Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti, konstatujem da sednici prisustvuje 90 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da postoji više od 84 narodna poslanika, odnosno više od jedne trećine poslanika i da imamo mogućnost da otpočnemo radni dan. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanik Marko Đurišić i Željko Tomić. Prelazimo na zajednički načelni pretres 3-6. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O ZAŠTITI KONKURENCIJE, OGLAŠAVANjU, ZAŠTITI POTROŠAČA I CENAMA Istovremeno, za one koji nisu pratili popodnevni rad juče, još jednom ponavljam obaveštenje – pošto Skupština, po pravilu, ne zaseda petkom, danas se radi do završetka rasprave u pojedinostima ovih tačaka. Načelna rasprava o 7. tački dnevnog reda – Predlog zakona o zaštitniku građana, počinje u ponedeljak u 10,00 časova. Reč ima narodni poslanik Branče Stojanović. Neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić, a potom narodni poslanik Milka Silajev. Branče Stojanović trenutno nije tu, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Milka Silajev, pa narodni poslanik Miljko Četrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što sam počeo da se bavim politikom aktivno, uvek sam se pitao, kada čitam "Službeni glasnik", da li neko zaludan sedi u nekom ministarstvu i piše ovakve nebuloze kada su zakonski predlozi u pitanju i uopšte zakoni. Izgleda mi da se od takvih, da kažem, u najmanju ruku gluposti nije odustalo ni sa ovom novom vladom i novim DOS-om. Očekivao sam, u najmanju ruku, pre nego što sam pročitao predloge zakona, mnogo bolja, preciznija, tehnički uređenija rešenja, očekivao sam nešto novo. Međutim, kada se pogledaju ovi zakonski propisi, vidi se da je dobar deo već regulisan zakonima, a sada se samo postavlja pitanje zašto te zakone određeni organi državne uprave, pa i ministarstva, ne poštuju. Pogledajte Predlog zakona o zaštiti potrošača. Samo u nekoliko članova mogu da vam pokažem da se ovde radi o jednoj zakonskoj materiji koja je već regulisana pozitivnim zakonskim propisima i stvarno se postavlja pitanje zašto se ovakvi zakoni nalaze na dnevnom redu – ili neko nema vremena da napiše nešto pametnije ili Vlada želi da ovu skupštinu i narod zabavlja i prikaže da se nešto stvarno u suštini radi. U zakonu o zaštiti potrošača, u članu 5. se kaže: "Proizvodi,proizvodni procesi i usluge moraju biti sigurni po život i zdravlje potrošača i životnu sredinu. Proizvodi i usluge moraju odgovarati zdravstvenim, higijenskim, kvalitativnim, ekološkim i drugim uslovima u skladu sa zakonom, važećim standardima, običajima, tehničkim i drugim propisima". Da li je ova materija već regulisana zakonskim propisima? Jeste. Ko je dužan da se o tome brine? Dužna je Vlada Republike Srbije preko raznih inspekcijskih službi, organa državne uprave itd. Zašto smo sada napisali novi zakon za nešto što je već regulisano i zašto se stari zakoni, koji još uvek važe, ne poštuju? Evo, u članu 6. se kaže: "Zabranjena je prodaja zdravstveno ili higijenski neispravnih proizvoda, proizvoda kojima je istekao rok upotrebe, kao i proizvoda koji nisu deklarisani na propisan način, u skladu sa zakonom". Da li je to regulisano zakonskom materijom? Jeste. Šta će onda u ovom zakonu? Šta će opet? Vlada, odnosno organi koji su dužni da sprovode već postojeće zakonske propise ne postupaju po tim zakonskim propisima, a šta će da ih obaveže da i ovaj zakon poštuju? U članu 7. se kaže: "Ambalaža mora biti neškodljiva za zdravlje potrošača i životnu sredinu. Pakovanje i prepakivanje proizvoda mora biti učinjeno na način kojim se obezbeđuje očuvanje zdravstvene i higijenske ispravnosti i kvaliteta proizvoda" . I to je rešeno zakonskim propisima. Ovde čak zadirete i u rad nekih drugih ministarstava, ali dobro, predlagač je Vlada. Kažete: "Nadležni organi su dužni da redovno i tačno obaveštavaju stanovništvo o izvršenim kontrolama vode i vazduha, u skladu sa zakonom". Zar do sada nije bilo tako? Dalje se kaže: "Obaveštenja iz stava 1. ovog člana o kvalitetu vode sadrže naročito podatke o mikrobiološkoj, radiološkoj, hemijskoj ispravnosti, uključujući i podatke o prisustvu teških metala i druge podatke o kvalitetu i zdravstvenoj ispravnosti vode". I to je rešeno zakonskim propisima. U sledećem stavu izgleda da postoji mala digresija, pa se kaže: "Obaveštenja iz stava 1. ovog člana sadrže potpune i tačne podatke o zagađenosti vazduha i zagađivačima, radi zaštite zdravlja potrošača". Znači, onaj ko nije potrošač nema pravo na zaštitu zdravlja, tako ispada, jer ste tako pisali zakonski predlog, a o tome ste morali da vodite računa. Ovo samo potvrđuje da su ovo na brzinu sklepana zakonska rešenja, odnosno zakonski predlozi, da bi se stvorio utisak da ova vlada nešto radi. U članu 10. postoji nešto novo. Kaže se: "Proizvod koji je rezultat genetskog inženjeringa ili u svom sastavu ima genetski modifikovane komponente, obavezno mora imati oznaku takvog porekla". Ako se izjasne malo stručniji ljudi o ovom pitanju, ovakva roba ne bi ni smela da se nađe na tržištu. Ne samo da bi potrošač imao pravo da bira da li hoće genetski modifikovanu robu ili ne, ona ne sme da se nađe na tržištu. Za to postoji više razloga, a jedan od najvažnijih jeste taj da je stanovništvo, ili kako vi u ovom zakonskom predlogu kažete "potrošači", u izuzetno teškoj situaciji. Žrtvovaće i svoje zdravlje pod uslovom da je proizvod jeftiniji. Genetski modifikovani proizvodi su, po pravilu, jeftiniji od onih koji su rađeni van te tehnologije. Dalje: "Rezervisani proizvodi i proizvodi koji su plaćeni, a nalaze se u prodajnom objektu, moraju biti izdvojeni i posebno obeleženi". Taj deo nije sporan. Dalje kažete: "mora biti posebno naznačen rok važenja rezervacije, odnosno rok preuzimanja ili isporuke". Tu se postavlja pitanje, ako je neko već platio robu, znači u njegovom je interesu da je sam, što je moguće pre, preuzme. Zašto postavljate rokove od osam dana da neki potrošač koji je kupio neku robu mora da je preuzme za osam dana i šta će biti ako je ne preuzme. Šta će biti? Ako je prodavac proda, ovaj ima puno pravo da ga tuži, jer u ovom zakonskom predlogu ta mogućnost nije dorečena. U članu 18. u stavu 1. se kaže: "Obaveštenje o ceni iz člana 17. ovog zakona, ne može dovoditi u zabludu potrošača u pogledu visine cene, odnosno stvarati utisak: 1) da je cena niža nego što jeste; 2) da su u cenu uključene posebne usluge za koje se plaća posebna cena". Te dve tačke ovog stava i člana nisu sporne, ali treća jeste –"da je cena bila ili da će biti povećana ili snižena za određeno vreme ili za određeni iznos". E, sad, pošto članovi Vlade dosta često putuju u inostranstvo, u zemlje EU, postavio bih im jedno pitanje, a videli ste da tamo postoje novogodišnje rasprodaje, novogodišnja sniženja cena, znate, u trgovini, ako je neko uopšte ušao u tu situaciju da bude trgovac, desi se da se jedna određena vrsta robe ne prodaje po onoj dinamici kako je to prodavac predvideo. On tada pribegava tim rasprodajama, sniženjima cena, upravo da bi robu prodao pre isteka roka važenja ili roka upotrebe. Drugo, da bi došao do svežeg kapitala, odnosno povratio novac koji je uložio u tu robu – zašto ga sprečavate da snizi cenu za neki određeni vremenski period i na taj način motiviše kupca da dođe. On nikoga nije prevario, pogotovo ako je stavio taj rok. Nema prevare. I, sada, u članu 20. Predloga zakona kaže se: "Za kupljeni proizvod ili pruženu uslugu potrošaču se obavezno izdaje račun". Pazite sad ovo – "Račun iz stava 1. ovog člana sadrži naročito datum prodaje proizvoda, odnosno pružanja usluge, vrstu i količinu proizvoda, cenu za jedinicu proizvoda, kao i druge podatke u skladu sa posebnim propisom". E, gospodo iz ministarstva, da vas obavestim da je ova materija regulisana Zakonom o porezu na dodatu vrednost, Zakonom o fiskalnim kasama. Ne samo da je kupcu obavezno isporučiti račun nego je kupac u obavezi da uzme račun. Ukoliko ga nema kod sebe a nalazi se u blizini prodajnog objekta, sa robom koju je kupio, platiće kaznu kupac. To ste stavili u zakonski predlog. To su već Đelić i Dinkić razradili. Tu nema problema, samo je pitanje kako ćete da napišete zakon, da zaštitite potrošače od Đelića i Dinkića, koji su uveli tu suludu odredbu da kupac koji je kupio novine mora da ima fiskalni isečak ili će u protivnom da plati kaznu od 1.500 dinara. Dalje, kada se pogleda zakon o cenama, u članu 9. se kaže: "Radi obezbeđivanja uslova za uredno snabdevanje tržišta pojedinim poljoprivredno-prehrambenim proizvodima, Vlada može da utvrdi cene tih proizvoda na osnovu troškova za njihovu proizvodnju i cena na domaćem i svetskom tržištu. Cene iz stava 1. ovog člana Vlada utvrđuje na predlog Ministarstva i ministarstva nadležnog za odgovarajuću oblast". E, gospodo, to meni već liči na ono zamrzavanje cena. Mnoge vlade su pokušavale i pre vas da raznim administrativni propisima zaštite potrošača na ovakav način. I to im nikada nije uspelo. Proizvođači su tada smanjivali proizvodnju, jer su sebi stvarali gubitke. Pojavljivale su se nestašice. Znači, umesto da potrošač može da bira hoće li kupovati jeftiniju ili skuplju robu dođe do situacije da ne može da kupi nikakvu robu. I, prava Vlada, ozbiljna Vlada tada interveniše preko robnih rezervi, obezbeđuje tržište robom koja je jeftinija i na taj način smanjuje potrošnju te robe na tržištu i poremećaj koji je nastao na tržištu, a ne zamrzavanjem cena. Sada se postavlja pitanje zašto svake godine izdvajamo tolika sredstva za robne rezerve, ako one jednostavno ne rade ništa, a mora ovakvim zakonskim predlozima da se štiti potrošač. To onda znači da je ta vlada nesposobna i da će vrlo brzo da ode.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milka Silajev, a neka se pripremi Miljko Četrović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovana gospodo iz Ministarstva i gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, pred nama su važni zakoni za naše društvo u celini, za naše stanovnike, pa prema tome moramo da obratimo dužnu pažnju da zakoni budu korektni i da odgovaraju nama i našim stanovnicima – zakon o zaštiti konkurencije, zakon o oglašavanju, zakon o zaštiti potrošača i zakon o cenama. Budući da ne postoji zemlja u kojoj nema zloupotreba konkurencije, praksa je da se u uređenim zemljama ova oblast uređuje zakonom. Ovo je počelo upravo u razvijenim zemljama, gde je princip konkurencije jedan od najvažnijih principa poslovanja. Dakle, glavni razlog da se danas jedan od takvih zakona nađe pred nama je orijentacija ove zemlje na izgradnji tržišne privrede po principu razvijenih zemalja, sa dugom tradicijom u negovanju prava i pravde u oblasti konkurencije. Ovaj zakon utvrđuje pravila ponašanja učesnika na tržištu i za njihovo nepoštovanje propisuje sankcije. Danas u svetu ima preko 80 zemalja koje imaju pozitivne i razvijene sisteme prava konkurencije, dok se u zemljama Evropske unije tradicija prava konkurencije gradi više od 60 godina, a smatra se jednom od prioritetnih politika svake zemlje. Zbog toga je opredeljenje Srbije da ostvari članstvo u Evropskoj uniji dodatni motiv da se u ovoj oblasti primene evropski standardi. Ideja zakonodavca je da, ako se određeni učesnici nepošteno ponašaju, takvim ponašanjem sebe stavljaju u povoljniji položaj u odnosu na druge učesnike na tržištu, to onemogući, i tako obezbedi da konkurentnost privrede u celini bude bolja. To bi ubrzalo ekonomski i tehnološki razvoj, a potrošače zaštitilo od neopravdanog povećanja cena. Jedan od najvažnijih članova zakona vezan je za dominantni položaj. Naime, učesnik na tržištu, ako ima udeo veći od 40% mora da snosi teret dokazivanja da nema dominantni položaj. Ovako postavljena politika mogla bi da se pretvori u kontrolu cena, slično kao što se desilo u nekim socijalističkim zemljama u tranziciji. To je mala zamka iz koje, nadam se, naša zemlja hoće da izvuče. Zakonom je formirana Komisija za zaštitu konkurencije i ona će biti nezavisna u odnosu na državne organe, privredne subjekte i druga nezavisna lica. Predlog zakona o zaštiti potrošača predstavlja nekoliko značajnih novina, među kojima je najvažnija obaveza za obaveštavanjem potrošača o prisustvu genetski modifikovanih organizama, stepenu zagađenosti vode, stepenu zagađenosti vazduha, a pojačana je i inspekcijska kontrola kataloške prodaje na daljinu. Nekoliko odredbi se odnosi na novorođenčad i decu, kao i druga maloletna lica. Zabranjena je prodaja igračaka i drugih proizvoda, ako su napravljene od materijala koji može štetno delovati na zdravlje dece. Zabranjena je prodaja i služenje alkohola maloletnim licima, kao i prodaja duvanskih proizvoda. Proizvodi namenjeni prometu moraće da imaju deklaraciju sa podacima o proizvođaču, zemlji porekla, uvozniku, dobavljaču, o sastavu, datumu proizvodnje i roku trajanja ili datumu upotrebe, kao i načinu upotrebe, čuvanja i održavanja proizvoda. Interes potrošača u Srbiji mogao bi biti ozbiljno ugrožen u uslovima liberalizacije trgovine, kad je tržište preplavljeno robama sumnjivog porekla, falsifikatima, neispravnim proizvodima, pa je stoga bilo neophodno odrediti kazne za one koji ne poštuju zakonske odredbe. Visoke cene kazne sledeće trgovcima koji diskriminišu potrošača, kada je reč o ceni, kvalitetu proizvoda i usluga, a posebno ako prodaju proizvod namenjen deci, ako su od materijala koji mogu štetno delovati na zdravlje. Što se tiče Zakona o oglašavanju, osnovni cilj oglašavanja, kao što znate, jeste podsticanje tržišne utakmice i tržišnog ponašanja privrednih subjekata, obezbeđenje pravne sigurnosti na tržištu povodom oglašavanja i obezbeđenje zaštite potrošača. Ovaj zakon sintetizuje ove prethodne zakone i on je izuzetno važan za naše područje, s obzirom da smo preplavljeni raznoraznim televizijama na teritoriji Srbije. Zakonom o oglašavanju pooštravaju se uslovi oglašavanja, čak i za štampane medije, skuplje i kraće vreme za oglašavanje i na TV stanicama i velikim oglašivačima. Zakon stvara novo i efikasnije ubiranje prihoda kroz porez, suzbijanje sive ekonomije kroz sprečavanje neodgovornog oglašavanja. Zakonom je predviđena zaštita javnih interesa, obezbeđuje se zaštita i sigurnost ugroženih potrošača. Članovima od 14. do 29. propisani su načini oglašavanja i to: TV oglašavanje i TV prodaja, oglašavanje na radiju i oglašavanje na otvorenom prostoru. EU je određenim brojem direktiva uspostavila pravni okvir za slobodni protok usluga televizijskog prikazivanja u EU, u cilju promovisanja razvoja evropskog tržišta u oblasti reklamiranja i proizvodnje audio-vizuelnih programa. Direktiva je zasnovana na Evropskoj konvenciji o tzv. televiziji bez granica, koja uređuje zakonski okvir za slobodni protok preko graničnih televizijskih programa u Evropi, preko minimalnih zajedničkih pravila. Usvajanjem direktive formirano je osnovno pravilo koje predviđa da, ukoliko je TV stanica osnovana u jednoj državi članici i poštuje propise te države, može slobodno da prikazuje i emituje svoj program na području čitave EU. Direktiva usklađuje sledeća pravila: svaka država članica mora da obezbedi da sve televizijske emisije koje emituju transmitere pod njenom jurisdikcijom budu u saglasnosti sa pravilima pravnog sistema primenjenog na emisije namenjene publici u državi. Prilagođavanje zakonodavstva podrazumeva postojanje nacionalne regulative na području televizijskog prikazivanja tela i organa koji imaju kontrolu ili nadzornu funkciju. Obično je to specijalno telo pri ministarstvu, a pravni okvir je uključen u međunarodne konvencije. Direktive određuju sledeća pravila za oglašavanje: opšte pravilo za oglašavanje mora biti identifikovano, kao takvo, pravila vezana za pauze, pravila vezana za etičke standarde kod zaštite maloletnika, reklamiranje duvana, reklamiranje medicinskih proizvoda i reklamiranje alkohola. Sponzorstvo mora biti identifikovano, kao takvo, i ne sme imati nikakav uticaj na programsku publiku. Marketing i TV kupovine ne smeju da ugrožavaju poštovanje ljudskog dostojanstva, da vrše bilo kakvu diskriminaciju po osnovi rase, pola, nacionalnosti; ne smeju da vređaju verska i politička uverenja, da ohrabruju ponašanje štetno po zdravlje ili bezbednost, po zaštitu okoline. TV marketing ne sme da nanosi moralnu ili fizičku štetu maloletnicima i zato mora da bude u skladu sa sledećim kriterijumima njihove zaštite: ne sme direktno da navodi maloletnike da kupuju proizvode i usluge, zloupotrebljavajući njihovo neiskustvo i lakovernost; ne sme neposredno da ohrabruje maloletnike da ubeđuju roditelje ili druga lica da im kupuju proizvode i usluge koji se reklamiraju; ne sme da se koristi poverenje koje maloletnici imaju u roditelje, nastavnike ili druga lica. Sponzorisani programi moraju da ispune sledeće uslove: sponzor ne sme da utiče na sadržinu i vreme emitovanja sponzorisanih programa tako što bi to uticalo na odgovornost i uređivačku nezavisnost. Moraju jasno da budu označeni, kao takvi, i imenovani, ili logom sponzora na početku ili na kraju programa; ne smeju da ohrabruju kupovinu ili iznajmljivanje proizvoda ili usluga sponzora ili trećeg lica, posebno vršenjem promocija ovih proizvoda ili usluga. TV programi ne mogu da sponzorišu preduzeća čija je pretežna delatnost proizvodnja ili prodaja cigareta ili drugih proizvoda od duvana. Sponzorstvo TV programa od strane preduzeća, čija delatnost uključuje proizvodnju ili prodaju lekova ili lečenje, što je vrlo česta pojava kod nas, lekovi se reklamiraju, mogu da promovišu svoje ime ili znak, ali ne smeju da promovišu konkretne medicinske proizvode ili lečenja, dostupna samo putem recepata u državi u čiju jurisdikciju subjekt, koji vrši televizijsko prikazivanje, potpada. Vesti i programi o tekućim događajima ne mogu se sponzorisati. Određeno je vreme koliko marketing i TV kupovina mogu da zauzimaju program. Zaštita maloletnika je posebno predviđena direktivom, a i zakonom, koji propisuje opštu zabranu programa koji ozbiljno mogu da štete maloletnim licima, kao i vremenska i tehnička ograničenja. Zakonom su predviđene mere kako bi se sprečilo emitovanje programa koji bi mogli ozbiljno da ugroze fizičko, duševno ili moralno zdravlje maloletnika, posebno programa sa pornografijom ili bezrazložnim nasiljem. Takođe, treba da se obezbedi da emisije ne sadrže bilo kakve podsticaje na mržnju, po osnovu pola, vere ili nacionalnosti. Pravo na odgovor, u skladu sa građanskim, upravnim ili krivičnim pravom, mora da ima svako lice, bez obzira na državljanstvo, čiji su legitimni interesi, posebno njegov ugled, povređeni pogrešnim navođenjem činjenica u TV programu i mora da ima na raspolaganju pravo na odgovor ili druga odgovarajuća sredstva. Odgovor mora da se obavi u razumnom roku i u vreme i na način koji odgovara emisiji za koju se zahteva odgovor. Pravo na odgovor postoji i u odnosu na sve subjekte koji se bave televizijskim prikazivanjem i koji potpadaju pod jurisdikciju države članice. Jedna od važnih novina, koju će doneti zakon u ovoj oblasti, je obavezno sastavljanje deklaracije oglasne poruke, oglašavanje u samoj oglasnoj poruci. Neki od podataka, koji su korisni sa stanovišta zaštite autorskih prava, kao na primer podaci o korišćenoj muzici, koja je na ovim prostorima obično kradena, što je posebno teška pojava. Što se tiče područja oglašavanja alkohola, izražavam nezadovoljstvo što je član 68. zabranio oglašavanje vina. Rečena je samo jedna reč – vino. Kod nas je vino alkohol, a ne hrana, a u nekim zemljama je hrana. Onda je morala da bude izbačena mogućnost njegovog oglašavanja, zajedno sa ostalim alkoholnim pićima. Razumem da se pri izradi zakona polazilo od postojećih propisa koji bi morali da se menjaju da bi tretman vina dobio mesto koje mu pripada, kao u svim zemljama Evrope. Mi imamo dobra vina, takvu mogućnost moramo da potenciramo. Tu moraju da se naprave izmene. Svetska asocijacija oglašavača medija i agencija se zalažu da sve što sme da bude proizvedeno, sme i da se oglašava, uz određene ograde. To je sloboda komercijalnog govora. Pitanje je samo gde, kada i koliko sme da se uputi oglasna poruka. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi narodni poslanik Mika Vlaović.
Poštovani narodni poslanici, kada je ministar obrazlagao i dao uvodno izlaganje za ova četiri, kako je rekao, izuzetno važna zakona, koja imaju dva zajednička imenitelja: da utvrde red u funkcionisanju tržišta i da značajno proširuju prava potrošača. Nažalost, reda neće biti sa donošenjem ova četiri zakona, kada je u pitanju funkcionisanje tržišta, a još manje će biti zaštićeni potrošači u Srbiji. Rečeno je da su dugo rađeni ovi zakoni i predlozi zakona i da je obavljena kompletna rasprava. Oni su bili uvršćivani u dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije, pa povlačeni, ali ne znači, ako je nešto dugo rađeno – da je kvalitetno i da će odredbe ovih zakona učiniti i ostvariti ciljeve koji su navedeni od ministra u uvodnom izlaganju. Privreda i građani Republike Srbije, posle sankcija, bombardovanja i ovoga što im se strašno dogodilo posle 5. oktobra –dolaskom DOS-a na vlast, a i dolaskom demokratskog bloka Vlade Vojislava Koštunice, neće imati ništa od predloga ova četiri zakona, pogotovo građani Republike Srbije. Jer, zakonom o zaštiti konkurencije, zakonom o cenama, oglašavanju i ovim četvrtim zakonom neće biti bolji njihov materijalni položaj, neće imati više sredstava da kupe ono što im je osnovno da iole dostojno žive. Imajući u vidu položaj mnogih radnika u Srbiji, penzionera, mnogih nezaposlenih, položaj seljaka, sa ovakvim praznim odredbama koje su predložene u ova četiri zakona i organima ili nadležnim institucijama koje treba da ih sprovedu, ništa se neće promeniti. Nažalost, nastaviće se uništavanje i završiće se do kraja uništavanje privrede Srbije i dalje osiromašenje građana i njihov još teži položaj i život. Pošto ova četiri izuzetno važna zakona, po predlogu većine koja podržava Vladu Republike Srbije, treba da jedinstveno raspravljamo kao narodni poslanici, a toliko je važno da je skraćeno vreme za raspravu i ukupno vreme kao za jednu tačku dnevnog reda. Nisam u mogućnosti, a imao sam potrebu da govorim o sva četiri zakona, ali ću govoriti o Zakonu o oglašavanju i to vrlo kratko. Kada se pogledaju ove odredbe i stanje pisanih i elektronskih medija u Srbiji i rad Radiodifuzne agencije i Saveta Radiodifuzne agencije, sa ovim finansijskim planom za 2005, od 81 milion dinara da potroši ta Radiodifuzna agencija; a ministar za kulturu i informisanje,bolje reći ministar za nekulturu i neinformisanje i može više da se kaže ministar kiča, šunda, i sve ovo šta je zadesilo i pisane i elektronske medije u Srbiji, nije mogao ni jedan argument da kaže šta je on kao ministar preduzeo na polju informisanja, da se uvede red. Naprotiv, rekao je da vlada haos u etru Srbije. Kako će ovaj savet Radiodifuzne agencije da sprovodi odredbe ovog zakona o oglašavanju ako taj svinjski haos vlada u etru Srbije. Takođe, neće ovaj savet ništa učiniti, kao što nije ni učinio za tri godine. Jedva se skrpio i formirao, a niko ne zna u Srbiji koliko ima ni pisanih, a da ne govorimo radio-stanica i TV stanica. Doživeli smo, kao država i kao narod, da Savet Radiodifuzne agencije oglašava preko radija i televizije da se svi koji imaju radio-stanice i TV stanice prijave Savetu Radiodifuzne agencije. Ovde sada nije ministar Dinkić. Postavio bih mu pitanje kako naplaćuje poreze i doprinose, PDV od tih silnih radio i TV stanica koje ne postoje i ne zna ih čak ni Savet Radiodifuzne agencije. Ko je odobrio rad tih radiodifuznih agencija, ko prati njihov rad i u ovom medijskom smislu, a da ne govorim u finansijskom smislu. Biće prilike da, pošto ima mnogo amandmana na sva ova četiri zakona, pogotovo na zakon o oglašavanju, kao poslanici SRS dodatno iznosimo svoje obrazloženje protiv svih ovih zakona sa amandmanima koje smo podneli.
Reč ima narodni poslanik Mika Vlaović, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ova četiri zakona ministarstvo donelo sa najboljom željom da uredi stanje u oblastima koje su godinama narušavane. Međutim, izražavam jednu sumnju da u oblasti zaštite od konkurencije neće baš urediti do kraja. Voleo bih da grešim, jer je prerađivačka industrija koja prerađuje poljoprivredne proizvode minijaturna. Nekoliko šećerana, nekoliko mlekara, nekoliko uljara i klanica lako se dogovore da obore cenu, a zakonom nije utvrđeno kolika marža i kolika zarada može da se uzme. Ponavljam ponovo, voleo bih da grešim, ili, voleo bih da se nekim drugim zakonima to uredi. Dobro je što se i možda posle par godina kada uđemo u EU, još sada prilagođavamo zakonima EU, ali uporedo sa time mislim da bi trebalo odrediti prvo pravila igre, pa onda doneti ove zakone. Recimo, apsurdan je slučaj da je sojina sačma 30 dinara, a soja 15, a sojina sačma je nus-proizvod. Tu debelo zarađuju uljare, puno zarađuju mlekare, pekare. U Evropi mnoge zemlje nemaju fabrike veštačkih đubriva i azotna đubriva uvoze iz Ukrajine i, recimo, u Danskoj bez subvencije države veštačko đubrivo se prodaje po 12 dinara. U Srbiji se to prodaje po 20. Verovatno i na onih 12 njihovi uvoznici zarade solidnu maržu, kod nas onda imaju ekstra zaradu na koju niko ne reaguje. Isto je i u odnosu tovljenika žive mere svinja i junadi na cenu prve klase mesa i mesnih prerađevina, ista je priča između šećerne repe i šećera. Još moj deda je šećernu repu proizvodio za dva dinara i mi je u 2005. godini proizvodimo za dva, a šećer je bar deset puta poskupeo. Kada se uporedi da šećerane mogu za 600 evra da izvoze tonu šećera i da se od 10 tona šećerne repe dobije tona i po šećera, to je 900 evra, devet puta osam je 72, a to je 80 hiljada, a za 10 tona šećerne repe, šećerana plati 20 hiljada zemljoradniku. Trebalo bi zaista da se neko pozabavi time i da vidi onih 60 hiljada koje su razlika, da li su toliki troškovi prerade ili šećerane imaju ekstraprofit. Nije to nešto novo, to je jedno nasleđe koje u ovoj zemlji traje 60 godina i verujem da će ovaj zakon dovesti u red mnogo toga i da će se doneti i drugi zakoni koji će to uskladiti, a moram da primetim i ovog trenutka izražavam bojazan da se baš ovim zakonom neće sve urediti.Voleo bih da grešim. U zakonu o oglašavanju treba zabraniti i strogo kažnjavati; neko je juče rekao – lekar u belom mantilu preporučuje pastu za zube. Nije to dobro, ali to je mnogo manje zlo nego kada lekar u belom mantilu preporučuje čajeve koji sve leče, ono što za dve hiljade godina nije uspela medicina da izleči. Znači, građanima koji obole i lekari na određen način kažu da im nema spasa, uz pomoć tih lekara sa belim mantilima duboko zavlače ruku u džep i uzimaju poslednji dinar da bi ovom bila čista savest, da izleči onog koji je bolestan.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, opet stara praksa da četiri, pet, šest zakona spojimo u raspravu, objedinimo raspravu i opet se poslanicima, pre svega poslanicima SRS, uskraćuje mogućnost da o zakonima diskutuju, da zakone pretresamo u načelnoj raspravi i moramo da pribegavamo onom drugom delu gde se raspravlja o pojedinostima i uz svaki amandman iskoristimo svih 15 minuta da bismo vam pokazali da vam zakoni ne valjaju. Mislim da stvarno nema smisla ovakav način stavljanja na dnevni red. Pre nego što pređem na temu, a inače moram vrlo kratko da govorim jer ima dosta govornika iz poslaničkog kluba SRS, pa bar po četiri, pet minuta da svako dobije da nešto kaže. Pre nego što pređem na zakone moram samo da kažem dve, tri opaske. Juče ili prekjuče predsednik Koštunica je objavio da je napad na državu to što je u Subotici u dvorištu tašte ili taštine sestre, tašte Jožefa Kase ili taštine sestre Jožefa Kase eksplodirala bomba, pre nego što su svi organi državni izašli sa zaključkom. Dok decu na Kosovu ubijaju to nije napad na državu, ali kada u šljiviku tašte Jožefa Kase pukne bomba onda je to napad na državu. Drugo, moram, mada teška srca, da pohvalim Vladu za jedan racionalan potez. Juče je Odbor za pravosuđe išao u posetu Centralnom zatvoru i Centralni zatvor je jedno veliko gradilište, sve se renovira i dobro je, mada treba još mnogo sredstava, ali reći ćemoMlađanu Dinkiću da odvoji sredstva, jer, dame i gospodo narodni poslanici, vi iz vladajuće koalicije, bolje je ulagati u zatvore nego u škole, jer vi u školu više da idete nećete. Treće, narodni poslanik Mika Vlaović je maločas rekao da proizvođač dobija 600 evra za tonu šećera. Jedan od najvećih izvoznika je Kole, ne znam čiji je kum, to vi vidite sa kim se okumio, ali za tonu šećera on može da kupi 200 šećerana. Šteta što Srbija nema toliko šećerana, mogao bi Kole da kupi sve i da postane jedan od bosova na evropskom nivou, a ne samo ovde. Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da u ova dva minuta, koliko mi je još ostalo, kratko ukažem na nebuloznost pojedinih članova ovog zakona. Sećam se kada je ministar pokrenuo onu akciju – kupujmo domaće, zaštitimo našu privredu. Obzirom da ste raskrčmili tržište kao nacionalni resurs sada ispada – kupujmo domaće u "Merkatoru". Naši proizvođači ne mogu da se pojave na njihovim tržištima, zatvoreno je, ali zato će "Merkator", "Frikom", "Jelen Do", kobajagi ovde proizvoditi za "Jelen Do". Nije kobajagi jer oni proizvode ovde, prodali ste im fabriku, a džabe ste im dali resurse, proizvode ovde i izvoze za Hrvatsku, ali recimo u "Frikomu" se sladoledi samo prepakuju, a inače dolaze iz "Leda". Kada zaštitite tržište onda ćete zaštititi i domaćeg proizvođača i onda ćemo kupovati domaće i pomoći razvoj naše privrede. Toliko o zakonu o zaštiti od konkurencije. Uz amandmane ćemo svaki član obrazložiti i o svakom članu govoriti. Takva je nebuloza u članu 3. – osnovna prava potrošača. Kao da se do sada nije znalo i kao da država do sada nije štitila potrošače.Kaže se: "Osnovna prava potrošača su zadovoljenje osnovnih potreba, dostupnost najnužnijih proizvoda i usluga, hrane, odeće, obuće, stambenog prostora, zdravstvene zaštite, obrazovanja, higijene itd". Pitam se od čega, kada se Dinkić sprema da za 50% skine penzije, kada su plate svih zaposlenih u Srbiji tolike da jedva mogu da preživljavaju. Kako ćete obezbediti osnovne potrebe, a vi ste vlast, vi ste obavezni i dužni da obezbedite. Slušajte ovo, dame i gospodo narodni poslanici –obrazovanje potrošača, sticanje osnovnih zvanja i sposobnosti potrebnih za pravilan i pouzdan izbor proizvoda i usluga i znanje o osnovnim proizvodima itd. Hoćete da uvedete neku školu da građanin zna da kupi hleb i uz hleb? Član 6, opet nebuloza – zabranjena je prodaja zdravstveno i nehigijenski neispravnih proizvoda. Drugim zakonima je to regulisano. Onaj ko proda zdravstveno neispravan proizvod ide u zatvor. Čak i ti zakoni su isuviše blagi. Još član 10. pa ću stati, ali obećavam da ću o svakom amandmanu govoriti, bez obzira ko ga je podneo. Član 10. – proizvod koji je rezultat genetskog inženjeringa ili u svom sastavu ima genetski modifikovane komponente obavezno mora imati oznaku itd. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon vas u Ministarstvu poljoprivrede direktno tera na robiju. Kada smo raspravljali pre dva, tri meseca o jednom od zakonskih projekata, izašao sam za govornicu i svima ovde dokumentovao da je ministarka glavni snabdevač srpskog tržišta genetski modifikovanim organizmima. Ministarka poljoprivrede jednom mesečno ide za Zagreb, iz Zagreba leti za Ameriku u firmu "Monsanto", a to je firma koja se bavi genetskim inžinjeringom. Ide mesečno po svoju apanažu, kao što vi odete na blagajnu da podignete platu, tako i ona ode da podigne platu. Vreme je da razmišljate o jednoj jedinoj stvari, da podnesete ostavke, da raspustiteparlament, da zakažete izbore. Koliko vidim, vi i ovako i onako berbu suncokreta nećete dočekati.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, sasvim kratko o jednoj temi koja je interesantna. Veliki broj privatnih prometnika derivatima vrši veliki pritisak na Ministarstvo i na Odbor za trgovinu i turizam i s tim u vezi i zaslužuje pažnju da bude pomenuto u vezi sa ovim, iako postoji Uredba Vlade Republike Srbije, iz mandata Zorana Đinđića, o prometu derivata, kojom se zabranjuje uvoz derivata u Srbiju. Nekoliko je ovde pitanja važno i važno je da se odredimo prema toj stvari. Realna potrošnja dizel goriva u ovoj godini je 17%. Naša rafinerije ne mogu da obezbede normalnu proizvodnju dizel goriva, a da pri tom imaju kvalitet koji je odgovarajući, pre svega mislim na euro-dizel, i ne mogu da ostale frakcije iz derivacije plasiraju, pre svega benzin, mazut koji je sa velikim procentom sumpora itd. Postoji obećanje i, čini mi se, odluka u Ministarstvu energetike da se dozvoli uvoz euro-dizela, a da ovo drugo i dalje bude na režimu Uredbe koja je bila do sada. Privatni prometnici udruženi u AD "Naftu" i drugi koji nisu u tom udruženju, imaju sledeće primedbe s tim u vezi: da neselektivno, bez obzira da li su ili nisu potpisali ugovore, dobijaju količine koje njima obezbeđuju da ne ugroze supstancu poslovanja sopstvenog preduzeća, a da pri tom neke druge strane (navode koje, nije to moj posao ovde da kažem) dobijaju u neograničenim količinama i da na taj način nelojalno konkurišu svima ostalima, pri čemu posebno ističu ove benzinske stanice koje se nalaze u grupaciji "Lukoil" i "OMV", koje bi, po Uredbi, takođe morale kao jedinog dobavljača da imaju rafineriju u Srbiji, pošto se radi o velikom prometu, velikim sredstvima i zaradi. Bilo bi dobro da na jedan krajnje korektan način omogućimo da svi u vezi sa ovim kažu šta imaju, da se uvede red, ako ovde postoje neka pravila. Ja ovde nisam njihov zastupnik, niti je predmet moje političke borbe bio privatni sektor u Srbiji. Nisam ni glasao za taj zakon, ali oni su faktičko stanje u Srbiji, kao što su i drugi vlasnici privatnih preduzeća – privredna i svaka druga realnost u Srbiji. Molim da organizujemo jednu sednicu Odbora za trgovinu i da obezbedimo prisustvo predstavnika ministarstava za trgovinu i energetiku i da o ovoj stvari razgovaramo na kompetentan način, da to raspravimo. Želim da kažem da je bilo značajnih poremećaja u snabdevanju dizel goriva u ovoj sezoni. O tome sam govorio pred žetvu: da nije bilo dovoljno dizela, da je žetva zbog toga u nekim krajevima zakasnila, da je, nažalost, grad potukao neka žitna polja, da samo zbog toga što nije bilo dovoljno dizela nije sklonjena pšenica na vreme i time smo ugrozili po nekoliko osnova poljoprivrednu proizvodnju. Znači, molio bih vas, gospodine ministre i vaše saradnike, kao što ću zamoliti predstavnike Ministarstva energetike, da se organizuje zajednička sednica sa svim ovim učesnicima o kojima sam govorio i da se dobiju izveštaji o načinu popunjavanja benzinskih stanica u Srbiji. Radi se o ogromnom poslu. Radi se o poslu čiji je akcizni i fiskalni kapacitet ogroman i gde se jako dobro može zarađivati. Dakle, ima veze sa svim ovim temama. Izvinjavam se, nije u najužoj vezi sa zakonom, ali je važno, jer je interesovanje svih za ovu temu na tom nivou da zaslužuje da na taj način progovorimo. Molim da to uradimo kad vreme dozvoli, molim vaše saradnike da pripreme ono što je neophodno i da obavestimo sve ove ljude koji žele da o tome nešto progovore, jer mislim da nema razloga da to bude tako. Ako je tačno ono što privatni prometnici tvrde, to nije dobro. Ako nije tačno, da im onda kažemo da ne govore istinu. Znači, da to raspravimo na licu mesta i da se više time ne bavimo.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Miloljub Albijanić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam za skupštinsku govornicu ni ponela predloge zakona čija rasprava je objedinjena, jer je zaista besmisleno da u jednom kratkom vremenu, koje je na raspolaganju najbrojnijoj poslaničkoj grupi – SRS, ulazimo u detalje i u suštinu podnetih zakona, u smislu pravno-tehničke redakcije, suštine, jednog formalnog prikaza šta su potrošači, šta su cene, neusklađenost termina, lošeg prevoda. O svemu tome ćemo govoriti o amandmanima, i videćete da su neki članovi zakona koji su predloženi, naročito kod Zakona o oglašavanju, u najmanju ruku smešni ili su loše prevedeni termini koji se pojavljuju po prvi put i koje je morala da ispravlja poslanička grupa SRS, a koje Vlada i resorni ministar nisu prihvatili. Videćete da će izazvati vašu pažnju, pa ćete biti u prilici to i da pratite. Što se tiče ove grupe zakona, Zakon o zaštiti konkurencije je bio na dnevnom redu Odbora za trgovinu i turizam još prošle godine. Lomila su se koplja između ovoga što se sad zove SPO, G17 i još nekih stranaka iz vlasti oko saveta, njegovog ustanovljavanja, šta će on da radi, ali besmislena su ova obrazloženja koja nam je dao ministar, ako ih je on uopšte pisao. Ko vam je to napisao, recite mu da i on nema smisla ni za jedan pravi osvrt što se tiče situacije, niti za jedno racionalno obrazloženje koje bi išlo u prilog tome da će, recimo, zakon o oglašavanju, zamislite, da suzbije sivu ekonomiju. Vi ste profesor Ekonomskog fakulteta i vi vrlo dobro znate kakva je ekonomska situacija u našoj zemlji, da ova vlada, baš kao ni prethodna DOS-ovska, nije mogla i nije u stanju da obezbedi ni institucionalno, kroz donošenje zakona, ni kroz druge mere koje treba da preduzme, makroekonomsku stabilnost u zemlji. Vi vrlo dobro znate da su tajkuni, mafija, mafijaši, nazovite ih kako god hoćete, kriminalci najgorih mogućih fela, danas povezani i sa pojedincima iz vrha ove vlasti, baš kao i sa prethodnom, i znate da je dramatičan rast spoljnotrgovinskog deficita prisutan zbog uvozničkog lobija kome niko ništa ne sme da kaže. Ubedite nas, gospodine ministre, da će savet za suzbijanje konkurencije da se suprotstavi nekome od srpskih tajkuna. Vojislav Koštunica, koji je aktuelni premijer, ne sme ni da "šukne", što bi rekao naš narod. Ne sme ni da im se pojavi na oči. Oni su ti koji vladaju i koji diktiraju situaciju na našem tržištu, oni koji se bogate. To su oni koji dodatno otežavaju situaciju u zemlji u kojoj gotovo nikakve proizvodnje nema. Svako normalan, a pre svega svako ko je iskren i srpski patriota samo može da pozdravi da želi neko da forsira akciju proizvodnje domaćih proizvoda. Ali, ako krenete po granama privrede, videćete tu jedno, blago rečeno, haotično stanje. Ova vlada, zbog pritisaka srpskih tajkuna i mafije, koji upravljaju našom privredom, finansijama i svim finansijskim tokovima u našoj zemlji, nije u stanju da obezbedi normalnu proizvodnju i normalno funkcionisanje tržišta. Tako vam je kada je u pitanju nafta, tako vam je kada je u pitanju šećer, voda, šta god hoćete. Mafija je svuda pustila svoje pipke i, jednostavno, ta kvazi komisija koja će, uzgred, da košta 50 miliona dinara za svoje osnivanje, baš kao i one prethodne antimonopolske – sedeće, sastajaće se, donosiće neke odluke, navodno će da pokuša nekome da lupi packe, a kad dođe do onoga kome ne sme da se suprotstavi, baš kao ni premijer, niti drugi ministri iz Vlade, moraće da zaćuti, jer jedino će tome na put da stane SRS. Ako nas pitate šta će biti posle sledećih izbora i kakav ćemo model da primenimo da se obračunamo sa mafijom koja je na grbači srpskog naroda, koja pljačka sve što stigne, koja diktira sve ekonomske tokove u našoj zemlji, i u oblasti trgovine, u oblasti finansija, (podrazumeva se bankarski sektor, o tome smo mnogo pričali) ako je neko spreman da im se suprotstavi i da im kaže da će, zbog toga što postoje dokazi za njihove pljačke i za njihove malverzacije na muci srpskog naroda, da ide u zatvor, to će biti srpski radikali. Budite sigurni, to nije samo priča radi priče koju non-stop ponavlja rukovodstvo naše stranke i koje ističu i gospodin Nikolić i gospodin Vučić, uz sve nas, "putinovski" recept obračuna sa kriminalcima će biti primenjen i veoma brzo će da pokaže svoje efekte. Kapital i ljudi koji su spremni da ulažu u našu privredu, da se vladaju po zakonima ove zemlje i da posluju onako kako tržište bude diktiralo, moći će nesmetano da rade, a kriminalcima će jednom za svagda doći kraj. Ako pitate ovaj gladan narod, a nudite mu zakon o potrošačima, o cenama i prikazujete kroz članove zakona šta je to potrošač, kako on treba da se štiti, da li on ima nešto da kupi, reći ću vam da nema, jer je gladan, jer nema mogućnosti da se hrani i da obezbedi minimalne egzistencije. Pođite prvo od tih problema pa se onda vratite na ove sistemske navodne zakone, koji su loše sročeni ili prevedeni i koji u obrazloženju ne nude ništa što bi bio podstrek građanima da će nešto da bude bolje. Oni ne vide da sa vama na vlasti, ne mislim sa vama lično nego sa kompletnom Vladom, može da bude bolje. Zahtevi građana su veliki i socijalne tenzije iz dana u dan su sve veće i veće. To će Koštunici da se obije o glavu. Mi to jedva čekamo i učinićemo sve i sa skupštinske govornice i gde god da se pojavimo da indukujemo te vanredne parlamentarne izbore. Stalno ćemo da izlazimo sa zahtevima da se oni dese, jer to što se vi prekomponujete sa jedne na drugu stranu, vi ministre u laviranju, da li ćete ovaj ostatak što se zove SPO, gospodin predsedavajući iz neke grupe devet plus devet, Lalović sam za sebe, Omeragić, Džudžević ovako i onako, nas to ne zanima. S koloseka na kolosek sve je isto, samo se pretumbavate. Tajkuni i mafijaši nastavljaju da rade svoj posao i srpski radikali će tome stati na kraj.
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Albijanić, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Stevanović.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, hteo sam da izađem za govornicu da još jednom, ispred poslaničke grupe G17 plus, kažem da ćemo glasati za ova četiri zakonska predloga iz Ministarstva trgovine, turizma i usluga, jer zakoni koji su pred nama jesu reformski i ubrzavaju put priključenja zemlje EU. Takođe, veoma je značajno reći da je najvažniji među ova četiri zakona zapravo zakon koji reguliše slobodnu konkurenciju. On jeste jedan od zakona koji su na ovom spisku do početka pregovora o stabilizaciji o pridruživanju i trebalo bi da bude usvojen u Skupštini Srbije. Ono što je, takođe, važno reći, to je da cene u EU nisu zakonski regulisane. Postoji direktiva o cenama i to je nešto što u ovom obliku zakon nije toliko značajan da je suštinski ili sistemski. On u našim okvirima reguliše određene stvari i pruža slobodu koja je neophodna za privređivanje. Takođe, valja reći da je Zakon o oglašavanju nešto što uvodi red u ovoj oblasti. Znate da Vlada Republike Srbije ima tu jasnu poruku uvođenja reda, pre svega u finansijskoj disciplini. To je do sada vrlo efikasno sprovedeno. Potrebno je, naravno, i u drugim oblastima, a i ovo jeste važna oblast jer danas živimo tako što primamo i puštamo mnogo informacija i programa i naša svakodnevica ili u izbornoj kampanji ili van izborne kampanje, kada se plakatiraju određena mesta, da to u ovom trenutku ili u prošlim vremenima, ne da nije bilo urađeno nego je bilo potpuno anahron sistem. Dakle, dozvoljeno je u ovom trenutku da bilo koja televizija, bilo da je privatna ili državna radi kako joj je volja i emituje reklame i oglašavanja na način koji sama želi ili kako misli da je najbolje u isplativom smislu za tu televiziju, radio ili već za plakatiranje na javnim površinama. Mislim da je došlo vreme da se to uredi, i sami znate kako to izgleda kada su izborne kampanje, a kada to prođe, ljudi se pitaju ko će to uopšte da pospremi, raščisti i uredi, jer su ljudi lepili gde su stizali, misleći da će na taj način na najbolji način privući pažnju svojih birača. Mislim da uvođenje reda jeste osnovni moto i stranke G17 plus. Mi zaista pozdravljamo da se i u ovoj oblasti to uredi. Ono što sam rekao da je najvažnije – zaštita konkurencije i nema tržišne privrede bez slobodne konkurencije. Posle pola veka manje-više državnog upliva u sve, pa i u konkurenciju, obrazovanje cena, što je predmet današnje rasprave, pred nama je predlog zakona čijim će usvajanjem Srbija učiniti prave preduslove koji moraju da postoje u jednoj zemlji sa razvijenom tržišnom ekonomijom. Znate da u EU postoji osnovno načelo – slobodan protok ljudi, roba, kapitala i usluga. Posebno je važno da je razvijena tržišna ekonomija kojom mi želimo da u istom obliku budemo kao članica evropske porodice zemalja, kompatibilni sa drugim evropskim zemljama kako bi mogli da izdržimo na tržištu EU u budućnosti. Mislim da ovim stvaramo značajne preduslove da tako i bude. Dakle, to stvara još jedan dodatni ambijent da potencijalni strani investitori zapravo dobijaju odavde pozitivne signale da mogu da dolaze, ulažu pod ravnopravnim uslovima kao i drugi i da im se garantuje da oni uslovi poslovanja koji su zakonom predviđeni, budu poštovani i sprovedeni. Ono što je jako važno, čujem u diskusijama, to je da tajkuni pokušavaju da utiču na Vladu Republike Srbije. Zašto su toliko glasni, zašto su toliko nervozni ili izražavaju svoje negodovanje različitim vidovima pritiska, što na štampu, a ima pokušaja i na Skupštinu spolja, zato što ne mogu da utiču na Vladu Republike Srbije. Tu se krije ta vrsta nervoze. Naravno, očekujem od Vlade da preduzme sve mere koje su u njenoj moći da razrešava i pitanja koja opterećuju našu svakodnevicu, a tu je svakako jedno od bitnih pitanja, pitanje "Mobtel-a". Mislim da tu država mora da pokaže spremnost i odlučnost da takvo pitanje razreši, jer mešetarenje nije dozvoljeno ni u Skupštini, ali ni spolja da pokušavaju da deluju na ovo zdanje. Ono što je važno, ovim predlogom zakona o zaštiti konkurencije stvara se pravni osnov za osnivanje komisije za zaštitu konkurencije, koja će biti samostalna i nezavisna u odnosu na državne organe i učesnike na tržištu, što će joj omogućiti da bude nepristrasna u svom delovanju. Predlog zakona o cenama, kao što sam rekao, je komplementaran u odnosu na Predlog zakona o zaštiti konkurencije, jer, na primer, u članu 4. Predloga zakona o cenama jasno se kaže da privredni subjekti kod obrazovanja cena proizvoda i usluga ne mogu se dogovarati o cenama, vršiti podelu tržišta i narušavati konkurenciju. Dakle, na svaki mogući način pokušavam da kažem da je zaštita konkurencije centralno mesto ovih zakona o kojima raspravljamo u Skupštini Srbije. Pokušavam da kažem da ovim stvaramo značajne preduslove za buduće pregovore o stabilizaciji i pridruživanju. Želim da zaključim, mi smo pred pregovorima koji počinju 5. oktobra ove godine. Mislim da Skupština Srbije treba efikasno da ispuni svoj deo posla koji se tiče početka pregovora i to valjano i činimo. To i javnost polako uviđa, jer je ovo skupštinsko zdanje donelo najviše zakona u istoriji srpskog parlamenta, ali, ponavljam, to nije dovoljno. Potrebno je izgleda svake godine i u svakom narednom periodu da se hvalimo da je to najviše u istoriji srpskog parlamenta, jer nas očekuje ogroman posao u tom pogledu. Takođe, što se tiče Vlade, značajni su rezultati koje je do sada Vlada uradila. Naravno, očekujemo da svi ovi zakoni koje ovde izglasamo budu i primenjivani od strane izvršne vlasti, i tu svakako mora da se uloži dodatni napor. S druge strane, moramo reći da je Vlada zaista proreformska i vodi zemlju u Evropsku uniju. I jeste interes svih državnih institucija u Srbiji i van njih, da se svi okrenemo onome što za nas daje dobro sutra, što za sve građane znači bolji život sutra. Jer, sve ovo što radimo, radimo zapravo da stvorimo dobre okvire za bolji život. Kada pitate bilo koga ko je otišao u zemlje Evropske unije – kako se tamo živi, dobićete odgovor i da je bolji standard i da se bolje živi, pa zašto mi tome ne bi težili, da tako i radimo. Ono što je, takođe, važno, jer odlikuje Vladu u celini, to je da je spremna da završi reformske procese, tranziciju, jer tu se vidi po tome što je ušla u poslednje reforme, a to je restrukturiranje javnih preduzeća, završetak privatizacije, red se uvodi u svim oblastima, smanjuje se siva ekonomija. To su ti preduslovi koji omogućavaju da se, s druge strane, određenim olakšicama i privreda i privredni subjekti stimulišu za bolji rad, bolje zapošljavanje, za bolje plate, i sve ono što ljudima nedostaje u ovom trenutku. U prethodnoj raspravi razgovarali smo o državnoj upravi, državnoj administraciji i službenicima. Ovim i prethodnim pokazujemo da prvi put Vlada jeste spremna da poveća efikasnost državne administracije, jeste spremna da uđe u ozbiljne primene svih onih neophodnih zakona koji su potrebni za ulazak u Evropsku uniju i da i sutra kako valja započnemo i dokrajčimo pregovore, ali istovremeno i da uđemo u još neke organizacije, kao što su Svetska trgovinska organizacija, a mislim da je interes i ovog ministarstva i Vlade da se to u što kraćem vremenskom periodu desi. G17 plus će podržati ove zakone i pozivam i druge poslaničke grupe da glasaju za ove reformske zakonske projekte. Hvala vam lepo.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović, a neka se pripremi Stevica Deđanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, kazaću nešto više, koliko mi vreme dozvoli, o Predlogu zakona o oglašavanju i predlogu zakona o zaštiti potrošača. Naime, direktivama EU, iako vi, sadašnji DOS na vlasti, želite da nas što pre uvedete u Evropu, međutim kako više težite Evropi nama se sve više približava Azija. Odnosno, hoću da kažem da je neophodno urediti ovu oblast tržišta ito tako, a znamo i sami da kada je u pitanju oblast oglašavanja da imamo jedan pravi haos, da se to razreši. Posebno treba uzeti u obzir oglašavanje RTS-a, a takođe i na otvorenom prostoru, putem plakata i bilborda. Pohvalio bih gospodina ministra koji je ovde sa svojim timom prisutan i aktivan u raspravi, pa zato treba istaći jednu pohvalu da u ovim zakonima nema uobičajene prakse predlaganja formiranja agencija, jer ste vi to savesno u ovim predlozima zakona odradili i izbegli tu uobičajenu proceduru. Kada je reč o oglašavanju, dame i gospodo, treba reći da je jedan opšti haos, posebno kada je u pitanju TV oglašavanje, putem reklama.Naveo bih primer člana 18. gde se predlaže da savet radio-difuzije odlučuje o značaju sportskih događaja, što deluje malo smešno. Međutim, svima je poznato da ako neka naša sportska ekipa učestvuje sa nekom državom da to ima svoj značaj, samo je u pitanju popularnost sporta i prenosa. Ne bih se složio sa tom konstatacijom za trajanje od devet minuta u toku jednog sata sportskog događaja, jer imamo situaciju gde može često reklama da proizvede kontraefekat, u tom smislu što iritira gledaoce sportskih događaja, a takođe i domaćice koje gledaju serije. Kada se često emituju reklame proizvode kontraefekat u smislu da više iritiraju gledaoce nego što vrše pravu reklamu određenog proizvoda. Nešto bih rekao i o tržištu koje je prezasićeno stranim proizvodima, odnosno da bi gospodin ministar trebalo više da povede računa o zaštiti nas kao potrošača od loših proizvoda iz inostranstva, jer imamo pravu najezdu uvoza čak i otrovnih proizvoda, da se tome posveti malo veća pažnja oko proveravanja i analize hrane, a posebno kada je u pitanju dečija hrana i proizvodi za decu od plastike. Naglasio bih kupovinu putem elektronskih medija, tv-šopova i slično, tu takođe treba napraviti jedan red, jer se sve i svašta prodaje. Verovatno smo i sami često bili žrtve nekih dobrih reklama a loših proizvoda. Kada je u pitanju zaštita potrošača, treba istaći da je neophodno da nas kao krajnje potrošače treba zaštiti najviše od inspektora. Gospodo, kada su u pitanju inspektori i njihova savest, tu zaista treba biti rigorozan i vršiti kontrolu samih inspektora, jer znam za slučaj jedne prodavnice – nema nikakve papire, na divlje radi godinama, a zna se da tu radi čačkalica i neko ljuto piće, 100 evrića u džep i taj radi. U tom smislu treba da zaštitimo potrošače, a i korektne trgovce. Ova predložena četiri zakona, mada vreme ne dozvoljava koliko bi diskutovali o njima, zaista zaslužuju malo detaljniju priču, a posebno kada su u pitanju cene. Imamo situaciju da nekoliko puta godišnje poskupljuju energenti. Ovaj zakon o cenama neće imati neku jačinu u praksi, tako da je on više mrtvo slovo na papiru i neće imati neki poseban efekat. Najbolja zaštita građana bila bi ako biste obustavili inflaciju, kriminalnu privatizaciju i kada bi pokrenuli proizvodnju, gospodo. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski, izvolite, a potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, iz ovog predloga više zakona definitivno se vidi da je ovo vlada kontinuiteta. Sve što nam se dešavalo u proteklom periodu dešava nam se i danas. Ništa se nije promenilo, samo se to drugačije naziva i drugačije pakuje. I vi, a i oni pre vas su, mada ću govoriti kao o jednoj vladi, jer je to sve isto, prvo uništavali naše proizvođače i proizvodnju, pomenuo bih samo kako su prošli naši proizvođači višnje i maline, pšenice i jabuka, koje ste favorizovali u proteklom periodu. O svakom zakonu koji se donosi u ovoj skupštini mi vam govorimo da štitite jedan veliki uvoznički lobi, bivšeg i sadašnjeg režima. Tako da se danas u Srbiji uvozi svinjsko, pileće meso, mleko u prahu, japanske jabuke, itd. Imam neke podatke od prošle godine, nisam ih revidirao, ali pretpostavljam da je situacija ista, ako ne i gora, da smo u prošloj godini samo za prva četiri meseca uvezli 21.000 tona jabuka, 15.000 tona paprika, itd. To je, znači, za prva četiri meseca ove godine. Sami znate šta se dešavalo sa našim poljoprivrednim proizvođačima za to vreme. Ako stvarno želite da zaštitite potrošače, sve nas, jer smo svi mi neki potrošači, treba ih zaštiti kvalitetom, cenom i kontrolom. Daću vam primer. Pošto dolazim iz Vršca, to je vinarski kraj, ukazaću vam na problem sa kojim se susrećem kao potrošač. Recimo, vino koje se uvozi u Srbiju, uvozi se iz Makedonije po ceni od 15 dinara. Pitao bih ministarstvo – kakvo je to vino koje se pravi za 15 dinara? Sama cena govori da tu nešto nije u redu ili sa kvalitetom, ili je neko dobio pare da to prođe tako, ili je nešto drugo. Uglavnom, to je situacija koju treba ispitati. To traje već godinama i niko ništa ne pokreće, tako da verujem da će se i dalje nastaviti. Takođe, neko je ovde spomenuo, ako želimo da zaštitimo naše potrošače i proizvođače, moramo da imamo i našu robu na tržištu. Imamo ovde jedan ozloglašeni, koliko smo ga samo puta spomenuli, lanac stranih robnih kuća "Merkator". Kao država nemamo nigde u inostranstvu, pogotovo u Sloveniji, našu robu u "Merkatoru", a skoro je u jednim dnevnim novinama bilo objavljeno – paritet cena istih proizvoda kod nas i u Sloveniji, znači u tom "Merkatoru" i ispalo je da su kod nas cene veće po 200-300%, nego u Sloveniji.Znači, jedna totalna nebriga za naš standard. Takođe, potrošnja i potrošači su i cena vode, struje, benzina i gasa. Znači, najavljeno je poskupljenje gasa, a sve to prouzrokuje, kao što znate, kao što pretpostavljate, inflacija. Mislim da je jedna od osnovnihstvari da se zaštiti potrošnja i da ova Vlada zaustavi, recimo, šverc struje ili da sačuva NIS. To je sve ono što vi u stvari ne radite, nego podstičete, zato što ne smete da se suprotstavite glavnim švercerima u državi. Svakoga dana, gde god se okrenemo, gledamo našu sirotinju i bedu, čak i penzionere. I oni su počeli da vam smetaju, spremate pakao veći od ovoga u kome sada žive. Planirate da i ove sadašnje penzije umanjite, da im ih oduzmete. Takođe, vidimo na televiziji vodeće "biznismene" i privrednike, koji su bliski vlasti i režimu, kako raspravljaju o tranziciji. Oko nas svuda beda, a oni se nakrali i sada su postali preko noći eksperti. Pomozite privredi, ako želite da pomognete i potrošačima. Znači, carinama ograničite uvoz robe koju, kao zemlja, možemo da proizvodimo. Stimulišite domaća ulaganja u proizvodnju i izvoz one robe koja nam je potrebna. Trebalo bi uvoziti, ali za tehnologiju, zajedničku proizvodnju i izvoz i obezbediti neke normalne kredite od 2% do 5% da bi privreda mogla da radi. Zamolio bih vas na kraju, pošto moram da završim da bi i drugi poslanici imali vremena da se osvrnu na ove zakone, da nas više ne štitite. Ubi nas ova vaša briga. Ostali smo bez posla, bez para i bez firmi. Prodali smo čak i fabriku vode "Palanački Kiseljak", kupila je "Kolinska", "Frikom" je prodat Hrvatima, "Jelen Do", itd, itd. Zato nemojte da nas više štitite. Hvala.
Hvala vama, gospodine Deđanski. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, potom narodni poslanik Nemanja Šarović i poslednji prijavljeni, narodni poslanik Vojislav Milajić. Izvolite, gospođo Radeta.
Dame i gospodo poslanici, zaista je otužna priča kolega poslanika koji podržavaju Vladu Vojislava Koštunice, kada u nedostatku argumenata da kažu nešto pozitivno o vladinim predlozima, pričaju kako će ova Skupština ostati zapamćena po tome da je donela najveći broj zakona. Zaista, moram da podsetim kolege, jeste ovde doneto dosta zakona, ali je mnogo više doneto izmena i dopuna zakona koje je ova skupštinska većina u osnovnom tekstu usvojila. Dakle, morate da vodite računa da ne treba da se samo, tako da kažem, štancuju zakoni, nego ova skupština mora da donosi zakone koji su primenljivi, od kojih će građani Srbije bolje da žive i onda, kada budete tako radili, moći ćete da se pohvalite da ste uradili nešto dobro. Uostalom, na koji način donosite zakone? Danas imamo četiri predloga zakona u objedinjenoj raspravi. Sada, ako znamo činjenicu da je Poslovnikom ograničeno pravo narodnih poslanika, mi moramo da podelimo to vreme i da ne kažemo ništa o predlogu zakona i da biste vi posle toga glasali nekakvom većinom koju pokušavate nekako da sklepate i da na taj način onemogućite nas, narodne poslanike iz opozicije, pre svega iz SRS, da ne kažemo građanima Srbije šta su u stvari ti zakoni i kakvi su ti zakonski tekstovi koji se u ovom parlamentu usvajaju. Uostalom, i ministar je juče, kada je govorio o ova četiri predloga zakona, potrošio dvadesetak minuta. Čovek lepo kaže, o ovome može mnogo da se govori, ali iz nekog respekta prema Skupštini sveo je to na dvadesetak minuta. Ministre, ako vi, dok čitate obrazloženje ovde, ili ga svojim rečima prepričate, mislite da je malo tih 20 minuta, zamislite onda kako je narodnim poslanicima koji osnovano žele da kritikuju ove predloge, koliko im malo vremena ostaje za to. Naravno, ovo se ne odnosi na vas, niste vi donosili Poslovnik, Poslovnik su donele kolege iz skupštinske većine. Nikada mi nije jasno kada predstavnik predlagača govori o vladinim predlozima, a to je juče uradio i gospodin Dimitrijević, kaže da je povedena široka javna rasprava o ovim predlozima. Šta to znači? Ko je konsultovan? Ko je dao primedbe? Čije su primedbe prihvaćene? Mi u SRS imamo jedan potpuno suprotan stav. Mislimo da vladine predloge treba da rade ljudi od struke, ljudi koji znaju materiju, da ministar ovom parlamentu odgovara da će ti zakonski tekstovi zaista biti valjani, primenljivi za dobro građana Srbije i da poslanici, koji ihdonose, odnosno usvajaju, izglasavaju te zakone, odgovaraju sutra građanima da su doneli zakone koji znače nešto pozitivno u bilo kom segmentu života. Ministre, rekli ste da su ova četiri zakona, u toj nekoj širokoj javnoj raspravi, meni imaginarnoj, u 90% prihvaćeni. Pitam vas, da li ste konsultovali potrošače i da li znate koliko će još dugo izdržati mnogi građani Srbije da budu potrošači, koliko njih može da podmiri onu vašu lažnu potrošačku korpu? Šta ćete sa onima koji ne mogu da kupe, koji nemaju od čega da žive? Da li Vlada Republike Srbije vodi računa o takvim potrošačima, takvim građanima Srbije? Da li Vlada Republike Srbije vodi računa o cenama? Vi ste ovde predložili Zakon o cenama, a da li znate, da li ste u toj širokoj javnoj raspravi došli do podataka koliko je puta svaki proizvod roba široke potrošnje poskupeo od kada ste vi ministar, od kada je ova vlada na vlasti? Imamo priliku da iz sredstava javnog informisanja saznamo kada poskupljuje gorivo, električna energija. Ali, toliko je poskupljenja da ni sredstva javnog informisanja ne stižu to da prate. Svaki dan, ništa novo ne govorim građanima Srbije, niti ćete vi uspeti da ih ubedite ako pokušate mene da demantujete da nisam u pravu, jer svako ko je bio jutros u prodavnici naišao je na bar dva artikla koji su jutros skuplji nego juče. To je svakodnevna pojava. Dakle, to je ono što bi trebalo i krajnje je vreme da Vlada Srbije počne na taj način da razmišlja i na taj način da radi. Pustite te priče da mi, kao na maratonu, samo izglasavamo zakone, donosimo zakone, jer je to put u Evropu. Put u Evropu je veći standard građana, put u Evropu je oživljavanje proizvodnje, pravna sigurnost građana. Vi tim putem ne idete gospodine ministre, niti Vlada koju danas ovde predstavljate. Kada ste govorili o ovim zakonima, rekli ste, spominjali ste antimonopolsku komisiju, rupe u postojećem zakonu itd. Valjda znate da ta antimonopolska komisija nikada nije radila. Sada se postavlja pitanje da li će ova, koju ste vi nazvali revolucionarnom promenom – komisija za zaštitu konkurencije, početi da radi i kako će da radi. Ta revolucionarna promena košta građane Srbije 50 miliona dinara. Toliko treba iz budžeta Republike Srbije da se izdvoji za tu komisiju za zaštitu konkurencije. Pitanje je da li to toliko vredi i da li će zaista imati efekte. Rekli ste jedan tačan podatak, tačnu činjenicu – da veća konkurencija znači i niže cene. Naravno, slažem se, to je potpuno logično, ali bih volela da kao predstavnik Vlade pokušate da objasnite narodnim poslanicima i javnosti Srbije zašto Vlada Republike Srbije i vaš kolega Velimir Ilić ne pokušaju da nateraju Nenada Bogdanovića, gradonačelnika Beograda da primenjuje Zakon o prevozu u javnom i drumskom saobraćaju, da podeli dozvole onim taksistima koji već dve godine čekaju na red. Zašto sada ovo spominjem? Zato što sam pre nekoliko dana čula tog istog Bogdanovića kako kaže da veći broj taksi vozila na ulicama Beograda znači veće cene. Vi se valjda ne slažete sa tim, jer ste rekli ono što je ispravno – da veća konkurencija znači niže cene. Neću govoriti pojedinačno o ovim vašim predlozima, biće reči u pojedinostima, ali ću samo vrlo kratko da prokomentarišem zakon o zaštiti konkurencije, dva člana koja su mi, kao pravniku, vrlo interesantna i karakteristična. Prvo, načelno, ovim predlogom zakona ste propisali u najmanju ruku čudne nadležnosti Vladi Republike Srbije i govorićemo o tome kada budemo pričali o amandmanima, ali bih prokomentarisala, i očekujem da ćete i vi da posle ovoga date vaš komentar na moju primedbu, član 36. – Savet o zaštiti konkurencije ima pet članova, iz reda uglednih stručnjaka u oblasti prava ili ekonomije, koji raspolažu potrebnim znanjima iz oblasti zaštite konkurencije. Kažite sada ko predlaže republičkom parlamentu članove Saveta. Ovlašćeni predlagači su Udruženje pravnika Srbije, Naučno društvo ekonomista Srbije, Advokatska komora Srbije, Privredna komora Srbije i na kraju, kao jedan od predlagača, Vlada Republike Srbije. Ovo je jednostavno neprihvatljivo. Izostavili ste Helsinški odbor za ljudska prava, ne znam kako se zove, Biljane Kovačević-Vučo, kako se zove njena nevladina organizacija itd. Kakva privredna komora, kakva udruženja? Ako ovaj parlament treba da imenuje taj savet, onda Vlada treba da predloži parlamentu, da Vlada bude odgovorna za te ljude koje predloži. Znate dobro koliko problema imamo sa postojanjem tih saveta i komisija koji su tako predlagani od raznih institucija i organizacija mimo Vlade Republike Srbije i nijedan od tih saveta i komisija nisu počeli da rade. I vi, kao član Vlade, znate da sam u pravu kada ovo kažem. Jedino svi uredno primaju plate. Nemojte i vi da se pridružite tome, razmislite i prihvatite kada budemo govorili o amandmanu, prihvatite taj amandman. Interesantan mi je još i član 45. gde vi potpuno svesno u neravnopravan položaj stavljate članove Saveta sa predsednikom Saveta. Ne može predsednik Saveta da bude značajniji i da njegov glas vredi više nego glas ostalih članova Saveta. Ne može on da bude taj koji će da prevagne kod odlučivanja. Svaki član Saveta, pa i predsednik mora da ima jednak značaj. Predsednik je, kao i u svim drugim organima, prvi među jednakima. Morate i o tome da povedete računa, naravno, osim ako iza ovoga ne pokušavate da sakrijete nešto što ćemo saznati tek kada se budu imenovali ti ljudi. Ni to nas ne bi iznenadilo, obzirom na status Vlade, obzirom na vrlo nestabilnu većinu iz svakodnevne trgovine. Moguće je da je i ovo jedan od zakona koji će da obezbedi još neki dan trajanja Vlade. Dakle, ministre, nisu vam dobri predlozi. Bilo bi dobro da shvatite ozbiljno poslaničku grupu SRS, da razmislite o tome da ove predloge uradite na jedan bolji, svrsishodniji i celovitiji, konkretniji i jasniji način, jer ovi vaši zakoni više liče na neku lošu poeziju, nego na zakonski tekst. Morate da znate, vaši saradnici pretpostavljam to znaju, da zakonska norma mora da bude precizna, tačna, koncizna, primenjiva i da ima što manje rupa u zakonu. Po ovim zakonima, po jednom od ovih zakona i dalje će nam se reklamirati ono što se "prodaje na kiosku, a nisu novine".
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Vojislav Milajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je opet paket od četiri zakona. Postalo je uobičajeno da se objedinjuje rasprava o nekim zakonima za koje tvrdite da su važni, ali sama činjenica da moramo o četiri zakona da govorimo u ovako kratkom vremenu, govori da to ipak nije tako i da to što kažete da su ovi zakoni prošli javnu raspravu, da su odobreni 90% ovde i onde, zaista mislim da nije dovoljna preporuka da ovde, bez rasprave i na ovaj način, te zakone i usvajamo. Ukoliko su ti zakoni već prošli javnu raspravu, pitam se šta je bilo i prethodni put kada smo ih imali na dnevnom redu, pa su povlačeni, nešto dorađivani ili nisu dorađivani. Kako je moguće da se od zakona do zakona ponavlja situacija da izađete ovde? Tako je slično bilo i za zakon o državnoj upravi, državnim službenicima. Pre nekoliko meseci raspravljali smo o tim zakonima do duboko u noć. Ubeđivao nas je ovde i ministar koji je bio ovlašćen od strane Vlade Republike Srbije da zastupa taj zakon pred poslanicima, da je zakon apsolutno dobar, da Vlada ima jasnu koncepciju i strategiju, da se zna gde to vodi, da je to put ka evropskim integracijama. Da dobijamo ne znam kakvo ubrzanje na tom našem putu u Evropu, da bi zatim taj zakon povukli iz procedure da bi postalo jasno nakon naših kritika da to ipak nije tako. A onda nakon nekoliko meseci zakone u tom istom originalnom tekstu vraćate pred parlament i ponovo se vraćate i na one početne tvrdnje da su zakoni dobri, da je to upravo ono što će doneti dobrobit i građanima Srbije i svima nama. Mislim da ovi zakoni nisu baš toliko dobri koliko se tvrdi, najbolji dokaz je i to što smo od objašnjenja poslanika iz vladajuće koalicije uglavnom čuli da su to proevropski zakoni i kada god se hvatate za te poštapalice, onda je jasno onima koji ipak mogu da čitaju između redova da nemate šta drugo da kažete o tim zakonima. Da li zbog toga što ih možda niste ni pročitali, a primetili smo i da su neki iz vladajuće koalicije, nakon što je ministar pročitao objašnjenje i obrazloženje koje je svaki poslanik dobio uz zakon, iako su neposredno posle njega govorili, samo čitali ponovo to obrazloženje koje nam je već ministar pročitao. Da li oni misle da ovde niko ne prati to što oni pričaju, da li misle da građani koji gledaju ovaj prenos ne prate šta oni pričaju? Mislim da bi bilo dobro da obratite pažnju pa bar da sledeći put, ukoliko je jedino što imate da kažete ono što piše u obrazloženju, da bar pokušate da to prepričate, da kažete svojim rečima, a ne da nakon ministra i vi još jedanput čitate to objašnjenje. Kakvo je, takvo je. Vidim ovde, gospodin ministar je mogao možda Vlajka Senića da povede i izgleda da je ovo ministarstvo za trgovinu, turizam i usluge odlična odskočna daska, jer, evo vidimo da se sada gospodin Senić pominje kao mogući ministar vojni, odnosno ministar odbrane u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora. Građani Srbije treba da znaju i da vide da je to u stvari slika i prilika ove vlasti, ove celokupne koalicije i načina na koji ta koalicija funkcioniše. Ukoliko je dotični gospodin imao određene kvalitete koji su ga navodno preporučivali kao vrsnog stručnjaka u oblasti trgovine, turizma i usluga, ne znam kakve to sada može da ima veze sa ministarstvom odbrane. Da li je moguće da neko ko je u jednom trenutku dobro rešenje za zamenika ili pomoćnika ministra trgovine, već u narednom može da preskoči tog ministra i da ode na mnogo višu i mnogo važniju funkciju, odnosno da postane ministar odbrane. Kada imamo u vidu da su vladajuće strukture iz Republike Crne Gore rekle izričito da kandidat mora biti iz SPO, koji će valjda dotući i ono malo što je ostalo od vojske, onda nam je jasno da će to biti upravo onakva koncepcija kakvu Vuk Drašković i Vojislav Koštunica zastupaju ovim potpisivanjem sporazuma sa NATO paktom, kojim su dozvolili da na svakom delu naše teritorije, bez ikakve najave, mogu da budu vojnici NATO, da mogu da budu naoružani. To je jednostavno nešto što predstavlja potpuno razbijanje države, vojske i sigurni smo da će u veoma kratkom roku ponovo doći Havijer Solana u Beograd. Da li će ovog puta doći da stavi tačku na ovu zajednicu, kako god da se ona zove, ili ćemo pretrpeti još neki modalitet pre njenog konačnog kraja. To ćemo zaista morati da vidimo. Što se ova četiri zakona tiče, mislim da ovo što ste proklamovali kao ciljeve Vlade i kao ciljeve ovih zakona, do toga u praksi neće doći. Mislim da ste, potezima koje ste vukli i koje vučete, i dozvoljenim uvozom, smanjenjem carina, apsolutno u jedan krajnje nepovoljan položaj doveli našu privredu, naše proizvođače, da domaća proizvodnja opada iz dana u dan. Ovi zakoni su morali, Zakon o zaštiti konkurencije i neki drugi zakoni, da povedu računa ne samo o monopolistima, već i o onim sitnim individualnim proizvođačima kojih se svi vi rado setite u toku kampanje i kažete – vi ste nas održali, vi ste oni koji pokreću proizvodnju, ići ćemo na što veći broj malih i srednjih preduzeća. Ali,kada donosite ovakve zakone onda apsolutno ni na koji način se tih ljudi ne setite. Na koji ćete način zaštititi potrošače, zaista ne znam. Moram priznati da sam ipak malo više očekivao od ovog zakona o oglašavanju i od zakona o cenama i ostaje ipak neki gorak ukus u ustima. Proći će ova rasprava. Evo, već se lagano, ali sigurno bliži kraju. Ovi zakoni će verovatno biti usvojeni od vladajuće koalicije, jer je jako mali broj poslanika iz te koalicije koji je uopšte bio spreman da dođe ovde i sasluša argumente koje mi iznosimo, a zbog kojih bi trebalo ove zakone donekle promeniti ili odustati trenutno od njihovog usvajanja. Jer, ono što je realnost danas u Srbiji jeste to da je pre nekoliko dana cena benzina ponovo povećana, da se opet lagano za jesen, odnosno za oktobar mesec najavljuje povećanje cene struje, naravno i daljinskog grejanja. Sva ta povećanja dalje vuku nova povećanja. Znate svi kada poskupi benzin, kada poskupi struja, da se to onda bukvalno poput cunamija preliva na sve druge oblasti života, svi se onda pozivaju da zbog tog poskupljenja moraju da podignu cene svojih proizvoda. Istovremeno, najavili ste još jedno smanjenje penzija, nominalno smanjenje, iako svi vrlo dobro znamo da realno te penzije u Srbiji opadaju iz dana u dan, da su mnogi penzioneri već praktično dovedeni do prosjačkog štapa, a šta će biti kada se nastavi sa ovim, odnosno kada dovedete do kraja ove vaše evropske integracije, zaista ne znam. Jasno je da su svi oni koji su na dosledan način pratili tu politiku, kako vi kažete, MMF-a i ostalih institucija, vrlo brzo upropastili svoje privrede i doveli ih do kolapsa. Imamo veoma svež primer Argentine. To je zemlja koja je najdoslednije poštovala te preporuke MMF-a i vidimo svi kako se završilo. Sa druge strane, ima i onih koji su odbili da to čine poput Kine, Rusije ili poput Slovenije. Slovenija je možda najbolji primer, jer je iz našeg okruženja. To je zemlja koja je jedno vreme imala privredu koja je funkcionisala zajedno sa ovom državom. Oni su praktično odbili da poštuju preporuke MMF-a i druge evropske preporuke, ali su zato doveli svoju privredu na nivo na kojem mogu da se uključe u tu Evropu i upravo zahvaljujući tome se u Evropi i nalazi. Nama se ponavlja situacija da donosimo zakone koji možda jesu primereni Evropi, ali nisu primereni nama i nisu primereni ovom trenutku. Možda bi bolje bilo, kao i obično, da smo neke specifičnosti naše privrede uspeli u ovom trenutku da sagledamo i ugradimo u ovaj zakon. Ono što je još jedna činjenica, to je da se kroz ove zakone uvode u pravni život određene komisije, kao što je Komisija za zaštitu od konkurencije. Znamo svi da je ranije postojala antimonopolska komisija koja je trebalo da obavlja posao koji će sada obavljati Komisija za zaštitu od konkurencije. Znamo i to da ta komisija nikada nije doživela da ispuni svrhu zbog koje je osnovana. Jedino su tu potrošena određena sredstva i valjda da bi se napravio određeni diskontinuitet i da bi se u svesti ljudi reklo da to sada nije to, Vlada je došla do zaključka da će osnovati novu komisiju umesto te antimonopolske i nazvati je drugačije. Ali, suštinski, ona bi trebalo da obavlja isti posao. Da li će ovog puta biti nešto drugačije i da li će ona ikada početi da radi zaista ne znam. Evo, toliko za sada, imamo dosta amandmana, pa ćemo imati više prilike da se pozabavimo konkretnim pitanjima. Ipak bih vas pozvao da malo bolje razmislite i da se u danu kada bude rasprava u načelu u vezi ovih zakona, okupite u malo većem broju i poslušate nešto od toga što ćemo imati da vam kažemo.
Hvala, gospodine Šaroviću, posebno hvala na korektnosti, ispoštovali ste vreme. Gospodin Vojislav Milajić nije prisutan. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o zaštiti konkurencije, Predlogu zakona o oglašavanju, Predlogu zakona o zaštiti potrošača i Predlogu zakona o cenama. Gospodine ministre, imamo tehnički problem. Od 12,00 časova nema ko da predsedava, da li možete da prenesete na početak rasprave o pojedinostima slovo koje ste želeli da održite? U tom slučaju bismo sada zaključili. Mnogo hvala na razumevanju. Po članu 85. stav 4. Poslovnika, kao što je juče i danas najavljeno, odredio sam da se, zbog važnosti donošenja zakona koji su na dnevnom redu, načelni pretres 7. tačke – Predlog zakona o Zaštitniku građana, obavi u ponedeljak 5. septembra od 10,00 časova. Hvala vam na odgovornosti i hvala na razumevanju, gospodine Dimitrijeviću. Hvala i gospodinu Šaroviću. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dobar dan. Nastavljamo rad sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika, zbog čega imamo uslova da otpočnemo rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Goran Davidović, Vojkan Tomić, Slobodan Pajović, Snežana Pantić-Aksentijević i Goran Knežević. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O ZAŠTITNIKU GRAĐANA (načela) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu, Zakonodavnog odbora i Odbora za evropske integracije. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da je, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka – jedan sat 37 minuta 12 sekundi, Demokratska stranka Srbije – jedan sat tri minuta 36 sekundi, Demokratska stranka-Boris Tadić – 44 minuta 24 sekunde, G17 plus – 37 minuta 12 sekundi, Socijalistička partija Srbije – 26 minuta, 24 sekunde, Srpski pokret obnove-Nova Srbijai samostalnih poslanika 9+9 – 21 minut 36 sekundi i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, četiri poslanika SPO-a, dva poslanika SDP i dva nezavisna poslanika – po pet minuta, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, otvaram načelni pretres. Istovremeno vas obaveštavam da su ovlašćeni predstavnici za 7. tačku dnevnog reda, ispred poslaničke grupe DS – narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić i ispred poslaničke grupe G17 plus – narodni poslanik Marko Krstin. Da li predstavnik predlagača, dr Zoran Lončar, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? Izvolite, gospodine Lončar.