Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Janko Veselinović je podneo amandman kojim predlaže da se član 1. Predloga zakona briše iz razloga što je ovaj amandman u suprotnosti sa članom 39. st 1. i 2. Ustava RS, jer svako ima pravo da se slobodno kreće i nastanjuje u RS, da je napusti i da se u nju vrati. Sloboda kretanja i nastanjivanja i pravo da se napusti RS moguće je ograničiti zakonom ako je to neophodno radi vođenja krivičnog postupka zaštite javnog reda i mira, sprečavanje širenja zaraznih bolesti i odbrane RS. Upravo zbog toga što se jamči pravo na rad svako ima pravo na slobodan izbor rada i svima su pod jednakim uslovima dostupna sva radna mesta. Zbog toga i zbog toga što je preduzetništvo slobodno podnet je amandman da ne bi bilo ograničenja, jer u Predlogu zakona se predlaže da javni beležnik mora ima prebivalište na području opštine, odnosno grada koji je u odluci o imenovanju odlučen kao njegovo službeno sedište, a u odluci o imenovanju javnog beležnika kao njegovo službeno sedište i određena gradska opština mora imati prebivalište na području grada kome pripada ta gradska opština. U svakom slučaju bi bilo bolje da u Predlogu zakona stoji da je omogućeno svima i da je izmena zakona išla u tom pravcu da se omogući apsolutno svima da obavljaju javnobeležničku funkciju, a ne da postoje ograničenja. U tom smislu podneti amandman vidim kao doprinos diskusiji da ćemo imati danas ili sutra situaciju u praksi i problem kada sa 55 lica koji imaju položen javnobeležnički ispit ovog trenutka stignemo do situacije da imamo preko 300, 400 ili 500 lica sa položenim ispitom i kada budemo imali 300 javnih beležnika pitanje je da li ćemo i tada imati situaciju da imamo ljude iz svake opštine i iz svakog grada gde treba da se obavlja javnobeležnička funkcija. U tom smislu, smatram da treba debelo porazmisliti o novim izmenama i dopunama zakona bez obzira da li se ovim amandmanom postiže ta svrha. U svakom slučaju, podnetim amandmanom treba otvoriti diskusiju – da li treba ograničavati da javnobeležničku funkciju u nekom mestu može da obavlja samo lice iz tog mesta? Imamo situaciju da određena mesta su geografski u velikoj blizini i pitanje je da li ima opravdanja, da ukoliko na jednoj teritoriji nema takvih kadrova, da li treba sprečavati ili terati nekoga da pošto poto prijavljuje prebivalište na određenoj teritoriji samo zato da bi se zadovoljio zakonski uslov jer ćemo imati situaciju verovatno, naročito ako prođe ovakav Predlog zakona, da će ugovori o prometu nepokretnosti biti obavezni da se sačinjavaju pred javnim beležnikom. Šta ukoliko u nekom mestu ne budemo imali javnog beležnika? Šta ukoliko u nekom mestu ne budemo imali čoveka koji hoće da promeni prebivalište i da se prijavi tamo? Građanin će tražiti od države da mu da mogućnost da overi ugovor. Ne interesuje građanina da li postoji raspoloženje javnih beležnika da budu u tom mestu. Ne interesuje građanina da li država ima mogućnost za tako nešto. Nisam kao zamenik člana Odbora za pravosuđe bio na sednici danas, ali da sam bio predložio bih amandman od strane Odbora da se omogući u tom delu intervencija, da u mestima gde nema javnih beležnika do trenutka dok ne bude bilo javnih beležnika da se omogući kod suda ili nekog drugog bude u tom prelaznom periodu omogućeno overavanje ugovora o prometu nepokretnosti. Ponavljam, građaninu je svejedno na koji je način organizovana neka služba. Građaninu je važno da se omogući praktično obavljanje posla. U tom smislu vidim ovaj podneti amandman kao doprinos raspravi u vezi samog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i kao doprinos raspravi pre svega za one izmene koje nas očekuju. Pretpostavljam da nas očekuju još jedne izmene suštinske u pogledu mogućnosti implementacije svega onoga što je u Predlogu zakona i do sada sa dobrom namerom napisano. Pitanje je da li će nas praksa demantovati ili će tražiti određene korekcije.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, osvrnuću se malo na komentar ministra povodom ovog amandmana u načelnoj raspravi. Mislim da se nismo sasvim dobro razumeli kada ste komentarisali da javni beležnici nisu preduzetnici. Jasno je da javni beležnici nisu preduzetnici po Zakonu o privrednim društvima, a koji definiše preduzetništvo kao obavljanje posla, odnosno delatnosti radi sticanja profita. U jednom širem smislu, kako ga Ustav definiše jesu preduzetnici, odnosno osigurano je pravo svakom građaninu Srbije da sam odluči kojim će se poslom baviti. U tom smislu, svako ima pravo izbora posla, zanimanja, pa i mesta u kome će taj posao obavljati. Ukoliko tako tumačimo Ustav, odnosno član 83. Ustava stav 1. kaže – preduzetništvo je slobodno, preduzetništvo se može ograničiti zakonom radi zaštite zdravlja ljudi, životne sredine i prirodnih bogatstava i radi bezbednosti Republike Srbije. Dakle, ovde se ne pominju preduzetnici, niti STR, ovde je u pitanju preduzetništvo, kao pravni okvir koji daje građanima sigurnost za izbor radnog mesta i posla koji će obavljati. U tom smislu, smatram da preduzetništvo jeste ograničeno, jer se na ovaj način zakonom ograničava slobodno kretanje ljudi, odnosno izbora mesta u kojem će posao obavljati. Prema ovom zakonu, diplomirani pravnici koji polože stručni ispit, a žive recimo u Begeču, kako sam prošli put naveo, a žele da obavljaju posao javnog beležnika u Bačkoj Palanci, to neće moći ili ljudi koji iz Kragujevca žele da obavljaju taj posao u Rači, to neće moći. Moraće da se sa svojom porodicom presele u neka mesta u opštine u kojima će možda biti potrebe za javnim beležništvom. Mislim da to nije dobro i da je to ograničenje nepotrebno. Sem toga, uneli ste neravnopravnost kroz ove izmene i dopune Zakona, jer ste diplomiranom pravniku iz Batajnice omogućili da obavlja taj posao u Obrenovcu, iako je to pet puta duži put, odnosno udaljenostje veća u odnosu na malo pre pomenuti Begeč i Bačku Palanku. Dakle, zašto bi neko iz Batajnice mogao obavljati taj posao u Obrenovcu, a neko iz Begeča ne bi mogao u Bačkoj Palanci i da vam sada ne navodim slične primere. Na ovaj način, kako je moj kolega Miković to dobro primetio, onemogućićete nekim malim, nerazvijenim opštinama da imaju javne beležnike, jer, recimo, neko neće hteti da menja svoj stan u Kragujevcu za Raču jer je stvorio tu porodicu, krug prijatelja, itd, neće želeti da se preseli u Raču ili iz Rače u Kragujevac. Zbog čega ste to uradili? Osim ako ne postoji skrivena namera da kroz ograničenje konkurencije nekim ljudima koji imaju manje znanja, niže kvalifikacije, omogućite preko nebrojenog broja komisija da lakše polože ovaj ispit. Smatram da bi u ovom delu trebalo da razmislite o prihvatanju ovog amandmana, jer on ugrožava nekoliko ustavnih načela. S druge strane, jedan od poslanika vladajuće koalicije je prigovorio što sam možda omaškom, možda ne omaškom, umesto "jemčim" rekao "jamčim" i rekao je da je to hrvatski izraz. Poslanicima vladajuće koalicije, te poslaničke grupe, mislim da ne bude sumnje u Srpsku naprednu stranku, neko vreme su smetali Hrvati, pa im je smetala hrvatska voda, sada im smetaju hrvatske reči, kao što su nekim drugim ljudima, sa one strane granice, smetali Srbi, dakle hrvatskim nacionalistima su smetali Srbi, pa su ih proterali, pa im sada smeta srpski jezik, pa ne dozvoljavaju da se u Vukovaru upotrebljava ćirilica. To je deo jedne te iste priče i nažalost niste se vi ništa evropeizovali kroz činjenicu da ste prevarili birače, i kroz jednu priču o vašem patriotizmu i rodoljublju došli do toga da ispunjavate uslove koji se pred vas postave. Toliko o jezičkim dimenzijama ovog zakona. Po meni se srpski i hrvatski jezik mnogo ne razlikuju. Ima puno onih lingvista koji kažu da je to jedan te isti jezik, ali ima i puno Srba koji govore ijekavicom i na kraju, krajeva, to je bogatstvo, a ne siromaštvo srpskog jezika. Vratiću se još jednom na ovaj amandman i reći da je sloboda kretanja i sloboda nastanjivanja osnovno ustavno načelo i da, ministre, treba prilikom izmena i dopuna Zakona, na neki način, konsultujete i najviši pravni akte zemlje, a to je Ustav. Smatram, da nije bilo neophodno da unosite u zakon ovakvu jednu restriktivnu odredbu. Ona je, moram priznati, to ponavljam, ministre, bila u jednoj blažoj varijanti u prethodnom Zakonu, odnosno Zakonu koji sada menjamo i moram priznati da mi se ni ta odredba nije dopadala, ali ovim vi na neki način stvarate imperativ ljudima da moraju da menjaju svoja mesta prebivališta da bi obavljali javnobeležničku funkciju, koja nam je nužna, koja nam je potrebna. Smatram da primenu ovog zakona nije trebalo odlagati, jer imamo puno problema u pravosuđu, puno problema. Sudovi su nam zatrpani, moraće da rešavaju brojne probleme. Činjenica je, recimo, da se ovih dana paketima kupuju glasovi u Srbobranu, da Srpska napredna stranka iz automobila nudi pakete itd. Sve će to sudovi morati rešavati. To bi bilo oko ovog amandmana, naravno da ću se uključiti po drugim amandmanima. Hvala.
Hvala. Samo da vas pitam gospodine Veselinoviću, da li želite od šefa poslaničke grupe da vam odbijemo vreme? Hvala. (Janko Veselinović, s mesta: Ne, od poslaničke grupe.) Izvolite gospodine Arsiću, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem kada narodni poslanik u želji da postigne neki politički uspeh želi da optuži svoje političke ne neprijatelje, nego protivnike da nešto rade. Što se tiče kupovine glasova, Srpska napredna stranka to nikad nije radila, niti će da radi. Kao što nikad nije vodila ni prljavu izbornu kampanju, kao što je to radila Demokratska stranka. To što na svim izborima gubite, to je problem Demokratske stranke, u to ne bih hteo da ulazim. Nikoga mi nismo prevarili u izbornoj kampanji, nego je Demokratska stranka prevarila svoje birače 2008. godine, kada je dobila četiri, pet, šest mandata, pa ste izgubili. To je greška koju morate da plaćate. Nemojte nas da optužujete da mi radimo ono što ste vi radili. A, da li je bilo kupovine glasova od strane Demokratske stranke, o tome možemo knjige da napišemo.
Gospodine Toškoviću, po kom osnovu se javljate? Po amandmanu. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da je ova tačka Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu pogrešno protumačena, jer u obrazloženju se kaže da se amandman briše, jer je suprotan Ustavu Republike Srbije u članu 39. stav 1. i 2, koji glasi – svako ima pravo da se slobodno kreće i nastanjuje u Republici Srbiji i da je napusti, tako da se i nju vrati. Mislim da je tu loše protumačena tačka 1. ovog predloga zakona o beležništvu, jer u ovome se ništa ne govori da neko nema pravo da se preseli u neki drugi grad, gde treba da radi kao beležnik. Dakle, Ustav to ne ograničava, nego je samo pogrešno protumačena ova tačka i Predlog zakona, pa vas molim da, gospodo pravnici, čast izuzecima, pogrešno ne tumačite predloge o izmenama i dopunama Zakona o beležništvu, da pogrešno ne tumače te zakone. Druga stvar, ukoliko bismo prihvatili ovakav predlog amandmana, sve ostale izmene i dopune bi se na neki način poništile, jer moramo znati gde će taj beležnik biti, u kom gradu. On će, na kraju krajeva, morati, ako je iz Begeča, da ode u Bačku Palanku, zato što će tamo da radi. Dakle, nije nikakvo ograničenje javnih beležnika, jedino što će morati da polažu u tim gradovima. Pogrešno je protumačena ova tačka Predloga zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima Janko Veselinović, replika. Izvolite.
Prvo ću oko kupovine glasova u Srbobranu. Tražim od nadležnih organa da ispitaju da li SNS kupuje paketima glasove u Srbobranu. Juče sam bio tamo i ljudi na ulicama kažu da se to radi. (Predsedavajuća: Molim vas, gospodine Veselinoviću, vratite se na temu.) Samo odgovaram. S druge strane, vezano za ovo što je rekao gospodin Tošković, mislim da gospodin Tošković nije dobro razumeo moju intenciju. Ovaj član Ustava kaže – svako ima pravo da se slobodno kreće i nastanjuje u Republici Srbiji. On kaže da se slobodno kreće, a ne da ga neko tera da se negde nastani. Ova zakonska odredba ga tera, da bi obavljao svoju javnobeležničku funkciju, da se preseli u neko drugo mesto i da tamo prijavi prebivalište, da bi tek tada mogao da obavlja javnobeležničku funkciju. Dakle, Ustav kaže da se slobodno kreće, a ovde ga vi prisiljavate da se kreće. O tome se radi.
Hvala. Reč ima Vučeta Tošković, replika. Izvolite.
Nisam pogrešno protumačio to, jer svako ko je položio ispite u mestu gde boravi može tu i da bude zaposlen. To je jedino moguće. U slučaju da ide na neko drugo mesto, on mora promeniti prebivalište. Slobodno je kretanje, on se po zakonu kreće slobodno, nije mu zabranjeno da se kreće slobodno u Republici Srbiji, bilo od kojeg grada. Dakle, samo je loše protumačen ovaj član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o beležništvu.
Hvala. Reč ima gospodin Arsić, pravo na repliku. Izvolite.
Sada ja insistiram i tražim od državnih organa da utvrdimo ko to deli paketiće po Srbobranu. Samo nemojte da se iznenadite ako nađete svoje u toj priči. Nama ne treba to. Ova Vlada ima takve rezultate, kao i SNS, koja je nosilac ove vlasti, da kupovina glasova nama ne treba. I da nam treba, to nikada ne bismo radili. Ko gubi, ima pravo da se ljuti.
Hvala. Reč ima gospodin Veselinović, replika. Izvolite.
Apsolutno se, gospodine Arsiću, slažemo da nadležni organi istražuju ko to kupuje glasove u Srbobranu i da li možda čak neki poslanici, visoko pozicionirani u nekim strankama, to rade. Apsolutno tražim da se istraži već danas, da se ne desi kao što sam prošli put tražio da se istraži šta je sa mlekom, pa da posle 10 dana to bude tema u Vladi i u Skupštini. Tražim da se danas istraži da li neko iz SNS i svih drugih stranaka koje učestvuju u ovim izborima, a znamo da je samo DS u sve tri opštine ušla u drugi krug, kupuje glasove za pakete.
Sada molim da se vratimo na amandman. Reč ima gospodin Šajn, po amandmanu. Izvolite.
Mislim da su Vlada i predlagač zakona sasvim u pravu što ne prihvataju amandman, u tom smislu da niko nikoga ne tera negde da ode da radi. Ako neko hoće da radi u Beogradu, on ode i prijavi se u Beograd zato što jednostavno traži posao. Ako hoće da živi tamo više od osam dana, mora tamo da se prijavi, ne zato što neko njega tera, nego sve ostale. Mislim da ništa neće doneti prihvatanje ovog amandmana, niti će razjasniti da li su Duško Jovanović i Slavko Dimić, koji dele pakete u Srbobranu, u SNS ili Romskoj partiji. Ne, ova dva člana su članovi DS i još jedan podatak više ko treba da se ispita, ko deli novac i pakete. Evo vam jedan prilog diskusiji, pa neka državni organi ustanove ko su ove dve osobe i kojoj partiji pripadaju. Hvala.
Da li još neko želi reč po amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukoliko mi se dozvoli da govorim, rekao bih nešto po ovom mom amandmanu. Bojim se da je meni uskraćeno ustavno pravo govora, zbora nije, dopušteno mi je da uđem u salu, ali mi je uskraćeno pravo govora, pravo govora na način na koji to moj narod radi u unutrašnjosti, pravo govora da me svi razumeju. Preksinoć sam dobio opomenu, pa sada moram dobro da vodim računa o čemu ću da pričam, pa ću možda morati da čitam moj amandman. Dakle, neću pričati o hrvatskom jeziku, o ijekavici, o hrvatskom jeziku posebno, iz razloga što su to moji prethodnici govorili sasvim neometano, a ja smatram da hrvatski jezik ne postoji, da je pokraden od srpskog i zato neću to komentarisati. U osnovnom tekstu zakona se kaže da javni beležnik mora imati prebivalište na području opštine, odnosno grada, koji je u odluci o imenovanju određen kao njegovo službeno sedište, a ako je u odluci o imenovanju javnog beležnika kao njegovo službeno sedište određena gradska opština, javni beležnik mora imati prebivalište na području grada kojem pripada ta gradska opština. Amandmanom sam iz nekoliko razloga dodao dve reči: "ili susedne". Zakonom je predviđeno na svakih 25.000 stanovnika da bude po jedan javni beležnik.Verovali ili ne da ima manjih opština od Beograda i gradskih opština sa teritorije grada Beograda. Ima i opština u Srbiji koje ne broje ni popisanih 10.000 stanovnika. Imate opštinu Bela Palanka, za koju verujem da nema 10.000 stanovnika. Imate opštinu Crna Trava, imate Lebane, imate Medveđu, imate izuzetno male opštine. U obrazloženju za odbijanje mog amandmana piše da će ministar svakako dozvoliti da u svakoj opštini bude po jedan javni beležnik i da će to otprilike biti po zakonu 25.000, što znači da neće ova druga odredba zakona od 25.000 moći da bude ispoštovana ukoliko u svakoj opštini budemo imali javnog beležnika. Veliko je pitanje da li će iz svake opštine položiti po jedan javni beležnik. Nisu svi oni rođaci ili snahe članova komisija, pa će im taj prolaz biti osiguran. Ima onih iz unutrašnjosti koji su dali 600 evra, pa nisu položili. Položio je svaki osmi. To je njima bio zadnji novac. Dakle, nije garantovan prolaz beležnicima, da će svaka opština na ispitu dobiti po jednog izabranog javnog beležnika, da ovo bude ispoštovano. Zato sam predložio da beležnik može da ima prebivalište u susednoj opštini, a da funkciju javnog beležnika vrši u onoj drugoj. Svaka opština se graniči sa najmanje jednom ili više opština koje su udaljene 10 do 20 kilometara. To jeste neki trošak, ali nije najvažniji. Pitam vas - zašto teramo ljude da menjaju fiktivno prebivalište? U takvim situacijama koje sam ja opisao, kada ne bude dovoljno onih koji su položili, kada ne bude dovoljno rodbine i familija članova ispitne komisije, a gle čuda, recimo, u biračkim odborima ne mogu da budu dva srodnika, ali po pitanju javnobeležničkih ispita može, može neko da bude član komisije, a može i njegova familija da dođe na ispite, što je za mene neverovatno, pa pošto takvih u Srbiji nema puno, može se desiti da dođe do puno rupa, bez ikakvog javnog beležnika. Da li ćemo onda terati ljude da menjaju prebivališta u ličnoj karti, da bi ispunili uslov i imali prebivalište na teritoriji gde vrše svoju javnobeležničku dužnost? Još nešto, ne bih bio u koži ovog ministra pravde. Ovaj ministar pravde mora da ispravi mnogo toga što je krivo, da bude pravo. Ovaj zakon i ovaj amandman vode u tom smeru. Dakle, nasledio je mnogo tih problema. Verujem da će on biti pravedan i da će rasporediti javne beležnike po opštinama, da budu što bliže građanima. Ali, recimo, ukoliko neko drugi dođe, pa ukoliko neko drugi uspe da selektuje ispitnu komisiju, na način na koji je to do sada bio slučaj, pa ako javne beležnike budemo imali kao poslanike, ako budemo imali jednu polovinu iz Beograda,pitam – kako će oni uopšte u Srbiji, javni beležnici, vršiti svoju funkciju? Pitam se, ukoliko ovo ne regulišemo ovim mojim amandmanom, kako će taj budući ministar da se ponaša prema javnim beležnicima prema sedištu? Verujem da će ovaj odrediti da tamo gde je javni beležnik položio, gde ima 25 hiljada stanovnika, verujem da će ovaj ministar odrediti da to bude javnobeležničko mesto. S obzirom da je to njegovo pravo iz zakona, pitam se, kao što su prethodni bili jako pravedni, da li će budući poštovati ono što će najverovatnije ovaj ministar poštovati. Stoga, imajući u vidu kakva je bila prethodna vlast i imajući u vidu da je vlast smenjiva, da nam niko ne garantuje da će u ovoj postavi Vlada opstati, da će u Ministarstvu pravde ostati ovi ljudi, da će ispitne komisije biti pravedne, da se možemo vratiti na staro, pa da budu javni beležnici, da u tom javnom beležništvubude prepuno rođaka, familije itd, predložio sam ovaj amandman, svestan toga da i ako ne bude prihvaćen, neće biti neke velike štete, da će javnobeležnička dužnost i da će javni beležnici svoje obaveze vršiti i da će biti što bliže građanima. Ali, bojim se da u buduće to može da bude veliki problem. O kupovini glasova i paketima ne bih govorio jer je u maju u Inđiji podeljeno osam hiljada i stvarno bih voleo da znam ko ih je delio. Bojim se da nikada neću doznati. Hvala.
Hvala. Reč ima Bojan Đurić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 107. Poslovnika Narodne skupštine, povreda dostojanstva. Dopustili ste gospodinu Rističeviću da izgovori jednu tezu koja je ipak nedopustiva za parlament, tvrdeći da ne postoji hrvatski jezik i da je on pokraden. On je to, naravno, izrekao u formi svog ličnog uverenja. Verujem i u ljudska prava i u slobode, pa i u slobodu mišljenja i govora, ali demokratskom društvu su te slobode, između ostalog, omeđene pravima drugih i ustavnim odredbama. Naš Ustav, Poslovnik, Zakon o Narodnoj skupštini zabranjuju da se ovako govori u Narodnoj skupštini, a pored toga mislim da imate posebnu obavezu, i vi i ovaj parlament, da takvu vrstu nipodaštavanja drugih naroda ili drugih jezika posebno sankcionišete u danima kakav je ovaj. Znate, danas je 20 godina od zločina u Štrbcima. U tom zločinu su stradali neki ljudi, isključivo zbog toga, zbog svoje nacionalne, verske pripadnosti, pa i jezičke pripadnosti. Ne samo oni, u ratovima na teritoriji bivše Jugoslavije, mnogi ljudi su stradali isključivo zbog svojih ličnih svojstava, pa i zbog toga što je neko drugi bio uveren da oni veruju u Boga, koji ne postoji, da pripadaju naciji koja ne postoji, koja je izmišljena, ili jeziku koji je izmišljen i ukraden. Ako dopustite da ovo radi gospodin Rističević, to će biti ohrabrenje i onima koji u nekim drugim parlamentima, možda u parlamentu Hrvatske ili u nekim drugim susednim parlamentima pokušavaju da negiraju i postojanje srpskog naroda ili srpskog jezika ili srpske tradicije. Molim vas da sprečite ovakvo ponašanje u parlamentu, uz puno poštovanje ličnih uverenja gospodina Rističevića, ali ipak postoji tanka, ali vrlo značajna razlika između slobode mišljenja i onoga što, ipak, kao svoje mišljenje smete da izrazite. Hvala vam.
Hvala. Molim sve narodne poslanike da zaista poštujemo Poslovnik i da u svojim govorima poštujemo dostojanstvo ovog doma. Gospodine Rističeviću, daću vam pravo na repliku, pošto ste pomenuti direktno. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, lingvisti, naučnici to kažu, a ja to mislim. Dakle, mislim da je do hrvatskog jezika došlo tako što je pokraden srpski jezik i zato što su uzete samo latinične oznake. Moje pravo je da mislim, moje pravo je da sumnjam, a vaše pravo nije da me ograničite u tome, da ograničite moja prava vašim pravima. Vaše pravo je da mislite da je srpski jezik čak nastao od hrvatskog. To vam dajem za pravo, ali se sa vama ne slažem. Isto tako, ako se vi ne slažete sa mnom i ne slažete se sa delom struke, ne samo sa mnom, da je hrvatski jezik nastao od srpskog, dakle, da su ispunjene sve norme koje je Vuk Karadžić rekao i napisao, dakle, da su samo latinične oznake, to smatraju lingvisti, stručnjaci, ne smatram samo ja. Samo mislim da je taj jezik nastao tako što je pokraden srpski. Tu nema ništa loše. Pokrali su nas ne jednom, pokrali su nas više puta. To mislim i imam svoje pravo. Imam pravo da vam budem smešan zato što sam različit, ali takođe, imam pravo da se smejem vama zato što ste mi svi isti. Hvala.
Gospodine Đuriću, neću vam dati pravo na repliku. Zaista moramo da se vratimo na temu dnevnog reda. Da li još neko želi da govori o amandmanu? (Ne) Na član 2. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević i narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, da krenemo od pravne sigurnosti koja je bila jedan od argumenata, gospodine ministre, koji ste ovde isticali kada ste govorili o potrebi da se napravi obavezna forma za sklapanje ugovora kojima se raspolaže u vezi nepokretnosti. Evo kakva je to pravna sigurnost u jednoj državi kada se negira jedan jezik jednog naroda, nekada bratskog, nekada dela SFRJ, jedne zajedničke države, dakle, jedne susedne države sada, koja nam je i te kako potrebna, ukoliko zaista želimo da nastavimo taj put prema evropskim integracijama. Oni nam i nude pomoć u formi nekih dokumenata koje će nam ustupiti, koje su oni već preveli i prosto da nam izađu u susret i da nam pomognu. Dakle, to je ta pravna sigurnost na koju ste vi, gospodine ministre, mislili, a između ostalog, u to spada, pretpostavljam, i garancija svake privatne svojine. Između ostalog, i Ustav garantuje zaštitu privatne svojine. Međutim,kakva je to pravna sigurnost u vezi privatne svojine, kada ovaj parlament izglasava, recimo, jedan zakon kojim se derogiraju odredbe Zakona o eksproprijaciji, a sve u korist jedna of šor kompanije u većinskom vlasništvu jedne strane državne kompanije? Dakle, to jeste elemenat pravne sigurnosti. U tu pravnu sigurnost spada i to da vi imate jednu jasnu evidenciju nepokretnosti, a kakva je to sigurnost, ukoliko ta evidencija više nije u nadležnosti sudova, već je u nadležnosti Republičkog geodetskog zavoda, kada više o uknjižbi stvarnih prava ne rešavaju sudije, nego rešavaju administrativni radnici. Dakle, zato je moguće gospodine ministre da se dešavaju višekratne prodaje nepokretnosti i to što država ne radi ono na šta je obavezna, dakle, ne štiti pravni poredak i ne štiti pravnu sigurnost, to ne mora da znači da loše posledice treba da trpe građani. Prema tome, to prosto nije argumentacija za to da vi više raspolaganje nepokretnostima ne dozvoljavate da obavljaju građani sami po sopstvenoj volji, po slobodnoj volji, da li tako što će angažovati advokata ili će to uraditi sami. Vi kada govorite o tome da je i ekonomska održivost bitna za funkcionisanje javnih beležnika i da je to takođe razloga zašto više ugovori ne mogu da se sklapaju slobodno, nego samo putem javnobeležničkih zapisa, to je takođe, prenošenje svih obaveza i svog tereta na građane, odnosno na poreske obveznike. Dakle, vi mislite da gradite javnobeležnički sistem tako što ćete sav taj teret preneti na građane. Niste sposobni da omogućite i da unapredite legalizaciju, niste sposobni da završite pitanje evidencija nepokretnosti putem katastra nepokretnosti, odnosno RGZ, niste sposobni da napravite jednu jasnu transparentnu i tačnu evidenciju svih nepokretnosti. Evo, i zakon koji će uskoro stići na dnevni red ove Skupštine, koji predviđa legalizacije za 100 evra, upravo pokazuje tu komičnost i tu neozbiljnost koju vi generalno imate prema privatnoj svojini, a jeste ovim članom predloženog zakona, vi ugrožavate i privatnu svojinu i slobodu raspolaganja građana sa svojim nepokretnostima.
Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, naš kolega Nenad Konstantinović je podneo amandman na član 2. Predloga zakona, isto tako je podneo amandman na član 3. koji su vezani, a radi se o sledećoj situaciji. Očigledno je da sam Predlog zakona, bez obzira na određene obaveze iz jedinstveno metodoloških pravila za izradu propisa u pogledu sadržaja obrazloženja gde u članu 59. je predviđeno da sam zakon ima analizu efekata propisa. Mislim da, u tom delu nije sagledana ukupna situacija koja može da nastane na terenu, odnosno u pojedinim delovima Srbija u pogledu mogućnosti overe, odnosno sačinjenja ugovora o prometu nepokretnosti. Jer, da je analiza efekata propisa učinjena detaljno, istina za to ima još vremena ukoliko dođe do odlaganja primene ovog zakona za naredni period od godinu dana, ili za naredni period od šest meseci ukoliko se prihvati još jedan amandman gospodina Konstantinovića koji je predložio da se odloži primena ovog zakona do 1. septembra 2013. godine. Možemo da dođemo u situaciju da jednostavno poslovi za koji su zainteresovani građani i pravna lica ne mogu da budu obavljeni. Uz sva razumevanja za potrebu da se na određen način stimuliše jedan broj potencijalnih kandidata za polaganje javnobeležničkog ispita i jedan broj kandidata koji pretenduju da budu nakon polaganja javnobeležničkog ispita i javni beležnici i da im se u tom smislu stvori izvesnost za obavljanje jednog obimnog posla koji bi obezbedio i solidnu egzistenciju za javne beležnike i njihove familije. Mislim da nemamo izanalizirane efekte propisa ukoliko ovog trenutka to stupi na snagu. Da li ćemo imati situaciju da zbog objektivne nemogućnosti jedan deo Srbije ne bude pokriven javnobeležničkom službom. Šta tada raditi? Jer, ovog trenutka postoji mogućnost overe ugovora i taj deo opet nije detaljno izanaliziran, po pitanju overe potpisa na ugovorima ili overe ugovora u smislu sačinjenja javnobeležničkog zapisnika gde se ulazi i u sadržinu samog ugovora. Možemo da dođemo u situaciju da jednostavno u mestima gde objektivno ne može da se nađe javni beležnik, sa prebivalištem u mestu gde bi radio, u tim mestima gde sada postoje osnovni sudovi, gde postoje mesta gde može da se overi ugovor o prometu nepokretnosti, istina potpisi na ugovor o prometu nepokretnosti, ali taj ugovor o prometu nepokretnosti ukoliko je overen u sudu važi i može da izaziva efekte u pravnom prometu. Ukoliko ne budemo imali javnog beležnika u nekom mestu u koju situaciju dolazimo? Da li ćemo delegirati određenog javnog beležnika da bi se posao za građane obavio, a sve to nije definisano u Predlogu zakona. Upravo zbog toga ovaj problem vidim, znači i ovde ga kao problem kandidujem za sve vas i za izvršnu vlast, za predstavnike ministarstva, za predstavnike Vlade Republike Srbije, na koji način ćemo kada zakon počne da se primenjuje, kada budemo imali 100 javnih beležnika i kada budemo imali komoru, da li ćemo imati 300 javnih beležnika ili više od 300 javnih beležnika, i da li će tih 300 javnih beležnika da budu tako geografski raspoređeni da u svakom mestu gde je sada osnovni sud i gde može da se overi ugovor o prometu nepokretnosti da imamo i javnog beležnika. Ukoliko nemamo, to je problem. To je problem koji nemamo izanalizran, jer u tom delu nemamo analizu efekata propisa. Moguće da ovog trenutka to nije bilo moguće izanalizirati, ali to treba i jasno reći, da možda nemamo ovog trenutka dovoljno inputa da to uradimo, a ovaj zakon izglasamo kao prelazno rešenje dok sve te probleme prateće ne rešimo, ali da budemo svesni šta može da nam se desi. Smatram da u svakom slučaju ukoliko prihvatite drugi amandman gospodina Konstantinovića i odložite primenu ovog, odnosno početak primene zakona odredite za 1. septembar 2013. godine, onda ćemo imati potrebe da uradimo do 1. septembra. Ukoliko prihvatite predlog Vlade da se to odloži do praktično 1. marta 2014. godine opet će nas sačekati taj posao. Taj posao nas čeka da rešimo kao problem u narednom periodu. Znači, u tom smislu ne vidim sam ovaj tekst Zakona o javnom beležništvu i sa ovim izmenama koje su predložene, naročito ukoliko te izmene budu usvojene u smislu da samo javni beležnik može da u formi javnobeležničkog zapisnika sačinjava ugovor o prometu nepokretnosti. Da li smo sagledali sve što je moguće da se pojavi u praksi? Smatram, da predlog gospodina Konstantinovića je koristan, znači da ovog trenutka ne isključujemo mogućnost da i osnovni sud overava ugovore o prometu nepokretnostima, a da možda u nekom narednom periodu do bilo 1. marta iduće godine, bilo do 1. septembra ove godine ili nekog drugog datuma kada bude taj datum za primenu zakona, da do tada ukoliko idemo sa predlogom da samo javni beležnik ovo može da radi, da rešimo sva pitanja, da nijedan građanin ne dođe u situaciju da ne može da overi ugovor o prometu nepokretnostima.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, molim vas da probate sada da ne doživljavate da vam se obraća opozicioni poslanik DS, već vam govori jedan čovek koji dolazi iz Kruševca, narodni poslanik koji je biran i u Kruševcu i u Ćićevcu. Pa, evo da vidimo kako izgleda praktično sprovođenje ovog zakona i primena ovog zakona u praksi na teritoriji Rasinskog okruga, recimo grada Kruševca i Ćićevca koji su, između ostalog, birali i mene za narodnog poslanika. Ako prihvatimo amandman, uvaženog kolege Konstatinovića, koji je po meni vrlo dobar i prihvatljiv, mi ćemo određene probleme preduprediti. Ako taj amandman ne prihvatimo, ti problemi nastavljaju da žive zajedno sa ovim zakonom. Dobar zakonodavac mora da predvidi sve okolnosti koje može primena jednog zakona da proizvede na određenoj teritoriji. Sada ja vas pitam, ko nama kaže, pošto imamo samo 55 notara, i ovaj će zakon predvideti mogućnost da notari budu aktivni samo na teritoriji na kojoj imaju prebivalište, ko nam garantuje da će prvih sledećih 45 notara biti notari koji će možda pokrivati teritoriju Varvarina i Ćićevca? Mi ćemo sigurno, zbog izgradnje ovog kanal Dunav-Stalać-Solun imati zainteresovane pojedince da prodaju svoje nekretnine i stanove na teritoriji opštine Ćićevac, i ljudi će hteti da overe ugovor o kupoprodaji nepokretnosti. Ko sada njih može da pravno servisira, ako nemaju notara na teritoriji opštine Ćićevac? Možda će neko hteti da proda svoju kuću za lučku kapetaniju u Stalaću, i tu možemo imati jednu drugu neprijatnu situaciju. S obzirom da notari nisu umreženi, otkud možemo da predupredimo situaciju da se jedna ista nekretnina ne proda dva puta. Pitam vas da li su te kancelarije tih notara umrežene u zajednički server? Mi smo doneli zakon, kao DS ovde, glasali za njega, mislim da su ga čak i kolege iz SNS tada podržale, koji je predupredio mogućnost kupovine stanova i prodaje stanova, da jedan prodavac više puta prodaje jednu istu nepokretnost određenim ljudima. Sada ako imamo dva notara u Kruševcu, ko meni garantuje da ja nisam otišao kod jednog notara, a neka druga zainteresovan a strana kod drugog notara, overili ugovor o kupoprodaji nepokretnosti, i istovremeno jednu istu nepokretnost dva puta prodali i omogućili dvojici ljudi da se upišu kao vlasnici. Opet pitam, ko nama garantuje da ćemo baš u narednih godinu dana dobiti notara iz Varvarina i Ćićevca, ili eventualno Aleksandrovca i Brusa. Da li to znači da ti ljudi neće moći da obave ni jednu aktivnost tipa overe kupoprodajnih ugovora? Takođe, ja sam do sada imao mogućnost da, poštujući pravničko iskustvo svog kolege Mikovića, ili svog kuma Nenada Konstatinovića, da dođem i da mi oni sastave pravni ugovor i da onda dođem u sud i da kažem, ovo je ugovor koji ja potpisujem sa osobom B,C i sada želim da taj ugovor overim ili ću sada biti prinuđen da mi notar taj isti ugovor napiše i overi, bez da ja mogu da biram ko će meni taj ugovor da piše. Opet podvlačim ko meni garantuje da ću ja u Kruševcu, u naredne dve godine dobiti notara. To što ćemo imati dve komisije pred kojima će se polagati ili tri ili četiri, ne znači da će neko iz Kruševca položiti notarski ispit. Da li to znači da mi u Kruševcu treba da budemo sankcionisani zbog toga što nemamo notara i nemamo mogućnosti da pristupimo institucijama sistema Republike Srbije, iako plaćamo porez, iamo sva prava kao građani u bilo kom drugom delu Srbije. Mislim da o tim stvarima nije povedeno računa na odgovarajući način i mislim da se na ovakav način stvaraju mogćnosti i pretpostavke da se građanima onemogući pristup određenim institucijama, da se građanima Ćićevca, Kruševca, Brusa, Aleksandrovca, da se stvaraju pretpostavke, da ti ljudi neće moći da obave određene poslove i da određene pravne radnje odrade, zbog toga što nemaju pristup određenoj instituciji koja se zove sudski notar i nemaju gde da overe svoje ugovore. Stoga bih molio da se zaista povede računa, a ja verujem u pravničko znanje gospodina Selakovića, uveren sam da ćete vi naći model da ovo predupredimo, ali bih voleo da ovaj model predupredimo sada u zakonu, a ne da posle mesec dana, ponovo kada praksa pokaže da zakon ne živi, da je zakon hrom, neefikasan, imamo još jednu izmenu zakona gde ćemo sve ove stvari o kojima ja sada govorim implementirati u neke izmene ovog zakona. Zato zaista molim da se povede računa o svim onim stvarima koje život u Srbiji nameće kada je reč o notarima, da vidimo kako ćemo preduprediti tu mogućn ost da ti notari u naredne dve godine budu pravilno teritorijalno raspoređeni na teritoriji Republike Srbije, jer ja nemam rezervni grad, opredelio sam se da živim u Kruševcu, tu sam našao boje svoga neba, to mi najlepše mesto za život, i ako tu ne nađem notara, da li znači da sutra treba da se selim iz Kruševcda ili Ćićevca, jer apsolutno sam uveren da će taj plovni put Beograd-Stalać-Solun, unaaprediti kvalitet života ljudi, da će biti potrebe za overom ovakvih ugovora, za određene aktivnosti. Zato vas molim, u ime građana i zahtevam u ime građana Rasinskog okruga da se povede računa o ovome i da vodite računa da sutradan i mi ljudi koji živimo južno od Beograda i koji smo rešili da se tamo profesionalno ostvarujemo, imam omogćnost pristupa institucijam sistema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, slušajući sve, da nazovem, kritike, koje su upućene trenutno na predlog zakona, čini mi se da se radi o nečemu što podrazumeva kritike na hipotetičke varijante. Na te hipoteze, ni u kom slučaju ne možemo reagovati na način kako to reaguju moje kolege poslanici, tim pre što smo svi svesni da se radi o zakonu koji je u stvari pilot-projekat i dok u praksi ne zažive efekti tog zakona, tek tada vidimo da li ono što se sada predlaže amandmanima može da bude primenjivo ili neprimenjivo. Polazeći od činjenice da je zakon već predvideo da jedan notar dolazi na 25 hiljada stanovnika, onda rešenje postoji. Na teritoriji Zlatiborskog okruga imamo opštine koje su vrlo blizu jedna drugoj, Nova Varoš, Prijepolje, Čajetina. Sve tri opštine imaju ukupno 25 hiljada stanovnika. Ni u kom slučaju ne postoji mogućnost nedostupnosti na teritoriji bilo koje od te tri opštine, za jednog javnog beležnika. Sa druge strane, postavlja se pitanje, kako sprečiti mogućnost da se kroz pravne poslove čine zloupotrebe, a i te kako je jasno definisana odgovornost upravo javnog beležnika, da se zloupotrebe čine. Javnost bi trebalo da zna, a narodni poslanici još bolje, da se ovim zakonom ne može sve obuhvatiti, što se inače mora obuhvatiti, podzakonskim aktima, pre svega pravilnicima koji se odnose na rad komora u kojima će biti registrovani javni beležnici, odnosno notari. Upravo, te komore će imati evidencije koje su inače potrebne, kako bi građani osetili tu pravnu sigurnost i kako se ne bi dešavalo da se jedna nepokretnost više puta proda. Na kraju, ako se to komparativno posmatra, a mora se tako posmatrati, ni teritorija mreže sudova, ni u kom slučaju ne podrazumeva pokrivanje celokupne teritorije, tako da i sada brojne opštine ostaju bez sudova, bez sudskih jedinica, pa se postavlja pitanje, ako bi se ovaj amandman analizirao na pravi način koji bi to sud u Čajetini koji neće postojati, neki imaginarni sud overavao bilo kakve ugovore kako je to ovim amandmanom predloženo. Neće, ali će to moći javni beležnik, odnosno notar na teritoriji koja pokriva upravo područje na kojoj živi 25 hiljada stanovnika. Zaključak bi mogao da bude jednostavan. Ovaj zakon daje prostora bez nametanja da se bilo ko seli sa teritorije jedne opštine na teritoriju druge opštine, da se bilo ko primorava da registruje svoje prebivalište kako bi obavljao javnobeležničku funkciju, da se ta javnobeležnička funkcija upravo obavlja u duhu ovog zakona za potrebe i u interesu građana kojima je javnobeležnička funkcija po smislu ovog zakona i te kako potrebna, da ne kažem neophodna. Zahvaljujem se.
Zatvorila bih repliku. Zaista, nije vas direktno pomenuo. Javili su se gospodin Miković i gospodin Milivojević. Mogu samo da vam kažem da ako hoćete da govorite o amandmanu.
Da.
Reč ima Srđan Miković. Izvolite.
Smatram da je dužnost svakog narodnog poslanika da, ukoliko vidi problem, da ga iznese odmah i da ga podeli sa svima koji mogu da doprinesu rešavanju određenog problema. Ne tvrdim da svako može odmah da izanalizira sve moguće efekte, propise koji biva donet, jer kada ulazite u proces donošenja zakona, vi morate da imate "ekstante" analizu, znači šta će se desiti. Dalje, kada se izglasa zakon, kada počne da se primenjuje, imate "ekspost" analizu koji efekti su donetog propisa i gde su uska grla. Ukoliko je moguće da nešto ancipiramo, da unapred vidimo, predvidimo, vidimo određene rizike, u redu je da ih odmah podelimo i da stignemo do rešenja. Činjenica je da ovog trenutka važi i član 181. osnovnog teksta zakona. Tu se kaže – po isteku od dve godine dana, početka primene ovog zakona, pravni poslovi iz člana 83. stav 1. tačka 1. ovog zakona mora biti sačinjen u obliku javnobeležničkog zapisa ili overen, u skladu sa članom 93. ovog zakona. Tu se radi o prometu nepokretnosti, između ostalog, to je u tački 1. – ugovori o raspolaganju nepokretnostima, znači, može i javnobeležnički zapis, ali i overa u skladu sa članom 93. Od sada će morati javnobeležnički zapis. Ne vidim da ni sadašnji tekst zakona, ni predlog izmena i dopuna sadrži sva razjašnjenja koja su potrebna da bi se zakon nesmetano primenjivao. U članu 1. predloga zakona, koji smo upravo pošli, ali vezan je sa ovim, imamo da javni beležnik mora imati prebivalište na području opštine odnosno grada koji je u odluci napisan. Nije predviđeno, a to bi trebalo detaljno i jasno, čak i jezički napisati, da ukoliko se javni beležnik određuje za jednu, dve, tri opštine, da tada može da ima prebivalište na području jedne od te tri opštine koju pokriva ili smo svesni da će svaka imati svog javnog beležnika, što opet treba na određeni način definisati. Smatram da ni u dosadašnjem, ni u ovom predlogu taj deo nije preciziran i upravo zbog toga je moja diskusija, predlažem da se razume kao doprinos budućim rešenjima koja, svestan sam da ne postoji mogućnost da danas rešimo. Nisam bio obavešten o današnjoj sednici odbora, jer određeni predlozi koje sam imao, čak u pisanoj formi, iz proceduralnih razloga nismo bili u poziciji da predložim, da odbor bude predlagač tako nečega. Šta vam govorim, sad se opet vraćam na član 2, odnosno na član 82. stav 1. tačka 5), gde su sada ugovori o raspolaganju nepokretnostima, briše se onaj deo – lica koja su poslovno nesposobna. Znači, ugovori o raspolaganju nepokretnosti ne primenjuje se ono što je sada važilo po članu 181. osnovnog teksta zakona. Znači, mora u obliku javnobeležničkog zapisa, mora javni beležnik, ne samo da overava potpis nego i sadržinu. Ako overava sadržinu, moramo da budemo svesni svega onoga što može to da prouzrokuje. O tome ću detaljnije razgovarati kada budemo razgovarali o članu 3. predloga zakona.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za reč samo da otklonim jednu nedoumicu, eventualno, koja verujem da je nastala omaškom. Naime, ne stvaramo ovakvim izmenama Zakona o javnom beležništu situaciju u kojoj će opštine u kojima živi manji broj stanovnika, tu ima i opština koje imaju manje od 10.000 stanovnika, gde su staračka domaćinstva, gde je prisutan kontinuirani odlazak ljudi iz tih pasivnijih krajeva, da će zbog toga što se neće naći neko ko je zainteresovan da živi u toj opštini ostati i bez javnog beležnika, pa samim tim i bez mogućnosti, u ovom slučaju ako pričamo o ugovorima o prometu nepokretnostima i bez mogućnosti da sačini taj ugovor u formi javnobeležničkog zapisa. Zašto? Apelujem na vas da sistemski protumačite normu, pa pročitate i Zakonu o javnom beležništvu naredni član 17, koji definiše službeno područje javnoga beležnika. Tu jasno u stavu 1. stoji službeno područje javnog beležnika, obuhvata područje osnovnog suda na kojem se nalazi službeno sedište javnog beležnika. Prema tome, ovo pitanje nikako ne možemo da tumačimo izolovano. Iz kog razloga? Recimo, evo pričali ste o Ćićevcu. Ćićevac se nalazi trenutno na području Osnovnog suda u Kruševcu. Notar koji bude, odnosno javni beležnik, imenovan u gradu Kruševcu imaće službeno područje i u Ćićivcu i u Varvarinu. Ako u međuvremenu kroz izmenu i dopunu sudske mreže koja nam sledi bude recimo formiran jedan sud, u Varvarinu za područje Varvarina i Ćićevca, onda bi to hipotetički bio neki notar koji bi bio u Varvarinu. Prema tome, ovde se sigurno ne stvara prostor za strepnju kod građana da ako prenesemo nešto u nadležnost javnom beležniku, da tamo gde neće biti javnog beležnika u toj konkretnoj opštini, neće biti mogućnosti ni da se upravo ova njegova nadležnost obavlja. Prema tome, pogledajte član 17. i stav 1, definiše se službeno područje i upravo tim članom je regulisano ovo pitanje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, opet kažem nemojte da me posmatrate kao opozicionog poslanika, sada me posmatrajte kao čoveka koji živi u Kruševcu, a pokriva recimo i taj Ćićevac. Veoma poštujem izlaganje gospodina Neđe, koji je kazao – mi ne možemo hipotetički da predvidimo šta će sve život da nametne kao rešenje. U Kruševcu žive sposobni ljudi, to je činjenica. Postoji mnogo dokaza za tako nešto. Ko nam garantuje da će u narednih šest meseci ili godinu dana, među tih sto notara biti neko iz Kruševca? Da li će taj koji se kandiduje i prijavi da bude notar, da li će baš oni položiti? S druge strane, ko nam hipotetički opet otklanja takvu mogućnost i za druge gradove? Mi ne možemo da predvidimo da li će biti na konkursu za notare ljudi iz Čajetine, Nove Varoši, Prijepolja ili bilo kog drugog mesta i da li će oni položiti. Opet se postavlja pitanje, ako otvorimo odeljenje suda u Varvarinu ponovo i ako imamo teritorijalnu nadležnost suda iz Varvarina na teritoriji opštine Ćićevac, a nemamo notara i ne budemo imali notara u Kruševcu, u Vrnjačkoj Banji, bilo kom drugom mestu u Srbiji, kako će ti ljudi da zadovolje svoju potrebu da overe neki ugovor? Znači, nema suda, nema notara, nije položi niko za notara, da li to znači da aktivnosti sklapanja ugovora na toj teritoriji zamiru ili je možda zakonodavac propisao i neke druge koje ja ovoga trenutka ne mogu da dokučim i da sagledam. Posebno sa ovog aspekta hipotetičkog izlaganja zakonodavac uvek mora da predvidi ono što će život nametnuti, ali ne može niko to ovde u Srbiji gde postoji takva kreativnost ljudi koji treba da potpišu jedan ugovor. To ne može niko živi da predvidi, verujte. To šta ste vi imali prilike koji se bavite pravom ko za advokaturu da vidite u svojoj praksi, o tome su pisane knjige, romani, dosijea itd. Mnogo se sudskih postupaka oko međa završilo sudskim postupkom za ubistvo, ali da ne prejudiciramo na takav način, život u Srbiji i tu pravnu praksu da baš na takav način ne razlažemo. Nisam pravnik. Završio sam neke biološke predmete. Tamo se ono što je hipotetički izrađuje i razrađuje tako što se prvo proba na miševima. Znate, u laboratoriji prvo beli miševi, pa ako to prođe idemo na ljude. Pravne nauke takav nivo eksperimenata ne poznaju. Takav nivo eksperimenata nije primeren pravnim naukama, ali opet treba predvideti što veći broj mogućnosti šta će se desiti. Opet podvlačim pitanje za kraj, da bih bio razumljiv – šta će se desiti ako se niko iz Kruševca ne bude prijavio na konkurs za notara ili ako se prijavi a ne položi i kakve konsekvence proizilaze na život ljudi u Kruševcu, Ćićevcu, Varvarinu i ostalim mestima Rasinskog okruga? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Uvaženi ministre, dajte nam odgovor na jedno obično, prosto pitanje – šta je obrazloženje vaše za ovakvu jednu imperativnu normu kojom onemogućavate potencijalnim notarima da iz jedne opštine, ne menjajući svoje prebivalište, odnosno mesto boravka, obavljaju posao u nekoj drugoj opštini, recimo, iz Pančeva u Beogradu, iz Beograda u Pančevo itd, možda se radi samo o administrativnim granicama i možda se radi o par stotina metara administrativne razlike, šta je osnovni razlog, šta bi kretanje tih ljudi dovelo, koju negativnu posledicu, pa ću zaista moći da prihvatim ovaj vaš stav koji ste malopre izneli.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Vezano i za ove teme koje je otvorio i gospodin Neđo Jovanović, naš uvaženi kolega iz Užica, advokat, pominjući mogućnost, što je i gospodin ministar pomenuo realnu situaciju koja je predviđena u članu 17. po pitanju određivanja službenog područja, upravo u tom smislu sam diskutovao, da ukoliko neki javni beležnik pokriva područje više opština, zašto mora da ima prebivalište tamo gde je službeno sedište? Zašto ne može da ima prebivalište na celom području delatnosti tog javnog beležnika? Znači, ako ima zvanično sedište u jednoj opštini, a pokriva tu opštinu i susednu, on ne može u susednoj opštini da ima prebivalište. Da li me shvatate koji problem kandidujem da ga rešimo u narednom periodu do početka primene Zakona o javnim beležnicima? Ne možemo sada da ga rešimo. Nisam imao mogućnost da dođem na Odbor za pravosuđe gde sam hteo da o tome diskutujem i da predložim rešenje, ali u svakom slučaju to ćemo imati na neki način ako se opredelimo da ima javni beležnik prebivalište na području za koje je zadužen. Zašto insistirati na mestu gde je službeno sedište ukoliko pokriva dve, tri opštine koje su u krugu od deset kilometara ako već ima stan, porodicu, deca mu idu u školu itd? On sada treba da menja iz osnova način života i da se seli tri ili pet kilometara dalje da bi zadovoljio zakonski uslov, a možda je idealan javni beležnik po pitanju kvaliteta, poštenja, vrednoće, svega toga što bi trebalo da bude? Hajde da vidimo da te stvari rešimo na način da omogućimo što bolju konkurenciju potencijalno dobrih javnih beležnika i da omogućimo ovo što smo rekli. Daj da nađemo i moguće prelazno rešenje, odnosno da porazmislimo o tome da ukoliko sagledamo da ne možemo da pokrijemo 300 javnih beležnika raspoređenih kako treba i da napravimo mrežu preko cele Srbije, da dozvolimo makar mogućnost overe u smislu člana 93. osnovnog teksta Zakona o javnom beležništvu dok ne izaberemo javnog beležnika za svako područje u Srbiji. To je problem. Ne moramo danas da ga rešimo, ali da ga rešimo do trenutka primene. Ako nemamo rešenje, vratimo situaciju da bar overu ugovora može da radi i sud tamo gde nema javnih beležnika. To je bio moj predlog amandmana koji nisam stigao da predložim Odboru da predloži, da u mestima gde ne budemo imali javnog beležnika iz bilo kog razloga, za takav slučaj, ako nemamo drugo rešenje ili ukoliko nemamo mogućnost delegiranja javnog beležnika odavde da ide na drugo mesto i da radi makar dan u nedelji ili kako bilo, da građani ne budu oštećeni. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Za kraj ovog amandmana bih imao pitanje i za ministra, a i za ljude iz Ministarstva – da li je predviđeno umrežavanje kancelarije javnih beležnika? Da li postoji mogućnost da javni beležnik u Kruševcu bude umrežen sa kancelarijom svog drugog kolege u Kruševcu, ako postoje dva beležnika, jer to je najbolji način da se predupredi mogućnost da se neki štetni ugovori koji se tiču ugovora o kupoprodaji nepokretnosti, konkretno stanova, sklope na takav način da se kao vlasnik stana kod jednog beležnika upišem ja, a kod drugog beležnika za isti stan neka druga osoba. Dakle, to je veoma važno pitanje – da li će kancelarije beležnika biti umrežene, gde će biti server, gde će biti baza podataka i kako ćemo u praksi moći da predupredimo te vrlo neprijatne mogućnosti koje je pravna praksa u Srbiji pokazala više puta, pogotovo u proteklom periodu, koju smo na jedan efikasan način, umrežavanjem sudova, predupredili. Dakle, pitanje je – da li će biti razvijena serverska mreža, da li će biti povezane kancelarije beležnika u jedinstven sistem, jer ako se te kancelarije budu otvarale ovako kako se otvaraju i kako je predviđeno, postoji bojazan da će se određene nepokretnosti više puta ubeležavati kod različitih beležnika? Dakle, pitanje je - gde će biti server, kada će biti umrežene, do kada je predviđeno umrežavanje kancelarija beležnika, ko će taj posao da nadzire, ko će da rukovodi tim poslom, jer to je veoma važno pitanje? To uopšte nije nevažno pitanje u ovom razvoju. Nisam dobio odgovor šta će se dešavati sa opštinama koje ne budu imale ni sud, niti beležnika, a to isto treba predvideti kroz pravnu praksu. Dakle, ovo me zanima za umrežavanje kancelarija notara. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Dajte da počnemo od kraja. Prvo, svakako da će postojati server koji će umrežiti sve javnobeležničke kancelarije i ne samo međusobno kancelarije, već recimo i kancelarije sa katastrom nepokretnosti, što je preduslov svega. Da vidimo jedan primer iz uporednog prava. Verovali ili ne, Republika Albanija ima izuzetan softver koji su dobili kao donaciju od Notarske komore Republike Francuske i koja im je omogućila jedinstvenu evidenciju ugovora o prometu nepokretnostima. Naravno, pre toga je potrebno formirati komoru. To je ono o čemu smo pričali. Komora, ministarstvo i sudovi su oni koji su zaduženi za nadzor rada. Ne znam šta vam je bilo nejasno, prilično sam jasno obrazložio? Dakle, službeno područje javnobeležničke kancelarije pokriva područje nadležnosti određenog osnovnog suda. Postavili ste još jedno dodatno pitanje i hvala vam na tome, gospodin Miković je o tome govorio – zašto nije omogućeno nekome iz druge opštine da registruje svoju kancelariju? Pa zato što je krajnja namera zakonodavca da svaka opština dobije svog javnog beležnika. Da li do toga može da se dođe za godinu dana? Nema šanse. Zato je kroz pitanja definisanja službenog područja javnog beležnika taj problem rešen do onog trenutka dok svaka opština ne dobije svog javnog beležnika. Takođe imate drugi član u kome se definiše mesto obavljanja delatnosti, pa se kaže – javni beležnik obavlja svoju delatnost u svome sedištu, tj. sedištu gde mu je kancelarija, ali Komora može da odredi da povremeno svoje poslove obavlja i van sedišta. Dakle, Komora je ta koja nam je ovde neophodna i kada smo govorili o nedostatku podzakonske regulative, ona nedostaje u onom delu koji treba da uradi Komora. Zato je potrebno Komoru formirati. Imate tamo onu odredbu, među prelaznim i završnim odredbama zakona, gde se kaže da će biti određena privremena sedišta za prvih 100 beležnika, dok sistem ne profunkcioniše. Svakako da nećemo doći u situaciju da negde uopšte beležnika nema. Sada, i to je upravo cilj koji sam obrazlagao i kada smo pričali o Predlogu zakona u načelu, cilj nam je da motivišemo ljude da se prijave za javne beležnike. Ovim im dajemo jak motiv, zato što dobijaju jedan od najučestalijih ugovora u svoju nadležnost. Hvala.
Hvala. Gospodine Mikoviću, da li želite repliku? Izvolite.
Dajem samo kao primer dve opštine, npr. Opovo i Kovačica, u Banatu. Jedan beležnik treba da pokrije pretpostavljeni slučaj, područje i opštine Opovo i opštine Kovačica. Sedište mu je određeno u opštini Kovačica. Zašto ne može javni beležnik da stanuje u Opovu, a da pokriva područje i Opova i Kovačice? U tom smislu sam član 1. komentarisao iz najbolje namere da kada budemo imali beležnika i za Opovo i za Kovačicu, super, ali do tada da ne isključujemo mogućnost, ili da ne teramo čoveka iz Opova da mora da putuje, odnosno da stanuje u Kovačici, ukoliko mu je cela porodica u Opovu. To možemo da projektujemo za bilo koje mesto u Srbiji.
Hvala. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.) Gospodine Selakoviću, izvolite.
Upravo ono što sam malopre rekao. Zato što nam je krajnji cilj da svaka opština dobije svog javnog beležnika. Možda u početku to može da zasmeta, kao što ste vi rekli, ali ako nam je ovo krajnji cilj, do njega jeste nešto teže doći, ali se dolazi na takav način. Pogledajte malo kako funkcioniše javnobeležnički sistem. Uglavnom se ide na to da svako veće naseljeno mesto koje ima status jedinice lokalne samouprave, ima svog javnog beležnika. Sa druge strane, kad postavimo tako stvari, hajde da gledamo na ovoj neracionalnoj sudskoj mreži. Zamislite javnog beležnika u Novom Sadu. Novosadski osnovni sud pokriva područje grada i 10 opština. Tu dolazi u onu zamku i da nema ove odredbe tu bi upali u zamku monopolizacije ove struke. Zamislite jedan Južnobački okrug, koji ima negde oko 650.000 stanovnika. Upravo iz tog razloga nam je potrebno da i Žabalj i Titel i Bač i Bačka Palanka i Bački Petrovac jednog dana imaju svog beležnika. Dajmo priliku da se ta delatnost razvije, da ljudi shvate koliko je ona neophodna. Vremenom kako bude profunkcionisala povećavaće se i funkcionalne nadležnosti javnog beležnika i onda ćemo u jednom trenutku kao krajnji cilj dobiti da većina opština u Srbiji ima svog javnog beležnika. Sve drugo bi bilo upravo ovo. Zamislite i kada pogledate sedišta poput recimo Beograda, Novog Sada ili nekih drugih pasivnijih područja, to bi bila velika zloupotreba. Pogledajte npr. Zaječar, koji ima jedan osnovni sud i koje područje taj sud pokriva. To je nešto što bi vodilo ovoj monopolizaciji, a uveren sam da nam to nije cilj.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević i narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovim članom onemogućavate jednu slobodu oko toga da li ćemo da se pridržavamo zakona i u skladu sa postojećim pozitivnim propisima da zaključimo taj ugovor, ili ćemo da odemo kod javnog beležnika i tu neku formu javnobeležničku da učinimo sastavnim delom našeg pravnog posla. Ova odredba ukazuje na to da se zakon pisao, a da se nije vodilo računa o tome da li će zakon moći da se primenjuje. Zakon o prometu nepokretnosti ne predviđa formu koju vi sada činite obavezujućom. Faktički brišete tu neobavezujuću formu iz člana 83. osnovnog zakona. To nije jedino što vi radite, a da pri tom kršite neku vrstu podjednake važnosti svih zakona pozitivnih propisa koji su aktuelni na teritoriji ove države. Predviđate nešto što drugim zakonima nije predviđeno. Ovaj zakon o beleženištvu se naslanja na odredbe, sam gospodin ministar je rekao, nekih dvadesetak zakona. Pre nego što su ti zakoni promenjeni, donet je ovaj zakon. Jeste da nije još u primeni, ali to ne znači da neće biti ukoliko održite reč da ćete za godinu dana i zaista ne sumnjam u to, da ćete izglasati zakon u formi u kojoj ste ga predložili i da ćete za jedno godinu dana krenuti sa primenom zakona. To znači da ćete morati za sledećih godinu dana da izmenite najmanje 20 zakona. To su zakoni kao što je Zakon o nasleđivanju, Porodični zakon, Zakon o prometu nepokretnosti i još mnogo zakona koji su i te kako bitni, jer bez tih zakona ne može da funkcioniše pravni poredak ove države. Ukoliko se neki zakon primenjuje, a u suprotnosti je sa odredbama tih zakona, onda dolazimo u neku vrstu kolizije. Dolazimo u tu situaciju da ugrožavamo pravni poredak države. Uprkos tome što od avgusta meseca skoro ništa niste uradili da ovaj zakon zaista počne da se primenjuje, tražite od nas poverenje u to da ne samo što ćete sve podzakonske akte, već sve potrebne radnje da sprovedete i realizujete da bi zakon mogao da se primenjuje i da ćete i sijaset drugih zakona da promenite da bi ste ih uskladili sa ovim zakonom. To je ogromno poverenje koje tražite od opozicijei od javnosti i građana Srbije. Mislim da je to pomalo neodgovorno zato što tu svoju neodgovornost i neozbiljnost prikazujete na taj način što niste spremni da uopšte razgovarate sa poslanicima iz opozicionih stranaka. Niste spremni da saslušate dobre argumente i niste spremni da promenite onu političku volju koja predstavlja jednu generalnu liniju celog ovog predloga zakona. Dakle, ako ste već toliko želeli nešto da promenite u ovom članu 83, mogli ste prosto da promenite neke članove, odnosno neke stavove i tačke i u tom slučaju ne bi imali tu obavezu da za godinu dana napravite tako veliki posao izmene i dopune nekih drugih dvadesetak zakona. Prosto biste brisali određene tačke, odnosno stavove u ovom članu 83, umesto ove tačke 1. što sada predlažete i na taj način biste vi u stvari doveli u neki sklad ovaj zakon o beležništvu sa drugim zakonima. To je jedna logika i to je racionalno. Stvarno ne vidim razloga zašto ste primenili taj radikalni rez u pogledu nadležnosti za formu ugovora kojima se raspolaže u vezi nepokretnosti. Nema tu argumenata, ni što se ekonomske održivosti tiče, ni pravne sigurnosti, to smo objasnili, ali postoji jedan jasan način da se na ovaj način vi opredeljujete za monopolizaciju u domenu raspolaganja nepokretnostima. Vi dovodite, u stvari, građane u tu situaciju da će jednog dana imati velike probleme ukoliko budu želeli da raspolažu sa svojim nepokretnostima. Vidimo, koliko teško ide da se položi javnobeležnički ispit. Vidimo kako je teško da se u stvari napravi onaj magični broj od 100 javnobeležničkih kandidata. To znači da čak i ako se stigne do 100 notara i u tom slučaju to je tri puta manje od onih 300, koji po zakonu predstavljaju jednu potrebu ove države, što se broja notara tiče. To znači, da vi nećete imati notara na 25.000 stanovnika. Vi ćete imati jednog notara na 75.000 stanovnika. Vi predviđate, recimo, u ovom pravilniku koji prati Zakon o javnom beležništvu da na području osnovnih sudova, Prvog i Drugog u Beogradu, bude ukupno 24 notara. Sada zamislite celu tu teritoriju Beograda sa 24 notara koji će imati isključivu nadležnost za sklapanje ugovora kojima se raspolaže u vezi nepokretnosti. Evo pogledajte Zrenjanin. Zrenjanin će imati pravo, to je grad od preko 100.000 stanovnika, na tri notara, dva notara sam grad, a jedan Novi Bečej. Dakle, zamislite sad Zrenjanin sa dva notara, a toliki grad. Trenutno ima 100, 150 advokata, koji svi umeju, znaju i pišu ugovore i sastavljaju ugovore. Imate građane koji znaju, zašto ne bi znali da napišu neki ugovor, ako smatraju da će preuzeti taj rizik i slobodno ga preuzimaju. Dakle, kakav je to monopol da će vam dva notara obavljati taj posao u vezi nepokretnosti? To jeste monopol. Monopol, normalno, neizbežno dovodi do određenih problema, a to smo i napomenuli. Kada vi jednom malom broju državnih službenika omogućavate da raspolažu sa ogromnim pravima, sa ogromnim zahtevima građana, u tom slučaju prosto otvarate prostora za mnoge buduće greške, pa i korupciju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodin Nenad Konstantinović, iz poslaničke grupe Demokratske stranke, podneo je amandman na ovaj član Predloga zakona. U analizi ovog amandmana i teksta koji je predložen u Predlogu zakona, ukazao bih na par činjenica. Naime, ovog trenutka, znači, ukoliko bi zakon stupio na snagu sada 1. marta i počeo da se primenjuje 2013. godine, bio je predviđen rok do 2. septembra 2014. godine, pravni posao iz člana 83, a to je zaključivanje ugovora o raspolaganju nepokretnostima, tek 2. septembra 2014. godine bi morao biti sačinjen u obliku javnobeležničkog zapisa i overen u skladu sa članom 93. osnovnog teksta zakona. Šta mi sada imamo? Situaciju da ukoliko bude usvojen Predlog zakona, već 1. marta 2014. godine, a ne 2. septembra 2014. godine, svi ugovori o prometu nepokretnosti, raspolaganju nepokretnosti, bili bi sačinjeni u obliku javnobeležničkog zapisa. Znači, pomeramo rok unapred da nešto mora tako. Nisam baš toliki optimista, iako bih voleo da ima dovoljan broj ljudi, stručnih, sa položenim javnobeležničkim ispitom i sa svim drugim kvalitetima, da mogu da budu izabrani na funkciju javnog beležnika, jer i ovih 55 koji su položili ispit, ne znači da svih 55 hoće da budu javni beležnici i ne znači da će svih 55 proći, da kažem, još jedan filter, da li će ih ministar imenovati za javne beležnike i, još jedna stvar, da li će samo mesto odakle dolaze zadovoljavati to da mogu da svi oni budu postavljeni ili će u nekim mestima biti i više ljudi sa položenim javnobeležničkim ispitom i svim uslovima da budu javni beležnici, a negde nećemo imati. U tom smislu, slažem se sa gospodinom Konstantinovićem da nemamo dovoljno sagledanu analizu efekata propisa u ovom delu, jer da smo je sačinili onako baš kako propisuje Poslovnik Narodne skupštine – jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa, šta bi morali da imamo u analizi efekata propisa? Objašnjenja na koga će i kako će najverovatnije uticati rešenje u propisu, kakve troškove će primena propisa stvoriti građanima i privredi, naročito malim i srednjim preduzećima, da li su pozitivne posledice donošenja propisa takve da opravdavaju troškove koje će on stvoriti, da li se propisom podržava stvaranje novih privrednih subjekata na tržištu i tržišta konkurencija, da li su sve zainteresovane strane imale priliku da se izjasne o propisu i koje će se mere tokom primene propisa preduzeti da bi se ostvarilo ono što se donošenjem propisa namerava. Shvatam potrebu i brzinu, da ne dođemo u situaciju da dočekamo 1. mart bez izglasanog ovog produženja, jer se nisu stekli uslovi da se primenjuje osnovni tekst Zakona o javnom beležništvu. Ali, i ovog trenutka treba da budemo svesni šta mi treba da imamo kao analizu efekata propisa do tog momenta kada bude u punoj primeni Zakon o javnom beležništvu. Još jednom ponavljam, dajete da vidimo u ovom periodu, jer očigledno će biti produžen rok, da održimo dovoljan broj stručnih sastanaka, bilo na Odboru za pravosuđe, jer sam predlagao i predsedniku Odbora i svim članovima Odbora za pravosuđe, da upravo na Odboru za pravosuđe pokušamo da sagledamo, a pitanje je da li ćemo sagledati sve, sva uska grla u pogledu primene zakona. Neće biti to tako lako. Svi da se upnemo zajedno i bez podela, pitanje je da li ćemo stići do te situacije da možemo u potpunosti da primenimo Zakon o javnom beležništvu. Ali, moramo ove dileme da otvorimo u direktnoj raspravi i da vidimo time što se traži sada da se i sadržina ugovora na određeni način kontroliše i da bude sačinjena od strane javnog beležnika, da li je to ovog trenutka moguće ili ćemo time dovesti u pitanje ostvarivanje interesa svakog pojedinačnog građanina. Ne očekujem ja, ne živim u iluziji da će amandmani, pogotovo amandmani opozicije biti prihvaćeni, ali molim vas da ovu dilemu ozbiljno shvatite, jer ćemo o ovome morati i pre tog 1. marta 2014. godine, ukoliko Predlog zakona neizmenjen prođe, morati o ovome da raspravljamo. Sačuvajte stenografske beleške, desiće nam se to da o ovome moramo još jednom, bar još jednom, ozbiljno da razgovaramo na plenumu Narodne skupštine.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstatinović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
U ovom delu amandman uvaženog kolege Nenada Konstantinovića iz poslaničke grupe DS shvatam kao doprinos da se sagleda osnovni problem. Znači, nije problem da li imamo jednu, dve, tri komisije ili 40 komisija za polaganja javnobeležničkog ispita, nego na koji način omogućiti i stimulisati veći broj ljudi da se prijavi i da uđe u konkurenciju za javnobeležničku funkciju. Mislim da je razjašnjenje svih ovih pitanja koje smo ovde kandidovali da se reši, na koji način će funkcionisati javnobeležnička funkcija u narednom periodu, da će biti, ukoliko sve te probleme rešimo i imamo konkretan zakon koji će biti primenljiv, u tom smislu imaćemo dovoljno kandidata i tada će manje biti važno da li imamo jednu, dve, tri ili više komisija.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala lepo. Gospođo potpredsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u Pravilniku, kojim je predviđeno na koji način će da se sprovede javnobeležnički ispit, navedeno je šta se sve smatra pravnim izvorom za polaganje tog ispita. Tu spada 14 zakona i predviđeni su i procesni postupci, parnični postupak, vanparnični, postupak izvršenja obezbeđenja, kao i vansudski postupci za namirenje zaloge.Dakle, to je veoma široka pravna oblast. Pravnici koji vam se javljaju na konkurse su diplomirani pravnici sa položenim pravosudnim ispitom. To su pravnici sa određenim radnim stažom u pravnoj struci i to su uglavnom sudije, advokati, tužioci. Dakle, veoma ozbiljni i stručni pravnici. To su ljudi koji u praksi koriste, primenjuju ove zakone, koje ste vi predvideli kao materiju za polaganje javnobeležničkog ispita. Sad ta ispitna komisija broji, prema vašem predlogu, pet članova. Naveli ste da, pored pravnika sa položenim pravosudnim ispitima, članovi komisije su i profesori pravnih fakulteta. To možda ne bi bio problem, ukoliko ne bismo malo pogledali kakvo je iskustvo sa komisijom koja je do sada radila i koja je, u stvari, doprinela do toga da, posle više od godinu dana, Srbija nema više od 55 pravnika koji su položili javnobeležnički ispit. Dakle, nije tu problem ,po mom dubokom uverenju, u kandidatima, to su sve kvalitetni kandidati. Ne bih se složila sa vama, gospodine ministre, kada vi osporavate njihovu odgovornost i njihovu ozbiljnost. Zaista ne mogu da vas podržim u vašem mišljenju, da je javnobeležnički ispit daleko značajniji, daleko stručniji i daleko na višem nivou od onog ispita koji polažu sve buduće sudije, advokati i tužioci, a to je pravosudni ispit. Dakle, svi ti ljudi su položili pravosudni ispit. Položili su pred komisijom koja sprovodi taj pravosudni ispit. U toj komisiji su mogli da budu i svi ti profesori, eminentni profesori Pravnog fakulteta. Zašto sad ponoviti sve to i dozvoliti tu mogućnost da se tako jedna delatnost, kao što je notarska, ponovo dovede u pitanje zbog neke mogućnosti da se previde stvari koje su konkretne, koje se primenjuju u praksi, a sve iz razloga da bismo dali značaj nekim profesorima Pravnog fakulteta? Vidite, u toj komisiji se nalazi i gospodin Oliver Antić, aktuelni pravni savetnik predsednika Republike. To jetaj gospodin i predsednik… (Predsedavajuća: Gospođo Popović, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.) Prosto moram da govorim o članovima ispitne komisije… (Predsedavajuća: Nema potrebe, to nije na dnevnom redu.) Kako da ne? Dakle, to jeste tema - ko je član ispitne komisije, kog Pravnog fakulteta i koji profesor, zato što i te kako generiše problem kada se radi o tome da li ćemo mi sutra imati sto javnih beležnika koji će moći da jednostavno rade taj posao koji je zakonom predviđen i da li će ovaj zakon moći da se primenjuje od 1. marta 2014. godine. Ako je vama predsednik Republičke komisije za odlikovanje čovek u ovoj komisiji, čovek koji je predložio za odlikovanje jednog predsednika koji je pod evropskim sankcijama, a predsednik Belorusije jeste pod evropskim sankcijama zbog kršenja ljudskih prava, je li tako, on kompromituje ovu državu koja ima neki plan i program, ima neku politiku evropskih integracija – šta mi da očekujemo od takvog člana ispitne komisije, na notarskom ispitu, ako on prosto ne vidi koji je interes ove države u evropskim integracijama? Da li će on prepoznati interes ove države da sutra ima sto ili 300 javnih beležnika? Teško. Hajde onda da se fokusiramo na to da ispitnu komisiju čine pravnici koji imaju položen pravosudni ispit, koji su i te kako stručni i sposobni da procene da li kandidati na javnobeležničkom ispitu mogu da polože taj ispit. To je od krucijalne važnosti, da politiku izmestimo iz pitanja izbora javnih beležnika, jer time što na tako rigidan i rigorozan način se odnosite prema polaganju javnobeležničkog ispita, vi u stvari onemogućavate širem krugu ljudi da učestvuje, da položi i da može da sutra konkuriše za mesto javnog beležnika. Ostavlja se na volju ponovo političkoj eliti da kreira čak i javno beležništvo, da kreira ceo taj sistem raspolaganja nepokretnostima, da ga monopolizuje. Nije poenta u tome da postoje evidencije zaključenih ugovora o prometu nepokretnosti, poenta je u tome da vi imate javne knjige koje će voditi računa o tome koja su stvarna prava evidentirana i kako može da se raspolaže sa tim stvarnim pravima. Na ovaj način to sigurno nećete postići. Hajde da racionalizujemo stvari.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, imam obavezu prema svim članovima komisije da se oglasim na ovo izlaganje. Evo iz kog razloga. Prvo, suština ovog člana jeste da se omogući da aktivno učešće u radu ispitne komisije imaju i renomirani pravni stručnjaci koji su svojim naučnim radom doprineli razvoju, sa naučne, teorijske strane javnog beležništva, zato što sa praktične, jednostavno nisu za to postojale mogućnosti i prilike u Srbiji. Pomenuli ste jednog od članova te ispitne komisije. Koristim priliku da ukažem na činjenicu da je dotični član profesor Oliver Antić imenovan u tu komisiju još pre početka mandata ove vlade, čiji sam član. Pretpostavljam da je razlog za to bio, između ostalog, i taj što je on jedan od prvih naših u ovom periodu, posleratnom, pravnih stručnjaka koji je pisao na temu -javnoga beležništava, i recimo, ako gledate priručnik za polaganje notarskog, odnosno javnobeležničkog ispita u Francuskoj Republici naći ćete i dva njegova članka koja francuski notari imaju u obaveznoj literaturi za pripremu ovoga ispita. Da li je tu bio presudan neki politički kriterijum? Pa sigurno da nije bio, jer da je bio ne bi predsednik ispitne komisije i dalje bio uvaženi profesor doktor Dragor Hiber. Govorio sam u raspravi u načelu i pomenuo da nažalost mi nemamo praktičara koji se bave ovom materijom i da smo zato prinuđeni da se oslanjamo većinom na profesore. To ne znači da nećemo u rad komisije uključiti i sudije, naročito one koji se bave vanparničnom materijom. Otvoriće se mogućnost da se to zaista učini. Ali, nikako ne prihvatam da postoji bilo kakva politizacija kada pogledate ko su članovi. Član ispitne komisije je i sudija Ustavnog suda, Marija Draškić, član je i docent doktor Milan Živković, član je i profesor doktor Nebojša Jovanović, ljudi koji su svojim naučnim opusom, naučnim radom doprineli većem razvoju teorije javnog beležničkog prava u Srbiji i to je bila glavna referenca. Nažalost, bio je član ispitne komisija profesor doktor Ranko Keča, dekan Pravnog fakulteta iz Novog Sada. Iz ličnih razloga je podneo ostavku na to mesto, ali je podržao dalji rad ispitne komisije. Imao sam razgovor sa njim pa mogu to javno i da kažem. Svakako mislim da i ljudima koji se bave teorijom i naukom ima prostora i mesta u radu ove komisije. Uveren sam da ćemo u predstojećem periodu popularizacijom javnobeležnočkog poziva učiniti da i više od jedne komisije ima svog i te kako prostora i materijala za rad.
Gospođa Popović, replika.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, samo neke stvari da pojednostavimo. Nije problem u profesorima. Nije problem u njihovoj stručnosti. Problem je u javnobeležničkom ispitu onako kako je on koncipiran, kako je organizovan i kako se sprovodi. Tu nedostaje jedna analiza – zašto se dešava to što se dešava da od maja prošle godine nismo mogli da dobijemo 100 notara koji bi omogućili da se ovaj zakon primenjuje? Sami ste naveli da to jeste razlog, obrazložili ste da je ovaj zakon potrebno doneti iz tog razloga. Možda je tu neki problem sa tom komisijom koja je bila dominantna prilikom odlučivanja o tome da li će neko položiti ili neće položiti. Zato se postavlja pitanje – kako se taj ispit sprovodio? Da li je problem između ostalog što se možda previše insistira na teoriji, a premalo na praksi? Nemamo vremena da se previše bavimo teorijom. Nama su potrebni praktičari. Nama su potrebni stručni javni beležnici. Prema tome, pogledajte i analizirajte, procenite rad svakog člana te ispitne komisije, procenite nezavisno od toga kojoj stranci pripada, na kom fakultetu radi, nezavisno od toga koja su mu politička opredeljenja ili zvanja. Navela sam gospodina pravnog savetnika predsednika Republike jer je on prva figura koja se stalno pojavljuje kada se govori o ispitnoj komisiji.
Vreme. Gospodine Toškoviću, izvolite.
Predlog ovog amandman je pravno neosnovan. Malo je i diskriminaciono. Dokazaću sa obrazloženjem. U postojećoj ispitnoj komisiji preovladavaju profesori Univerziteta. Otkud pravo, bez obzira na to što svaki poslanik Ustavom i Poslovnikom Narodne skupštine ima pravo da kaže i napiše bilo šta, da se diskriminišu profesori univerziteta, i tu se navodi savetnik predsednika Republike. Stvarno je nepodnošljivo da takvi amandmani postoje, a da se ne reaguje na pravi način. Šta u obrazloženju kaže zakonodavac? Javnobeležniočki ispit se polaže pred ispitnom komisijom, ovo čitam zarad slušalaca i gledalaca, koju obrazuje ministar. Članove ispitne komisije imenuje ministar iz redova diplomiranih pravnika sa položenim pravosudnim ispitom i najmanje 10 godina radnog iskustva u pravnoj struci, odnosno iz redova nastavnika predavača, koautora i autora ovakvog zakona, pravnih fakulteta, pozitivno pravnih predmeta obuhvaćenih programom javnobeležničim ispitima. Kud ćemo bolju ispitnu komisiju da nađemo nego na ovaj način? Zato sam rekao da je ovaj amandman pravno neosnovan i diskriminacioni.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Gordana Čomić i Biljana Hasanović Korać. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać.
Poštovana potpredsednice, moje koleginice poslanice i ja iz DS smo podnele ovaj amandman kojim predlažemo da se u članu 4. Predloga zakona doda stav 3. koji glasi – članove komisije imenuje ministar na period od tri godine sa mogućnošću ponovnog imenovanja. Ovakvo rešenje već postoji i u važećem tekstu zakona. Ovim Predlogom zakona se on u stvari briše. Mi predlažemo da se ovakvo rešenje vrati jer smatramo da je veoma važno da komisija bude birana na određeno vreme, a da ne bude stalna i to iz više razloga. Prvo, povremenim izborima, odnosno izborom na period od tri godine omogućuje se veća kontrola kvaliteta rada članova komisije i rezultata koje postiže sama komisija u sprovođenju ispita. Drugo, otklanja se sumnja koja je već izneta ovde u raspravi u načelu da će ministarstvo i vladajuća koalicija smestiti u tu komisiju svoje kadrove koji će za dobru naknadu zauzeti ta mesta i raditi bez vremenskog ograničenja. Poznato je da su ispitivanja pokazala da u celom pravosuđu postoji veliki stepen korupcije. Stalnošću komisije povećava se opasnost da se i na ovaj deo proširi problem korupcije. Treće i četvrto, izbornost i smenjivost su jedan od osnovnih principa demokratizacije društva, a svi se mi ovde zaklinjemo da želimo da demokratizujemo naše društvo i da dostignemo nivo demokratizacije koja postoji u evropskim zemljama. Ovako koncipiranje komisije bi omogućilo njen bolji i efikasniji rad. Jedan od osnovnih razloga, koji ste vi naveli, zašto se odlaže primena zakona jeste da nemamo dovoljan broj kandidata sa položenim javnobeležničkim ispitom. Problem je očigledno u samoj komisiji, jer ako za sve ovo vreme niste uspeli da motivišete pravnike da polože javnobeležnički ispit i nisu imali mogućnost, onda znači da problem zaista postoji. Ako kažete da je ispit jako težak i da se zato ne javljaju pravnici, pa izvinite to vređa intelekt diplomiranih pravnika. Ovde postoji mnogo mojih kolega koji su završili Pravni fakultet u roku kao ja, koji su položili i stručni ispit za rad u državnim organima, koji sam i ja položila, koji su položili pravosudni ispit koji ne bi smeo da bude teži od ovog javnobeležničkog ispita. I ako postoji već toliki broj stručnjaka, onda je to malo uvredljivo da kažete da je ispit jako težak i da zato nemamo dovoljan broj kadrova koji je položio taj ispit. Još jednom apelujem i ukazujem da je zaista potrebno da ne propuštate vreme kao od avgusta kada je produženo važenje ovog zakona i da preduzmete sve mere da ovaj zakon konačno zaživi, jer je neophodno da se rastereti pravosuđe da se ne bi više događalo da nam zbog opterećenosti pravosuđa zastarevaju krivični predmeti i da se ne izvršavaju postupci u roku. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Zajedno sa narodnim poslanicama Natašom Vučković, Vesnom Marjanović i Biljanom Hasanović Korać potpisala sam amandman koji je upravo obrazložen. Želim samo da dodam da je to jedan od onih amandmana koji su na direktnoj pomoći ministru. Znam da to ministru pravde sad tako ne izgleda, ali nije bez razloga moja tvrdnja da je na pomoći ministru, jer amandman gleda u kontekst u kojem uvodimo jednu novu instituciju u Srbiji i omogućava ministru da se posao dobro obavi u njegovo ime, u ime ministarstva koje predstavlja, u ime stranke kojoj pripada, a u ime cele Vlade. Zašto je važno oročiti komisiju? Zato što svi znamo na koji način dolazimo do kadrovskih rešenja u Srbiji. To je neminovna faza u zemlji koja gradi institucije i u kojoj suviše veliki broj ljudi, u svim političkim strankama i u svim institucijama, nije sklon vladavini prava, nije sklon objektivnim pravilima, nego je sklon imenu i prezimenu koje dolazi, ne iz političke stranke, nego iz neformalnih centara moći. To što će neko biti tri godine sa mogućnošću da ministar produži mandat, niti osporava njegov kredibilitet, niti unapred govori da članovi komisije neće valjati, ostavlja prostora ministru da sebi uskrati negativne rezultate za koje će on biti odgovaran, a biće činjene u njegovo ime, a ne ljudi koji budu članovi komisije. Važno je gledati kontekst. Kada donosite zakone u razvijenim demokratijama, nekmoli u demokratijama poput Srbije koja se gradi, u kojoj se grade institucije i u kojoj se jasno, kao dan, vidi da niko ne voli institucije. Retko slušam šta ljudi pričaju o vladavini prava, gledam šta čine i to što čine nije u skladu sa vladavinom prava, sve političke stranke, svi oni koji vladavinu prava uzimaju demagoški u svoj rečnik ili u ideje koje žele da podele. Zašto je važno gledati u kontekst? Zato što imamo pred sobom istorijat primene Zakona o beležnicima, odnosno Zakon o notarošima. Postoje razlozi zašto je to u Vojvodini radilo. Postoje razlozi zašto je u Vojvodini bilo važno i kroz generacije se znalo da li se neka udala u notarošku kuću i da li je neki sin iz notaroške familije. Postoji razlog zašto je tako. Sve što tražim od ministra jeste da ne gubi iz vida kontekst u kome nam predlaže da imenuje komisiju i da više sa tom komisijom nema nikakve veze ni nadležnosti, čak ni onda kada ta komisija bude donosila odluke mimo onoga što je vladavina prava. Ne kažem da je to sigurno za bilo kog člana komisije. Želim da verujem da će svi raditi privrženi vladavini prava, ali znam šta su radili. Znam šta rade sada, ne samo oni, nego i drugi ljudi na raznim mestima, i nema razloga da svojim amandmanom ne podržimo vladavinu prava u Srbiji pomažući ministra da bude nadležan i da za tri godine sa zadovoljstvom saopšti dobre rezultate komisije koju je imenovao i da im produži mandat. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Miroslav Petković, Dejan Mihajlov i Jovan Palalić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Radović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, podneli smo ovaj amandman kojim smo predvideli da jednog kandidata ispituje svih pet članova ispitne komisije. Smatrali smo da je to sasvim opravdano iz razloga što ste već smanjili broj članova ispitne komisije sa šest na pet. U načelnoj raspravi obrazložila sam zbog čega sam mišljenja da je ovo rešenje bolje. Prvenstveno, zato što na taj način obezbeđujemo da svaki kandidat za javnog beležnika, odnosno kandidat koji se prijavljuje da polaže ispit za javnog beležnika, treba da ima isti pravni tretman, odnosno isti tretman prilikom polaganja tog ispita, a sa druge strane se otklanja eventualna mogućnost zloupotrebe svojstva člana ispitne komisije. To su bili razlozi zbog čega smo mi podneli ovaj amandman. Ono što ste napisali u obrazloženju kojim odbijate ovaj amandman, naprosto nije tačno. Rekli ste da samim tim što postoje pet članova izborne komisije da se to podrazumeva da oni polažu ispit pred petočlanom komisijom. To jednostavno nije tačno. U zakonu ne postoji nigde ograničenje da, recimo, samo dva člana ispitne komisije ispitaju ili ispituju jednog kandidata za javnog beležnika. Ako ćemo strogo formalno, potpuno smo u pravu. Sa druge strane, zamolila bih gospodina ministra za minut pažnje, jer mi nije jasno, naknadno sam tek videla, u predlogu zakona koji nam obrazlažete naveli ste, pročitaću rečenicu, članom 4. zakona menja se član 146. Zakona o javnom beležništvu tako što se predviđa da ispitnu komisiju za polaganje javnobeležničkog ispita čini pet članova, umesto šest, kako je sada propisano, s tim da bi jednog kandidata ispitivalo svih pet članova komisije. To ste naveli u obrazloženju ovog zakona. Znači, sada, kao podnosilac amandmana, ne vidim šta je problem sa našim amandmanom koji smo podneli, a koji je u potpunoj korelaciji sa onim što ste imali nameru i što ste u predlogu zakona napisali. Molim da mi date obrazloženje zbog čega se naš amandman ovom prilikom odbija. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Radović, uveren sam da će moje obrazloženje da se prihvata vaš amandman, biti zadovoljavajući. Dakle, u ime predlagača prihvatam ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, dobro je što ste prihvatili naš amandman. Na taj način se prosto otklanja mogućnost da u primeni zakona dođe do nekih zloupotreba kojih je možda bilo u nekom ranijem periodu. Normalno je da se pred pet članova komisije polaže ispit. Što se nas tiče, imajući u vidu nadležnost notara i ozbiljnost izbora notara i činjenicu da vi imenujete ispitnu i konkursnu komisiju, da birate prvih 100 notara, smatrali smo da je dobro da prihvatite ovaj amandman, što ste na kraju i uradili. To će doprineti čistijoj, odgovornijoj i boljoj primeni ovog zakona. Jeste da je ovo jedini amandman koji ste prihvatili, ali on može da doprinese boljoj primeni ovog zakona. Sa te strane smatramo da će ovaj tekst zakona biti bolji sa ovim amandmanom. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik profesor doktor Janko Veselinović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Ako mi dozvolite, koristio bih i deo vremena ovlašćenog predstavnika, pa bih uz ovaj amandman koji sam podneo rekao nekoliko reči i o par amandmana koje je podnela DS. Izlaganje sam planirao da započnem sa kritikom ministra, koji od svih amandmana opozicije nije prihvatio ni jedan jedini amandman. Sada me je ministar demantovao, ipak je prihvatio jedan amandman. To svakako ne mogu da kritikujem, ali i dalje ostajem kod kritike zbog činjenice da nije prihvatio ni jedan amandman DS. Amandman koji sam podneo u ime DS tiče se broja ispitnih komisija, jer kroz sadašnje izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu je predviđeno da ministar može obrazovati više ispitnih komisija. Moj predlog je bio da se doda zarez i reči: "a najviše tri". Dakle, da ministar može obrazovati najviše tri ispitne komisije, kako se ne bi desilo, što se kod nas vrlo često dešava u praksi, da se jedno pravilo izrodi u nešto sasvim treće, odnosno da možda danas-sutra imamo 20 komisija ili, kako je neko rekao, za svaku opštinu da imamo po jednu komisiju. Gospodine ministre, nemojte se smejati. Činjenica da ste od 162 državna službenika, koje ste do sada postavili, koje je ova vlada postavila, ukupno 142 izabrali mimo javnog konkursa, a svega 20 na javnom konkursu, govori da je i to moguće. Dakle, da ćete formirati 10 komisija, u kojima ćete imenovati 50 ispitivača i koji će svu onu uštedu, o kojoj ste govorili kada ste govorili o visokim primanjima sa pravom ispitivača, praktično anulirati. Ne samo anulirati, nego stvoriti novi trošak za državu, uz činjenice da te komisije nemaju ograničeno vreme na koje se biraju, nego mogu raditi i narednih 10 godina, a notari će biti izabrani i oni će primati platu bez ikakvog realnog rada. Možda to nisu tri komisije, možda je to pet komisija, recimo, možda imate u vidu 25 ljudi koji možda mogu da ispune uslov da rade kao ispitivači i da za to primaju adekvatnu naknadu, ali u svakom slučaju smatram da je to trebalo ograničiti, naročito, ministre, što je moguće da na vaše mesto sutra sedne neki drugi ministar. Ako vi imate sada nameru da formirate tri komisije, moguće je da će sutra neki ministar iz vaše stranke ili iz neke druge stranke formirati 10 komisija. Zašto to nismo jednom imperativnom normom ograničili? Na kraju dvodnevne rasprave o četiri člana želeo bih zaista da vas pozovem da se u narednom periodu posvetite nekim mnogo važnijim stvarima. Notarstvo jeste bitno, javno beležništvo jeste bitno, rekli smo koje bi ono probleme rešilo da je zaživelo kod nas, iako nije zaživelo, između ostalog i vašom krivicom, zato što niste stvorili uslove za to, ali ipak da se posvetite u narednom periodu sve većem porastu kriminala i posledicama amnestije. Činjenica je da je ovih dana jedna baka zadavljena od strane povratnika. Činjenica je da je… (Predsedavajuća: Tema, gospodine Veselinoviću, najlepše vas molim.) Ne smem baku da pominjem? (Predsedavajuća: Ne, ipak se držite teme.) Dobro. U svakom slučaju smatram da ima prečih tema kojima bi se trebali baviti, a tiču se pre svega porasta kriminala, a u smislu rasterećenja sudova i stvaranja prostora da prontno reaguju na dešavanja koja su svakodnevna na ulicama i koja stvaraju od ove države pravno nesigurnu državu. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da moram da reagujem na ovako nešto, a evo iz kog razloga. Mislim da je dosadašnje delovanje Ministarstva pravde i državne uprave upravo na planu sprovođenja i organizacije javnobeležničkog notarskog ispita nešto što pokazuje da nemate prostora za ovakve strepnje koje ste izneli. Ne znam ko bi to organizovao rad u pet, deset ili petnaest ispitnih komisija, ako te ispitne komisije neće imati posla. S druge strane, ono što sam pre dva dana govorio ovde pred vama i sada ću to opet ponoviti - razlika koja postoji u onom prvom organizovanom ispitu i onim potonjima je sasvim očigledna. Ako vi mislite da je bilo u redu i da je bilo pristojno u Srbiji sa ovakvim primanjima organizovati ispite u kojima će članovi ispitne komisije dobijate naknade nešto manje od 2.000 evra za jedan sproveden ispitni rok, onda imamo različita mišljenja. Kada ste pomenuli da se treba baviti bitnijim poslovima, naravno, i to sam pre dva dana najavio i rekao da imamo i te kako bitnijih poslova, da na porast kriminala sigurno utiče i činjenica što vi, recimo, u jednom Južnobačkom okrugu imate samo jedan jedini osnovni sud. Ako nemate deset opština sa sudom, ako nemate sud, recimo, u Bačkoj Palanci, koja ima sve uslove da u njoj funkcioniše jedan sud, ako nemate sud u Vrbasu, recimo, a i te kako postoje uslovi da tamo funkcioniše jedan sud, ako nemate sud u jednom mestu koje je samo za sebe, gde ima osnovni sud, nema dovoljno ispunjenih kriterijuma, kao što je Bečaj, ali je toliko udaljeno od sedišta suda, od Novog Sada, onda to svakako jeste jedan od velikih problema. Ne samo što nemate sud, nego nemate ni javno tužilaštvo tamo, da se razumemo potpuno. Prema tome, najavio sam i u toku marta meseca imaćete, nadam se, prilike da raspravljamo svi zajedno i o jednom paketu pravosudno-organizacionih zakona, koji svakako treba da doprinese što efikasnijem i boljem radu pravosuđa u Republici Srbiji i na čitavoj njenoj teritoriji. Hvala.
Hvala. Reč ima Janko Veselinović, replika. Izvolite.
Ministre, da ne bude nerazumevanja, mi se apsolutno slažemo oko visine primanja ispitivača. Dakle, ne smatram da ispitivač treba da ima 2.000 evra primanje. Međutim, ne slažemo se u činjenici oko broja ispitivača. Broj ispitivača prema sadašnjem predlogu zakona može biti neograničen i kada saberete sva njihova primanja doći ćemo do ukupne sume mnogo veće u odnosu na koju smo pre toga imali. S druge strane, kada govorite o mreži sudova, možda ste u pravu, mada to nije praksa evropskih zemalja, ide se na ukrupnjavanje sudova i na veću efikasnost sudova. Ali, vi nas sa ovim predlogom zakona dovodite u situaciju da ne samo što nećemo imati sudove u tim mestima narednih godinu dana, nego nećemo imati ni notare. Šta to znači? To znači da će ti ljudi morati da putuju da bi overili ugovor, moraće da putuju da bi uradili neke druge stvari koje je umesto suda mogao da uradi notar, a do toga dolazimo zbog činjenice da odlažete primenu ovog zakona na još godinu dana. U tome jeste naše neslaganje. Dakle, sami sebi na neki način upadate u reč. Kažete da nemate dovoljno sudova, a s druge strane nećete imati ni notare, jer predlažete da se Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu prolongira, što će verovatno vladajuća većina i usvojiti, za još godinu dana. Mislim da to nije dobro, da je taj rok trebao biti kraći i da ste trebali obezbediti uslove da javni notari počnu sa radom, makar u delu Srbije, u delu opština i gradova, a da vi, ako hoćete da menjate mrežu sudova, da to slobodno radite. To je vaše pravo kao ministra.
Hvala. Reč ima ministar Selaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih rekao da sam ja taj koji sam sebi uskače usta, jer još uvek nisam dobio odgovor na pitanje koje sam postavio pre dva dana – zašto godinu dana nije organizovan ni jedan jedini ispitni rok? Dakle, zašto od maja meseca 2011. do maja meseca 2012. godine nije organizovan ni jedan jedini ispitni rok? Sada ste imali situaciju da su za pet meseci organizovana dva ispitna roka, tada ste imali situaciju za 12 meseci ni jedan jedini ispitni rok i još uvek nisam dobio odgovor na to pitanje. Prema tome, rekao bih da je to uskakanje, ne direktno, samom sebi usta, ali to jeste veliki problem. Da li ja optužujem ovom prilikom nekoga što to nije uradio? Mislim da činjenice govore dovoljno za sebe. Kada ste pomenuli mrežu sudova, mi upravo idemo ka tome da se omogući rešavanje tog problema. Malopre smo govorili o članu 17. stav 1. Zakona o javnom beležništvu i o službenom području javnog beležnika. Službeno područje ograničeno je na područje osnovnog suda. Prema tome, ta dva pitanja, ta dva problema će se rešavati paralelno. Još jednom pozivam, pogledajte malo bolje prelazne i završne odredbe zakona, videćete da prelazne i završne odredbe daju određena prelazna rešenja, do obezbeđivanja svih uslova za trajnu primenu osnovnih odredba zakona. Prema tome, neće nastupiti nikakva kataklizma ako budemo radili vredno i dobro, ne samo mi u ministarstvu, već i kandidati koji se prijavljuju za polaganje ispita. Sa druge strane, kada ste pitali, da se vratimo samoj suštini amandmana, kada kažete - tri komisije. Pazite, nije ovo ni prvi ni poslednji stručni ispit čije polaganje organizuje Ministarstvo pravde i državne uprave. Imate, recimo, pravosudni ispit. Nigde u Zakonu o pravosudnom ispitu vi niste ograničeni brojem komisija, nigde. Zašto? Zato što, jednostavno, broj komisija treba da prati i interesovanje kandidata za polaganje tog ispita. Pogledajte, recimo, polaganje državnog stručnog ispita za rad u državnim organima. Ni tu zakonom nije ograničen broj komisija. Prema tome, mislim da ni u ovom slučaju ne postoji razlog za tako nešto. Tu je opšta javnost, tu su mediji, kao glavni uzbunjivač i nosilac kritičkog stava, a ako bi se našao neki ministar toliko bahat koji bi organizovao rad pet ili deset ispitnih komisija a da za to ne postoji nikakv osnov, naravno da bi ga prozvali. Sa druge strane, ako se ne varam, mislim da je pomenuto negde tokom izlaganja, da će i onda kada ne budu imali posla, članovi komisija primati za to platu. Da li je bilo o tako nečemu reči? Članovi komisija primaju naknadu za to samo onda kada imaju posla. Prema tome, onda kada nemaju posla, oni ne primaju naknade. Nisu to naknade na mesečnom ili nekom drugom nivou, već prilikom organizovanja ispitnih rokova, ispitnih ciklusa, tada se za njihov rad dobija i određena naknada.
Hvala. Janko Veselinović, replika.
Dobro ministre, prvo pitanje – vi ste bili ministar i pre šest meseci, je li tako? Kada je u avgustu ovde bio zakon pod istim imenom, tražili ste produženje roka za njegovu primenu za šest meseci. Šta se u međuvremenu promenilo? Da li vi niste neke činjenice znali? Dakle, u tom periodu kada kažete da nije bilo ispita, rađeni su pravilnici, dakle, završeni su svi podzakonski akti, neophodni da bi se ispiti organizovali i na kraju da bi se formirale komore i sve ostalo, kada bude dovoljan broj notara. Dakle, zbog čega vi, sada kada imate sve uslove da primenite ovaj zakon, odlažete njegovu primenu na još šest meseci? Nemojte reći – pojaviće se neki bahati ministar. Da smem od predsedavajuće, naveo bih puno primera bahatosti novih ministara, novih direktora koji govore o slepim i ćoravim vozačima koji ginu na putevima itd, ne smem o tome da govorim. Može se desiti da će neki ministar ipak formirati pet komisija. Kako govorite o 2.000 evra primanja nekog ispitivača od ranije, kad kažete da je komisija plaćena samo kad radi? Dakle, nije ni prethodnik imao 2.000 evra primanja, u nekom smislu isplate honorara, nego kada su radili. Dakle, dešavalo se mesecima da je primala 2.000 evra, a dešavalo se da nije primala ništa ta osoba. Vi ste relativizovali stvari, a sad opet pričate o nečemu što je isto relativna stvar, da li će ti ljudi primati ili neće primati nadoknadu za to. Hvala. PREDSEDAVAJUĆA: Hvala. Ministar Selaković ima reč.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, izgleda da vam je promakao jedan uslov, a to je najvažniji koji nije ispunjen. Tu možemo ili svi da podelimo odgovornost i da kažemo – svi smo krivi ili da kažemo – jednostavno ne postoji interesovanje kandidata, kandidata koji su istovremeno u stanju da polože ispit. Pre neki dan sam rekao i sada vas molim, recite mi koji je to način, evo povlačim odmah sve, završavamo, da počne zakon da se primenjuje. Vi kažete – što ne pređemo na primenu zakona? Kako da ga primenjujemo? Nisu ispunjeni zakonom propisani uslovi. Na ovakav način, uvereni smo da ćemo omogućiti ispunjenje zakonom propisanih uslova. Naravno, vrlo pažljivo sam govorio, kada pričamo o naknadama. Rekao sam – po ispitnom roku. Proverite u stenogramu, rekao sam – nešto manje od 2000 evra po ispitnom roku. Uporedite to, recimo, sa naknadom koju prima član ispitne komisije za pravosudni ispit. U isto to vreme, dakle, u maju mesecu 2012. godine. Znate kolike su razlike? Nenormalne. Velika je disproporcija. Možemo i da ostvarimo uvid, da vidite koliko su članovi tih ispitnih komisija bili opterećeniji poslom nego članovi, recimo ove ispitne komisije. Hvala bogu, to je svedeno na jednu normalnu i razumnu meru i tako će biti u budućnosti, u to sam uveren. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala lepo. Gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u razlozima za donošenje zakona naveden je samo jedan razlog jer je nedovoljan broj lica položio javnobeležnički ispit. To je osnovni razlog zašto je ovaj predlog zakona podnet. Zašto su baš ove izmene predložene koje su predložene? Zašto je ovde glavna tema da od sada samo javni beležnik može da sastavlja ugovore? Ni građanin, ni advokati, dakle niko drugi, samo je to u nadležnosti javnog notara, po predlogu vašeg zakona. Zašto te izmene? Da li je to šargarepa za buduće notare? Da li ste razmišljali o tome da se sudovi finansiraju iz budžeta Republike Srbije, da se neke nadležnosti, po Zakonu o javnom beležništvu, prenose na notare? Zašto se onda ne prenose i određena sredstva iz budžeta na javne beležnike? Zašto teret svakih izmena, svakih promena koje ste toliko nagoveštavali, u stvari prenosite i svaljujete na građane i poreske obveznike?
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predloga amandmana se odnosi na primenu zakona. Dakle, u osnovnom tekstu, koje je predložilo ministarstvo, odnosno Vlada, rok je pomeren do 1. marta 2014. godine, za primenu, a ja sam predložio da to bude još šest meseci i da se zakon počne primenjivati od 1. septembra 2014. godine. Razlozi za to su mnogobrojni. Prvi razlog je što bez obzira na dobru volju, i Narodne skupštine i ministarstva, taj zakon može da bude ne sprovodljiv za godinu dana. Dakle, predložio sam da to bude još šest meseci, imajući u vidu da u ovom trenutku imamo samo 50 i nešto javnih beležnika sa položenim ispitom. Da bi zakon funkcionisao treba nam 100 od 400 kandidata koji su polagali ovaj ispit, položilo je nešto više od 50. Oni su za taj ispit uplatili 600 evra. Kandidat mora da bude pravnik sa položenim pravosudnim ispitom i da ima 600 evra, a čini mi se da će u budućnosti trebati 500. Kako da motivišemo tih 400 pravnika sa položenim pravosudnim ispitom i iskustvom od pet godina da se ponovo prijave? Pitanje je i koliko tih osoba uopšte ima u Srbiji da bi se prijavili i da bi došli do one magične cifre gde imamo 100 javnih beležnika da bi zakon mogao da se primenjuje. Bojim se da i pored najbolje volje ministarstva, vlade, pa i Narodne skupštine da ovaj rok od godinu dana za početak primene ovog zakona nije dovoljan i da ga treba produžiti za još šest meseci, što sam predložio, a možda i za godinu dve dana. Šta će se desiti ako se, a u raspravi smo čuli, eventualni kandidati pravnici sa položenim pravosudnim ispitima i sa pet godina radnog iskustva, oni isti koji su već jednom potrošili 600 evra, pa su spremni da nekako pozajme te pare da još jednom izađu na ispit. Šta ako se poplaše činjenice da je u okruženju notari, odnosno javni beležnici da su doživeli gotovo svaki drugi da završi u zatvoru? Šta ako se poplaše toga i ne budu želeli i budu demotivisani i ne budu želeli da se prijavljuju na ovaj ispit? Znači, ukoliko nemate sto javnih beležnika sa položenim ispitom džaba vam komisija. Ukoliko nemate kandidate, sve da komisija hoće i da ih propusti, sve da su rođaci članova ispitne komisije, ukoliko se ne prijave ne mogu da prođu. Dakle, moraju da imaju novac, moraju da imaju pet godina radnog iskustva, moraju da imaju pravosudni ispit, moraju da budu pravnici, moraju da budu motivisani i moraju da se ne boje eventualnih posledica jer je svugde u okruženju prilikom primene ovih zakona u prvim godinama, većina javnih beležnika je završavala u zatvorima. S toga sam predložio da se odloži primena ovog zakona i da taj rok za primenu se produži za šest meseci. Mislim, da je Vlada trebala da prihvati ovaj amandman. Možda bi u tom nekom roku uspeli da prokopamo i taj kanal, pa da otvorimo tu javnobležničku kancelariju i u Stalaću za područje prve opštine, mislim da je Ćićevac, nisam siguran. Dakle, da otvorimo tu javnobeležničku kancelariju za Kruševac, Ćićevac itd. u gradu Stalaću. Taj kanal bi možda iskopali za godinu i po dana, ali moram da kažem, da jedan drugi kanal, a to je kanal za iznošenje para iz ove zemlje, a strane organizacije kažu da je nezakonito iz ove zemlje izneto 51 milijarda u poslednjih 10 godina. Molim vas, nisam ja govorio o Stalaću, neko drugi je govorio. Da nije bilo tog kanala mi bismo iskopali ova tri i imali tu javnobeležničku kancelariju u Stalaću gradu kojim se ide prema Kruševcu. Dakle, mogla je biti lučka kapetanija, mogle biti kancelarija javnobeležnika, ali se bojim da je ovoj sirotinji taj novac otet i da smo toliko osiromašeni da nećemo imati dovoljan broj kandidata koji će moći da se prijavi ako bude polagao svaki osmi, onda nama treba da se prijavi još 400 ljudi koji moraju da imaju 200 hiljade evra. Nadalje, to nije jedini trošak. Da bi neko ušao u ovu avanturu treba mu još novca. Mora da ima svoju nekretninu ili da iznajmi u kiriju, dakle, to mora da bude najverovatnije neki višegodišnji zakup i za to mu je potrebno još nekoliko hiljada evra bez obzira u kojoj sredini otvori javnobeležničku kancelariju. Još nešto, oprema u toj kancelariji koju on mora da opremi sopstvenim sredstvima, mora da košta najmanje 10 hiljade evra, po nekoj mojoj slobodnoj proceni. Dakle, gde ćemo naći, za narednih godinu dana toliki broj kandidata da se prijavi sa novcem koji ima 600 evra, koji ima prostor za službene prostorije, koji ima 10 hiljade evra da kupi opremu. Gde ćemo naći toliko kandidata, a da oni budu čestiti, pošteni i da su za pet godina svog radnog iskustva, sa položenim pravosudnim ispitom zaradili 15-ak hiljada evra da bi se bavili ovim poslom. Mislim da Ministarstvo pravde i pored najbolje namere neće moći ovaj zakon da sprovede u narednih godinu dana. S toga sam ja predložio da se ovaj zakon počne primenjivati tek od septembra 2014. godine, dakle, produžio sam rok primene za šest meseci, što mislim da je čak i malo ali uz vrednoću, napor, motivisanje eventualnih kandidata, da možemo taj rok da dostignemo. Hvala.
Hvala. Srđan Milivojević, replika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, svakako smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Naprotiv, zakon treba što pre da počne da se primenjuje jer kada bismo imali primenu ovog zakona što pre u praksi onda bismo mogli ako ništa drugo makar kancelariju notara da otvorimo u svakom ministarskom automobilu. Tako da odmah može kod vozača da u prisustvu notara podnese ostavku i Goran Knežević i predsednik Vlade. To bi bilo dobro i za Vladu i za ministre i za zakon u ovoj zemlji. Mislim, da bi to bila dobra praksa, možda bi uvaženi kolega mogao da razmišlja u tom pravcu da se kancelarija notara ne otvara po malim kancelarijama, nego svaki ministar, a oni i onako kao da ne govore, svaki se za sebe vozi kolima, nikada ne možete da vidite po dva ministra u kolima. Lepo, napred jedan ministar i vozač, pozadi notar i čim pogleda ove tabloide i vaša partijska glasila on kaže – vidi, šta pišu o meni, vidi ove afere sa mlekom, da podnesem lepo ostavku. Ne mora da ide kući, odmah tu notar lupi pečat i kaže izvolite ministre vaša ostavka važi. Mislim da bi u tom pravcu trebalo da razmišljate. Inače, ovo da odlažemo ovaj važan zakon nije pametno. Verujte, da je Goran Knežević imao notara u Zrenjaninu mogao je odmah kod notara da podnese ostavku. Hvala.
Hvala. Marjan Rističević, replika.
Bojim se da neko nije bio u sali kad sam govorio i pogrešno protumačio moje izlaganje. Dakle, nisam govorio ni o kakvom mleku, ni o kakvim ministrima, govorio sam o Ministarstvu pravde, Vladi, Narodnoj skupštini, početku primene zakona i predložio da se taj zakon primenjuje šest meseci kasnije nego što je to predložila Vlada Republike Srbije. Dakle, hteo sam da promenim predlog i naveo sam razloge koji se toga tiču. Mleko apsolutno nisam spominjao, nisam spominjao ostavke ministara. Mislim da će biti prilike da i o tome raspravljamo, pa ću vam dokazati da greške nije bilo dosadašnjih ministara već do bivših, a to možete pročitati i u medijima. Dakle, ima nekih osoba koje mogu da pričaju kvalifikovano o trovanju namirnicama, ali postoje određene osobe koje to nikako ne bi smele da pričaju ukoliko su imale iskustva sa trovanjem ljudi, ukoliko su bili zaslužni za trovanje, čini mi se, samonelom. To je ono što mogu da dodam. Dakle, ne želeći da ulazim u suštinu toga koji će ministar podneti ostavku. Što se mene tiče, nemam ni portira u Vladi. Svi ministri mogu da daju ostavke. Ja sam za Vladu naroda, iz naroda za narod. Takvu Vladu nismo imali 12 godina i zato smo prošli kako smo prošli. Hvala.
Hvala. Zatvaramo krug replika pošto smo se udaljili od teme. Da li još neko želi reč o amandmanu? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, 404 pravnika je izašlo na ispit. Od toga 249 nije položilo ispit. Preko 20 miliona dinara je ovih 404 pravnika platilo da bi uopšte steklo pravo da izađe na ispit. To nije mali novac u današnjim uslovima u Srbiji. Onda vi kažete – treba da se odloži primena zakona, zato što nema 100 javnih beležnika, što je preduslov da se počne sa primenom zakona. Gospodine ministre, vi ste pali na popravni, jer vi ste avgusta meseca produžili, takođe, prolongirali rok za početak primene zakona i sada ste ponovo došli u tu situaciju da tražite prolongiranje roka. To, ako nije pad na ispitu, ili bar na popravni, ne znam šta je. Dakle, 249 pravnika, koji imaju položeni pravosudni ispit, po vašem mišljenju jesu odgovorni za to što nisu položili ispit. Dakle, 249 pravnika, po vašem mišljenju, nisu dovoljno stručni, nisu dovoljno učili, nisu dovoljno sposobni da polože jedan javnobeležnički ispit i to je u stvari razlog zašto ste podneli ovaj predlog zakona. Pri tom niste objasnili zašto samo ove izmene, jer u ovom zakonu ima jako puno članova koje biste trebali da menjate i ovaj zakon su pisali i članovi ispitne komisije, a ti članovi ispitne komisije ne snose posledice, kao što to snosi 249 stručnih pravnika u ovoj državi. To su sudije, to su advokati, to su tužioci, to su ozbiljni ljudi koji su imali razloga da veruju da ako su položili pravosudni, ako su radili kao pravnici, moći će da polože i ovaj vaš javnobeležnički ispit.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine određujem sredu, 27. februar 2013. godine, sa početkom u 17,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanju, postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 132 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O JAVNOM BELEŽNIŠTVU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 127 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je narodni poslanik Srđan Šajn pisanim putem povukao amandman na član 1. Predloga zakona, da su narodni poslanici Milica Radović, Miroslav Petković, Dejan Mihajlov i Jovan Palalić, pisanim putem povukli amandman koji su zajedno podneli na član 6. Predloga zakona, da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, saglasno članu 163. Poslovnika odbacio kao nepotpune amandmane, kojima se posle člana 1. dodaju novi članovi 1a i 1b, kojim se posle člana 4. dodaje novi član 4a, koji su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Veličković, Ljubica Milošević i Slobodan Jeremić i na član 6, sa ispravkom, koji je podnela narodna poslanica Olgica Batić. Saglasno članu 163. stav 4. Poslovnika, odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 23 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo dvoje od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević i narodni poslanik Nenad Konstantinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 21 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević i narodni poslanik Nenad Konstantinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 22 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 17 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podnelinarodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 18 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Nataša Vučković, Vesna Marjanović, Gordana Čomić i Biljana Hasanović Korać. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 20 od ukupno prisutnih 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Miroslav Petković, Dejan Mihajlov i Jovan Palalić. Predstavnik predlagača prihvatio je ovaj amandman u toku pretresa Predloga zakona, u pojedinostima. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 131 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 21 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 18 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 126 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 19 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 20 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 7. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 130 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 134 od ukupno prisutnih 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O UTVRĐIVANjA SASTAVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUNARODNIM PARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanja sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 158 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog Odluke o izmenama Odluke o utvrđivanja sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU ŠEFOVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUPARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međuparlamentarnim institucijama. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 150 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog Odluke o imenovanju šefova stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međuparlamentarnim institucijama. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda -PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši i druge izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 153 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši i druge izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa ispravkom, od 21. februara 2013. godine, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 158 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog Odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa ispravkom, od 21. februara 2013. godine, koji je podnela poslanička grupa Demokratska stranka. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Stavljam na glasanje Predlog Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 157 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlogu Odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijalistička partija Srbije. Prelazimo na odlučivanje o povredama Poslovnika. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Bojan Đurić na sednici 25. februara 2013. godine, u 14,30 časova ukazao je na povredu članova 27. i 103. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 14 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Srđan Milivojević na sednici 25. februara 2013. godine, u 15,25 časova ukazao je na povredu člana 108. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 18 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Srđan Šajn na sednici 25. februara 2013. godine, u 19,10 časova ukazao je na povredu članova 108. i 109. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da je za glasalo 36 od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini.