanija. "Telekom" već ima 20% privatnog kapitala, to je grčka grupa OTE, koja je inače u vlasništvu "Dojče Telekoma". Mi smo čuli od nekih vaših kolega ministara koji su bili ovde kada smo im postavljali pitanja kako mi nismo ni kadrovski ojačani da konkurišemo sa velikim igračima na telekomunikacionom tržištu i zato je potrebno prodati državni kapital kako bi iz njega država imala veće koriste. Mislim da je to uvreda i za ovu kompaniju OTE, grčku, koja je, ponoviću, u vlasništvu "Dojče Telekoma" i koja već ima unutra u upravnom odboru visoke profesionalce koji su sa našim ljudima koji rade u upravnom odboru, ne govorim o političkim ličnostima koje su imenovane, one mogu uvek da budu promenjene, ali zaista u "Telekomu" poslednjih desetak godina je izrastao jako dobar stručni kadar, ljudi koji mogu da rade u bilo kojoj telekomunikacionoj kompaniji. Ako govorimo samo o tim ljudskim potencijalima koje danas ima "Telekom" još više treba razmišljati o potencijalima koje će "Telekom", da stavi na raspolaganje budućim studentima, odnosno onima budućim diplomcima sa Elektrotehničkog, Mašinskog i drugih tehničkih fakulteta, sa ogromnom infrastrukturnom osnovom i sa ogromnim telekomunikacionim, odnosno tehnološkim potencijalom. Ključna borba u 21. veku će biti u tehnologijama i mi nemamo mnogo tehnoloških lidera u regionu, "Telekom" je jedan od njih i odricati se danas zarad koristi koja može biti vrlo kratkotrajna zbog milijardu i 400 miliona evra, koliko se pominje da će biti početna cena, pa neka ona bude i veća, to je samo jednokratna korist od koje niko neće dugoročno ništa dobiti. Moram da citiram premijera i takođe ministre koji su rekli da će – da se novac od "Telekoma" iskoristi za izgradnju infrastrukture. Šta su telekomunikacije, nego telekomunikaciona infrastruktura, isto toliko važna kao i putna, kao i železnička i kao bilo druga. U predizbornoj godini prodavati "Telekom" mislim da ne treba govoriti šta je razlog tome. Hvala.
Minut i 20 sekundi iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Milan Škrbić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, jedino i svakodnevno što možemo da čujemo od ove vlasti, jeste da EU nema alternativu po svaku cenu. Da li je to baš tako? Da li je to pravi put? O tome nema rasprave, o tome ne sme da se priča. Pravo stanje EU građani Srbije ne znaju zato što nema tih informacija, a i mnogi poslanici ne znaju o čemu se radi. Evropske države, sa različitim pogledima na globalna pitanja, predstavljaju mnogo više problema za međunarodnu zajednicu nego što to doprinose rešavanju tim problemima. Alen Lansur, predsednik budžetske komisije, a voleo bih da ovo dobro saslušate, i Evropskog parlamenta, kaže da Evropa nema više sredstava da finansira svoju politiku. Ekonomsko finansijski problemi, i to posebno problematičnih zemalja Irske, Mađarske, Grčke, Italije, Španije, Portugala, pa i Rumunije, Bugarske, značajno umanjuju kapacitet EU da realizuju svoje strateške planove, a to su proširenje na Zapadni Balkan, tiče se Srbije, Istočno partnerstvo za zemlje bivšeg Sovjetskog saveza i izgradnje gasovoda Nabuko. Sve to govori da je jedini spas za EU globalno partnerstvo sa Rusijom, jer se partnerstvo sa Amerikom pokazalo katastrofalno. Vašington ne želi konkurenta na globalnom planu, ne želi dobro EU, želi poslušnog partnera. Zašto otvoreno ne govorimo da su Moskva, Pariz, Berlin pravilno procenili, da je vreme za izgradnju strateškog partnerstva, odnosno savezništva između EU i Rusije, i da je jedini izlaz naslonjenost jednih na druge. To je bio Francuski predlog, koji je imao obećavajući ishod. EU na putu gde se pomera centar sveta ka istoku, ka Centralnoj Aziji i kada put tamo vodi preko Moskve, a ne prema Vašingtonu. I Sarkozi i Merkelova su i te kako svesni toga i prave strateški važan iskorak, postavljaju temelje budućnosti i možda je to naša šansa samo treba razmisliti.
Dva minuta. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević, koji ima reč.
Član 23. govori o tome kako se raspoređuju sredstva ovog izmišljenog Ministarstva za NIP i to ona sredstva koja su upravo oteta od svih lokalnih samouprava u Srbiji i data jednom ministru da kupuje kako glasove, tako i naklonost određenih lokalnih samouprava na terenu. Dakle, sredstva NIP se raspoređuju na određen način i kaže se da je predviđeno da nalogodavac za projekte NIP iz oblasti infrastrukture bude Ministarstvo infrastrukture na teritoriji Vojvodine, koja ne mogu biti manja od jedne milijarde dinara. U istom tom iznosu, ne manje od jedne milijarde dinara će biti sredstva NIP, u okviru Ministarstva za NIP. Predložio sam da, u skladu sa usvojenim prostornim planom Republike Srbije, koji je prošlog meseca bio na raspravi u Parlamentu, u kome se predviđa jedna od strateških obaveza države da radi na smanjenju regionalnih razlika, da to se primeni odmah u budžetu Republike Srbije i da ovih šest milijardi dinara koliko je predviđeno u NIP za čitavu teritoriju Republike Srbije, bar dve milijarde budu namenjena nerazvijenim područjima, područjima Jugoistočne Srbije. Odgovoreno mi je prilično skandaliozno, pročitaću ga – sredstva NIP za teritoriju Republike Vojvodine su utvrđena u skladu sa Ustavom, a ostala sredstva se raspoređuju po projektima i nema ustavnog osnova da se njihov raspored vrši prema teritorijalnom principu. Takvo je objašnjenje. Šta ovo znači? Nema ustavnog osnova da država raspoređuje sredstva i da tim sredstvima pospešuje ne razvijena područja da se razvijaju. Ili ovaj ko piše ova obrazloženja, nema pojma šta piše ili je ovo nešto što nam govori da oni koji nemaju ustavni osnov, odnosno nemaju pokrajinu, da rade na tome da prave pokrajinu. Za nas je to neprihvatljivo i jedva čekam glasanje o ovom budžetu, da vidim koliko će poslanika vladajuće koalicije koji dolaze iz najsiromašnijih opština podržati ovakav skandalozan budžet koji otima sredstva iz najsiromašnijih opština i raspoređuje ih u Ministarstvu za NIP.
Trideset pet sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Ja bih produžio ovo oko "Telekoma", molio bih samo kasnije za objašnjenje, nije mi jasno zašto Ministarstvo finansija vodi proces prodaje "Telekoma". Mi imamo Agencije za privatizaciju, ali mi nije jasno od kud sad to da se ubacuje u Ministarstvo finansija. Ako je po tradiciji, "Telenor" je, odnosno "Mobtel" prodavao, odnosno vodio sav proces oko prodaje, Ministarstvo finansija, u tom trenutku je to možda bilo logično, ali u ovom trenutku ne vidim ni jedan razlog da ovde bude Ministarstvo finansija. Ono što želim da kažem da "Telekom" kao velika kompanija, veže za sebe mala i srednja preduzeća koja su podizvođači, izvođači radova. U tom slučaju, veliki deo naučno istraživačkog potencijala Srbije, iskorišćen je danas, jer "Telekom" koristi njihove usluge, za korist svojih kompanija, odnosno u vlasništvu Republike Srbije u najvećem delu. U slučaju prodaje "Telekoma", treba da budemo vrlo jasni i da kažemo kako rade sve svetske kompanije, uvek kada kupuju kompaniju bilo u kojoj zemlji, nema veze da li je Kina, centar naučno istraživačkog rada uvek ostaje u tim zemljama gde se nalazi osnovna kompanija. U ovom slučaju, ako tu bude "Dojče Telenor" to će biti Nemačka, a ako bude neko drugi, biće druga zemlja. Naravno da će sva pamet, odnosno sav naučno istraživački rad da se razvija u tim zemljama odakle dolazi novi vlasnik. Mislim da će ovo biti direktan udar za jedan od najvećih potencijala koji Srbija ima, a to su inženjeri elektrotehnike, inženjeri telekomunikacija, uopšte inženjeri tehničke struke. U ovom slučaju smanjiće se njihov uticaj, smanjiće se mogućnost njihovog napredovanja, njihov razvoj. Generalno, veliki udarac bi se naneo domaćoj pameti prodajom "Telekoma". Možda ljudi u Vladi koji su zaduženi za ovaj proces, koji su inicirali to ne razumeju, ali vreme će to pokazati. 29/1DM/LjL14,45-14,55 Posledice po razvoj nauke u Srbiji mogu da budu zaista nesagledive. Malo je, ponoviću još jednom, kompanija u Srbiji koje su u tehnološkom smislu lideri u ovom regionu. Malo ih je i u celom regionu, u svim zemljama u regionu, u jugoistočnoj Evropi možete na prste jedne ili dve ruke da ih navedete. "Telekom" je definitivno jedna od njih. Prodavati danas tog lidera, po meni je ogromna greška. Hvala.
Iskorišćeno je minut i 5 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palilić. Ima reč narodni poslanik Nenad Popović.
Što se tiče javnih preduzeća, propuštena je u ovoj vladi ogromna prilika da se prodaja, bila je mogućnost, mislim da i sada nije urađeno sve što se može, sigurno je da bi prodaja JAT-a donela korist. To je onaj segment gde mi, tehnološki govorim, zaostajemo. Odnosno, mi ne proizvodimo avione. Sigurno je da kao kompanija koja se bavi uslugama na ovom tržištu, JAT nema toliki tehnološki potencijal kao što ima "Telekom" Srbije. Naravno, prodaja JAT-a bi u nekom drugom vremenu, kada su bila bolja vremena, kada su avio-kompanije zarađivale, možda isto bila pogrešna, ali danas, kada praktično sve avio-kompanije u svetu rade na granici izdržljivosti i samo nekoliko od vodećih svetskih kompanija su profitabilne, u ovom trenutku za JAT je potreban jedan jak partner, bilo da je on iz Evrope, Indije, Rusije. Ali, kao da se niko u Vladi time ne bavi. Mislim da bi bilo mnogo korisnije za građane Republike Srbije, za ekonomiju u Srbiji, kada bi se energija koja je usmerena na prodaju "Telekoma", analize, konkretizacija tog projekta, usmerila potpuno na drugu stranu, usmerila ka JAT-u. Siguran sam da bi u jednom periodu od godinu, godinu i po dana, mogla da bude nađena mogućnost saradnje sa strateškim partnerom. Uz potencijal koji imamo, uz kreditne resurse koji danas postoje, a koriste se možda nepravilno, mislim da bi taj potencijal mogao da bude iskorišten.Jedan od prioriteta neke buduće vlade zaista bi trebalo da bude rešenje pitanja strateškog partnera za JAT. Hvala.
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović, koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, podneo sam amandman na član 27. Predloga zakona – da se briše. Cilj ovog amandmana je nepotrebno unošenje pravnih odredbi kojima se ponavljaju odredbe o nadležnosti ministra. SRS je podržala predlog Ministarstva za nauku i tehnološki razvoj da se u budžetu za 2011. godinu obezbede sredstva u iznosu od 14,5 milijardi, jer su u tom iznosu ubačena sredstva za zapošljavanje 4.000 novih naučnih radnika. SRS vam godinama govori – zapošljavajte mlade i stručne, apolitične, mlade ljude, a vi to ne činite. Vama nije u interesu da zapošljavate mlade i talentovane, već politički podobne, sa kojima možete manipulisati. Umesto da izdvojite 14,5 milijardi, vi u stvari smanjujete na 11 milijardi, što predstavlja zločin prema mladima. To je slučaj i u drugim ministarstvima, te vi naknadnom politikom mlade ljude terate iz zemlje. Odbor za nauku i tehnološki razvoj je podržao zapošljavanje 4.000 mladih istraživača, a vi ćete vašom politikomovaj projekat razbiti i mladi će napustiti zemlju. Iz stenograma sinoć, iz mog govora se vidi da vi niste samo nesposobni i nestručni, već i lažljivi, jer hoćete lažima da sakrijete lopovluk i kriminal. Ali, to je novi znak današnje vlasti. Dame i gospodo, SRS nikada ne oponira vlasti kada ide putem zapošljavanja mladih i njihovom perspektivom. Morate da znate da se 10.000 naučnih radnika danas nalazi izvan Srbije, a 8.000 je u Srbiji. To govori da vi vašom nakaradnom politikom želite da uništite mladi naučni kadar, odnosno želite u stvari da nauku i tehnološki razvoj politizirate i da je stavite u službu politike. Hvala.
Na član 27. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami i narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana pokazuje da predstavnici Vlade ne čitaju pažljivo naše amandmane. Cilj podnošenja ovog amandmana nije skraćivanje zarada istraživačima u institutima. Mi to nijednim jedinim slovom nismo napisali. Napisali smo jasno – cilj podnošenja amandmana je onemogućavanje dupliranja pravnih propisa. U obrazloženju, već u 1. stavu Vlada jasno pokazuje da se radi o nesporazumu, tačnije da nije želela da se upušta u ozbiljnije razmatranje amandmana koje je podneo poslanički klub SRS. U pomenutom 1. stavu napisano je: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se u skladu sa odredbama Zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti i Zakona o inovacionoj delatnosti sa ekonomske klasifikacije 424 – specijalizovane usluge, izvršavaju rashodi za 14 programa. To znači da već postoje zakoni koji regulišu ovu materiju i zakonom o budžetu nije potrebno opet regulisati već regulisanu materiju. Opredeljena su sredstva Ministarstvu nauke i tehnološkog razvoja, 424 – specijalizovane usluge. U obrazloženju se objasni koja je namena, kao i za sva ostala ministarstva i to bi bilo to. Poslednjim članom zakona zaista je nepotrebno naknadno regulisati već regulisano. Ponovila bih stav SRS – mi jesmo za veće ulaganje u nauku, što podrazumeva i stimulativne plate ljudima koji se bave naukom, jer je to jedini način da se mnogo mladih i obrazovanih ljudi zadrži, da ne bi otišli iz ove zemlje. Zahvaljujem.
Na član 28. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Dragan Stevanović, narodni poslanik Zoran Krasić, grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Nenad Popović, Jovan Palalić i Milica Vojić-Marković. Reč imaju po redosledu prijavljivanja narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, Zoran Krasić pa Dragan Stevanović, Milica Vojić-Marković.
Član 28. je prošle godine uveden kao izuzetak, da se mogu direktno dostavljati sredstva, prenositi mesnim zajednicama, preko Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Smatramo da je to prosto nedopustivo. Pogotovo je nedopustivo obrazloženje koje je Vlada dala u odbijanju ovog amandmana, gde nam kaže da treba dozvoliti direktan način konkurisanja za određena sredstva za sprovođenje specifičnih razvojnih projekata. Nije reč o konkurisanju za sredstva, reč je o prenosu sredstava mesnim zajednicama direktno, gde se oni koji pričaju o decentralizaciji u stvari dezavuišu hijerarhijski nivoi lokalne samouprave, opština i sličnog. Princip efikasnijeg korišćenja sredstava je poželjan, gospodo moja u Vladi, gde vi raspolažete sredstvima tako što ste novac od javnih ovlašćenja prepustili nekim drugim organima državne uprave. Ali, u slučaju realizacije programa i projekata koji se odnose na mesne zajednice, ovakav način da vi možete direktno njima da prenosite sredstva znači otvaranje prostora za političku zloupotrebu sredstava kojima budžet raspolaže, time što će gde odgovara da to čini preko opštine, a tamo gde ne odgovara opštinsko rukovodstvo, iz političkih razloga, da to čini direktno preko mesne zajednice. To zaista nije dopustivo i ja mislim da bi ovaj amandman morali da usvojite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Prijavljen je narodni poslanik Dragan Stevanović. Po podacima koje imam, radi se o amandmanu u istovetnom tekstu koji su podneli dva poslanika iz iste poslaničke grupe. Meni je potrebna pomoć generalnog sekretara. Da li u ovom slučaju obojica poslanika mogu da dobiju reč? Znači, jedan od poslanika može da dobije reč da govori o amandmanu. U ovim slučajevima kada su amandmani podneti suprotno odredbama Poslovnika, Zakonodavni odbor, da je bio održan, dao bi mi uputstva kako da se ponašam. Pošto nije, zato zadržava Narodnu skupštinu, ne želeći da napravim grešku. Dakle, ne mogu dvoje poslanika iz iste poslaničke grupe podnositi na isti član zakona istovetne amandmane. Narodni poslanik Dragan Stevanović, ovlašćen predstavnik, vi imate na raspolaganju još vremena. Narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, sve je krenulo pre nekoliko godina kada su bili raspisani lokalni izbori u opštini Vršac. Onda je Bojan Pajtić direktno finansirao mesne zajednice, nije hteo preko opštine. Pa je nastavljeno u opštini Odžaci. Onda je Bojan Pajtić u svim seoskim mesnim zajednicama napravio memorandume do dana izbora. Pošto su mašine bile do dana izbora, rezultat krajnji će biti u zavisnosti od toga kakvi budu rezultati izbora. Sada je tu funkciju dobio u ime Republike Srbije Milan Marković. Mada, vi ovde u jednom stavu kažete – može se. Došli ste do epohalne ideje da se direktno mogu transferisati sredstva prema mesnoj zajednici. Meni je krivo što nisam podneo drugi amandman, da umesto mesne zajednice bude kućni savet, da direktno Vlada sa kućnim savetima završava poslove. Nadam se da ćete sledeće godine da krenete i po stanovima. Nadam se da će domari u zgradama da budu oficiri za vezu između Mirka Cvetkovića, koji sad prikuplja porudžbine, i građana koji treba da prikažu svoje želje, šta očekuju od Vlade Republike Srbije. Kako vas bre ljudi nije sramota? Da li ima neka crta gde kažete – aman, ovo više nije moguće ni po Ustavu, ni po zakonu. Vi smatrate stvarno da kad imate 126 možete da radite sve i svašta. Samo dokazujete onu izreku, koja je stvarno tačna, da papir trpi sve i svašta. Pitanje je dokle i papir može da trpi sve i svašta. Verovatno sad kad uzmete ove donacije iz EU, onda će i kompjuteri da trpe sve i svašta, jer će biti elektronska sednica Narodne skupštine, pa će moći iz Prćilovice neko da glasa, kao što ste sada pripremili novi falcifikat, jer Odbor za finansije nije održan. Nema Purića, nisu mogli da se sastanu. Evo, dobijamo…
Dva minuta, zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala gospođo potpredsednice. Gospođe ministar nema, doduše, bila je vrlo ažurna danas, sedela je celo pre podne i tokom popodneva, koliko i mi poslanici radimo. Ja ću kao poslednja u ovom nizu poslanika iz različitih poslaničkih grupa, a intervenišući na isti član budžeta, član 28, da obrazložim pozicije sa kojih je pošla DSS kada je napisala ovaj amandman. Ono što nas strašno, čak više ne mogu da kažem ni zbunjuje, je to što vi ne poštujete ni Ustav, ni zakone koji su doneti u ovoj Narodnoj skupštini. Jedan od tih zakona je Zakon o lokalnoj samoupravi. Vi članom 28, koji ste ovde u budžetu direktno naveli, direktno kršite taj član Zakona o lokalnoj samoupravi. On kaže ovako – Skupština grada može da poveri svim ili pojedinim mesnim zajednicama ili drugim oblicima mesne samouprave vršenje određenih poslova iz svoje nadležnosti, uz obezbeđivanje za to potrebnih sredstava. Vrlo je logično kada neko iz Vlade, neko ministarstvo iz Vlade, primera radi Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, šalje sredstva iz budžeta Republike prema budžetu opštine, onda opština može ta sredstva da usmeri prema mesnim zajednicama, ali postoji trag o tome kako je vršen transfer. Znači, opština je dobila određena sredstva, kako će ih raspodeliti, to je njena stvar. Ali, ako vi nemate uopšte evidentiran transfer sredstava u toj opštini, tako što ćete da preskočite opštinu u tom nizu, pa ćete direktno mesnoj zajednici da pošaljete sredstva, vi onda menjate koeficijente novca koje lokalna samouprava dobija, određena sredstva iz republičkog budžeta. Očigledno imate potrebu da preskočite nešto što je evidentno. Zbog čega? Zato što tako možete direktno da zloupotrebite sredstva koja su vam, u ovoj godini koja je predizborna, itekako važna, jer imate situaciju kada vam ministar i potpredsednik Vlade, Đelić, neće da dođu u određeni grad zato što tamo lokalnu samoupravu predstavljaju ljudi iz stranaka koje njemu nisu bliske. On to javno kaže – neću da posetim tu lokalnu samoupravu, na zgražavanje svih građana, ali ne i na zgražavanje onih ministarstava i onih državnih institucija koje takve stvari treba da sankcionišu. Hvala vam.
Iskorišćeno je 35 sekundi od vremena poslaničke grupe. Ovim završavamo naš prepodnevni rad. Određujem pauzu od jednog sata i rad nastavljamo u 16,00 časova. Prvi amandman koji će biti na pretresu u pojedinostima je amandman na član 28, koji je podnela narodna poslanica Marina Toman. Hvala vam. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Na osnovu člana 90. stav 2, obaveštavam Narodnu skupštinu da je Vlada Republike Srbije ovlastila da je na ovim tačkama predstavlja ministar Milutin Mrkonjić. Pisanu informaciju o tome ćete dobiti čim se završi kopiranje materijala.
Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? Gospodin Jeremić.
Amandman koji je podnet na član 33. Predloga zakona i koji bi, po suštini stvari, trebalo u potpunosti da izmeni i reguliše jednu oblast, zaista je u ekonomskom i pravnom smislu opravdan, jer predlaže se da obaveza Republike Srbije, po Zakonu o izdavanju kratkoročnih obveznica, da se izmire u skladu sa odredbama Zakona o javnom dugu, Zakona o izdavanju kratkoročnih obveznica i potpisanim i važećim ugovorima o izdavanju kratkoročnih obveznica. Dakle, suština amandmana jeste da se prekine jedna loša praksa, a to je odlaganje obaveza, jer kada smo, zahvaljujući ovakvoj ekonomskoj politici Vlade, dospeli u situaciju u kojoj jesmo, mi u SRS smatramo da bi na ovaj način valjalo regulisati ovaj deo. Potpora za ovako nešto je i u činjenici da samo za kupovinu finansijske imovine sa zaduživanjem, praktično, ide nekih 70% budžeta za 2011. godinu. Jasno je da je to nešto što je neodrživo, čak i u poređenju sa zemljama u okruženju, gde je to negde dva do tri puta manje. Da je tačno ovo što pričam, pokazuju i podaci da je u ovoj godini, koja je kalendarski na izmaku, dakle 2010. godini, Srbija ušla sa dospelim a neizmirenim obavezama po osnovu servisiranja spoljnjeg duga od čak 2,5 milijardi evra, što je, primera radi, činilo nekih 24,6% izvoza robe i usluga u 2008. godini. Uz sve to, Srbija je po prvi pod od 2000. godine zabeležila negativan ukupan devizni bilans od čak 2,35 milijardi dolara i to mnogo govori u kakvoj se situaciji nalazi, bez obzira što je čak i po onom bečkom sporazumu od strane banaka koje imaju filijale u Srbiji, dobila obećanje da neće povlačiti devize iz njihovih filijala, da će obezbediti refinansiranje dospelih anuiteta. Jasno je da su krediti traženi svuda gde su mogli da se dobiju …
Zahvaljujem. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč.
Ovo je još jedan od članova Zakona o budžetu koji počinje rečju: "izuzetno", a Zakon o budžetu vrvi od izuzetaka koji se prve dve godine napišu izuzeci, a onda postanu pravilo, ali se, u stvari, od prvog dana primenjuju kao pravila. Sad ona Riplija rubrika "verovali ili ne", Vlada traži da joj Narodna skupština odobri ovim zakonom da može da odlučuje o pokretanju postupka za davanje garancija radi obezbeđivanja finansijske stabilnosti, održivosti spoljnjeg duga, podsticanje izvoza, finansiranja ili refinansiranja likvidnosti pravnih lica, odnosno radi sprečavanja nastupanja ili otklanjanja posledica vanrednih okolnosti koje mogu da ugroze život i zdravlje ljudi ili prouzrokuju štetu većih razmera, u iznosu od 200 miliona evra. Jedina vanredna okolnost koja može da nađe opravdanje i da bude izuzetak je ova, odnosno, radi sprečavanja nastupanja ili otklanjanja posledica vanrednih okolnosti koje mogu da ugroze zdravlje i život ljudi, što smo mi amandmanom i predložili. Finansirati likvidnost pravnih lica kao izuzetak, održivost spoljnjeg duga da bude izuzetak, to znači da se u Vladi ne planira, da ne postoji nikakva strategija, taktika, koordinacija poslova i međusobne saradnje unutar nje. Znači, nedopustivo je da pod firmom izuzetka finansirate likvidnost, nečiji izvoz, što u obrazloženju navodite ili da na takav način razmišljate o spoljnjem dugu. To samo govori o tome da Vlada, koja po hitnom postupku masu zakona donosi na usvajanje, u stvari ne planira svoj posao na valjan način.
Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Željko Tomić. Gospodin Nenad Popović želi reč. Izvolite.
Imajući u vidu dinamiku rasta javnog duga u periodu od izbijanja svetske ekonomske krize, svako dodatno zaduživanje, koje je pokazalo ovo vreme od dve i po godine, dovodi u opasnost celu državu. Daću samo neke podatke kod zaduživanja. Ukupno je za ove dve i po godine, za vreme mandata ove Vlade, javni dug narastao sa 9,5 na 11,62 milijarde evra. Da prevedem u procente, narastao je sa 25,8 na 38 procenata BDP. Kritična granica za zaduživanje na nivou 43%. Znači, Srbija je sada vrlo blizu, po međunarodnim standardima, gornjom granici rizične zaduženosti. Moram da kažem da u ovoj godini u ovom budžetu poveriocima ćemo morati da platimo 34 milijarde dinara glavnice duga i 45 milijardi dinara kamata. Sve zajedno 80 milijardi dinara ide na pokrivanje ovih dugova ili, da prevedem u procente, ukupno oko 10% budžeta će biti potrošena na otplatu dugova i kamata. Kamate bukvalno jedu budžet. Zato je moj amandman vrlo konkretan, gde predlažem da Vlada ne može da donosi odluke o zaduživanju od 200 miliona evra bez saglasnosti Skupštine, da se ova cifra smanji na 20 miliona evra, jer ta cifra je mnogo primerenija današnjoj situaciji i okolnostima u kojima se nalazimo. Hvala.
Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Mariću, izvolite.
U stavu 2. ovog člana kaže se da će Vlada u 2011. godini davati saglasnost na povećanje broja zaposlenih u opštinama koje imaju manje zaposlenih službenika nego što je to zakonom dozvoljeno, a na predlog ministarstva nadležnog za državnu upravu. Mi iz SRS smo podneli amandman i predlažemo da se reči "na predlog ministarstva nadležnog za državnu upravu" zamene rečima "na predlog jedinice lokalne samouprave". Vlada je amandman odbila uz obrazloženje da je suprotan Poslovniku u Vladi, zato što po njemu predloge Vladi može da upućuje samo organ uprave na koji se materijal odnosi. Šta imamo na delu? Imamo na delu slučaj da Vlada, izvršni organ, jedan svoj interni akt stavlja iznad prava narodnih poslanika i Skupštine Srbije da predlaže i donosi zakonska rešenja, koja su starija od tog internog akta. Mi u SRS smatramo da predloge za povećanje broja zaposlenih u opštinama treba da daju same opštine, iz razloga što svaka opština najbolje zna stanje kadrova i stanje potreba u sopstvenoj administraciji. Kada smo već kod ove teme, zaista bi bilo zanimljivo da predsednik Vlade odgovori na pitanje - kada će početi primena ovog zakona o maksimalnom broju zaposlenih službenika u jedinicama lokalne samouprave? Zanima me - da li u Srbiji ima opštine koja je nakon usvajanja ovog zakona smanjila broj službenika? Da li se dogodilo da je Vlada opštinama, bar jednoj opštini nije smanjila broj službenika, iznad osnovnog broja uskratila transferna sredstva i da li postoji slučaj da je Vlada nagradila neku opštinu zbog toga što ima manje zaposlenih nego što je to zakonom dozvoljeno? Ističem slučaj iz opštine Velika Plana, iz koje dolazim, gde je na vlasti SRS, gde ima 50 službenika zaposlenih manje, nego što je to zakonom dozvoljeno.
Zahvaljujem. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Milica Vojić-Marković. Gospođa Vojić-Marković.
Hvala gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, DSS je podnela amandman na član 36. budžeta i smatrali smo da treba izbrisati stav 2. a posle zadnje reči u stavu 1. da dodamo tekst: "na koju saglasnost daje nadležno ministarstvo". Šta smo mi u stvari hteli da postignemo ovim amandmanom? Mi smatramo da Ministarstvo finansija nije kompetentan organ Vlade za vođenje kadrovske politike i odlučivanje o kadrovskim potrebama korisnika. Zato smatramo da saglasnost za zasnivanje radnog odnosa sa direktnim i indirektnim korisnicima budžeta RS treba da daje nadležno ministarstvo, nikako Ministarstvo finansija, jer je to ministarstvo i odgovorno za organizaciju i adekvatno sprovođenje kadrovske politike svojih organa. Interesantan je odgovor koji ste nam uputili, gde ste objasnili da amandman ne prihvatate iz razloga što se kod organa koji nemaju obavezu donošenja kadrovskog plana zapošljavanja, zapošljavanje vrši u skladu sa njihovim pravilnicima i sistematizacijama, koje često nisu u skladu sa brojem zaposlenih, za koje su obezbeđena sredstva u budžetu. Vi nas izveštavate da ono što je vaš posao nije dobro urađeno, jer nije u skladu sa onim što je realno na terenu. Zanimljivo je, smatramo da je amandman koji smo podneli mnogo bolji, da je u korist ovog budžeta, pa ako ste spremni da ga prihvatite, možemo da razgovaramo. Hvala.
Na član 36. amandman su podneli narodni poslanici Zoran Šami i Donka Banović. Gospođa Banović želi reč.
Ovaj amandman se odnosi na isti član. Prethodnim amandmanom smo predložili brisanje stava 1. a ovim amandmanom predlažemo da brišete i stav 2. iz ovog člana. Isti su argumenti, kao što reče moja koleginica. Vi ovde kažete da direktni i indirektni korisnici sredstava budžeta RS, koji nemaju kadrovski plan, ne mogu zasnivati radni odnos sa licima bez saglasnosti ministarstva nadležnog za poslove finansija, a na predlog direktnog korisnika. Razumemo i ovaj član, a i obrazloženje, gde vi ističete da oni budžetski korisnici koji nemaju svoj sopstveni kadrovski plan ili neki plan razvoja, gde bi bilo novo zapošljavanje, da se onda ti njihovi pravilnici ne slažu sa količinom novca koji postoji u toj kasi za tu određenu ustanovu. Međutim, mi smatramo da Ministarstvo finansija nije organ koji može arbitrarno, dakle, na kraju čitavog tog procesa, kada korisnik izrazi potrebu za nekim kadrom, pa onda određeno ministarstvo ima razumevanja i to odobri, da na kraju i Ministarstvo finansija, bez obzira kakvu su argumenti, kaže – ne može, zato što mi smatramo. Prosto smatramo da Ministarstvo finansija nije kompetentno da o tome odlučuje. Uostalom, može se vratiti jedan korak u nazad, pa je ministarstvo koje nadležno za određenu oblast to koje treba da proceni da li postoji potreba za nekim kadrom ili ne. Međutim, kada je ovde reč o zapošljavanju u ustanovama ili korisnicima direktnim i indirektnim iz budžeta, evo, ovde je gospodin Milutin Mrkonjić, on je verovatno takođe upoznat koliko postoji zloupotreba u oblasti zapošljavanja u budžetskim ustanovama ili korisnicima iz budžeta. Našoj poslaničkoj grupi, mogu reći slobodno, svakodnevno stižu prigovori građana o tome da se u određenoj ustanovi apsolutno ne poštuje procedura, u tom smislu da imate npr. dom zdravlja, to mi je nekako najsvežiji primer, gde direktor smatra da ne treba da da oglas, da pri tom zaposli doktora u toj zdravstvenoj ustanovi. Onda i svi oni koji su se javili ili koji su zainteresovani za to mesto, naravno, nisu se mogli prijaviti, nigde nije postojao oglas, pozovu Inspektorat rada, iz Beogradaih upute na inspektore rada u opštini. Inspektor rada proveri, utvrdi da su tačne te činjenice i znate kako se završi? Završi se tako što taj direktor bude usmeno opomenut. Osoba koja je primljena tu da radi, da kažem bespravno, bez oglasa, ostane da radi. To ima dosta veze sa onim da nam se u onim domovima zdravlja koji su se izdvojili iz kliničkih centara ti direktori prilično bahato ponašaju, a ponašaju se kao da troše svoj novac, a ne novac građana Republike Srbije.
Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? Gospodin Popović.
Nadležno ministarstvo za davanje saglasnosti za zasnivanje radnog odnosa sa direktnim i indirektnim korisnicima budžeta RS definisano je u prethodnom članu. Zaista treba voditi računa o tome da li neko treba da ima vrhovnu ulogu. Ovo što je rekla moja koleginica je apsolutno stav DSS i ne postoji nikakva potreba dase u ovom članu za samo konkretno ova dva navedena ministarstva posebno reguliše oblast zapošljavanja. Inače, kod zapošljavanja u državnim organima treba voditi računa da intelektualni potencijal koji postoji u Srbiji bude na najbolji mogući način zastupljen i u državnim organima. Školovanje je ogroman trošak za državu i u budućnosti, kada se govori o smanjenju javne uprave, treba voditi paralelno računa i o motivaciji ljudi koji rade u državnoj upravi, jer neki se ljudi školuju, a posle obučavaju na radnim mestima, dugo za rad u javnoj upravi i ti ljudi postaju jako, jako vredni, neophodni za državu. Ako ne budemo motivisali te ljude, ako ne budu imali mogućnosti da dobiju stan na povoljniji način, nego što bi ga dobili ako rade u privredi, izgubićemo takođe izuzetno važne kadrove u državnoj upravi, a efikasnost kadrova u državnoj upravi je neophodna sutra i za privlačenje sredstava od međunarodnih organizacija, od drugih institucija finansijskih i privatnih, ako govorimo o javnom privatnom partnerstvu. Najbolji primer toga možemo videti one slučajeve kada imamo izuzetno razvijene opštine i nerazvijene opštine. Jedna od ključnih razlika u razvijenim i nerazvijenim opštinama su upravo kadrovi koji su na funkcijama. Nerazvijenim opštinama u Srbiji danas ne treba dati samo pare. Da im damo samo pare, možda neće ništa ni dobiti. 33/1GI/MS16,25-16,35 Jedna od glavne uloge države u budućnosti, kada govorimo o decentralizaciji ili pomoći regionima je upravo u kadrovskom potencijalu. Republička vlast mora da razmišlja o tome da opštinama, pogotovo nerazvijenim, pomaže ne samo materijalnim sredstvima ili projektima, mnogo je važnije naći dobre kadrove koji su spremni sutra da rade u tim opštinama, da podignu nivo tih opština. Opštine će najbolje podići kadrovi koji u njima rade ako su dovoljno sposobni i dovoljno obučeni. Kada samo govorili o zapošljavanju generalno u Srbiji, to se odnosi i na državnu upravu, ovim budžetom ponoviću još jednom, smanjen je budžet Nacionalne agencije za zapošljavanje. To nije dobar primer i to nije dobar pokazatelj, pogotovo u ovom vremenu. Ova Agencija koja ima izuzetno tešku ulogu, odgovornu, važnu za budućnost, pogotovo mladih u Srbiji, zaslužuje mnogo veću pažnju nego što je dobila ovim budžetom. Hvala.
Na član 40. amandman su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Šami. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Popović. Izvolite.
Vlada je prihvatila ovaj amandman i to je dobro, ali nije dovoljno samo prihvatiti amandmane i donositi zakone, neophodno je da se proces obnova kuća u Kolubarskom okrugu konačno završi. Dame i gospodo, da li znate koliko je porodica u kolubarskom okrugu u opštinama Mionica, Ljig, Valjevo, Ub, Lajkovac i Osečina dočekalo ovaj sneg bez pravog krova nad glavnom? Od zemljotresa je prošlo 12 godina, a ljudi žive u oštećenim kućama koje su opasne za stanovanje. Primera ima na stotine. Navešću samo jedan. Porodična kuća Gojka Petkovića, u selu Lalinci, opština Ljig, inače jedini objekat za stanovanje, je toliko oštećen u zemljotresu iz 1998. godine, da su sada, nakon 12 godina, kada se desio zemljotres u Kraljevu otpali plafoni. To je utvrdila i opštinska komisija. Gojko Petković je samohrani otac tri maloletne kćerke, a u domaćinstvu, pored njih četvoro, živi i stara Gojkova majka. Ovo je sramota za državu. Znam da država može iznaći hiljadu izgovora da ovu svoju sramotu opravda. Ta opravdanja bi mogla da se prihvate da u međuvremenu za ovih 11 godina, zahvaljujući Vladinim strankama i njihovim ministrima, država nije opljačkana za desetine milijardi evra. Na taj način na stotine kriminalaca je steklo toliko imovinu da bi mogli da sagrade sve kuće u kolubarskom okrugu koje su oštećene u zemljotresu, a da to narodski rečeno i ne osete, ali oni su držali očigledno važnije od sirotinje iz Mionice, Ljiga, Valjeva, Lajkovaca, Osečine i Uba, a sutra verovatno i sirotinje iz Kraljeva. Da se to ne bi desilo reagujem, iako je Vlada prihvatila ovaj amandman. Hvala.
Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Članom 41. stav 4. predviđeno je da Direkcija za obnovu i izgradnju kolubarskog okruga pogođenog zemljotresom izveštaj o utrošku sredstava dostavlja Ministarstvu nadležnom za poslove planiranja i izgradnje, a ovim amandmanom smo predložili da se izveštaj dostavi i Ministarstvu finansija kao nadležnom državnom organu koji je najkopetentniji da vrši kontrolu utrošenih budžetskih sredstava. Kao što je rekao gospodin Popović, ako se obnova kuća u ovom regionu nastavi sadašnjim tempom to će potrajati sledećih 25 godina, što je za stanovnike kolubarskog okruga ne prihvatljivo. Da bi se to izbeglo neophodno je učiniti sve stvari. Prva je stvar pojačati kontrolu utroška sredstava, a to će se na neki način obezbediti ako Vlada prihvati ovaj amandman SRS. Drugo, neophodni je povećati sredstva za obnovu kuća u kolubarskom okrugu. Od 5. oktobra 2000. godine promenilo se nekoliko Vlada. Sve one tvrde da za ove namene nema više sredstava. U vezi toga ću građane Srbije podsetiti na samo jedan podatak, kada su vladajuće stranke preuzele vlast u Srbiji 5. oktobra u republičkoj administraciji bilo je osam hiljada i nekoliko stotina zaposlenih službenika. Trenutno ih je zaposleno oko 30 hiljada. Predlažem građanima Srbije da uzmu olovku u ruku ili, još bolje, digitron da ovih 20 hiljada stranačkih aktivista DS, G17 i drugih vladajućih stranaka, pomnože sa platama, doprinosima za pet-šest godina, da vide koliko je stotina miliona evra potrošeno za zapošljavanje stranačkih aktivista i da pokušaju da izračunaju koliko je kuća u kolubarskom okrugu moglo biti sagrađeno i obnovljeno tim sredstvima. Hvala vam.
Gospođa Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, želim prosto da ne bi građani, na osnovu pogrešnih informacija, izvlačili pogrešne zaključke. Naime, kada neko kaže da je pre 10-11 godina u republičkoj administraciji bilo osam hiljada ljudi, zaboravlja da je tada postojala savezna država i da su mnoge savezne nadležnosti od tada prešle na republički nivo. Dakle, Srbija je sada samostalna država i ima Ministarstvo inostranih poslova, ima svoju vojsku i mnoge druge nadležnosti, Saveznu carinu itd, koje ranije imala. Mislim da nije korektno prema građanima Srbije, zbunjivati ih i davati im pogrešne podatke o tome kako se sada administracijanamnožila zbog toga što se zapošljavaju nekakvi partijski ljudi. Administracija koju sada Republika ima jeste zbog činjenice da su tada postojale Republička administracija i Savezna administracija. Sve je to sada na nivou RS. (Dušan Marić, sa mesta: Replika.)
Nema osnova za repliku. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Zoran Šami, Arsen Đurić i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Kod ovog amandmana, pre nego što pređem na amandman, bih rekao nešto konkretno o samom budžetu na osnovu onog što je premijer Cvetković ovde izneo kao ekspoze. Naveo je da je ovaj budžet deo razvojnog plana i rekao je da je budžet evropski. Što se tiče toga da je evropski, već sam komentarisao da smo u Evropi još pre 14 vekova, a što se tiče novog razvojnog plana, moram da kažem da taj dokument koji se zove novi razvojni plani nisam pročitao i koliko znam, nikad nije ni usvojen na Vladi, a već se krenulo u javno predstavljanje ovog novog razvojnog plana, pa je interesantno da li je to Vladin plani ili nije, pošto se plan zove novi razvojni plan od 2010. do 2020. godine. To što ga nisam pročitao, nije problem, ali juče sam u jednim dnevnim novinama pročitao da ga ministar, potpredsednik Vlade, koji je odgovoran za ekonomiju, takođe nije pročitao. Najinteresantnije mi je bilo da je taj novi razvojni plan predstavljao premijer Cvetković i predstavljao ga je potpredsednik Đelić, koji je zadužen za Evropske integracije i za nauku, ali sigurno nije zadužen za ekonomiju u ovoj zemlji i ne znam zašto ga je on predstavljao. Ako su taj plan pravili premijer Cvetković i potpredsednik Đelić, mislim da bi pre predstavljanja u nekom medija centru bilo korektno da ga predstave i narodni poslanici, da mi vidimo, da otvorimo javnu raspravu jer se radi o budućnosti RS.Govorimo o nekom planu od 2010. do 2020. godine. Ako budžet predstavlja dokument kojim država pokazuje kuda idemo sledeće godine, kakva će biti politika u sledećoj godine, neki razvojni plan koji predstavlja premijer i koji ovde iznosi pred narodnim poslanicima mislim da zaslužuje ogromnu pažnju javnosti, ali i veliku diskusiju u ovom parlamentu. Lično voleo bih da otvorimo javnu raspravu o ovom dokumentu, ali ono što me brine da se mnogi brinu šta će biti 2020. godine, mislim da nam je potrebna mnogo jača diskusija o privredi, o infrastrukturi, o onome šta će se dešavati u 2011. i 2012. godini, a građane pre svega brine zapošljavanje. 34/1AH/VK16,35-16,45 U tom kontekstu smatram da bi bilo vrlo korisno da se pored budžeta otvori javna rasprava i ovde u parlamentu o novom razvojnom programu, da se izlože argumenti, da vidimo faktore koji su bili elementi pravljenja ovog programa, da se sučele argumenti, profesionalno i stručno i da na taj način možemo da analiziramo konkretan program. Na ovaj način kako se on predstavlja i kako se o njemu govori, a nije usvojen ni od jednog organa u ovoj državi, ni od strane Vlade, ni od strane Skupštine, mislim da možemo da dovodimo u veliku zabludu i građane Republike Srbije. Hvala.
Još dva minuta. Gospodin Vlajko Senić.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, ima dosta dilema oko ovog razvojnog plana i pokušao bih da pomognem da te dileme na neki način razrešimo. Stojan Stamenković, Miladin Kovačević, Vladimir Vučković, Edvard Jakopin, Natalija Bogdanov, Miroslav Zdravković, Sanja Filipović, Svetlana Mitrović, Ivan Nikolić, a ispred Ekonomskog fakulteta odnosno Fonda za razvoj ekonomske nauke: Pavle Petrović, Jurij Bajec, Boško Živković, Mihajlo Arandarenko i Milojko Arsić. Ovo nije nikakav zvaničan dokument Vlade Republike Srbije, ali iz pročitanih imena možete zaključiti da jedan deo ljudi je ili je ranije obavljao funkciju savetnika u Vladi Republike Srbije ilito trenutno obavlja i to je model koji nudi odgovor na to kako Srbija u narednih 10 godina može da promeni svoj model rasta, jer smo svi zajedno došli do zaključka da postojeći model rasta ne može da obezbedi stabilnost Srbije u narednih 10 godina. Naravno, da je to jedan respektibilan dokument koji ova vlada može u većoj ili manjoj meri da prihvati kao svoj, ali u svakom slučaju to je reč ljudi koji se razumeju u ekonomiju i koji se dugo bave tim poslom. Drugi dokument o kome je gospodin Popović govorio je u stvari razvojni model jedne članice vladajuće koalicije DS, koji se, koliko sam imao prilike da pogledam, u dosta stvari poklapa što se ekonomije tiče sa ovim post kriznim modelom ekonomskog rasta. Ne stoji ni jedan Vladin dokument koji u tom smislu Vladu obavezuje da ga implementira u sastavljanje budžeta za 2011. godinu. U svakom slučaju, to jeste onaj put koji … Hoćeš li ti da govoriš? Gospodin Šormaz ima potrebu. Ja ću kratko. To jeste nešto u okviru čega je Vlada pokušala da pripremi budžet Republike za 2011. godinu i moram da kažem da za tu godinu u budžetu imamo povećanje rashoda za zaposlene i transfere Fondu za PIO u iznosu – rashodi za zaposlene su 184 milijarde bili, a sada su 196,6, transferi Fondu za PIO povećani su nominalno 4,9% sa 220 na 230 milijardi dinara. Subvencije u privredi su manje za 2011. nego što je to bilo predviđeno rebalansom budžeta za 2010. godinu, 3,1 u odnosu na 4. Treba reći da transferi gradovima i opštinama nisu 25% kao što je rečeno, ali verujemo da ćemo kroz porez na imovinu koji ćemo povećati kroz ovaj zakon, zalažući se u isto vrme da porez na imovinu plaćaju svi građani, a ne samo oni koji su imovinu prijavili, nadamo se da će to lokalne samouprave rešiti, ispuniti taj deo da će biti više sredstava za lokalnu samoupravu nego što je to bilo tokom 2010. godine za 25%. Oslanjajući se delom na ovaj dokument ta strategija razvoja podrazumeva da 2011. godine bude 4,3% budžeta za kapitalne izdatke. Nemamo taj iznos. Nama u budžetu nedostaje između 11 i 20 milijardi dinara da bismo u potpunosti mogli da kažemo da je to proinvesticioni scenario koji se traži od Vlade RS ovim dokumentom. Nemamo uštede koje su načinjene na strani potrošnje. U ovom trenutku nisu bile dovoljne da država u potpunosti zauzme taj kurs i nadamo se da će to u narednom periodu biti drugačije. Što se javnog duga tiče, tu se možemo složiti, ali moramo da kažemo da je upravo ova skupština usvojila izmene Zakona o budžetskom sistemu, gde smo implementirali elemente Zakona o fiskalnoj odgovornosti koji nam nalažu da je gornja granica za zaduživanje 45% BDP, ne računajući obaveze prema građanima koji očekuju sa pravom da se reši problem restitucije. Zakonski jeste limitirana granica do koje država može da se zadužuje. To je 45% BDP i mislim da je to zakon koji će svako morati da poštuje bez obzira da li to nekom odgovara ili ne. Tempo zaduživanja je takav da nam se u teoriji može desiti da se vrlo brzo dostigne taj gornji nivo, ali u svakom slučaju će taj gornji nivo morati da bude poštovan. Ono što je realna činjenica je da je u ovom trenutku optimalan budžet. Ako pogledamo da je iznos deficita od 120 milijardi ostao na istom nivou kao i 2010. godine, biće 4,1% od projektovanog društvenog proizvoda, a ako kažemo da je nominalno deficit isti a inflacija planirana na 5,8% možemo da kažemo da država ostvaruje realan pad deficita u 2011. godini. Ono što je činjenica i što ne verujem da bi bilo koja koalicija ili stranka, ako pojedinačno pobedi na narednim izborima, mogla dramatično da promeni je struktura izdataka našeg budžeta. Za 2011. godinu imamo preko 50%, tačnije 32,6% ide organizacijama socijalnog osiguranja i 23,3% su rashodi za zaposlene. Dok ne napravimo unutrašnju reformu gde ćemo ta sredstva koja idu iz budžeta za penzije i druge vrste transfernih sredstava i izdataka odvojiti od budžeta, ne možemo računati da to bude dramatično drugačiji budžet nego što je bio 2010. ili 2011. godine. Ono što možemo, a upravo govorim o tom modelu rasta je ukoliko država ostvari u narednih 10 godina stopu rasta od 5,5 ili 5,7%, tempo izdataka za penzije bi bio takav da bi njihovo učešće u budžetu palo na ispod 10% BDP, a otvara se prostor da u budžetu ima više sredstava za investicije. Ići ćemo napred onoliko koliko bude rastao BDP i van tog okvira sigurno ne možemo da nađemo neka nova sredstva. U svakom slučaju, podržaćemo Predlog zakona o budžetu između ostalog što smo uspeli smanjujući za 300 miliona dinara izdatke Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja da zadržimo stopu poreza na dodatnu vrednost za hotelske usluge na 8%, i zato što je ono potpuno urađen u skladu sa fiskalnim pravilima koja su implementirana u Zakon o budžetskom sistemu, ali ove strategije rasta nisu zvaničan Vladin dokument, ali je Vlada pokušala u najvećoj mogućoj meri da budžet projektuje onako kako je rečeno i kako su rekli ljudi koji se tim poslom bave na profesionalan način dugi niz godina. Hvala.
Narodni poslanik Ivan Andrić ima reč.
Ostalo je još vremena ovlašćenim predstavnicima, pa kada se već razvila rasprava da iskoristimo to vreme sada do kraja. Mogu reći da se u najvećoj meri slažem sa gospodinom Senićem, svojim kolegom, osim u ovoj poslednjoj rečenici. Sve je tačno što ste rekli, samo mi nije jasno kako na kraju ipak podržavate budžet, pošto je to izlaganje bilo prilično iskreno i stručno i to protiv budžeta, a nije ni čudo pošto čitamo istu literaturu. To je postkrizni model ekonomskog razvoja i rasta u Srbiji od 2011. do 2020. godine. On je mnogo ozbiljniji dokument od Plana 2020. To moram da priznam. On je dosta realan i u njemu svako ko je objektivan, može da vidi razliku između onoga što Vlada govori, onoga što radi i kao treću stvar, onoga što je potrebno da se radi. Dakle, mi sad možemo da krenemo od početka. Nije sporan i to su manje ili više svi poslanici opozicije rekli, nije sporna veličina javnog duga koji Srbija ima. To je tako. Mi smo siromašna zemlja, kako ćemo da živimo, moramo da se zadužujemo. Naravno, da treba da se zadužujemo sa što je mogućim manjim kamatama. Ono što je sporno to je, zašto se taj novac troši? Da li se on troši u nešto što će u budućnosti novac donositi ili se troši tako što se baca kroz prozor? Po mišljenju, koliko vidim svih opozicionih stranaka, baca se kroz prozor. Po mišljenju predstavnika Evropske komisije u Srbiji od subote, ako se milijardu evra godišnje u Srbiji u javnim nabavkama slije u njegove džepove, ili je on u ovoj zemlji, Dežer, "persona non grata", pa mora zbog te izjave da ide iz zemlje, ili ćutanje znači da smo svi mi toga svesni. Znači, to je rekao predstavnik Evropske komisije. Mi smo pitali ko je kontrola? Pa, naša parlamentarna i usvajanje završnog računa, usvajanje izveštaja revizora, diskusija o tim stvarima. Prosto, način na kojima se u stvari demokratija kontroliše. Mi za to nismo imali priliku. Nismo imali priliku ni da pročitamo budžet koji je stigao u nedelju, a u sredu se 1200 strana raspravlja. Pa, poslanici šta rade, oni snalažljiviji napišu "briše se, briše se, briše se", pa time kupe vreme da mogu o tome da diskutuju posle. Ovo je daleko od ozbiljne rasprave. Program razvoja 20 20, pa nije potrebno gospodine Popoviću, ni da ga pročitate, zato što on nikakvog uticaja na naše živote nema. On je jedna "pi-ar" kako se to popularno kaže, kampanje koje služe da se izdrži i do kraja godine, pa ga zato predstavlja i nije važno, predstavlja ga ko je bio u Beogradu tog dana, kakve veze ima ko je. Tu je sve moguće u tom programu i sve će da bude super, ali mi u realnom životu nećemo uraditi ništa. Taj program i bilo koji ozbiljniji ekonomski program `kada se čita, on treba da krene, ako je ovoj zemlji potrebna reforma finansijskog sektora, prvo i osnovno pitanje je da se pogledaju koji su najveći potrošači našeg budžeta? Jedno je javni dug. Prvo pitanje je – kako se taj novac troši? Da li se troši na subvencije "Železnice", kao da otvorite prozor od voza, pa bacate kroz taj prozor? Da li se daje "Srbijagasu" koji postoje vlasnik pola Srbije, privatizujući druge fabrike? Nama se nudi objašnjenje pošto neko nije imao para da plati gas "Srbijagasu", Srbija iz budžeta odvaja deo novca i subvencijama plaća da bi to preduzeće moglo da posluje. Znači, kakva je situacija koju imamo? Da se razumemo, tu se ne radi o građanima koji troše gas. Građani kada potroše gas, ako ga ne plate dođu ljudi u crnim odelima i iseku im gas. Ovde se radi o preduzećima gubitašima, kojima država daje subvencije da daju i da postoje zašto, a onda još, kada ne plate gas i energente koje trošak, onda opet iz budžeta dajemo i tamo. Subvencije koje imamo i postoje ovde je lažan, on nije tačan, kao što je nivo subvencije u poljoprivredi – od 11,5 miliona evra koliko je dato u poljoprivredu u protekla tri meseca, dve trećine je otišlo u PIO fond. To su te subvencije individualnim proizvođačima, a da bi dobili subvencije, oni moraju da se registruju, što znači da plaćaju svoje obaveze po socijalnom i penzionom osiguranju. Oni su se onda registrovali i sada individualni proizvođač mora da da 70-80 hiljada godišnje. To je ta vrednost subvencije koju je dobio. Toliko zemlje ljudi u Srbiji imaju. Oni nemaju hiljade hektara. Imaju hektar, dva, tri. Pomnožite to sa 100 evra i od toga oduzmite penzione i socijalne obaveze i vidite kolika je stvarna subvencija. Ona nije ta, ona je lažno prikazana. Jedna iluzija koju Vlada kreira, praveći ovakav budžet, jedinu svrhu ima da se zadrži status kvo i da se preživi do sledećih izbora, bez obzira na posledice. Svi problemi će biti odloženi za 2013. godinu, godinu nakon izbora. Tada će ti problemi biti nekoliko puta gori nego što su danas. Na to niko nema pravo. Mi vas na to upozoravamo, bez obzira ko bude tada činio Vladu. Bez obzira ko bude tada činio Vladu, niko danas nema pravo to da uradi toj budućoj Vladi, a u krajnjoj instanci i građanima, kao što je porez na imovinu. Dali smo vam primer, tu su stvari vrlo jednostavne. Porez na imovinu i akcize, povećanje akciza na duvan su direktno prenošenje tereta krize sa, ne znam ni ja koga u ovom trenutku, na najšire i na najsiromašnije slojeve građanstva u Srbiji, koji puše zato što su nervozni i ne znaju gde će i gde udaraju, ne znaju kada će prvi i šta će da urade. Drugo, sada će i na najmanju udžericu da plaćaju tri ili četiri puta veći porez na imovinu nego što su to radili do sada. Oni koji su imali kuće od milion ili dva miliona evra će od usvajanja ovog zakona plaćati 50% manji porez na imovinu. To je realna politika Vlade. Toga nema u programu 20 20. U programu 20 20 je svaki dan lepo vreme. Ne pada kiša i svi su srećni i nasmejani. Zato smo rekli da to nije ovo zemlja u kojoj mi živimo, to je neka druga zemlja. Bez obzira što se gospodin Mrkonjić smeje, njemu je život lep. Ali, postoje milioni ljudi u ovoj zemlji kojima život nije lep i kojima ništa ovo nije smešno. Oni ne razumeju možda o čemu mi pričamo, ali mi vas lepo pitamo – zašto je to tako? Zašto se postkrizni model ekonomskog rasta i razvoja Srbije razlikuje od našeg budžeta? Zašto se plan 20 20 razlikuje od našeg budžeta? Zašto se ono što Vlada priča razlikuje od našeg budžeta? Penzije neće porasti 2% i 2% i 2% sledeće godine. Ne, penzije su realno manje, manje su u januaru nego što su bile prošle godine. Vi ste kao odgovorni to rekli, da treba da se vežu za plate. Plate su, gospodo, danas manje nego što su bile pre godinu dana i penzije su manje i sve je manje zato što vam inflacija jede to. I kakav god vam zakon bio tu, vaši potezi su pogrešni i ljudi svaki dan sve gore žive. Jedini način da se to prekine da se promeni politika ekonomska u ovoj zemlji. To znači da nema više laži. Nema laži, ko ne plati gas, nema gas. Nema gas, bez obzira ko je direktor "Srbijagasa". Znate, ko ne plati struju, nema struju. Ne govorimo o građanima, govorim o onome što je akademija partijskih kadrova, a to su preko 800 javnih preduzeća, koje jedu džigericu građanima ove zemlje. Oni žive na iluziji, ne vašom greškom. Oni žive u toj iluziji 10 ili 15 godina unazad. Vaša je krivica što u proteklih nekoliko niste ništa uradila da i njima život bude bolji sutra. Apsolutno ništa. Gde su planovi trošenja novca od te "Železnice"? Gde su planovi trošenja novca bilo koga? "Srbijagasa"? Da li mi dajemo novac "Srbijagasu", fabrici stakla u Paraćinu ili ne znam kome? Kome dajemo taj novac? Čemu? Za šta taj novac služi? Zbog toga su razlike takve, zato što mi, i pored toga, da se vratim na početak ne možemo kao ni jedan budžet do sada, nećemo ni ovaj podržati. Ne, zbog toga što je on, on je realan. To znamo, znamo da je on realan. Ono što nije realno, to je izbegavanje odgovornosti i političke volje vladajuće većine da uradi bilo šta u ovoj zemlji, čekajući samo dan do novih izbora i samo da preživi 19 stranaka vladajuće koalicije, da bi opet mogli nekog da prevare, pa da budu u istoj situaciji 2012. godine. Zato ne možete da dobijete podršku bilo koga u ovoj skupštini osim vas. Zbog toga, ovaj razgovor, da li sedi gospodin Mrkonjić, Diana Dragutinović, Božidar Đelić, ko god da dođe, oni nemaju komentar na ovo, zato što oni znaju da smo mi u pravu, ali ih baš briga. (Gorica Mojović sa mesta: Nemojte da se derete toliko.) Znate šta, izvinjavam se, stvarno ovo – nemojte da se derete, ako imate neki problem, javite se. Stvarno ne razumem. Stvarno, molim vas predsednice, ovo je van svake, da se ne derem. Znate šta, mogao bih vama da kažem šta da vi ne radite sa ovim budžetom. Bolje to da slušate, nego da li se ja derem. Da. Hvala.
Reč ima gospodin, ministar Mrkonjić. Prijavite, gospodine ministre.
Diana dolazi, ali da ipak opravdam ovo što sam sedeo jedan sat ovde i sa posebnim zadovoljstvom beležio sve ovo što ste vi rekli. Opet, kao i uvek, puno stvari naučim ovde, naravno. Mada, u inspirativnom govoru, gospodin Andrić je bio najagresivniji. To poštujem i ja sam agresivan čovek. Idemo redom, prvo damama. Gospođo Tabaković, ako se ja budem pitao, prihvatam amandman koji ste postavili. Gospođa Vojić-Marković, takođe, ako se ja budem pitao, to je član 36. – prihvatam. Gospođa Donka Banović je diskutovala. Tu nisam siguran. Mislim da je primedba opravdana i ja ću se potruditi da i to predložim da se prihvati. Sada idemo redom. Gospodin Popović je u konkretnom istupu nekoliko stvari rekao sa kojima se apsolutno ovde svi možemo složiti i što je potpuno tačno. Ali, podsetio bih, ne zato da branim Vladu ili sebe kao ministra – isti je rezon potpuno imala i ova vlada kada se zaduživala, barem za one projekte koji se odnose na infrastrukturu. U tom delu odgovaram i gospodinu Antiću – nijedan kredit koji je uzet u infrastrukturi nije uzet bez studije koja opravdava njegovo uzimanje. Dakle, najveći krediti su za auto-put od Subotice prema Nišu, Dimitrovgradu i dole Vranju. Ukupna vrednost tih kredita je negde oko milijardu i 100 miliona – 600 miliona od Evropske investicione banke, 400 miliona od Svetske banke i 150 miliona od Evropske banke za obnovu i razvoj. Ulaganje u auto-put, molio bih gospodu radikale da me saslušaju, posebno moj prijatelj, gospodin Krasić, dakle, najveći je neto devizni priliv, ja to treći put govorim ovde u Skupštini, je u oblasti saobraćaja. Mislim da većina vas to zna i molim da to i prihvatite. Znači, najveći neto devizni priliv. Moramo napraviti auto-put i uzimati pare od prevoza. Moramo napraviti prugu i takođe uzimati novac od prevoza. Moramo napraviti aerodrom i uzimati pare od sletanja aviona. Tu nekih velikih troškova nema. To je neto devizni priliv. Ako je sada, prema računicama, uvek sam spreman na kritiku i da me ispravite, jer taj posao radim samo 40 godina, neto devizni priliv po osnovu prihoda od putarina 150 miliona, sa završetkom auto-puta biće 300. Dakle, svi pametni ljudi mogu da sračunaju da je to osam, devet godina rok otplate tog kredita ako u njega uložimo. To je tako. Ako neko misli da nije tako, neka kaže. Naravno, ima i poslova u biznisu, posebno gospodin Popović to zna, koji donose veće profite. Nisu zato Amerikanci i Nemci ludi kada ulažu u infrastrukturu. Gospodine Antiću, ista je stvar i sa železnicom. Sa time se, dakle, slažete. Ali, imam tu privilegiju da sam radio u vreme gospodina Miloševića. I tada je železnica bila u trećem planu. I zato smo danas ovde gde smo. Zato dajemo subvencije železnici, da bi tih 25 hiljada radnika, i danas su hteli da štrajkuju pa smo se dogovorili da ne štrajkuju, ipak dobili neke uslove za život. Od mene ne očekujte nikada, možda sam sada i poslednji put ovde jer se sprema rekonstrukcija Vlade pa više neću biti ovde, da otpuštam nijednog radnika u ovoj zemlji. Ja sam zato socijalista. Zbog toga imam probleme i u Vladi. Po meni – otpuštanja nema. Izašla je sada Nada Kolundžija. Znači, onaj koga smo primili, taj ima da radi, a zadatak mene kao ministra je da ih zaposlim. Prema tome, to je zadatak i svih vas koji ste ovde u Skupštini – da ih zaposlimo. Znači, železnica ima tih 12 milijardi, ali, ove godine smo počeli rekonstrukciju odnosno reformu tih železnica. Iduće godine je završavamo, gde će se odvojiti infrastruktura od prometa. Ove godine ćemo stvoriti uslove da i železnica smanji svoje subvencije, odnosno uzimanje iz države. To je danas 12 milijardi. Ovo što je u budžetu 16 milijardi, pošto je bilo neko pitanje, čini mi se, jutros, zašto 16. To su bili neki dugovi koji se odnose na EPS i na "Energoprojekt" kojima železnica duguje. To nije povećanje subvencija železnici. Od iduće godine, ponavljam još jednom, ako budem pred vama ovde, subvencije železnici će biti znatno manje. Ne mogu da garantujem koliko, ali sigurno znatno manje. Dakle, moramo stvoriti uslove da ta železnica bude evropska železnica. A ona je naša najveća razvojna šansa, isto toliko koliko i auto-put. Što se tiče odnosa o kojima sam počeo da govorim u budžetu, naravno da je prvo pitanje i moje bilo, gospodine Popoviću, predsedniku Vlade, tadašnjem kandidatu za predsednika Vlade – da li smo zemlja zadužena, nismo zadužena ili prezadužena? Dobio sam ovaj odgovor o kome ste vi sada govorili. Zbog toga i dalje tvrdim da zaduženja u ovoj oblasti nisu preterana. Za sada nisu preterana. Ali, naravno da je ta famozna granica od 43%, Diana se čak ljuti, misli da može da bude i manja i tera nas svaki dan da bude još manja, da je upozoravajuća. Zato, ponavljam još jednom, apsolutno prihvatam kao ministar u Vladi Republike Srbije kritike na projekte koji nemaju opravdanost, barem ne ovakvu o kojima sam ja govorio ovde, u odnosu na putnu privredu i železničku infrastrukturu. Gospodine iz Ljiga, naravno da je to nasleđe vremena u kome smo živeli i u kome sam i ja bio jedan od rukovodilaca. Gospodin iz Ljiga, Petković. Mi smo i danas razgovarali o tome da deo sredstava, na predlog gospođe Diane, izdvojimo i da damo ljudima koji imaju te probleme. Ja bih predložio da se oko ovoga vi i ja dogovorimo, da ne gubimo sada vreme, da on dođe, pa ćemo to pitanje rešiti na licu mesta. Dakle, taj vaš amandman je prihvaćen i ja to ne bih komentarisao. Što se tiče razvojnog i evropskog, evo, Diana je došla i smeta mi, ne mogu da radim. Samo da vidite da Diana ima podršku u Vladi, nemojte da je terate ovde na suze, budite džentlmeni na kraju. Dakle, razvojni i evropski – naravno da je budžet razvojni. Opet govorim o infrastrukturi. Mi ove godine nismo tražili, to je jutros neko diskutovao, izvinjavam se, ne znam ko od poslanika, dogovoriću se oko ovih para za ova područja koja su ugrožena zemljotresom i poplavama, jutros smo o tome razgovarali. Dakle, u saobraćajnu infrastrukturu u budžetu na infrastrukturi stoji pet milijardi i 200 miliona. Naravno da su to pare koje su dovoljne. Zašto? Jer imamo za auto-put Koridor 10 pare iz kredita. Nijedan nov projekat tu nije, sem mosta preko Dunava, Žeželjevog mosta novog, gde država Srbija učestvuje sa 30% sredstava, a ostalo daje Republika, Vojvodina i strani partner, odnosno Italijani, da budem jasan. Znači, on je ipak u tom delu razvojni, jer motiviše da ulazimo u projekte koji, opet ponavljam, vraćaju novac na najbrži način. Kada je u pitanju gospodin Andrić i njegova oštra kritika, ne samo za železnicu, nisam se smejao zbog toga što sam slušao njegovu diskusiju nego je jedno drugo pitanje bilo ovde, ja mislim da je on, prihvatajući i Vlajka Senića, koji je pročitao program, mislim da je on potpuno u pravu. Ali, ja bih podsetio da svako od ministarstava, pa i moje, ima svoj plan razvoja do 20-te godine. Ja sam ga čak publikovao, pre roka sam izašao u javnost i bio sam malo kritikovan. Znači, uz punu saradnju sa Evropskom komisijom, mi smo napravili plan razvoja infrastrukture u našoj zemlji do 2020. godine. To je sastavni deo dokumenta o kome je gospodin Senić govorio i koji gospodin Andrić verovatno ima. Dakle, tu se tačno zna, prvi put, šta u ovoj zemlji treba da se radi u dogovoru sa Evropom za narednih deset godina. To je vrlo važno jer znamo da takvi projekti, kao što su infrastrukturni projekti, ne mogu da trpe promene vlada. Oni moraju da se rade u kontinuitetu, dok se ne završe. Zbog toga taj deo kritike prihvatam, ali, ponavljam – sigurno da će Vlada Republike Srbije izaći sa kompletnim dokumentom i da će on biti na usvajanju ovde pred vama. Zahvaljujem na poverenju koje ste pokazali slušajući mene i molim gospođu Dianu da preuzme komandu.
Narodni poslanik Dragan Šormaz reklamira Poslovnik.
Ja sam Poslovnik reklamirao još odavno.
Gospodine Obradoviću, pre nego što sam dala reč gospodinu Mrkonjiću, gospodin Šormaz se javio. Nisam u tom momentu shvatila da je reklamirao Poslovnik, ali čim je gospodin ministar počeo da govori, pokazao je Poslovnik. Molim vas da ne ometate gospodina Šormaza. Izvolite, gospodine Šormaz.
Ja sam još odmah posle gospodina Senića, zaista, član 107. i o tome treba da vodite računa. Vi znate, gospodin Senić mi se obratio direktno, lično što ne treba, pa mi se obratio sa "ti", što je meni drago, jer se i ja njemu obraćam sa "ti", ali nikada u ovoj sali neću, nego ću ga uvažavati kao kolegu poslanika sa "vi". Verovatno sam i ja delom kriv za tu njegovu reakciju koja je bila, izvinjavam se zbog toga, ali sam bio i još uvek sam revoltiran zbog nečega što ovde slušamo dva dana, malo je otišla i rasprava, kasnićemo i večeras. Pogledajte, juče u dnevnom listu "Danas", šef gospodina Senića kaže da je znao da neće biti 1000 evra akcije i da je svesno banuo na narod, da bi gospodin Tadić pobedio na izborima, ali da je to znao i gospodin Tadić. Sada gospodin Senić kaže da je gospodin Tadić prepisivao ovaj program iz ove knjige. Ja moram da zaštitim predsednika Republike, znao je za obmanjivanje prilikom davanja obećanja, prepisuje čovek program koji izgleda nema i vi ste trebali da zaštitite predsednika Republike.
Nema povrede Poslovnika, niti se na taj način štiti institucija sistema, kako vi to činite, bilo gde da sedite gospodine Šormaz. Narodni poslanik Ivan Andrić ima reč.
Prvo da raščistimo, iako mi ne smeta, ali mislim da je važno za vas da upamtite, prezime Andrić, to je jedini nobelovac iz ove zemlje, a to Nobel, to je ona nagrada koju je vaša Vlada bojkotovala pre nekih mesec dana. Prvo pitanje predsednici Skupštine, obzirom da je sada usvojen amandman na član 35. Jorgovanke Tabaković i 36. da li možemo da dobijemo pauzu i da nam se da prečišćeni tekst. Gospodin Mrkonjić je ovlašćeni zastupnik Vlade…
Molim vas, vi dobro znate Poslovnik, jedino mi poslanici možemo odlučivati o amandmanima glasanjem. To šta kaže Vlada, sigurno ćemo imati na umu i to će nas opredeljivati, ali naš stav je definitivan. Nastavite.
Onda povreda Poslovnika, to je povreda dostojanstva Skupštine. Nažalost, šarm kojim obiluje gospodin Mrkonjić ne može da nadomesti bedu u kojoj Srbija živi, ja imam da poručim da nikakve rekonstrukcije neće biti pošto sada usvajamo budžet koji ima 27 ministarstava. Prosto, vaše mesto je u narednih šest meseci bezbedno i ne morate više da se bavite time. Bez obzira na te šale, mislim da se nismo razumeli, nije naš problem i reči su pogrešno protumačene, a mogu da imaju posledice i to je važno. Nije naš problem što vi dajete novac Železnici, ako se zadržimo u vašem resoru. Problem je što to – menjaćemo, reformisaćemo, slušamo još od vremena kada ste prethodno bili u Vladi, pre 15 godina, a nikada se ništa ne desi. Verujem da imate plan koji ste publikovali, ali to nije ozbiljno sve dok odbor i Skupština ne usvoji takav plan i onda bude u prilici svaki dan da vas pita šta ste danas uradili, šta je uradio direktor Železnice danas. Pod tim uslovima i to su uslovi koje opozicija traži, da bi rekla, u redu sada su subvencije opravdane. Bez toga, to su prazna obećanja. Mi se ovde raspravljamo sa jednom strankom oko penzionog fonda već tri godine i svake godine nam kažu – ovo je reformska godina, sve će da bude u redu i baš sada u januaru vi izglasate budžet i krećemo sa reformom PIO fonda i nikada ništa. Nemojte da opet dođemo u tu situaciju sa Železnicom. Sva sreća, daleko je manji novac u pitanju ili nažalost. Prosto, ono što vam mi zameramo i molim da ukoliko želimo ozbiljnu raspravu, da se ona tako i vodi. Mi ne znamo za šta se novac troši. Možda jeste opravdan, možda su sve te subvencije i manje nego što bi mi dali, ali mi rezultate toga ne vidimo i rezultate osim kampanje, mi ne vidimo. Mi samo znamo da je danas situacija gora nego pre godinu dana i sumnjamo da će biti još gora za godinu dana.
Narodni poslanik Vlajko Senić.
Što se tiče primedbe, da li ovaj model rasta se primenjuje, ja moram da kažem da je ovo jedan model koji su radili ekonomisti, izolovani u prostoru i vremenu, koji nije politička scena Srbije. Pretpostavljam, kada bi ova izborna lista dobila 51%, da bi oni mogli taj model da sprovode. Mi živimo u jednoj drugoj Srbiji i tu imamo koaliciju više stranaka sa različitim prioritetima i svako od nas pokušava da progura ono što misli da je za njegovu stranačku platformu najvažnije i naravno, tu postoje kompromisi. Mi kao rezultat kompromisa ne možemo, pošto smo ozbiljni ljudi, sprovoditi ono što je negde u nekom izolovanom prostoru utvrđeno, da bi u teoriji bilo najbolje za Srbiju. Verovatno bi, verovatno i u Americi postoji neki idealan model koji bi ekonomisti sproveli, oni moraju da pobede na izborima, da bi to mogli u potpunosti da sprovedu. Kada smo formirali Vladu 2008. godine, gledali smo u SPS i Dačića kao u Boga na koju će stranu da se opredele. I vi ste gledali, Ivane, svi smo gledali zajedno čini mi se, tako da sada ne možemo da bežimo od te činjenice da je ovo Vlada koja je dosta socijalno orijentisana. Mi mislimo da sa većim ulaganjem u ekonomiju, da se bolje brani socijala, a naši partneri misle drugačije. Tu negde dolazi do nekog kompromisa i zbog toga mislim da je ovaj budžet optimalan u ovom trenutku i ne vidimo da će se moći promeniti dok se ne dese neke reforme. Možda će na narednim izborima ta reformska politika, radikalna, dobiti podršku, pa će moći sve to da sprovede. Mi u ovom trenutku vodimo politiku kao vlada, da održimo najbrži mogući kurs u datim okolnostima ka EU i u tom smislu se za nas ovaj budžet poklapa, jer ne vidimo kako možemo penzije smanjiti drastično. Dakle, mi ne možemo ljude koji su stekli pravo na penziju, sada im reći – izvinite, vaši izdaci su suviše veliki, mi moramo da smanjimo penzije 30% da bi ova država mogla više da investira. Mi možemo ovako kako je predloženo da nam brže raste proizvodnja, pa da u toj nekoj trci pobede pobede investicije u odnosu na izdavanje za plate i penzije. Ne možemo jednokratno, ne možemo ni subvencije. Što se subvencija tiče za koje mi odgovaramo, mi smo podneli izveštaj, kome smo dali, kojim firmama tačno koliko po radnom mestu, tačno koliko je koja firma zaposlila, tačno kakvi su efekti svega toga i to postoji na sajtu i možete da odete i da vidite svaki dinar subvencija na koji način je utrošen. To je to, a verovatno u ovom trenutku može i bolje, a ako pobedite na narednim izborima mi smo tu da vidimo kakvi će rezultati biti.
Gospodin Ivan Andrić, replika.
Obraćam se gospodinu Seniću, tako da mu ne uskratim pravo na repliku. Možemo oko mnogo toga da se sporimo, ali ne možemo da se sporimo oko toga da penzije koje ste pomenuli, taj odnos vlasti prema bilo kakvom pominjanju tog problema koji postoji, neprihvatljiv je. Nije niko tražio da se smanje penzije. To je strategija. Mi ako kažemo, Penzioni fond mora da se reformiše vi ćete da kažete – penzioneri, ubijte njih, zbog njih imate male penzije. To je onda mnogo pametna strategija i sigurno je ekonomski vrlo opravdano. Ono što vam mi kažemo, to je da samo poslušate vašu koleginicu Suzanu Grubješić koja je u načelnoj raspravi promovisala program reforme PIO fonda. Da ste to počeli da radite prošle godine, danas bi bar LDP rekla, ove subvencije za PIO fond su opravdane, zato što ti ljudi stvarno rade reformu i možda im danas treba dati i više, da bi ta reforma dala rezultat, da u budućnosti penzioneri žive stvarno dostojanstveno, a ne u mikrosvetu premijera Cvetkovića, da taj PIO fond ne bude socijalna kategorija, nego ekonomska. Ništa se nije desilo od 2008. godine, što bi nas uverilo da vi ne želite samo da potrošite novac da bi stvorili nekakvu iluziju koja će omogućiti da opet dođete na vlast. Što se tiče subvencije, ako niste vi odgovorni za to, ja ne znam, vi ste verovatno govorili u ime stranke i ministra Dinkića, da postrojimo sve stranke, pa svaka stranka da kaže koga je subvencionisala. To je jedan mnogo težak put kojim ćemo ići. Mislim da nikome ne bi odgovaralo. Kad smo već kod toga, moje pitanje – koliki je PDV od sledeće nedelje na kompjutere? Pričao sam sa raznim poslanicima, niko ne zna.
Prošlo je dva minuta. Zahvaljujem. Narodni poslanik Đuro Perić ima reč.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka i saradnici, moram da kažem malo iritira cela stvar, mada to svako ima pravo da govori, što malo pomalo pa stalno neki sporovi sa našom partijom oko toga kako izgleda taj fond PIO. Gospodine Andriću, ne izgleda to tako prosto i jednostavno ko što vi to mislite, jer da je to tako prosto i jednostavno, i u vreme kada je vaš predsednik bio potpredsednik Vlade vi bi tu morali da učinite nešto ozbiljnije oko ovoga svega što činite. Nije to tako prosto i jednostavno iz prostog razloga što to u celom svetu i kod ekonomija koje su mnogo bolje ne može tako revolucionarno da se vrše promene. Ovo sada što je učinjeno i ranije što je činjeno, ovih 3-4 puta od 2000. godine na ovamo se ide ka tome. Ne znam da li ste vi sad to sve čitali i gledali oko tih podataka koji se tu nalaze, ali to su takvi predlozi i takva rešenja koja opet izazivaju, sa druge strane, među našim kolegama isto tako kritiku da je to preteralo sve, u mnogim stvarima kao što su skraćivanje tih ili produžavanje životne dobi i tu ima mnogo primedaba oko toga i amandmana da to ostane onako kako jeste. Drugim rečima mnogi se zalažu i za to. Imamo situaciju sve je isto samo penzija neće biti. Tako mu to dođe. Nisam video da je iko izašao sa nekim pravim predlogom kako bi to sad trebalo da izlazi. Ovo se učinilo sada kao jedan korak koji će omogućiti to što vi govorite. To nije tako jednostavna stvar da se svake godine povećava broj penzionera. Ideal je postao to da svi idu u penzije. To je sad želja da svi idu u penziju. Kada odu sad svi u penziju, ja ne znam šta ćemo onda da radimo. Hvala.
Replika, gospodin Andrić.
Da. Ne treba da vas čudi što vas spominjemo zato što ste vi bili predsednik upravnog odbora tog PIO fonda u isto vreme kada i poslanik. Naravno da onda pričamo sa vama. Ne možemo da pričamo sa Šormazom o PIO fondu pošto on čovek, em je mlad za penziju, ne zna o tome ništa. Mi vam kažemo sledeću stvar, možda i često u životu izgleda da nešto što vi radite je preterano i preterano teško i preterano radikalno. Ne možemo gledati reformu penzionog fonda na osnovu vašeg osećanja koja prema tom fondu imate, da ne kažem interesa koje vaša stranka ima zato što nekako ona predstavlja taj fond u javnosti. Hteli vi to ili ne. Vaš je uslov bio da se podignu penzije kada uđete u Vladu. Vi ste stranka koja se zove stranka penzionera. Znači, prosto hteli vi to ili ne, to je tako. Ne može se prema vašem osećaju meriti, nego prema rezultatima. Mi da vam ne kažemo ništa drugo, ne znam zašto se toliko ljutite. Mi vam kažemo samo jedno – ovim tempom, a to je tri nova penzionera na dva radna mesta i preko 20% budžeta ide kao subvencija penzionom fondu, ova zemlja nema šansi. Nema nikakvih šansi. Dvesta trideset milijardi dinara ove godine iz budžeta Republike Srbije ide penzionom fondu. Prošle godine je to bilo, nije važno koliko, 25% budžeta, 220. Hvala. Znači, rezultati izostaju. Vi možda imate opravdani osećaj, ali onda treba da se sklonite i da pustite nekog drugog, evo na primer G17. Oni imaju plan. Pustite njih, možda će njihov rezultat sledeće godine da bude 15% subvencija, a veće penzije. Znate šta, ne znam ni ja kako se pravi atomska bomba, ali verujem da ona postoji i neko ume da je napravi i da su njene posledice ogromne.
Vreme. Zahvaljujem. Narodni poslanik Đuro Perić, replika.
Prvo, želim da mi raspravimo jednom zauvek to moje članstvo u upravnom odboru fonda. Nisam ispred PUPS u odboru Fonda, nisam ispred PUPS ni bio u UO Fonda, nego sam bio ispred Saveza penzionera kad nije ni postojala PUPS. To je kao prvo. Drugo, treba znati da Fondom se upravlja tripartitno, upravljaju poslodavci, sindikalci i upravljaju penzioneri. Prema tome, Zakon o Fondu je takav da neomogućava sada ovo što vi govorite. Zato treba menjati i zakon i stvarati drugačiji fond od tog kako govorite. Međutim, za tako nešto nema uslova sada, jer da ih ima to bi se i uradilo. Da vam kažem i kod privatnih fondova koji su u tom smislu čisti, ni tu ne ide baš sve najbolje kako bi to na prvi pogled izgledalo. Prema tome, treba imati neke realnosti u svemu tome. Ne kažem ja da ne treba nešto da se menja i menjaće se, svakako da hoće. Za to trebaju neke predradnje da se učine. S druge strane i taj MMF koji je učestvovao skupa sada oko ovog svega je i dao priznanje da je ovo najbolje što je urađeno na ovim prostorima u okolini i kod nas, a što je sada predloženo ovim zakonom. Hvala.
Narodni poslanik Dragan Šormaz je prijavljen sa željom? Gospodin Andrić je izgovorio vaše prezime i to na dostojanstven način. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Dragan Šormaz: Član 107. dostojanstvo. Niste bili vi tu.) Kažem da je gospodin Ivan Andrić na dostojanstven način izgovorio vaše prezime i da to ne predstavlja osnov za repliku. Zahvaljujem. Želite da govorite o povredi Poslovnika? Izvolite. Narodni poslaniče, dobili ste reč da govorite o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodin Andrić je rekao da ne znam ništa o PIO Fondu. Možda, ne želim sa njim da se raspravljam, jer moja meta naravno da nije neko ko je u opoziciji, nisam o tome ni govorio, ne znam odakle mu ideja da mene pomene. Da li je hteo da ustanem da govorim? Da li mu se nije svidelo to što sam malo pre branio instituciju predsednika Republike od napada iz njegove koalicije poslednjih dana. Ne znam šta je u pitanju, ne znam za motiv. Mogao bih i ja da kritikujem gospodina Andrića što od jutros nije bio ovde nego je došao sada kada je najveća gledanost u pet sati da koristi vreme, na šta, naravno, ima pravo. Ne želim uopšte o tome da govorim. Dovoljno znam o tome, gospodine Andriću, da evo ovih dana potpisujem ugovor sa privatnim penzioni fondom, jer kako ga vode ovi iz PUPS, čisto sumnjam da i kada dođe vreme za moju penziju, da će u tom fondu biti nešto. Eto, dovoljno je bar toliko saznanja. Zahvaljujem.
Nema povrede člana. Dok nije bio uključen mikrofon, razumela sam da ste rekli da hoćete da govorite o povredi člana 107. i povređenom dostajanstvu Narodne skupštine. Vrlo sam pažljivo pratila diskusije. Na meni je da procenim kada postoji osnov za repliku, a kada narodni poslanici veštinama pokušavaju da stvore osnov za repliku, što ovde je bio neuspešan slučaj. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika? Izvolite, povreda Poslovnika, narodni poslanik Ivan Andrić.
Hvala. Samo mala ispravka. Prvo, nisam kao gospodin Krasić da sedim ovde ceo dan, imam šta drugo da radim, a bio sam tu jutros. Bio sam tu jutros i pričao sam o gospodinu Čipliću o kome biste i vi mogli da pričate i to možete da utvrdite uvidom u bilo koju informativnu emisiju. Hvala.
Narodni poslaničke, upravo ste stvorili osnov da vam po obavezi člana 103. 5. stav izričem opomene. Moraćete još da se potrudite da dobijete od mene opomenu, kao što ćete morati više da se potrudite da bi se imitirao osnov za repliku. Dakle, molim vas da to ne činite. Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo Čomić, ja ne znam u kom kontekstu mene Andrić pominje. Objasnite mi, molim vas. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, to ne piše u Poslovniku.) Rekao je moje ime, ne znam zašto moje. (Predsedavajuća: Vi ste se javili da govorite o povredi Poslovnika.) Ne znam, ovu situaciju nije ni Poslovnik predvideo, jel znate. Govori o Šormazu, a opominje mene. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ne možete da iznosite da je povređen Poslovnik koji ne postoji.) Ne, ja vas pitam da mi objasnite ovu situaciju koja je sada. (Predsedavajuća: Mislim da je to neobjašnjivo.)
Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Zoran Šami, Arsen Đurić i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč.
Član 43. je već dugo u odredbama Zakona o budžetu za svaku godinu, odnosno od vremena kada je legalizovana provizija pravilnikom koju donosi ministar za ekonomiju i regionalni razvoj. Tada je to bio ministar za privredu, 2005. godine. Gospođo ministre, smatrala sam primerenim da onako kako ste vi u članu 15. definisali svest o prilikama na tržištu, kao da je svest o krizi u kojoj se nalazimo, visinu deficita u kojem je republički budžet nedovoljno samo rečima oslikavati i pričati da se zalažemo za manji deficit. Evo vam praktičnog primera kako možete da prihod od privatizacije u većoj meri unesete u budžet time što ćete proviziju od 5% smanjiti na proviziju od 1%. Šta se dešava? Vi meni u odgovoru, odnosno Vlada u ime svih vas napiše da je to nemoguće uraditi, odnosno da se amandman ne prihvata jer je za to nadležan, za smanjenje provizije sa 5 na 1%, kao nagrade za uspeh, bože, čudnog li naziva, ministar ekonomije i regionalnog razvoja koji donosi pravilnik o visini te naknade. Vi meni hoćete da kažete da Zakonom o budžetu, a ja sam stavom 2. upravo predvidela rok od sedam dana da Vlada izmeni pravilnik kao niži pravni akt od zakona i da tu proviziju primeri okolnostima na tržištu i uslovima deficita. U vreme kada jedan zakon iz oblasti pravosuđa derogira nadležnost Ustavnog suda, vi meni kažete da ne možete da promenite pravilnik koji je u nadležnosti jednog ministra. To slikovitije govori o Vladi i njenom odnosu prema budžetu i građanima od sve ove priče unazad sat vremena. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Ovaj amandman je Vlada prihvatila, a o njemu će se Narodna skupština izjašnjavati. U pretresu je, te nemamo izveštaj odbora. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, reagujući na moje prethodno izlaganje, gospođa Nada Kolundžija je rekla da ja obmanjujem građane Srbije, pa hoću da iznesem nekoliko činjenica. Prvo, podatke – 8.000 zaposlenih 2000. godine i 30.000 zaposlenih danas, preuzeo sam iz dokumenata Vlade Republike Srbije. Mogu da ih pokažem. Ako laže Vlada, lažem i ja. Drugo, nije istina da su u tih 30.000 službenika uračunati i pripadnici Vojske Srbije. Treće, ne mogu dve ili tri preuzete nadležnosti, to je otprilike 20% povećanih nadležnosti, biti opravdanje da se broj službenika poveća za 300%, sa 8.000 na 30.000. Četvrto, za kuće koje gradi na području Kolubarskog okruga Vlada Republike Srbije u proseku izdvaja 20.000 evra. Izveo sam sledeću računicu: 20.000 službenika puta sedam godina prosečnog rada, puta plate i doprinosi po jednom službeniku, dođete do iznosa od milijardu i petsto miliona evra. Ako to podelite sa 20.000 evra dobijete 159.000 kuća. Po članu 43. izveštaji o sredstvima ostvarenim od prodaje kapitala u postupku privatizacije dostavljaju se Ministarstvu finansija i nadležnim skupštinskim odborima. Mi smo predložili da se ovaj izveštaj dostavi i lokalnoj samoupravi na čijoj teritoriji se nalazi preduzeće koje je predmet privatizacije, zato što smo smatrali da će se na taj način smanjiti mogućnost lopovluka i da će se moći ostvariti bolja kontrola. Prihvatanjem amandmana Vlada je obezbedila veću transparentnost u postupku privatizacije, a ja bih voleo da predsedavajući parlamenta Republike Srbije obezbedi veće poštovanje Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i da poslanicima SRS dozvoli pravo na repliku kada im ono po Poslovniku pripada. Hvala.
Narodni poslaniče, striktnom primenom poštovanja Poslovnika Narodne skupštine vama je morala biti izrečena opomena nakon jednog minuta, zbog toga što kršite odredbe Poslovnika Narodne skupštine, člana 106. Dakle, molim vas da se suzdržite od ugrožavanja ugleda Narodne skupštine tokom sopstvenih izlaganja. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da u zahtevu da se poštuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine podrazumevaju da se sve te odredbe odnose na sve nas i da su nepristojno dobacivanje i nepristojne reči zabranjeni odredbama Poslovnika na koje se pozivate, smatrajući da su vam ugrožena prava i, ne znam po kom moralnom kodu, smatrajući da smete da ugrožavate prava drugih i da odričete prava poštovanja odredbi Poslovnika za sve druge narodne poslanike, uključujući i narodnog poslanika Dušana Marića koji traži poštovanje odredbi Poslovnika Narodne skupštine dok ih krši. Molim vas da se to ne radi više. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospođo ministar, ovo je Predlog budžeta Vlade Republike Srbije za 2011. godinu i ovo je nešto što miri rogove u vreći. Vi ste na ovaj način pokušali međusobno da se namirite, da zadovoljite neke svoje potrebe, a trpeće građani Srbije. Neko je rekao – budžet ne može da bude dramitično drugačiji, ali je život naših građana dramatično teži ove nego prošle godine, a sledeće godine će biti teži nego što je to u 2010. godini. SRS je podnoseći amandmane na budžet pokušala da uštedi tamo gde je moguće, sa jedne strane, a sa druge strane da ne bi ugrozila elementarne, vitalne funkcije jedne države koju mi poštujemo i čiji integritet u svakom slučaju nastojimo da sačuvamo i da zaštitimo. Predložio sam u ime SRS amandman na član 44. na stav 2. gde smo predložili da sve ono što je ostalo, prosto sumnjam da je to moguće, imajući u vidu ovu Vladu i njene apetite da troši, kod direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava ako je nešto ostalo nepotrošeno u 2010. godini da se ta sredstva iskoriste za popunu deficita u 2011. godini, a da prethodno ministar finansija ne donosi nikakvu posebnu odluku, nego da se prihvati ovaj amandman i da to bude formalno, da bude obrazac za ponašanje u uštedi sredstava. Gde bi mogli da upotrebimo kasnije ta sredstva? Mogli bi ta sredstva da damo ovima u Kragujevcu koji štrajkuju, mogli bi da damo ovima u Kraljevu koji su pogođeni zemljotresom, mogli bi da damo u Ljuboviju, u Prijepolju, Loznici i drugim mestima, kao i niz drugih mesta. Takođe, mogli bi da damo dobrim studentima i učenicima, nezaposlenim, penzionerima i ne znam sve kome ne bi mogli da damo, jer zaista u ovo vreme pomoć je potrebna svima. Kada se govori o zaduživanju i našem javnom dugu, kaže se da ovo može da iznosi do 45% BDP. Zavisi od vitalnosti realnog sektora i od drugih mogućnosti, kakva nam je sirovinska, kakva nam je proizvodna, kakva nam je izvozna baza. Na žalost, sa ovom vlašću ona iz dana u dan pada i veoma mali su izgledi da to krene na bolje, ali računamo posle sledećih izbora, kad god da budu, da će građani Srbije prepoznati ko želi, ko hoće i ko može da sačuva i zaštiti njihove interese, a to je pre svih SRS.
Izvinjavam se narodnim poslanicima, pokušavam da nađem obaveštenje o gostima na galeriji koje ćemo pozdraviti. Zbog toga je narodni poslanik Sreto Perić uz moju saradnju prekršio Poslovnik sa 35 sekundi duže nego što je dozvoljeno da govori. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Donka Banović. Donka Banović ima reč.
Ovo je poslednji član, mislim i poslednji amandman na poslednji član, a ovaj član je onaj uobičajeni kojim se završava svaki predlog zakona i govori o tome kada ovaj predlog zakona, odnosno ovaj budžet stupa na snagu. Kada smo mi podneli ovaj amandman, mislim da smo pogrešili, trebali smo jedan drugačiji amandman da predložimo, a to je predložimo da se član 45. briše. Možda bismo tako uspeli da odložimo i sprečimo donošenje ovog predloga budžeta za 2011. godinu i gospođi ministru možda omogućimo neko dodatno vreme da od sredstava kojima se raspolaže, da ta sredstva budu bolje raspoređena za 2011. godinu. No, nismo. Neko je u toku diskusije ovaj budžet nazvao "duplo golo". Meni se malo i sviđa taj izraz, jer dosta govori. U diskusiji smo vam i mi ukazali na to da se ovaj budžet nazvati "antiagrarni", svega je 2,5% od budžeta predviđeno za jedinu granu industrije i privrede u Srbiji, koja u ovom trenutku ostvaruje suficit, dakle nedovoljno za poljoprivredu. On se može nazvati i "antirazvojni" zato što, na primer, ukazivali smo na to, u Fondu za razvoj nisu povećana sredstva, jako su mala sredstva i to sredstva koja bi služila za razvoj naših domaćih preduzeća i domaće privrede, koja su u problemu zato što imaju problem sa likvidnošću. On je, takođe, antirazvojni ako govorimo o ljudskom faktoru, jer bez ljudi i obrazovanja ljudi nema i zapošljavanja, nema ni napretka. Dakle, moj kolega iz poslaničke grupe je izračunao da za sva ona sredstva iinstrumente koji su predviđeni za poboljšanje zapošljavanja, da je predviđeno u ovom budžetu ukupno četiri milijarde dinara manje. Dakle, i po tom kriterijumu je antirazvojni. Nismo podneli taj amandman, žao mi je što nismo, opet kažem, možda bismo tim amandmanom odložili stupanje na snagu ovog "duplog golog".
Pre nego što nastavimo rad, poštovani narodni poslanici, dozvolite da vas obavestim o tome da deo današnje sednice sa galerije velike sale Doma Narodne skupštine prati grupa građana zainteresovanih za rad Narodne skupštine i to: Živana Janković, Violeta Pavlovski, Nevenka Bila i Jelena Filipović. Dobrodošli u vašu kuću, u Narodnu skupštinu Republike Srbije. [[Aplauz.]] Ovo je bio poslednji amandman u pretresu pojedinostima. Da li još neko želi reč? Ministarka Diana Dragutinović ima reč.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poštovani narodni poslanici i poštovani građani Srbije, kao i svaki put do sada, pažljivo sam pročitala sve vaše amandmane i sva vaša obrazloženja. Grupisala sam sve vaše amandmane po tzv. poslaničkim grupama, mada bi mi neko zamerio na upotrebi reči "takozvani" izvinjavam se što sam je upotrebila prihvatila amandman koji isključuje reč iz budžeta za 2011. godinu, da bi dobila osećaj kakvi bi bili budžeti da su je radile druge poslaničke grupe, da su imale svoju vladu. Takođe, uporedila sam ih sa amandmanima poslaničkih grupa u prethodnom periodu, a onda, pošto je jedna od najčešće ponavljanih reči kao karakteristika za ovaj a i prethodne budžete koji su donošeni u mandatu ove vlade, dakle "antiagrarni", "antikrizni", "skandalozni", itd, usudila sam se da donosem budžete iz ranijih godina, ovde su sa mnom da uporedimo kakvi su bili to neki drugi koji nisu bili "antiagrarni", koji nisu bili "antikrizni" ili "antiskandalozni". Budžet je uvek priča o brojevima i stvarno mislim da što je više brojeva više znamo funkcionisanje države, više znamo o politici Vlade, a vi narodni poslanici imate više municije za kritiku, uticaj i poboljšanje. Najveći kritičari tzv, izvinjavam se ponovo na upotrebi reči, transparentnosti, nekada su bili zadovoljni sa klasifikacijom rashoda na samo tri kategorije. Upravo oni najžešći, koji najviše kritikuju tzv. ugovore o delu i izdatke na specijalizovane usluge, kao da to nigde ne postoji i karakteristika je samo ove, ne prethodnih vlada, podsećam da je klasifikacija izdataka koja je postajala do početka 2000. godine bila samo materijalni troškovi, izdaci na plate i, gle upotrebe reči – specijalne namene. Da li su te specijalne namene bili ugovorni o delu, ne znam, specijalizovane usluge, te bilo je nešto specijalno. Mnogi od vas bili su članovi različitih vlada. Zato sam i donela sve te budžete, prosto da vidim razliku u toj fiskalnoj i uopšte makroekonomskoj politici. Recimo, sa mnom je budžet sa početka 90-tih godina, 1992, 1995, 1998, imamo i 2002. godinu. Znači, po desetak strana. Nisu strane odraz kvaliteta, budžet su brojevi, što imate više informacija, znate kako funkcioniše država. Imamo budžete iz Koštunicine vlade, 2002, nešto glomazniji iz 2006. godine. Na kraju, imate i budžete ove vlade, 2009. i 2010. godina. Bez obzira kako bili klasifikovani budžeti, mislim da sam to govorila i nakon rasprave u načelu, ali hoću da ponovim i sada, mene je zanimalo koliko je bilo tih diskrecionih rashoda koje nikako sada ne možete da prihvatite, da jedna vlada može, treba da ima i neku diskreciju u svojim rukama. Godine 1992, 1995, 1998, ne bih sada govorila o budžetu 1999. godine, ne bi imalo smisla, učešće tzv. diskrecionih rashoda, bez plata, materijalnih troškova iznosilo je, gle čuda, 13% , 14% budžeta. Taj budžet je bio ravnotežan samo na papiru. Svi dobro znamo da smo u tom periodu imali i te kakav deficit. Godine 1995. uticaj diskrecionih, zašto to ponavljam? Zato što su to oni izdaci preko kojih se vodi takva politika da imate razvojni budžet, agrarni budžet i budžet koji nije skandalozan. Pošto svi tražite više izdataka za tzv. razvoj, agrar, itd, nije bilo loše pogledati koliko je izdvajano u tim periodima. Godine 1995, gle čuda, opet 13%, 14% za takve programe, 1998. godine samo 9%, kriza je na pomolu, 2002. godine deficit je 4% društvenog proizvoda, subvencije i kapitalni izdaci iznose, gle čuda, 13% izdataka, 2006. godine budžet ima deficit od 2,5% društvenog proizvoda, opet 13% diskrecionih rashoda. Dakle, ni jedan budžet, ni budžet ove vlade u krizi, ni prethodni budžeti nisu izdvajali više za tzv. diskrecione rashode, za podsticanje agrara, privrede, zapošljavanja, izvoza, itd. od 13% ukupnih izdataka. Dakle, nekad vam to nije bilo malo, danas vam je malo. Možda bi se mogli pitati da li je malo ili nije malo. Da li su samo subvencije podsticaj ili ima još nekih podsticaja? Kako država podstiče, stimuliše, pomaže i podržava? Preko politike niskih poreskih stopa, preko tzv. poreskih podsticaja i izuzeća, preko subvencija i preko subvencionih kredita. 41/1BD/MS17,45-17,55 Dakle, ukupna državna pomoć, znate da smo usvojili Zakon o državnoj pomoći, koji obuhvata upravo ovo što sam sada rekla, poreske podsticaje, direktne subvencije, subvencionisane kredite, u Srbiji iznosi 1,5% društvenog proizvoda, znači, isključene su subvencije za poljoprivredu i subvencije u železnicu, što se subvencioniše u svakoj zemlji i ustanovila sam da je to tri puta više nego u zemljama EU i dva puta više nego u sličnim zemljama u regionu. Ove subvencije, kao što znate, ili podsticaj i odobravaju se za različite namene, podsticanje zapošljavanje, mala, srednja preduzeće, restruktuiranje različite sektore itd. U predkriznoj godini, rekla sam, gotovo četiri puta je bilo više državne pomoći u Srbiji, nego u zemljama EU i oko tri puta više nego u regionu, ali opet mereno onako kao jedino metodološki ispravno, kao učešće u društvenom proizvodu. Ne znam zašto kada se govori o položaju poljoprivrede kao sektora, govorimo o samo jednom broju, a to su subvencije u poljoprivredi. Kao da ne postoje i još neki drugi izdaci, kao što su recimo kapitalni izdaci u sektor poljoprivrede, kao da ne postoji i neki poreski tretman čitave jedne populacije, koja predstavlja, da kažem, seosko ili ruralno domaćinstvo. Opet bih mogla da uporedim izdvajanje za subvencije u poljoprivredu u Republici Srbiji u odnosu za nešto što se smatra da je standard za zemlje slične nama. Da kažem, standardno učešće je 0,6% društvenog proizvoda, samo subvencije. Subvencije od 2000. godine do danas u poljoprivredi, samo kad posmatramo direktne subvencije, ono što vi gledate, su varirale zaista u intervalu između 0,5% društvenog proizvoda i 1% društvenog proizvoda. Samo subvencije, koje smo izdvojili samo za poljoprivredu ove godine iznose 0,75% društvenog proizvoda. Dakle, više su od proseka, ali cela poljoprivreda, ako pažljivo gledate budžet je podržana budžetom Ministarstva poljoprivrede, iz budžetskih i vlastitih sredstava različitih naknada se 32 milijarde dinara, što je 1% društvenog proizvoda. Govorila bih takođe i o poreskom tretmanu ove kategorije stanovništva. Volela bih da mi nađete primer zemlje ovakvog poreskog tretmana poljoprivrednog stanovništva. I to je vid podrške i pomoći. Dakle, da li se plaća porez na dohodak i da li se plaća porez na imovinu? To je odluka ove ali i prethodnih Vlada, to je veoma i krajnje neobično rešenje da se ceo jedan segment stanovništva isključuje iz plaćanja poreskih obaveza. Bilo je postavljeno pitanje od strane poslanika Radikalne stranke, o takozvanoj naknadi za odvodnjavanje, koja je od strane poreske uprave upućena gradu Zrenjaninu. Moram da kažem, u svim gradovima poreska uprava samo administrira. Dakle, odluku o naknadi za odvodnjavanje donosi Upravni odbor dva javna preduzeća "Srbijavode" i "Vojvodinavode", poreska administracija nije donela tu odluku, ona samo administrira, a "Srbijavode" imaju Upravni odbor mislim ovog četvrtka i odlučuju o zahtevu Zrenjanina koji jedini podneo zahtev za oslobođenje od ove naknade. Rekla sam, da sam pokušala da iz vaših amandmana od prilike sagledam kako bi izgledali budžeti da su pojedine poslaničke grupe bile u prilici da formiraju Vladu i odlučuju o budžetima. Budžet Srpske radikalne stranke definitivno se zalaže za što manje izdavanje garancija državi, potpuno oduzimanje diskrecije Vladi, veće transfere opštinama, postoji amandman gde se opštinama transferiše čak 58 milijardi dinara, iako Zakonom o finansiranju lokalne samouprave ne bi trebalo da budu izdvajanja veća od 48 milijardi dinara, zalažu se za smanjenje subvencija, veće plate državnih službenika i preraspodelu na račun tzv. usluga po ugovorima i specijalizovanih usluga. Budžet Napredne stranke, SNS i Napred Srbijo definitivno je za ukidanje subvencionisanih kredita. Na taj način bi učešće diskrecionih rashoda bilo daleko manje, pa bi verovatno ovaj budžet po nekim drugim poslanicima bio još više anti-razvojni i anti-agrarni. Nepotrebno je zaduživanje, neprihvatljivo je u vreme krize povećati javnu potrošnju. Ovde bih morala da kažem da je upravo prihvatljivo u vreme krize povećavati javnu potrošnju, da uloga fiskalne i monetarne politike, makar prema knjigama, poslanik je ovde preporučivao jednu zaista odličnu knjigu, Jozefa Štiglica. Ima još dobrih knjiga, recimo, Rozet, Miromer. Uloga fiskalne i monetarne politike je pre svega stabilizirajuća. Njihova je funkcija da stabilizuju privredne cikluse. One se nikad u dužem vremenskom periodu ne koriste za stimulisani rast. Volim često da poredim fiskalnu politiku sa pripremom trkača za neko veliko takmičenje. Fiskalna politika, da biste pripremili dobrog trkača, postoje dva metoda. Jedan je doping krvlju i to liči na monetarnu politiku, ali pošto ovde govorimo o budžetu, drugi je relaksacija pred trku. To vam je kao fiskalna politika ili povećanje javne potrošnje i zaista, doping krvlju ili za koju se tehniku već odlučite ili relaksacija pred trku, može da doprinese da trkač dobije trku, ako bi on stalno bio relaksiran, ne bi se takmičio i ne bi trenirao, njegova sposobnost bi opala. Fiskalnu politiku u dužem vremenskom periodu nikada ne treba da upotrebljavate u funkciji privrednog rasta, već samo u funkciji stabilizacije. Ima i nerazumevanja koncepata. To bih volela ovde da istaknem. Postoji razlika između fiskalnog rezultata. Možemo imati deficit i biti veoma likvidini, možemo imati suficit i biti nelikvidni. To što imamo više privatizacionih prihoda u budžetu ili to što koristimo sopstvene prihode iz prethodnih godina za finansiranje deficita ne znači da nam je fiskalni rezultat bolji, znači samo da verovatno koristimo manje kreditnih izvora, a više privatizacionih i sopstvenih prihoda za finansiranje deficita. Kakav bi bio budžet DSS? Na osnovu amandmana bio bi gramatički bolji, mada i predloženi amandmani imaju pojedine gramatičke greške. Bio bi jezički precizan bez slovnih grešaka, sa jednostavnim rečenicama. Ne bi bio prenormiran. Imao bi mnogo više poreskih olakšica, veće subvencije poljoprivrede, mogli su to da pokažu, ali nisu, poljoprivredi, privredi, veći transferi opštinama, zamrznute zarade itd. Pojedini poslanici, kada je u pitanju privatizacija "Telekoma" ili NIS-a imaju različite standarde. Ne bih mogla to da objasnim racionalnim razlozima. Takođe, za istog poslanika ne prihvatljivo je da sredstva u tranzicionom fondu ove godine budu manja i da transferi Ministarstva finansija i Nacionalne službe za zapošljavanje budu manja. Moram reći, tranzicioni fond, kako mu sam naziv kaže, trebao je da bude davno ugašen, da je bilo sreće. Tranzicioni fond traje već osam ili deset godina. Za otpremnine ili nadoknade otpuštenim radnicima do sada je izdvojeno iz ovog fonda u dugom vremenskom periodu gotovo 70 milijardi dinara. 42/1GI/VK17,55-18,05 Zašto su transferi iz budžeta Republike Srbije ove godine manji nego u ranijim godinama, kada je u pitanju nacionalna služba za zapošljavanje? Bili su veći u ranijim godinama zato što je postojalo kašnjenje. Znači, nije bilo plaćeno 12 naknada nezaposlenima, nego je bilo plaćeno manje. Prethodne dve godine sva kašnjenja smo isplatili, tako da sada u ovom budžetu imate za 12 naknada, ne više za 14 ili 15 kao što je bilo u ovoj i prethodnoj godini. Na sve to Nacionalna služba za zapošljavanje, osim ovih sredstava ima i sredstva za aktivne mere zapošljavanja u iznosu od preko 5 milijardi dinara. Šta su bile najčešće pominjane teme? Čini mi se da sam to već istakla govoreći o tome kako bi izgledali budžeti različitih poslaničkih grupa, ali definitivno transferi u opštinama jesu tema koja je najčešće pominjana. Tačno je da transferi nisu 1,7% društvenog proizvoda, da jesu bili bi veći, da jesu bili bi gotovo 48 milijardi dinara. Sada su oko 32 milijarde dinara. Iznela bih nekoliko činjenica.Mislim da sam u jednom svom davnašnjom izlaganju takođe o tome govorila. Volela bih da ponovim još jednom, posebno što je poslanik jedne poslaničke grupe bio toliko ogorčen na predsednike lokalne samouprave i bio je toliko ogorčen na porez na imovinu i tzv. drakonske poreske stope, a sa druge strane zahteva istovremeno veće transfere republičkog budžeta lokalnim samoupravama, kao da ti transferi nisu obezbeđeni iz poreskih stopa i kao da je normalno da on ne oporezuje svoje lokalno stanovništvo a da porez plaćaju neki van te opštine. U svim zemljama sveta porez na imovinu je najvažniji poreski instrument u rukama lokalne samouprave. Sve poreske lokalne samouprave bore se da imaju taj instrument u svojim rukama i da oporezuju stanovništvo srazmerno njihovoj ekonomskoj snazi, odnosno vrednosti imovine. Dakle, kako izgledaju rashodi budžeta lokalne samouprave? Opet ovde, kada se god govorilo o nekim uštedama, govorilo se o tome kako treba smanjiti izdatke, nepristojno visoke izdatke na usluge, na ugovorima i na specijalizovane usluge. Hoću još jednom zbog svih nas da kažem koji su to brojevi. Iz budžeta Republike Srbije o kome danas govorimo finansira se gotovo 240.000 ljudi. Ukupni izdaci na kupovinu roba i usluga su 40 milijardi. Od toga50%, znači 20 milijardi odlazi na tzv. ugovorne usluge i specijalizovane usluge. Kada su lokalne samouprave u pitanju, nećete verovati 60.000 ljudi troši istu količinu novca za kupovinu roba i usluga, 40 milijardi dinara i opet 50% za ugovorne usluge i specijalizovane usluge. Sledeća tema je bila večna tema zaduživanja. Bilo je poslanika jedne poslaničke grupe koji je govorio – šta smo mi to uradili poslednjih 10 godina, samo smo se zaduživali. Ovo je stvarno potpuno pogrešno i netačno. Poslaniče, nismo se zaduživali poslednjih 10 godina, poslednjih 10 godina ili tačnije do kraja 2008. godine mi smo se razduživali. Ako bismo pogledali učešće javnog duga u društvenom proizvodu, videli bismo da je 2000. godine tu učešće bilo 160% društvenog proizvoda, pa je palo na 100% društvenog proizvoda. Zaista, 2008. godine ja palo na 28% društvenog proizvoda. Prva godina u kojoj se kao država više zadužujemo je 2009. godina i 2010. godina, u kriznim godinama. Takođe, druga grupa poslanika kao da ima želju da namerno pokaže kako Vlada Republike Srbije, pre svega Ministarstvo finansija, potcenjuje javni dug. Ne znam, mislim da sam više puta ponavljala, ali pošto i poslanik koji nažalost nije sada prisutan, upravo je izašao, moram da kažem da postoji državni dug, javni dug i dug javnog sektora. Državni dug tačno se zna šta je. To je dug konsolidovane države bez izdatih garancija. Takođe se zna šta je javni dug. Javni dug je dug konsolidovane države plus izdate garancije. Onda se zna takođe šta je dug javnog sektora. To je sve ovo što sam sada nabrojala, dug konsolidovane države, izdate garancije, uključuje dug NBS i uključuje dug javnih preduzeća koja su se direktno zadužila, bez garancije. Republika Srbija i vi poslanici ste izglasali zakon o javnom dugu. Zakon o javnom dugu kaže da je to dug konsolidovane države i garancije države. Prema zakonu o javnom dugu, Republika Srbija, Ministarstvo finansija vodi svoj javni dug i potpuno je normalno da se podaci koje vodi NBS o spoljnom dugu javnog sektora razlikuju. Zamolila bih vas da ovu priču pokušamo da više ne ponavljamo. Dakle, imamo državni dug, javni dug i dug javnog sektora, imamo Zakon o javnom dugu i tačno prikazujemo podatke o javnom dugu. Postoji problem oko registrovanja povučenih specijalna prava vučenja od strane MMF krajem 2009. godine. To jeste utvrđeno u izveštaju DRI. Da li je Vlada Republike Srbije, posebno ministar finansija hteo nešto da sakrije? Ako se sećate, 2009. godine negde pred kraj, Narodna skupština je usvojila zakon o regulisanju obaveza Republike Srbije prema MMF na osnovu korišćenja sredstava alokacije specijalnih prava vučenja. Tada smo pitali MMF, postoji pismo o tome, da li je to javni dug. Oni su tada rekli da nije. Mi smo ga registrovali kao dugoročnu obavezu, jer ako hoćete da se složimo oko nečega, dug mora imati svoju ročnost i uslove. Ovo nije dug. Međutim, na isti način ova obaveza prema MMF registruje i NBS, odnosno registrovala je NBS, registrovalo i ministarstvo finansija. U septembru 2010. godine, takođe postoji pisani trag o tome, dobili smo informaciju od MMF da je odlučeno da ova sredstva budu javnog duga. Od tog trenutka mi smo ga uključili. Htela bih da kažem da dug koji nismo regulisali ne može biti javni dug. Od strane poslanike iste posleničke grupe rečeno je da se približavamo gornjoj granici maksimalne zaduženosti. Pominjem taj broj 43%. Radi preciznosti, rekla bih da to jeste gornja granica ali niske zaduženosti. Dakle, 43% jeste gornja granica ali niske zaduženosti. Takođe, izdaci za kamate sigurno je da nisu 10% izdataka budžeta. To je druga stvar. Ko vraća dug? To je omiljeno obrazloženje pojedinih poslanika, svi se brinemo o budućim generacijama. Zašto se zadužujemo, oni će morati da vraćaju dug. Svi dobro znamo da postoji unutrašnji i spoljni dug, ali isto tako znamo da smo tokom 2009. i 2010. godine za pokriće fiskalnog deficita uglavnom, negde oko 70%,koristili unutrašnji dug. Jedan poslanik ima jednu odličnu knjigu, pa kada već tu knjigu upotrebljava govoreći o nekim temama, mogao bi da je upotrebi kada govori i o porezima, pa i o porezu na imovinu, a mogao bi i da je upotrebi i kada se govori o zaduživanju. 43/1AH/MJ18,05-18,15 Ako država pozajmljuje od svojih građana to je unutrašnji dug. Ne stvara se nikakav teret za buduće generacije zato što se radi samo o preraspodeli. Jedni imaju višak novca, drugi imaju manjak. U budućnosti ta će situacija biti obrnuta. Znači, kada se dug otplati dolazi do transfera prihoda od onih koji su prodavci obveznica ka onima koji su sada njihovi kupci. To je kao da desna ruka duguje levoj. Naravno, ako se deficit finansira iz inostranstva to je nekih 30% u našem slučaju u periodu 2009. i 2010. godine mogli bi reći da buduće generacije podnose teret duga, ali to sve naravno zavisi od stope ekonomskog rasta u budućnosti i od troškova finansiranja, od toga kakav smo projekat uložili pare itd. Konačno, opet da svi zajedno znamo dugovi se ne prenose samo budućim nego i sadašnjim generacijama. Svedoci smo da dug po osnovu stare devizne štednje plaćaju i oni koji su do toga duga doveli, odnosno plaćaju i buduće generacije. Slično je i sa dugovima penzionera. Mnoge od ovih dugova plaćaćemo i mi, ne samo buduće generacije. Boreći se protiv zaduživanja države i ukazivajući kako se država prekomerno zadužuje bilo je i takvih koji su kritikovali izdavanje garancije za obilaznicu oko Beograda kao da nije potrebno da se baš u vreme krize,odnosno da se može u vreme krize odložiti davanja ovakve garancije. Vidite, ima jedna mala računska vežba i htela bih da je podelim sa vama. Lično smatram da je ovo nacionalni projekat broj jedan. To nije samo projekat važan za Beograd. To je deo Koridora 10. Mogu da vam kažem koliki je gubitak RS po osnovu ne završetka obilaznice oko Beograda. Znamo koliko iznosi prosečna zarada u Beogradu – 42.000 dinara pa onda iz toga izvučete prosečnu dnevnicu 1.900 dinara, pa onda prosečan sat, pa onda broj ljudi koji cirkulišu i vidite da je dnevni gubitak u dinarima sto milijardi dinara, mesečni gubitak dve milijarde, godišnji gubitak 26 milijardi ili evrima oko 250 miliona evra. Ovo je nacionalni prioritet broj jedan i mora da se nađe u budžetu RS. U okviru iste poslaničke grupe bilo je protivrečnih amandmana. Jedni hoće da se potrošnja smanji za 30 milijardi, kako sam razumela amandmane. Drugi opet navode primere nekih drugih zemalja, recimo Rusije. Ne mislim da je Rusija i velika zemlja dobar primer za Srbiju da se poredi. Traže da javna potrošnja bude povećana. Ne bi bilo lako ni vama da donesete budžet RS za 2011. godinu. Neko je rekao da nemamo političku hrabrost. Sa tim se ne bih složila. Trebalo je ipak doneti zakon koji uključuje odredbe o fiskalnoj odgovornosti u periodu koji je pred nama, predizbornom. To nije lak zadatak. Ovo jeste smanjen deficit, 120 milijardi, a 138 za državu kao celinu. Postiže se bez rasta poreskog opterećenja. Osvrnula bih se i na one diskusije koje bih teško mogla lično prihvatiti. Kritikovana su zaduživanja po osnovu kupovine aviona kao da je nepristojno da se neko vozi avionom, kao da drugi državnici nemaju avione, kao da druge vlade ne koriste avione. Avioni se koriste samo za veoma kratke posete, kada odete negde na 2, 3 ili 4 sata i vratite se u istom danu. Da li treba stvarno da se sruši avion pa da shvatimo da je trebalo da kupimo novi? Neko je rekao da NATO bombardovanje nije strašno u odnosu na sadašnje stanje. Period apsolutno potpune neizvesnosti kada smo vreme provodili u podrumima često bez vode, bez struje, kada su škole bile zatvorene, u strahu za decom da li će im se nešto desiti i kako ćemo preživeti noć je nekima bilo daleko bolje nego sadašnje stanje. Nada je jedna od reči koje se najviše koristi u javnom životu pored promene i poverenje utiče na to da li će kompanija neka invenstirati ili ne, da li će strani investitor doći ili ne. Zato je snaga pozitivnog mišljenja stvarno neprocenljiva. Neko je pitao – kako ova država stimuliše zapošljavanje? Direktno preko Nacionalne službe za zapošljavanje izdvajajući pet milijardi evra za direktno zapošljavanje i indirektno stimulišući proizvodnju sa 113,5 milijardi dinara i to su različite vrste podsticaja. Htela bih ipak da vam kažem da je ovo država u kojoj će recimo NIS uložiti 450 miliona evra i u kojoj će sigurno od strane direktnih investicija biti dve do tri milijarde evra. Ukoliko hoćete da budete iskreni morate da primetite da je napravljeno, izgrađeno, modernizovano više dečijih vrtića nego u prethodnih 10 godina, 20 da je rekonstruisana saobraćajnica. Pogledajte kako izgleda Bulevar Revolucije ili Bulevar Kralja Aleksandra, saobraćajne petlje, Careva Ćuprija, Tašmajdanski park, različite pijace, most na Adi. Ugovoren je most preko Dunava. Na severnom kraku kasni ali je izgrađeno 60 kilometara puta. Započete su deonice prema Bugarskoj. Most na Beški. Poštovana potpredsednice Narodne skupštine, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred vama se nalazi budžet RS za 2011. godinu koji podrazumeva kontracikličnu fiskalnu politiku. Bez ovakve politike kriza bi bila dublja, duže bi trajala. Zaista nije lako voditi fiskalnu politiku koja ima dva suprotna cilja, da podrži još uvek slabu ekonomiju i da bude održiva. Zato nam treba budžet koji zaista predstavlja socijalnu koheziju i zato zaista mislim da nam ne treba borbena linija između poreskih obveznika, zaposlenih u javnom sektoru, korisnika socijalne zaštite, stranih invenstitora, budućih generacija. Znate šta je napisao Štiglic u toj svojoj knjizi? Imate na strani tri ili četiri, možete okrenuti, država svojim aktivnostima utiče na naše živote od rođenja do smrti. Rađamo se u državnim bolnicama. Naše rođenje se registruje u matičnim knjigama rođenih. Idemo u državne škole. Svi mi u nekom trenutku svog života dobijamo novac kroz programe kao što su studentski krediti, naknade za slučaj nezaposlenosti, za slučaj invaliditeta, program za iskorenjivanje siromaštva, socijalnu zaštitu i zdravstvenu zaštitu. Nas 25% zapošljava država. putujemo državnim putevima. Koristimo državne železničke pruge. Našu sigurnost i bezbednost obezbeđuje sudstvo, vojska, policija. Država ne može više obezbediti od onog što joj obezbede i daju njeni poreski obveznici. Stvarno da završim. Bliži se i Nova godina i zaista je važno da ovaj budžet usvojimo. 44/1AD/LjL18,15-18,25 Postoji jedna šala o tome po čemu se razlikuju optimisti i pesimisti. Optimista je onaj koji čeka novu godinu da bi bio siguran da će nova godina doći, pesimista je onaj koji takođe čeka novu godinu da bude siguran da je stara godina prošla. Očekuje nas definitivno bolja 2011. godina. Bez obzira da li bili pesimisti ili optimisti, levi ili desni, s ove ili one strane, predstavnici vlasti ili opozicije, ja vas stvarno molim da razmislite još jednom i da u danu za glasanje podržite budžet Republike Srbije za 2011. godinu. Hvala.
Da li još neko želi reč u pretresu u pojedinostima? Ima reč narodni poslanik Nenad Popović, dva minuta.
Replika.
Narodni poslaniče, vi imate na raspolaganju dva minuta kao ovlašćeni predstavnik.
Imamo mi još dosta toga da kažem, ali, pošto je spomenuta poslanička grupa DSS, ja bih replicirao, ako dozvolite. Ako ne, nema problema.
Što se tiče primene Poslovnika, morali bi trošiti vreme koje vam je ostalo na raspolaganju kao ovlašćenom predstavniku. Pošto postoji osnov za repliku, ako vama dam repliku, onda u skladu sa članom 27, kažem da repliku ima svaki predstavnik svake poslaničke grupe, s tim što onda vi imate pravo i na repliku i vaših dva minuta koje ne možete koristiti zajedno sa replikom. To je član 27. Poslovnika Narodne skupštine, nije direktna primena o trošenju vremena. Dakle, svaka poslanička grupa će dobiti pravo na dva minuta, a vas onda molim da govorite dva minuta, takođe koristeći pravo na repliku. Da li smo se razumeli? Izvinjavam se što ste čekali, ali smatram da je ovo dobro za rad.
U dve minute bih replicirao gospođi ministru. Umesto da govorimo o budućnosti, šta će biti 2011. ili 2012. godine, lepo je to što ste vi analizirali budžete 1992, 1995, mogli ste ići i od 1945. godine, ali, otprilike, 2011. godine nećemo živeti bolje, gospođo ministre, bez obzira šta vi analizirali. Naravno da je svaki budžet bolji i bolji. I naravno da je budžet 1995. godine bolji nego što je bio 1992. godine. Naravno da je budžet 2010. godine bolji i transparentniji nego što je bio 2006. godine. To je sigurno i to jeste demokratska tekovina, jer se mi tako i razvijamo. Samo bih dodao da u demokratskim državama uglavnom opozicija kritikuje vlast. Te kritike treba primiti vrlo ozbiljno i pokušati, bez obzira da li se slažete sa njima ili ne, pogotovo ako su one stručne i profesionalne, da ih prihvatite. Replicirao bih na ovo poslednje što ste rekli – da ne postoji ni jedan racionalan razlog kako je neko bio za prodaju "NIS-a" a nije za prodaju "Telekoma". Pošto ste vi bili u Vladi i bili smo koalicioni partneri, kao i svi poslanici u ovoj skupštini, osim jedne male grupe poslanika, glasali smo za taj zakon i želim samo da dodam – Rusija jedina ima naftu i gas. Nešto malo ima Norveška. Kada NIS prodajete, logičnije je da ga prodajete nekome ko ima svoje prirodne sirovine. Sa druge strane, NIS je bio samo deo jednog velikog, to se zvalo, zajedno smo usvojili u Skupštini, gospođo ministre, gasnog naftnog sporazuma i tu je velika razlika. A telekomunikacije, gospođo ministre, su nešto sasvim drugo. To je telekomunikaciona infrastruktura i danas ne postoji nijedan racionalan razlog za prodaju "Telekoma". Hvala vam puno.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, pravo na repliku.
Indeks otvorenosti budžeta po međunarodnim kategorizacijama je vaš budžet, budžet Republike Srbije, na listi od 94 zemlje stavio na 36 mesto sa Ganom. Toliko o transparentnosti. To što ima 1.100 strana ne znači da je transparentniji. Ali, vi predstavljate državu koja ne plaća svojim dobavljačima, izvođačima radova, ne plaća struju, ne plaća telefon i ostale komunalije. Prvenstvo imaju međusobni koalicioni dugovi za formiranje Vlade. Nije korektno reći i nazivati diskrecionim pravima ono što budžet ne bi smeo da sadrži. Vi bi to morali znati, da je budžet rasporedni zakon i da on ne ustanovljava prava već popis zakona koji ste pobrojali. Zakonom su ustanovljena prava koja budžet samo raspoređuje. Da li se vi sećate da je nekada u ovoj državi postojao zakon o javnim prihodima i rashodima i bio je brana voluntarizmu i diskrecionim pravima Vlade, jer se samo zakonom mogao ustanoviti prihod i porez i samo zakonom su se mogli trošiti novci. Draga moja gospođo, danas postoje subvencije i tranzicioni fond o kojima odlučuje resorni ministar i vi kao Vlada i bežite od ove skupštine kao "đavo od krsta" da nam za to položite račune, ali to uredno ustanovljava revizija. Pokazivali ste primerke budžeta, ali niste dostavili šta je posle revolucionarne 2000. godine pokazao izveštaj o trošenju novca 2001. godine? A postoji taj izveštaj. Malo je deblji i ne može da se uporedi sa onim što imamo danas od revizije u smislu prekršaja za koji bi naš narod rekao – ono što se nekad radilo, to su male bebe za ove danas.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Dragan Stevanović. Iskoristiće pravo na repliku.
Gospođo ministre, u ove dve minuta, moje prvo pitanje je sledeće – ako se ova ili prethodna Vlade toliko razdužuju, objasnite mi po osnovu čega onda u svakom narednom budžetu imamo veće izdatke za plaćanje glavnice dugova, za plaćanje kamata i za pokrivanje garancija koje ne plaćaju oni kojima dajete pravo da se zadužuju, pošto ste nas svi razduživali? Dalje me interesuje, gospođo ministre, koji to model rasta je fiskalna politika u poslednjih deset godina ove države favorizovala i stimulisala? Vi nam sad nudite neki drugi model rasta koji neće stimulisati potrošnju i ubeđujete nas da treba da štedimo i da treba da ulažemo u razvoj privrede. Malo pre kažete – ne može fiskalna politika da bude isključivo u funkciji privrednog razvoja. Ja vas pitam – kad je to u poslednjih deset godina fiskalna politika stimulisala privredni razvoj a nije stimulisala potrošnju? Kako vi razumete značaj obilaznice govori činjenica da deset godina pričate o Koridoru 10 a da taj koridor nije ni za trećinu odmakao, a do sada je trebalo da bude gotov. Kada govorite o značaju poreza na imovinu, gospođo Dragutinović, prvo vi u Vladi morate da shvatite koliki je značaj poreza na imovinu. Deset godina niste u stanju da rešite legalizaciju. Deset godina niste u stanju da napravite katastar nepokretnosti. Deset godina, gospođo Dragutinović, niste u stanju da stvorite uslove da se u Srbiji formira tržišna cena zemljišta i tržišna cena nekretnine. Dok to ne rešite, nikada nećete ubirati adekvatan porez na imovinu. Lepo ste rekli da nismo za garancije. Ali niste rekli za koje garancije nismo. Niste rekli za koja to preduzeća ne dozvoljavamo garancije? Koliko vam para nepovučenih stoji zbog činjenice da niste sposobni da uradite projekte za infrastrukturu…
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ministarka može da se javi u svakom momentu, ona je ovde i po tekstovima koje smo već prešli i po onima koji tek slede. Izvolite, gospođo ministar.
Stvarno ću biti kratka. Samo ću se osvrnuti na onu diskusiju koja se ticala metodologije izrade budžeta i činjenice da se ja negde hvalim transparentnim budžetom, a da neko drugi i da neki rezultati pokazuju suprotno ili da je normalno da metodologija izrade budžeta se menja u funkciji vremena i da je normalno da, kako vreme prolazi, budžeti budu sve bolji i bolji. Ne bih se potpuno složila sa vama. Mislim da sam ovde davno donosila budžete Laze Pačua. Znači, budžet Laze Pačua ili budžet Kraljevine SHS je bio mnogo bolji od budžeta Republike Srbije. Znači, to uvek ne važi. Takođe, metodologija je tačno da se menja u funkciji vremena, ali ja moram da kažem da metodologija kojoj se još uvek nismo približili, to mogu odgovorno da kažem, je bila poznata još 1986. godine. Kao što su i veliki broj zemalja oko nas već sredinom 80-ih godina imali revizorski izveštaj, moglo je i tada da se rade budžeti po potpuno istoj metodologiji. Znači, ovo je budžet koji se približava, još nije, metodologiji državne finansijske statistike iz 1986. godine. Najveći broj zemalja već koristi metodologiju iz 1991. godine. Znači, niko, nije bilo smetnji u smislu znanja da se takvi budžeti rade. Naravno, vi uvek imate neke rang liste. Srbija nije zemlja, osim donekle u sportu, koja je prva od svih. Znači, imamo neki dobar sportski rezultat. Ne bi bilo loše možda i da li je postojalo tih rang lista, pa da vidimo koji je bio položaj Srbije, recimo, po transparentnosti budžeta upravo u tim godinama iz kojih sam te budžete donela. Znači, 1992, na primer, pa 1980, pa na primer 1995. ili 2002. godine. Dakle, lako je reći – sad ima rang lista. Pokažite tu rang listu i ranije, pa da vidimo da li smo naše mesto popravili ili pogoršali. O privatizaciji NIS i Telekoma sam govorila samo s jednog aspekta, a to je da su i NIS i Telekom naši vitalni resursi. U tom smislu je bila moja opservacija i, naravno, oko fiskalne politike. Vidite, više sam puta rekla i ponovo ću reći, postoji knjiga koju vaš Poslovnik i čita i citira, ne uvek sve, kako se fiskalna politika vodi. Ona se vodi kontraciklično, znači, ne prociklično. Dakle, kontraciklično, kad ste u fazi rasta fiskalna politika mora da bude restriktivna i važi obrnuto. Postoje pravila. Naravno, sloboda je Vlade da vodi politiku kakvu želi, ali neosporno je da se takva fiskalna politika vodi.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Zoran Krasić, Rodojko Obradović, Milorad Buha, Dejan Mirović, Vladan Jeremić i Dragan Stevanović i amandman Odbora za finansije. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite, gospođo Tabaković.
Zakon o budžetskom sistemu i to što ste ga prekršili na način da ste nam ovaj transparentni od 1.113 strana budžet dostavili uz još šest poreskih pratećih i neophodnih zakona, govori o tome u kojoj meri poštujete transparentnost ili naše pravo da o ovom budžetu uopšte govorimo. Sada ću da iskoristim vreme da u raspravi o budžetu kažem nešto što nisam stigla maločas u replici. Koji god dug da je, uvek ga vraćaju građani Srbije preko budžeta, kako god ga vi metodološki nazvali. U ovom budžetu se vraćaju i oni tzv. kockarski dugovi stare štednje devizne Jezde i Dafine, znači, i oni privatni koje ne želite da obuhvatite, nazvali to konsolidovanim dugom države, javnim dugom, na kraju se kroz ovaj budžet vraćaju. Da jednog dana dođete na ono što govorimo, govori član 1. zakona o kojem razgovaramo. Jula meseca 2009. godine rekla sam da ne možete biti odgovorni za izvršenje budžeta, kao jedinka i kao ministar, jer vi ne odlučujete, niti potpisujete sve naloge o trošenju novca. Ali, ono što vi članom 1. tražite je nedopustivo. Tražite da uskratite izdavanje sredstava iz budžeta lokalnim samoupravama i posebnim zakonima utvrđene obaveze za socijalno osiguranje, ukoliko imate neki problem sa izvršavanjem ostalih zakonom ustanovljenih obaveza. Kako može neka obaveza da bude zakonitija od neke druge? Može li da bude zakonitija obaveza vraćanja duga od obaveze da zakonom ustanovljeno socijalno davanje isplatite nekome? To je prosto nedopustivo, gospođo Dragutinović. Ovim amandmanom tražim brisanje tog stava kojim vi omogućavate sebi da zakonomuskratite isplatu već ustanovljenih prava.
Vi imate još tri minuta i 30 sekundi. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podnelo je narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Krasiću.
Ovo je samo nastavak malopređašnje diskusije. Suštinski, u ovom članu vi menjate ovlašćenja, tako da neće biti nadležan više ministar, nego Vlada i to ja mogu da podržim jer ipak Vlada treba da odlučuje o ovim stvarima. Ali, da li uopšte može da postoji ovakva odredba gde Vlada treba da kaže – ove zakone izvršavamo, ove zakone ne izvršavamo? Mislim da to ovlašćenje ne može čak da ima ni Vlada, jer Zakon o budžetskom sistemu je u suštinski pravno-tehnički propis fiskalne politike. Vi ne možete jednim pravno-tehničkim propisom fiskalne politike da ulazite u nešto što su prava i obaveze, prava građana i obaveze države. Ukoliko treba nešto da se menja u pogledu obima, onda promenite taj materijalni propis, taj zakon, a ne da prenosite diskreciju sa ministra na Vladu, kao da bi to bila neka veća garancija. U prevodu, ovo znači da lokalna samouprava može da ostane bez onih transfera koje ćete da izglasate u Zakonu o budžetu, koji pripadaju, prema Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, a Đuro, i tvoji penzioneri mogu da ostanu bez onih 230 milijardi transfera iz budžeta Republike Srbije. (Predsednik: Nemojte se, molim vas, obraćati poslaniku.) Izvinite, molim vas, uopšte vas ne razumem šta pričate. (Predsednik: Direktno ste se obratili poslaniku i ja sam vas zamolila da to ne činite.) Kom poslaniku sam se obratio? (Predsednik: Hoćete li da nastavite?) Kom poslaniku sam se obratio? Protumačite mi, da znam da li sam se obratio nekom poslaniku. (Predsednik: Pogledaćete stenogram ako imate amneziju za period iz bliske prošlosti.) Nemam nikakve ambicije, samo mi kažite kome sam se obratio. (Predsednik: Poslaniku Đuri.) Kom Đuri? (Predsednik: Nadam se da vi znate.) Vi znate, a ja ne znam ko je Đura. Ima ih dvojica. (Predsednik: Nemojte, molim vas, sa mnom tako razgovarati. Molim vas, moramo poštovati dostojanstvo Skupštine. Razumem vaš smisao za humor, on je nama svima simpatičan, ali van ove sale i ove atmosfere, molim vas. Nastavite, imate 30 sekundi.) Vi izigravate većeg katolika od pape. Molim vas, to nemate potrebe. Dvojica se zovu Đuro, Perić i onaj iz DS, što ga nema. Sada ste vi prepoznali jednog od njih.
Nemate više reč. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Izvolite, gospodine Obradoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, videćemo se mi još, pa ćemo govoriti, pošto je ovde vreme vrlo kratko, govorićemo o svim onim stvarima koje ste otvorili kada budemo imali vremena. Nažalost, Poslovnik daje neuporedivo veća prava ministrima, nego poslanicima, pa ja imam svega dva minuta plus dva minuta za poslaničku grupu. Pozvali ste nas da glasamo za budžet i mi bi to vrlo rado uradili kada bi znali šta u tom budžetu piše. Mi smo juče u 14,45 časova, neposredno pred početak rasprave o amandmanima, dobili amandman koji bitno menja suštinu i poreskog sistema i budžet. Da, vladajuća većina nam je dostavila amandman kojim se ukida porez na hotelske usluge. Na koji način i šta sve piše, to ne zna niko živ. Da li će računari biti usvojeni ili neće, to niko ne zna. Ja sam slušao kolege koje su držale konferenciju za štampu i oni neznaju šta biti ni sa Zakonom o PIO. Kada bismo mi znali šta tamo piše danas, kada završavamo budžet, završili smo raspravu o budžetu, mi ne znamo o čemu se tu radi. Što se tiče ovog amandmana, ja sam mislio da ćete ga prihvatiti i ja u stvari pokušavam da sačuvam kredibilitet Vlade. Predložio sam da se predloženi član zakona briše. Zašto? Zato što je ovaj zakon usvojen, a ovaj amandman definiše da penzije treba da rastu od 1. januara za rast cena u poslednjih šest meseci. Ovaj zakon je usvojen pre samo dva meseca. Da li je moguće, pošto ste nam održali interesantno predavanje iz koga smo mnogo toga naučili, da vi 12. oktobra, niste imali predstavu, tri meseca je već prošlo, ako je poslednjih šest meseci, onda je to rast cena od 1. jula, pa je već tri meseca prošlo. Kada ste 12. oktobra usvajali taj zakon i kada ste ga ovde branili na sličan način sa sličnim predavanjem, da li je moguće da samo dva meseca kasnije se to iz temelja menja? Ja u stvari pokušavam da sačuvam vaš kredibilitet. Kažem, nije moguće i ne mogu da verujem da Vlada moje zemlje nema predstavu šta će biti mesec dva unapred. Ne mogu to da prihvatim. Vi kažete, ne, neće biti toliko, nego će biti samo 2%. Mi smo ovde zaključili nekoliko interesantnih stvari. Zaključili smo da ne treba da trošimo, to nam je objasnio jedan kolega, ne smem da mu se obratim direktno, da ovaj program koji smo predstavili i videli pre nekoliko dana, da je u stvari samo politički program jedne stranke i da Vlada nema ništa sa tim. To je potpuno logično, zato što u budžetu nema nikakvih naznaka o tome. Zaključili smo da je prosečna penzija već sada 58% od prosečne plate. Zaključili smo da u sporazumu sa MMF, a on se pita ovde mnogo više nego poslanici i Vlada, piše, da će penzije biti 10% ukupne…
Vaša poslanička grupa više nema vremena, samo ovlašćeni predstavnik. Nenad Popović je ovlašćen, ali možete i vi kao zamenik, izvolite.
Šta to u prevodu znači? Pošto je BDP 3.400 milijardi i kada bi danas stupio na snagu taj dugoročni sporazum, to piše i u ovom istom članu koji ja predlažem da se obriše, penzije bi bile samo 10% BDP, a to znači 340 milijardi i kada se to prevede u dinare, prosečna penzija bi danas, odnosno kada ovo stupi na snagu punom svom obimu, biće 13.800 dinara. To je krajnja instanca i to je krajnja želja i ovog zakona i ovih zakona o kojima ćemo danas razgovarati. Tu nema nikakve dileme. Ako je 10%, kako ste rekli, budžetska cifra, to je matematika i to je vrlo jednostavno. Mi se protiv toga borimo, jer taj zakon treba da definiše mnogo toga, a ne samo da smanji penzije i da onemogući ljudima da pristojno žive.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona kojim bismo trebali u 2011. godini da povećamo plate i penzije za 2% i to je predlog predlagača Vlade Srbije. Ja sam u ovom amandmanu predložio povećanje na 12%. Zašto? Zbog toga što je u toku 2010. godine porast cena na malo i inflacija negde u nivou između 10-12%. Ako tome dodamo da su plate i penzije u 2009. godini bile zamrznute i da je tada porast cena na malo i inflacija bila negde između 9,5 i 10%, mi vidimo koliko su one male. Zašto se Vlada opredelila za ovako malo povećanje? Gledajte, po meni je problematičan i način kako je ona to napisala u predlogu ovog zakona. Kaže ovako – pojedinačne plate i penzije u decembru 2010. godine povećaće se za 2%. Ne može u decembru. Ako znamo budžetski sistem, ako primenjujemo odredbe zakona o budžetskom sistemu i ako važi budžetska godina koja počinje sa 1. januarom i završava sa 31. decembrom, onda ne može biti decembar. Kada sam ovo video mislio sam da će to biti stvarno povećanjeu decembru za 2% i ja sam predložio u svom amandmanu 12% jer ove godine inflacija će biti između 10 i 12%, a porast cena na malo između 11 i 12%, pa je to povećanje jednokratno. Da ste to hteli da napravite, morali ste novi rebalans da date pa da ga usvojimo do kraja godine. Vi u obrazloženju kažete da se to u stvari odnosi na januar. Kako januar, ako kažete decembar i da li vi vidite koliko je to loše sa aspekta jezičkog pristupa, normiranja pravnih propisa. Kada predstavnici vlasti izađu sa informacijom u decembru, šta će penzioneri i radnici pomisliti?
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.)
Situacija sa ovim amandmanom je vrlo jednostavna. Postoji velika razlika između nečega što je nominalno i nešto što je realno u oblasti socijalne sigurnosti, a PIO izvire iz te oblasti. Ako vi nominalno usklađujete penzije onda pravite neku statistiku zavrzlamu. Ako želite realno da uskladite to, onda se opredeljujete za nešto što su troškovi života. Vlada Republike Srbije nam kaže, nama nije dovoljno što ćemo da oktroišemo penzionere u izmenama i dopunama Zakona o PIO, nego ćemo mi to da uradimo u prelaznim i završnim odredbama Zakona o budžetskom sistemu, pa moraju da imaju dve garancije kako će da oktroišu penzionere, kako ove sada, pogotovo one buduće. Vidite, kada krene ta manija svojevrsna, onda jedan ministar kaže – ako su mogli penzioneri da dobiju 5.000 dinara, mogu i policajci koji su verno služili režim Borisa Tadića da dobiju 10.000, i "cvrc", jer ovi sa 5.000 dinara nisu uspeli da isplate ni dugove za struju, a tako će da prođu i ovi policajci, jer će odmah da im se pokupi za namirenje nekih dugova. Ovde je dijalektika između nečega što je nominalno i nečega što je realno. Mislim da treba realno da se vrši indeksacija, da bi to pratilo troškove života, da bi te pare imale neku svoju vrednost. Ako to želite nominalno da radite, ne mora nikakav zakon da se donosi. Postojeći Zakon o PIO garantuje da još sledećih 16 godina neće biti nikakvog pomeranja penzija, pa penzioneri trpite, uostalom, vi ste izabrali ovu vladu i morate da snosite odgovornost, zato što imate ovakve ljude na vlasti. Častim vas, gospođo Đukić-Dejanović ove dve sekunde.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da se slažemo oko ove knjige Stiglica, "Ekonomija javnog sektora", međutim očigledno je da smo izneli razne zaključke koji nisu povoljni po vas, ne po vas lično, nego po Vladu Republike Srbije. Neću govoriti o Rusiji, jer ste rekli da to nije primer za poređenje, iako su tamo veće prosečne plate nego u Srbiji, iako će tamo BDP biti veći, znači, 4% će biti i iako su tamo devizne rezerve oko 500 milijardi dolara. Slažem se sa vama i neću govoriti o tome, govoriću tačno o ovom amandmanu i ponovo ću se pozvati na ovu knjigu o kojoj ste vi govorili, i ja takođe. Navešću vam podatak da, upravo u Americi, a to je strana 359. do 388. je 1935. godine donet Zakon o socijalnom osiguranju i faktički su uvedene tada i penzije i došli su do ogromnog porasta penzija sa 80 milijardi dolara po cenama iz 1997. godine do 365 milijardi dolara. Znači penzije su se povećavale, Amerika je napredovala, znači ništa se strašno neće desiti ako i vi povećate penzije i ako se ne držite tog pravila iz pakta o stabilnosti koji se ne poštuje ni od strane EU i vi to dobro znate. Da vam ne citiram izjavu Romana Prodija da je to jedna dogma koja nema veze sa realnošću. Takođe, što se tiče rashoda za socijalno osiguranje u Americi oni će porast od 1997. do sledećih trideset godina sa 9% na 20%, tako da ova knjiga sasvim nama daje argumente da smo mi u pravu i da treba povećati stopu penzije, i u tom smislu bez obzira na činjenicu da je i ovde kriza i da je produktivnost, i rast industrijske proizvodnje nije dostigao nivo iz 1998. godine. Zato vas molim da mi na ovo konkretno odgovorite jer očigledno da ova knjiga daje nama više argumenata nego vama.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč?
Ovaj amandman se odnosi na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, tačnije ovaj stav 8. koji se odnosi na period od 2013. do 2015. godine kada bi masa sredstava za plate se usklađivala sa zbirom stope rasta potrošačkih cena predviđenih za tekuću budžetsku godinu i kako ste vi predložili polovine stope realnog rasta BDP u prethodnoj godini, ukoliko je taj rast pozitivan. Mi u SRS smatramo da bi to trebalo da bude učinjeno sa stopom rasta BDP jer podsetiću samo da em što imamo najniže plate, ne samo u regionu, manje čak i od Albanije. To smo već čuli, nego dakle i u celoj Evropi, em su plate radnika u državnoj administraciji za nekih 20% niže u odnosu na republički prosek, koji je inače 34.000 dinara. Ono što je ova Vlada projektovala to je BDP u 2011. u iznosu od 3%. Ukoliko bi se prihvatilo ono što vi predlažete to je svega nekih 1,5% i to je praktično ono zbog čega smo protiv. Naša je želja, pre svega, da se na neki način motivišu radnici i da se izvrši pokušaj da se koliko-toliko ta primanja, odnosno zarade, izjednače sa prosečnom zaradom. Ovako predloženo zakonsko rešenje svakako, između ostalog neće ni pozitivno uticati na upravljanje javnim finansijama i zbog toga smo imali amandmane na svaki od predloženih članova ovog predloga zakona o izmenama i dopunama. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović.
Gospodo narodni poslanici, tražio sam ovo izmenom da se o 2013. do 2015. godine stopa povećanja penzija usklađuje sa realnom stopom rasta BDP, ne samo stopom rasta preko 4%. Ovde su u obrazloženju, predstavnici Vlade, napisali da se to ne usvaja zato što bi takvo prihvatanje amandmana uticalo na povećanje deficita, narušavanje opšteg fiskalnog pravila o deficitu i dugu i posebnih fiskalnih pravila. Vidite, gospođo Dragutinović, kod nas je stvar sa opštim i sa posebnim fiskalnim pravilima toliko izvesna, da ste pre samo dva-tri meseca usvojili Zakon o fiskalnoj, odnosno budžetskom sistemu i fiskalnoj odgovornosti, a onda ste posle dva meseca ta ista pravila i opšta i posebna izmenili da biste usvojili budžet. Vi niste donosili budžet oslonjen na Zakon o budžetskom sistemu, nego ste menjali Zakon o budžetskom sistemu da biste usvojili budžet koji treba da objedini ko zna kakve političke ambicije. Ono što mene interesuje, jeste da završim onu polemiku i raspravu od malo pre gospođe Dragutinović. Ovu knjigu na koju se gospodin Mirović poziva, i za koju vi kažete da je dobra, nisam čitao. Obećavam da hoću. Ne sporim da tu piše šta je anticiklična, šta prociklična politika. Pitao sam vas, vrlo prosto jedno jednostavno pitanje, da mi kažete kada je u poslednjih deset godina otkako je DS koja vas je delegirala na mesto ministra, došla na vlast, u ovoj državi vođena politika koja je suprotstavljena javnoj potrošnji, odnosno restriktivna i koja je bila u funkciji privrednog rasta. Iako je takva politika vođena, zašto deset godina posle toga nudite nešto novo. Kako je moguće da nam sad nudite politiku koja će stimulisati privredni razvoj i koja će biti štedljiva, koja će biti restriktivna, koja će afirmisati štednju. Ja imam vreme ovlašćenog predstavnika?
Dva minuta. Hoćete to da iskoristite. Izvolite.
Kako je moguće da to sada nudite, ako ste svih ovih godina vodili takvu politiku. Kako je to moguće? Taj prosti odgovor samo tražimo. Kada ste poslednjih deset godina vodili restriktivnu politiku? Niti ste je vodili. Jer da ste je vodili, gospođo Dragutinović, danas ne biste bili u problemima u kojima jeste. Da ste u javnoj potrošnji vodili računa kad su u državu ulazila sredstva kroz investicije, kroz privatizacije kao bespovratna sredstva, danas ne biste bili u problemu u kom jeste. Možda biste i objektivno i u vremenu krize mogli da se bavite privrednim razvojem. Ali ne možete, i vi to dobro znate da sam ja u pravu. Sad hoću još nešto da vam kažem. Koliko vi kao Vlada razumete restriktivnu politiku? Evo pokazuje jedan primer o kom sam ja sinoć govorio, a to je Kancelarija za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. U 2010. godini ta kancelarija je imala na raspolaganju 160 miliona. U 2011. godini 660 miliona. U 2010. godini imala 15 zaposlenih, u 2011. godini 40 zaposlenih. U obrazloženju ste stavili da su najveća sredstva izdvojena na poziciji usluge po ugovoru 160, a u stvari ste 400 i nešto miliona predvideli za poslove koje ona uopšte po uredbi kojom je osnovana ne može da se bavi i ne može da obavlja. Toliko o vašem razumevanju. Nije to vaše lično razumevanje. Znate vi dobro šta se ovde dešava, ali dok fiskalna politika bude podređena političkim ambicijama onih koji ucenjuju koaliciji, vi ćete o svemu što pričate moći da pričate samo teorijski pozivajući se na knjige. To što pričate dodirnih tačaka sa relanošću i životom u Srbiji danas nema. Hvala vam.
Na član 4. amandman su podneli 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite gospođo Tabaković.
Ovaj član 61. osnovnog zakona je vrhunac nekorektnosti vlade prema građanima i Narodnoj skupštini. Ako mi kažete da je ova odrednica postojala u Zakonu, ja ću da vam ponovim, neću se nikad navići na bezobrazluk, na psovku, na neistinu, pa ni na ovu količinu diskrecionog prava u kom tražite da varate građane po zakonu. Naime, tražite da vam se odobri, a pod firmom drugačijeg naziva rashoda da možete u toku godine da preusmeravate sa jedne aproprijacije na drugu vi na republičkom nivou, a onaj ministar finansija na lokalnom nivou u vrednosti od 5% od određene aproprijacije. Tražite ovlašćenje da budžet ne bude verodostojan 5% i da vam mi to odobrimo na primer, da mi odobrimo namenu za plate, za subvencije, a da vi trošite na avionske letove, na putovanja, na bankarske usluge itd. Vi u obrazloženju kažete, potrebna nam je ta fleksibilnost da kada u toku godine formiramo novog budžetskog potrošača mogli da damo pare za njega. Zaista bih se sada ponovo prekrstila ovde i da pitam, da li vi kad radite budžet za godinu dana imate neki plan, koga ćete nam to uvesti kao novog budžetskog korisnike. Vi ćete nam u toku godine kačiti nekog kako nam na pamet padne. Da vas podsetim prošlogodišnje izjave, milijardu i tristotine miliona evra su vam bez kontrole u organima države uprave, agencijama i posebnim ustanovama koji vam nisu u sistemu konsolidovanog računa trezora i koji na osnovu javnih ovlašćenja troše novac građana Srbije. Znači, koliko puta godišnje ćete koristi ovo pravo? Pored onih diskrecionih prava koje imate iz redovnih i posebnih budžetskih rezervi. Nije korektno da tražite da 5% od 800 milijardi dinara što je 40 milijardi na godišnjem nivou trošite, a da nam za to ne položite računa i da nam to ispostavite kao overu i da čak ni revizija toga ne podvuče kao nezakonito trošenje. Molim vas da povučete ovaj deo predloga zakona.
Odbor za finansije, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 4. dodaju tri nova člana. Da li neko želi reč? Ne. Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA IMOVINU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Jorogovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Dušan Marić, Milorad Buha, Milan Škrbić, Milorad Krstin, Vjerica Radeta, Maja Videnović, Branka Ljiljak, Dragoljub Mićunović, Nataša Vučković, Nenad Konstantinović, Srđan Miković, Aleksandra Jerkov, Dušanka Plećević, Gordana Čomić, Slađan Mijaljević, Mirko Munjić, Sreto Perić i Radiša Ilić i amandmane Odbora za finansije. Primile ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za finansije podneo je amandman na član 1. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite gospođo Tabaković.
Uspela sam da izvadim papire za sledeći zakon, kojom brzinom vi čitate. Znači i dalje se sporimo oko toga da li je ovaj zakon pravičan i ja ću da tvrdim, a vi me osporite ako možete. Da li je moguće da ovaj zakon može da bude pravičan ukoliko plaćaju više oni koji imaju manje? Ili ćete možda da mi kažete da ne postoji zemlja gde je ozakonjeno progresivno oporezivanje, gde je čak, na primer, to ustavni princip, na primer, u Italiji i Španiji? Da li ćete mi reći da vi ovim zakonom o porezu na imovinu u stvari omogućavate ljudima koji imaju viškove novca da ga ulažu u nekretnine i da im rentiranje onog što nije oporezovano, evidentirano, nelegalizovano, bude fantastičan izvor za zaradu, umesto da se viškovi novca ulažu u preduzetništvo, proizvodnju i ono na čemu insistiramo svi? Ovim zakonom i na primer članom 3. vi upravo to činite. Propisali ste da se vrednost objekta za obveznike koji vode poslovne knjige ne utvrđuje u skladu sa opštim pravilima. Pa vi njih na ovakav način dovodite u privilegovan položaj i reč "tržišna" jednostavno treba brisati, jer nije prihvatljivo da na ovakav način utvrdite osnovicu za oporezivanje, jer ona zavisi od brojnih elemenata na koje vlasnik nepokretnosti ne može da utiče, niti ta vrednost utiče na upotrebnu vrednost nepokretnosti. Onako kako ste ograničili umanjenje po osnovu amortizacije, na samo 40%, prosto nije prihvatljivo, jer je daleko ispod stvarnog pada vrednosti amortizovanog objekta. Na primer, nije moguće da vrednost stambene zgrade stare sto godina bude po osnovu starosti umanjena samo 40%. Ovakvim ograničenjem građani slabijeg imovnog stanja se stavljaju u podređen položaj i nesrazmerno se opterećuju porezom. Ovo je samo jedan od dokaza ne pravičnosti ovog zakona.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da.)
Vlada je ovim članom predložila da visinu vrednosti nepokretnosti u buduće utvrđuje organ jedinice lokalne samouprave. SRS je predložila da se ovo rešenje briše, da ostane postojeće rešenje, iz razloga što smatramo da u većini opština organi nadležni za poreske poslove ni kadrovski, ni finansijski nisu u stanju da ovaj posao odrade na jedan valjan način. Vlada je ovaj amandman odbila uz sledeće obrazloženje – amandman se ne prihvata iz razloga što se navedenom odredbom ne uređuje isključivo nadležnost jedinica lokalne samouprave, smanjuje stopa amortizacije i maksimalna visina, do koje se vrednost nepokretnosti može umanjiti po osnovu amortizacije itd. Međutim, ovo nije tačno. Vlada je pobrkala lončiće. U članu 3. Vlada tvrdi potpuno suprotno. Citiram – visinu vrednosti nepokretnosti iz stava 1. ovog člana utvrđuje organ jedinice lokalne samouprave nadležan za utvrđivanje, naplatu i kontrolu izvornih prihoda jedinice lokalne samouprave. Znači, u članu 3. Predloga zakona, koji predlaže, Vlada kaže da organ jedinica lokalne samouprave utvrđuje da je nadležan za utvrđivanje naplate i kontrolu izvornih prihoda jedinice lokalne samouprave, a u obrazloženju za odbijanje amandmana tvrdi suprotno. Da bi opštine mogle da preuzmu nove poslove koje im Vlada poverava, većina njih bi morala da zaposli nove službenike ili da doškoluje postojeće službenike. I za jedno i za drugo potrebne su pare, a nakon ukidanja transfernih sredstava u iznosu od 40 milijardi dinara većina opština nema sredstava za obavljanje dosadašnjih tekućih osnovnih poslova, a kamoli za preuzimanje novih poslova. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Milorad Buha ponovo? Izvinite, sada je Milan Škrbić, njegov amandman. (Milorad Buha, sa mesta: Moj amandman na član 4?) Vi ste na član 4. podneli amandman i obrazlagali ga. (Dušan Marić: Ne, sad sam ja obrazlagao broj 3, a broj 3 uvek dođe pre broja 4, ako ne dođe do amnezije.) Izvinite, molim vas, mislila sam da ste vi govorili. Gospodin Buha ima reč.
Kada je u toku 2009. godine krenula inicijativa oko promene poreskih propisa, tadašnji ministar, a i sadašnji ministar, gospođa Dragutinović je izjavila da je postojeći poreski sistem nepravedan i da je neophodno da se izvrši sveobuhvatna poreska reforma koja će obuhvatiti sve ono što škripi u poreskom sistemu. S obzirom da je poreski sistem vrlo komplekstan stvarno je i neophodna poreska reforma. Nadalje, gospođa Dragutinović je u više navrata u medijima iznosila određene činjenice koje stoje, da je nepravedna zbog toga što siromašniji plaćaju više nego što plaćaju bogatiji. U tom pravcu smo očekivali da će ovaj zakonski propis biti daleko sveobuhvatniji, da će iza njega postojati ozbiljna analiza. Iz ovoga što smo dobili vidimo da je ovo kozmetička promena i da iza njega ne stoji nikakva analiza. Ono što je problematično jeste da je gospođa Dragutinović i pojedini predstavnici vlasti, pa i predsednik države je rekao da će se krenuti u oporezivanje of šor kompanija. Gospođa Dragutinović izlazi sa sledećom rečenicom obrazlažući zašto se neće oporezovati of šor kompanije, kaže – ne postoje kapaciteti poreske uprave. Gledajte, mi u državi iz budžeta finansiramo 400 hiljada ljudi. Zar je to mali broj? Zar ne možemo u poreskoj upravi naći dovoljan broj ljudi koji će raditi administrativne i fiskalne poslove za potrebe države itd? Znači, moraćemo još jedno sto hiljada, dvesta hiljada radnika zaposliti u državnu upravu, pa da oporezujemo of šor kompanije. Da li nam to treba? Ne treba. Treba nam jedan sveobuhvatan zakon koji će proizaći iz ozbiljne analize poreskog sistema. Mi tu analizu nismo napravili. Vi kao vlast, na vlasti ste trideset meseci, trideset prvi mesec, niste napravili. Najavljujete, a ne radite ništa. To je problem ovoga. Ovo su kozmetičke promene koje neće dobro doneti Republici Srbiji.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, neko kada spomene porez odmah se misli na to da država hoće da naplati i da popuni svoj budžet, a od nekog da uzme pare. Sada ću da navedem dva primera gde država ne postupa po zakonu koji je sama donela 31. septembra 2009. godine, Zakonu o prenosu apsolutnih prava. Navešću i primer. Znam da gospođa ministarka zna o čemu se radi. Radi se o prodaji 100% akcija "Apatinske pivare" Apatin. Ovim amandmanom koji sam podneo hteo sam samo da nešto definišem. Međutim, očekivao sam da će Vlada da podnese amandman kako bi pojasnila i definisala upravo taj zakon. Međutim, ništa od toga. U stvari, šta se desilo? Zakon o porezu na imovinu, kako bi se pravnom licu obuhvatila ta situacija i mogla opština da naplati taj deo poreza koji ostaje u stvari lokalnim samoupravama. Ovde ispred sebe imam i kupoprodajni ugovor, imam i rešenje Poreske uprave Novi Sad o onome što je država morala da učini. Imam i zahtev gde tražimo postupanje po zakonu. Međutim, obrazloženje Ministarstva finansija i još nekih je jednostavno neverovatno, gde se država odriče, u ovom slučaju pola milijarde dinara koje treba da pripadaju lokalnoj samoupravi. Pošto imamo samo dva minuta, ne moguće je sve apsolvirati, jer je predmet opširan tvrdim, zajedno sa ekspertima koji se bave porezima, da smo mi u pravu, da sam ja u pravu i da je SRS u pravu, a ovaj predmet ne zastareva u narednih pet godina pa će biti još dosta pitanja, da se objasne ovi problemi kojima se država odriče pola milijarde koje treba da pripadnu opštini Apatin, u ime tamo nekih propisa i navoda da se nije prodala pivara nego samo akcije, neke bezvredni papiri na berzi. Međutim, to je smešno. Vreme, vreme, hvala lepo.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Maja Videnović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Branka Ljiljak. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneo narodni poslanici Dragoljub Mićunović, Nataša Vučković, Nenad Konstantinović i Srđan Miljković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Zaista izgledamo prosto smešni kada tako žurimo kao vi, predsednice, da brzo govorimo i da kažemo ono što treba reći a tiče se svih nas. Mi smatramo da je potpuno neprihvatljivo da se porez na nepokretnost naplaćuje na stanove i porodične kuće u kojima ljudi žive i koriste ih za stanovanje. Ne za rentiranje i za izdavanje, nego krov nad glavom ne sme da bude privilegija. Ako smo izgubili pravo na posao i ako država ne stvara ambijent u kojem ljudi mogu da se zaposle i da imaju prihod, da li znate za staru izreku u kojoj se kaže – "goli se zidovi ne jedu", da li ste vi zaboravili kako je najveći broj ljudi došao uopšte do stanova? Najveći broj ljudi je došao do stanova otkupom po niskim cenama i nikada nije imao porodične imperije i primanja kojima može da zadovolji apetite narasle apetite jedne prevelike i neefikasne države. Vi ste ovim predlogom zakona bukvalno na pragu da dovedete u pitanje egzistenciju stotine hiljada najsiromašnijih građana. I vi prosto očekujete da ne pripremljene ljude kojima niste najavili primenu ovog zakona, da oni eventualno odluče da li će se iseliti, na primer, iz centra Beograda i otići na periferiju i živeti od razlike u ceni, iako se od aprila meseca 2009. godine vodi rasprava o Zakonu o porezu na imovinu. Niste najavili ali će on stupiti na snagu od 1. januara 2011. godine. Kako se ljudi mogu preračunati, organizovati i prodati ili ćete ih naterati kao u privatizaciji da se ponudi sve i od jednom i da padne cena nekretnina. Da li ste razmišljali o tome da treba dovesti u sklad progresivnu stopu oporezivanja imovine sa inače regresivnim porezima PDV i akcizama da bude najviše plaćaju oni koji imaju najmanje ali ih je najveći broj. To jer vas uči i teorija i to bi morali znati iz knjiga i na to su vas upozoravali svi oni koji su ovim zakonom ozbiljno bave a evo upozoravamo vas i mi ovim amandmanom.
Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospođo, Plećević.
Predlog izmene se odnosi na postojeći član 13. stav 1. a amandman koji sam podnela glasi: "utvrđen je porez na prava iz člana 2. ovog zakona na zgrade ili stanu umanjuje se za 20% za svako maloletno dete". Prihvatanjem ovog amandmana postiglo bi se pravednije rešenje oporezivanja građana, gde bi se stvorila olakšica porodicama sa malom decom i onima koji tek zasnivaju porodicu. Na ovaj način bi se smanjile dažbine onih koji tek stiču imovinu, pre svega stambeni prostor koji je neophodan uslov za život svakog čoveka a posebno tek zasnovanih porodica. Vlada je izmenama Zakona o porezu na imovinu pristupila zbog navodno pravičnije raspodele poreskog tereta, tako što je proširila predmet oporezivanja, smanjila stopu amortizacije nepokretnosti, smanjila stopu umanjene amortizacije sa 70% na 40% na određene kategorije obveznika i smanjile iznos poreskog kredita vlasnicima stana. Dok sva vrednija imovina preduzeća koje su generacije sticale nije poklonjena strancima i tajkunima za proviziju, ova vlast, tačnije Mlađan Dinkić, tražila je različito amortizovanjem imovine, jedno da se utvrdi prava vrednost na kraju godine, a drugo za potrebe oporezivanja. To znači da amortizovana imovina firme ima veću vrednost od one iskazane u poreskom bilansu. Ispada da imovina ne vredi mnogo, ali vredi kada se oporezuje. Ovaj princip amortizovanja će se primenjivati verovatno dok se ne proda i "Telekom", zatim, zemlje na atraktivnim lokacijama ili dok građani konačno ne shvate svu pogubnost ovakvog rešenja vršenja vlasti. Kako ovakvo oporezivanje može biti pravično? Kako se povećanje poreske stope ili smanjenje poreskih oslobađanja može smatrati pravičnim? Kada se sve ovo poveže sa basnosnovnim cenama građevinskog zemljišta, nije čudo što je kod nas cena jednog kvadrata nekretnina, posebno stanova veća nego u Japanu. Pravdanje nekim usaglašavanjem sa zakonima EU nema nikakvog smisla, kao što nema nikakvog smisla ni poređenje …
Zahvaljujem. Na član 10. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Nataša Vučković i Srđan Miković. Potpredsednica Gordana Čomić, ima reč.
Dame i gospodo, amandman koji sam podnela sa koleginicom Natašom Vučković i Srđanom Mikovićem tiče se preciziranja oko utvrđivanja poreza, odnosno poreskog kredita i umanjenja za poreskog obveznika. Sa nadom da će amandman sa ispravkom dobiti većinu u našoj skupštini, želim i ova dva minuta, koliko imam za amandman i vreme svoje poslaničke grupe da pokušam da iskoristim da zavredim vašu pažnju o tome šta je suština Zakona o porezu na imovinu i zašto smo se bavili i izmenama i dopunama zakona o porezu na imovinu i dodatu vrednost. Vrlo retko i nedovoljno smo ovde podelili činjenicu da je ovo prihod naših lokalnih samouprava. Naše lokalne samouprave koje, kao i druge lokalne samouprave u svetu, modernom i razvijenom svetu,evropskih država, žive od poreza na imovinu. Problem je kao u odnosu nacionalne države ili centralne vlasti i lokalne samouprave da se odredi najbolja moguća i gornja granica i stope koje ostaju na odgovornost lokalnoj samoupravi, da ih uređuje, da bi taj prihod bio u budžetima lokalnih samouprava širom Srbije iskorišćen za ono za čega postoje programi i politike u gradovima i opštinama u Srbiji. Naša je ideja da pošaljemo poruku da se i na nivou lokalne samouprave, jednako kao u nacionalnom parlamentu, vodi računa o sposobnosti građana da uopšte taj porez mogu da plate, ali i da razumeju zašto se plaća taj porez. Već je rečeno zbog čega smo kao građani osetljivi na porez na imovinu. Razne druge vrste poreza ne osetimo tokom dana, ne osetimo koliki je PDV na pojedini proizvod, ne osetimo koliki je porez na fiskalnom računu, zbog toga što je on uključen u cenu proizvoda i imamo onaj psihološki osećaj – dao sam neke pare, pa sam za te pare dobio nešto za uzvrat i u tome je neki porez koji ne znam koliki je i nemam ni utisak da taj porez plaćam. Kada je reč o porezu na imovinu, to znači bar jednom godišnje, odnosno više puta godišnje u ratama morate iz svog kućnog budžeta da izvadite gotovinu i da u vašoj lokalnoj poreskoj upravi platite onoliko koliko je po ovom zakonu odredila vaša lokalna samouprava. To je ključna stvar zašto su građani osetljivi na porez na imovinu sa punim pravom. Šta je naša namera? Da zaista ovim izmenama, odnosno amandmanom sa ispravkom, taj iznos koji treba da plaćamo, živeći u gradovima i opštinama po Srbiji, bude podnošljiv. Ali, važnije od toga, da živeći u tim gradovima i opštinama razumemo zašto plaćamo taj porez na imovinu, da razumemo na čega se troši taj novac prikupljen od nas živeći po gradovima u … Narodni poslanici dobacuju da se ne kaže - na čega, na šta. Potpuno su u pravu, u Vojvodini se kaže – na čega i ne može da izađe iz govora i gotovo na šta. Zahvaljujem. Tako je književno ispravno i verovatno će mi pobeći opet, ne možeš Vojvodinu isterati iz devojke. Tako se to kaže. Dakle, na šta se troši novac koji se prikupi na ime poreza na imovinu? Šta je još važnije, da probamo da zajednički uputimo poruku, da je na građanima, kao i na odbornicima u gradovima i opštinama u Srbiji, takođe da proveravaju da li se taj novac koji je prikupljen od poreza na imovinu, sa gornjom granicom od 0,4% i sa stopama koje određuje lokalna samouprava, da li se dobro troši? Po meni je to ključna stvar na kojoj počinje, da nam institucije zaista rade, da se ne gubimo u opštim mestima, pismenim sastavima, opisima stanja i rečenicama - šta bi bilo kad bi bilo i uzaludnim tlapnjama u beskonačnim pokušajima da pokažemo da je neko drugi lošiji od nas, pa samim tim mi ispadamo bolji u našoj lokalnoj samoupravi, u našoj političkoj stranci ili u našoj državi. To je ključna ideja po meni, o kojoj bi trebalo da se razgovara, kada je u pitanju porez na imovinu. Šta su problemi, kada su u pitanju ne samo izmene? Naravno, ne menjamo gornju stopu i očekujemo da će sve lokalne samouprave, to je jedan paradoks. Sve lokalne samouprave u Srbiji kažu – nemamo dovoljno prihoda. Mogla bih da procenim da će većina lokalnih samouprava ići ispod granice maksimalne od 0,4%, jer će proceniti ili da ne mogu da prikupe porez na imovinu ili da jednostavno nemaju od koga da prikupe. Suština decentralizacije vam se svodi na to koliko prihoda možete da prikupite sa teritorije koja vam je poverena na upravljanje, da bi mogli da ispunjavate socijalne i sve druge svrhe koje ima bilo koja javna uprava na bilo kom nivou. Za uzvrat, naravno iz gradova i opština u Srbiji ćemo mi dobiti s pravom, ali s punim pravom, kritiku - zašto nemamo donete zakone o imovini opština i gradova i imovini Pokrajine Vojvodine i kada će biti tog zakona i možda je ovaj zakon o porezu na imovinu bio dobar uvod da na nekom javnom slušanju, ako ne na plenarnoj sednici, razgovaramo i o tome na koji način ćemo doneti najbolji mogući zakon o imovini u svojini gradova i opština, odnosno Pokrajine Vojvodine. Za kraj, jedna generalna opaska, zbog toga što se vrlo često tokom plenarnog zasedanja ovde čuje kako smo mi partijska država koja pravi partijske budžete i u kojoj vlada partiokratija, u tom smislu jedno društvo koje je potpuno zaglibilo u odvajanju od partijskog vođenja države. Niko nije smislio bolji mehanizam da se upravlja društvom i državom od političkih partija. Bio je jedan eksperiment, koji se zvao jedna partija, pa bez obzira da li je radnička, komunistička ili kako god ili Socijalistički savez radnog naroda, koji nije bio partija, pa je taj eksperiment jako kratko trajao, ako poredite koliko traju institucije političkih partija, a koliko jednopartijske ideje, izuzimajući Severnu Koreju, još uvek i ne verujem da bi se iko od nas selio dobrom voljom u Severnu Koreju, jer tamo ne postoje partije, tamo postoji samo jedna partija. Zašto ovo spominjem na raspravi o porezu na imovinu? Zato što je govoriti o tome samo da smo partijska država, pa ćemo nekad da prestanemo da budemo partijska država, makar šta, zato govorim. Političke partije u svim državama postoje, političke partije su te koje utiču na profile budžeta, političke partije su te koje nude politiku, političke partije su te koje osvajaju vlast u parlamentima nacionalnog ili lokalnog ili pokrajinskog nivoa. Mislim da smo potpuno pogrešno usmerili oštrice naših kritika, kada govorimo o Srbiji i kvalifikujemo je kao partijsku državu. Treba da govorimo o partijama, a ne o Srbiji i to je značajna razlika i kada bi mogli na debati o porezima na imovinu da počnemo da govorimo o tome šta je čija praktična politika, vrlo slično kako je ministarka finansija, Diana Dragutinović, moram reći besprekorno, sa uživanjem je bilo slušati ovu odbranu budžeta, govorila kako bi izgledao budžet kada bi se uvrstile želje svih poslaničkih grupa, odnosno partija, te tako bi trebalo da razgovaramo i o porezima na imovinu iz ugla svake pojedinačne partije, pa da vidimo kako bi izgledale lokalne samouprave. Naš predlog je – ostavite gornju stopu od 0,4, ali povećajte poreski kredit i utvrdite da se smanjuje za 50% za imovinu u kojoj obveznik stanuje. Sa nadom da ćemo dobiti potrebnu većinu za ovaj amandman, sa zahvalnošću što ste me saslušali, nadam se da će naše debate i ubuduće imati i nekih drugih tonova, osim ovih za koje smo navikli da ih slušamo i koje su prilično neproduktivne. Hvala.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za finansije podneo je amandman na član 10. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite.
U članu 13. postojećeg zakona Vlada predlaže novi stav, koji ću citirati – ako na jednoj zgradi ili stanu ima više obveznika, pravo na umanjenje utvrđenog poreza ima svaki obveznik koji u toj zgradi ili stanu stanuje. Sada, ako ostane ovo rešenje, imaćemo zaista niza apsurdnih situacija. Sada ću zamisliti jednu. Imamo poreskog obveznika, teški siromah. Od imovine ima samo garsonjeru. Nema platu, nema nikakvu ušteđevinu, nema para da plati grejanje, da kupi hranu, da plati struju. Jednostavno je prinuđen da se preseli, da živi kod svojih roditelja na selu. On po ovom zakonu nema pravo na oslobađanje poreza na ovu nepokretnost. U stanu do njega, petosobnom, raskošnom stanu, živi poreski obveznik koji ima još 10 stanova. Rentira te stanove, ima ušteđevinu od 5 miliona evra i 5 privatnih preduzeća koje je zaradio u ovoj vašoj lopovskoj privatizaciji, zato što je imao bliske prijatelje u DS. On će po ovom zakonu biti oslobođen jednog dela poreza. Jednostavno, to nije baš u dobrim odnosima sa zdravim razumom. Iz tog razloga, mi iz SRS smo predložili da se brišu ove reči: "koji u toj zgradi ili stanu stanuje", da ostane samo ova formulacija: "ako na jednoj zgradi ili stanu ima više obveznika, pravo na umanjenje utvrđenog poreza ima svaki obveznik". Ne može stanovanje u nekom stambenom objektu, već isključivo vlasništvo nad tim objektima, biti osnov za određivanje poreza. U obrazloženju za odbacivanje ovog amandmana Vlada kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što se članom 10. Predloga zakona ne uređuju elementi od uticaja na utvrđivanje poreza. Upravo suprotno, ovo je jedan element – da li vlasnikstana stanuje u stanu ili ne stanuje u stanu. Zaista smatram da je ovo suvišno i da treba da prihvatite amandman.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragoljub Mićunović i Nenad Konstantinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za finansije podneo je amandman na član 11. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite.
Ovaj član 33. propisuje da porez na imovinu za 2011. godinu će se utvrditi primenom odredaba ovog zakona po stopi od 0,30% kada je u pitanju zemljište, odnosno 0,40% na ostale nepokretnosti, osim u slučajevima ako lokalna samouprava u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona ne donese odluku kojom će se utvrditi niže stope. Gospođo ministre, iako na prvi pogled izgleda da je time što se lokalnim samoupravama ostavlja na volju da stopu poreza smanji, da je to jedna pravična stvar, to je samo na prvi pogled i to samo stvara takvu iluziju. Ustav predviđa da je plaćanje poreza jedna opšta obaveza i da se porez plaća prema ekonomskoj moći. Pitam vas, hoće li se ova ustavna norma zadovoljiti kada u ravan stavimo dve opštine, jedna je razvijenija, jedna nerazvijena? Normalno je da zbog ekonomskog položaja i ambijenta u kojoj je ta razvijena opština, ona može da sebi dozvoli da smanji ovu stopu ispod 0,30%, odnosno ispod 0,40%. Šta će se desiti u tom slučaju? Ova nerazvijena opština zbog lošeg punjenja svog budžeta ne može da smanji ovu stopu i onda ćemo doći u jednu prostu situaciju da ovi ljudi u nerazvijenoj opštini koji su siromašniji plaćaju porez na imovinu po višoj stopi u odnosu na one u razvijenoj opštini, tako da, ako je to bila vaša intencija, onda je jasno zbog čega vi niste prihvatili ovaj amandman. Inače, u protivnom, ste u svakom slučaju trebali da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Hvala vama. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Možemo mi ovu diskusiju da nazovemo javno slušanje, možemo panel, možemo da nazovemo debata, ali građani pitaju, kad plate porez na imovinu, šta mi dobijamo za to. To je nešto što oni daju da bi nešto za uzvrat dobili. Gospođo ministar, pre svega, niste pošli od odredaba Ustava koji kažeda je porez opšta kategorija, ali isto kaže da se on razrezuje i utvrđuje prema ekonomskoj moći pojedinca. Ako ne govorim dobro pročitajte odredbu člana 91. stav 2. Ustava, pa ćete videti da to piše, upravo tako. Kad vi u članu 34. zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu kažete da će tou 2011. godini biti ne više od 60% od onog što je bilo u 2010. godini i smatrate da ste napravili neku uslugu građanima Srbije, to apsolutno nije tačno. Vrlo malo, pa čak i od lokalnih samouprava, nešto je svesno, nešto je nesposobnost onih koji vode lokalne samouprave, a nešto i zbog velikog broja devastiranih opština u Srbiji, ne mogu da urade, pa nema kvalitetne vode za piće, pa nema kanalizacije, pa nema gradskih ulica, pa nema ništa. To oni očekuju kad plate porez na imovinu i druge poreze. Ali, za uzvrat to ne dobijaju. Šta ste predvideli kad se dese elementarne nepogode kao što smo imali Kraljevo, kao što smo imali Prijepolje, Ljubovija, Loznica, Bogatić? Da li će građani biti oslobođeni nekih poreza u periodu dok se ne sanira to što im se desilo? Neće. Osmog decembra 2010. godine, iako je nekoliko dana pre toga rečeno da je naplata javnih prihoda 11% veća od planiranog u tom periodu zaposleni u poreskoj upravi u ovim područjima, u ovim opštinama koje su bile zadešene poplavom su dobili nalog od direktora poreske uprave i prihoda da odu, da sve izlistaju, sve poreske obveznike koji duguju više od hiljada dinara, da im uruče opomenu i da izvrše naplatu tog poreza.
Hvala gospodine Periću. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Poštovani predsedavajući, zašto je ovaj amandman ne prihvatljiv? Dakle, ukoliko neko hoće da kaže da bi trebalo zaštiti građane od prevelikih poreza, ovaj član zakona upravo ima taj smisao. Dakle, svako onaj ko je u 2010. godini platio porez, u 2011. godini ne može da plati porez koji je veći od 60% iznosa koji je platio u prethodnoj godini. Vi tražite brisanje tog člana, tvrdeći navodno da hoćete da zaštite interes građana. Dakle, ovim članom zaštićen je interes građana, jer oni porez u 2011. godini ne mogu da plaćaju u većem iznosu od maksimalno 60% onoga što su plaćali u 2010. godini. Hvala.
Hvala vama. (Zoran Krasić, sa mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 35. odnosi se na porez koji treba da se plaća pri konverziji prava zakupa u pravo svojine na građevinsko zemljište. Ovaj član, kako ga je predložila Vlada, u stvari je legalizacija statusa otkupljenih preduzeća prethodno namerno upropašćenih tajkuna, a koje su posedovale velike površine građevinskog zemljišta i koje bi morale da plate ogroman porez kod konverzije prava korišćenja ili zakupom prava svojine. Zato ste se dosetili da to lepo ufilujete u član 35. i da omogućite da stotine miliona, umesto u državnu kasu, ostanu u džepovima tajkuna. Na stranu to što će oni, prodajom tog atraktivnog zemljišta, tek ostvariti enormnu dobit tako da građanima Srbije nije jasno da država nema hrabrosti da uzme ono što joj pripada od finansijskih moćnika. Umesto toga vi državu zadužujete zbog deficita. Rasipate bogatstvo države Srbije. Da bi ste prikrili prave namere vešto ste stavili u isti koš i tajkune i osiromašene građane koje ste dobrodušno oslobodili poreza na nasleđe i poklon koji su minorni, nasuprot astronskim, koje treba da plate tajkuni. Ubeđen sam da ceo iznos poreza koji bi građani platili na nasleđe i poklon ne bi iznosi ni deseti deo od poreza koji bi morali da plate oni koji su za male pare došli do skupocenog građevinskog zemljišta koje vredi na desetine miliona evra i za koje su platili porez na prenos apsolutnih prava, što je u nesrazmeri sa pravom vrednošću zemljišta. Primer je Luka Beograd i dovoljno govori o opravdanosti ovog amandmana. Mogli ste u ovom članu jasno da stavite granicu između građana koji plaćaju porez na nasleđe i poklon i da njih oslobodite, a oni koji stiču pravo svojine mimo nasleđa i poklona, da adekvatno oporezujete.
Hvala, gospodine Iliću. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DODATU VREDNOST. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Arsen Đurić, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Aleksandra Janković, Ivan Andrejić, Nataša Mićić, Zoran Ostojić, Judita Popović, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Milica Vojić-Marković, Milan Dimitrijević, Zoran Krasić, Milorad Buha, Donka Banović, Nikola Lazić, Miloš Aligrudić, Edip Šerifov, Marko Đurišić, Dragan Šormaz i Dragan Stevanović i amandman Odbora za finansije. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima podsećam vas da je narodni poslanik Bojan Kostreš pisanim putem povukao amandman i ispravku amandmana koje je podneo na član 1. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Arsen Đurić i zajedno Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić.
Poštovano predstavništvo, gospođo ministarka, čim je Predlog zakona o PDV stigao iz Vlade u Skupštinu podneo sam amandman kojim sam tražio da se ne vrši povećanje stope PDV na južno voće, na računare i na usluge smeštaja u hotelima, odmaralištima, motelima i drugim objektima za smeštaj, svestan negativnih efekata koje bi to povećanje izazvalo. Moram da naglasim da Srbija i sada sa poreskom stopom, posebno ću se osvrnuti na hotelske usluge, odnosno na usluge smeštaja, da Srbija i sada sa poreskom stopom od 8% spada u red država koje imaju jednu od najvećih stopa u Evropi. Povećanjem na 18%, nemojte vrteti glavom, gospođo Dragutinović, prosečna poreska stopa PDV na smeštaj u Evropi je 7,2%, kreće se od 5,5 do 10% u Hrvatskoj. To je istina i to su podaci. To je sigurno tako. Verovatno ne biste prihvatali da se ne povećava ta stopa PDV sa 8 na 18% da nije tako. Da ne govorim o padu prometa koje bi to povećanje izazvalo, jer smo mi samo u ovoj godini imali pad prometa od preko 500 hiljada noćenja, a neminovno bi povećanje poreza sa 8 na 18% dovelo do povećanja cena za 10%. Međutim, ono što je smešno, to je da je nekoliko dana nakon toga, kada ste pod pritiskom javnosti, strukovnih udruženja, udruženja hotelijera i restoratera shvatili da to nije baš najpopularnija mera, pojedini ministri, poslanici vladajuće većine i ministri u Vladi se hvale kako su uspeli da se izbore da se ne vrši povećanje stope PDV-a. Ja zaista ne znam sa kim su se to borili? Sami sa sobom? Vi ste rekli da su svi ministri na Vladi glasali za povećanje stope PDV-a sa 8 na 18%, da bi sada, zahvaljujući tobože njima, imali situaciju da ne dođe do povećanja. Niste nijedan amandman opozicije prihvatili, nego, tobože, Odbor za finansije je predložio da se ne povećava stopa. Zaista nemam komentar na takvo ponašanje.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Nataša Mićić, Zoran Ostojić, Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević, koji ima reč.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku malo je čudno da raspravljamo o ovom našem amandmanu koji smo podneli na član 1, a nemamo mišljenje Vlade o našem amandmanu. U materijalu koji smo dobili, amandman koji smo podneli u ime LDP apsolutno nije tretiran, tako da bi na samom početku bilo dobro da čujemo gospođu ministarku koje je mišljenje Vlade o našem amandmanu. Drugo, mislim da je puno važnije da konačno čujemo šta je stav Vlade o povećanju PDV-a na kompjutere, hotelski smeštaj i južno voće. Vi ste na samom početku, kad kažem vi mislim na Vladu Srbije, srčano branili povećanje osnovice PDV-a sa 8 na 18%, da bi nekoliko dana posle toga srčano bili protiv toga. Kao što smo mogli da čujemo, čak ste govorili da ste se izborili da taj nivo PDV-a ostane na 8%. Ali, uopšte nam nije jasno, ni nama ni građanima Srbije, koji je konačno stav Vlade Srbije? Zar je moguće da jedan ministar, jedan potpredsednik Vlade kaže – ako se poveća PDV na hotelske usluge, da će on da se oslobodi 300 miliona dinara, njegovo ministarstvo, kako bi to nadoknadili? To je partijska država. Partijska država nije zato što je Srbija višepartijska država, nego zato što se o budžetu odlučuje u partijskim kabinetima, zato što su nam na čelu svih javnih preduzeća partijski ljudi, a ne kadrovi. Partijska država je ona država koja sve radi da bi se zadovoljili rejtinzi vladajućih partija. Ono što je olakšavajuća situacija je to da niste vi kao vladajuća koalicija stvorili ovu partijsku državu, ali činite veoma malo da se ovakva partijska država promeni. Danas imamo i saopštenje ili izjavu predstavnika jedne poslaničke grupe u Skupštini Srbije da se oni ljute zato što su neki amandman na Zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju podnele neke druge partije, a oni to nisu, zato što to nije dogovoreno. To je partijska država. To je partijski budžet. Mi moramo o svim ovim pitanjima otvoreno da razgovaramo. Mi smo država koja ima najgoru ekonomsku politiku u regionu, koliko god se vi, gospođo ministarko, čudili na to. Jer, nivo direktnih stranih investicija u prvih deset meseci 2010. godine je gotovo na istom nivou kao nivo stranih investicija u Crnoj Gori, koja je 15 puta manja od nas. A mi imamo kao država možda najbolje podsticaje za privlačenje stranih investicija od svih država u regionu. To je ono na čemu LDP stalno insistira – da u ekonomiji od brojki puno je važnije poverenje. A poverenja investitora u državu Srbiju nema. Molim vas još jednom da mi odgovorite vi, kao predsedavajući, i vi, gospođo ministarko, zašto u mišljenju Vlade nema mišljenje o našem amandmanu? Hvala.
Iskorišćeno je minut i 40 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Poštovani predsedavajući, ako neko tvrdi da je partijska država zbog toga što narodni poslanici koriste svoje pravo da podnose amandmane, bez obzira na to da li pripadaju vladajućoj većini koja podržava Vladu ili opoziciji i da istovremeno pokušavaju da stvore uslove da bi ti amandmani bili usvojeni, ukoliko smatramo da su ti amandmani dobri i da će poboljšati zakon i da će nešto, na kraju krajeva, učiniti dobro građanima Srbije i onda to neko proglašava partijskom državom, mislim da se suštinski ne razumemo oko toga šta partijska država jeste. Mi smo podneli amandmane, s jedne strane tražeći da se nivo PDV-a na računare i računarsku opremu ne podiže i da bismo mogli da se izborimo za te amandmane, odnosno da bi mogli da dobijemo većinu za te amandmane, morali smo da uradimo još nešto. Pošto je Vlada u budžetu planirala sredstva iz prihoda na osnovu povećanja PDV-a za ugostiteljske i hotelske usluge i za računare, mi smo morali sa Vladom da napravimo dogovor odakle da se nadomeste ta sredstva koja se time umanjuju ako se ovi amandmani prihvate. Prema tome, nema u tome ničeg partijskog i ničeg nesolidnog, da tako kažem. Dakle, postoji procena nekih narodnih poslanika i poslaničkih grupa da bi dobro bilo, zbog potrebe da računari i računarska oprema budu dostupniji građanima, zbog potrebe da se razvija turizam u Srbiji, da se PDV na ove dve stavke ne povećava. Mi smo u razgovorima sa predstavnicima Vlade tražili načina da deo prihoda koji je Vlada uračunala na osnovu povećanog PDV-a pronađemo na drugoj strani, kako bismo mogli u danu za glasanje da izglasamo ove amandmane. Hvala vam.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milan Dimitrijević.
Zahvaljujem. Dakle, za vas je luksuz ako neko kupuje pomarandže, limun ili mandarine. Poštovani građani Srbije, od nove godine, kad poželite da popijete čaj, lepo uzmite ovaj papir pa ga iscedite u šolju za čaj, jer će tu biti rezervoar vitamica C, jer je ovo sada za vas limun. Za vas je luksuz verovatno i mleko. Zato ga nema u Srbiji. Za vas su luksuz i lekovi, sanitetski materijal – zato ih nema u Srbiji. Ali, za vas nije luksuz kada trošite novac poreskih obveznika na putovanja, avione, kabinete, pa pojedini članovi Vlade imaju po dva kabineta i dvostruke troškove. To nije luksuz. A luksuz je južno voće. Čestitam vam, gospođo ministarko, na ovakvim zakonima. Baš lepo brinete o zdravlju stanovništva Srbije.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gotovo da su svi amandmani identični koji su podneti na ovaj predlog zakona, zato što želimo za trajno vreme da žigošemo nešto što se može nazvati i glupost. Jer, posle ovoga šta je sve urađeno, pitanje je da li više uopšte postoji ovaj predlog zakona. Ali, ovde se otvara jedna druga tema. Poštovani građani Republike Srbije, mi smo u obavezi da plaćamo vrlo visoku stopu PDV-a, to je sve prihod budžeta Republike Srbije, a onda dohvate tamo feudalci pa se jedan doseti da bude toliki gazda da iz tih sredstava podstiče određene delove privrede. Mnogo je bolje da stopu PDV-a skinete sa 18 na 14% pa da budete i otac i majka kompletnoj privredi, a ne da dolaze kod vas ispred kancelarija da mole i da kleče, i onu sa 8% svedite na 6%. Na objektivan način, izbegnite razvojne funkcije budžeta koje su direktna intervencija u privredi i sve će vam biti regulisano. Biće vam zahvalna privreda. Ovako, ponašate se kao neki deda Mraz, jer, haračite a onda selektivno delite samo odabranima. Ova mera koju ja predlažem potpuno se uklapa sa našim postojećim stanjem. Nije problem i da se poveća deficit, nije problem i da se poveća zaduženje, da bi se obezbedilo puno zaposlenje. Ali, onda smanjite ove poreze i druge dažbine, kako bi i drugi organizatori proizvodnje imali niže troškove, niže fiksne troškove i mogli takođe da vas prate u zapošljavanju. Vi to nećete i ne želite, jer vas vaš gazda nije projektovao za taj posao. On vas je projektovao za totalnu destrukciju.
Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Milorad Buha i zajedno Donka Banović i Nikola Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Nikola Lazić ima reč.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Amandman poslaničke grupe DSS je za cilj imao da se spreči povećanje stope PDV sa 8% na 18% na računare i na hotelske usluge. Mislim da je sama reakcija javnosti ukazala na pogubnost i štetnost ove odluke i prosto je navela vladajuću koaliciju da razmisli o revidiranju ove odluke. Ova odluka u praktičnom smislu bi značila povećanje prosečne cene računara od 3000 do 10 000 i hotelskih usluga za recimo 2500 dinara po noćenju. Toliko o dostupnosti računara za mlade. Toliko o školovanju i toliko o informatičkom društvu itd. Cela situacija je dobila i karakter sapunske opere ovih dana. Prvo je Vlada na svojoj sednici usvojila predlog da se stopa PDV poveća sa 8% na 18% za navedene artikle. Potom su pojedini ministri koji su na sednici Vlade glasali za ovu odluku i sami kritikovali ono za šta su glasali. Potom je ministarka finansija rekla da nije nikakv problem da se ovo povećanje ne ostvari, ali da je to trebalo uraditi u samom postupku pravljenja budžeta. Potom, poslanici vladajuće većine podnose amandman koji je naravno istovetan našem i sa istim smislom. Imam neki osećaj da će ipak Vlada, da će parlament glasati za amandman koji su predložili poslanici vladajuće većine. Na kraju će ispasti da je vladajuća koalicija samu sebe pobedila i spasila građane od povećanja PDV na računare i hotelske usluge. (Predsednik: Zahvaljujem. U tom slučaju ćete imati i vi satisfakciju.) Koristiću vreme grupe, koje mi je preostalo. (Predsednik: Koristićete vreme? Imate još 45 sekundi.) Tako je. Zanimljivo je takođe videti šta stoji iza ove namere. Mislim da je ovo jedna vrsta potcenjivanja građana i da iza ovoga stoji mnogo više potreba za ostvarenje nekog marketinškog efekta nego, zaista, za dobrobit građana. U suprotnom, ne bi bilo ni predlagano ovo povećanje. Zahvaljujem.
Gospođa Nada Kolundžija. Izvinite, najpre gospodin Buha kao predlagač amandmana.
Kao što reče kolega Krasić, pitanje je šta je od ovog skeleta koji se zove Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o PDV ostalo? Ovaj zakon je prošao kroz svu proceduru koja je predviđena pozitivno pravnim propisima. Znači, od Odbora, pododbora, komisija, Vlade. Vlada je usvojila ovaj zakon. Skupštinski odbori su usvojili ovaj zakon. Zakon je prošao u načelu u ovom parlamentu, i onda odjednom, kada je javnost digla svoj glas, odjednom se svi peremo, svi bežimo od toga, kao da je to ne znam šta. U stvari, to sve govori o političkom volontarizmu, a to je Vlada u Srbiji, neozbiljnost Vlade, neozbiljnost ministarstava koji predlažu ovo, a iza svega toga stoji i nedostaje sveobuhvatna reforma u poreskom sistemu. Reforma može proisteći samo iz jedne ozbiljne analize poreskog sistema. Gospođo Dragutinović, vi ste prošle godine, 2009. godine u onoj krizi izašli sa jednom vašom inicijativom da se poveća PDV. Sutradan je ministar ekonomije i regionalnog razvoja rekao da ne dolazi u obzir povećanje PDV. Drugi ministri su takođe rekli – ne dolazi zbog toga i toga itd. Ovog trenutka kada je došlo do određenih pomeranja u odnosima na ovaj zakon ministar ekonomije i regionalnog razvoja izlazi sa sledećom rečenicom – ustupam svojih 300 miliona da bih spasio sistem, da bih spasio određena preduzeća koja su u ogromnim problemima. Ne može ministar ekonomije i regionalnog razvoja postupati na način kako postupa. To može samo ovaj parlament. To ovaj parlament kreira – monetarnu politiku, finansijsku politiku itd. Ne može, nije to nadležnost tih ministarstava. Gospođo Dragutinović, kada se pojavi takva informacija, vi kao stručnjak u svojoj oblasti, kao ministar finansija, morate upozoriti svog kolegu, da je on iskočio iz svojih nadležnosti i da ne može raditi ono što radi.
Vreme. Zahvaljujem. Gospođa Nada Kolundžija. Samo se prijavite, molim vas.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ako neko podnosi amandmane iz marketinških razloga, to je njegovo pravo. Ono što želim ovde da kažem, podnosili smo amandmane i uložili napor da naši amandmani dobiju podršku u ovom parlamentu. Ako vi mislite da smo mi to uradili podnoseći amandmane i tražeći načine kako da nadomestimo sredstva koja nedostaju zbog toga što želimo da naši amandmani budu prihvaćeni. Ako vi mislite da ćemo mi za naše amandmane glasati samo zato što su naši, onda vi imate priliku da bar dođete na glasanje, pa da glasate i za svoj amandman.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Aligrudić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Edip Šerifov i Marko Đurišić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Čomić, Izvolite.
Zahvaljujem. Kolege Edip Šerifov i Marko Đurišić su podneli amandman koji je i po temi i po ideji vezan za ostanak PDV od 8% kada su u pitanju računari i delovi računarske opreme, iz prostog razloga što se to smatra dobrim i što je to bila jedna od odluka koje smo predlagali 2008. za 2009. godinu. Naravno, podržavam ideju da se bolje odmeri PDV, odnosno porez na dodatu vrednost. Neodoljivo mi je da dve stvari iskomentarišem u pokušaju da zadobijemo podršku svih nas za ovaj amandman. Što se tiče glasanja, Narodna skupština je uvek glasala za sve amandmane u istovetnom tekstu. Da ste prisustvovali glasanju, onda ste mogli tome i da svedočite. To je nešto što je isto ova faza perioda razvoja parlamentarizma, jer se smatra slobodom i parlamentarnim ponašanjem da se ne učestvuje u raspravi ili da se ne učestvuje u glasanju. Kada prođe neko vreme, onda ćemo svi razumeti da to nema veze sa parlamentarizmom, ali je neophodno da prođemo iskustveno. I druge države su to prošle, dok nisu zaista napravile našu instituciju takvom kakva je. Kada su u pitanju istovetni amandmani u istovetnom tekstu, onda se usvajaju svi kao jedan, bez obzira kada je koji podnet i tako se čita u Danu za glasanje. Zašto mi je zanimljivo da iskomentarišem? Zato što niko neće da razmisli, kada izgovara rečenicu, da se stopa koja je predviđena za povećanje smanjuje pod pritiskom javnosti. Kaže, to je, makar, šta? To je najbolje što možete da kažete kao osobinu nekoga ko je vladajuća koalicija, da ima osetljivost na javnost. Koja god to javnost bila, koliko god vaše protivljenje bilo, to stoji kao istina neverovatna, jer u istoj rečenici ćete staviti – vladajuća koalicija popušta, pod znacima navoda, ili predlaže amandmanom vraćanje, zadržavanje stope na 8%, jer je javnost tako tražila. Onda ćete reći – vi ne slušate narod. Ne može oba. Ili slušamo vrlo pažljivo šta kaže javnost i ponašamo se tako, ili ne slušamo. To je ista faza parlamentarizma u kojoj moramo da preživimo neproduktivne rasprave potpuno, jer moramo. Zašto ne može iskustveno? Ne može onaj proces "kopi-pejst", pošto već govorimo o računarima. Isto je i neproduktivna kritika – vi menjate zakone. Generalna ideja je da se zakoni sa teškoćama donose tamo gde je predlagač, i da ova Skupština postoji da ih mi menjamo. Zato i postoji Skupština. Znam da poslanici koji negoduju i dobacuju, rade to s razlogom, jer ne znaju. Malopre smo čuli da Vlada vodi fiskalnu i monetarnu politiku. Ne vodi. Vlada vodi fiskalnu politiku, a NBS vodi monetarnu politiku. (Zoran Krasić, sa mesta: A MMF?) 54/1MP/TĐ19,55-20,05 Molim vas da ne dobacujete. Ja mogu sa vama i uz dobacivanje, nije nikakav problem. Nije mi teško da sve informacije koje imamo podelimo i da zajedno napravimo bolje. Dakle, Vlada je odgovorna za fiskalnu politiku sa našom podrškom. Narodna banka je odgovorna za monetarnu politiku, nezavisno telo. MMF, u saradnji sa Narodnom bankom i sa Vladom, vodi računa o rejtingu naše zemlje kada je u pitanju fiskalna i monetarna odgovornost. Dobra vest je da je u ovom regionu Srbija ocenjena kao zemlja sa izuzetnom fiskalnom odgovornošću. Molim vas da sve ovo što govorim u prilog amandmana nijednog trenutka ne shvatite da hvalim Vladu i moji prijatelji koji su članovi Vlade tačno znaju da to ne činim, jer to se ne radi, to te nauče da se ne hvali onaj koga podržavaš, niti da smatram da je sistem PDV bez mana, pogotovo ako pitate one koji PDV moraju da plaćaju. Oni će vam brzo izlistati na koji način imaju teškoća da PDV plate i šta imaju protiv u strukturi onih koji treba da vrše i da kontrolišu naplatu PDV. Ali, ono na šta želim da obratim pažnju u zahtevu i predlogu da se podrži ovaj amandman, moja molba i apel je da se slušamo kada kritikujemo ono što neki drugi ljudi rade. Dakle, ako kažete u kritici, ili ono što smatrate da zovete kritikom, traže da zadrže PDV na 8%, vidi, oni slušaju javnost u Srbiji, onda mi imamo problem sa elementarnim znanjem o tome kakav je značaj javnosti za političke stranke, za poslaničke grupe ili za Vladu. Kada može da prođe amandman u Skupštini? Kada se opozicija i vladajuća većina o tome dogovore. Koliko je amandmana opozicija do sada predložila? Jedan više od vladajuće većine, a da je Vlada usvojila. To je vama dokaz da Vlada ne zna šta radi. Meni je dokaz da nas ima dovoljno sa strane vladajuće većine koja će uvek podržati amandman koji predloži bilo ko iz opozicije, založiti se za taj amandman i pred Vladom i na sednici Narodne skupštine, taman ako javnost podržava takav amandman opozicije ili ne. Zgodilo se da imamo amandman oko kog se slažemo, to je naš zahtev da PDV na računare ostane 8%. Posebna tema, time završavam, je što bih ja volela javno slušanje svih nas koji sebe smatramo znalcima i svih onih koji su stvarno znalci o onome što se nekada zvalo trgovačka marža, a što sada izgleda da ne postoji, samo naizgled, a u stvari je cena koju ne može da kontroliše Vlada i ne treba da kontroliše Vlada, ali mi narodni poslanici možemo da popričamo o tome da li je u redu i da li možemo možda mi nešto da promenimo u načinu na koji trgovci zarađuju nezavisno od PDV i nezavisno od propisa koje Vlada donosi fiskalnom politikom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Dragan Šormaz.
Jedva sam čekao da ustanem, ovo sve što smo čuli… Član 162. Poslovnika, predsednice, molim vas da otvorite. Amandman sadrži stav 3. – rešenje koje se predlaže, stav 4. – obrazloženje koje sadrži objašnjenje predloženog rešenja i cilj koji se želi postići. Ovaj amandman, uzgred, gospodin Hajdareviću, vaš amandman nije dobio mišljenje Vlade. Ovaj amandmannije dobio mišljenje Vlade i moj amandman, sa ispravkom, nije dobio mišljenje Vlade. Znači, nije stiglo mišljenje Vlade. Da je stiglo, ovo ne bi moglo da uđe u proceduru. Gospodo, neispravan amandman, molim vas, gospođo Dejanović, Zakonodavni odbor nije uradio svoj posao. Ovo je neispravan amandman. Tačka 11) je- usluge smeštaja u hotelima, motelima, odmaralištima, domovima i kampovima, a 7a su personalni računari i komponente. Ovde piše, znači, gospoda Edip Šerifov i Marko Đurišić, da se briše tačka 11) – hoteli i ovo i ono, a u obrazloženju piše – računari. Znači, ovaj amandman ne može da se glasa. Ako ga bude glasala vladajuća većina, danas po ko zna koji put pomažem vladajućoj većini, ne znam šta je ovo, treba izglasati neki drugi amandman. Gospodo, ako želite da bude i na kompjutere vraćen PDV i hotele, morate da glasate za jedan od amandmana, recimo moj, koji predviđa i jedno i drugo. Ovaj to ne predviđa. Ovo je neispravan amandman. Toliko smo sada slušali priče o vladajućoj većini, a ovo je neispravno. Kolege potpuno razumem, jer ako smo dobili, gospođo ministar, 13 zakona za dva dana i vi pričate o tome ko bi kako vodio i pravio da raspravljamo… (Predsednik: Vreme. Zahvaljujem.) Zar nije tri minuta po Poslovniku? (Predsednik: Ne, dva minuta. Živite u prošlom vremenu.) Izvinjavam se.
Pošto Zakonodavni odbor nije dao svoje mišljenje, amandman je predmet rasprave i o njemu ćemo se izjasniti u danu za glasanje. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite, gospodine Šormaz. Ponovo se prijavite zbog vremena, molim vas.
Nastaviću gde sam stao. Ako smo za dva dana dobili 13 zakona i u njemu budžet, naravno da su poslanici grešili prilikom podnošenja amandmana, a vi hoćete da vidite kako bi izgledao budžet da neko dođe na vlast i još vam je to argument malopre. Zaista prvi put mogu da vam kažem, ako sam nekog ministra u ovoj vladi uvažavao, to ste bili vi. Večeras ste me razočarali time što ste uzeli to kao argument da odgovarate opoziciji. Znači, ostavili ste nam dva dana za budžet i još 12 zakona. Vidite, poslanici vladajuće većine su pogrešno napisali amandman. I ja sam ga pogrešno napisao, pa sam morao da radim ispravku, hvala Bogu te sam stigao na vreme, ali sam uočio i ovu grešku.Jedino ovaj amandman ako usvojite može da se smanji PDV. Čak ni amandman Odbora za finansije, jer on predviđa samo kompjutere, a ne i kompjutere i hotele. To je pod jedan. Pod dva, 2008. godine u Srbiji je prodato 450.000 personalnih računara, 2009. godine – 370.000, 2010. godine – 350.000. Trend je, pada i dalje. Ako se podigne PDV biće još manji. Gde je za to priča o EU? To su vam obećanja. Za pet godina na celoj teritoriji EU će sve škole, sva deca imati kompjuter na klupi. Gde smo mi? Daleko od toga. Ako ćemo da podignemo PDV, kada ćemo to da uradimo? I ovako i sada ne možemo sa ovim budžetom. Obećali ste "Fijat", obećali ste EU, obećali ste 1.000 evra po akcijama, obećali ste, gospodo iz DS, imali ste bilbord 2008. godine u kampanji, a 2007. godine je smanjen na 8% - ukidanje PDV na kompjutere. To vam je jedno od izbornih obećanja, a sada ste povećali sa 8% na 18%, vaši ministri su to izglasali. Koje obećanje ćete vi građanima Srbije bilo kada da ostvarite?
Zahvaljujem. Narodni poslanik gospođa Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ne stoji činjenica da je amandman narodnih poslanika Edipa Šerifova i Marka Đurišića neispravan. Dakle, ako tekst zakona o kome mi sada raspravljamo i koji podnosimo amandmane glasi da se tačka 7a) i 11) brišu i da se samim tim iz osnovnog zakona, gde su bili sa PDV od 8%, brišu iz osnovnog zakona sa 8% i primenjuje se na njih 18%, tačan amandman, ako hoćete da izuzmete iz ovog zakona računare, jeste da se tačka 11) briše, kako bi računari ostali po staroj stopi od 8%. Izvinjavam se, ali niste u pravu. To je tačan amandman jer se radi o tome da tekst zakona glasi – tačka 7a) i 11) se brišu iz osnovnog teksta zakona kojim su oni obuhvaćeni sa 8%. Ako hoćete da vratite računare, amandman mora da glasi tačka 11) briše se. Žao mi je, ali to je tačno.
Zahvaljujem. Imate još dva minuta, jedino možete u okviru tog vremena, ako želite. Hoćete. Izvolite, gospodine Šormaz.
To što ste rekli nije tačno jer se piše i piše vam ispred, sada opet uzmite 162, pa pogledajte stav 2, piše lepo – izmene i dopune zakona. Znači, amandman je pisan na izmene i dopune, a ne na osnovu zakona. Znači, kada obrišete 11, ostaje vam povećanje na 7a. Šta je vama?
Molim vas gospodo poslanici ne možete komunicirati među sobom. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Odbor za finansije podneo je amandman na član 1. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Nema tu suštinskih razlika, tako da i ovaj spor ne morate da nešto posebno tretirate gospođo Dejanović. Vidite o čemu se radi. Mislim da ovde suštinsko pitanje jeste – da li će ovo doneti nešto drugačije, nešto dobro i da li ovakav pristup treba da bude parcijalan, kada je u pitanju izmena i dopuna poreskog zakona, odnosno PDV. Suština cele ove priče i suština problema da je Vladi lakše bilo da se bavi stopama nego osnovicama i to je generalno problem, PDV i ne samo PDV na ove tri stvari, nego generalno PDV u Srbiji. Ono što jeste problem bio ili jeste problem a tiče se ovog zakona jeste da niste razmatrali mogućnosti da se ciljevi koje očekujete postignu na drugačiji način. Ja vas pitam, gospođo Dragutinović, odakle milijardu i po i da li ste sigurni da ćete uvođenjem ovih stopa obezbediti milijardu i po. Vi jeste sigurni, ali kako projektujete budžete i prethodni rebalans, pokazuje se da na početku vrlološe projektujete i planirate. Ne postoji budžet koji je vaša vlada donela da nije pretrpeo rebalans. To govori koliko dobro planirate i koliko dobro projektujete. Onda ste u obrazloženju napisali da će eventualno uticati na povećanje cena predmetnih dobara i usluga, neće eventualno uticati, nego će sigurno uticati na povećanje cena, pa ste napisali kako će uticati na građane. S obzirom da će verovatno uticati na povećanje maloprodajnih cena južnog voća, znači da će sigurno uticati ovo povećanje na maloprodajne cene i ovo nije oblast gde je potrošnja tako velika, da ste se u ovom trenutku trebali baviti, ovo je besmislica i ova država očekuje jednu ozbiljnu raspravu u sveobuhvatnoj reformi poreza. Ovo su samo krpljenja rupe, za koje ni vi više ne znate gde ih imate. Mnogo je racionalnije bilo da smanjite potrošnju za milijardu i po, nego da povećate oporezivanje za milijardu i po.
Gospodine Arsiću, vi imate još minut i 40 sekundi.
Mislim da je to sasvim dovoljno za ovih desetak godina, naučio sam da pišem amandmane, pa ukoliko je neko hteo da oslobodi, da ostane stopa od 8% na računare, trebalo je samo da napiše u članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost stav 1. briše se i ništa više, gospodo. Sada se nadam da ste konačno shvatili koliko je teško pisati amandmane, jer ni najjednostavnije niste znali da napišete. Nadam se da ćete prestati da podržavate Vladu koja nam stavlja 12, 13, 15, 17, zakona da uradimo i amandmane i da se pripremimo za sednicu, pa nam čak i stručne službe vraćaju amandmane, kad napišemo stav umesto st. Pa nam vrate amandman kada napišemo – u glavi, zašto nismo stavili gv. Nadam se da ste konačno naučili da nije lako biti poslanik. To vam je prvi zadatak na kome ste pali.
Gospođa Nada Kolundžija.
Ne želim dalje da se raspravljam i objašnjavam, ako bi pažljivo čitali tekst Nacrta izmena i dopuna Zakona koji je na dnevnom redu, shvatili bi da je amandman ispravan. Ako hoćemo da računari i računarska oprema ne budu opterećeni PDV od 18%, nego da ostanu na 8%, jedini način da se podnese amandman da se izuzmu računari, jeste onako kako smo mi podneli i mislim da nema smisla više dalje ubeđivati nekoga ko je naučio da bude poslanik, a ko nije, to vidimo i znamo, a ko jeste, dobro došao ako hoće da uči.
Imate još 30 sekundi, izvolite.
Evo da objasnim tehniku pisanja amandmana. Znači član 1. u Zakonu o PDV u članu 23. stav 2. tačka 2. posle reči – voća, dodaju se reči – osim južnog voća. To je uvodna rečenica. Druga tačka 7a i 11, brišu se. To se briše, toga nema.
Gospođa Kolundžija.
Tačno je, briše se iz osnovnog teksta zakona. Ako hoćete da ostane u osnovnom tekstu zakona, onda ovaj član može da glasi samo da se briše tačka 11.
Imate još pet sekundi gospodine Arsiću.
Ja ću reći narodnu poslovicu – džabe je gluvom šaputati i ćoravom namigivati.
Gospođa Kolundžija.
Da imate argument, bili biste pristojni.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O AKCIZAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Zoran Kasalović, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Aleksandra Janković, Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević, Milorad Buha, Zoran Krasić i Dragan Stevanović, kao i Odbor za finansije. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Zoran Kasalović podneo je amandman sa ispravkom kojim predlaže da se ispred člana 1. doda novi član 1. Reč ima gospodin Kasalović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, poslanički klub SPS – JS, u načelu je podržao predlog zakona o budžetu Republike Srbije sa pratećim poreskim i finansijskim zakonima, pre svega zbog okvira u kome se radio ovaj budžet, a naravno i zbog osnovnih odredbi i smernica ekonomske politike Vlade Republike Srbije za 2011. godinu, koje su prihvatljive za naš poslanički klub, a tiču se težnje Vlade Republike Srbije da poštuje fiskalna pravila koja smo ustrojili izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, dakle, postojeći ciljani deficit za 2011. godinu na nivou od 4,1% BDP ili 120,5 milijardi dinara. Za nas su jako bitna izdvajanja za socijalno najugroženije kategorije, čistih 90 milijardi dinara, što potvrđuje našu težnju i želju da svaka ekonomska politika mora biti socijalno održiva i na kratak i dug rok i to je jedina moguća ekonomska politika, svaka druga vrsta vođenja ekonomske politike bi bila neka vrsta teorijske i nesprovodljive ekonomske politike. Kada su u pitanju bili poreski i finansijski zakoni, još tada u načelnoj raspravi rekli smo da mi želimo i podržavamo korenite izmene poreskog sistema sa željom da podataka koji govori da se u Republici Srbiji poreske utaje kreću na nivou od 30% BDP, a da u razvijenijim državama su te utaje negde na nivou 15% BDP. Znači, da ova vrsta izmena poreskih zakona, pre svega, ima isključivo fiskalni cilj i ubiranje dodatnih prihoda koji nedostaju u budžetu usled ukidanja poreza na upotrebu mobilnih telefona, zatim određenih poreskih podsticaja i olakšica. To u suštini ne predstavlja korenitu poresku reformu i onu koju mi smatramo da bi bila potrebna Republici Srbiji. Naprotiv smatramo da treba iskazati značajnu materijalnu tehničku podršku radu Poreske uprave, a takođe poraditi na izmenama Zakona o porezu na dohodak građana, gde postoji siva zona, gde postoji zarade koje se kreću u okvirima koji se ne oporezuju. To bi svakako bio način da se značajno pospeši punjenje budžeta Republike Srbije. Tada smo rekli i sada mislimo da je su nedostajuće prihode trebalo obezbediti putem, pre svega, akciza, jer su akcize najstariji porezi na potrošnju, trošarina, to su porezi specijalni koji se odnose na posebne proizvode koji se supstituišu. Mala je poreska erozija i u tom smislu ne predstavlja značajan udar pojedine slojeve stanovništva vezano, pre svega, za njihove ekonomske potencijale. Iz tog razloga, mi smo predložili jedan amandman koji se, pre svega, tiče utvrđivanjem akciza na derivate nafte. Mi smo predvideli da se članom 1. Zakona o akcizama na derivate nafte, akciza se plaća u sledećim iznosima i to: na sve vrste motornih benzina iz tačke 2. ovog stava 45 dinara, motorne benzine evro BNB 98 i evro Premijum BNB 95 – 49, 5 dinara, sve vrste dizel goriva izuzev dizel goriva iz tačke 4. ovog stava 35 dinara, evro dizel 37 dinara, ostale derivate nafte koji se dobijaju od frakcije nafte koje imaju raspon destilacije do 380 stepeni celzijusa 53,34 dinara i tečni naftni gas za pogon motornih vozila 17,95 dinara. Šta se postiže sa ovim amandmanom? Sa ovim amandmanom, pre svega, i ovim predviđenim iznosima plaćanje akciza na derivate nafte, obezbediće se dodatnih 2,3 milijarde dinara u odnosu na one projektovane 73 milijarde u budžetu 2011. godine. Dakle, na ovaj način putem akciza mislimo da je potrebno obezbediti dodatne prihode i popuniti budžet. Pre svega, ideja je bila i u tom pravcu da se iznosi akciza na derivate nafte, odnosno derivate nafte uzimaju u obzir i relativne cene proizvoda u okruženju, konkurentnost na domaćem tržištu i liberalizaciju uvoznog tržišta. Iznos akciza na derivate nafte u tačkama koje sam pomenuo, ima ih pet, dakle na motorne benzine, evro BNB 98 i ostale derivate nafte, utvrđeno u iznosu usklađenim za procenjenu stopu rasta cena na malo, odnosno inflaciju 10,6%. Takođe, poslednja promena direktive u minimalnim iznosima akcize koja je izvršena 2008. godine, propisuje izmene minimalnih akciza za bezolovni benzin i dizel gorivo. Članice EU imaju obavezu da do 1. januara 2015. godine se prilagode ovoj izmeni. Budući da to prilagođavanje u tom smislu kojoj direktivi treba da bude postupno, mi cenimo da na ovaj način utvrđenim akcizama se omogućuje da to prilagođavanje bude postupno sa mnogo manjih koraka i na jedan drastičan način. To je, pre svega, jedan put da se ovim povećanjem napravi jedan korak ka posebnom usklađivanju sa pravilima EU. Takođe, što smatramo bitnim jeste sporiji rast iznosa akciza na ostale dizele, dakle, sve vrste dizel goriva izuzev dizel goriva iz tačke 4. ovog člana. Smatramo da pravdamo činjenicom da oni pretežno koriste se kao pogon poljoprivrednih i ostalih mašina. Imaju karakter proizvodnog inputa. Sasvim je opravdano da porast ovih akciza bude niži u odnosu na ostali iznos akciza. Smatrajući da je ovim celishodnijim rešenjem i predlogom da se nakon predloženih ukidanja određenih, pre svega, PDV dodatni prihodi na ovaj način mogu obezbediti, predlažemo Vladi Republike Srbije da ovaj amandman koji smo dodatno izmenili u postupku usvoji, a takođe, pozivam i sve narodne poslanike da podrže ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Kasaloviću. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine na član 1.sa ispravkom, podneo je Odbor za finansije. Da li neko želi reč? Ne. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za finansije podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 1. doda novi član. Da li neko želi reč? Ne. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Gospođa Zlata Đerić ima reč.
Obzirom da smo mnogo govorili o porezima koji se ovim zakonima menjaju, uvode, u svrhu dopunjavanja budžeta i složili smo se oko jedne stvari, da mi jesmo pod pritiskom javnosti. Moramo da se složimo i oko druge stvari da moramo biti pod pritiskom javnosti, jer javnost jesu građani Srbije. Mi za te građane trebamo ovde da radimo i da tražimo najbolja rešenja svi zajedno. Zbog toga smo ovde i zbog toga smo birani. Dakle, to je osnovni smisao parlamentarizma. Podneli smo amandman time da smo predlagali neke cifre kojima bismo menjali predviđene cifre akciza, odnosno predviđene akcize, jer smatramo da to ne bi ni dalo određeni rezultat. Ovde je to projektovano i planirano. Samo me interesuje jedna stvar. Obzirom da je budžet predviđen, da su zakoni kojima se menjaju određeni porezi ponuđeni, oni će verovatno i proći i biti usvojeni zajedno sa budžetom. Hipotetički, šta će se desiti ako se ti porezi ne usvoje, recimo ti zakoni, ako ne bude to punjenje koje je predviđeno. Ako to ne donese te rezultate u budžetu, da li uopšte je izvršeno neko ispitavanje, odnosno da li su poredviđena sredstva koja će se sliti u budžet kad se ovi zakoni budu sprovodili. Videli smo, kod nekih zakona gde je predviđen PDV da se poveća, drastično će pasti kupovina nekih proizvoda. Verovatno i uvoz i sve ostalo. Dakle, možda to neće dati onaj potrebni rezultat u budžetu koji je planiran, koji je projektovan. Samim tim dovešće u pitanje i brojne stavke izvršenja u budžetu, pa nas ta motivacija kojim se rukovodila vlada da ponudi izmene i dopune poreskih rešenja interesuje da li je ona prediđena i koliko je ona izvodiva. U smislu toga smo podneli svoj amandman.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić – Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? Ne. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Kada je stručni tim SRS razmatrao problematiku akciza, došli smo do zaključka da moramo pomoći Vladi. Vlada se jednostavno ne snalazi. Zašto? Jedan od najdostantnijih poreskih oblika u svim savremenim državam je PDV kao podsetni porez i akcize kao, takođe, podsetni porez. S obzirom da je predlog Vlade bio daleko manje od onog što bi stvarno trebalo da bude, a prazan je budžet i za 2010. a još će prazniji biti i za 2011. godinu, hajde da pomognemo vladi. Predložili smo povećanje u odnosu na ono koje je predloženo predlogom ovog zakona. Zašto? Zbog toga što smo uneli u obzir kolike su ukupne stope i ukupna davanja po osnovi akciza u zemljama u regionu, jer smo potpisnik sporazuma CEFTA. S obzirom da smo potpisali sa EU poseban sporazum i obavezuje nas i CEFTA i ovaj sporazum sa EU, pa smo na temelju podataka koje smo mogli naći, gospođo Dragutinović, na vašem sajtu videli da Srbija izdvaja po sva tri osnova 18,6 evra. Zemlje u regionu izdvajaju 30 do 35 evra. Znači, duplo manje su stope akciza kod nas nego što su u regionu, što je u suprotnosti sa odredbama Sporazuma o slobodnoj trgovini CEFTA. Prosek EU je 100, a kod nas je 18,6. Prosek EU je 100 evra. U Italiji je 237 evra, gotovo 13-14 puta više. S obzirom da imate problema sa punjenjem budžeta, to mi predložismo, a vi ste odbili sa obrazloženjem da ne treba, da nema potrebe žuriti. Nema potrebe, jer ćemo izazvati određene probleme na tržištu itd.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Samo da vas podsetim, gospođo Đukić-Dejanović, vi niste bili kada se donosila ta odredba Zakona o akcizama, pre nekoliko godina. Ta akcija je krenula kada ste rasprodali duvanske industrije i izmenili ste zakone o akcizama, pa ste propisali kolika će akciza da bude svake godine. Tako ste propisali unapred za 2010, 2011. i 2012. godinu. Sada menjate upravo tu odredbu. Naravno, pozivate se na neke direktive, pozivate se na sve i svašta. Vi znate da ja to vama verujem, pošto su i ovi amandmani Odbora za finansije svi falsifikovani, gospođo Đukić-Dejanović. Ali, o tom potom, drugi će da se bave tim stvarima. Nije to bitno za ovu temu. Kada ste propisivali unapred kako će koje godine da iznosi akciza na cigarete, rekli ste - to je obaveza prema ino parteru koji je kupio našu duvansku industriju. Samo da vas podsetim, nestale su neke pare povodom kupovine Duvanske industrije u Nišu i koliko sam čuo dva ministra i predsednik Vlade, u to vreme, su vrlo interesantni policiji. Vi znate, iz DS, koji su. Mi smo predložili promenu tih iznosa, naravno na više, ne da bi ugrozili pušače, to da se razumemo, nego ipak su akcize najstabilniji prihod od svih tih poreskih prihoda, čak i od PDV itd. Nešto smouradili mimo naše standardne procedure da bi vam pokazali koliko ste nedosledni, da vi u stvari srljate. Vi ste proizvoljni. Vi ste pod uticajem svakoga ko ima i najmanju kijavicu, ali ukoliko je persona od koje vi treba da se drmate. Samo smo hteli da vas posvađamo sa tajkunima, da vas posvađamo sa tajkunima. Sada ste pred dilemom, kao ispred dva stoga sena, da li povećati akcize, što su predložili radikali, ili zadržati? A sećate se šta je bilo u onoj zgradi…
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Kasalović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneo narodni poslanici Srđan Spasojević, Zlata Đelić, Aleksandra Ilić, Aleksandra Janković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 5. amandman sa ispravnom podneo narodni poslanik Zoran Kasalović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Obavili smo pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima pa će Narodna skupština u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Gospođo ministar izvolite.
Samo kratko da se obratim narodnim poslanicima Republike Srbije. Dakle, mogu da zaključim na osnovu rasprave u pojedinostima o poreskim zakonima da se nikada nisam osećala u raspravi ovako usamljeno. Nikad manje promena i nikad oštrije diskusije. Baš niko od poslanika nije rekao, ni poslanici opozicije, ali ni poslanici pozicije, koliko se zaista radi o malim promenama. Niko baš nije rekao, ponavljam, a ja hoću da to kažem zbog građana Srbije, da se poresko opterećenje građanina ne menja, isto je. Znači, ovo je bila prihodno neutralna operacija sa predloženim poreskim promenama. Sve to zajedno o čemu smo sada ovoliko diskutovali, veoma precizno mogu da pokažem, vredelo je nekih šest milijardi dinara, a svima vama ovde da kažem da su ukupni poreski prihodi, uključujući i doprinose socijalnog osiguranja, sve ono što su regularni fiskalni instrumenti, hiljadu i dvesta milijardi dinara otprilike na godišnjem nivou. Danas ste ovde kritikovali harač, nepravednost, nepravičnost sa aspekta 0,5% poreskih prihoda, pri čemu je ta promena bila prihodno neutralna. Sve ono što smo predložili bilo je, sa jedne strane, povećanje prihoda od akciza i povećanje poreza na imovinu i PDV za mali broj proizvoda, a sa druge strane pad poreza na korišćenje i upotrebu dobara. Sve u svemu, samo šest milijardi dinara. Ono što hoću još jednom da ponovim je da porezi jesu sastavni deo ljudske istorije i da su se vremena menjala, prolazila, ali da se nekako rasprava o porezima i mišljenje o porezima nije promenilo. Nikada nisu bili, nisu i nikada neće biti popularna tema. Tako je pokazala i ova današnja diskusija. Niko ne voli da plaća. Platiti porez i biti zadovoljan isto je kao biti zaljubljen i razuman. Ono što sam primetila jeste da pojedini poslanici žele da grade zakon na osnovu pojedinačnih slučajeva. Opet ponavljam, ovo su bile promene nakon kojih niko ne bi platio jedan dinar više. Mislim da nema ništa pravičnije od toga da se plaća na osnovu ekonomske moći. Možemo da pričamo i da diskutujemo o tome šta je ekonomska moć, ali ekonomska moć znači da onaj koji zarađuje više i ima imovinu veće vrednosti treba da plaća više. Na kraju oko najžučnijih diskusija koje su se ticale poreza na imovinu, još jednom da ponovim, ovo je bila inicijativa lokalnih samouprava. Takođe, promene nisu bile velike, ali slušajući vas shvatila sam da još uvek nije vreme za krupne poreske reforme. U svakom slučaju, hvala vam na diskusiji i svakom od vas pojedinačno i svima vama zajedno, pošto se nećemo videti do kraja ove godine, a naročito građanima Srbije želim da dočekamo 2011. godinu sa ubeđenjem i pozitivnim verovanjem da će nam zaista biti bolje. Hvala.
Zahvaljujem gospođo ministar. Kao što rekoh, u danu za glasanje ćemo se izjasniti i o ovom zakonu. Prelazimo na - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZIMA NA UPOTREBU, DRŽANjE I NOŠENjE DOBARA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz i Dušan Marić. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospođa Tabaković ima reč.
Obzirom na to da smo čuli završnu reč o porezima, samo da podsetim gospođu ministra da mi razmatramo još jedan zakon koji se tiče poreskih propisa i zaista sam sada u nedoumici da li su poreski zakoni, o porezu na imovinu i PDV, ostali u proceduri ili su oni povučeni. Ako su ostali u proceduri, mi više ne znamo šta su rešenja, a ako su oni poreski neutralni, postoji osnovno pravilo u poreskoj teoriji – da se poreski obveznici nikada ne uznemiravaju poreskim propisima koji su poreski neutralni ili imaju male poreske efekte. Ne razumem kako to sada nemamo ovlašćenog predlagača povodom zakona o porezu ili će gospodin Milosavljević, koji je najavljen za izmene i dopune Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, zastupati i ove amandmane. Zaista nisam sigurna da je gospođa ministar o čemu govorimo, a mi još manje znamo da li je u proceduri, koji amandman i o čemu mi danas ovde govorimo, s tim da ću da dodam, ako je ispravan amandman koji je branila gospođa Čomić, onda su svi ostali amandmani koji regulišu istu materiju, a nisu reklamirani kao neispravni, nisu ispravljeni, onda nešto nije u redu sa članom 162. Poslovnika o radu i sa jedinstvenim metodološkim pravilima kojima pišemo amandmane. Jeste kasno, ali nas još uvek služi i koncentracija i razum i volela bih da mi neko objasni o čemu se ovde radi.
Na član 2. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodin Antić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, za SNS je bilo mnogo značajnije da se malo više poradi na rashodnoj nego na prihodnoj strani. Na žalost, imamo i ovaj zakon o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Što se tiče člana 2, on se odnosi na motorna vozila. Naš amandman je usklađen sa Zakonom o bezbednosti saobraćaja i to je ono što u Predlogu zakona nije urađeno. Čini nam se neprihvatljivo da se oporezuju vozila do 3,5 tona, to je predlog Vlade, iz prostog razloga što se ta vozila najčešće koriste za obavljanje različitih delatnosti, koriste ih mali privrednici, poljoprivrednici. Na ovaj način, obzirom da danas više od 30% preduzetnika je bukvalno pred bankrotom, da će ovim izmenama zakona njihove poreske obaveze iznositi od 800 do 1.700 evra, sve zavisi od tipa vozila i od oslobađanja, smatramo da se preduzetništvo nepotrebno opterećuje i neodgovorno opterećuje. Da ne govorim nešto posebno o poljoprivrednicima kojima ta vozila te veličine uglavnom služe za dovoz proizvoda na gradske pijace. Čini mi se da ona nisu ni potpuno iskorišćena, sasvim sigurno nisu luksuz i nije bilo razloga da se u ovom zakonu oporezuje i ta vrsta vozila. Dakle, da zaključim, za SNS ovaj amandman je neprihvatljiv, pre svega, zato što pogoršava položaj privrednika i poljoprivrednika.
Na član 3. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodin Antić ima reč.
Član 3. odnosi se na obveznike poreza. Predlogom amandmana, koji je podnela SNS, mi očekujemo da i državni organi budu obveznici poreza, odnosno da se izjednače sa pravnim i fizičkim licima. Mislimo da je poresko opterećenje i onih vozila koja su u vlasništvu državnih organa neophodno, da je neophodan isti tretman prilikom oporezivanja, a mislimo da bi posredno imali neke efekte, jer bismo u mnogo većoj meri mogli, uz pomoć poreske evidencije, da procenjujemo koliko su državni organi i državne institucije bahate kada je u pitanju kupovina vozila. Na žalost, jako česti su primeri. Skoro smo imali primer da je predsedništvo gospodina Tadića kupila dva nova audija, da je "Srbijagas" kupio šezdesetak novih vozila. Ukoliko bi, prihvatanjem ovog amandmana, izjednačili sa pravnim i fizičkim licima, mislim da bi javnost i mi poslanici imali mnogo bolji uvid o tome kako se troše pare poreskih obveznika i zahvaljujući tome, verujem da bi i same institucije i sami direktori tih institucija bili znatno obazriviji prilikom trošenja novca poreskih obveznika. Hvala.
Na član 4. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodin Saša Maksimović ima reč.
Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, amandman se odnosi na putnička vozila, motocikle, motocikle sa bočnim sedištem i teški tricikli. Ovim amandmanom se predlaže da se visina poreza utvrđuje na osnovu stvarne vrednosti vozila koja se utvrđuje na osnovu nabavne cene i starosti vozila. Sadašnji sistem naplate samo na osnovu zapremine motora, sa minimalnom korekcijom po osnovu starosti vozila, nesrazmerno opterećuje siromašnije kategorije građana. Razlika u ceni novog vozila sa istom zapreminom motora može biti i preko 10 puta, a porez je isti za nova vozila i vozila stara pet godina. Porez na vozila stara 19 godina, po sadašnjem zakonu je čak 60% od visine poreza na novo vozilo, iako je svakome poznato da vrednost takvog vozila nije ni 10% vrednosti vozila od onog novog. Ovakav sistem određivanja poreza nije u skladu sa Ustavom, koji u članu 91. stav 1. propisuje da se obaveza plaćanja poreza zasniva na ekonomskoj moći obveznika. Ovim amandmanom takođe predlažemo da se obaveza plaćanja ovog poreza ne proširuje i na teretna vozila, iz razloga koji su već navedeni u amandmanu na član 2. predloga i upozoravamo na zaista ozbiljne posledice po preduzetnike, male privrednike i poljoprivrednike, koji su glavni korisnici ovakvih vozila. Uvođenje ovakvog poreza bi bilo u potpunoj suprotnosti sa stalnim isticanjem da su mala preduzeća i poljoprivreda glavni nosioci privrednog razvoja Republike koji treba da reše problem nezaposlenosti. Čini mi se da ovakvim zakonom Vlada jasno pokazuje da joj je jedino stalo da u predizbornoj godini po svaku cenu obezbedi budžet koji će vladajućim strankama obezbediti ostanak na vlasti još godinu dana, bez obzira na teške posledice po privredu i građane. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Tabaković reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Ukazujem na to ili ja ne razumem ili je povređen član 273. Poslovnika jer sam u intervenciji da je ministar izašla i da nema ovlašćenog predstavnika za raspravu o poreskom zakonu, informisana od gospođe Čomić, ako mi dozvoljava, prenela bih deo razgovara koji je van mikrofona iznet, da je to samo nastojanje i dobra volja rukovodstva Skupštine što se obezbeđuje prisustvo predstavnika Vlade. Pročitala bih član 273. koji kaže: "Uz predlog zakona ili drugog opšteg akta ili uz drugi materijal koji podnosi Narodnoj skupštini, Vlada obaveštava Narodnu skupštinu o svojim predstavnicima i poverenicima za sednice Narodne skupštine i njenih odbora". Obaveštava nas ko bi mogao da predstavlja Vladu. Da li to znači ili ne znači da neko treba da bude tu ili ne treba? Čak na tome nisam insistirala, ali sam imala utisak da je ministar neopravdano izašla ljuta, pa sam htela da vas pitam da li imamo predstavnika za priču o poreskom zakonu? Šta znači član 273. kao obaveza Vlade da dostavi obaveštenje o svom predstavniku ili povereniku?
Mislim da se ne radi o povredi Poslovnika, Obzirom da je Vlada ovlastila ministra, to je bila obaveza i o tome imamo informaciju. Da li ministar može tokom rasprave i napustiti ovu prostoriju i pratiti raspravu, obzirom da danas radimo već deseti – jedanaesti sat, svi mi, naravno, ali i svi mi ponekad izađemo i napravimo pauzu. Dakle, sve vreme je ministarka bila ovde. Trenutno nije ovde. Po poslednjoj tački večeras imamo drugog predstavnika Vlade, o čemu ste obavešteni, te ocenjujem da nema povrede Poslovnika. Ako niste zadovoljni, molim da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika.
Ne insistiram na prisustvu gospođe ministar ili na nemogućnosti da izdrži više, ali ne možete reći da ne postoji obaveza i da se obaveza svodi na papir obaveštenja ili da prisustvo zavisi od nečije privatne dobre volje ili dobrih međuljudskih odnosa. Ne morate da se izjašnjavate, 126 ruku može sve, ali čemu ovo služi? Ne insistiram ja na prisustvu gospođe ministar ili na nemogućnosti da izdrži više. Ali, ne možete reći da ne postoji obaveza i da se obaveza svodi na papir obaveštenja. Ili, da prisustvo zavisi od nečije dobre volje ili dobrih međuljudskih odnosa. Ne morate da se izjašnjavate, 126 ruku može sve da izglasa.
Slažem se, ali postoji obaveza da ovlaste ministre odnosno predstavnike Vlade. To je Vlada i učinila. Dakle, nema striktne obaveze. Ja se sa vama slažem da je najbolje da u najvećem delu rasprave bude ministar ovde. Vi znate kakve smo stavove kao parlament zauzimali u vezi sa tim. Ali, zaista mislim da nema povrede Poslovnika. Gospođa Gordana Čomić. Izvolite.
Želim da koristim pravo na repliku zbog toga što je pogrešno citiran razgovor koji je narodna poslanica prenela javnosti kao netačan i proizvoljan. Dakle, na pitanje o ministarki Diani Dragutinović i na pitanje zašto nije prisutna trenutno u sali, rekla sam – ne postoji čvrsta obaveza po Poslovniku i dosadašnje prisustvo svih ministara je zajednički napor Vlade i opozicije za kontrolu izvršne vlasti. Ukoliko to neko želi da prevede u dobru volju, može. Ali, ne može bez toga da ja kažem da je to neistina. Princip rada koji je prvo predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović, ustanovila u saradnji sa Vladom, u pokušaju i u želji da se izgradi partnerski odnos kojim Skupština kontroliše Vladu, ja se nadam da će biti nastavljen, jednako tako kao i činjenica da predstavnik Vlade koji je ovlašćen da predstavlja Vladu na sednici Narodne skupštine, može da izađe sa sednice Narodne skupštine kao i bilo koji drugi i da to nije kršenje Poslovnika. Insistiranje na tome da se na netačan, proizvoljan i interpretativan način prenose razgovori kojima se, a bila sam ubeđena da se radi o zajedničkoj želji opozicije i vladajuće većine, bez obzira ko bio trenutno tu, da se polako uspostavlja puna kontrolna funkcija Skupštine, očigledno meni daje poruku da opozicija ne želi da nam bude partner u tome. Ali, mi ćemo istrajati. Ova vlada će biti kontrolisana i ministri će zakone braniti, u skladu sa Poslovnikom.
Gospođa Jorgovanka Tabaković.
I dalje imam utisak da se mi ne razumemo. Znači, jedno je reći da neko trenutno izlazi, ali drugo je meni dato objašnjenje da Vlada nema obavezu da one koje ovlasti da prisustvuju, ministre i poverenike, obaveže da budu tu za vreme rasprave. Jedno je da izađu a drugo je da ne budu tu. Drugo, više puta smo čekali da počne sednica, da bi neko od predstavnika Vlade bio tu. Da li je obaveza Vladi i način kontrole da dođu, da u 40-minutnom izlaganju diskvalifikuju sve ono što smo rekli, da kažu da smo pričali o poreskim zakonima koji imaju neutralan efekat i da onda odu? Onda ja, kao predstavnik opozicije, vrlo konstruktivan, dobijem obrazloženje da nisu ni morali da budu tu jer nemaju poslovničku obavezu. Više se neću javljati. Rekao je svako od nas šta misli o kontrolnoj ulozi Vlade i o obavezi poslanika. Zahvaljujem predsednice na datoj mogućnosti.
Na član 5. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Saša Maksimović.
Dame i gospodo, amandman koji smo podneli na Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara se odnosi na invalide sa telesnim oštećenjem preko 60%, invalide sa oštećenjem donjih ekstremiteta preko 50% i lica ometena u razvoju, na vozila koja se odnose za obuku vozača, za taksi prevoz, javni turistički prevoz, itd, da ne čitam sve ovo, dugačko je a nemam dovoljno vremena. Predloženim amandmanom se na jasniji, jednostavniji i celovit način uređuje pitanje oslobađanja od poreza na putnička vozila i pojednostavljuje i pojeftinjuje postupak na ostvarivanje prava. Stavom 1. se nešto snižava procenat invalidnosti, uz propisivanje da se oslobođenje odnosi na sva lica sa invaliditetom, jer smatramo nepotrebnim da se posebno navode kategorije invalida i među njima pravi bilo kakva razlika. Pravo na osnovu ometenosti se ne ograničava samo na decu, jer se mora imati u vidu da postoje i odrasle osobe koje su ometene i o kojima se staraju članovi domaćinstva koji nisu njihovi roditelji. Takođe se propisuje da je dovoljan razlog ometenost, jer smatramo preteranim da se pravo priznaje samo za višestruko ometenu decu odnosno osobe uopšte. Teško je shvatiti i prihvatiti da ova država namerava da roditeljima deteta koje je samo jednostruko ometeno naplaćuje porez, zbog toga što dete nije višestruko ometeno. Svesni smo da ova država nema granica kada pokušava da popuni budžet, ali ovako nešto je zaista preterano i do krajnosti nehumano, kao i neke druge odredbe ovog na brzinu sklepanog zakona. Kada su u pitanju osobe sa invalidnošću, predlažemo da to pravo može koristiti i član domaćinstva umesto invalida. Ovo je inače sasvim praktično rešenje jer treba imati u vidu da se pri registraciji i produženju važnosti traži prisustvo vlasnika i da je to skoro uvek povezano sa odlaskom i čekanjem u redovima, što za mnoge invalide predstavlja veliki problem ili čak uopšte i nisu mogućnosti da to urade. Stavom 2. je na najjednostavniji i jasniji način uređeno pravo na oslobađanje…
Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, valjda je cilj svakog ko se bavi porezima, a na prvom mestu Ministarstva finansija, da napravi jedan pravedan poreski sistem, a ne da se onako, odokativno, na najlakši mogući način utvrde neke osnovice koje nisu pravedne. To je problem kod svih zakona koji se donose po pitanju poreskih opterećenja građana Srbije. Mogu da kažem da je ovaj zakon o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara jedan izmišljen porez, koji nigde u svetu ne postoji. Samo u Srbiji, da bih, eto, mogao da srećem nedeljom vladine automobile ispred hipermarketa, da bih mogao nedeljom da ih srećem na naplatnim rampama, kako prevoze žene i decu, da bi mogao Bajatović da kupi 30 novih "Škoda", a mi ćemo da dajemo subvencije iz budžeta, i dva "Audija". Znači, zato mi plaćamo toliki porez. Da ne pričam gde sve srećem državne automobile, pod sve kakvim okolnostima, na mestima i u vreme gde nikako ne bi trebali da budu. U tome je problem. Znači, izmislićemo poreze. To se prvi setio onaj, od milošte nazvan u narodu "Boža Derikoža", Božidar Đelić da izmisli ovaj zakon. Sada taj zakon stalno menjamo, prilagođavamo, smanjujemo sredstva transferna lokalnim samoupravama, zato da bi rekli – nemamo toliko para da vam damo, moraju da putuju nedeljom žene i deca, ali ćemo zato građanima da povećamo porez na imovinu pa da se odatle finansiramo.
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, u lopovskoj privatizaciji, u jednoj divljoj tranziciji, u najvećoj mirnodopskoj pljački u istoriji Evrope, zahvaljujući bliskosti sa režimima prvo Slobodana Miloševića, zatim Zorana Đinđića, Vojislava Koštunice i sada Borisa Tadića, razni Miškovići, Hamovići, Peconi, Lazarevići, Kostići, Mitrovići, Matići, Drakulići i slična bulumenta postali su milioneri i milijarderi. Postali su vlasnici svega u Srbiji osim vazduha. Pa i vlasnici jahti i brodova. U Srbiji, prema zvaničnim podacima, 700 hiljada ljudi živi ispod granice siromaštva. Ljudi nemaju šta da jedu. Deca im gladna. Na narodnim kuhinjama živi 65 hiljada ljudi. Zemlja grca u bedi a lopovi koji su zahvaljujući vlasti postali milioneri, u jahtama od 30 miliona, krstare po hrvatskom primorju. Vlada je predložila da oni na to bogatstvo, na jahte od 30 miliona evra plate porez od 50.000 do 200.000 dinara. Znači, ponavljam, čitali ste i slušali ste – taj i taj tajkun vozi jahtu koja vredi 30 miliona evra, pa tamo upoređuju da li je skuplja od jahte nekog ruskog tajkuna. Po ovom predlogu zakona, on će na tu jahtu da plati najviše 200 hiljada dinara. Pozivam građane Srbije da se još jednom uzmu u pamet i da ovaj podatak uporede sa predizbornim obećanjima DS i da više nikada ne dozvole da ih DS, Mlađan Dinkić i slični prevare u raznoraznim predizbornim kampanjama koje nas čekaju.
Zahvaljujem. Na član 20. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Igor Bečić ima reč.
Dame i gospodo, poštovani građani, u ime poslaničke grupe Napred Srbijo, Srpske napredne stranke, podneli smo amandman gde se član 20. Predloga menja i glasi – član 17. briše se. Mi smo ovih dana svedoci da u Ministarstvu finansija postoje genijalne ideje kako da se popuni budžet i još više osiromaše građani Srbije. Ovim amandmanom se predlaže da se ukine porez na vazduhoplove i da stoga se član 17. briše jer ovakve vrste poreza ne postoje nigde u Evropi, a posebno ne bi smele da postoje u Srbiji, jer vlasnici vazduhoplova su već opterećeni mnogobrojnim dažbinama koje takođe ne postoje niti u Evropi niti bilo gde u svetu. Te naknade je uveo Direktorat civilnog vazduhoplovstva, onaj isti direktorat koji vidimo svakodnevno da je sve više ogrezo u korupciji. Mislim da se i ova opcija koja i vodi taj direktorat, navikla već u Beogradu na razne situacije, gde se odlivaju dosta značajna sredstva. Ukupno posmatrano, Direktorat civilnog vazduhoplovstva, koji naplaćuje za mnogobrojne procedure koje on sam uvodi, gde politika ove države u vazduhoplovstvu je katastrofalna, pa su i rezultati takođe katastrofalni. Glavni akteri takve promašene politike su Ministarstvo za infrastrukturu i već pomenuti Direktorat civilnog vazduhoplovstva, gde na rukovodećim mestima već dugo nema ni jednog vazduhoplovca niti stručnjaka za vazduhoplovstvo. Izdavanje pojedinih dokumenata se naplaćuje i do 600.000, a izdavanje odobrenja za obavljanje delatnosti i do 6,5 miliona dinara. Izdavanje dozvole se naplaćuje i do 100.000 dinara, kao i godišnja školarina na pojedinim fakultetima. Zar to toliko vredi? U takvim uslovima samo potpisivanje ovakvog poreza je reč… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Na član 21 amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Antić ima reč.
Evo i na član 21, 22. i 23. faktički se odnose na vazduhoplove i letelice i činjenica je da Vlada smatra da će uspeti da neke poreze naplati kada su u pitanju vazduhoplove i letelice, ali treba jasno reći da broj registrovanih vazduhoplova i letelica opada iz godine u godinu i da je ovo jedna jalova priča i jalovi pokušaj da se bilo šta uradi kada je u pitanju ta prihodna strana budžeta, kada su u pitanju prihodi. Uz to treba reći da se veliki broj vazduhoplova u Srbiji, iz Srbije prebacio u druge zemlje, da se tamo registruje zato što su cene registracija neuporedivo manje u tim zemljama, tako da mislim da se u suštini jednostavno gubi vreme. Troškovi registracije, kao što rekoh, su znatno veći. Ovaj porez nemate u civilnom vazduhoplovstvu drugih zemalja i, nažalost, čini mi se da i ovako slabo razvijeno civilno vazduhoplovstvo kod nas u ovakvim zakonskim rešenjima biće još slabiji i jednostavno razvoj tog sektora zastaće u potpunosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 22 amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Arsić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije će u danu za glasanje da poveća porez na objekte u kojima živimo i smanjiće poreske olakšice, jer ministar finansija reče da onaj ko ima više treba više i da plati. Sa tim se potpuno slažem, ali da vidimo i koliko ljudi to što neko ima više koristi. Nije isto kada pet ili šest osoba, lica, koriste 70 kvadrata i nije isto kada jedan građanin koristi 50. To je poznata stvar, ali smo zato znači zbog uvećanja tih poreza morali neke poreze da smanjimo, pa smo smanjili porez na jahte i to je velika poreska olakšica, veliko poresko otkriće, znači smanjuje se, sad ne znam ko to ima jahte. Sad, ako idemo po tom principu, onda hajde da oslobodimo i avione poreza jer me vrlo interesuje koji će ministar i koji ministri bivši već od 5. oktobra na ovamo, koji su znači bili ministri, ko će od njih da ima avion i ko će njim da se vozi, odnosno da leti ovde nad nebom Srbije, da konačno znamo i da imamo jedinstven registar, a ne da po egzotičnim ostrvima gde su poreski rajevi registruje svoje vazduhoplove da ne bi nama plaćali porez.
Na član 23. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Antić.
Samo par podataka koliko je ovo poresko opterećenje nelogično, a to je kada se kroz porez kada su u pitanju vazduhoplovi, neće biti manji od pet hiljada evra, a da recimo sportski vazduhoplov sa nekih četiri sedišta vredi 30.000 evra, otprilike to su te cene. Znači, totalno nerealna poreska stopa koja će potpuno da destimuliše amatersko vazduhoplovstvo, civilno vazduhoplovstvo. Mislim da nam stoji gašenje sportskog i amaterskog vazduhoplovstva zahvaljujući ovakvim predlozima Vlade. Hvala.
Na član 24. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Saša Maksimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman glasi: "Za plaćanje poreza za narednu godinu, iznosi poreza iz člana 24. ovog zakona usklađuju se u decembru mesecu, stopom rasta plata u prethodnih 12 meseci prema podacima republičke organizacije nadležne za poslove statistike". Amandmanom koji smo predložili se predloži da se iznos poreza u stvari usklađuje sa rastom plata, umesto sa rastom cena na malo, kako je to propisano važećim zakonom. Smatramo da usklađivanje sa rastom cena nije prihvatljivo jer rast cena smanjuje platežne mogućnosti građana, pa time i mogućnost za plaćanje poreza. Usklađivanje visine poreza sa rastom cena neposredno ugrožava egzistenciju građana u uslovima kada je rast cena brži od rasta plata,što je trenutno slučaj u Republici Srbiji. Takođe se sadržaj stava 1. usklađuje sa prethodnim amandmanima kojima je predloženo da se visina poreza za vozila i plovila utvrđuje na osnovu njihove vrednosti, a da se porez na vazduhoplove ukine. Zahvaljujem.
Na član 26. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Antić.
Član 13. odnosi se na novčane kazne i za SNS je neprihvatljivo da se propisuje kazna i kada su u pitanju prekoračenja rokova prilikom plaćanja novčanih kazni, kada su u pitanju rokovi za plaćanje poreza zato što imamo jako često priliku da slušamo od predsednika Vlade kako za sve ono što se loše dešava u ovoj zemlji okrivljuje svetsku ekonomsku krizu, ali kada treba da uberu porez, kada treba građani da plate taj porez onda se ne sete svetske ekonomske krize, nisu ni svesni koliko danas teško žive građani Srbije, koliko je loše stanje u privrede, ali evo, bar par podataka. Danas 60 hiljada preduzeća ima blokirane račune. Ukoliko na vreme ne plate porez biće kažnjeni. Imate preko 360.000 građana koji primaju minimalne plate, znači nekih 16.500. Imate 400.000 građana koji neredovno primaju plate. Dvadeset posto zaposlenih u privatnom sektoru ima zakašnjenje kada su u pitanju plate i po 90 dana i očigledno je da je jako loša ekonomska i socijalna situacija danas u Srbiji, ali to je ono što ne zanima Vladu, Vladu zanima samo kako da što više poreza ubere ne bi li njena partijska administracija uspela za sebe da obezbedi što veće primanja. Hvala Bogu, ovim budžetom ste za plate uvećali nekih 7% a potpuno ste zaboravili na socijalno ugrožene. Da vas podsetim, penzionerima ste dali samo 2%.
Žao mi je što ulažete veliku energiju, a rezultati su takvi kakvi su. Tu treba nešto menjati. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PENZIJSKO I INVALIDSKOM OSIGURANjU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milisav Petronijević, Dušan Marić, Dobrislav Prelić, Dragan Živkov, Milan Škrbić, Tomislav Ljubenović, Dragan Aćimović, Zoran Popović, Milan Nikolić, Sulejman Spaho, Nemanja Šarović, Goran Mihajlović, Momčilo Duvnjak, Vlada Milojković, Milovan Radovanović, Slobodan Vuković, Slađan Mijaljević, Milorad Buha, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić, Zoran Krasić, Bojan Mladenović, Momir Marković, Marko Milenković, Ljubiša Petković, Petar Jojić, Radica Jocić, Vjerica Radeta, Milan Veselinović, Nikola Žutić, Aleksandar Martinović, Milan Avramović, Srboljub Živanović, zajedno Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, zajedno Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković, zajedno Zoran Nikolić i Miroslav Petković i Meho Omerović i amandman Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Primili ste izveštaj Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Narodni poslanik Gordana Rajkov pisanim putem 23. decembra 2010. godine povukla je amandman na član 10. Narodni poslanik Momir Marković, pisanim putem 23. decembra, povukao je jedan od dva amandmana koje je podneo na član 23. N Narodni poslanik Milisav Petronijević pisanim putem 28. decembra 2010. godine povukao je amandman koji je podneo na član 1. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodna skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Sad ne znam ko će prvi? Ne. Povreda Poslovnika izvolite. Gospođa Tabaković.
Nisam mogla brže da reagujem na vaše prozivanje po amandmanima nego da tražim povredu člana 27. i pitam da nije slučajno mišljenje po ovom zakonu odneto u klub, a mi sedimo ovde i radimo bez predaha čitav dan. Mišljenje Vlade nismo dobili. Tako da ne znamo šta se dešava. Kako mogu da radim? Vi ste dužni da mi obezbedite uslov, makar da mi kažete da odem do kluba gore, ako je gore odneto. Ili može da se radi i bez mišljenja i…
Odgovoriću vam čitanjem člana 155. Poslovnika. Predlog zakona pre razmatranja na sednici Narodne skupštine razmatraju nadležni odbori i Vlada ako nije predlagač zakona. Nadležni odbor i Vlada ako nije predlagač zakona u svom izveštaju, odnosno mišljenju mogu da predlože Narodnoj skupštini da prihvati ili ne prihvati predlog zakona u načelu. Ako nadležni odbor i Vlada predlože prihvatanje predloga zakona u načelu, dužni su da navedu da li predlog zakona prihvataju u celini ili sa izmenama koje predlažu u formi amandmana. Narodnoj skupštini nadležni odbor i Vlada dostavljaju izveštaje, odnosno mišljenja po pravilu u roku ne kraćem od pet dana pre početka sednice Narodne skupštine na kojoj se predlog zakona razmatra. Ako nadležni odbor ne dostavi izveštaj, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tog izveštaja, odnosno mišljenja. U ovom slučaju nama Vlada nije dostavila mišljenje i mi predlog zakona razmatramo i bez tog mišljenja. U vezi sa članom 1. amandman obrazlaže gospodin Milan Dimitrijević. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Nema mišljenja Vlade. Ne moramo ga ni imati. Navikli smo na ove uslove rada. Dobro je gospođo predsednice što u ove kasne sate posle 11 sati raspravljamo o jednom tako važnom zakonu. Ušli smo u 12 sat rada današnjeg. Dobro je što je ministar trgovine ovde. Zahvaljujem gospodine ministre što ste tu u ovim kasnim večernjim satima, ali mi se čini da je ovaj zakon predmet trgovine ove vlade i zato je dobro što je tu ministar trgovine. Nadam se da ćemo uvesti PDV na penzije pa ćemo tako imati verovatno i valjane odgovore, ministre trgovine. U članu 1. ovog zakona predvideli ste integraciju Fonda penzionog osiguranja vojnih osiguranika sa ciljanim sektorom. To se radi na taj način što nikakve javne rasprave nije bilo. Ništa se o tome u javnosti nije govorilo. Da li postoje određeni problemi u Penzionom fondu vojnih osiguranika. Da li postoje tužbe vojnih penzionera prema tom fondu? Da li postoje sudski sporovi? Koliko će vojnih osiguranika da uđe u civilni sektor? Kakvo je stanje u državi? Da li imamo stalno popunjavanje iz budžeta Penzionog fonda? Kako nam ide privredni rast? Hoćemo li moći da sve to nadoknadimo? Na to nema odgovora. Ušli ste brzopleto u izmene i dopune zakona, kao što radite sa svim zakonima. O vrlo važnom zakonu raspravljamo u kasnim večernjim satima posle 12 sati rada i to je prava slika onih vaših predizbornih obećanja koje ste obećali.
Na član 4. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Nadam se da je građanima Srbije kako god ovo da gledaju dovoljno jasno da ste mi umesto odgovora da nema mišljenja Vlade na ovaj predlog zakona odgovorili najdirektnije a ne čitajući sve odredbe člana 155. i verujem da to ne može da zamagli suštinu. Ono što jeste zanimljivo jeste da članom 4. Predloga zakona menjamo član 14. i dodajemo stav kojim želimo da preciziramo tu odredbu na sledeći način – izuzetno od stava 1. ovog člana osiguranicima iz člana 11. tačke 9) i 10) kod kojih se prema ugovoru ili na drugi način ne može utvrditi početak, odnosno prestanak obavljanja poslova svojstvo osiguranika, odnosno prestanak svojstva osiguranika može se utvrditi prema utvrđenom stažu osiguranja stavljanjem iznosa isplaćene tj. ugovorene naknade u odnos sa najnižom, odnosno najvišom osnovicom osiguranja važećom na dan isplate naknade. Koliko god nekome ovo deluje rogobatno obrazloženje, odnosno izmena stava ono je višestruko jasnije od onog stava kako ga je definisao predlagač, a koji je upravo tako definisan da bi bio što manje razumljiv. Baš na onaj način kako ste pokušali da objasnite da Vlada ne radi svoj posao o ovako važnoj temi na kojoj je i sastavljena ova vlada. Do trenutka dok se ne ukine rasprava, što možete da uradite sa 126, javljaćemo se po svakom amandmanu koji smo podneli na ovaj zakon koliko god to vama smetalo.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada predlaže da žene u buduću penziju idu sa 38 godina staža i sa 58 godina života. Mi iz SRS predlažemo da se ovaj član u potpunosti briše i da žene u penziju idu kao što su išle i do sada. Što se tiče pomeranja starosne granice mi smatramo da se sa jedne strane tim pomeranjem ugrožavaju sadašnje generacije radnika koji će s obzirom na uslove života i stopu umiranja sve ređe ostvarivati ovo pravo. Sa druge strane, drastičnim pomeranjem granica za odlazak u penziju uz produžavanje radnog veka građana drastično se smanjuje i onako mali prostor da mladi ljudi ikada dobiju nekakav normalan posao u Srbiji. Ako u Srbiji nema dovoljno posla za građane koji imaju 60 ili 22 godine, ako mora da se menja, onda je valjda bolje da nam rade ljudi koji imaju 20, 30, 40 godina. U svakom slučaju sigurno su perspektivniji i daće neke bolje radne rezultate. Mi smo ovde čuli malo pre od predstavnika DS, da su poslanici DS podneli amandmane i uložili napor da za te amandmane obezbede podršku poslanika DS. Znači, uložili su napor da obezbede podršku sami sebi. Sad ih pozivam da ulože još jedan napor i da prihvate ovaj amandman SRS i da se na taj način, bar malo, narodski rečeno, izvade pred stotinama hiljada žena birača koje su i pre izbora 2008. godine obmanuli, obećavajući im bolji život i, između ostalog, obećavajući im da neće ići u penziju sa navršenih 58 godina života.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se član 9. stav 1. briše. Naime, o čemu se radi? Tu stoji da svake tri godine provedene, zamenjuje se rečima "svakih pet godina provedenih". U članu 20. postojećeg zakona, prethodnog, jasno stoji i SRS smatra da su predložene izmene koje se odnose na godine života i radnog staža za odlazak u penziju neprihvatljivi i štetni, ali i diskriminatorske, jer se građani Srbije koji još uvek rade, dovode u neravnopravan položaj u odnosu na građane koji su ostvarili pravo na penziju. Mislim da ste ovaj amandman apsolutno imali argumente da prihvatite. Inisu samo oni ljudi koji treba tek da odu u penziju na neki način diskriminisani, već je veliki broj penzionera i sada diskriminisano. Tu pre svega mislim na preko 200 hiljada poljoprivrednih penzionera za koje apsolutno niko ne želi da trenutno poboljša njihov status. Nije tačno da nema načina i da nema argumenata, ima i te kako, samo treba pokazati dobru volju, a ne samo obećavati. Ne može se Fond penzioni puniti samo iz budžetskih sredstava i zaduživanja, treba da vratite ljude na svoja radna mesta. Ne da zapošljavate da ispunite predizborne obećanja, od toga nema ništa. Vratite ljude u fabrike koje ste upropastili, pa da vidite kako će biti bolje i penzionerima, a ne samo deklarativno se zalagati za bolji život, a u stvari, na delu, ne pokazujete apsolutno ništa, ali je interesantno da ne želite čak ni da pokažete dobru volju. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li još neko želi reč? (Da.) Gospodin Antić.
Član 10. dame i gospodo narodni poslanici, odnosi se na invalidnost, i to na invalidnost za profesionalne vojnike, odnosno profesionalnu vojnu službu. Ono što je SNS zasmetalo u ovom članu 10. to je činjenica da svi građani nisu ravnopravni po zakonu zahvaljujući ovom članu. Znate, vojna lica mogu da budu nesposobna za svoj posao, znači, za posao kada je u pitanju vojna služba, a ostali građani, nesposobni invalidi za bilo koji posao. Prema tome, ako vojno lice nije sposobno za obavljanje profesionalnog služenja vojnog roka, to ne znači da nije sposobno za obavljanje nekih drugih poslova, kao što su to sposobni zaposleni poljoprivrednici i preduzetnici ili bilo koja druga kategorija građana u Srbiji. Prema tome, mislim da su vojna lica, zahvaljujući ovom članu, stavljena u znatno povoljniji položaj i da ovo rešenje nije adekvatno, naročito imajući u vidu trenutno socijalnu situaciju u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Da li još neko želi reč? (Da.) Gospodin Aćimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o PIO. U članu 10. reči "potpuni", briše se. Citiram, član 10. glasi – u članu 21. posle reči "sposobnosti" dodaje se zapeta i reči "odnosno kod profesionalnog vojnog lica nastane potpuni gubitak sposobnosti za profesionalnu vojnu službu". SRS smatra da je u ovom članu reč "potpuno" suvišna zbog toga što jeprofesionalni vojnik ili sposoban za službu ili nije. Ne može biti i jedno i drugo. Nastanka gubitka potpune sposobnosti je svakako moguć prilikom obavljanja profesionalne službe koja se tretira kao i svaki drugi posao koji svaki građanin Srbije obavlja u svom radnom veku. Prihvatanjem ovog amandmana će se stvoriti jasna definisanost ovog člana i poboljšaće se dopuna ovog zakona. Hvala.
Na član 12. amandman je podnela grupa od 22 poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Tabaković.
Kako da ne, samo vi mislite da ovaj trud jeste uzaludan, a ja mislim da je pravi. Član 12. Predloga izmena i dopuna zakona ... (Predsednik: Molim vas, nemojte sa mnom polemisati.) Ali, ne znam odakle vama pravo da komentarišete ovo što mi radimo kao što ste malo čas učinili. (Predsednik: Kontinuirano komentarišete, pa ponekad moram i ja usmerim vaše rasprave i da vodim računa o atmosferi.) Molila bih da mi dodate 29 sekundi u raspravi. Smatram da je trud SNS ne, uzaludan već vrlo koristan i bez obzira na to što se zanimljivi sadržaji trenutno puštaju na RTS 1, verujem da građane zanima da je odredbama ovog zakona vladajuća koalicija predložila da umrli osiguranik ukoliko jeste stekao uslove kao svi drugi u slučaju da ima zaključen brak u kojem za dve godine nije stekao dete, ili je brak trajao kraće od dve godine, njegov supružnik nema prava na penziju. To ste, gospodo predložili ovim zakonom. Razumem da postoji strah od zloupotrebe ovakvih fiktivnih brakova, ali šta je sa onim ljudima koji zaista nemaju sreće da im Bog podari dete, ili im Bog ne produži ljudski vek na dve godine, koliko vi zakonom ovde predlažete? Zato je traženo da se ova odredba člana 12. briše.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Popoviću.
Amandman koji sam u ime poslaničke grupe SRS podneo na član 12. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o PIO, a koji se odnosi na član 28 a u sklopu je generalne primedbe koju imamo, jer smatramo da će Vlada predloženim zakonom samo dodatno otežati poziciju penzionerske populacije. Ukratko, smatramo da bračni drug može steći pravo na porodičnu penziju pod uslovom da imaju zajedničko dete ili da je brak trajao najmanje godinu dana, a ne kako stoji u zakonu dve godine. Poštovana javnosti, SRS smatra da je neophodna suštinska reforma penziono invalidskog sistema, jer očigledno da je trenutno stanje postalo nepodnošljivo za najveći broj penzionera. Vlast se, za sada, u vidu, manipulisanjem u vidu jednokratne pomoći bavi kupovinom socijalnog mira, ali svemu ima kraj. Povećavate limite za odlazak u penziju, a u isto vreme nemate rešenje da zaposlite mlade ljude. Kada će ti mladi ljudi otići u penziju, kada je velikoj većini prvo zaposlenje oko 35 godine živote, a u njihovo školovanje su uložene velike pare i države i njihovih roditelja? Shvatili su da za njih nema ni posla, niti će biti penzije, pa masovno odlaze iz Srbije trbuhom za kruhom. Zato su naši fakultetski obrazovani ljudi doktori, inženjeri, ekonomisti negde u svetu odlični konobari, fizički radnici, perači ulica, prodavci. Ovu vlast sve ovo uopšte ne interesuje, kao što vas ne interesuje što svake godine umre jedan grad od 35 hiljada stanovnika, kako što vas ne interesuje što nam sela ostaju pusta, ali zato vas interesuje samo novac. Gde je novac tu ste vi, nažalost građana Srbije i to svih i mladih i starih. Hvala.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Milan Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.)
Podneo sam amandman na predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o PIO i to na član 13. stav 1. da se briše. Navedeni stav definiše da udovica stiče pravo na porodičnu penziju ako je do smrti bračnog druga navršila 53 godine života, a do sada je bilo 50. Srpska radikalna stranka smatra da je to nehumano i da je potrebno da to ostave kao što je do sada bilo. Evidentno je da je penzioni fond potrošen, a MMF nam definiše zakone, a i ovaj zakon nije mogao ući u raspravu u proceduri dok ga ne verifikuju sa zapada. Po SRS potrebno je izvršiti potpunu analizu finansijskih problema u penzionom fondu. Potrebno je doneti strategiju jačanja penzionog fonda u finansijskom smislu. Država mora obezbediti kvalitetne izvore finansiranja penzionog fonda i iz drugih izvora, a ne samo iz postojećih jer postojeća stopa od 50% iz budžeta je neodrživa i razvojno je štetna za generacije koje dolaze. U praksi je suprotno od ustaljenog trenda da se mladi ljudi zapošljavaju i tako počnu da uplaćuju doprinose za penziono osiguranje i da obezbeđuju sebi buduću penziju, a i penziju svojih roditelja. Danas mladi ljudi su bez posla, ne rade, ali zato troše pare, ne svoje, nego penzije svojih roditelja. Prema tome, bez privrednog razvoja, bez otvaranja novih radnih mesta nema kvalitetnog penzionog rešenja, odnosno kvalitetnih penzionih fondova. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Gospođa Đerić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici ovo je isti član zakona, član 13. koji se odnosi na član 29. osnovnog zakona. Tretirali smo taj problem, odnosno smatrali smo da je ovo jedan od najosetljivijih članova ovog predloga zakona i rešava vrlo delikatan problem jer se radi o traumatičnoj situaciji, o traumatičnom iskustvu, posebno kada gledamo ovaj deo koji se odnosi na roditelje, na žene koje su ostvarile penzije na osnovu roditeljskog staranja, a znamo da u redosledu, gospođa predsednica će to dobro prepoznati, znači da u redosledu traumatičnih iskustava ili uopšte trauma je gubitak porodice, to je svakako najveća trauma koju neko može da doživi, pa onda ostvarivanje tih prava koja posle toga dolaze i koja su u nadležnosti države da pomogne u takvom jednom stanju, svakako ne treba otežavati pomeranjem ove granice života, nego je treba rešiti, odnosno ostaviti da bude ista, bar da ostane ista, jer mali je broj ljudi koji ostvaruju ova prava, dakle, ne ugrožavaju oni realizaciju budžeta za penzije. Stoga smo stava da bi ovaj amandman možda i malo preuređeno trebalo prihvatiti.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojović-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Gospođa Donka Banović želi reč.
Hvala, gospođo predsednice. Izmene i dopune ovog člana praktično menjaju član 29. koji govori o tome kada udovac stiče pravo na porodičnu penziju. Suština jeste da se ovom izmenom povećava za tri godine starosna granica za sticanje prava na porodičnu penziju. Dakle, u sadašnjem važećem zakonu još uvek je bila starosna granica 50 godina. Gospoda iz ministarstva su predložila da se ta granica poveća za tri godine. Mi smo amandmanom vratili to da ostane kako je i sada rešeno u zakonu. Isticaću sve one izmene koje praktično utiču na žene jer su najveće žrtve ovih izmena i dopuna ovog zakona upravo žene. Dakle, vi ovde podižete gu ranicu na 53 godine, iako dobro znate kakvo je stanje na tržištu rada. Ako neko nije uspeo da se zaposli do svoje 50 godine, nego je bilo izdržavano lice, zaista valjda ne očekujete da će od 50 do 53 godine uspeti da nađe posao. Ono što je još loše je što mi nismo dobili odgovore na naše amandmane. Ne možemo da čujemo drugu stranu ili bar da pročitamo i da kažemo koliko ova izmena donosi ušteda budžetu i PIO fondu, tako da mi sada pričamo na slepo.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Izvolite.
Gospodo poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o PIO. Član 13. ovog zakona glasi – stav 2. i 3. menjaju se i glase: "udova koja za smrti bračnog druga nije navršila 53 godine života, ali je navršila 45 godina života, stiče pravo na porodičnu penziju kada navrši 53 godine života". Podneo sam amandman da u članu 13. stav se briše. SRS smatra da je postojeće rešenje daleko pravednije i logičnije od rešenja čije se brisanje predlaže ovim amandmanom. Ovo predloženo rešenje nema socijalno utemeljenje. Smrt bračnog druga je prirodna pojava i niko na nju ne može da utiče. Zato je nelogično da udovica čeka ostvarenje prava na porodičnu penziju od 45 godina do 53 godine života. Taj rok je dug i šteta je sa društvenog i socijalnog aspekta. Udovica će u ovom slučaju smrti bračnog druga se naći u otežanim uslovima za preživljavanje, a dobro znamo da 60% penzionera izdržavaju svoju obitelj. Nerazumno je sa aspekta SRS da se čeka osam godina ostvarenje prava na porodičnu penziju i predlažemo da se ovaj stav briše i da se napravi realna analiza penzijskog sistema koja će dati adekvatna rešenja za celokupni sistem PIO. Ovaj predlog zakona ne nudi kvalitetna rešenja, a uz to nisu se ispoštovale sve tačke sporazuma između predsednika Vlade i prepoznatljivih sindikata.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić, koji želi reč.
Dame i gospodo, po još uvek važećem zakonu, muškarac kojem umre supruga, u penziju ide sa 55 godina. Vlada je predložila da se taj rok pomeri na 58 godina, a mi predlažemo da se on skrati na 53 godine života. Idemo u suprotnom smeru od pravca kojim ide Vlada zato što Vlada ide pogrešnim putem, pogrešnim pravcem, a da je to tako vidi se i po sledećem. Citiram – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS", a primenjuje se od 1. januara 2011. godine. Dame i gospodo, danas je 28. decembar. Prvi januar je u prvu subotu, za tri dana. Ovaj zakon će biti usvojen sutra. Ako sutra bude objavljen, što je optimalno, u "Službenom glasniku", stupiće na snagu 7. januara, a vi ćete ga primenjivati od 1. januara. Pitam – kako je moguće da se primenjuje zakon koji nije stupio na snagu, koji ne postoji? To je potpuno suprotno i zakonu i Ustavu, što vama nije problem, ali je problem što je suprotno zdravom razumu. To vam je isto kao da mi sada ovde raspravljamo o nekom predlogu zakona koji nam Vlada nije dostavila. Raspravljamo o predlogu zakona koji ne postoji. Molim vas da rešite ovu zavrzlamu. Znači, nemoguće je po ovom predlogu zakona. Zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". To ne može nikako biti pre Božića, a primenjivaće se od 1. januara 2011. godine. Skrećem pažnju gospođi Đukić Dejanović, gospodinu Milosavljeviću, ovlašćenom predstavniku Vlade, predsedniku Vlade, predstavnicima vladajuće koalicije da nađu neko rešenje. Da bi se to rešenje našlo, mislim da treba da proglasite pauzu, da obavite konsultacije i da pronađete neki pravni izlaz iz ove zavrzlame.
Zahvaljujem. U danu za glasanje će se naći rešenje. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Gospođo Đerić, izvolite.
Vrlo ću kratko. Ovo je amandman koji se odnosi na član 30. i ono što predlažemo, to je da se u stvari ne izmeni stanje koje postoji u zakonu jer je ono mnogo teže, mnogo traumatičnije po korisnike porodične penzije. U ovom slučaju, to se odnosi na muškarce. Opet ću vam reći, na sreću nema tolikog broja ljudi koji koriste ovo pravo da bi mogli da ugroze. Naše društvo, socijalno i ekonomski nije još sazrelo za primenu takvog zakona, takvih pomeranja jer mi znamo da smo pod pritiskom EU i uopšte nekih drugih institucija koje traže da mi uskladimo, naravno, institucija koje zagovaraju ili sprovode liberalni kapitalizam, da sprovedemo ove zakone. Znamo da je u liberalnom kapitalizmu u stvari cilj da čovek radi što duže a da penziju koristi što kraće, po mogućnosti da je uopšte ne koristi. Mentalitetski mi još nismo dozreli za jedan takav stav. Srbija još nije spremna da otpiše svoje ljude koji su ušli u sunčanu jesen života.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević. Gospodine Dimitrijeviću, izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, meni se nametne pitanje zbog čega ste vi povećali ovu granicu starosti na 58 godina. Razmišljajući, došao sam do zaključka zato što vas socijalne kategorije uopšte ne interesuju. Zato što nemate novca u budžetu. Zato što su kolone otpuštanja sve veći. Zato što su redovi gladnih sve duži, zato što ste nesposobni, neodgovorni, zato menjate ovo, vama je u interesu da bude što manji broj penzionera. Vi ne možete da odgovorite osnovnim zahtevima. Apsite novac na nekim drugim stvarima. Za ono što su socijalna davanja za to nemate novca. Socijalno odgovorna Vlada. Kako vas nije sramota?
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite, gospođo Tabaković.
Izvinjavam se svim zaposlenima u Skupštinskim službama, čistačicama, svim onima koji cupkaju i čekaju da se večeras završi rad uverena da će oni dobiti prekovremene sate i uverena da razumeju da mi kao opozicija ne određujemo plan rada u Skupštini. Ako dobiju ili ne dobiju, svoje prekovremene sate, mogu da zahvale ili ljute se na one koji određuju ovakav i način i tempo rada. Ali ono što želim građanima Srbije da kažem, to je sledeće. Ovaj zakon će se odnositi na sve nas, na naše rođake, na majke koje imaju sreće da im bucu žive ili na one koji treba da žive od ovih pri nadležnosti. Lično imam 50 godina. U 21. godini sam počela da radim kao diplomirani ekonomista. Nikad neću imati problem sa penzijom, jer imam energije dovoljno što vam i danas pokazujem da radim. Ali šta će da radi onaj član ovog društva koje definisan članom 15. gde kaže – bračni drug profesionalnog vojnog lica prema propisima u Vojsci Srbije koje je poginulo za vreme dejstva, pravo na porodičnu penziju stiče bez obzira na propisane godine života i sada ide onaj vrag iza zareza – pod uslovom da nije ponovo sklopilo brak, odnosno ako ima decu da su deca završila školovanje. Tražim da se ovaj dodatak članu 30, 30a briše, jer je ovo diskriminatorna odredba za onog ko je već doživeo gubitak.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić, Milan Dimitrijević. Reč ima gospođa Donka Banović.
Mi ovim amandmanom praktično predlažemo da brišete član novi koji vi ubacujete u ovaj član i to je član 30, 30a, a opet ima veze sa idejom da se penzioni fond vojnih osiguranika spoji sa penzionim fondom uopšte. Dakle, da je ovde ministar koji je odgovoran za ovo, a to je ministar Ljajić ili da smo kojim slučajem dobili odgovor na ovaj amandman, onda bi smo možda od njega čuli da je napravljena neka kvalitetna studija, koja pokazuje da je ovaj potez koji vi predlažete jako dobar, da će na taj način biti zadovoljni svi penzioneri. Međutim, znajući da je do pre mesec dana preko 30 hiljada tužbi upućeno na PIO vojnih osiguranika, ovo liči da vi prosto hoćete da zabašurite čitavu tu priču. Niste nas ubedili da je ovo dobro. Možda bi gospodine Milosavljeviću raspolažete nekom kvalitetnom studijom koja pokazuje zašto je to dobro. Između ostalog, kada je ovaj zakon u pitanju, on nije bio ni na socio-ekonomskom savetu koji postoji pri Vladi, pa su se mogle čuti sumnje nekih sindikata da to nije učinjeno, zato što nije postojala većina u tom Savetu. Dakle, nema odgovornog ministra, ministra koji nam je ovo predložio. On je u nekakvom intervjuu, on očigledno pere ruke od čitave ove priče, pa kaže, kao da je počela predizborna kampanja, kazniće sve nas koji nismo dobro radili. Pa gde je on? On je odgovoran za ovo. Čak nema ni gospodina Omerovića koji je predsednik našeg odbora kroz koji je ovo prošlo.
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Izvolite.
Ovo je takođe jedan član zakona koji se odnosi na jednu posebnu osetljivu kategoriju građana, a to su invalidna lica. U članu 19. kojim se dodaje član, koji se odnosi na član 41, odnosno dodaje se član 41a, mi smo smatrali da u kvalifikaciji kojom se određuje potreba za pomoć i negom, treba drugačije preformulisati taj stav. Naravno da podržavamo, svaku vrstu takve pomoći i iznalaženje sredstava u budžetu i to je nešto oko čeka smo se svi složili. Tužno je što je oko toga veliki problem, da se to ostvari, dugo se čeka na ostvarenje, nažalost takve prinadležnosti, predložena kvalifikacija glasi – potreba za pomoć i negom drugog lica postoji kod lica iz stava 1. ovog člana koje je nepokretno ili koje zbog težine i prirode i trajne bolesti i stanja, nije sposobno da se samostalno kreće i tu se dodaje jedan deo rečenice koji glasi – ni u okviru stana uz upotrebu odgovarajućih pomagala, niti da se samo hrani, svlači, oblači, da održava ličnu higijenu, kod slepog lica koje je izgubilo odsjaj svetlosti sa tačnom projekcijom i lica koje postiže vid sa projekcijom do 0,05%. Mi smo tražili da se iz ove kvalifikacije izostavi deo – ni u okviru stana uz upotrebu odgovarajućih pomagala. Dakle, sve ono što stoji u predlogu, prihvatamo, ali mislimo da su te kvalifikacije invalidnog lica dovoljno teške, da ne treba da ograniče, znači samo ako ni u stanu ne može da se kreće, onda ostvaruje ovo pravo. Znači, otežano kretanje van stana i otežano kretanje, teško, kretanje lica koje ne može da se svlači i oblači, je dovoljan uslov da neko ostvari potrebu za pomoć i negu drugog lica, a mislim da to komisije mogu da utvrde.
Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković.
Za razliku od prethodnog govornika, želim da dopunim ovako predloženi član zakona koji tretira meteriju pomoći i pravo da novčanu naknadu za pomoć i negu drugim licima. U članu 19. stav 2. posle reči – osnovnu ličnu higijenu, dodaju se reči – kod lica koja zbog trajne mentalne i duševne bolesti nije u stanju da se brine o sebi. Predlagač ovde, pored toga što predviđa ko sve može da ostvari takvu pomoć, pa ih nabraja, nije uzeo u obzir kategoriju, a ja mogu da konstatujem, a i predsedavajući će se složiti da u ovoj državi i u ovakvim okolnostima tranzicije i propasti svih segmenata društva od poljoprivrede, radnih organizacija, omladine, pojačava se taj duševni bol kod velikog broja stanovništva. U takvim okolnostima je potrebna pomoć. Takvi ljudi mogu i da se oblače, i da se umivaju, ali je neophodna ona 24-časovna pomoć da bi to funkcionisalo na onaj način na koji je potrebno. SRS smatra da formulacija koja se predlaže amandmanom preciznije i potpunije određuje uslove za ostvarivanje prava na novčanu nadoknadu za pomoć i negu drugih lica. Mnogo je takvih kojima je to potrebno, pod ovakvom vlašću, pod ovakvim okolnostima.
Na član 20. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodine Antiću, izvolite.
Član 20. koji je za nas problematičan odnosi se na beneficirani radni staž, odnosno staž koji se računa sa uvećanim trajanjem i mi smatramo da je ono što je dato u ovom članu preširoko postavljeno, da je i te kako diskutabilno kada su u pitanju neke institucije. Ali, zbog građana, ukoliko neko uopšte i sluša, što se nas tiče, policijski službenici i oni koji su uniformisani nisu problematični, ali policijski službenici koji rade na posebnim poslovima – to je jako uopštena definicija. Zatim, zaposleni u Ministarstvu spoljnih poslova – isto je problematično na koga se sve to odnosi. Dalje – pripadnici BIA-e. Ne znam po čemu oni imaju tako otežane uslove rada? Zatim – vojno-obaveštajne agencije, poreska policija, itd. Nešto ne prepoznah da oni imaju jako teške uslove rada. Što se tiče Uprave za izvršenje krivičnih sankcija, tu bismo mogli da se složimo sa predlagačem, sasvim sigurno, kao i profesionalna vojna lica. Ali, ostali su neki – ostali policijski službenici. Verovatno ste tu mislili na ove iz komunalne policije koja se osniva širom gradova i koji naplaćuju kazne za parkiranje ili ne znam na šta ste mislili? U svakom slučaju, ceo član ovog zakona je jako nedefinisan. Ovde ima puno propusta. Morao je da bude znatno jasniji jer ovako kako je postavljen on jednostavno ne stavlja sve građane u istu ravan odnosno svi građani nemaju ista zakonska i ustavna prava. Prema tome, ovaj član ovakav kakav je, neprihvatljiv je za SNS. Hvala.
Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč.
Ovo je član koji zlata vredi. Ako išta u ovom zakonu predstavlja dragulj, onda je to ovaj član koji daje određena prava koja su utvrđena starim članom 42, pa ću ja zbog javnosti pročitati odredbe. U stavu 1. se kaže: "Osiguranici zaposleni koji rade na poslovima na kojima se staž osiguranja računa sa uvećanim trajanjem i koji mogu pod posebnim uslovima ostvarivati pravo na penziju jesu: policijski službenici, zaposleni u Ministarstvu spoljnih poslova koji rade na poslovima na kojima se staž osiguranja računa sa uvećanim trajanjem." Sa aspekta SRS koja je pažljivo proučila odredbe ovog predloga zakona, krajnje je neprihvatljivo da Ministarstvo spoljnih poslova bude u kategoriji koja zaslužuje ono – zlata vredi. Nema tog zlata. Nema doprinosa, nema složenosti, nema odgovornosti, nema svega onoga što je neophodno za beneficirani radni staž. Možda je to nekad u periodu komunizma bilo, zato što su bili izloženi raznim torturama u diplomatskim predstavništvima u zemljama sa kojima nismo bili u dobrim odnosima. Sada toga nema. Vi se sami hvalite time da se svet otvorio prema Srbiji i drugim stvarima. Te diplomate imaju sve beneficije. Vi imate najveći problem kako sprečiti vaše partijske istomišljenike u nameri da odu. Svi žele da odu u diplomate, u konzularna predstavništva. Zašto? Zato što je to privilegija, zato što je to visoko primanje i zato što je to odlazak u svet. Sa druge strane, imate jedan bonus – penzijski staž sa uvećanim trajanjem, uz sve one druge privilegije koje idu uz sve ovo. Sa aspekta SRS to je neprihvatljivo, kao što su neprihvatljive i odredbe koje se odnose na BIA-u, MUP, itd. Preširoko i krajnje neprihvatljivo. Zamoliću predsednicu da mi dozvoli samo jedan finansijski pokazatelj da iznesem ovde.
Vreme. Neću dozvoliti. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Da li neko želi reč?
Nisam podneo.
Niste podneli? Ovde tako piše. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Da li neko želi reč? (Da)
Dame i gospodo, ovim amandmanom na član 20. zakona koji će se primenjivati pre nego što stupi na snagu, koji će pravno zaživeti pre nego što se pravno rodi, mi predlažemo brisanje tačke 5. kojom je predviđeno da zaposleni u poreskoj policiji imaju beneficirani radni staž. SRS smatra da ne postoji nijedan društveno opravdani razlog da inspektori u poreskoj policiji imaju pravo na radni staž sa uvećanim trajanjem. Tražim od predstavnika Vlade da građanima Srbije objasni po čemu je to posao poreskog inspektora društveno korisniji i teži nego, recimo, posao babice koja dnevno porodi desetoro dece, ili posao hirurga koji u radnom veku operiše i do 10 ili 15 hiljada pacijenata, ili od posla rukovaoca krana koji svaki dan po osam sati radnog vremena provede na visini od 50 ili 100 metara, ili od posla radnika u hemijskoj industriji koji svakodnevno radi sa materijama opasnim po život, ili od posla građevinskih radnika koji rade na onim vibro-mašinama, na bušenju betona? Među njima kruži jedna šala – oni za sebe kažu da kad umru da im se pet dana posle toga tresu i noge i ruke. Gospođo Đukić-Dejanović, ova zavrzlama koju vi hoćete da rešite u danu za glasanje oko ovoga nahočeta od zakona ne može da se reši tako kako vi hoćete, u danu za glasanje. Da bi se rešilo u danu za glasanje, Vlada Republike Srbije mora do kraja ove rasprave da podnese amandman kojim će predložiti promenu člana 84. Ako ne uvažavate činjenice, ako ne uvažavate nas, poslanike, ja vas molim da vodite računa o stotinu hiljada građana Srbije koji gledaju ovaj prenos.
To je već Odbor uradio a vi znate da to i odbor može učiniti. Dobili ste papir na osnovu koga se to zna. Samo treba da pročitate. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Gospođa Donka Banović ima reč.
Kao što rekoše kolege pre mene, ovaj član govori o tome ko sve može imati tzv. beneficirani radni staž, pa se tu ima nekih sedam tačaka koje su veoma široke. Barem su tako definisane u ovom zakonu tako da vi praktično u nekim tačkama ne vidite ko su te osobe i na kojim poslovima rade, a imaju pravo na beneficirani radni staž. Mi smo predložili brisanje tač. 5, 6. i 7. Na primer, tačka 5. glasi: "Ovlašćena službena lica poreske policije u smislu propisa o poreskoj administraciji". Zaista mi nije jasno zbog čega bi policajac koji se tako zove a radi u poreskoj policiji uživao pravo na beneficirani radni staž? Ili, kažete: "Ostali policijski službenici koji rade na radnim mestima odnosno poslovima". Dakle, to nisu policajci nego neki policijski službenici. Zašto bi službenik koji radi na izdavanju ličnih karata, pasoša, registraciji vozila, imao beneficirani radni staž? Ili, ako ja nisam u pravu, to se iz ovog zakona ne vidi. Ako vi smatrate da ti službenici treba da imaju, treba drugačije napisati, ali to se iz ove tačke ne vidi. Zato smo i predložili brisanje. Uostalom, po tome šta nam se dešava profesorima i nastavnicima svakodnevno, moglo se razmišljati i o tome da čovek koji čitav radni vek provede u srednjoj školi, da bi ti ljudi možda zaslužili beneficirani radni staž, jer zaista se nose sa raznim problemima, a vidimo da su počeli da nam i tuku profesore.
Na član 21 amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite gospođo Tabaković.
Uverena da trud koji ulažemo da građanima predstavimo ovaj zakon nije uzaludan, upravo ću da iznesem nešto što se može smatrati kao jeres u ovom trenutku. Mi se protivimo tako širokim izuzecima. Član 21. i član 23, čije brisanje tražimo, upravo smatramo da njima treba izbrisati taj široki krug izuzetaka. Ako propišemo posebne uslove za ostvarivanje prava na penziju za rad ljudi kod pojedinih poslodavaca ili pojedinih profesija, koje se razlikuju od uslova pod kojima ostali zaposleni odlaze u penziju, pitam sve nas ovde zajedno da li mi to u stvari narušavamo princip ravnopravnosti svih građana pred Ustavom i pred zakonom? Mi smatramo jednostavno da svi zaposleni, bez obzira kod kojeg poslodavca rade i kojim se poslom bave, moraju da imaju jednaka prava i da stiču penziju pod jednakim uslovima, zato što se penzije finansiraju iz istih sredstava. Za tu vrstu jednakosti se zaista dosledno borimo. Smatram da zahtev koji je dobijen od MMF, gde je ukazano na neodrživost finansiranja ovakvog penzijskog fonda, sa velikodušnim izuzecima, treba da rešavamo na drugi način. Da imamo što veći broj zaposlenih koji će uplaćivanjem doprinosa u Penzioni fond stvoriti veću bazu za isplaćivanje penzija koje će biti pristojnije, ali ne mogu da zavise i da budu ovako opterećene raznovrsnim izuzecima.
Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ono što danas možemo da zaključimo, penzije još uvek nisu ukinute, ali su na dobrom putu da se ukinu. Četrdeset osam posto svih penzija se finansira iz budžeta Republike Srbije. Posle ovih izmena, budite uvereni, sledeće godine će to biti 60% i to će biti neodrživ sistem. No, da se vratim na ovaj amandman. Vi ovde povećavate uslove za odlazak u penziju zaposlenom kome prestane radni odnos u policiji, straži itd. Godine života dižete sa 53 na 55, ukupan staž osiguranja sa 20 na 25, a efektivni staž sa 10 na 15 godina. U praksi će biti strahovitih problema zbog ove promene. Ali vodite računa, svi ovi koji su u članu 42. od tačke 1) do 6) su oni koji čuvaju režim. Nado, oni čuvaju režim i zato imaju beneficirani staž. Njihovo nezadovoljstvo biće… (Predsednik: Nemojte se obraćati poslanici.) Ja se ne obraćam poslanici, nego predsedniku poslaničke grupe ZES, pošto ZES u prevodu znači, znate. Znači, problem, kako rekoše danas u raspravi – povećao se životni vek. Pa valjda je to civilizacijska tekovina. Da se ne bi dugo isplaćivale penzije, onda hajde da povećamo rigorozne uslove kako bi što manje isplaćivali penzije. Zapamtite, to će biti katastrofa u Srbiji. Sledeću godinu završićete sa 60% obaveza koje se plaćaju iz budžeta, a onda će da vas navale i komisija i File i Ren… Izvolite gospođo.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Izvolite gospodine Mladenoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je logični i suštinski nastavak prethodnih amandmana. Srpska radikalna stranka je ovim amandmanima predložila da se smanji broj lica koja ostvaruju radni staž sa uvećanim trajanjem. Ovi amandmani su vezani, imaju isti cilj, istu svrhu, a to je da se spreči da ovim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju poveća broj lica koja imaju tzv. beneficirani radni staž. Smatramo da će postojanje još većeg broja lica sa ovakvom vrstom staža samo još više pogoršati situaciju i da će se samo još više produbiti problem kada je u pitanju visina i isplata penzija i učiniti ovaj problem još većim i izraženijim. U Srbiji je veliki problem, pre svega, svakodnevno otpuštanje radnika, zbog čega se svaki dan sve manje novca sliva u Fond PIO. Sve manje posla ima, a sve češće se dešava da firme, odnosno vlasnici i direktori ne uplaćuju doprinose svojim zaposlenim licima. Ovaj problem u Srbiji je sve izraženiji, sve prisutniji i pored nezaposlenosti, koja je sve veća, znatno utiče upravo na prazninu u penzionerskom fondu. Najgore je što država ništa ne preduzima, što Vlada ne reaguje da se ovako nešto promeni. Vlada je ta koja mora da pokrene instrumente kako bi se obezbedilo dovoljno sredstava u Fondu. Vlada je ta koja mora da pokrene firme, fabrike, da pokrene sve grane industrije, i prehrambenu i tekstilnu, drvnu, duvansku, građevinsku i hemijsku. Vlada je ta koja mora da pokrene proizvodnju, da stimuliše i pokrene razvoj zemljoradnje, kao i stočarstva, šumarstva, rudarstva, turizma, zanatstva. Jer je to jedini način da se Fond PIO popuni i time omoguće redovne isplate penzija koje bi bile znatno veće i omogućile bi bezbrižan život svim penzionerima. Bez pokretanja proizvodnje, bez razvoja poljoprivrede…
Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Izvolite gospodine Dimitrijeviću.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dakle, mi smo predvideli da se u stavu 4. tačke 1) i 2) brišu, ne zato što mislimo da oficiri i podoficiri ne treba da imaju penziju, nego naprotiv. Razlog brisanja je zato što je to potpuno nerešen problem, jer vi ulazite u integraciju civilnog i vojnog penzionog osiguranja. Samo da vas obavestim, gospođo predsednice, a i predstavnike PIO fonda, da je to pokušano u nekim zemljama zapadne Evrope. Pet zemalja je odustalo jer je videlo da je to rešen problem. Samo dve zemlje primenjuju još takav model. Još jedna stvar. Da li vi znate da je nekoliko stotina vojnih penzionera podnelo tužbu Sudu u Strazburu? Hoćete li vi prihvatiti, kada oni dobiju taj spor, da isplatite ta dugovanja po osnovu tužbe? Teško. Moram još nešto da vam kažem. Dakle, kad sam čitao obrazloženje za donošenje ovog zakona kaže se ovako – rešavanje problema viškova radne snage kroz penzionisanje. Kako da rešavate vi problem viška radne snage, kad povećavate limit? Kako rešavate problem viška radne snage? Naprotiv. Pa vi ne znate ni šta napišete u obrazloženju, a tražite od Narodne skupštine da usvoji ovaj zakon. Dajte ljudi, uzmite se pameti. Pogledajte šta pišete, kakva obrazloženja dajete. Očekujete da mi budemo blagonakloni prema ovakvom jednom nakaradnom zakonu. Ovo je monstrum od zakona i treba da vas je sramota zbog ovog zakona.
Na član 23 amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite gospođo Tabaković.
Član 23. takođe govori o onim izuzecima protiv kojih se mi otvoreno zalažemo. Kažem, svi moraju pred Ustavom i zakonom da imaju jednaka prava, da u istovetnom postupku stiču ta prava na penziju, zato što se finansiraju iz istih sredstava. Međutim, ako je reforma rashoda koju, zato što smo korisnici kredita MMF, radimo pod nekim radnim sloganom kako uraditi više sa manje, i ako su ciljevi za penzije da smanjimo potrošnju za penzije sa sadašnjih 13% na oko 10% BDP, to je iz materijala MMF, a na srednji rok do 2015/2016 godine, i ako smo mi dobili taj cilj, niko nam nije rekao kojim merama treba da ostvarimo taj cilj. To je naša kreativnost, odnosno nedostatak vaše kreativnosti. Nije jedina kreativnost da mi u ponoć razgovaramo o ovom zakonu, da o njemu građani ne čuju suštinu, koliko su ta prava sve restriktivnija. Oni su preporučili da povežemo starosnu granicu i godine doprinosa, manje velikodušna izuzeća i indeksaciju. Zadržala bih se na ovome – povezivanje starosne granice i godine doprinosa. Da je da ljudi rade, plaćali bi doprinose. Da je u ovoj državi cilj, pre svega budžetski cilj kroz Zakon o budžetskom sistemu, da je cilj monetarne politike bio ne samo stabilnost cena nego, pre svega, zaposlenost kroz održiv razvoj, da smo 10 godina unazad makar za po jedan promil shvatili značaj zaposlenosti, ne bi imali problem sa ovim doprinosima. Da smo, uz to, shvatili značaj da zloupotrebe sistema…
Zahvaljujem. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Izneću samo nekoliko finansijskih pokazatelja, mislim da su vrlo bitni i sa aspekta javnosti, da javnost sazna probleme koje ima Fond PIO. Naime, 2006. godine iz budžeta je izdvojeno 97 milijardi za pomoć PIO fondu, 2007. godine 138 milijardi, 2008. godine 200 milijardi, 2009. godine 213 milijardi, 2010. godine 222 milijarde posle rebalansa i 2011. godine 230. Ono što reče kolega Krasić, mislim da je u pravu, ova sredstva su najsigurnija sredstva fonda, jer doprinosikoji se plaćaju od strane radnika su iz godine u godinu sve manji tako da će ova sredstva koja se izdvoje iz budžeta u ovaj fond biti u nivou između 55 i 60, možda čak i gore. Da se vratim na amandman. Amandman se odnosi na najniži iznos penzije koji pripada osiguraniku i bitno je spomenuti sporazum koji je predsednik Vlade Republike Srbije potpisao sa reprezentativnim sindikatima, ukupno šest sindikata, to je sporazum od 5. novembra 2010. godine. Ima nekoliko tačaka, ali jedna od tačaka govori o pravom karakteru i ponašanju predsednika Vlade. U tom sporazumu pod tačkom 2) određen je najniži iznos penzije. Reprezentativni sindikati su tražili 25% od zarade. Međutim, gle čuda, predsednik Vlade izlazi sa podatkom – nema 25 nego 27% i oni napraviše sporazum i tačkom 2) su tu odredbu najnižeg iznosa penzije definisali na sledeći način: postignut je dogovor da se Zakonom o PIO predvidi da odnos između minimalne penzije i prosečne zarade ne može biti…
Zahvaljujem. Na član 28. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospodine Antiću, izvolite.
Zanimljiv je ovaj član zakona zbog toga što, kao što reče kolega Buha, pokazuje koliko je Vlada nemoralna i nečasna i koliko je izigrala sindikate u ovim pregovorima, u trenutku kada se plašila nekih socijalnih nemira i peticije koju su sindikati pripremali, ali amandman SNS odnosi se na poljoprivrednike. Čini mi se da su u ovom članu i poljoprivrednici diskriminisani, i to, pre svega, oni poljoprivrednici koji su to pravo na staž stekli posle donošenja Zakona o PIO, znači posle 1. aprila 2003. godine. Podsetio bih da je u 2004. godini donet i Zakon o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje i tim zakonima je određena najniža osnovica i stopa doprinosa je izjednačena za sve, pa je najniža osnovica iznosila 35%, a najniža stopa doprinosa 22%. Prema tome, nema razloga da postoji razlika između osiguranika poljoprivrednika koji su to pravo stekli posle usvajanja ovog zakona, jer su im iznosi bili potpuno isti sa onim osiguranicima koji su zaposleni ili su osiguranici samostalnih delatnosti. Mi smo amandmanom, dopunom ovog člana, nastojali da poljoprivrednike stavimo u isti položaj kao što su i ostali zaposleni koji odlaze u penziju, a uz to smo imali u vidu da su poljoprivrednici danas jako ugroženi, da nam je selo i te kako staro, da su te penzije minimalne. Žalosno je što Vlada nije imala više razumevanja za ove predloge SNS, obzirom na stanje u poljoprivredi danas.
Na član 28. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Gospođo Banović, izvolite.
Ovaj naš amandman se praktično sastoji u dve izmene, a to je da se u stavu 3. iznos koji ovde predlažete, koji iznosi 9.000 dinara, a to je najniži iznos starosne, odnosno invalidske penzije za osiguranike poljoprivrednike i vi predlažete da se on utvrdi u iznosu od 9.000 dinara na dan 1. januara 2011. godine. Mi predlažemo da se ovaj iznos od 9.000 dinara zameni iznosom 10.500 dinara. Nije Bog zna koliko i ovo naše povećanje, međutim, to bi barem bila jedna trećina prosečnog lično dohotka. Druga intervencija na ovaj vaš predlog je da se iznos od 27%, koliko propisujete da može iznositi najniža penzija, mi predlažemo da bude 30%. Ono što je zanimljivo jeste da se u ovom predlogu zakona unosi procenat koliko može da bude najniža penzija. Međutim, nigde se ne govori o tome, nigde se ne spominju onih 70% od prosečnog ličnog dohotka, sa kojom je PUPS ušao u ovu vladu. Podsećam vas na obećanje, kada je ova vlada formirana, negde u maju 2008. godine, da je to prevagnulo, da je gospodin Krkobabić rekao da hoće da bude u Vladi koja je socijalno odgovorna i da će sa njegovim zalaganjem i zalaganjem ove socijalno odgovorne Vlade penzije biti 70%.
Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Izvolite.
I dalje smo u raspravi o zakonu koji će se primenjivati od 1. januara, a stupiti na snagu najranije 7. januara. Podneo sam amandman kojim predlažem brisanje člana 29. koji reguliše prava na penziju lica koja su stekla pravo na penziju, a deo radnog staža su proveli na radu u inostranstvu. Ako amandman ne bude prihvaćen, lica koja su ostvarila pravo i na inostrani deo penzije neće dobiti realan iznos penzije za onaj deo radnog vremena koji su proveli radeći u Srbiji. Ovo rešenje je usmereno protiv desetina, a možda i stotine hiljada građana Srbije koji su radili, koji rade ili će raditi u inostranstvu. Umesto bilo kakvog daljeg komentara, samo ću podsetiti na činjenicu da ova država najveći devizni priliv ostvaruje upravo od gastarbajtera i da prava koja ti ljudi imaju u oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja ne bi trebalo umanjivati. Gospođo Đukić, vi kažete da je amandman kojim se menja član 84. podnet i da nam je dostavljen i da ja to znam. Ovde imam izveštaj Vlade, zadnji član koji se pominje je član 82, nema člana 84. Ovde su svi papiri koje smo danas dobili, nema nikakvog amandmana. Ako taj papir postoji, molim da nam neko pomogne, da nam otvori oči, možda imamo problema sa vidom. Znači, insistiram da se pred građanima Srbije pokaže taj papir ili da postupite u skladu sa zakonom. Imam jedan predlog, nudim vam pomoć. Predlažem da pogledate, možda se taj amandman na zakon koji će se primenjivati pre nego što stupi na snagu, nalazi u onom mišljenju Vlade Republike Srbije, za koje ste i vi sami rekli da ne postoji. 68/1GI/CG22,15-22,25
Žao mi je gospodine poslaniče što niste pročitali amandman koji je zaveden 27. decembra 2010. godine u 12,55 časova. Predsednik Meho Omerović, predsednik Odbora je u potpisu. Sada ću vam poslati taj amandman. Mislim da ste ga pročitali, ali se niste verovatno dovoljno skoncentrisali. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Mi smo sa ovim amandmanom na član 33. izmenili osnovni tekst zakona u članu 80. odnosno odredbe tog člana, gde smo na svoj način precizirali način usklađivanja penzije i želim da objasnim naš stav. Ako je zarada osiguranika jedini parametar u stopu doprinosa za određivanje i obima obaveza, tako i obima prava korisnika, prosto smatramo logičnim da ta zarada osiguranika odnosno prosečna zarada bude jedini parametar za usklađivanje penzija, sem nekih izuzetnih okolnosti, na primer nekih negativnih ekonomskih, političkih okolnosti, kada je moguće da se napravi ograničenje za obim usklađivanja penzija, ali samo dok takve izuzetne okolnosti traju. Mi smo to precizno napisali i ovo posebno ističem da u uslovima bitnog poremećaja tog odnosa zavisnosti, od koga u najvećoj meri i zavisi održivost jednog ovakvog penzijskog invalidskog sistema koji se finansira u stvari na tekućem finansiranju je zasnovan. U suprotnom, korišćenje bilo kojih drugih parametara za usklađivanje penzija, kao što su kretanje troškova života, potrošačkih cena, rast BDP, sve bi to neminovno dovelo do realnog obezvređivanja onog što se zove princip nepovredivosti ostvarenih prava odnosno obezvređivanja same realne vrednosti penzija. Smatramo da je neophodno napraviti ovaj izuzetak za izuzetne okolnosti, ali uzeti zaradu, odnosno prosečnu zaradu kao osnovni parametar za ukslađivanje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Dimitrijeviću izvolite.
Zahvaljujem. Predvideli smo da se ovaj član 33. zakona menja i da glasi: "Penzije se od 1. aprila tekuće godine usklađuju dva puta godišnje sa kretanjem zarada u prethodnom šestomesečnom periodu i troškovima života u istom šestomesečnom periodu i to 50% sa kretanjem zarada i 50% sa rastom troškova života. Usklađivanje se vrši svakog 1. aprila i 1. oktobra tekuće godine". Dakle, šta kaže nemušta većina o ovom predlogu? Da je to pravednije. Da li je odgovornije? Mi smo ovo napisali zbog toga uzimajući u obzir izjave predsednika Vlade i ministara da raste BDP, da smo izašli iz krize, da teče med i mleko. Zato smo napisali i dali ovaj predlog. Hoćete li vi glasati za ovaj amandman? Evo socijalne odgovornosti, a ne ovo što ste predložili izmenama zakona. Muk, tišina. Ne sviđa vam se ovaj amandman. Ovaj amandman je socijalno neodgovoran? Socijalno odgovorno je ovo što vi predlažete? Teško nama sa vama.
Na član 35. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Antiću izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo ranijim zakonima kao sticanje svojstva …, posle ostvarivanja prava na penziju imali da se suspenduje pravo korišćenja penzija. Ustavni sud je svojom odlukom poništio ovaj institut i u novom zakonu PIO faktički nemamo ovaj institut, tako da, što se tiče ovog člana koji je predložila Vlada Srbije, koji se odnosi pre svega na prestanak osiguranja, on po nama predstavlja neku vrstu birokratske prepreke koja je nepotrebna i u amandmanu koji je podnela SNS smo predložili brisanje tog člana. Smatramo da je u saglasnosti sa Zakonom o PIO i u saglasnosti sa ovom ustavnom odlukom Ustavnog suda.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
U članu 43. koji govori o sadašnjem članu 108, između ostalog stoji da korisnik penzije i novčane naknade može da ovlasti drugo lice da u njegovo ime prima penziju ili novčanu naknadu i zatim da to ovlašćenje traje najduže 12 meseci. Ono što je nas naljutilo i zabezeknulo, to je ovaj treći stav koji dodajete, gde se kaže da korisnik penzije i novčane naknade dužan je da na zahtev fonda dostavi uverenje o životu. Ne znam da li sam skoro pročitala nešto ovako diskriminišuće. Ovde kažete da penzioner na zahtev fonda treba da dostavi uverenje da je on živ ili uverenje o životu. Nije valjda da u ovoj državi svoj posao ne rade silne druge institucije nego ćemo mi od ljudi tražiti da nam dostave uverenje da su živi? Zaista smatram da je ovde ministar koji bi trebao da bude i koji može da prihvati amandmane. Gospodine Milosavljeviću pozivam se i na vašu savest, da zaista uvažite ovaj argument, da ne možete da tražite od osobe, pa makar ona imala 70-80 godina, da dostavlja uverenje o tome da je živa. Postoji jedna narodna izreka – da bog da mi svi ostarili.
Na član 61. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Tabaković ima reč.
Član 61. zaista smatram vrlo važnim. Tražili smo njegovo brisanje i ne shvatam kako je nekome moglo da napadne na pamet da ovakvu odredbu stavi u zakon. Naime, članom 61. predloga se predviđa da se rešenjem fonda može utvrditi preplaćeni iznos penzija, odnosno način kako se vrši povraćaj tog preplaćenog iznosa. Kako je u pitanju naknada štete pričinjene fondu, nezakonitim ili nepravilnim postupanjem, jednostavno nije jasno kako je moguće da neko ono što s tiče građanskog pravnog odnosa, a ne upravnih stvari, pokušava da reši u upravnom postupku. Uopšte ne treba biti pravnik da bi znali da je ovo nemoguće. Znači, u upravnom postupku ne može da se odlučuje o građanskom pravnom, već samo o upravnim stvarima. Tako predviđa i Zakon o opštem upravnom postupku na čije odredbe upućuje i sam ovaj zakon u članu 84. stav 2. Znači, utvrđeno je da prava iz PIO se ostvaruju u postupku predviđenim zakonom koji uređuje opšti upravni postupak i da po tom zakonu postupaju državni organi i druge organizacije, ali samo kada rešavaju o pravima, o obavezama i o interesima stranaka i da odstupanja od ovog postupka moraju da se propišu. Kažem vam da ovim zakonom ne možete da propišete da fond rešava o građansko pravnim ili o krivično-pravnim stvarima. Kako je to moguće da učinite? Da li je zbog brzine napravljen ovaj previd? Molim vas da ne donosite ovakve odredbe koje u svakom slučaju nisu u skladu sa pravnim sistemom Republike Srbije.
Zahvaljujem. Na član 68. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Mi smatramo da je stav 1. i 2. ovog člana 68. potpuno nepotreban, jer se ne predviđaju izmene i dopune člana 10. i člana 14. kojima se propisuje da su poljoprivrednici obavezno osigurana lica, odnosno da se svojstvo osiguranika poljoprivrednika stiče danom početka a prestaje danom prestanka obavljanja poljoprivredne delatnosti. Sama činjenica da se zakon menja uopšte nema nikakvog uticaja na kontinuitet osiguranja. Znači, stav 2. člana 68. Predloga je potpuno bez predmetan jer praktično nema poljoprivrednika koji nisu stekli svojstvo osiguranika s obzirom na član 1. zakona. I vi ste to morali da uvidite. Ukoliko je predlagač mislio na osiguranike kojima svojstvo nije utvrđeno na osnovu prijave za osiguranje onda bi predložena odredba bila u suprotnosti sa članom 10. zakona koji predviđa obaveznost osiguranja poljoprivrednika. Pa izvolite, vidite šta vam je činiti.
Zahvaljujem. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Nikolić i Milisav Petronijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 71. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 73. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 74. amandman u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević i narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite gospođo Banović.
Izmene ovog člana su još jedne ilustracija kako su najveće žrtve i ovog zakona kao što su uostalom i najveće žrtve tranzicije žene. Pa, ovde vi kažete da izuzetno od člana 25. ovog zakona osiguraniku ženi uvećava se staž osiguranja za određivanje visine starosne penzije kao i staž osiguranja i penzijski staž za određivanje visine invalidske penzije, itd. Pa to počinje 2011. godine, završava se 2020. godine. Mi smo predložili da se ovaj predlog člana briše. Izgleda kada je reč o ravnopravnosti polova u ovoj zemlji bez obzira što su nam usta puna ravnopravnosti i borbe za ravnopravnost žena, što smo pre nekih godinu dana doneli Zakon o ravnopravnosti polova koje niko ne primenjuje nigde, pa čak ni u državnim institucijama, nisam čula da je neki ozbiljan i da uopšte državni organ, ali da ne kažemo preduzeće podnelo svoj plan kako će se boriti za ravnopravnost žena u svojoj instituciji. Izgleda da je samo ravnopravnost kada je u pitanju rad kao da nemamo uopšte osećaja za to koliko je ženi u društvu pa i u mnogim drugim društvima teže. Htela ona ili ne, radila ona ili ne, ona je i majka i domaćica i hoće da obavlja posao i da gradi karijeru. Zato je ovaj zakon usmeren protiv žena i najveće žrtve ovih izmena su žene. Valjda zato što u poslaničkom klubu PUPS nema ni jedne žene, a inače da ima očekivala bih da se ta koleginica javi i da se bori za prava penzionerki u ovoj državi.
Na član 75. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.
Dame i gospodo narodni poslanici, već pomenuti beneficirani radni staž sa kojim se ne slaže većina poslanika opozicije tretiran je u ovom članu 75. i do apsurda je doveden ovaj institut jer se ne zna ko je taj ko će da propisuje koja su to beneficirana radna mesta, koliki je to stepen uvećanja staža, odnosno to se prepušta institucijama koje na to imaju pravo. Umesto da neki organ pri Vladi ili sama Vlada odredi ko i koliku beneficiju radnom stažu može da ima to se olako ostavlja nedorečeno. Kaže se da će se doneti najkasnije u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Smatramo da je ovo neprihvatljivo. I ovako imamo veliki problem, kao što smo govorili, sa sredstvima u PIO. Jako je puno priča kako nema para za penzionere, kako moramo da štedimo, a sa druge strane ostavljamo pojedinim ministarstvima i različitim institucijama mogućnost da oni samovoljno kako njima odgovora odlučuju o tome ko će imati beneficirani radni staž i koliki će biti stepen uvećanja prilikom određivanja visine tog beneficiranog radnog staža. Za SNS ovakva neodgovornost, ovakva nedorečenost u ovom zakonu je jednostavno neprihvatljiva i mi vas pozivamo da u danu za glasanje ovaj institut i ovaj amandman SNS prihvatite. Hvala.
Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.
Član 77. stav 2. se briše. To je tekst ovog amandmana. Neophodno je da bi se uskladio sa predloženom izmenom u članu 33. gde smo uzeli zaradu kao osnov za usklađivanje i pošto sam obrazložila taj način usklađivanja iskoristiću dva minuta da kažem sledeće – ako je 1,3 milijarde u prošloj godini bilo van tokova budžetske kontrole, van kontrole Vlade, ako u priznanju ministra finansija u onim posebnim organima uprave Direktorata civilnog vazduhoplovstva i mnogih organa koji javna ovlašćena koriste da bi navodno pružali neku uslugu, davali neke saglasnosti, dozvole, itd, uneto u budžet, da li bi bilo neophodno da ovakve restriktivne odredbe zakona predlažete ovde? Da li bi trebalo ovako restrektivne odredbe predlagati da niste puni vi u vladajućoj koaliciji onih Ničeovih nadljudi koji istovremeno rade u pet komisija odjednom, a svaka plaćena profesionalno, pa primanja po pojedincu dostižu po 400 hiljada dinara za mesec počev od predsednika VSS? To je bilo javno. Ostale neću da pominjem. Koliko je onih koje ne znamo da primaju takve nadoknade dok mladi ljudi ne rade, ne primaju plate i ne uplaćuju u fondove i doprinose da bi ovaj fond mogao održivo da se finansira? Kada mene pitaju da li se bojim da ću primati penziju, kažem ne. Bojim se da li će moja deca ili mnoga deca imati gde da rade u ovoj i ovakvoj državi koja o tome ne vodi računa, a ni o održivosti Penzionog fonda o kojem večeras raspravljamo.
Iberneš je umeo da hoda po žici. Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović.
Hvala. Dame i gospodo dragi moji penzioneri, vidite da ovi vaši predstavnici u Narodnoj skupštini ubiše se da vam pomognu sa amandmanima. Ipak ću na član 77. na koji sam podneo amandman alineja 2 reči – polovinu realne stope zamenio sam rečima – realnu stopu. SRS smatra da je neophodno i društveno opravdano od 1. oktobra 2011. godine i od 1. aprila 2012. godine da se penzije povećaju za realnu stopu rasta BDP. Prihvatanjem amandmana stvoriće se uslovi za očuvanje životnog standarda penzionera. Verovatno ćete prihvatiti moj amandman, jer mislim da je 2011. godina predizborna godina i da ćete verovatno i ovo učiniti u želji da opet povećate penzije i da na taj način opet prevarite penzionere. Gospodine Milosavljeviću, vi ste bili ministar poljoprivrede, kada ste poljoprivrednicima pričali lepe bajke pred izbore, a sada ste postali ministar za trgovinu. Mislim da ste postali smrt za penzionere. Povećavate im stalno cene proizvoda koji oni treba da kupe, vi se tu smejuljite, ali dobro znate kao ste povećali cene zejtina i ostalih prehrambenih, životnih namirnica i koliko ste se kako i na koji način ste se borili za njihovo smanjenje. Vi dobro znate koliko ima penzionera, poljoprivrednika. Ima negde oko 230 hiljada. Broj penzionera iz privrede se kreće…
Zahvaljujem. Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Izvolite, gospodine Dimitrijeviću.
Ovaj član koji smo mi predložili za brisanje govori šta je u stvari cilj integracije civilnog i vojnog penzionog osiguranja. Stav 3. kaže ovako – dan u preuzimanju poslova obezbeđenja i sprovođenja penzijskog invalidskog osiguranja iz stava 1. ovog člana i politički Fond za PIO preuzeće imovinu, obaveze i zaposlene iz Fonda vojnog osiguranja. Preuzeće imovinu. Dakle, vi bi da još malo krčmite, malo prodajete. Isti član tog zakona kaže – izuzetno iz stava 3. ovog člana preuzimanje se ne odnosi na obaveze dospele, a ne izmire ih dospela potraživanje korisnika vojnih penzija, po osnovu, da li ličnog utvrđivanja penzija i novčanih naknada. Znači, vi nećete da priznate dugovanja, a hoćete imovinu? To je cilj integracije vojnog penzionog fonda. Vojni penzioneri, vidite kako sekrčmi država, kako se otima imovina. To je socijalno odgovorna Vlada. Hoćemo imovinu, a dugovanja ne priznajemo. Šta su vam rekli, postoje li tužbe u Strazburu? Postoje. Je li tako? I vi donesite ovakav zakon u Skupštinu i očekujete da mi damo podršku. Ko normalan može da da podršku ovakvom zakonu? Ovo je pljačka, ovo je otimačina. Ovo nema nigde. U afričkim zemljama se ovo nije događalo, ovo što vi radite za ovu državu. Sram vas bilo.
Gospođo Kolundžija, izvolite.
Gospođo predsednice, prvo bih molila da zaista zamolite narodne poslanike da ne vređaju Narodnu skupštinu i da se ponašaju poštujući dostojanstvo ove institucije. Ako nemaju dovoljno argumenata, to im ipak ne daje za pravo da se ponašaju krajnje nepristojno. Ono što je takođe nedopustivo jeste da neko tvrdi da jedna državna imovina koja ostaje državna imovina da to predstavlja pljačku. Uz svakako kreativno tumačenje i potrebu da se optuži ova Vlada za sve živo, pa čak i za ono što su oni ostavili ako dugove. Dakle, zašto o tim penzijama vojnih invalida oni nisu to razrešili kada su bili vlast? Zaista je nedopustivo, mi sada sa ozbiljnom pažnjom slušamo ono što jeste ozbiljan argument. Nedopustivo je da neko, prvo, iznosi neistine, drugo, da amnestira sebe od odgovornosti i da sopstvenu odgovornost prebacuje na nekoga drugog i treće, da optužuje da je pljačkačinjenica da će državna imovina ostati državna imovina.
Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Milan Dimitrijević. Izvolite, gospodine Dimitrijeviću. Da li neko želi reč? Hoćete repliku? Ne može. Zahvaljujem. Na član 82. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite gospođo Tabaković.
Ovo je poslednji amandman koji smo podneli i gde smo tražili da se stav 2. člana 82. Predloga briše i govori o onom jednakom pristupu, odnosno jednakom stavu pred Ustavnim sudu, zakonom itd. Zaista ste mi dali šlagvort da zaključim raspravu. Postoje veštine koje su akrobatske i zanimljive za gledanje. Ima jedna veština i jedna igra koja se ovih dana naviše igra u ovoj našoj državi, a zove se igra dužnika, gde se slavodobitno slikaju potpisivanje ugovora, zaduživanje zemlje i prenošenje fiskalne odgovornosti na teret budućih generacija. Ta igra dužnika preti da se pretvori i u životni scenario svih nas umećem, stručnošću i kompetentnošću ove Vlade. To, u kakvim je dugovima penzioni fond, u kakvom je deficitu budžet, to je najozbiljnija briga svih nas, a nadam se i razlog da malo drugačije razmislimo o tome šta vas čeka sutra ili odmah posle Nove godine. Zahvaljujem se na paži vama i još jednom izvinjavam svim zaposlenim u Skupštini i pratećim službama koje su zbog vašeg plana rada morale da rade zajedno sa nama do ovih kasnih sati. Hvala.
Nisam vas odredila za portparola. Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja, na osnovu člana 157. stav 5. Poslovnika, podneo je amandman na član 84. Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obali pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem, gospodinu ministru. Izvinite, gospodin Momo Čolaković.
Koliko imamo vremena u okviru poslaničke grupe? (Predsednik: Imate 15 minuta.) Imamo 15 minuta plus 6 to je 21. (Predsednik: Izvinite, gospodin Đuro Perić je ovlašćeno predstavnik. Imate četiri minuta u okviru poslaničke grupe. Izvolite.) Ukupno 19 minuta. (Predsednik: Izvinjavam se. Ponoviću zaključiti sednicu. Zaista se izvinjavam.) Treba reći da smo saglasni u nekoliko stvari koje želim da kažem. Prva je da bez ekonomskih reformi, i to krupnih, nema i uspešne reforme PIO. To niko ne spori. Drugo, polazna osnova za izradu ovog zakona je to, da sadašnji penzioneri što je moguće manje osete vezano za restrikcije stečajnih prava. U vezi sa tim, da oni budući penzioneri i buduće generacije imaju približno ista prava kao sadašnji. Treća stvar, da cilj reforme bude da se učešće izdataka za PIO svede sa 13% BDP na 10,5%. Tu smo mi saglasni. Zbog toga ne vidim potrebe za ostrašćenost i diskusijama koje su bile pre svega u načelu, ne večeras. U vezi sa tim želim da kažem nekoliko stvari. Analiza je urađena. Na ovom zakonu se radi više od dve godine. Tu su iskustva pozitivna iz zemalja EU i potreba imogućnosti naše ekonomije i naših mogućnosti. Isto tako, kada će se primenjivati ovaj zakon? To je jasno. Donećemo odluku da se zakon primenjuje od dana donošenja i to nije sporno da bi se mogao primenjivati već na decembarske penzije u povećanju od 2%. Kada su u pitanju vojni penzioneri, tačno je i precizno regulisano. Ne preuzimaju se stečena prava vojnih penzionera s tim što mi insistiramo i čuli ste u izlaganju gospodina Arsenovića do čega mi insistiramo i zašta se zalažemo, da se dug vojnim penzionerima isplati. Ono što je posebno nas inspirisalo da nešto kažemo, to je nekoliko stvari koje nisu tačne. Pre svega kaže se da ucenjujemo koaliciju. Lično mislim da to ne stoji, ali da kažem i jedni istinu –bolje je da malo stranke ucenjuju velike stranke, nego da velike stranke terorišu narod ili građane. Sledeća stvar koju hoću da kažem ovde je da je ovde bilo reči da se ne zalažu pojedine poslaničke grupe za smanjenje penzija. 71/1MP/LjL22,45-22,55 Šta to znači kad se kaže da mi treba da se odreknemo 30 milijardi od penzija da bi se obezbedilo mleko? Još nas optužuju da smo krivi zbog toga što nema mleka. Ovde je to bio konkretan predlog. Ili, da se zakonom ništa ne uštedi, da zakon nema cilj. Molim vas, ja ću ovde precizno da kažem da je predlogom ovih mera predviđeno da se u narednom periodu uštedu 80 milijardi kako bi se osnovni cilj ostvario. To niko nije spomenuo, nego negiraju. Sledeća stvar. Oni koji su to napadali, oni napuste, jednostavno, kad je najveća gledanost na televiziji to kažu a onda neće da slušaju nas. Prosečne penzije 70%, ili naše obećanje? Precizno kažem da je sadašnja prosečna penzija, kad su u pitanju starosni penzioneri, kod zaposlenih 75%, kod samostalnih delatnosti 73% i kod poljoprivrednika 25%. Ko to može da negira? Ili, ako se kaže da su sindikati i neki drugi tražili i zahtevali da se utvrdi zaštitna granica na niže nego što mi to sad ostvarujemo, kakva je to politika? Mi na to ne možemo da pristanemo. Zašto bi mi prihvatili da najniža penzija bude 25, 20 ili 27%, ako je ona sada 33%? Ili prosečna penzija. Da se kaže da zaštitna mera bude 60%. Ona je sad 64% kod starosnih, rekao sam, preko 70%. Zašto bi mi na to pristali? Na kraju, zakon koji je pripremljen je u ovoj situaciji, u meri u kojoj je to moguće je najmanje restriktivan u odnosu na sve zakone koji se sada pripremaju i usvajaju, i u okruženju i u Evropi. Samo skrećem pažnju, na samom kraju, pojedinim poslanicima koji su nas u poslednja dva dana i vređali, da to njima služi na čast i takav odnos samo govori o njima, ne o nama. Ja bih voleo da oni imaju isti odnos prema nama kao i mi prema njima. Mi se tako i ponašamo. Podržavamo zakon o budžetu. Odajemo priznanje ministarki i njenim saradnicima što su takav budžet pripremili. Ja se nadam da ćemo ga usvojiti. Mi ćemo glasati za to. Takođe, odajemo priznanje potpredsedniku Vlade, dr Jovanu Krkobabiću i njegovim saradnicima što su ovakav zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju pripremili i što ćemo ga, nadam se, u danu za glasanje usvojiti. Pozdravljam sve penzionere i želim im sretnu Novu 2011. godinu. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Gospođa Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Sada ću ja da pitam koliko imam vremena? (Predsednik: Kao šef, imate puno vreme, 15 minuta. Ostalo je 75 minuta.) Želim nešto da kažem. Iz svih ovih diskusija mogu da se saglasim sa onim poslanicima koji su izrekli nekoliko konstatacija. Jedna je – društvo nije sazrelo za reforme, a druga – mentalitetski nismo spremni za reforme. Dakle, oni koji to tvrde, kada su bili na vlasti nisu bili spremni da preduzmu ni jednu jedinu reformu jer su polazili od zaključka koji su nama ovde predočili. Ono što je obaveza svake vlade, i nas kao vladajuće većine, jeste da preduzimamo i sprovodimo reforme a ne da se izgovaramo na to da mentalitetski nismo spremni za njih. Ovde su optuživali ovu vladu i nas da neki dugovi u penzionom fondu, želim samo da podsetim, 2001. godine, 23 neisplaćene penzije je zatekla nova vlast. Od tada, do danas, sva ta dugovanja su izmirena i otada do danas svaki penzioner redovno prima na vreme svoju penziju. Ako već nemaju ništa drugo da nam prigovore, ako ne mogu da priznaju sopstvene propuste i nespremnost da sprovode reforme, onda mislim da bi bilo pošteno prema građanima Srbije da ih ne plaše lažnim podacima, da im ne prete slikama koje nisu tačne i nekakvim prognozama koje se dok je ova vlast i ova vlada sigurno neće ostvariti. Još jednom pozivam sve oni koji su dobronamerno ukazivali na nedostatke u ovom zakonu još jednom se samo podsete u kojojmeri je ovaj zakon nešto što donosi bolje svim penzionerima, a da zaborave želje koje svi imamo da bude neviđeno dobro, ali nažalost, nemamo sredstava za to. Hvala vam.
Uz još jedno izvinjenje gospodinu Čolakoviću i gospođi Kolundžiji što zaista nisam primetila da su se regularno prijavili za učešće u raspravi, dozvolite da zaključim pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem gospodinu ministru i saradnicima na učešću u radu. Naravno, zahvaljujem i svim poslanicima koji su danas uzeli učešće u radu. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 29. decembar 2010. godine, sa početkom u 13,00 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Dakle, sutra u 13,00 časova se vidimo. Zahvaljujem još jedanput. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 121 narodni poslanik. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodni poslanika pa vas molim da utvrdimo kvorum ubacivanjem kartica u elektronski sistem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika i da ima uslova za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Riza Halimi i Miroslav Markićević. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda sednice, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na prvu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O IZVRŠENjU KAZNE ZATVORA ZA KRIVIČNA DELA ORGANIZOVANOG KRIMINALA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju kazne zatvora za krivična dela organizovanog kriminala, u načelu. Od ukupno 144 poslanika, 127 je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 146 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović i Miloš Aligrudić. Od ukupno 146 poslanika, za je glasalo 19. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 146 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 147 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 132 poslanika, za amandman je glasalo četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 131 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže dodavanje člana 2a, podnela je grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 127 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović i Miloš Aligrudić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 136 poslanika, za amandman je glasalo sedmoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 136 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 131 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže dodavanje novog člana podnela je grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 130 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić, Milica Radović i Miloš Aligrudić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 136 poslanika, za amandman je glasalo šestoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela grupa od 22 narodna poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 135 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od ukupno 127 poslanika, za amandman nije glasao niko. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje - Predlog zakona o izvršenju kazne zatvora za krivična dela organizovanog kriminala, u celini. Od ukupno 146 poslanika, za predlog je glasalo 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izvršenju kazne zatvora za krivična dela organizovanog kriminala. Prelazimo na izjašnjavanje po 2. tački dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O UREĐENjU SUDOVA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o uređenju sudova, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od ukupno 146 poslanika, za Predlog je glasalo 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Molim da se izjasnimo. Od 146 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 3. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku RS". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakon i druga akta stupaju stupaju na snagu najranije osmog dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja i molim narodne poslanike da se izjasne. Od 129 poslanika za se izjasnilo 126. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu pristupamo glasanju o Predlogu zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o uređenju sudova, u celini. Od 144 poslanika, 127 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o uređenju sudova. Treća tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDIJAMA Stavljam na glasanje Predlog ovog zakona u načelu, pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima. Od 146 poslanika za Predlog zakona u načelu glasalo je 112. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za se izjasnilo 19. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 17. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić i Milica Radović. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za jedan. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Jovan Palalić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je Vlada predložila da članovi 5. i 6. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Prema članu 197. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 4. Poslovnika, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade kojim se predlaže povratno dejstvo odredaba članova 5. i 6. Predloga zakona. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, 127 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba članova 5. i 6. Predloga zakona. Podsećam vas da je članom 8. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 147 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za Predlog zakona glasalo je 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama. Četvrta tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u načelu. Od 147 poslanika za Predlog zakona glasalo je 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miloš Aligrudić, Milica Radović i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 147 poslanika, za je glasalo 18. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Od 147 narodnih poslanika, za niko. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Miković. Od 147 narodnih poslanika, za niko. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Od 147 narodnih poslanika, za jedan. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je Vlada u članovima 6. i 7. Predloga zakona predložila povratno dejstvo ovih odredaba. Prema članu 197. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, kada Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđeno povratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade sadržan u članovima 6. i 7. Predloga zakona, o povratnom dejstvu ovih odredaba za koje, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Od 148 narodnih poslanika, za 124. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo odredaba članova 6. i 7. Predloga zakona. Podsećam vas da je član 9. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 148 narodnih poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoji naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u celini. Od 148 poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu. Prelazimo na 5. tačku – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VISOKOM SAVETU SUDSTVA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 148 poslanika, za 129. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Od 148 narodnih poslanika, za dvoje. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 10. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 148 narodnih poslanika, za 125. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoji naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva, u celini. Od 148 narodnih poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu sudstva. Prelazimo na 6. tačku – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVNOM VEĆU TUŽILACA. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona, u načelu. Od 148 narodnih poslanika, za 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada je prihvatila amandman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 148 narodnih poslanika, za 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Od 148 narodnih poslanika, za troje. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 8. Predloga zakona potvrđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 148 narodnih poslanika, za 127. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da postoji naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaca, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 148 narodnih poslanika, za 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Državnom veću tužilaca.