Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 84 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, te da postoje uslovi za rad propisani odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuju narodna poslanica Milica Radović. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Mlađana Dinkića, potpredsednika Vlade i ministra ekonomije i regionalnog razvoja, Jasne Matić, ministarke za telekomunikacije i informaciono društvo i Verice Karanović, ministarke za Nacionalni investicioni plan, pozvala da sednici prisustvuju i Vesna Arsić, Nebojša Ćirić i Goran Petković, državni sekretari u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Jelena Marjanović, Renata Pindžo, Milan Josipović, pomoćnici ministra ekonomije i regionalnog razvoja Jasmina Roskić, Vera Janković –načelnici odeljenja, Stanka Radan, Ljiljana Milić i Slavica Višnjić – rukovodioci grupa, Nevena Subašić i Vojin Jović – savetnici u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja.
Nastavljamo rad. Prelazimo na 23-29. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA SA ČEŠKOM O EKONOMSKOJ SARADNjI, PODSTICANjU I ZAŠTITI ULAGANjA SA ČEŠKOM I MALTOM, SA AZERBEJDžANOM O TRGOVINI I EKONOMSKOJ SARADNjI, SA BiH i EGIPTOM O SARADNjI U OBLASTI TURIZMA I SA EGIPTOM O EKONOMSKOJ, TEHNIČKOJ I NAUČNOJ SARADNjI (zajednički jedinstveni pretres) Reč ima ministarka Verica Kalanović. Izvolite.
Dame i gospodo, ratifikacije sporazuma o ekonomskoj saradnji sigurno nisu teme oko kojih je potrebno mnogo replicirati i danas nemam nameru da i od ovog pitanja pravim političko pitanje. Ali, jučerašnja diskusija vezana za moje pominjanje Belorusije u kontekstu koji nikako ne odgovara činjenicama me je juče podstaklo da odgovorim i da danas kažem zašto sam pomenula Belorusiju i šta su to efekti. Pogledala sam stenogram i ima sigurno 20 stvari koje su na najvulgarniji način iznete kao argumentacija za nebrigu države u odnosima ekonomske saradnje za zemljama. Na njih se neću osvrtati, ali ću reći šta je ono što je meni juče zasmetalo kao ministru u ovoj Vladi i kao jednom odgovornom čoveku u državi. Nemojte nas, molim vas, deliti na prijatelje i neprijatelje evropskih zemalja. Nemojte praviti podele među zemljama sa kojima imamo potpisane ugovore o ekonomskoj saradnji na podobne i nepodobne. Nemojte praviti insinuacije da imamo u ekonomiji sa jedne strane one koji su nam naklonjeni i prijatelje, i sa druge strane one koji su naši neprijatelji, koji nas teraju u neke sporazume i ugovore na štetu naše zemlje. Te činjenice prosto ne stoje i danas želim da to kažem. Belorusiju sam pomenula zbog toga što su činjenice sa kojima kao inženjer baratam uvek i stopostotno tačne i koje su mi bile poznate zato što sam samo pre nedelju dana predsedavala Mešovitom komisijom Srbije i Belorusije u Minsku i mogla sam sa pouzdanošću da iznesem pokazatelje vezane za unapređenje ekonomske saradnje. Inače, sa Belorusijom imamo izvanrednu ekonomsku saradnju, veoma prijateljske odnose, veoma konstruktivnu razmenu i podataka i na zasedanju komisije, mogu da vam kažem, da je atmosfera bila više nego prijateljska i nije se odnosila na veze sa partijama nego na unapređenje ekonomske saradnje između dve zemlje. Za vašu informaciju, 44 sporazuma jesu dala značajne efekte i sa mnogim evropskim zemljama. Tražila sam da mi i sa evropskim zemljama dostave informacije koliko je povećanje ekonomske saradnje u odnosu na isti period od prošle godine. Nažalost, prošla godina, kao što znate, bila je godina sa kojom ne možemo da se pohvalimo jer je bila godina ekonomske krize i za nas i za zemlje u okruženju i za zemlju EU. Ali, u odnosu na prošlu godinu imamo sa Nemačkom 14,5% povećanje, sa Italijom 42,7%, sa Austrijom 25,6%, sa Francuskom 28,8%, sa Velikom Britanijom 47%, sa Slovenijom 34,1%, sa Češkom 30% i to su efekti ovih institucionalnih okvira koji se uspostavljaju kroz međunarodne sporazume koji definišu bilateralnu saradnju između zemalja.
Poslanik Dragan Stevanović, replika.
Gospođo Kalanović, kada je to tako sve lepo, mislio sam da se ne oslanjam na ovu mantru koju ponavljate već godinama kako ovde sve cveta i sve raste iz godine u godinu, ali bi bilo lepo da objasnite javnosti i ovim poslanicima koji sede ovde – kada toliko unapređujete ekonomske odnose kako vam je inflacija na gornjoj granici ili će je preći na kraju godine? Kako to budžetski deficit do pola godine može da bude 4%, a onda ga isprojektujete za kraj godine da bude 4,7% ili u prevodu u dinarima 120 milijardi budžetskog deficita, a vi ekonomsku saradnju sa svetom unapređujete. Preduslov za zaustavljanje inflacije i deficita jeste porast izvoza. Objasnite mi tu relaciju. Što se tiče Belorusije, nemojte vi nas da učite u SRS da su nam oni prijatelji. To je trebalo da shvatite 2000. godine, pa danas ne biste imali razmenu 80 miliona nego 800 miliona sa tim državama, nego ste te države stavljali u drugi i treći plan prodajući maglu o EU, a danas se kao davljenik za slamku hvatate za Belorusiju, Azerbejdžan, Kinu i Rusiju, tako ste čini mi se juče rekli. Još jedna stvar, nikoga nisam ovde u svojoj jučerašnjoj diskusiji podelio na prijatelje i neprijatelje. U jučerašnjoj diskusiji nijednu državu sa strane nisam optužio. Optužujem vašu Vladu koja se ponaša neodgovorno, koja ne štiti nacionalne, ekonomske i sve druge interese ove države i koja je učinila sve da ova država izgubi politički kredibilitet u svetu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Dejanović Đukić, koliko imam vremena?
Imate 29 minuta.
Mnogo vam hvala, gospođo Đukić Dejanović. S obzirom da ste se pripremili za ovu raspravu, gospođo Đukić, vi kao predsednik Skupštine bi morali da imate neko elementarno poštovanje da slušate šta poslanici pričaju. Zamolio bih vas, povodom Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RS i Vlade RepublikeMalte o uzajamnom podsticanju i zaštiti ulaganja. To je neki sporazum koji je potpisan 2. jula 2010. godine. Vi ste meni dostavili Predlog zakona. Kažite mi - ko je potpisao ovo u ime Srbije? Uzmite vaš primerak, pa mi kažite ko je potpisao ovaj sporazum? Da li je ovo tajni sporazum? Kaže – za Vladu RS mućak, nema ništa . Za Vladu Malte drugi mućak, nema ništa. Ko je potpisao ovo u ime RS? Nema osmeha. Šta je? Nisam cepidlaka, nego je ovo međunarodni ugovor. Mora da se zna ko je potpisao u ime RS? Ako ovde nije napisano, molim vas, onda mogu da kažem da vi radite ko Haški tribunal. Evo njihov javni dokument i redigovane verzije. Gospođo Đukić Dejanović, šta se radi sa međunarodnim pravom. Evo, ovo je odluka međunarodnog prava. Pročitajte šta piše ovde. Sve zatamnjeno. A ovde, šta je radila Vlada RS, sve zatamnila na belom. Sve belo, prazno. Mogu da zaključim da je ovo rezervna lokacija za ministre koji će da pobegnu. Hteo sam da pokrenem raspravu da se po službenoj dužnosti ministrima oduzmu pasoši, da ne bi pobegli iz ove zemlje. Molim vas, pozovite Žandarmeriju, neka reši ko je ovo potpisao? Ko je ovo potpisao? Kako možemo da raspravljamo kad ne znamo ko je predstavljao Srbiju? Idem dalje, gospođo Đukić Dejanović,pošto su ovo teška filozofska pitanja. Vidite, u ovom setu od sedam zakona, samo da vam kažem gospođo Đukić, pošto vi niste u toku, niste informisani, pošto, otkad su pelcovani od onog svinjskog gripa, svi državni funkcioneri su neinformisani. Češka Republika je 21. maja 2008. godine priznala nezavisno Kosovo. Malta je to uradila 21.08. 2008. godine, i da vam ne pričam dalje, pošto su u ovih sedam tačaka te države koje su rekle celom svetu – mi ne priznajemo Srbiju na celoj teritoriji RS, koja je definisana Ustavom i Rezolucijom 1244. To je poruka Češke, to je poruka Mlate. Sada da vas podsetim, šta je rekao gospodini, izvinjavam se, Boris Tadić, izvinjavam se, Ivica Dačić. Oni su 18. oktobra 2008. godine potpisali neku Deklaraciju o političkom pomirenju i zajedničkoj odgovornosti itd. Završili sujednom lepom rečenicom, poštovani građani RS, to je završna reč,kaže – zajednička vizija budućnosti i određivanje civilizacijskih okvira u kojima će se ta budućnost događati. Znači, vaša budućnost, građani RS, događaće se u civilizacijskim okvirima koje je osmislio gospodin, ne znamo ko, nije se potpisao. Što je Vladu bilo sramota da kaže ko je potpisao ovaj ugovor? Zar ste stidite tog čoveka koji je potpisao ovaj ugovor? Ili ste to, po nagovoru Vladana Batića, koji je stalno pričao da treba da se otvori ambasada u Malti? Nemojte molim vas, ovo je Narodna skupština. Šta su još ovi potpisnici nacionalnog pomirenja? Ne znam koje pomirenje. Ovo je pomirenje po sistemu, Tadić kaže – izvini Ivice što smo isporučili Miloševića. Ivica kaže – mogli smo i ranije. To je to izvinjenje.. Svi Slobini kadrovi koji su bili protiv njega su sada na vlasti. Evo šta su napisali oni, kako će da vode spoljnu politiku RS. Kaže – KiM će ostati sastavni deo Srbije, a borba protiv njegovog otcepljenja je primarni nacionalni zadatak. Ovi podržavaju otcepljenje – Malta i Češka. Kako se borite protiv njih? Kako? Što razvijate dobre, prijateljske ekonomske odnose? Kada čujem u ovoj Vladi – prijateljski i ekonomski odnosi sa nekom državom, odmah pomislim na organizovani kriminal. Organizovano sklanjanje para iz RS. Jedino to može biti veća motivacija, nego poštovanje Ustava i borba za KiM. Onda, kao vrhunac svega toga dođe originalna laž Evropske komisije, koja u izveštaju kaže – Srbija ima stabilnu vlast. Postoji i široka podudarnost u opredeljenju političkih stranaka, i vlasti i opozicije, oko strateškog cilja ulaska u članstvo EU. Nikada srpski radikale neće glasati za EU, dok vi otimate teritoriju RS, nikada. Ali, EU ima potrebu da laže. Kada smo mi to bili opredeljeni za EU, za one koji nam otimaju KiM? Sutra će Rašku, prekosutra Vojvodinu, naksutra Šumadiju, a onda će da ostane fildžan, beogradski krug dvojke. To je put kojim nas vodi gospođa Verica Kalanović. Da vas podsetim, 2000. godine na pomen reči Rusija, Otpor diže celu Srbiju protiv vlasti. Na pomen reči Belorusija, diže se proevropska i proamerička opozicija u Srbiji da protestuje. Vi niste dosledni. U čemu ste samo dosledni. U ljubavi prema parama. Zbog ljubavi prema parama u stanju ste sve da uradite. Da li je neko obavestio građane RS, s obzirom na zemljotres u Kraljevu, kakva je vrsta međunarodne pomoći stigla? Zapamtite, gde god se drmnula zemlja, dva posto Rihterove, Srbija je odvojila od svoje bede i jada nešto da pošalje. Koje su zemlje EU i sveta poslale pomoć Srbiji i ugroženim Kraljevčanima? Pevačice - da, svaka im čast. Gde su ovo drugi? Gde su vam ti prijatelji? Kažu – imaju stabilnu vlast u Srbiji. Oni ne kriju da je to njihova vlast koju su instalirali. Da vidimo dalje. Prethodna tačka dnevnog reda bio je jedan ugovor, zamislite, ugovor potpisala ministarka, a okvirni sporazum koji je mnogo značajniji, držani sekretar. Koga ste poslali – čoveka čiji potpis apsolutno ništa ne znači. Čovek je bio poslanik u ovoj skupštini, ovde. Bio je član Anketnog odbora, kada se razmatralo ubistvo Pavla Bulatovića. Radio mesecima, napravljen završni izveštaj, potpisao ga i kada je došao na sednicu Skupštine, rekao je– povlačim potez. Nikada njemu nemojte da verujete kada on nešto potpiše. Bio je i u onoj zgradi, u radnoj grupi za izradu Zakona o Narodnoj skupštini. Radilo se, radilo se i radilo, postigla se saglasnost oko toga, DS rekla – ne važi i on rekao – više ne priznajem svoj potpis. Ko može da garantuje da potpis Miodraga Đidića važi na ovom okvirnom sporazumu koji je zaključila? Pominjem vam iskustvo. Svi znate to. Njegov potpis ništa apsolutno ne znači. Idemo dalje, da vidite poštovani građani RS, kada EU nešto hvali, kako to izgleda. Vidite, sa Azerbejdžanom su potpisana dva sporazuma. Ova dva sporazuma su potpisana istog dana – 13. maja 2010. godine. Jedan sporazum je potpisan na srpskom, azerbejdžanskom i ruskom jeziku. Nama se u Predlogu zakona daje samo srpska verzija. To je potpisao Mlađan Dinkić. Vidite sad, samo se vi smejte. Istog dana je potpisan i drugi sporazum. On je potpisan na srpskom, azerbejdžanskom i engleskom jeziku. Nama se daju i srpska i engleska verzija. Vidite, kako se to menja, isti dan, isti ugovarači, sve isto, ali različito. Kod Bosne i Hercegovine, kaže, na srpskom i službenim jezicima Bosne i Hercegovine, a ovde nam dajete samo na srpskom jeziku. Dalje, naravno, ovaj sporazum sa Azerbejdžanom o policijskoj saradnji je vrlo značajan jer neko računa da to može biti rezervna lokacija kada bude gusto, jer računaju da tamo mogu da se sakriju, da će tamo da kupe neku svoju slobodu. Nećete nigde da se sakrijete, da znate. Apsolutno nigde ne možete da se sakrijete. Pronaći ćemo vas gde stignemo, to da znate. Pronaći ćemo vas, u to budite sigurni, nemojte da razmišljate oko toga uopšte, to vam garantujem. To vam garantujem. Ide performans, kao za vreme Slobe, kad su studenti išli na Dedinje da vide dragog predsednika, sad se mladi organizuju da idu kod dragog predsednika Tadića na Dedinje. Okupljanje građana slobodno, to je tekovina EU, ne možete vi protiv toga. Okupljanje građana koji žele da žive, koji žele da udahnu svež vazduh, koji žele da vide perspektivu već sutra. Pa, ne može, njima je dogorelo. Gospođo Kalanović, sutra imam jednu tribinu u Malom Mokrom Lugu, pozovite celu Vladu, da krenete sa mnom. Ja ću malo o knjigama Vojislava Šešelja da pričam, a vi pričajte o evropskom putu Republike Srbije, tekovinama, lepoj saradnji, velikim sredstvima koja se obećavaju, o prekrasnoj budućnosti, samo što ne može da se uhvati u ruke. Evo, ja vas pozivam da idemo pred građane Republike Srbije, od mesne zajednice do mesne zajednice. Nemam ništa protiv vašeg političkog stava, odete lepo, ispričate vašu pričicu, potrudićete se da vam se ne desi da vam istina pokvari dobru priču, to se slažem s vama, hop, zove me neki demokrata pošto mu se ne sviđa govor, znaju moj mobilni, pa me onda pozivaju kako bi me prekinuli. Ne možete da me prekinete. Ne možete da me prekinete nikako. Zašto? Pa, deset godina se borim protiv vas. Deset godina ubeđujem narod, samo SRS ubeđuje narod, nema ponosa za građane Srbije u ovim vašim ugovorima, nema ponosa. Gospođo Kalanović, molim vas, kada budete na Vladi, borite se da se ne prihvati carinska deklaracija nezavisne države Kosovo. Gospođo Kalanović, pozivam vas lično da na Vladi sutra kažete da Srbi ne izađu na izbore, jer tako se čuva ponos. Upozorite Borisa Tadića, on je 2004. godine pozvao, mimo stava vaše stranke, vi ste tada bili dobri, vi ste tada rekli – ne na izbore, a Tadić je pozvao i došlo je 0,016% građana. Promenite napokon ove protagoniste otcepljenja Kosova i Metohije, Olivera Ivanovića. Pa je l' znate, vaš kolega Bogdanović da je bio prvi Srbin u Vladi nezavisnog Kosova? Prvi Srbin, Goran Bogdanović. Kome on služi? Tadiću ili Tačiju? Pa i vi ne znate kome služi. I on zastupa srpske interese na Kosovu i Metohiji?! Hajte, molim vas, nemojte da se šalimo. Nemojte da se šalimo. Evo, malom šalom oko jezika, oko načina kako pripremate ova dokumenta, pokazao sam koliko je neozbiljno. Evo, vi ćete u Danu za glasanje da kažete da se tačno zna ko je potpisao ovaj sporazum u ime Republike Srbije sa Maltom, iako javnost gleda da je to prazno. Zašto ćete da dokažete? Imate 126 glasova. Pa vi možete, pobogu, sve. Vi možete besplatne akcije od 1000 evra da pretvorite u 1700 dinara, ali taj kurs nećete da priznate kada građani treba da plaćaju grejanje. Nećete. Nećete, da bi ste dokazali borbu protiv organizovanog kriminala, posle podne hapsite, Dnevnik objavi uveče, a sutradan ujutru pustite ljude na slobodu. Pa, to je već viđeno. To je bilo i pre nekoliko godina: "Drumska mafija", "Indeks mafija itd. Vi vodite samo medijski rat, vi vodite medijsku borbu i gledate da postignete što bolju poziciju. U Beogradu je skočilo grejanje, neće Đilas da se slika da objavi tu vest. Ne, on se slika po obdaništima, menja uniforme, menja odela, a on je došao iz Češke, na bazi ovog sporazuma iz 1997. godine. Taj protokol se odnosi na taj sporazum koji je omogućio građaninu Srbije da u Češkoj razvije planetarni posao i da nam uveze "Velikog brata", "Farme" i ostale kerefeke, da bi se narod zabavljao, kako ne bi video da mu otimate i ono malo što ima ispod nokta. Naravno da ću da vas kritikujem. Pa, naravno da želim da vas isprovociram da se javite za replike, jer posle toga su svi televizijski ekrani mnogo čistiji. Je l' vi znate kako stimulativno delujete na građane koji prate ovaj prenos? Čim se vi javite i date neko visokoumno mišljenje odmah ide čišćenje ekrana. Naravno, što više pričajte, što više radite da narod što bolje sazna koliko je pogrešan put kojim vodite ovu zemlju. Ovim štitite ponos građana? Ne, ne štitite ponos građana. Za sve ove stvari postoje međunarodni standardi. Kažete – prijateljske odnose sa nekim državama. Kako mogu da gajim prijateljske odnose sa Češkom, Maltom i drugim, Hrvatskom, koji mi otimaju kuću, stan, sobu? Šta je vama preče? Uzeo sam ovo, kad podsetite ovu dvojicu, neka malo pogledaju ovaj sporazum koji su zaključili, potpisali, ovo nacionalno pomirenje, itd, evo šta su zapisali – i kod članstva u EU nisu napisali članstvo, nego približavanje. Godine 2008. su i oni bili svesni da od toga nema ništa. Da vam ne čitam, poštovani penzioneri, šta su vam tada obećali i zapisali. Da vam ne pričam, recimo, privreda mora da se obnovi svim raspoloživim sredstvima, deviznim rezervama, napisali. Gde su vam devizne rezerve? Prošle godine ste potpisali jedan sporazum sa MMF, koji nije ratifikovan ovde, kazali ste – taj sporazum je potreban da bi Narodna banka mogla da čuva kurs. Preselile se te pare kod "Delte", pa vas "Delta" kreditira. Kako je počelo? Počelo je sa prvim sporazumom sa Švajcarskom, novembra 2000. godine, u Republičkoj skupštini. Rečeno je – Vlada Švajcarske daće nam pomoć da povećamo naš udeo kod MMF i Svetske banke. To je vreme kada niste znali kako da naplatite onaj ček koji je Libija poslala. Znate li, gospođo Đukić Dejanović, 2000. godine prvi ček i prva pomoć Srbiji je bila od Gadafija, milion i po dolara. Niko nije hteo da uzme taj ček u ruke. Niko nije ni znao kako da ga naplati. Niko nije ni znao kako da uđu te pare u ovu zemlju. Sada idete, pa se slikate, razvijate saradnju. Kako to razvijate saradnju sa neprijateljima vašim, a prijateljima SRS? Da nam preotmete prijatelje? Vi mislite, kao Milo Đukanović što je u Crnoj Gori preuzeo ideologiju onog Liberalnog saveza, isterao ove i sada on tera. Evo, i on se menja, jeste li čuli? Obećali EU da će i njega da pomere. Krivokapić je rekao pre nekoliko dana -ne može EU više da trpi taj organizovani kriminal jer su pokvarili i njihove zvaničnike. Kako to nijedan ambasador više ne napušta Srbiju? Prekinu im mandat, oni ostanu ovde, i Montgomeri, čujem i ovaj Englez se priprema da ostane ovde. Šta radite, bre, vi? Gde je vama država? Gde vam je ovaj narod u vizuri? Je li imate narod u vizuri? Nemate. Ova vlast ne vidi ljude, apsolutno ne vidi ljude. Onda su sledeća zaduženja krenula 2001. godine, 35% na konsalting usluge ste davali, pa ste onda sredili sve sa sukcesijom, pa je onda išao Pariski i Londonski klub i došli smo danas na 11,5-12 milijardi javni dug. Svaka vam čast! I sami znate da od 1985. do 2000. godine Srbija nije ni mogla da se zaduži, a onda izađe neki pametni um sa statističkim podacima o BDP, o dugu u odnosu na BDP, a samo je zaboravio jednu stvar, da je 2001. godine promenjen obračun i promenjena statistika kako se izračunava BDP. Dokle sa tim prevarama? Sve vam beležim, apsolutno vam sve beležim, kad ste rekli, šta ste rekli, šta ste uradili, kad ste uradili, zašto ste uradili, ko se ovajdio, ko izgubio. Zašto? Da shvate građani Srbije. Ko je verovao DOS, nastradao je. Svi koji su pomogli da DOS dođe na vlast u zatvoru su. Svi koji su ulazili sa kriznim štabovima, verujući DOS, izgubili su radna mesta i sada se nalaze u vakuum prostoru između 50. i 67. godine, kada će da steknu pravo na penziju. Šta da rade jadnici tih 20-ak godina? Od čega da žive? Od novih kontejnera? Sad su malo niži, pa kada uđeš, možeš i da izađeš, a ne onako visoki, padneš, pa ne možeš da izađeš. To je ta vaša politika. Ona se zasniva na principu – gde vidiš B92, policiju i žute cipele, beži dalje, nešto se loše dešava. Gde ste doveli ovu državu? Čime se vi to hvalite? Svi vaši rezultati su porazni za građanina kao pojedinca, za mesnu zajednicu, za ulicu, za naselje, za grad, po svim mogućim kriterijumima. Sad je glavna tema pušenje, to forsirajte. Sinoć je bila glavna tema - nešto piše na tarabi da će da se desi sa poslanicima 2012. godine i onda preozbiljni drp B92. Hajde da skupimo pare za B92, makar da imaju šampone da operu kosu. Vi njih finansirate, gospođo Kalanović. Oko 120 hiljada evra svakog meseca G17 plus preko svojih satelita obezbeđuje toj televiziji. Vi kažete da nije? Naravno da jeste. Čitao sam izveštaj Nacionalne službe za zapošljavanje, šta ste sve njima prebacili, te pare. Šta se desilo? Blogeri vas rasturili. Ipak normalni ljudi gledaju i kažu – aman, dokle ove prevare? Sve je ljudima jasno. Doterali ste ga do duvara, više nema gde. Sad samo gledate ako možete da nađete neku rezervnu varijantu, kako da se ponovo prevare ljudi bajkama i pričama o EU, NATO paktu itd. Koliko su SAD dale kao prvu interventnu pomoć Kraljevu? Koliko Velika Britanija? Koliko Francuska? Koliko Nemačka? Koliko ste dali? Koliko ste dobili? Pozivam estradne umetnike, pozivam glumce, pozivam obične građane da pokažu elementarnu solidarnost i da pomognu Kraljevčanima. Eto pozivam, "u se i u svoje kljuse", pa možete i onih 10 miliona evra. Znate li na koje mislim, gospođo Kalanović? Ono što ste odvojili za ono, znate. Tražite onoga tamo gde je. Onaj, znate gde je? Na Dedinju u rezidenciji Borisa Tadića, i da bi prikrio tu činjenicu on ide svuda pa se samo izvinjava, da ne bi bio sumnjiv da krije. Pre neki dan pričaju ovde ko je penzionisao. Pa ko je bio ministar odbrane? Šta pričate bre ljudi, aman? Hajde da skrenemo diskusiju na neku drugu stvar, a država gori. Nema ništa, sve se rastura, tuga i jad. Mora malo da se podigne ponos ovog naroda, onih koji žele da žive u Republici Srbiji, žele da se bore za svoje pozicije ovde, jer nemaju rezervnu državu, nemaju svoje kancelarije u Briselu i na drugim mestima. Moraće nekako da se organizuju. Što pre se budemo organizovali, mi koji želimo da živimo u Republici Srbiji, pre ćemo da skinemo ovaj nenarodni režim koji ne vidi ljude, on vidi statistiku i važno da ga je učiteljica pohvalila. Da li učiteljica iz Brisela, da li učiteljica iz Vašingtona, nije bitno, ali kad vas pohvale, to je super. Onda pravite ujdurmu kao ovo sa sindikatima. Mi bi prihvatili to što je sindikat, ali MMF ne dozvoljava i onda MMF planetarna sila ispada. Tu ste garantovali princip suverenosti, da ste vlast koja poštuje suverenost i teritorijalni integritet do daske. Naravno, ma sve radim da vas skinem sa vlasti, sve, i da ne dođu neki drugi koji su gori od vas možda. Skinućemo vas sa vlasti mi radikali kad to bude nama odgovaralo, kada narod bude za nas, jer smo samo mi protiv ovog vašeg puta i niko više. Svi se samo smeškajte. Što se vi budete više smejali, više će da raste i neraspoloženje prema vama. Nadam se da posle ovih 20 i nešto minuta je gospođa Slavica Đukić našla odgovor na kviz pitanje – ko je potpisao u ime Republike Srbije? Ako ste saznali, onda ste ovo morali da vratite. Ovo nije dobro urađeno. Znate, ovo ne ispunjava uslove po Poslovniku. Druga stvar, vrlo važna, od kad ste usvojili novi Poslovnik rekli ste - za sve zakone treba neka izjava o usaglašenosti sa propisima EU. Naravno, ja vas ne prozivam kad ne stavite to obrazloženje. Što se mene tiče, ne morate ništa da napišete oko toga, ali poneki put pokušavate da se pohvalite kako poštujete Poslovnik kod nekih drugih zakona i za sve zakone napišete da nema nikakvog osnova, nikakvog razloga, niti bilo kakve obaveze da usaglašavate sa standardima EU, a negde napišete da ne postoji standard EU. Znate, blagi savet, to je malo kontradiktorno sa vašom parolom, a vaša parola je – EU nema alternativu. Kada kažete da EU nema alternativu, samo stičem utisak da je Tomica Milosavljević kad je uvozio vakcinu nešto pogrešio, jer ovi pelcovani mi se čudno ponašaju. Vidite, otkad je pelcovana Vlada sve se čudno dešava nešto. Nisam znao da je Boris Tadić toliko grešan, gde god ode, on se samo izvinjava. Šta je on to radio u mladosti? Izvinjavamo se, mnogo se izvinjavamo. Samo se izvinjava jadan. Znači, gospođo Kalanović, sutra kad budete na Vladi kažite – u Malom Mokrom Lugu biće promocija lepih knjiga Vojislava Šešelja. Vi nećete o tome da pričate, znam da vam je mrsko, pošto vi pripadate onoj grupi koja je tražila da se isporuči u Hag. Druga tačka će biti – predstavnici Vlade da objasne evropski put građanima Malog Mokrog Luga. Ja vam garantujem apsolutnu sigurnost, da znate, neće biti uvredljivih reči, ima svi pomno da slušaju. Šta će da zapamte, ne znam. Da li može nešto da se zapamti, ne znam. Ali vas podstičem da se dobro pripremite. Tamo ću da vam dam i ovo kako se kradu pare preko kvizova. Tamo ću da vam dam i ovo što je napisano za 300 i nešto miliona sa Kipra, ono "Mobi 63", ono što je dobila gospođa Đukić Dejanović a nije poslala poslanicima, a meni ste dali. Hvala vam. Treba mi za ovu knjigu o kriminalu u Republici Srbiji posle 2000. godine, tako da kompletiram tu dokumentaciju, da jednostavno transparentno budem. Šta ima da se krijemo tu više, nema šta više da se krijemo. Videli ste onaj protokol. Da li ste videli u Agenciji za privredne registre? "Mobi 63", nema dokumentacije. Nema nikakve dokumentacije. Kako je moglo da se registruje preduzeće ako nema dokumentacije? To je evropska tekovina možda? Ko bi rekao da je u Evropi moguće da registrujete preduzeće bez dokumentacije? Neverovatno. Znači, samo vašim sredstvima. Kako? Iznosim činjenice i pozivam vas na repliku, ali vas navodim da replicirate Tadiću, Dačiću, Dinkiću, gospođi Slavici Đukić Dejanović, jer samo citiram ono što ste napisali. Kao što vidite, ne postoji veći promoter EU od mene. Sve se pozivam na ono što je EU napisala. Sve se pozivam na ono, vi ste se zakleli, rekli ste im da krvarite da to mora da se završi. Samo vas podsećam, neki su vas posmatrali, ne ispunjavam te uslove da bih vas posmatrao, ipak sam pravnik, nisam neke druge profesije, ali da znamo o čemu se radi, transparentno, jasno. Izvolite, gospođo Đukić, častim vas ovih minut da što pre odete u EU.
Pošto dobro poznajete Poslovnik, očigledno je da ste mi uputili pitanja koja treba uputiti Vladi, a ne meni. Drugo, mene raduje činjenica da razmišljate o svojoj budućnosti. Politički penzioneri i treba da pišu. Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, pozivam se na član 103. i 106. Poslovnika, po kojem ste vi obavezni da narodnog poslanika koji se ne drži teme upozorite na to da je prema Poslovniku obavezan da se drži teme. To što narodni poslanik ne zna o čemu priča, to je njegov problem. Ali vaša je obaveza da ga uputite da to što ne zna o čemu priča ipak bude vezano za temu dnevnog reda. Dakle, ovde može čovek da ispolji sve svoje slabosti, svo svoje neznanje, svu svoju zbrkanost, to je njegova stvar, ali je obaveza predsedavajućeg da svakog poslanika vrati na ono što je dnevni red i niko ne može da priča potpuno izgubljeno u temi, o čemu god mu padne na pamet Želim još nešto da kažem, dakle, istine radi, zaduženost u vremenu o kome je prethodni poslanik govorio je bila 120%, današnja zaduženost Srbije je 36%, tek toliko da se vidi o kojim vrednosnim parametrima se ovde razgovara, s jedne strane i, s druge strane, napad na gospodina Miodraga Đidića je verovatno nekakvo opsesivno stanje koje ima nekakvu ličnu osnovu. Ono što je činjenica jeste da je Evropska komisija izrazito pohvalila napredak u reformi carine, da je izrazito pohvalila rezultate koje carina postiže u poslednje vreme i to je jedna od onih ocena, kao i za reformu vojske, za koje je Evropska komisija procenila da je učinjen napredak koji Srbiju svrstava u zemlje koje se mogu porediti sa zemljama Evrope i to je, između ostalog, zasluga gospodina Miodraga Đidića.
Gospođo Kolundžija, u više navrata se nas dve ne možemo usaglasiti oko mog načina vođenja sednice. Mislim da nas građani biraju ovde i da treba da vide kako, kao izabrani predstavnici, radimo svoje poslaničke aktivnosti. Negde mi se čini da svaki čovek ima svoje domene u okviru kojih to može da radi i da je dobro da oni koji su nas birali steknu uvid u to. Ako mislite da je trebalo da prekinem u više navrata poslanika, to sam jednom učinila, i da ovo objašnjenje nije dovoljno, možemo se u danu za glasanje izjasniti o tome da li sam povredila Poslovnik. Prednost imate vi, gospođo Radeta. Povreda Poslovnika.
Vidite kako baš ne vodite računa o primeni Poslovnika, jer ne pratite kako se poslanici javljaju, a javljam se na osnovu člana 27. Poslovnika. Vi ste, gospođo Đukić Dejanović, po tom članu u obavezi da se starate o primeni Poslovnika pa, između ostalog, vi morate da vodite računa da li narodni poslanici dobijaju uredne predloge od Vlade Republike Srbije. Nije tačno ono što ste rekli malopre kolegi Krasiću, da je to pitanje za Vladu. Šta to znači, Vlada nama može da dostavi bilo šta, vi nemate obavezu da to gledate? Nije tačno. Dakle, vi ste u obavezi da vodite računa da ono što stigne od Vlade bude u skladu sa Poslovnikom, pre nego što dođe do narodnih poslanika. Znači, vi ste u obavezi da kažete ko je potpisao taj sporazum. O tome na koji način ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine neću da govorim,a jeste. Sigurna sam da ste svesni toga. Tačno je i hvala bogu da ćemo svi mi otići u penziju, bilo političku, bilo penziju na osnovu radnog staža, možda ćemo mi otići i u prevremenu političku penziju, ali budite sigurni nikada nećemo izdati svoju ideologiju i nikada nećemo izdati svog predsednika, pa makar nas to koštalo ranog odlaska u političku penziju.
Mislim da nema povrede Poslovnika. Naravno, da je dokument koji je dostavljen, predlog akta o kome smo govorili, naravno da znam da su ovlašćeni predstavnici obeju vlada, to su ministri spoljnih poslova potpisali, ali vi znate da Zakonodavni odbor, zbog bolesti predsednika, ne funkcioniše, a da je po Poslovniku predviđeno da Zakonodavni odbor, zapravo, vodi računa o razlozima, primedbama o kojima je govorio gospodin Krasić. I vi i on to dobro znate. Samo trenutak, molim vas, prvo se javio gospodin Zoran Krasić, a onda Srđan Milivojević. Nataša Jovanović, po Poslovniku.
Gospođo Đukić Dejanović, javljam se po Poslovniku zato što je predsednik poslaničke grupa za tzv. evropsku Srbiju gospođa Nada Kolundžija povredila Poslovnik, povredila dostojanstvo Skupštine, zloupotrebila pravo na repliku. Pažljivo sam slušala i mislim da je trebalo da je opomenete, jer ona je rekla za kolegu Krasića da je on potpuno izgubljen u temi. Mislim, gospođo Kolundžija, da ste vi nekako zalutali onda u vremenu i prostoru, ako niste pratili kolegu Krasića, koji je briljantnim izlaganjem od 29 minuta govorio najpre o neurednom dokumentu koji je stigao u Skupštinu. To je prvi put, gospođo Kalanović, zaista da je jedan međunarodni sporazum bez potpisa lica koja ga je potpisalo u ime Vlade Republike Srbije došlo u Skupštinu. Nemate razloga da budete toliko ogorčeni na kolegu Krasića i srpske radikale, jer kada se podvuče ta neka linija i crta posle deset godina, mi moramo da vam ukažemo na sve vaše propuste i na činjenicu da vi vodite pogubnu politiku, sa našeg stanovišta, a sada i sve više građana Republike Srbije koji su izričito protiv ulaska Srbije u EU. Mislim da vas je to najviše pogodilo, jer je kolega Krasić argumentovano rekao kako su građani zaduženi, kakve sporazume ste potpisali. Ovo je jedna šira tema. On je krenuo od onoga što je danas na dnevnom redu, ali se osvrnuo na sve aspekte pogubne politike DS i Borisa Tadića, koga je takođe pominjao u svom izlaganju. Nemate razloga da vređate na takav način i da kažete da je poslanik, kako ste rekli zbunjen, izgubljen u temi itd. Cela Srbija zna, gospođo Kolundžija, kada prati rad 250 poslanika, ne znam stvarno, ovo vam je jedan od najvećih gafova i nešto što ste danas izjavili, zbog čega verovatno da vam se smeju i vaši politički istomišljenici. Ako neko prati sednice Narodne skupštine, onda bar zna ko je Zoran Krasić i da je on jedan od najspremnijih poslanika koji dolaze na zasedanja.
Gospođa Nada Kolundžija, povreda Poslovnika.
Opet pozivam na članove 103. i 106. ...
Ne, daću vam repliku, ne možete ponovo isti član. Gospodin Srđan Milivojević ima prednost. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, poštovani građani Srbije, ovo je replika, za one koji ne razumeju Poslovnik. Razumem opsesiju gospodina Zorana Krasića Otporom, razumem opsesiju Zorana Krasića Miodragom Đidićem, razumem opsesiju gospodina Zorana Krasića i predsednikom Republike gospodinom Borisom Tadićem. Ali, gospodine Krasiću, držite se vi tog Malog Mokrog Luga, možda tamo možete da pređete cenzus. Sa takvom retorikom u Srbiji ne možete da pređete cenzus ni u Negotinu, ni u Aranđelovcu, ni u Vrnjačkoj Banji. Vi ste na stabilnih dva posto. Kao što kaže gospođa Nataša Jovanović, znaju građani Srbije ko ste vi. Džabe se vi 10 godina borite, ne protiv nas, nego za vlast, ali se ne zaboravlja ono što ste vi uradili kada ste bili na vlasti. Vas, drage moje kolege, da podsetim, EU je kazala jasno i glasno da je u carini napravljen najveći pomak i za to je zaslužan niko drugi do Miodrag Đidić i njegov potpis i te kako važi i u toj EU i i te kako važi u ovom parlamentu i u gradu Kruševcu, iz koga dolazim. Gospodine Krasiću, tačno je da reforma pravosuđa nije baš najbolje ocenjena u EU. Da su sprovedeni postupci protiv vas, koji se vode, onda biste bili tema crnih hronika i znali bi građani Srbije koji prate crnu hroniku za vaše ime mnogo bolje nego oni koji prate sednice Skupštine, jer vi ste, kao ministar optuživani za najteža krivična dela, dok ste bili ministar u ovoj zemlji. Nemojte nama sada držati moralne pridike, jer zna Srbija ko ste vi, 110 godina da idete u Mali Mokri Lug i da se borite za vlast, neće vam građani Srbije zaboraviti, bićete na stabilnih dva posto i to vam je ocena vašeg političkog učinka: sedi – jedan. Pitaćemo vas još.
Gospođa Radeta, povreda Poslovnika.
Opet ste povredili Poslovnik, gospođo Đukić Dejanović, ili niste obavestili narodne poslanike da je ovaj Tadićev ideolog postao šef poslaničke grupe ili da je ovlašćen po ovoj tački dnevnog reda. Koliko znamo, nije ni jedno ni drugo i nije imao pravo na repliku. Govorim o povredi člana 27. Jasno nam je sada šta je vas uvredilo pa na ovaj način reagujete. Uvredila vas je činjenica da je kolega Krasić, a ja ću da ponovim, upozorio građane Srbije da SRS traži da 10 miliona evra, koje ste naumili za nekog izdajnika koji bi, ne daj bože, izdao Mladića, date hitno Kraljevu i da sve probleme koji postoje u Kraljevu rešite na taj način. Boli ono što traže srpski radikali, ali šta da radimo.
Gospođo Radeta, niste se pozvali na povređeni član Poslovnika. Drugo, moje diskreciono pravo je da odlučim ko ima pravo na repliku. Moja ocena je bila da gospodin Milivojević treba da dobije reč po tom osnovu i to sam i učinila. Sada reč ima, i to opet po osnovu replike, gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Hvala, gospođo Dejanović Đukić. Na sve i svašta sam navikao u ovoj skupštini. U onoj zgradi su mi dva-tri poslanika DS psovali majku itd. Ovde svakakve epitete mi prilepljuju. Mene to ne pogađa, to je rizik ovog posla kojim se bavim. Samo bih hteo da vam skrenem pažnju na jednu stvar. Vidite, rekao sam jednu rečenicu – potrudite se, ne dozvolite da vam istina pokvari priču. Vi ste tu rečenicu zaboravili i to se upravo desilo. Da se ne bi pokvarila priča o evroatlantskim integracijama i propasti Srbije krenuli ste prema meni. Slažem se, ne odstupam ni od jedne reči koju sam rekao, ali osnov za svaku reč koju sam rekao nalazim u dokumentima koje ste vi dostavili, tako da kada meni replicirate, i to sam vam rekao, vodite računa, napadate Ivicu Dačića, Borisa Tadića i ovog n.n. koji ne znamo ko je i šta je potpisao. Vi ste jednostavno pokazali mržnju, mene to ne iznenađuje. Zašto bih bio pošteđen vaše mržnje u odnosu na sve druge građane Republike Srbije? Zašto bih bio pošteđen. Kada mrzite, mrzite sto posto, nemojte da mrzite na kašičicu. Ali, sneg ne pada kada mu je vreme, nego da bi mu se video trag. E, sada razotkrivamo tragove, to je bolno za vas i naravno da ću da vas podsećam sa što većom minutažom, što konkretnije, pres-kliping ima za svakog vašeg. Onda nije ni čudo što vas neki nazivaju da ste primerci. Pa, primerci ste, primerci i primeri za nešto što ne treba da se dešava u Srbiji. Naravno, kao što imaju pravo u Velikoj Britaniji, Holandiji, Belgiji, u Francuskoj, Nemačkoj evroskeptici, i ja koristim to pravo. Zašto ne bih bio evropskeptik, zašto bih vama verovao? Znam da je nastradao svako ko vama veruje, a ja vam, hvala bogu, nikad nisam verovao, niti ću vam ikada verovati.
Vreme. Ne, shvatila sam da i gospodin Krasić vodi računa o autoritetu zaista najznačajnijih političara srpske scene, gospodina Tadića i Ivice Dačića. Nada Kolundžija ima reč.
Gospođo predsednice, želim samo da ukažem da ste povredili Poslovnik kada mi niste dali prošli put reč zato što pozivanje na član 103. jeste moje pravo da ukažem vama da ste povredili Poslovnik zbog činjenice da narodnog poslanika koji se lično obraća drugom narodnom poslaniku, što je bio slučaj u prethodnom izlaganju, u izlaganju prethodnog govornika, nakon čega sam se javila, niste izrekli opomenu, što je vaša obaveza. U tom smislu, mislim da zaista jeste povređen Poslovnik, jer narodni poslanici ne mogu jedni drugima da se neposredno obraćaju.
Molim vas, nemojte dobacivati. Gospođa Kolundžija se pozvala na član 103. i u pravu je. Narodni poslanik Zoran Babić ima reč. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedniče, i dobro je što se vraćamo na temu dnevnog reda. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o saradnji u oblasti turizma između Vlade Republike Srbije i Vlade Arapske Republike Egipat sastoji se od tri člana. U prvom članu, za razliku od nekih drugih sporazuma, nas obaveštavate da je ovaj sporazum potpisan 28. maja 2010. godine i da ga je potpisao potpredsednik Vlade gospodin Jovan Krkobabić. Ostaje nejasno zbog čega ste vi ovaj sporazum i prateći zakon stopirali, proteklih šest meseci niste ga davali u skupštinsku proceduru. Najkraći komentar ovog sporazuma i pratećeg zakona je jalovost, jalovost u svakom segmentu i svakom članu ovog predloga zakona. Dobra namera je nesporna i ona se ogleda kroz razmenu informacija stručnjaka u oblasti turističke i hotelske obuke, kao i kroz razmenu programa obuke i nastavne planove turističkih i hotelskih fakulteta. Međutim, konačni rezultat i efekat ovog sporazuma je zaista ništavan i ja ga nisam, uz svu pažnju, mogao videti. Kao što je rekla juče gospođa Jorgovanka Tabaković, čim nema izveštaja o očekivanim efektima ovog sporazuma, to samo znači da tih efekata nema, jer mislim da bi ga vi gromoglasno najavljivali. Lepo je to što ste nas vi, gospođo Kalanović, obaveštavali i juče i danas o saradnji Srbije sa Belorusijom, ali da bi vi nekoga opominjali kao što ste juče probali da opomenete gospođu Tabaković da se drži dnevnog reda, morate i vi da pokažete primer i da se i vi držite dnevnog reda, a ne ovako. Međutim, to govori o vašoj bahatosti. Predsednik Vlade, gospodin Mirko Cvetković, do juče je bio u zvaničnoj poseti Egiptu. Ustanovljeno je da je bilateralna saradnja između Srbije i Egipta odlična, potpisan je jedan sporazum, jedan memorandum i jedan program, premijer se susreo sa predsednikom Vlade Egipta, gospodinom Nazifom, i predsednikom Skupštine, Ahmedom Fahti Sururom, a stigao je i na otvaranje izložbe koja je upriličena u dvorcu princa Taza, tako su bar objavili mediji. Sve u svemu, prava turistička poseta premijera Mirka Cvetkovića u društvu ministara Nebojše Bradića i Slobodana Milosavljevića, koja je građane Srbije koštala više nego što je bila pomoć koju je Vlada Srbije uputila građanima zemljotresom razrušenog Kraljeva. Kako to rade drugi, gospođo Kalanović? Pre samo par meseci u zvaničnoj poseti Egiptu bio je i premijer Crne Gore, gospodin Milo Đukanović. I on je zajedno sa predsednikom Egipta, gospodinom Hosni Mubarakom, ustanovio da je saradnja između te dve države savršena, odlična. Međutim, umesto izložbe na kojoj je bio turista Mirko Cvetković, gospodin Đukanović je svoju zvaničnu posetu završio susretom sa direktorom i predsednikom kompanije "Oraskom hotels", koji u Crnoj Gori na poluostrvu Luštica realizuje jednu od najznačajnijih investicija. Projektom, čija je ukupna vrednost milijardu i 100 miliona evra, biće izgrađen novi luksuzni moderni turistički grad sa osam hotela, kapaciteta 2.200 soba, kategorije od tri do pet zvezdica, 1.600 apartmana, 750 rezidencijalnih vila, šoping zona, zdravstveni centar, dve marine, konferencijska dvorana i tereni za golf sa osam rupa. Ono što je najznačajnije u ovom projektu, čija je realizacija krenula u oktobru ove godine, jeste to što će nakon izgradnje tog kompleksa zaposlenje u njemu dobiti 10.000 ljudi. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Kalanović, e to je sporazum, a ne ovi bezvredni papiri ili neke komisije ili komiteti koje ste nam vi juče najavili. To samo znači da Egipat ima izuzetno veliki, ogroman investicioni potencijal, ali i znači da Vlada Republike Srbije nije sposobna da taj potencijal dovede u Srbiju. SNS se zalaže da ovakvi sporazumi prate investicije ili da investicije prate ovakve sporazume i zakone. Međutim, plaši me da će jedini produkt ovog sporazuma biti, kao što ste i naveli u članu 1, organizacija poseta turističkih funkcionera koji bi se upoznali sa turističkim potencijalima ove države. To znači da ćemo u narednom periodu, osim turista Cvetkovića, Milosavljevića i Bradića, imati još mnogo državnih turista o trošku građana Srbije. Šta to Egipat ima osim mora i piramida što Srbija nažalost nema? Egipat ima odgovore na sva ključna pitanja iz oblasti turizma. Egipat ima Ministarstvo turizma, i ne samo to, već su u cilju pojačane promocije u svetu, a naročito u zemljama čije je stanovništvo ciljano, otvorili turističke kancelarije u diplomatskim predstavništvima. Srbija, istine radi, ima ekonomske diplomate, o čijem radu se ništa ne zna. Efekti njihovog rada, čak i ako postoje, krajnje su netransparentni, jedino što je poznato da su na velikom teretu svih poreskih obveznika Republike Srbije i nisu jedini. Pomenuću samo Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza, fensi nazvanu Sijepa, koja građane Srbije košta preko 400 miliona dinara godišnje, a ni investicija, ni stranih investicija, ni izvoza nimalo, odnosno, sve manje i manje. Egipat ima odličnu infrastrukturu, devet međunarodnih aerodroma, svi delovi zemlje su povezani putnom mrežom, a glavni pravci i modernim auto-putevima. Kakva je situacija u Srbiji? Imamo jedan i po aerodrom, auto-puteve gradimo samo u obećanjima i u predizbornoj kampanji, srpska železnica je priča za sebe, najmoderniji segment srpske železnice je Šarganska osmica. Zamislite situaciju u kojoj će se naći evropski turista koji je krenuo, recimo, u Vrnjačku Banju. Trebaće mu dva do tri sata leta do Beograda, a onda putešestvije po srpskim putevima do Vrnjačke Banje, od Beograda do Vrnjačke Banje bar jedno četiri sata, bez ikakve prateće infrastrukture. Hoće li takav turista doći u Srbiju? Mislim da neće, gospođo Kalanović, i toga ste i vi svesni. Koliko traje turistička sezona u Srbiji? Dva meseca, jul i avgust, i tada je zgužvano sve, i Guča, i Egzit, i Vrnjački karneval, i Bir festival. U ostatku vremena, poneki kongres i proređene ekskurzije, pa hoteli ključ u bravu. Pogledajte kako to rade naši prijatelji u Egiptu. Svi međunarodni sajmovi, festivali i turniri se održavaju između januara i marta, odnosno između oktobra i decembra, od manifestacije Cairo international Book fair u januaru, do National fishing festivala u Šarm el Šeiku, koji se održava u novembru i sve to se radi i organizuje kako bi se posetioci privukli i van zvanične turističke sezone. Jedino u Srbiji je na snazi poslovna politika i poslovna filozofija koja glasi – radimo dva meseca i od tog rada živimo narednih deset meseci. To ne može, to je nemoguće. To je perpetum mobile. Inicijativa za privatizaciju hotela u Egiptu je pokrenuta 1985. godine i od tada je napravljena takva klima koja je privukla strane investitore, pa je recimo, samo u jednoj godini jedna alžirska kompanija uložila 120 miliona dolara u Al Gardeku na obali Crvenog mora. U Srbiji je tek privatizacija napravila pravi dar mar. Možete li se pohvaliti bar jednom uspešnom privatizacijom, naročito hotela i drugih turističkih kapaciteta? Šta je sa Zelenkadom na Zlatiboru? Da li radi posle privatizacije? Ne radi. Šta je sa zaposlenima? Baš vas briga. Ko je omogućio Šariću i njegovim saradnicima da kupuju hotele na Palićkom jezeru? Šta je sa HTP "Fontana" iz Vrnjačke banje? Tretirate ih kao zamorče, prvo neuspešna privatizacija, pa na ivici stečaja, pa bajpas date restruktuiranjem, a sada eksperimentalna privatizacija i to samo onoga što vredi u "Fontani" zajedno sa specijalnom bolnicom i sve to po ne postojećem zakonu, već po eksperimentu, kako je najavio Mlađan Dinkić u poslednjoj poseti Vrnjačkoj banji. Sada hoćete da izdvojite najzdraviji deo "Fontane", zaposlene, nagomilane dugove i hipoteke ostavite u tom drugom invalidnom delu, da takvu "Fontanu" pripojite specijalnoj bolnici "Merkur", jedinoj uspešnoj firmi, u okviru koje su i banjski parkovi i lekovite mineralne vode, i prodate je za 10 miliona evra investicija u naredne tri godine. Biće dovoljno, gospođo Kalanović, da potencijalni kupac prebaci iz desnog u levi džep 10 miliona evra i postaće vlasnik ne samo "Fontane" i specijalne bolnice "Merkur", već gotovo cele Vrnjačke banje. Gde je tu interes građana Vrnjačke banje? Gde je tu interes lokalne samouprave, gotovo i da niste pitali? To nije bilo dovoljno gospodinu Mlađanu Dinkiću, već se obavezao da preko Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje popunjava 75% smeštajnih kapaciteta te buduće firme. Da li je to novi "Fijat" u Srbiji? Da li će to biti nova firma preko koje će se isisavati i ovo malo novca što je ostalo u državi? Sa takvim preduslovima, uspešno tu buduću firmu će moći da vodi i malo dete. Šta će biti sa zaposlenima u "Fontani"? Vremena je ostalo još malo, oglas je raspisan, dokumentacija otkupljena. Vodite računa šta radite. Nemojte misliti da smo protiv investicija i stranih ulaganja. Naprotiv, te investicije su nam neophodne. Mislim da u okolini Vrnjačke banje ima još uvek sasvim dovoljno neizgrađenog gradskog građevinskog zemljišta. Dovedite nekog ko će započeti grinfild investiciju, napraviti hotel, zaposliti ljude, dovesti turiste. Biću prvi koji će tako nešto pohvaliti, a ne ovako kao što radi Mlađan Dinkić, na tacni nudi, poklanja celu Vrnjačku banju. Zbog svega izrečenog, u danu za glasanje SNS će glasati protiv ovih predloga zakona.
Reč ima gospođa Kalanović.
Poštovani gospodine poslaniče, zarad javnosti onog dela Srbije kojoj pripadamo i vi i ja po rođenju i mestu boravka, Vrnjačke banje i okoline, a ja sam na samo osam kilometara od vas, morate da govorite istinu. Pročitajte dobro javni poziv i videćete da se ne radi o privatizaciji. Vi znate da se ne radi o privatizaciji, ali vam u ovom trenutku odgovara da kažete da je to privatizacija. Vi znate da se radi o strateškom partnerstvu i znate da "Fontanu" nije privatizovao Mlađan Dinkić. Naprotiv, da je privatizaciju raskinuo Mlađan Dinkić, zbog toga što je bila neuspešna. Takođe, znate da i hotel "Zvezda" i hotel "Fontana" i Goč i cela Vrnjačka banja su davno prestali da budu atraktivna mesta u koja su dolazili turisti iz Evrope i sveta, a bogami u prethodnih nekoliko godina i iz Srbije. Takođe, znate da strateško partnerstvo ne podrazumeva prodaju Vrnjačke banje, ni kupatila, ni parkova, ali u ovom trenutku mi nije jasno koji vam je interes da iznosite neistine. I vi ja smo iz tog kraja i, kao što znate, svaki dan sam u Vrnjačkoj banji. Znate koje su i moje veze sa Vrnjačkom banjom i takođe i vi i ja znamo da je jedini model za oživljavanje Vrnjačke banje podizanje atraktivnosti turističke ponude kroz investicije, u ovom slučaju, iz inostranstva. Takođe, odlično znate da predstavnici Vrnjačke banje mogu da odlučuju o tom strateškom partnerstvu i imaju na raspolaganju dve ponude, da se kroz vaučere podeli imovina hotela "Fontana" i specijalne bolnice građanima Vrnjačke banje i da je sami podižu i da privuku strane investitore i naprave atraktivnu banju, kakva je, recimo, Marijanske lazne u Češkoj. Ne znam da li ste bili u nekoj od banja koje su po modelu strateškog partnerstva države i stranih investitora dobile sasvim novi izgled. Ja jesam i zbog toga se zalažem da Vrnjačka banja u narednom periodu dobije investitora koji će da joj podigne atraktivnost do nivoa banja Karlove Vari ili Marijanske lazne, jer za to ima potencijala, ali mi neće biti nikad jasno zašto govorite o stvarima koje Vrnjačku banju guraju u decenije koje su iza nas.
Gospodin Vlajko Senić. (Zoran Babić, sa mesta: Replika.) Pre vas, za repliku vama se javio osnovano gospodin Vlajko Senić. Izvolite.
Hteo sam da reagujem na navode da je to novi "Fijat" i prosto je neverovatno do koje mere se jedna od najvećih industrijskih investicija u Srbiji, koja se desila u poslednjih 20 godina, neprestano iz dana u dan ovde u Narodnoj skupštini obesmišljava, bez bilo kakvog razloga i bez bilo kakvog argumenta, i pokušava da se predstavi kao nekakav stranački projekat. Ponosni smo na ono što su predstavnici naše stranke učinili da "Fijat" ponovo dođe u Srbiju i učestvuje. Ako pratite medija, vidim da ste dobro informisani bar o onome što znate o Egiptu, videli ste da je upravo u SAD predsednik kompanije "Fijat" najavio proizvodnju dva nova modela u Srbiji. Sad se postavlja pitanje da li je za Kragujevac, grad koji je centar Šumadije, iz koga dolazi predsednik vaše stranke, bolje bilo vreme kada je postojala fabrika u kojoj su, da ne govorim pre 2000. godine, posle 2000. godine stotine miliona evra iz budžeta ubacivane samo da bi se sačuvao socijalni mir ili je bolje subvencionisati stranog ozbiljnog strateškog partnera koji dolazi u Srbiju sa željom da izvozi 200.000 automobila godišnje. Koja to ekonomija koju zastupate garantuje da je bolji model koji znači gašenje vatre i ubacivanje sredstava bez ikakvog autputa iz te fabrike. O čemu pričate? Dajte neki bolji predlog ili model ako mislite da za Srbiju nije dobro da "Fijat" bude u Kragujevcu, da izvozimo 200.000 automobila. Juče smo govorili o tome, država je subvencionisala sa 47 miliona evra zapošljavanje i novootvorena radna mesta i to je tačno, ali na to je došlo 600 miliona evra novih investicija, na to je došlo 17.500 novih radnih mesta.
Reč ima gospodin Zoran Babić, a zatim gospođa Jorgovanka Tabaković.
Gospodine Seniću, dosta nam je najava i lepih želja, mi hoćemo realizaciju. Hoćemo da Šumadija, ali i ostali delovi Srbije rade. Inače, šta je ko najavio i šta ko želi, to ostavite za neku kampanju i za neke stranačke tribine. Zarad te istine o kojoj govorite, gospođo Kalanović, pozdravljam vašu sponu i vašu vezu sa Vrnjačkom Banjom, samo ću vam citirati nešto i siguran sam da ćete vi to prepoznati. "Nažalost, ni "Fontana" ne može da se deli zbog toga što je opterećena velikim dugovima i hipotekama, tako da ne možete prodati nešto što je atraktivno, a ostaviti nešto što neće niko da kupi i onda šta dalje i sa radnicima, ali ovaj deo gde pominjete za izgradnju nove "Zvezde" za to su, čini mi se, zainteresovani svi. Ja sam odavde, iz ovih krajeva i meni se javljaju oni koji bi kupili novu "Zvezdu", ali neopterećenu. To nije moguće. Nije moguće kupiti srce Vrnjačke Banje, neopterećeno napraviti hotel sa pet zvezdica i reći: mene ostalo ne interesuje. Moraće ceo sistem da se razmatra." Ovo su vaše reči, gospođo Kalanović. Tada ste rekli da je Vrnjačka Banja atraktivna, rekli ste da je to srce Vrnjačke Banje, a onda ste naglo promenili pamet i rekli – da, izdvojićemo najvažniji segment iz "Fontane". Radnike, hipoteke i dugove ćemo ostaviti u drugom delu i ovo privatizovati sa specijalnom bolnicom "Merkur". Niko nije rekao – nemoj da dođe strani investitor, nemoj od Vrnjačke Banje da se napravi sistem kao što je u Karlovim Varima, ali nemojte ostavljati ljude u "Fontani" zajedno sa dugovima i zajedno sa objektima nekim na Goču ili nekim perifernim objektima. Nemojte menjati mišljenje svakih mesec-dva. Imajte neki kontinuitet u tome što pričate. Ako ne verujete ovome što sam pročitao, imam i audio-zapis vaše izjave. To je vaša izjava, to su vaše reči, gospođo Kalanović.
Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Iskoristiću pravo da u ime poslaničke grupe u najkraćem mogućem vremenu dam dve primedbe na ono što je izneto kao protivljenje diskusiji mog kolege Zorana Babića. Da li se nešto naziva strateškim partnerstvom ili privatizacijom, gospođo Kalanović, nije u suštini važno kako nešto nazivate nego koje posledice ima. Privatizacija je bila dobar proces kao zamišljena i mnogi su je zamišljali kao "rušimo da bi izgradili". To jesu dobri projekti i dobro namereni. Pokazalo se od bankarstva do mnogih procesa privatizacije da se rušilo do mržnje, ali se nije gradilo novo. Koliko je radnih mesta ostalo neotvoreno novih govori da nije bilo građenja. Koliko je bilo zatvorenih radnih mesta i koliko je zloupotreba govori to da vi kada prepisujete primere ne umete da prepisujete kako valja. Sada govorite da ćete prepisati model Češke oko banja, ali da li ćete ga prepisati kao slovački model subvencija i podsticaja u kojem niste uradili reforme, pa se dobar projekat "start-ap" preprodaja pretvorio u zloupotrebu preko 200 miliona dinara i tvrdite da ih je prijavio gospodin Dinkić na isti način kao što je prijavio zloupotrebe u delu nadležnosti Direkcije za mere i dragocene metale, gde su potkradani građani na benzinskim pumpama. Da li mislite da smo mi, građani Srbije, naivni? Da pustite da se nešto desi, dešavanje traje i neko od toga gubi, a neko dobija, a onda se dosetite da to prekinete u jednom trenutku da bi nas danas uveravali da je najvažnije ko iz kog mestadolazi, ja juče iz Novog Sada, danas je bitno što je Babić iz Vrnjačke Banje. Svi smo mi iz Srbije i svima nam je stalo da se u procesima reformi ne zatvaraju nego otvaraju nova radna mesta. Za "Fijat", gospodine, neću da se obraćam lično, da ne kršim Poslovnik, za "Fijat" je ova država dala već 700 miliona evra [[Predsednik: Gospođo Tabaković, ovo je bilo vreme replike, dva minuta.]] , na njemu ste formirali Vladu.
Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa ko nije iskoristio svoje pravo želi da uzme učešće u raspravi? (Ne.) Da li gospođa ministar želi reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, već sam pitala, niko od predstavnika poslaničkih grupa takođe ne želi reč, pa zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona po tačkama 23, 24, 25, 26, 27, 28 i 29 dnevnog reda. U 15.30 časova ćemo nastaviti da razmatramo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti humanitarnog reagovanja u vanrednim situacijama, sprečavanja elementarnih nepogoda i tehnogenih havarija i uklanjanja njihovih posledica, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u borbi protiv kriminala, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o policijskoj saradnji i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o osnivanju i funkcionisanju zajedničkog kontakt centra za saradnju policije i carine. Takođe bih htela da vas obavestim da su Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Malte o uzajamnom podsticanju i zaštite ulaganja potpisali ministri spoljnih poslova, za Vladu Republike Srbije gospodin Vuk Jeremić, za Vladu Republike Malte gospodin Tonio Borg. Dokument je kod mene. Zahvaljujem ministarki i njenim saradnicima. Sa radom nastavljamo u 15,30 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Prelazimo na 31-34. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA SA RUSKOM FEDERACIJOM O SPREČAVANjU ELEMENTARNIH NEPOGODA, TEHNOGENIH HAVARIJA I UKLANjANjU NjIHOVIH POSLEDICA, SA AZERBEJDžANOM O SARADNjI U BORBI PROTIV KRIMINALA, SA BUGARSKOM O POLICIJSKOJ SARADNjI I FUNKCIONISANjU ZAJEDNIČKOG KONTAKT CENTRA ZA SARADNjU POLICIJE I CARINE (zajednički jedinstveni pretres) Obaveštavam vas da je, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa o predlozima zakona iz tačka od 31, 32, 33. i 34. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Ivice Dačića, prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova i dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, pozvala da sednici prisustvuju i: Predrag Marić, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova, Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova i Ljiljana Spasojević, šef Biroa za međunarodnu saradnju i evropske integracije u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o 31, 32, 33. i 34. tački dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa G17 Plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Miletić Mihajlović poslaničku grupu SPS – JS i narodni poslanik Dejan Mirović poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 170. stav 1, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti humanitarnog reagovanja u vanrednim situacijama sprečavanja elementarnih nepogoda i tehnogenih havarija i uklanjanja njihovih posledica, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u borbi protiv kriminala, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o policijskoj saradnji i Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o osnivanju i funkcionisanju zajedničkog kontakt centra za saradnju policije i carine. Pre nego što pitam predstavnika predlagača da li želi reč na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova. Da li predstavnik predlagača, ministar Obradović, želi reč? (Ne) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Narodni poslanik Dušan Bajatović? (Ne) Narodni poslanik Vlatko Ratković? (Ne) Da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Izvolite, narodni poslanik Dejan Mirović.
Dame i gospodo, SRS smatra da je ovo izuzetno značajan Sporazum o saradnji sa Ministarstvom za vanredne situacije Ruske Federacije i naravno pre toga hoću da kažem da ćemo mi podržati taj sporazum, jer smatramo da je to u nacionalnom interesu Republike Srbije. U tom smislu, izražavamo odmah žaljenje što Sporazum nije zaživeo i za sada je to, može se tako reći uslovno, mrtvo slovo na papiru. Zašto tako smatramo? Smatramo da su okolnosti koje su se dešavale u poslednjih par godina, da ne idemo dalje u prošlost, pokazale da na primer u 2007. godini smo imali ogroman požar na Staroj planini i tada je iz Rusije doleteo avion sa 40 tona nosivosti koji je veoma uspešno gasio taj požar i već tada je bilo jasno da je to više nego korisno za naše građane i za vanredne situacije koje se dešavaju, nažalost, svedoci smo i ovih dana. Pre svega mislim na katastrofalan zemljotres u Kraljevu gde je negde oko 15.000 objekata oštećeno i same vlasti procenjuju da je šteta negde oko 100 miliona evra, što je za ovako siromašnu zemlju ipak, priznaćete, veoma velika šteta. Takođe, i to treba naglasiti, Ministarstvo za vanredne situacije Ruske Federacije poseduje veliko iskustvo, velike kapacitete i to je činjenica koja je opšte poznata. Vama je sigurno poznato da se M-4 deli na organizaciju ljudstva, centar za upravljanje u kriznim situacijama, spasilačke operacije, regionalne centre za monitoring, nastavne centre, tehniku, što je možda za nas i najvažnije u ovom trenutku, psihološku službu koja radi u vanrednim situacijama i informacionu službu. Ovo je možda jedno od najpoznatijih ministarstava u Vladi Ruske Federacije. Formirano je faktički 1994. godine za krizne situacije i tada je promenilo ime u ovo sadašnje i na čelu tog ministarstva se nalazi Sergej Šojgu, koji je poznat po tome što je jedini ministar koji je u vreme sva tri ruska predsednika, Jeljcina, Medvedeva i Putina, bio na tom mestu i on ima veliku popularnost u svojoj zemlji. Takođe, opšta brojnost Ministarstva za vanredne situacije Ruske Federacije je negde oko 280 hiljada ljudi, što je ogroman kapacitet, i oni poseduju više eskadrila, aviona koji su osposobljeni za vanredne situacije, požare, sve druge nepovoljnosti koje se dešavaju. Jedan je za centralni južni okrug u Krasnojarsku, drugi je za Sibir, treći za Habarovsk, to je blizu Kine, jugoistočni rejon i 2005. godine su imali oko 70 letelica, 45 aviona, 30 helikoptera, i što to ne reći, Svetska zdravstvena organizacija je posle zemljotresa na Haitiju proglasila, kada su pripadnici MČS spasili negde oko dve hiljade postradalih, da oni imaju naviše iskustva, da su se najbolje pokazali u toj kriznoj situaciji. Naravno, posle svega ovoga postavlja se pitanje i objektivno treba odgovoriti na to pitanje – kako je moguće da mi potpisujemo sporazum sa tako jakim ministarstvom koje nije bilo navodno, to naglašavam navodno, u stanju da se izbori sa požarima koji su se dešavali letos u Ruskoj Federaciji? Mi u SRS smatramo da je to ipak jedna vrsta propagande, jer dovoljno je da uporedite situaciju koja se desila u Nju Orleansu 2005. godine i videćete da je tada došlo do katastrofalnih posledica, gde je izbeglo negde oko 700 hiljada ljudi, da je poginulo negde oko 1200 ljudi, obrušile su se brane, nastao je veliki haos. Mi se svi sećamo tih scena u super *domu u Nju Orleansu. S druge strane, u Ruskoj Federaciji, nažalost mislim nije za upoređivanje adekvatno, ali 50 ljudi je poginulo za dva meseca i što je mnogo manji broj od ovoga što se desilo u Nju Orleansu i pokazuje da ipak te ruske strukture su mnogo osposobljenije, mnogo sposobnije nego one koje su radile za vreme tih tragičnih događaja u Nju Orleansu. Tako da ta propaganda da to ministarstvo nije sposobno da se izbori sa situacijom u svojoj zemlji, a da mi potpisujemo sporazum sa njima, dovoljno je da uporedite ovo što se desilo u Nju Orleansu pre nekoliko godina i ovo što se desilo u Rusiji i videćete da postoje mnogo bolji rezultati kod ministarstva koje se pominje u ovom sporazumu. Takođe, kada se govori o tome da je požar koji se desio u Rusiji pretio nuklearnim postrojenjima i da je 3.500 ljudi ostalo bez krova nad glavom, treba reći i celu istinu da su upravo u tim momentima primenjene najmodernije tehnologije, da su specijalni roboti za gašenje požara upravo odigrali odlučujuću ulogu pri odbrani tog nuklearnog centra i da tih 3.500 ljudi je faktički ušlo u program za obnovu njihovih stambenih jedinica i da se to nagleda pod video-nadzorom koji je javno dostupan i čiji je centar Ruska Federacija. Takođe, treba reći da je činjenica da su neke strane diplomate napuštale Moskvu ovog leta, pre svega iz SAD, Britanije i Izraela, ali priznaćete to je neuporedivo sa tih 700 hiljada ljudi koje sam pomenuo, koji su napustili Nju Orleans u roku od nekoliko dana i treba naglasiti da ta prirodna nepogoda koja se desila u Americi nije bila neočekivana, jer pre toga je pogodila Majami, gde je takođe bilo ljudskih žrtava. Još neke činjenice pokazuju da treba podržati ovaj sporazum i da se radi o jednoj ozbiljnoj organizaciji koja ima puno iskustava u ovakvim situacijama. Sigurno znate da je u Grčkoj bilo velikih požara i da suGrčke vlasti, koja je članica EU, zahtevale i pozivale MČS, ruske nadležne organe da im pomognu u gašenju požara i tada je angažovana vazduhoplovna tehnika koja se spominje u sporazumu koji mi danas razmatramo. Što se tiče tehničkih primedbi za ovaj sporazum, tu bi se složio s mojim uvaženim kolegom Krasićem, mislim da nije bilo razloga da ne postoji i verzija na ruskom jeziku, jer to je jezik koji je u službenoj upotrebi u UN. Ako može da se u svakom dokumentu i u svakom kreditu pojaviengleski i srpski, ne znam zašto se primenjuju ti dvostruki standardi, a to se desilo i sa kreditom za budžet RS koji smo razmatrali pre mesec i po dana. U sporazumu se vidi da se on oslanja na ugovore i sporazume iz 1996. godine i 2007. godine, što je dobro i što pokazuje kontinuitet saradnje sa Ministarstvom, koje ima tako dugovečni rukovodeći kadar na čelu sa ministrom koga sam već pomenuo i u tom kontekstu naglašavam opet da su u Grčkoj postojali veliki problemi, da je bilo 64 postradala i mnogo više ranjenih i da se 2009. godine požar raširio do predgrađa Atine, i kažem da je pomoć ruskih vazduhoplovnih jedinica dovela do toga da se taj strašan požar ugasi. Što se tiče člana 1. ovog sporazuma, dobro je da je on precizan i s pravne tačke gledišta pokazuje da ne može biti nikakvih dilema jer se radi o preciznim i jasnim definicijama. Napomenuo bih da sa druge strane kada uporedite to sa nekim delovima Aki komunitera, koji ovde primenjujemo i oko koga se vode velike rasprave, recimo SSPčl. 6, 10, 14, 15, 16. i 88, videćete da tu nema ni govora o preciznosti, jer tu se radi o dobrosusedskim odnosima koje mi tumačimo na jedna način, a EU i Evropski savet, koji je pre svega taj centralni organ koji je iznad Evropske komisije i svih drugih organa u EU, tumače dobrosusedske donose sa nekom kvazidržavom Kosovo. Sasvim je u redu da postoje ovako jasne i tačne definicije kao u uvodnim delovima sporazuma. Treba naglasiti, i to je naša glavna kritika u vezi ovog sporazuma, ako već govorimo o efektivnosti koja se pominje u članu 5. ovog sporazuma, ne vidim razlog zašto ovaj sporazum nije donet po hitnom postupku, ne vidim razlog zašto se čekalo ovako duga, jer znate da je potpisan i usaglašen prilikom posete ruskog predsednika 20. oktobra 2009. godine. Navešću vam samo nekoliko primera, samo u ovoj godini, koji pokazuje da je bilo neophodno da se taj sporazum što pre usvoji, što pre dođe u Skupštinu, jer kao što znate već na početku ove godine došlo je do velikih poplava u RS koje su se nekoliko puta ponovile. Čak je bilo i ljudskih žrtava i te poplave su se nastavile i tokom leta. Međutim, nismo imali operativan sporazum koji bi sigurno doveo do toga da bude bolje reagovanje države i imali bismo jednu vrstu ozbiljne pomoći u svakom slučaju koja bi omogućila da posledice budu manje. Uostalom, i predsednik Državne komisije za otklanjanje posledica od katastrofalnog zemljotresa u Kraljevu, gospodin Dulić, rekao je da su državne rezerve već istrošene u vezi sa poplavama koje su se desile letos. Vidimo da se najavljuje negde oko 10 miliona evra pomoći Kraljevu. Međutim, to je sasvim nedovoljno. Moje kolege su više puta to naglasile. Videli ste i da se za neke stvari koje štete držanoj politici daju iste sume. Kada pogledamo iz perspektive kašnjenja ovog sporazuma, čak i predstavnik vlasti iz Kraljeva kaže da mu je pored materijalnih sredstava nedostajalo i iskustvo, iskustvo koje upravo može doći iz Ministarstva za vanredne situacije Ruske Federacije. Vama je poznato da su u zadnje dve godine delovi tog ministarstva imali značajnu ulogu u vreme nekoliko zemljotresa u Kini i da je organizovana, faktički, jedna vrsta vazdušnog mosta, gde su ogromna količina materijala, poljske bolnice, spasilačke ekipe transportovane iz Ruske Federacije u Kinu, što je priznaćete dokaz da ako tako jedna ozbiljna zemlja kao što je Kina traži pomoć od tog ministarstva, da smo i mi mogli da zatražimo pomoć. Ne vidim razloga zašto se to nije desilo za vreme ove katastrofe u Kraljevu. Takođe, navešću vam još nekoliko primera koji pokazuju da je ovaj sporazum došao u proceduru sa zakašnjenjem. Pre svega, Haiti, gde je takođe došlo do katastrofalnog zemljotresa. Udaljenost od Rusije do Haitija je mnogo puta veća nego do Srbije. Međutim, to rusko ministarstvo je uspelo da ponovo organizuje vazdušni most i ponovo su zemlje EU, kao što su Švedska i međunarodne organizacije koje se bave tim problemima, zahtevale da upravo to ministarstvo organizuje raspodelu i prenos humanitarne pomoći, opreme, spasilačke ekipe od Karakasa i Havane ka Haitiju. Mogu da vam navedem još mnogo primera koji pokazuju da to ministarstvo efektivno deluje i da je bilo potrebno da se taj sporazum usvoji po hitnom postupku. Nije bilo nikakvog racionalnog, ekonomskog niti bilo kakvog razloga da se odlaže tako. Mogu reći samo da se radi verovatno o nekim političkim razlozima, međutim, ne bih ulazio u dalje špekulacije. Imate slučaj da je i u Kirgiziji bio zemljotres, da je takođe tamo efektivno delovano, tako da ne vidim razlog zašto i mi nismo zatražili pomoć, jer priznaćete, a to priznaje i cela vlast, da su veoma ozbiljni problemi u vezi sa prirodnim nepogodama i zemljotresima koji, nažalost, pogađaju ove godine i našu zemlju. Da li se radi o jednom političkom kalkulisanju, neću da ulazim u to, ali je jasno i to je tema za neke druge odbore, za Odbor za bezbednost, da su neke naše delegacije išle za Moskvu i da je posle toga prekinuta saradnja u tom pogledu. Ne vidim šta bi bilo to toliko strašno da se i u humanitarnoj oblasti intenzivira saradnja. Verujem da se tzv. zapadni partneri ne bi ljutili ili negodovali, kao što je to bilo u prethodnom slučaju. U članu 5. se pominje oprema za samostalno humanitarno delovanje. To je veoma značajna pomoć, jer se misli na "iljušin il 76" koji je uz "boing supertanker" najbolji na svetu vazduhoplov koji učestvuje u gašenju požara. Takođe se verovatno misli i na poznati "belin 200" koji je hidroavion i koji je po svojim karakteristikama mnogo bolji od poznatijeg "kanadera". To je, u svakom slučaju, jedna vrsta tehničke pomoći i efektivne pomoći koja bi veoma dobro došla našoj zemlji. U članu 7. vidimo da će oprema i materijal biti izuzeti od carine. To nije neki gubitak za budžet u značajnoj meri i mnogo je manji od onog gubitka koji se procenjuje na nekih, po sadašnjem kursu, 50 miliona evra od prelazno-trgovinskog sporazuma. Može se reći da je ovo vrlo korektna definicija. Takođe, treba istaći da su ova tehnička sredstva koja će se upotrebiti primenom ovog sporazuma izuzetna i da ona imaju negde oko 40 tona nosivosti raznog materijala i materijala koji je potreban za gašenje požara. Mislim da treba razdvojiti te sumnje da se radi o nekakvoj vojnoj bazi. Faktički, postojalo je spinovanje od strane nekih medija u Hrvatskoj, konkretno "Jutarnjeg lista" i engleskog "Ekonomista" da se radi o nekakvoj vojnoj bazi. Nema govora da se radi o vojnoj bazi, to je humanitarna misija. Ako pogledate i zakone koji regulišu tu oblast u Ruskoj Federaciji, biće vam jasno da se radi o jednoj humanitarnoj i spasilački usmerenoj organizaciji. Ne vidim razlog i ponovo insistiram na tome, zašto ovaj sporazum nije ranije uvršten u proceduru. Mislim da su postojale samo štetne posledice zbog toga. Ako dođe do intenziviranja saradnje sa Ruskom Federacijom, neće doći do štetnih posledica, kao što se desilo u Sporazumu o slobodnoj trgovini, gde je, iako je potpredsednik Vlade zajedno sa ministrom Šojguom potpisao i proširenje proizvoda koji ne potpadaju pod carine Ruske Federacije. Vidimo da naši proizvođači čak uvoze ih Hrvatske proizvode i prodaju na rusko tržište, jer očigledno država nije zainteresovana da jedinu razvojnu i izvoznu šansu iskoristi, a to je ugovor o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom. Može se reći da su postojali i veliki problemi oko ruskih investicija. To je nešto što ponovo pokazuje ovaj sporazum, da je on u jednom kontekstu razmatranja i u jednoj vrsti slabo skrivene opstrukcije koja ponovo pogađa ne samo našu privredu, kao što sam napomenuo u drugim primerima, već ovde direktno pogađa naše građane, naše građane u Kraljevu koji su mogli da dobiju pomoć, kao što su dobili i građani ovih zemalja koje sam naveo, navodeći primere gde je Ministarstvo za vanredne situacije Ruske Federacije učestvovalo. Koliko je to osposobljena i moderna organizacija pokazuje da je tamo uveden i najnoviji satelitski sistem iz 2009. godine, koji omogućava ne samo bolju komunikaciju, već i bolje prebacivanje podataka, bolje lociranje problema, kriznih žarišta. Prema tome, vidi se da je to organizacija koja uz već pomenuta tehnička sredstva, misleći na vazduhoplove, na robote za gašenje požara se može slobodno reći da je vodeća u svetu. Prema tome, time bih i zaključio, mislim da u ovoj oblasti, a naravno i u svim drugim oblastima treba da se usredsredimo na ono što je korisno za naše građane. Razne utopije poput EU su, a tu ću i završiti, citiraću Ivana Iljina, u stvari, jedna vrstaopravdanja za nerad i nesposobnost. Prema tome, treba biti realan i baviti se nečim što donosi korist našim građanima. Zahvaljujem.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Zoran Ostojić.
Koleginice i kolege, pred nama je početak realizacije sporazuma koji su potpisali potpredsednik Vlade, prvi zamenik Dačić i Sergej Šojgu, ministar za vanredne situacije. U suštini ovo je jedan tehnički sporazum koji reguliše načine i uslove pod kojima će ta buduća pomoć u gašenju požara, reagovanju u vanrednim situacijama i sprečavanju tehnogenih havarija doći iz Rusije u Srbiju. Ceo ugovor koji pominje dve strane, gde ćemo i mi na osnovu ovoga što piše u ugovoru moći njima da pružimo pomoć, u suštini nema smisla, jer se radi samo o jednostranoj pomoći Ruske Federacije u tim situacijama Srbiji. Budimo realni, niti imamo kapacitete i mogućnosti da mi njima pružamo pomoć. Suština i u centru ovoga nalazi se ta baza, humanitarna baza u Nišu ili kod Niša, nažalost, ovim sporazumom ne dobijamo detalje o toj bazi. Svojevremeno sam postavio i poslaničko pitanje na koje nikada nisam dobio odgovor – kakva je priroda te baze, čiji zakoni važe unutar te baze? Ko daje obezbeđenje? Šta je sa oružjem tog obezbeđenja? Da li može biti oružja? Šta se dešava sa nadoknadom i zemljištem itd? Vidim iz ovog sporazuma, odnosno zakona o potvrđivanju sporazuma koji je pred nama, da će ti detalji tog humanitarnog centra, delatnosti, pravni status biti rešeni posebnim sporazumom. Taj poseban sporazum je važan jer ovo su otvorena pitanja. To kuda će doći, na koji granični prelaz će ući, koju opremu će nositi spasilački timovi, odnosno timovi koji će nam pomagati, kojim koridorima avionskim će doći, to su tehničke stvari koje su u principu ovde rešene na nekakav način kako se to rešava u svetu u sličnim situacijama. Ono što je sporno ovde, i od toga ću početi, jesu troškovi. Član 10. govori o naknadama troškova. Strana koja traži pomoć nadoknađuje strani koja pruža pomoć, a rekoh prva će eventualno biti Srbija. Nadam se da neće biti potrebe za realizacijom ovog sporazuma, da se traži pomoć. Ali, ako bude bilo, to će biti Srbija, a strana koja pruža pomoć biće Rusija. Znači, strana koja traži pomoć nadoknađuje strani koja pruža pomoć troškove za pružanje pomoći na osnovu bilateralnog akta o troškovima za pružanje pomoći, potpisanog od strane predstavnika ovlašćenih organa strana, ukoliko se strane ne sporazumeju drugačije. Mi taj, koliko znam, sporazum još nemamo, to će tek uslediti. Tu se otvara pitanje celishodnosti ovog sporazuma i, uslovno rečeno, buduće pomoći Ruske Federacije u, ne daj bože, nekoj situaciji kada Srbiji bude trebala pomoć. Činjenica je, gospodo, da se Rusija nalazi daleko od nas, dve-tri, to je zemlja koja ima 10 časovnih zona i samom činjenicom daljine Rusije svakako da će troškovi biti veći ili će svakako troškovi biti veći nego da nam dolazi pomoć iz susedstva. To je ono što u principu za nas nije sporno. Očigledno je da će se tu praviti neki troškovnik i bojim se da će to koštati. U svakom slučaju, ako bude potrebe, opet kažem ne daj bože, ništa nije skupo ako se spasavaju ljudski životi i imovina. Ali je nesporno da zbog daljine Rusije ta pomoć koju bi Srbija dobila je skuplja nego neka pomoć iz našeg okruženja. Što se tiče štete koje mogu da učine ljudima i imovini, uslovno rečeno, timovi koji dolaze ovde ili ako dođu, ovde piše da strana koja načini štetu nije odgovorna za tu štetu u Srbiji i da tu štetu nadoknađuje Srbija. To nije baš uobičajeno rešenje u sličnim sporazumima u svetu. Ali dobro, ako je tako, država Srbija će odgovarati za štetu koja se učini u Srbiji, bilo na životnu okolinu, bilo na ljudske živote, bilo na imovinu. Mislimo da to nije u redu jer, koliko znam, u sporazumu sa NATO onaj ko načini štetu je i plaća, kroz neku proceduru, ali je plaća. Tu dolazimo, uslovno rečeno, do nečeg što se zove politika. Podsećam vas, gospodo, da je Srbija članica Partnerstva za mir, takođe i Rusija. Za nas je apsolutno logičnije, prihvatljivije, hajde na kraju krajeva, u skladu sa nečim na šta nas gura Evropa i Brisel o međuregionalnoj saradnji da smo ovakve sporazume sklopili sa zemljama u našem okruženju, sa Makedonijom, sa Bugarskom, sa Albanijom, sa BiH, sa Hrvatskom i da se napravi takva humanitarna baza, to nije sporno. Nekako udruženi u regionu mislim da bi mogli da iste efekte postignemo kao i uz neku pomoć daleku iz Rusije. Podsećam da u Partnerstvu za mir, jedna od menija na tom jelovniku Partnerstva za mir, kojih ima možda 70 i nešto, jeste i pomoć članica međusobno u elementarnim nepogodama većih razmera, velikim požarima itd. Mi to ne koristimo, a potpisujemo i idemo u formiranje baze za hitne intervencije u našoj zemlji sa državom koju mi poštujemo, ali koja je ipak daleko od nas. Nekako mi se čini da su ovde relikti one politike za koju mi duboko verujemo da je napuštena 9. septembra ove godine, da mi imamo nekakve prioritete i da su ti prioriteti jednaki. Sećate se one metafore o stubovima. Nekako nam izgleda da od 9. septembra i one rezolucije UN ipak jedan stub je deblji i taj stub je EU. Nekako nam se čini da ovaj sporazum visi posle te promene politike. Kao da je to relikt nekakve politike koja je bila u trenutku kada se ovaj sporazum potpisivao, jer zaista mislim da je celishodnije, jeftinije i efikasnije, na kraju krajeva, pomoć može brže da stigne, ako dolazi iz okruženja ili ako mi pomažemo okruženju. Zato mi kažemo da je saradnja u Partnerstvu za mir, gde smo mi formalno članica, ali slabo koristimo prednosti Partnerstva za mir, ono što je trebalo da usledi umesto ovog sporazuma. Za EU i ka EU možemo mnogo brže stići, ako je to cilj ove Vlade, kroz članstvo u NATO. Sve zemlje koje su postale članice EU, od pada Berlinskog zida, prvo su ušle u NATO, pa onda u EU. Prosto nam izgleda da je logičnije bilo da mi aktiviramo sporazum u kome je i Rusija, Partnerstvo za mir, nego da idemo na jednu separatnu akciju koja, u principu, nas odvlači od tog glavnog prioriteta. Mislim da i u ovoj situaciji, evo, kolege iz SRS, kojima je žao što ovo nije došlo ranije, pominju kako je Rusija pomogla Haitiju, te širom sveta, pa pomoći će valjda i nama i bez ovog sporazuma, ako do te situaciji dođe. Ali, nešto što je institucionalna saradnja u regionu na otklanjanju posledica velikih elementarnih nepogoda, velikih šumskih požara itd, valjda prvo treba da počne u regionu. Kao što znate, i Grčka, i Makedonija, i unutar NATO i Partnerstva za mir sarađuju kada su u pitanju požari, samo mi imamo nekakvu, uslovno rečeno, svoju politiku. Mislimo da to nije u interesu bržih ili brzih evroatlantskih integracija Srbije. Zato mi nećemo, u principu, glasati za ovo, posebno što nemamo sporazum koji definiše šta je to ta baza i kakve su pravne posledice i koliko će nam Rusi plaćati za zakup zemljišta za tu bazu, a nadam se da im nećemo dati besplatno, jer sve takve baze generalno imaju nekakav ugovor i nekakve nadoknade. Ali, vraćamo se onom. Mislimo da, uprkos ovom, jer vi ćete verovatno to izglasati, sačekaćemo da vidimo kako će izgledati ta baza, mi apelujemo na vas da, uprkos ovom sporazumu, mi postanemo aktivniji u Partnerstvu za mir, jer zaista, koliko god da u ovom trenutku ćete vi reći – to nije tema NATO za nas, ono će postati jer će se doći u situaciju da se brzina ka Briselu i želja da što pre postanemo kandidat, Crna Gora juče postade, a mi nećemo još najmanje godinu dana, pa onda kada budemo postali, sumnjam da ćemo dobiti odmah početak pregovora, odnosno datum početka pregovora. Sve to možemo da ubrzamo jasnim stavom da ova zemlja, kao i sve zemlje u okruženju, želi da bude članica NATO pakta. Ovaj sporazum nije doprinos u tom pravcu i ovaj sporazum, u suštini, možda je to grubo reći, možda i nije tačno, nije doprinos brzini naših evroatlantskih integracija. Znam da će mnogi reći – nije NATO uslov za članstvo u EU. Nije, ali vas podsećam na reči američkog potpredsednika prošle godinu u Beogradu – tačno je da nije, ali verujte mi, citiram njega, tako je brže. Sada je pitanje da li mi hoćemo da ovu tranziciju koja toliko dugo traje u Srbiji, tranziciju od jednog totalitarnog kolektivističkog sistema ka sistemu baziranom na demokratiji, ljudskim pravima, privatnoj svojini, tržišnoj utakmici itd, da li ćemo i dalje razvlačiti i otezati, a svesni ste da su gubitnici tranzicije, ljudi koji jedva sastavljaju kraj sa krajem, posledica ne tranzicije, nego dugog trajanja tranzicije. Najpravednija je brza tranzicija, zato što pre u EU, ali put i brzina zavisi od našeg odnosa prema NATO. Ovim ne pokazujemo da smo, uslovno rečeno, spremni da obavimo svoje poslove koji nas čekaju na tom evropskom putu. Jedan jeste članstvo u NATO, drugi smo dobili u izveštaju, odnosno mnogo drugih smo dobili u izveštaju koji je stigao juče. Zato mislimo da, koliko god da u ovoj zemlji ima ljudi koji glorifikuju Rusiju, mi ne glorifikujemo ni Rusiju, ni Ameriku, nego mi glorifikujemo Srbiju. Šta je interes Srbije, to je u principu najbolje na samo za LDP, nego i za sve, valjda. Mi smo jednu fazu u bliskoj istoriji prošli. Sada u Vladi sede snage koje su odlučivale u to vreme. Setite se naših fantazija o uniji sa Rusijom, Belorusijom, pa čak i sa Grčkom, a svet se u međuvremenu toliko promenio. Dobro je da se i te snage menjaju. Ja na tome odajem priznanje njima. Svet se toliko promenio da sada Rusija sarađuje sa NATO u Avganistanu. Ne samo da NATO koristi rusku teritoriju za snabdevanje svojih trupa u Avganistanu, nego, ako ste imali prilike da vidite, gospodine Krasiću, ruske trupe ili zvaničnici čak učestvuju u misijama u Avganistanu. Nedavno smo čitali da operativci, policajci ili čega već, neke službe koje se bore protiv trgovine drogom i narkotika zajedno sa Amerikancima su uništavali nekakva polja u Avganistanu. Znači, Rusija sarađuje, Rusija je članica Partnerstva za mir. Postoji stalni komitet saradnje Rusije i NATO. Rusija pomaže NATO u Avganistanu. Čak posle one Brežnjevljeve ere šalje ljude tamo, a mi se vezujemo, uslovno rečeno, u pomoći Srbiji za nekakvu, ne daj bože, vanrednu situaciju sa Rusijom, a imamo potpisan Sporazum o partnerstvu za mir. u kome stoji da zemlje članice Partnerstva zamir mogu i ima mehanizam kada traže pomoć drugih članica NATO, odnosno članica Partnerstva za mir u ovakvim situacijama. Budimo racionalni, budimo štedljivi. Mislimo da je regionalna saradnja i saradnja sa komšijama na, recimo, gašenju požara leti mnogo efikasnija. Mi njima možemo da pomognemo i oni nama. Znate, Rusija je velika zemlja i možda ima i najveće avione, možda ruske krave daju najviše mleka. Prošli smo kroz to vreme. Imali smo požare letos u okolini Moskve, nadam se da nikad tako nešto neće biti u Srbiji. Videli smo da je i u tom slučaju Rusiji trebala pomoć. To što Rusija nije tražila, to je stvar svake suverene zemlje, ali setite se koliko su se mučili oko toga. Jednostavno, koliko treba avionu da doleti iz okoline Moskve do Niša, koliko goriva će da potroši? Jednostavno, sve je skuplje, a mislimo da načelo efikasne jeftine države mora da vodi računa i o tome. Neko može da kaže da je ovo politika. Dobro, ne bežim od toga da je politika. Ako nam je cilj brzo članstvo u EU, onda nam cilj mora biti i članstvo u NATO. Tu sve ovo što se ovim sporazumom reguliše je već regulisano. Tako da jedno neracionalno ili jedan relikt političkog ponašanja iz prošlosti vidimo u ovome sporazumu i nekako nam ne izgleda da je to racionalno i pametno. U redu, potpisali smo, vi ćete to izglasati, ali vas ja upozoravam, kada dođe taj sporazum o toj bazi, da budete krajnje ozbiljni i oprezni. Na kraju krajeva, uzmite uporedne analize pa pogledajte kako su regulisane slične baze i koliko, recimo, Amerikanci plaćaju državama u kojima se nalaze te baze. Nemojte da se ponašamo kao pre dve godine kada smo potpisali onaj energetski sporazum sa Rusijom, a sad vidimo da od tog južnog toka slabo nešto ide. Nema još studije izvodljivosti, jedina razlika između ovog i onog sporazuma je što ovde na kraju piše da su Šojgu i Dačić potpisali dva identična primerka, jedan na srpskom, jedan na ruskom, i oba teksta imaju podjednaku pravnu snagu, što ne beše slučaj sa energetskim sporazumom. Podsećam vas, samo je ruska verzija bila važeća. Elem, oprezno sa tom bazom. Ovo što je potpisano to ćete izglasati, ali vladajućoj većini apelujem da se okrene Partnerstvu za mir, da pokaže da je sposobna da produbi regionalnu saradnju, jer za to smo dobili pohvale, od promene politike 9. septembra dobili smo pohvale od EU. Ovo bi bila nadogradnja te regionalne saradnje i to bi bio put koji bi ubrzao evroatlantske integracije Srbije. Na kraju krajeva, ako smo se razišli sa Crnom Gorom pre četiri godine, a oni nam sad najmanje godinu dana izmiču i ispred nas su, red je da probamo da ih sustignemo. Ovo nije put.
Reč ima poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana potpredsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom imamo četiri zakona o potvrđivanju sporazuma iz oblasti borbe protiv kriminala kada je reč o Sporazumu sa Vladom Republike Azerbejdžan. Zatim, imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti humanitarnog reagovanja i vanrednih situacija, sprečavanja elementarnih nepogoda i tehnogenih havarija i uklanjanja njihovih posledica. Zatim, imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o policijskoj saradnji i takođe jedan sporazum sa Bugarskom o osnivanju i funkcionisanju zajedničkog kontakt centra za saradnju policije i carine. Dakle, reč je o zakonima koji potvrđuju specifične sporazume pre svega u oblasti bezbednosti, u širem smislu, što je veoma značajno za bezbednosni aspekt Republike Srbije i njenih građana. Rekao bih da to nisu prvi sporazumi koji se zaključuju u ovoj oblasti, da smo imali i već imamo gotovo veoma često donošenje, odnosno potvrđivanje ovih sporazuma, ovde u Narodnoj skupštini, sa mnogim drugim zemljama i svakako da je to jedan napredak u stvaranju jednog bezbednosnog boljeg ambijenta na širem prostoru, ne samo u Republici Srbiji, već u širem okruženju. Dakle, ovde je reč, naravno, o sporazumima, više-manje, koji su klasični po svom sadržaju. Sa Vladom Republike Azerbejdžan potpisan je 13. maja 2010. godine, kada je tamo išla naša delegacija predvođena predsednikom Republike Borisom Tadićem, a Sporazum je potpisao ministar unutrašnjih poslova Ivica Dačić, kao i sve ostale sporazume. Znači, reč je o tome da je poznat subjekt, ime i prezime, odgovorno lice koje je to potpisalo i tu nemamo nikakve dileme, ako je u nekim diskusijama o nekim drugim sporazumima bilo tu problema ili nekih dilema o tome ko je potpisao, zašto itd. Ovde je reč o obezbeđivanju uslova za suzbijanje i stvaranje uslova na planu borbe protiv terorizma, zatim za zaštitu i održavanje javnog reda, stvaranje uslova za bolje obezbeđivanje ličnosti i subjekata, poslovi analitike, strateškog planiranja i razvoja i svakako na planu organizovanog kriminala ili ilegalnih migracija i trgovine ljudima, što je velika pošast ovog vremena, jer trgovina ljudima, hteli mi da priznamo ili ne, postoji u okruženju. To je jedna nedaća koju treba suzbiti, saseći u korenu, a to je moguće efikasnije ako se sklapaju ovakvi sporazumi. Kada je reč o Zakonu o potvrđivanju sporazuma sa Ruskom Federacijom o sprečavanju elementarnih nepogoda, tehnogenih havarija i uklanjanja istih, reč je o sporazumu koji je potpisan 20. oktobra 2009. godine, kada je u posetu Srbiji došao predsednik Ruske Federacije Medvedev i kada su resorni ministri potpisali ovakav sporazum o međusobnoj pomoći i saradnji u ovoj oblasti. Svakako da globalne klimatske promene koje mogu izazvati suše, poplave, požar itd, zatim druge prirodne katastrofe i ljudskim faktorom izazvane nesreće koje ne poznaju granice, prevazilaze mogućnosti spasilačkih ekipa jedne države. Svakako da je potrebno u datom trenutku računati i na tuđu pomoć, u ovom slučaju na pomoć Ruske Federacije, koja je svakako najbolje opremljena i koja može u znatnoj meri u datom trenutku, ako to zatreba, ne daj bože, da pritekne u pomoć i efikasno pomogne Republici Srbiji i njenim građanima. Valja reći da saradnja na ovom planu sa Ruskom Federacijom postoji i iz ranijih godina. I u 90-tim godinama su postojali ovakvi sporazumi, nastavljeno je 2007. godine. Što se tiče SPS-JS, na zadovoljstvo, mislim da možemo konstatovati da je dobro što je došlo do potpisivanja ovog sporazuma. Kada je reč o ovim temama i problemima o kojima govorimo, o policijskoj saradnji na planu suzbijanja kriminala, različitih kategorija ili kada je reč o uklanjanju elementarnih nepogoda, tehnogenih havarija itd, mislim da naša zemlja nema predrasuda u tome da li će se pre prikloniti partnerima sa zapada ili sa istoka, niti je to važno kada je u pitanju kriminal. Koliko je poznato nama, mislim da i cela javnost zna, naš MUP, na čelu sa ministrom Ivicom Dačićem, išao je u pravcu sklapanja ovakvih sporazuma sa mnogim državama koje su i iz NATO alijanse i drugih države koje ne pripadaju toj alijansi, bilo da su one na zapadu ili na istoku. Pred sobom imamo i Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o policijskoj saradnji, kao i o osnivanju i funkcionisanju zajedničkog kontakt centra za saradnju policije i carine. U širem smislu reči, svi ovi sporazumi omogućavaju jednu sinhronizovanu policijsku saradnju i jednu akciju u datom trenutku, kako bi se uspešno suprotstavili svim vidovima kriminala, bilo da je reč o terorizmu, bilo da je reč o organizovanom kriminalu, bilo da je reč o švercu droge, o trgovini ljudima, trgovini ukradenim vozilima itd. Rekao bih da vreme u kome mi danas živimo je takvo da ono jeste vreme jednog novog tehnološkog ambijenta, jednog novog shvatanja, vreme u kome se osvajaju nova i šira tržišta, u kome imamo jednu ofanzivnu ponudu i potražnju u najširem smislu reči i da je komunikacija ljudi i robe sasvim normalna i svakodnevna preko granica i u širem prostoru. Uslovno rečeno, jedna država sa svojim građanima i sa svojom svojinom ne može da opstane bez takve komunikacije, a u takvoj komunikaciji se pojavljuje kriminal, kao što možda i elementarne nepogode ili prirodne katastrofe ne poznaju granice. Sasvim je razumljivo i prirodno da jedna ozbiljna država prilazi sklapanju takvih ugovora i takvih sporazuma, koji će u datom trenutku zajedničkom akcijom učiniti da se spreče mnoge nedaće i mnoge druge opasnosti koje prete državi, imovini ili ljudima. Takođe, želim da kažem, u ime SPS-JS, da mi imamo živu diplomatsku aktivnost našeg vrha države ili naše zemlje, njenih organa. Svakako valja pomenuti predsednika Republike, koji je dosta agilan i radi na tom planu, kao i ministar spoljnih poslova Vuk Jeremić. Ne želim posebno o tome da govorim, ma kako ko shvatio ovo što želim da kažem, ali da u istoj ravni takve aktivnosti za dobrobit Srbije i njenih građana jeste i aktivnost na međunarodnom planu ministra unutrašnjih poslova i zamenika premijera gospodina Ivice Dačića, koji je dao značajan doprinos onome što je povezivanje i integrisanje Srbije u šire okvire, ne samo u okviru onoga što treba sutradan da bude učešće u EU, nego i u širem prostoru, upravo u cilju dobre saradnje određenih službi, određenih struktura, što povećava bezbednosni aspekt Srbije i njenih građana. Dakle, iz tih razloga će poslanička grupa SPS-JS glasati za ova četiri zakona.
Iskorišćeno je 12 minuta vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, danas je opet interesantna tema, potpisivanje sporazuma, što smatram da nije sporno da se pomogne Srbiji, da se naprave sporazumi, a posebno sporazum sa Ruskom Federacijom, koji će izuzetno puno značiti za Srbiju, da se reše neki problemi po uzoru na Ruse i da se tehnički i tehnološki opremimo, da možemo efikasnije reagovati u slučaju elementarnih nepogoda bilo kog vida. Rusi su razradili taj sistem izvanredno i imaju ministarstvo za to, koje dugo funkcioniše, imaju izuzetnu opremu i tehniku i velika sredstva koja se izdvajaju za ove namene. Zato imaju rezultate u ovom poslu i dobro je da dođu, da se ovaj sporazum napravi i da nam pomognu da mi nešto uradimo u tom smislu. Međutim, danas bih govorio o ovom problemu koji je godinama veliki problem Srbije. Mi svake godine platimo veliki danak našoj nebudnosti, neorganizovanosti i jednostavno nespremnosti da se suprotstavimo bilo kom vidu elementarne nepogode. Bio sam veoma iznenađen kada su se u ovom parlamentu donosili neki zakoni, pošto sam u dve vlade bio ministar zadužen za elementarne nepogode i to sam radio izvanredno i rezultati su bili odlični. Setimo se Međe, Jaše Tomić, hiljadu kuća je srušeno u klizištima. Od bombardovanja u Nišu, sve ono što je porušeno, izgraditi, napraviti, skloniti kasetne bombe, uraditi aerodrom Ponikve, skloniti eksploziv koji se nalazio u pistama, izvaditi, betonirati, vratiti sve u ispravno stanje, sanirati reke koje su harale kroz Srbiju, ali jako mi je žao, kada sam video da smo mi veoma nesmotreno celu ovu obavezu prebacili u Ministarstvo policije i onda smo mislili da smo svi završili posao. Ministarstvo policije može da pomogne ljudstvom, svojim iskustvom, opremom, tehnikom, da se ljudi izvuku, evakuišu, sklone, urade, ali kada već prođe elementarna nepogoda treba to sanirati i vratiti u ispravno stanje. Kada su štete velike, tu trebaju druga ministarstva. Odlično se sećam, kao ministar zadužen za elementarne nepogode u Srbiji, imao sam šest ministara koji su bili sa mnom i vodio sam taj tim. Bio je ministar za ekonomiju, bio je ministar policije, ministar vojske, ministar finansija i ministar za rad i socijalnu politiku. Mi smo to zajednički radili i bio je štab ministara u stalnom zasedanju. Znači, sva mehanizacija, kada se uvede vanredno stanje na jednom prostoru, kao što je to slučaj Kraljevo, mi smo doneli odluku da sva mehanizacija istog časa iz svih javnih preduzeća se preusmeri tamo, da krene odmah akcija. Mi smo posle tri dana počeli da pravimo projekte, a posle četiri dana da gradimo kuće. Petnaesti dan smo izgradili preko 10% objekata, u petnaestom danu. Sada vidim – elementarna nepogoda i ništa se ne događa. Igramo se nekog crepa, pokrivamo kuće koje su obeležene za rušenje. Ništa se ne ruši, ne rade se projekti. Moramo da izradimo projekte da statički budu stabilni u slučaju eventualnog zemljotresa ponovo, jer je trusno područje. Nismo uključili projektantske kuće da to urade odmah, da se rade projekti, do sada je trebalo da bude porušeno 50% tih objekata koji su za rušenje, da se očiste lokacije i da se počne na tim mestima po novim projektima. Sećam se odlično CIP koji ima 600 zaposlenih, radio je danonoćno na projektnoj dokumentaciji. Oni su svako jutro po 20 do 50 projekata radili. Građevinska direkcija, ministarstvo, svi su bili na terenu. Bio sam u Kraljevu, ništa se ne događa. Prave se neke dobrovoljne akcije, skupljaju se volonteri. To se propagira, dolaze ministri. Dolaze ministri koji nemaju veze s tim, ministar trgovine, za lokalnu upravu, šetaju ulicom, nešto pričaju. Jadan narod, ljudi. Jure i svi dobijaju crep i pokrivaju da bi spasili imovinu koja se nalazi u objektima koji su namenjeni za rušenje, umesto da se uzme jedna hala. Imamo hala koliko hoćete, Jasenova i ostalih trgovinskih kuća, da se tu locira nameštaj, da se pregrade boksovi, da se tu ostavi i da se objekti poruše i krene u izgradnju. Šta se sada čeka? Zašto se letvaju i pokrivaju objekti koji su obeleženi crvenom bojom i koji se ruše za 10, 15, možda mesec ili dva dana? Zašto se baca crep, letva, krov i ostalo? Zašto se troši radna snaga? Dolazi ministar i dovodi 50 ljudi. Ljudi, to je igračka, to je smešno. Nismo još zaboravili radne akcije, pa hoćemo toga da se igramo. Sada je vreme tehnike, tehnologije. Tu treba da dođe mehanizacija da to uradi, da to počisti, jer ti objekti svakim danom od novih potresa sve više pucaju i padaju. Ako je statički objekat razvijen, ako ima pukotine u temeljima i pukotine u nosećim zidovima, njemu nema sanacije, mora da se ruši. Potpuno rastreseni objekti. Video sam dve crkve u kojima, nedavno, na Svetog Dimitrija, reže se kolač, pune crkve, a pukla kupola i sve popucalo. Da li ministar kulture ili neko nadležan za istorijske spomenike može da ode tamo i da kaže – gospodo, ovo nije za upotrebu, ovo mora da se sanira, da se radi, da se uđe u program sanacije? Međutim, to se ne radi. Slično se događa i sa klizištima. Na Ibarskoj magistrali sleti celo brdo, dođu dvojica bagerista, buldožerista, muljaju onu zemlju, voze, prevoze. Ko je taj ko treba odmah da uradi projekat sanacije klizišta? Nije samo skloniti zemlju koja stalno kreće, brdo ide. Projekat sanacije, da se vidi na kojoj dubini je klizište, kako kliza, da li može da se sanira itd. Da li verujete, gospodine ministre, govorim o jednoj veoma važnoj temi, a to je preventiva, da do ovoga ne dođe. Na preventivi ne radimo ništa kao država. Ceo Beograd i cela Srbija znaju da je najveće klizište Duboka na Umci. Niko sad neće da radi sanaciju klizišta Duboka, kažu - skupo je. Sada je tu trebalo da prođe auto-put i projektovali smo ga tu da prođe. Tu je trebalo po prostornom planu da prođe i da saniramo Duboku i da zadržimo Umku koja klizi ka Savi i svaki dan dobetoniramo ili doasfaltiramo maltene sloj koji otkliza. Da li verujete da je debljina asfalta, kada se pogleda sa obale Save, šest metara? Šta se sada događa? Dulić je smislio, njegov vrlo pametni savetnik mu je predložio, da mi to obiđemo preko Novog Beograda, da idemo preko Belih voda i pusti Duboku za neke druge generacije, to je skupo. Ne možemo bežati od problema. Jednom će ta Duboka napraviti darmar. Šta je osnovni problem Duboke? Hiljade septičkih jama koje se nalaze na tom području. U jednom dvorištu ima od tri do pet septičkih jama koje su kopane tačno do glinenog područja i podstiču klizište. Da li može Beograd da reši kanalizaciju Umke, kanalizaciju prigradskih naselja i da koliko-toliko ublaži ovo, a da se uđe u sanaciju? Ne možemo bežati od problema koji je evidentan. Prema tome, nigde preventivno ne delujemo. Ne mogu da zamislim, gospodine ministre, da neko napravi novu školu i da je tehnički primi i da dobije upotrebnu dozvolu i da pukne u zemljotresu od 5,4 stepena Markalijeve skale. Taj koji je pokrao gvožđe, koji nije uradio dobro statiku, treba da odgovara. Da li neko odgovora za bolnicu u Kraljevu? To je nova bolnica, jedna od najopremljenijih bila na teritoriji centralne Srbije. Kako je moguće bolnica da pukne? Pravio sam bolnicu privatnu i imao zbog toga mnogo problema. Moja bolnica se nalazi 15 kilometara od epicentra, koja je građevinski urađena. Nema nijednu pukotinu. Bolnica je objekat koji ne sme da pukne do 12 stepeni Meraklijeve skale. Zadnji objekat koji se ruši u gradu je bolnica. Zato, vertikalni zidovi, noseći zidovi su čelična platna, platna ojačana armirana betonska itd, posebni statički uslovi se rade za bolnice, operacione sale. Ne sme nikada da se poruši od zemljotresa. Ni od jednog zemljotresa koji je evidentiran u Evropi ne sme da pukne operaciona sala, jer gde će građani da dođu – puklo porodilište. To je bruka za zdravstvo. Da sam ministar podneo bih ostavku. Zato kad je trebalo da se sanira jedna bolnica koštala je 56 miliona nedavno. Imam tu dokumentaciju. Radila je nadzor građevinska direkcija. Dinkić je naravno našao nekog, "Vlasotinac" firma, koja je ustupila nekom izvođaču bezveze za 23 miliona, a 56 miliona je bio ceo posao. Šta znači to upola cene? To znači da će upola da se ugradi materijala koji je tamo namenjen po projektu Svetske banke, čija su sredstva bila opredeljena. Ne mogu da zamislim da se nova bolnica, koja je izgrađena nedavno, "Dragiša Mišović", zapali. Znate li, gospodine ministre, koje su preventivne mere za požar u bolnici? To najbolje znam jer sam te radove izveo. U svakoj sobi postoje uređaji, napolju zaštita, spoljna, unutrašnja protivpožarna zaštita i sve mere koje automatski se pale i gase požari kada dođe do požara. Kako je moguće da izgori bolnica ako je nova i ako je tehnički opremljena po zakonu i propisima koji su naloženi? To je nemoguće. Kako je moguće da u Mitrovici izgori bolnica? Prema tome, to je tehnički nemoguće i zato da li neko odgovara posle ovako nekih stvari koje se događaju? Sećam se odlično da sam kao ministar učinio sve da se opredele sredstva za sanaciju reka u Vojvodini i da se očiste kanali koji su regulator kada su velike vode. Šta se dogodilo? Izvršno veće Vojvodine je tražilo da se sredstva prebace njima u kompletnom iznosu i da oni izvedu radove jer je na njihovoj teritoriji. Mi smo prebacili u kapitalni fond, u Beogradu sredstva su do zadnjeg dinara potrošena, ništa nije na terenu urađeno. Sad čim opet veća voda, sve se isto događa. Kanali nisu očišćeni, nije sanirana nijedna obala, nijedno klizište, ništa oko reka što se nalazi, sve što je bilo projektom predviđeno, a sredstva su potrošena. Da li je neko odgovoran za tako nešto? Kako je moguće da se most Beška postavi i da prvi stub koji se nalazi od Beograda kada se nailazi na Dunav bude na klizištu koje nije sanirano i sada kliza stub i sada sanacija mosta košta maltene ko pola izgradnje novog mosta? Kako je moguće da posle svih revizija, kontrola, projektne dokumentacije, tako nešto se uradi? Govorim o preventivi koja je izuzetno značajna. Kako je moguće da svake godine grad ubije 30% srpskih sela i potpuno ih ojadi? Danas postoji tehnologija i način kako se brani od grada. Nije to više ono pucanje. Mi smo na liniji koridora i to ne možemo da radimo. Znači, postoji drugi način zaštite i imamo avione za to, imamo aerodrome, ali ne koristimo. Znači, preventive nigde nema i zato se ovo događa. Drago mi je da će ova baza sa Rusima koja se gradi biti u Nišu. Drago će mi biti da se uradi po tehničkim propisima, ali da mi preventivno i organizaciono delujemo da to možemo da koristimo. Jako mi je žao što na objektima imamo loš nadzor u državi. Da li verujete da je jedan naš veliki kriminalac, koga nismo mogli godinama da se oslobodimo, otkupio institut jedan koji projektuje puteve i vodi nadzor nad izgradnjom puteva. Koji je to kvalitet nadzora? On je izvođač, ima nekoliko izvođačkih firmi. Da li je to sukob interesa da jedan čovek privatno gradi, nadzoriše i projektuje, a država sve to plaća? Kada dođe u Vladu svi drhte i on lepo dođe. Da li je to u redu? Borio sam se u onim vladama da se ne privatizuju instituti, mora da ostanu državi. Nadzor gde država daje pare mora da bude državni nadzor, izuzetno kvalitetan. Imamo vrhunske fakultete i institute. Ne možemo privatizovati nadzorne kuće i projektne kuće jer će veliku cenu platiti država. Nadzor nad školama, nadzor nad mostovima, nadzor nad putevima, nadzor nad bolnicama itd. To nas sad košta izuzetno puno. Ne mogu da zamislim da ne možemo da rešimo najosnovnija pitanja koja su normalna u svetu da se reše i razreše i da ove probleme nemamo jer jedno porodilište je zadnja stvar koja sme da se poruši. Panika u porodilištu, kažu – ruši se bolnica, puca bolnica. To da pričate Japancu on će se prekrstiti. Kada biste pričali bilo kome iz EU isto bi se prekrstio. Evo kolike su štete u fabrici vagona. Mi sada sve pričamo o štetni nad kućama, privatnim objektima. Šta ćemo sa fabrikom vagona? Šta ćemo sa Magnohromom? Šta ćemo sa preduzećima, sa velikim halama koje su potpuno popucale, popucali krovovi i trebaju ogromna sredstva za sanaciju tih objekata? Neki ministri ne smeju ovde da dođu u parlament da razgovaraju sa poslanicima. Ne mogu da shvatim da smo izabrali ministra koji vodi pola Vlade, koji 50% budžeta drži na raspolaganju, a nikad nije došao ovde da sedne gde vi sada sedite, gospodine Obradoviću. Vas izuzetno cenim i poštujem što ste uvažili poslanike da dođete, mada nije vaša tema i da slušate ove rasprave, ali ne mogu da shvatim resornog ministra koji je odgovoran za određene objekte, za određene poslove koji se u državi rade, za određene investicije koje on drži i pošalje nam gospođu Matić. Dođe tu odsedi, belo nas gleda, mi nju gledamo. Mi ispričamo svoju priču, ona malo klima glavom, ode žena i sve se to tako završi. Da li ministar ima snage da uđe u svoj parlament? Ako nema, nije mu mesto da bude ministar, ne može da bude ni u Vladi. Prema tome, moraju se neke stvari raditi na jedan drugačiji način. Zato skrećem pažnju na ovoj preventivi koja je izuzetno značajna. Sada gledam Kraljevo. Da li verujete, mi kada dođemo iz opozicije kao da je došao neki okupator. Nema medija, nema ničega, ne sme niko sa nama da razgovara, a možda možemo da pomognemo. Ponudili smo smeštaj za 60 porodica odmah. Ponudili smo materijal, ponudili smo neke kuće da pokažemo kako treba da se izgradi, ali nema s kim da razgovaramo. Rukovodstvo beži od nas. Kada dođe neko iz Vlade, prošeta se, doteraju se dva kamiona kisele vode, to je najjeftinije, podeli se i ide. Svaki dan razgovaram sa građanima. Mi smo komšije. Velike su štete i u opštini Čačak koju niko ne pominje, ali te moje komšije koje dolaze, žale se. Moji objekti su od centra Kraljeva 15 km. Dolaze svaki dan i mole, a ja kažem – nemamo s kim da razgovaramo. Ta vlast je oteta. Tamo je glavni šef, gospodo iz vladajuće koalicije, Maja Gojković. Voleo bih da vidim gospođu Gojković kada je znala da se prošeta, da se nabudži, da dođe da pokupi odbornike, da dođe sada tamo i da rešava probleme, nego ona giska negde na žurkama, vidim neko veče, po diskotekama, zeza se po Srbiji, a što ne dođe malo tamo? Da li je odgovorna Maja Gojković?
Narodni poslaniče, osim što vas podsećam na obavezu da govorimo o dnevnom redu, iskorišćeno je vreme koje vam je na raspolaganju. Molim vas da se sledeći put držimo Poslovnika i naše zajedničke obaveze da poštujemo članove gde se govori o obavezi poslanika da govore o dnevnom redu. Da li se još neko od ovlašćenih poslanika javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslanička grupa SRS, poslanička grupa Nova Srbija, poslanička grupa Napred Srbijo. Prvi prijavljeni govornik po redosledu narodnih poslanika i prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 31, 32, 33 i 34. dnevnog reda je narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Stvarno je šteta što je objedinjena rasprava povodom većeg broja ovih zakona, ali ću izneti generalno stav SRS povodom svih ovih predloga. Gospođo Čomić, Bugarska je 19. marta 2008. godine priznala nezavisno Kosovo. Mesec dana od samoproglašene, ničim izvazvane, a od strane EU podsticane, nezavisnosti, Bugari izdržali mesec dana, junački, i onda priznali nezavisno Kosovo. Da samo znate. Zašto ovo pričam? Zato što, moram da citiram, kad ste pravili Vladu tad ste rekli, opet vas citiram, vodite računa kad pravite replike da ne upadnete u kontradikciju, rekli ste "da je naše zalaganje za maksimalnu moguću suverenost". Interesantna stvar. Prvi put čujem za "maksimalno moguću". Znači, postoji i nemoguća. A vi kažete – maksimalno moguću. To je ta tzv. realpolitika, nema alternative, ne postoji ništa drugo. Kada čujem od nekog koji kaže za sebe da obožava demokratiju, da nešto nema alternativu, onda znam da me laže, jer demokratija po definiciji znači da uvek postoji alternativa. Ali, papir svašta trpi i kad su izbori, sve može. Šta još piše u ovom vašem papiru? "Približavanjem EU", znači, nema ulazak, samo približavanje, "i obezbeđivanjem investicija iz tog okruženja moguće je, između ostalog, obezbediti i snažniji spoljnopolitički položaj zemlje". Da li ste obezbedili snažniji spoljnopolitički položaj zemlje? Niste. Naprotiv, omalovažili ste, ugrozili ponos, ugrozili elementarne interese i naroda i države. Šta onda kažete dalje: "I efektniju politiku za odbranu Kosova i Metohije". Znači, vama je argument bila EU koja će da se bori da Kosovo i Metohija budu u Srbiji. Šta ste dobili od EU? Dobili ste da je 22 od 27 zemalja priznalo nezavisno Kosovo,dobili ste da ste morali na 15 minuta pre sednice Generalne skupštine da prihvatite ultimatum EU i da podnesete rezoluciju, da biste ovih dana bili pohvaljeni kako ste dobri đaci. Sve ovo iznosim pre svega da podsetim, mada vi to vrlo dobro znate, one građane koji još uvek nekako veruju. DOS-u ne verujem i pozivam sve građane da nikako ne veruju DOS-u. Ko je verovao DOS-u, nastradao je. Nije on dobio po nosu, nego je izgubio i radno mesto, i ponos, i teritoriju i sve i svašta. Sada bih prešao na sporazume. Malopre sam čuo da je Rusija daleko i da ne valja nijedan sporazum sa Rusima jer postoji ta problematična komunikacija. Odmah da vam iznesem nesporne činjenice. Rusija je toliko blizu u odnosu na SAD da je sramota i upoređivati. Nemoguće da su nam SAD mnogo bliže nego što je Rusija. Preko Dunava, mi smo gotovo u graničnim odnosima sa Rusijom. Recimo, preko delte Dunava. Dalje se kaže da ovaj sporazum ne valja jer mi trpimo štetu. Koju štetu mi trpimo? Je l' se sećate Vuka Draškovića kad je potpisivao sporazume sa NATO paktom – da mogu da jezde kroz Republiku Srbiju, da mogu da gaze, da mogu da pričinjavaju štetu i da ništa ne odgovaraju? Bilo je u ovoj zgradi i u onoj zgradi dole. Tad vam to nije smetalo, tada je bilo "in", proevropski je kada vas NATO gazi. Onda ste rekli – moramo taj sporazum, jer ako Šiptari na Kosovu i Metohiji napadnu NATO pakt, strategijski pravac za izvlačenje NATO pakta je kroz Srbiju. Pa, NATO pakt i Amerika napraviše nezavisno Kosovo i Metohiju. Više ima spomenika Bilu Klintonu na teritoriji Kosova i Metohije nego u Americi. Avganistan je centar gde se proizvodi droga. Najveće skladište na svetu za tu drogu je Kosovo i Metohija. To i vrapci u Srbiji znaju, pa i ove rode u preletu preko Srbije znaju. Jedino vi to ne želite da priznate. Sledeće se kaže – da li će nama da se plaća naknada. Kažite mi koliko ste zaradili od naknade za Bondstil? Koliko ste zaradili za Bondstil? Nema ga Filip Stojanović, on je bio i pritvoren u Bondstilu zbog novina u kolima na srpskom jeziku, ćirilično pismo. Vaš kolega, poslanik, Filip Stojanović. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, podsećam na obavezu da govorimo o dnevnom redu. Dakle, i novine i Bondstil, ako možete da dovedete u vezu sa dnevnim redom. Hvala.) Gospođo Čomić, stičem utisak da vi ne baratate baš dobro sa dnevnim redom. Da li ste videli šta je prvi od ovih četiri zakona? U oblasti humanitarnog reagovanja, u vanrednim situacijama, sprečavanju elementarnih nepogoda i tehnogenih havarija i uklanjanju njihovih posledica. Pre mene su mnogi pričali o tome. Malopre je Zoran Ostojić pričao o vojnoj bazi. Velimir Ilić je pričao o svojoj bolnici u izgradnji, o debljini asfalta, o tome da su se razlile fekalije. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, pratim zasedanje. I narodnog poslanika Velimira Ilića takođe podsećam da se vrati na dnevni red, pa i vas, uz svu kreativnost koja podrazumeva argumentaciju, ali vas molim da se govori o Sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o saradnji u oblasti humanitarnog reagovanja u vanrednim situacijama itd. Ne sumnjajte da pratim. Nastavite.) Gospođo Čomić, uveravam vas da nema potrebe da se sekirate. Ja jesam za ovaj sporazum. Kako da nisam za ovaj sporazum kada je on bio sastavni deo nečega što smo radili 2000. godine. Sećate se, gospodine Obradoviću, kada su nas Gordana Čomić, Nenad Čanak i ovi ostali napadali ovde ispred Skupštine što smo ušli u prijateljske odnose sa Belorusijom, Ukrajinom i Rusijom. Ovo je sastavni deo, gospođo Čomić. Kod vas je došlo do promene stava i mišljenja, nije kod mene. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sad vas upozoravam, kad i ako bude na dnevnom redu sporazum koji spominjete, onda može da se dovodi u vezu sa ovim. Sada vas upozoravam – o temama dnevnog reda. Nemojte da dovodite u zabludu javnost u Srbiji iznoseći činjenice iz života drugih lica koje su, bar kad je jedno od ta dva lica u pitanju, potpuno netačne. Izvolite.) Ako je to tako, gospođo Čomić, onda vas cenim. Drago mi je što nas ima toliko rusofila, to je već dobra perspektiva za Srbiju. Ja vas u tom pogledu podržavam. Gospodine Obradoviću, kada vidite Dačića, kad se vrati iz inostranstva, podsetite ga da je ovo sastavni deo onog paketa, sećate se, 2000. godine, kada smo težili ka tom strateškom jedinstvu, ne samo partnerstvu. Vidite šta se u međuvremenu desilo. U međuvremenu se desilo da je Rusija postala član Partnerstva za mir u okviru NATO pakta, ali to nije u okviru NATO pakta, to je van NATO pakta i naravno, mi sledili Rusiju pa rekli – hajde i mi da budemo članovi tog nekog saveza. Ali, Partnerstvo za mir je pevačko društvo mnogo nižeg nivoa kvaliteta nego Strazbur i Savet Evrope. Žarko, vama je to poznato, pošto smo zajedno bili u delegacijama, pa znate kako tamo to funkcioniše. Ali, možete da zamislite koje se razočarenje dešava na Parlamentarnoj skupštini NATO pakta kada Amerikanci onako, što bi rekli mladi, ladno kažu povodom spornih pitanja – mi ćemo da se dogovaramo sa našim strateškim partnerom Rusijom. Odmah delegacija Poljske, Češke, Bugarske, Rumunije, Gruzije, Estonije, Litvanije, Letonije skaču, čupaju kosu i kažu - aman, pa mi pobegosmo od Rusa, a vi nam kažete da su Rusi najbolji. Znači, želim da poentiram u ime SRS pošto ste došli sa tačkom dnevnog reda gde nam odajete priznanje, da ko zna po koji put smo u pravu, a vi ste, što bi rekli vaši prijatelji, u krivu. Uvek ste bili u krivu. Znači, ako ste dali Bondstil, ili oni su oteli, napravili najveću vojnu bazu, kažite koliko vam plaćaju? Kad kažete koliko vam plaćaju, onda tražite i od Ruske strane da nešto plati. Ukoliko ne zarađujete na Amerikancima i na NATO paktu, nemojte da zarađujete na onima koji iskreno žele da pomognu RS. Veliki broj ruskih delegacija je bio 19. oktobra na jednom naučnom skupu uorganizaciji SRS i oni su izrazili bezrezervnu podršku SRS i Vojislavu Šešelju i srpskim nacionalnim interesima. Čak su rekli i ko su rak-rane srpskog naroda, ali neću da ponavljam, čitaćete to u novom broju "Velike Srbije", gde su objavljeni stenogrami. Ono ne čitam da me ne biste kažnjavali, pa da posle Nenad Konstantinović ne bude humanitarac sa mojim parama. Pogotovo da se neko iz Otpora hvali tuđim parama, da je Otpor humanitarna organizacija. Idemo dalje. Znači, 2000. godine kada ste napadali, omalovažavali sve što počinje sa R, sa Rusijom niste bili u pravu i to sada priznajete. Bolje ikad neko nikad. Idem korak dalje. Meni ovaj sporazum nije savršen, nama iz SRS bi bio neophodan i jedan vojno-odbrambeni sporazum sa Ruskom Federacijom. Naravno, dolazi u obzir i Kina, dolaze druge prijateljske države od EKD. Vrlo rado želimo da budemo u tom savezu i da napravimo nešto što je strateško jedinstvo koje bi moglo da se u tim strateškim planovima nazove evroazijska integracija, evroazijska kopnena masa. Prisustvo Rusa nama garantuje život. Ovi drugi nemaju pogled na naš život.Oni smatraju da smo mi statistička greška, da ovo treba očistiti. Braća Rusi pitanje Srba tretiraju kao nacionalno pitanje broj 1. Vi ne možete u Rusiji da naiđete na čoveka koji bi jednu ružnu reč rekao o Srbima. Ako bi mu se to kojim slučajem desilo, on bi bio nacionalno ne ponosan čovek i uživao bi osudu od svih, od čistačice do akademika. Za Ruse smo svojevrsna paradigma ponosa. Uvek kada smo bili sa Rusima, bili smo jaki i poštovani. Sada su nam potrebni zbog toga, a i malo da bismo se izjednačili, da bi smanjili uticaj ovih evroatlantista, koji su protivnici Evrope, da znate, uvek kroz istoriju. Da vas nešto naučim, Engleska mrzi EU, a Englesku će da uništi demokratija. To je neka izreka stara već dvesta godina, ali vi razmišljajte o tome. Šta očekujemo od ovih sporazuma sa Rusima? Znate, tu moram malo i da pohvalim one koji su pravili onu Deklaraciju o pomirenju, jer su oni pre ovih shvatili neke stvari. Evo šta kažu ovi koji su se pomirili, napravili novu Osmu sednicu pomirenja. Njih dvojica kažu – zalažemo se za jačanje institucija UN. To je dobro, ne institucija EU, nego UN. To podržavam i kaže se – i za aktivnu saradnju sa Rusijom, Kinom, Indijom, drugim zemljama Azije, Afrike, Latinske Amerike, a posebno sa zemljama članica Pokreta nesvrstanih. To je za pohvalu, ukoliko to važi. Ukoliko to važi, pošto smo mi svedoci, da mnoge stvari se napišu, pa kasnije znate kako, pre neki dan reče ovaj čovek – nisam obavešten. Ovo pričam da se više ne bi niko vadio na to da nije obavešten. Ja vas obaveštavam. Kako? Čitam ovo što ste vi napisali, znate. Ovde će svako da vam da podršku. Neće vam dati podršku LDP za ovo i verovatno ovi drugi hoće da prevare. Dobro je da ste definisali i pohvaljujem vas. Znate li vi koja je to geneza u odnosu na 2000. godinu? Za 180 stepeni ste okrenuli ceo vaš sistem. To je dobro i pohvaljujem vas. Znači, priča se o evropskim vrednostima, zovite bankara iz Bangladeša. Banka za siromašne, je li tako? Što se tiče ovih sporazuma sa Bugarskom, moram samo da skrenem jednu pažnju. Tu postoji principijelni stav što se tiče njihovog priznanja nezavisnog KiM. Moram da vam skrenem pažnju da je u Bugarskoj bio centar CIA za Balkan, ono kada smo ih proterali odavdeiz Srbije pa su se iz Sofije selili za Budimpeštu. U Budimpešti su bili ovi na školovanju. O tome pišem jednu knjigu, ali nikako da je završim. Taman prelomim knjigu, dođu neki podaci iz Amerike preko Interneta o finansiranju Otpora, Ratković, pa onda Homen, pa Neca, da vama ne pričam, Srđan, svašta se piše. Ali, i to će da ugleda svetlost dana. Opet nije moj autorski rad, nego su pisali oni iz Amerike koji moraju da podnesu izveštaj poreskim obveznicima. Znate, u Americi sve mora da bude transparentno. Oni kažu – ovaj dolar smo potrošili na rušenje Slobodana Miloševića. Koristim te njihove izvore da vas obavestim, da ne budete neobavešteni. Od kada je bilo ovo pelcovanje, nekako ta neobaveštenost kao da je epidemija. Prosto ne mogu da shvatim šta se to dešava. Gospodine Obradoviću, moram da vas upozorim, obavestim ne upozorim, u Sofiji je tokom 2000. i 2001. bilo nekih aktivnosti koje su se na kraju pojavile kao poražavajuće za RS i za ekonomske interese RS. Odaću vam jednu tajnu. Cementara "Popovac" je prodata po dogovoru iz Sofije. Zna se ko je bio da se dogovara tamo. I to ću da objavim tamo, da znate. Oni su sve svoje kapacitete stavili u ovaj pogon, to znate. Policijska saradnja i carinska saradnja sa Bugarskom oduvek postoji. U jednom periodu je bila naglašena ta saradnja da bi se suzbila trgovina cigareta, narkotika itd. Međutim, to ima svoju predistoriju. Gospodine Obradoviću, kada smo se ono bili sa NATO paktom i kada je zemlja bila pod blokadom, na svim granicama su bili posmatrači OEBS. Onda su po jednoj odluci UN, radi humanitarnih stvari u Srbiji, SRJ, na kašičicu puštali nešto malo robe. Ali, samo su neki mogli da probiju sankcije – Beko, Peconi, Mišković, Dunavska industrija, znate one stvari što su radili sa onim uverenjima iz Skoplja o poreklu proizvoda, nosili su pare u koferima itd. Oni su postali veliki bogataši i tajkuni sada otkupili privredu, formirali svoje banke i sada svi koji žele da se bave politikom igraju ko pajaci na njihovim instrumentima. Koga oni finansiraju? Ono što kaže "veliki brat". "Veliki brat" kaže – Miško, otvori se, sad moraš ove da forsiraš. To je ono što se dešava. Vidite, Bugari su poprilično sarađivali u tome i oko aviona, i oko preleta, i oko tih sankcija, i zarađivali na nama. Sad je navodno interesantna trgovina drogom, ne da bi se zaustavila ta trgovina nego da bi veliki brat držao pod kontrolom, kao knjigovođa, ulaz – izlaz – saldo, gde su pare? Vrlo prosto i jednostavno. Vrlo prosto i jednostavno. Ovo je jedan od pet ili šest sporazuma koji su zaključeni i kojima je pristupila Republika Srbija, nekada i SRJ, opremanje carina, carinska saradnja itd. Rezultati svih tih sporazuma su bili da Turska na granici sto puta više zapleni droge nego Bugarska i Srbija zajedno. Vrlo prosto i jednostavno. Uzmete kartu sveta, pogledate gde je Avganistan, pogledate gde je Kosovo i Metohija, pogledate gde je Napulj, centar tog krila NATO pakta pod kojom je ovde, Napulj drži mafija, to znate, oni plivaju u đubretu tamo, priča je zatvorena. Sada treba da izađe neko i da nas obaveštava o lepim željama, očekivanju epohalnih rezultata, pohvali da se borimo protiv organizovanog kriminala, verovatno se neko bori protiv tog organizovanog kriminala, možda na ulici, možda na pijaci, ali ovo što je u institucijama vlasti nikako. Ova država je rekla da je grupa Darka Šarića oprala kroz institucije Republike Srbije milijardu i 350 miliona evra. Ko je rekao taj podatak? Homen? Da li on to zna? Zna. Jer, on zna i protiv koga će da bude podignuta optužnica i šta će on u istrazi da kaže, i kad će da bude suđenje, i koliko će da bude osuđen, i ko drži koji kafić u Beogradu, on čak i to zna. Sve zna čovek. Ja vas podržavam u tome, raščistite te stvari, ako možete i ako smete. Ako smete, raščišćavajte. Znate, mi smo sada došli u tom razvoju naše ekonomije u situaciju, nekada su se zaduživali od MMF i Svetske banke, pa je onda stepenice niže bila takođe bogata institucija Evropska banka za obnovu i razvoj itd, sad smo spali još korak niže pa smo došli do Komercijalne banke. Znate šta je sledeća etapa? Zemunska pijaca. Tamo dve tezge da pretvorimo, doduše i banke su i nastale na pijaci, znate. Vodite računa, ovo što vam rekoh, sad imam neki posao, moram da idem da bunim narod na jednoj lokaciji. Vodite računa, pravite razliku između prijatelja i neprijatelja, neprijatelj uvek je dokazan, on se ponosi time i kada vidite ovog gospodina Štefana Filea, kažite mu da se borim da se iz srpskog jelovnika izbaci File sa medaljonima od pečurke jer tako nešto kad se napiše na jelovniku Republike Srbije, neko će da pomisli da neko mrzi Štefana Filea, od toga zavisi život i smrt u Srbiji.
Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč. Izvolite, gospodine Stevanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, smatrao sam da sam u obavezi da kažem nekoliko reči u vezi sa sporazumom sa kojim je gospodin Krasić i započeo svoju diskusiju i završio je, i to su sporazumi koji se odnose na Republiku Bugarsku. U jednom od tih sporazuma, u obrazloženju teksta zakona, kaže se da će ovi sporazumi pomoći evropskim integracijama Srbije. Mi smatramo da su postupci koji se odnose na evropske integracije vrlo destruktivni za Srbiju, za njen ustavni poredak i smatramo da svoju destruktivnu nameru u odnosu na Republiku Srbiju EU neće završiti sa KiM, da polako svoju destrukciju širi i na neka druga pogranična područja. Materijalnim dokazima ću u slici i u tekstu, onako kako je to gospođa Čomić malopre tražila od poslanika SRS, da pokušam da vam dokažem da je to zaista tačno, da problemi postoje, da Vlada gura probleme pod tepih i glavu u pesak i pored gomile apela SRS da se na ozbiljan način pozabavi određenim problemima na teritoriji Pčinjskog okruga, konkretno opštine Bosilegrad, a delimično i opštine Surdulica, te dve opštine su oslonjene jedna na drugu i problemi koji se javljaju u Bosilegradu reflektuju se polako i u Surdulici. Dobro me razumete šta pričam, skoro ste bili u Surdulici, mislim da biste ovo što ću ispričati u nastavku zaista ozbiljno trebalo da shvatite. Zakoni i sporazumi, dokumenti i norme zakonske ove države su do sada zaista raspolagale gomilom mehanizama kojima se kriminal i problemi prekograničnih odnosa, tokova i kretanja mogao suzbijati i rešavati. Nikada nije na odmet da se tako nešto unapređuje. Ali, ova država generalno ima problem sa činjenicom da pojedini predstavnici vlasti na različitim nivoima ove države predstavljaju mecene za neke stvari, za neke stvari koje sa jedne strane predstavljaju po svojoj suštini i sadržaju kriminal, sitni šverc, a sa druge strane predstavljaju vrlo, vrlo ozbiljne atake na ustavni poredak Republike Srbije. Mi smo pokušavali da apelujemo na vas, kao Vladu, da reagujete. Koliko god puta sam od Vlade tražio odgovor da li na teritoriji opštine Bosilegrad postoje elementi delovanja ili udara na ustavni poredak, ministarstva su me obaveštavala da nema narušavanja javnog reda i mira. Intenzitet problema koje danas imamo u Bosilegradu možda nije ogroman, čini ga desetak ljudi, ali su to ljudi koji su institucionalno obezbedili logistiku problemima koji ovoj državi mogu da zadaju ozbiljne glavobolje. Apelujem na vas, kao ministra u Vladi, da prihvatite činjenicu da Beograd nije daleko od Bosilegrada, kao što nije bio daleko od Prištine, da ni Novi Sad nije daleko od Bosilegrada i da svi vi koji sedite u Vladi prihvatite argumente SRS i pozabavite se antiustavnim ponašanjem pojedinaca na teritoriji opštine Bosilegrad, sa jedne strane, ili u nekim drugim opštinama koje se graniče sa Republikom Bugarskom, time se pozabavite ozbiljno, čuvate ustavni poredak, nacionalni interes ove države jer, između ostalog, na to vas i zakon i Ustav obavezuju. Pre svega, želim da vam kažem da je opet u našoj državi bio problem, što mogu ovde da kažem, kada smo kao predstavnici lokalne samouprave prethodne, kada su radikali bili na vlasti, pokušavali da unapredimo granične prelaze tehnički, materijalno, kadrovski i u svakom drugom smislu. Nismo imali sluha, pobedio je lobi koji je branio intenzitet i obim saradnje, odnosno prelazaka na Dimitrovgrad. S jedne strane, korist bi imao jug Srbije, pre svega opština Surdulica, oni koji žive na tom području, koji rade na graničnom prelazu, rasteretio bi se granični prelaz u Dimitrovgradu. Na kraju krajeva, bilo je prostora i mogućnosti da se prelaz u Bosilegrad unapredi i podigne na jedan viši nivo, što bi bilo zaista u kontekstu ravnomernog razvoja svih delova Republike Srbije. Sluha nije bilo. Dokle i kako će se sa tim ići dalje nemam pojma, ali donosimo sporazum, a na ta dva prelaza, odnosno na jednom prelazu u opštini Surdulica dnevno ako pređe pet automobila ljudi na granici su srećni. Država je imala mehanizme i ja ću vam sada pročitati, ako smatrate da je potrebno, a ako ne, daću vam posle ove rasprave imena bar tri čoveka koji učestvuju u švercu, koji su pokriveni i kojima je mecena neko ko predstavlja na tom lokalnom nivou državu u Bosilegradu. Oni imaju status povlašćenih tamo. Kako država sa tim da se obračuna? Država mora prvo sama sa sobom da se obračuna. Ova država i ova Vlada imaju sa tim probleme što od svojih međusobnih koalicionih loših odnosa nemaju vremena da se bave ozbiljnim i suštinskim problemima. Da ne dužimo priču, vezano za prelaze granične, kriminal koji se tu dešava, koji je, istina, sitan, nije to veliki kriminal, država to preko noći može da reši ako pokaže volju. Ovo što u slici i tekstu želim da vam pokažem počinje da biva jedan ozbiljan problem. Naime, gospodine ministre, ne znam da li znate da je 7. novembra Dan zapadnih bugarskih pokrajina. O zapadnim bugarskim pokrajina SRS je u ovoj skupštini puno puta govorila. Voleo bih da je ovde više poslanika koji dolaze sa tog područja ili koji su pripadnici bugarske nacionalne manjine, zato što ne bi imali jedan jedini argument protiv ovoga što ću izneti. Dana 7. novembra na sajtu jedne bugarske novine "Darik news" objavljen je tekst u kome se kaže da su Bugari iz opštine Bosilegrad pisali Evropskom savetu o narušenim pravima nacionalne manjine u Srbiji. Dalje se kaže između ostalog u tekstu, ja ću malo nevešto, ali ću prevesti, kaže se da je predstavljeni dokument, odnosno da se u predstavljenom materijalu Demokratskog saveza Bugara razobličava veliko, odnosno produžavanje, pazite sad ovo, velikosrpske politike na nacionalnoj i kulturnoj asimilaciji bugarske manjine. Objavljeno zvanično na sajtu. Prikazuje se i konkretni način kako se to narušava i kako su njihova građanska prava i slobode dovedena u pitanje. Ovo se odnosi na vašu Vladu. Ovo je adresa Nemanjina 11. Čija vi to prava i građanske slobode ugrožavate i urušavate? Vi koji oslobađate Iliju Jurišića urušavate nečija prava i slobode. Zamislite apsurd. Zamislite bruku na koju Vlada ćuti, država ne reaguje. Dalje, kaže se – zabrinutost, opasnost od urušavanja institucija koje su od njihovog značaja za život i za zdravlje. Ova rečenica se odnosi na sporazume i kaže: Bugarska diplomatija u okvirima bilateralne saradnje sa Srbijom nije učinila ništa da bugarsku nacionalnu manjinu u Srbiji zaštiti. Oni su to objavili na sajtu, a onda su to sve lepo spakovali i poslali vašem prijatelju Štefanu Fileu. Štefan File, spominjao ga je gospodin Krasić, šalje odgovor da će evropske institucije ozbiljno da uzmu u razmatranje problem i položaj bugarske nacionalne manjine u Srbiji i uče svetsku javnost kako su osnovni postulati na kojima je EU sazdana prava i slobode građana, nacionalnih manjina itd. Spominje se upitnik i spominju se pretpristupni postupci gde će sa vama na tu temu da se razgovara. Ne morate da reagujete da u sve ovo nisu uvučene institucije naše države. Jedan od kolovođa tih takvih stavova, evo ga na slici koja je objavljena pored ovog teksta, predsednik opštine Bosilegrada. Da li je tako, gospodine Stajkoviću? Tako je. Da li je ovo stav i vaše stranke u Bosilegradu? Naravno da jeste, ali razumem ako ne govorite, nije ništa sporno. Ovde je i veterinar, takođe iz Bosilegrada, koji je do juče primao platu od ove države. Pa je ovde sveštenik SPC obučen po kanonima Bugarske pravoslavne crkve. Slikali se ispred spomenika Vasila Levskog, ispred srpske filijale poreske upravekoja im je, između ostalog, pre nekoliko meseci dala struju da održe miting na kom su napadali ustavni poredak Republike Srbije. Ovde nam niko drugi nije kriv. Znate li šta piše na njihovoj slici? Bugari iz Bosilegrada protiv podrške Srbiji. Ovde je predsednik opštine, ali dotaći ćemo ga se i malo kasnije. Zašto je ovo opasno, gospodine ministre? Ovde je taj isti čovek na teritoriji države Republike Srbije pod barjakom Republike Bugarske i EU. U sred Srbije čovek predsednik srpske opštine maše bugarskim zastavama i zastavom EU. Na zgradi opštinske uprave u Bosilegradu nemate državnu zastavu Republike Srbije, a na 100 metara od zgrade opštinske uprave u Bosilegradu je kuća izvesnog Dimitra Dimitrova, na kojoj su okačene slike učesnika u atentatu na kralja Aleksandra. Vi nas obaveštavate da ovde niko ne remeti javni red i mir i sa Bugarskom hoćemo da sklapamo sporazume. Pazite sad dalje, 7. novembra je bio Dan zapadnih bugarskih pokrajina. Podsetiću vas još jednom, zapadne bugarske pokrajine ekstremne, odnosno političke grupe koje su parlamentarne grupe u Republici Bugarskoj i koje podržavaju vlast grupe Ataka koju vodi Hlebarov smatra da su zapadne bugarske pokrajine deo Republike Srbije koje obuhvataju opštinu Bosilegrad, Babušnicu, deo opštine Surdulica i naravno deo opštine Dimitrovgrad. Oni su pokušali da dođu u Srbiju da proslave to. Jedna grupa je vozilima prošla, a drugu grupu sa mini-busevima, na kojima je stajao natpis – VMRO, zaustavila je na granici policija. Tu se desio incident. Kakav i kolikog obima, intenziteta, ne znam. Ne bih voleo da ispadnem neozbiljan. Onda je diplomatija Republike Bugarske u Srbiji reagovala. Neka me demantuju ako kažem da su protestovali zbog toga. Država ćuti, država nema nameru da reaguje. Naše pitanje je – zašto? Zbog čega? Da li je ovo neka teorija zavere ili smo vam argumentovano pokazali da neko u Bosilegradu pokušava da stvori problem gde ga nema? Građani bugarske nacionalnosti koji žive u Srbiji, to hoću, želim i moram da ponovim, neće mi zameriti što ću reći, lojalni su građani i Srbiju doživljavaju kao svoju. Oni očekuju od Vlade da reši ovaj problem. Ovu problematiku pravi pet ljudi, ali tih pet ljudi, sad se vraćamo na priču o predsedniku opštine, dobili su kroz institucije logističku podršku. Kako može da bude loša država nekom ko od te iste države prima platu 100 i kusur hiljada?Kako je to moguće? Što ne ide u tu drugu državu koja im je bolja? Ne smeta im država kada je haraju, ali su im ugrožena prava i slobode. Kako gospodi veterinarima ne smeta da primaju do juče plate iz republičkih institucija? Bore se za svoja prava. Ne valja im u Srbiji. Ne može država na to da ćuti. Oni ne mogu da urušavaju Srbiju i ustavni poredak Srbije novcem Republike Srbije. Mogu, ali ako nastavite da ćutite. Vi ćete biti odgovorni ako omogućite nekome da poseje seme zla na teritoriji opština gde živi bugarska nacionalna manjina. Građani bugarske nacionalne zajednice ne dele ni stav ni mišljenje sa onima koji prosipaju zlo i besmisao. Vi ste zbog toga dužni, ne vi lično nego vaša Vlada da reagujete kako bi se ove stvari u korenu sasekle i kako bi tamo država mogla da se bavi ozbiljnim problemima, životnim problemima, da nam sređujete puteve, da nam donosite strateške dokumente, da se bavite zaista školama, da se bavite socijalnim ustanovama, da se bavite industrijom, da rešavate životne probleme tih građana tamo, a ne da neko pod okriljem ili u Partnerstvu sa EU pokušava da otvara probleme kojih nema i ne sme da bude. Još jednom, SRS apeluje na sve vas koji sedite u Vladi da prestanete da zatvarate oči i okrećete glavu od ozbiljnih problema, rešite problem sa pet ljudi kako bi deset hiljada ljudi živelo normalno onako kako im Srbija hoće i želi i može da omogući.
Narodni poslanik Zlata Đerić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, četiri predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o međunarodnoj saradnji MUP koja su veoma važna i oni su danas pred nama. Žao mi je što se donose ovako u kamernoj atmosferi, što pokazuje da parlament u ovom trenutku ili ne želi, vladajuća većina ne želi da shvati značaj ovih dokumenata ili ne želi da o njima ozbiljno raspravlja. Čak i broj prijavljenih govornika o tome govori. Motivacija da se donesu ovi zakoni svakako je veoma važna, pre svega zato što su zahvaćene dve vrlo bitne oblasti modernog društva, pa i Srbije, a to su međunarodna borba protiv kriminala i, drugo, rešavanje problema nastalih usled elementarnih nepogoda, elementarnih nesreća, katastrofičnih događaja. Dakle, ovo su četiri dokumenta kojima se danas bavimo. Kolege su u svojoj diskusiji izneli mnoge druge probleme koji se otvaraju pred građanima Srbije. Bilo bi dobro da ministar primi k znanju ono što je sad rečeno i svakako na Vladi iznese ono što je argumentovano ovde predočeno. Međutim, poštujući sve argumente koji su izneti u okviru ova četiri sporazuma koji su pred nama, koje parlament treba da usvoji, svakako bih ispred Nove Srbije rekla da mi pre svega podržavamo sporazum koji govori o saradnji između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije po pitanju rešavanja problema elementarnih nesreća, elementarnih nepogoda i drugih tehnoloških nesreća. Dakle, Rusija ima posebno ministarstvo koje se bavi odbranom građana. To bimoglo da nas poduči upravo kako sledeću Vladu treba odgovorno organizovati i kako taj resor treba uposliti, pogotovo posle događaja poslednjih 20 godina i promena, klimatskih promena prouzrokovanih širom planete, prići ovom problemu i u Srbiji i na drugi način. Dakle, između sva četiri ova dokumenta mi smo posebno odlučili da podržimo upravo taj sporazum, jer smatramo da je to veoma bitno za Srbiju u ovom trenutku i, kako reče jedan govornik,teško da će Srbija Rusiji trebati po pitanju takvih problema. Rusija je tu mnogo moćnija tehnološki, iskustveno, naučno i u svakom slučaju uvek spremna i uvek otvorena, s obzirom da smo na istom kontinentu i da nije tako daleko kako su neki hteli da ovde to predstave, da nam pomogne. Kao što nam je uvek pomagala i kako smo se čak i u nekim političkim katastrofama ranije pokušavali osloniti na Rusiju kada smo čekali ono famozno rusko "njet" da reši neke naše probleme, tako je i sada potrebno da se ovim sporazumom determinišu neki odnosi da se oni pravno validno reše i da mi kao zemlja kojoj Rusija jeste naklonjena, kao država kojoj Rusija jeste naklonjena i uvek blagonaklona možemo u ovako nekim teškim momentima da računamo na tu svesrdnu pomoć jedne tako tehnološki napredne države, koja može da reši u takvim trenucima mnoge probleme sa kojima se Srbija suočava. Međutim, ono što se nama sada otvorilo kao jedna od tema o kojoj smo govorili, svakako je i ova tužna situacija koja nas je zadesila upravo ovih dana, pa se sve to nekako poklopilo, a nismo znali da će ova tačka dnevnog reda doći upravo sada kada se desilo ovo što se desilo u Kraljevu i da ne bismo lamentirali nad situacijom u Kraljevu koja je teška i koja je opominjuća za nas i koja će testirati sve naše resurse, i humanitarne, i tehnološke, i materijalne, i ljudske i sve one ostale koje imamo, pa čak i te kooperativne sa zemljama, videćemo sada ko su prijatelji, ko su neprijatelji, jer nije mala nijedna nesreća koja se desi. Ako je samo jedan krov pao, ako je samo jedna porodica ostala pred zimu na ulici, ako je samo jedno dete provelo neprospavanu noć zbog tako nečega, nije ni to malo i nije ni to razlog da se ne bude nad tim zabrinut. Međutim, svakako ćemo usvajanjem ovih sporazuma pomoći MUP da još odgovornije i još ozbiljnije se bavi kriminalom kojim se bavi, naravno, ne zanemarujući ni onaj kriminal u zemlji koji je svakako aktuelan i koji se vezuje i za ova pitanja, pre svega mora se razmisliti o građevinskoj mafiji. Ako smo ikada imali razloga da se bavimo građevinskom mafijom, mislim da je moj predsednik malopre o tome detaljnije govorio, svakako jesu i ovi događaji razlog jer Srbija nema seizmološku opreznost dovoljnu. Znamo da se prilično veliki broj ljudi obogatio upravo na poslovima neodgovorne gradnje, sumnjivim kapitalom, sumnjivim dozvolama, sumnjivim izvođačima i nesumnjivim interesima i nesumnjivim političkim vezama, prodajući vrlo skupo, preskupo kvadrate već više puta opljačkanim građanima Srbije i vrlo često ostavljajući ih baš bez tih kvadrata. Dakle, kada se dese ovakvi događaji, već se pokazalo da Beograd ima problema u određenim delovima da ne bi mogli da neki noviji objekti, novosagrađeni objekti, renovirani objekti, dograđeni objekti, a znamo koliko je toga bilo i koliko to jeste predmet građevinske mafije i građevinske eksploatacije, na taj način ne bi izdržali jedno ozbiljnije seizmološko potresanje tla, tako da moramo mnoga pitanjada otvorimo, mnogo ozbiljnije time da se pozabavimo i mnogo ozbiljnije da stanemo pred građane Srbije, da odgovorimo na neka pitanja. Napraviću digresiju, mada ministar nije iz tog resora, ali očekujem da to prenese na Vladi, šuška se, a to jeste predmet čestog koketiranja u donošenju zakona i uopšte priče o zakonima, šuška se o zakonu o restituciji, pa jedan od kamena spoticanja upravo kod donošenja tog zakona, kog se niko ozbiljno ne prihvata, jeste upravo građevinska mafija i svi mi to znamo i svi mi o tome ćutimo. Dakle, i to je jedno od pitanja koje vezuje sve ove probleme i treba da bude u svakom slučaju rešeno, da ne pričam o problematičnim, korumpiranim inspekcijama koje su pri tome vrlo odgovorne i koje zaista i kada dođu ovakvi problemi kada popucaju zidovi bolnica, kada neke zgrade koje ne bi smele da u ovakvom zemljotresu popucaju, popucaju, onda moraju mnogi tu da budu odgovorni posle toga. Nije dovoljno da mi samo nešto saosećamo i svi smo nešto humanitarni i slikamo i snimamo porodice koje su prošle loše ili tragično u ovom događaju, nego treba neko posle ovoga da odgovora za sve ono što nije preduzeto kao preventiva da bi se ova nesreća koja se desila, na koju nismo mogli uticati, ali bar da bude svakako manja i sa manjim posledicama po građane Srbije. Gospodine ministre, Nova Srbija će svakako održati ovaj sporazum u saradnji sa Ruskom Federacijom i očekujemo da ministar za ovu podršku koju mu dajemo opravdala poverenje koje mu dajemo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su tri sporazuma. Osvrnuo bih se na one sporazume koji se dotiču saradnje u oblasti kriminala, u oblasti korupcije, pa i nasilja koga sve više ima u našem društvu. Po mišljenju SRS, mislim da Vlada u ove zadnje dve godine nije uspela da smanji nivo ni kriminala, ni korupcije. Žao mi je što skoro na svakom zasedanju imamo po neki zakon ili neku ratifikaciju sporazuma koji se odnose na oblast saradnje u oblasti kriminala, ali da se situacija u zemlji bitnije ne poboljšava. Nažalost, čini mi se da se bavimo zamenom teza, da se bavimo uveravanjem građana da će međunarodni sporazumi da reše probleme kriminala u Srbiji, a da je situacija mnogo drugačije nego što to izgleda na prvi pogled. Ovaj je sporazum sa Azerbejdžanom o saradnji i o razmeni podataka, s obzirom na udaljenost te zemlje, razumljiv. Naravno da je prihvatljiv za SNS. Što se tiče ovog sporazuma sa Bugarskom u oblasti policijske saradnje, očigledno je da je Bugarska jedna od zemalja koja je najkriminilizovanija u EU, da ništa bolja situacija, kao što sam malopre tvrdio, nije ni u Srbiji, s obzirom na raspad bivše Jugoslavije. Činjenica je da mafija prelazi granice, da kriminalci prelaze iz jednu u drugu zemlju i da je neophodna ta saradnja. Vi ste jednim delom to učinili pre svega potpisivanjem pre par dana sporazuma sa CG i to je već dalo neke rezultate. Čini mi se da treba da koristimo svaku priliku da i u ovoj skupštini govorimo o kriminalu, jer je kriminal, korupcija rak rana ovog našeg društva. Imamo trenutno izveštaj Evropske komisije koja korupciju faktički svrstava u jedan od najvećih problema Srbije. Mislim da smo po stepenu korupcije i među zadnjima u Evropi, da uz to idu i reforme u pravosuđu i kada se sve to sabere očigledno je da su građani Srbije danas mnogo nesigurniji nego što su bili dve godine ranije, dve godine pre formiranja ove sadašnje Vlade. Ne bavimo se uzrocima kriminala. Politika koju Vlada vodi i koju je vodila u prethodnom periodu nažalost produbljuje bitne socijalne razlike i taj socijalni faktor, kada je u pitanju kriminal, sve je izraženiji u srpskom društvu. Jedan osećaj besperspektivnosti i jedna propala tranzicija, gomila propalih privatizacija i jako loši primeri da se kriminal, korupcija ne sankcionišu, da danas u Srbiji postoji pravda samo "za one koji su siromašni". Za one velike, za one tajkune koji su umreženi, te pravde nema. Danas možete da dođete u situaciju da Vlada menja ugovore o privatizaciji onako kako njoj odgovara da bi prikrila neuspehe u procesu privatizacije, da se prikrivaju i otvaraju mnogobrojne afere u novinama, medijima koje se uopšte ne sankcionišu. Kraj i završetak tih afera ne vidimo. Sve je to ono što utiče na jednu opštu nesigurnost i opšte nepoverenje u našoj državi, u našem društvu. Da idemo pravim putem u jednom uređenom društvu koje ste i vi i mi iz opozicije, kad kažem vi iz vlasti i mi iz opozicije, obećavali. Ono što meni i SNS jako puno smeta je što danas ne vidimo bukvalno kuda ide ovo društvo. Kakav to danas kapitalizam izgrađujemo? Da li ovaj kapitalizam koji je čisto liberalni, poludivlji, tajkunski rekao bih, odgovara srpskim građanima? Nemate hrabrosti da date odgovore na to pitanje. Taj kapitalizam, takav sistem društveni koji danas izgrađujemo stvara velike nevolje svim građanima Srbije. Mi smo izašli iz društva u kome je stepen socijalne zaštite bio znatno veći, a danas živimo u društvu u kome nema saosećanja sa građanima, gde država ne vodi dovoljno računa o građanima, gde se dešava da građani umiru od gladi, gde je otuđenost, usamljenost građana i te kako prisutna. Uverenje većine građana da su prepušteni sami sebi čini mi se da je još jedna od podloga za kriminal, za samosnalaženje i spremnost da se izađe iz nekih zakonskih okvira koji sistemski ne omogućavaju da se živi jedan pristojan i civilizacijski život. Ono što je primetno je da je primedba velika na neodgovornost vlasti koja podstiče socijalne tenzije, neodgovornost i nas političara koji jako često obećavamo više nego što možemo da ispunimo, ali i neodgovornost kada su u pitanju i neka radna mesta i standard građana u Srbiji. Očigledno je na sceni jedna ozbiljna moralna degradacija našeg društva, da današnje novo vreme, kako to protagonisti novog svetskog poretka vole da kažu, zahteva i novi moral, ali moral nije nešto što se izgrađuje preko noći. Danas smo došli u situaciju da nam je i lični moral, gde nismo bili na nekom zavidnom nivou, gde smo se uglavnom bazirali na strahu od sankcija, eventualno želji da budemo deo većine, deo društva, da nam je posustao, a o društvenom moralu da i ne govorim. Dakle, mnogo je razloga zbog čega kriminal danas u Srbiji buja, zbog čega cveta, a Vlada skoro da nema rešenja za sve to što se dešava. Najnoviji primer mafije koja se organizovala kada su u pitanju benzinske pumpe, verovatno već sutra ili prekosutra biće zastareo, a u glavama svih nas stvara se dilema da li se danas isplati živeti po zakonima ove države, poštovati pravila, poštovati moral. Može li poštujući moral, poštujući zakone čovek danas da preživi ili je neophodno da budete deo jednog kriminalizovanog društva, što dugoročno stvara podlogu za još veće kriminalizovanje našeg društva i sprečava da rešavamo sve ove probleme koje imamo? Osuda kriminala danas kod nas je čisto verbalna ili odraz jedne dvoličnosti. U praksi je situacija mnogo drugačija. Često imamo primere da jedno govorimo, drugo radimo, da se ni pojedini političari ne libe toga da sa ljudima koji imaju sumnjivu reputaciju izlaze u javnosti. Kada sve to saberete očigledno je da oblast kriminala i korupcije ova vlada u prethodnom periodu nije tretirala na pravi način i da su tu potrebne mnogoozbiljniji rezovi države, da nisu dovoljni bilateralni, multilateralni sporazumi sa pojedinim zemljama u okruženju da bi se sve to ispravilo. Imamo veliki problem sa institucionalnim kriminalom, sa činjenicom da u našoj državi država i Vlada kontrolišu gro kapitala, da se zbog toga što nemamo tržišnu utakmicu, što nemamo pravo za tržišnu privredu stvara prostor za još veće kriminalizovanje našeg društva, a i u oblasti zakonodavstva veliki problem je sankcionisanje tih pojava, što bi ipak na neki način značilo da kriminal u Srbiji posustaje. Samom reformom sudstva, činjenicom da predmeti koji dospevaju u sudnice stižu jako kasno, sa velikim zakašnjenjem, da se sporo procesuiraju, dodatno opterećuje uverenje da je kriminal u Srbiji moguće iskoreniti. Nažalost, po mišljenju SNS mi smo sve dalje od pravne države, a kao što sam već utvrdio i želim da ponovim – ovakvi sporazumi su dobrodošli, ali ovo je samo kap u moru svih oni mera koje je potrebno sprovesti da bismo sa kriminalom i korupcijom počeli da raščišćavamo.
Gospođa Aleksandra Janković. Imate još dva i po minuta.
U obrazloženju lepo piše, naročito ovaj sporazum između RS i Ruske Federacije, da prirodne i ljudskim faktorom izazvane nesreće ne poznaju granice država, naročito usled globalnih klimatskih promena, te da bi se sanirale štete, poplave, suše i požari nisu dovoljne ni najmoćnije spasilačke službe bilo koje države, rekla bih čak i čuvenih SAD i bilo kog saveza, pa makar to bio i NATO. Prijatno osveženje, gospodine Obradoviću, a prenesite to i ministru Dačiću, jeste vaše zalaganje za saradnju sa zemljama kao što su Rusija, Bugarska i to ne samo zato što su pravoslavne, već zato što nikada nisu doprinele tome da Srbiju, usled bombardovanja osiromašenim uranijumom, napravi nešto mnogo gore od elementarne nepogode. Kada već govorimo o elementarnim nepogodama, ne mogu a da ne spomenem naše Kraljevo i sve ono što se u njemu događa, i opet vas kao ministra u Vladi molim, da premijeru de fakto i de jure prenesete reči pevačice Seke Aleksić, koja je mnogim državnicima, organima i institucijama održala lekciju iz humanosti, preuzimanja lične odgovornosti i solidarno sa ljudima koji stradaju. Na Sekinom Fejsbuk profilu osvanula je sledeće poruka – poštovani gospodine predsedniče, bila bih presrećna kada biste podržali Kraljevo sa većim novčanim iznosom od onog koji ste odvojili za gej paradu. Kada biste, takođe, podržali humanitarni koncert koje planiramo moje kolege i ja u Beogradskoj areni, kada bi država sa vama na čelu pomogla tim porodicama. Podržite i pomozite ljudima koji su vas izglasali za predsednika naše zemlje. Hvala u njihovo i moje ime. Dalje, u intervjuu za "Alo" obrazložila je da su je na javnu kritiku isprovocirali dvostruki aršini koje predsednik primenjuje u rešavanju problema ugroženih građana. Predsednik Tadić je dokazao da stremi evropskim integracijama, pa je svesrdno pomogao održavanje gej parade u Beogradu, ali mislim da bi sada bio red da podrži i sve one koji imaju većih životnih problema od paradiranja i ti ljudi su ponosni, pa ne kukaju da su im životna prava ugrožena, a pomoć im je neophodna. Ona napominje da nije primetila konkretne predsednikove poteze podrške i pomoći onima koji se poslednjih dana suočavaju sa nezapamćenom katastrofom. Dok se mi pevači organizujemo u prikupljanju pomoći, predsednik još nije preduzeo ništa konkretno. Apelujem na njega da digne glas i sopstvenim primerom dokaže zbog čega je izabran da bude prvi među jednakim građanima Srbije. Dakle, Seka Aleksić ovo govori s pravom jer je među prvima priskočila u pomoć ugroženim porodicama i ugroženim zemljacima odnevši im veće količine mleka, prolom vode, dok je njen prijatelj Dule iz Čačka, odakle bi bio neko ko je spreman na instant akciju, lično odvezao dva šlepera sa crepom. Prenesite, molim vas ministre, gospodinu faktičkom premijeru, a osobi u ulozi predsednika Srbije i vic koji uveliko kruži Srbijom – šta je sledeća akcija Borisa Tadića da bi se ušlihtali EU? Da se izvini zemljotresu što mu se Srbija našla na putu do Grčke.
Hoćete li molim vas da privedete kraju? Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Dajem reč ministru, gospodinu Žarku Obradoviću. Izvolite.
Moram reći da mi je žao što prvi potpredsednik, zamenik predsednika Vlade, ministar unutrašnjih poslova Ivica Dačić danas ovde nije s vama. On je službeno odsutan. Želim u njegovo ime svima vama da se izvinim i da kažem da, kada sam rekao da mi je žao što nije ovde, mislim da je on kompetentniji nego što ću ja biti u ovoj situaciji, da bih mogao da odgovorim na ova pitanja koja su se danas čula povodom ova četiri sporazuma, odnosno predloga zakona koji su dati Skupštini na usvajanje. Inače, Vlada ceni da je reč o jako važnim sporazumima, odnosno predlozima zakona iz više razloga. Nisu samo u pitanju elementarne nepogode i način na koji rešavamo to pitanje. Sporazumi sa Rusijom i Bugarskom vezano za saradnju policije i pomoći i saradnju vezano za rad carinskih organa, ili Azejrbedžana vezano za saradnju u oblasti borbe protiv kriminala. Reč je o jednoj ukupnoj oblasti, ako mogu reći o pitanjima koja su važna za Srbiju. Zašto ovo govorim? Više sagovornika danas je pomenulo da zemlje moraju pomoći jedne drugima, ako žele da spreče sve ove kriminalne radnje koje se dešavaju u okruženju. Nesporno je da je Srbija sa zemljama u okruženju sklopila ove sporazume, pogotovo sada kada su gotovo sve zemlje ukinule vizni režim i sloboda putovanja postaje nešto što je deo naših života, za Srbiju od prošle godine, a sada za neke druge zemlje, a neke su naravno ranije. Jako je važno da među policijskim, između ministarstava unutrašnjih poslova iz zemalja postoji dobra saradnja. Ovo pominjem jer mislim da je dobro što je i ovaj sporazum vezano za Rusiju u saradnji u oblasti humanitarnog reagovanja u vanrednim situacijama i sprečavanju elementarnih nepogoda, i tehnogenih havarija i uklanjanja njihovih posledica predmet izjašnjavanja. Možda prvi put, nesporno prvi put nešto više saznajemo o samoj ovoj temi. Što da ne, da budem iskren, dragocena će biti pomoć Rusije u ovoj oblasti Srbiji, s obzirom na sve ono što Rusija ima kao svoje kapacitete ili ono što Srbiji bude bilo potrebno. To ne treba tajiti. Svaka pomoć je dragocena, kada jednostavno niste u situaciji neka pitanja da rešite jer nemate te mogućnosti. Ono što je važno i što želim da vam kažem povodom nekih drugih pitanja, s obzirom da nije mnogo kolega narodnih poslanika učestvovalo u raspravi, a imam obavezu da kažem nešto povodom pitanja koja smo pomenuli. Što se tiče pitanja koje je pomenuo kolega Stevanović, potpuno sam ubeđen da što se tiče manjinske politike, da država Srbija može služiti svim okolnim državama kao primer dobre manjinske politike, odnosno politike koju sprovodi prema pripadnicima različitih manjinskih zajednica. Pogledajte samo izveštaj ministarstva za ljudska i manjinska prava koji govori o primeni evropske povelje o regionalnim i manjinskim pravima ili izveštaj Ministarstva za ljudska i manjinska prava i Vlade Republike Srbije koja govori o manjinskoj politici u Srbiji, videćete koliko je to bogatstvo, kako bih rekao, dobrih poteza koje Srbija sprovodi. To znam i sam i iz nekih drugih rasprava, prilika, da je Srbija objektivno u prostoru jugoistočne Evrope jedina zemlja koja ima veliki broj pripadnika manjina i različitih manjinskih grupa. Tačno je da položaj pojedinih manjinskih zajednica ljudi, odnosno pojedinci ili možda neke određene interesne grupe žele da iskoriste, da bi na određeni način naštetili Republici Srbiji i onome što ona rade. Kada je reč o pitanju koje je postavio kolega Antić vezano za našu borbu protiv kriminala i korupcije Vlade Republike Srbije, žao mi je što ovde nije gospodin Dačić, jer on bi dao sijaset, verujte mi na reč, konkretnih podataka koji govore koliko je Republika Srbija u protekle dve godine postigla rezultate u borbi protiv kriminala i korupcije i to različitih oblika kriminala. Ako hoćete, i brojno i statistički. Zašto kriminal i korupcija postoje? Postoje jer je to deo društva u tranziciji i ne postoje samo u Srbiji, postoje u svim zemljama, otkako je sveta i veka kriminal i korupcija postoje, manje ili više. Nije Srbija izuzetak u odnosu na druge zemlje, samo se postavlja pitanje – u kojoj meri ona reaguje i da li su institucije jake, da li su zakoni kvalitetni, da li se sprovode, da li su pronađeni pravi mehanizmi za sprečavanje određenih pojava? Tu treba iskoristiti iskustvo drugih zemalja. Ovo govorim zato što je parlament, čini mi se, više puta razgovarao o borbi države protiv kriminala i korupcije, da je donosio odgovarajuće zakone. Moramo svi da budemo spremni na to da korupcija postoji i kažem, ne samo u Srbiji, nego u svim zemljama Evrope. Pitanje je samo u kom obimu i koliko se tome javno poklanja pažnja. Onda se to prenaglašava. Ali, nipodaštavati rezultate Srbije i MUP i Vlade Republike Srbije za ono što je uradila u protekle dve godine, verujte, mislim da nije u radu. MUP sadrži brojne podatke o tome koliko se učinilo. Naravno da to nije dovoljno zbog svega onoga što je karakteristika naše zemlje, ali i tu treba praviti određene korake napred. O privatizaciji ne bih govorio, jer je to veoma stari problem. On ima brojne, višestruke i negativne posledice u nekim godinama, iz nekih godina pre. Žao mi je što možda nismo prihvatili neki drugi koncept privatizacije, da radnici budu vlasnici većinskog paketa akcija, pa da onda radnici odlučuju kome će, kako i koliko prodati to preduzeće, odnosno svoje akcije. Jedna druga Vlada je u nekim drugim godinama pre, prihvatila drugi koncept koji se nije u određenoj meri pokazao kvalitetnim, što ne znači da privatizacija sama po sebi nije imala i pozitivnih stvari. To je bilo opredeljenje, ako hoćete i društva koje je glasalo za određena rešenja i za rad tadašnje vlade. U svakom slučaju, dobro je da Vlada reaguje, da one privatizacije koje nisu dale rezultata, da one privatizacije koje nisu deo obaveza zakonskih da poništava i da pokušava da pomogne i tim preduzećima i ljudima koji u njima rade, da se preduzeća, ako mogu reći, podignu iz mrtvih i stanu na noge i da počnu ponovo da rede. Kada je reč o Kraljevu, ne mogu a da ne pomenem da je i ministar unutrašnjih poslova, sa kolegom Marićem koji je pomoćnik ministra za vanredne situacije, u toku noći stigao u Kraljevo, sutradan je bio predsednik Vlade, a u toku dana predsednik Republike. Oni su tog dana apsolutno demonstrirali jednu podršku, moralnu podršku ljudima iz Kraljeva koji su pogođeni zemljotresom. U tom prvom danu ništa drugo nije ni bilo moguće učiniti. Ako neko misli da se pitanje Kraljeva može rešiti preko noći, vara se, jer Kraljevo je doživelo jednu seriju tih talasa zemljotresa, pri čemu se od onog dana kada se desio zemljotres, a praktično do juče, svakog dana dešavalo više manjih ili manje jakih potresa i sam krizni štab je u situaciji da u odnosu na stručno mišljenje komisija koje rade mora da ponekad revidira svoje stavove. Ovo govorim kao ministar prosvete, koji je odlično upoznat sa stanjem škola. Naime, u Kraljevu ima 98 objekata. Ti objekti pripadaju osnovnim i srednjim školama, ima 21 osnovna škola, dve posebne škole, devet srednjih škola, 98 objekata i znam da stručne komisije već danima pokušavaju da utvrde tačno oštećenje objekata i imam ovde stručne nalaze, ali šta ćete da radite kada se jednog dana taj stručni nalaz donese, u toku noći se desi novi potres, pa onda treba ponovo proveriti bezbednost tog objekta. Rekao je gospodin Ilić da je pitanje statike najvažnije pitanje, jer ako objekat nije spreman da izdrži opterećenje nekog mogućeg budućeg zemljotresa ili predstavlja pretnju za izvođenje nastave, logično je da mi nećemo dozvoliti da deca idu u školu. Sugerisao sam gradonačelniku da škole budu prioritet, naravno, posle bolnice, da bi se što pre sistem stavio u funkciju i da se svakog dana povećava broj škola. Dobio sam obećanje da će ove stručne komisije vrlo brzo završiti svoj posao i da će praktično ponedeljak biti prvi radni dan, ne za sve škole, za one škole koje mogu da to istrpe. Bio sam u situaciji da posetim i pet škola koje se smatraju i najviše oštećenim, gimnaziju, drugu srednju školu koja je u neposrednoj blizini gimnazije, odnosno nadograđuje se na nju, dve osnovne škole, jednu posebnu. Stvarno imate objekata gde nije moguće izvoditi nastavu dok se ne reše neki građevinski objekti. Kažem, osnovni problem vezano za Kraljevo jeste što se desio veliki broj potresa manje jačine u odnosu na onaj razorni, tako da je praktično krizni štab i sve stručne ekipe nateralo da svakog dana ponekad rade iznova taj posao. Što se tiče Vlade Republike Srbije, potpuno sam ubeđen da će Vlada uraditi svoj deo posla, a to znači suštinski pomoći ovim ljudima u Kraljevu da što pre se objekti poprave i da jednostavno život što pre se vrati u normalan tok. Nesumnjivo je da je pomoć građana Republike Srbije dragocena iz svih oblasti. Čuo sam i ja danas, koleginice Janković, za taj komentar, mislim da nema potrebe da se predsednik Republike kritikuje na taj način jer predsednik Republike radi u okviru svojih nadležnosti, a prvog dana je bio u Kraljevu i dao podršku i građanima Kraljeva i onome što čini krizni štab, a svi drugi neka učine onoliko koliko mogu. Ako učine i deo onoga koliko mogu, pomoći ćemo jako mnogo Kraljevu. U svakom slučaju, drago mi je što će za ovaj set zakona glasati ne samo stranke koje čine Vladinu većinu, nego i druge stranke. To govori da ipak oko ovih zakona, oko njihovog značaja, značaja za Srbiju, postoji jedna opšta saglasnost i da ovde nema podele oko stranaka, oko skupštinske većine ili manjine, da postoji saglasnost da ove zakone treba usvojiti. U odnosu na neka druga pitanja koja je postavio, na primer, kolega Ilić, obavestiću resorne ministre i za Umku i za Bešku, ali znam iz nekog ličnog iskustva iz 90-ih godina da je problem Umke problem koji postoji već decenijama, da je tok Save tako usmeren da pitanje da li je moguće napraviti put na tom prostoru Duboke. Godinama inače prolazim tim putnim pravcem, pa znam da je Beograd i 90-ih godina prošlog veka imao ideju da se napravi toplovod da bi se iskoristila TA "Nikola Tesla" iz Obrenovca i da se ta energija koristi za potrebe grejanja Beograda i da je uvek predstavljalo problem kojom trasom da se to uradi, da li je problem, kako je rekao gospodin Ilić, preko reke ili ići na Duboku i kolika je količina novca potrebna da bi se uopšte taj prostor kod Umke mogao sanirati, mada postoje neka mišljenja da li se može sanirati. Ali, pošto nisam kompetentan za te stvari, ja ću preneti kolegama, i Duliću i Mrkonjiću, ova pitanja i, naravno, zamoliti ih da odgovore. U svakom slučaju, svima se vama zahvaljujem na diskusijama povodom ovih zakona i izražavam zadovoljstvo Vlade što većina poslanika smatra da ove zakone treba usvojiti. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Sa radom nastavljamo sutra, u četvrtak, 11. novembra, u 11.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 115 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema ustanovljeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika, što znači da postoje uslovi za rad. Pitam da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika Narodne skupštine? Dozvolite da vas obavestim da u skladu sa odredbama člana 286. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije poslaničku grupu manjina će predstavljati narodni poslanik Riza Halimi, poslaničku grupu LDP narodni poslanik Zoran Ostojić, poslaničku grupu SRS narodni poslanik Boris Aleksić. Najpre se javio narodni poslanik Riza Halimi. Gospodine Halimi, imate reč.