Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Molim vas, pre svega, da minutom ćutanja odamo poštu preminulom predsedniku poslaničke grupe PUPS „Tri P“, narodnom poslaniku Đuri Periću. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 80 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Justina Pupin Košćal. Uvaženi narodni poslanici, nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 2. i 3. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Maja Madžužić Puzić, državni sekretar u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i Milan Čuljković iz Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o Zaštitniku građana, koji je podnela Vlada i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacija od javnog značaja, koji je podnela Vlada. Sačekaćemo samo jedan minut da uđe ministarka. Pozdravljam uvaženu ministarku Mariju Obradović. Ministarka, da li želite reč? (Da.) Izvolite. Ministarka Marija Obradović ima reč.
Hvala, predsedavajući. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani i građanke, svaki dolazak u Narodnu skupštinu za mene kao članicu Vlade predstavlja izuzetnu čast, a kao nekadašnju narodnu poslanicu i posebno zadovoljstvo. Međutim, ovu priliku smatram posebnom jer sam u prilici da vas danas upoznam sa dva izuzetno važna zakonska predloga na kojima je Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, na čijem sam čelu, radilo intenzivno, posvećeno, sa posebnom pažnjom, punih devet meseci. Pre nego što nastavim da govorim o ova dva zakona, želim danas da svima koji obeležavaju Svetu Petku poželim srećnu slavu, naravno, posebno članovima SNS koji danas obeležavamo to u svim gradskim, opštinskim i mesnim odborima stranke, želeći zaista svima slogu, dobro zdravlje i jedinstvo. To su vrednosti koje su nam potrebne u svakom vremenu, posebno danas kada se mnogo toga naslonilo na naša leđa. Da se vratimo razlog zbog čega smo danas ovde. Institucija Zaštitnika građana i institucija Poverenika za slobodan pristup informacijama od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, svaka ponaosob, predstavljaju jedan od nekoliko najvažnijih stubova na kojima počivaju naše društvo i država. Zato je naše ministarstvo, svesno neprocenjivog značaja ove dve institucije, pristupilo, odnosno nastavilo prethodno započet rad na izradi zakona, čiji je osnovni cilj unapređenje njihovog funkcionisanja, odnosno ostvarivanja društvenih uloga koje su im poverene. Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, započevši svoj rad na ovim zakonima, nije, dakle, krenulo od praznog papira. Rad na njima iniciran je još 2016. u skladu sa tada važećim akcionim planom za pregovaračko Poglavlje 23, u okviru procesa pristupanja Republike Srbije Evropskoj uniji, tako da smo pre tačno godinu dana zatekli i preuzeli značajne polazne osnove koje su bile koristan putokaz u daljem radu na donošenju ova dva zakona. Nesporna je činjenica da će rešenja u ovim zakonima bitno uticati na život i ostvarivanje prava praktično svih naših građana. Zato se Ministarstvo potrudilo da uzme u obzir što veći broj mišljenja i stavova kako građana, tako i zainteresovanih organizacija civilnog društva. Ja koristim ovu priliku da se iskreno zahvalim svima onima koji su davali predloge za unapređenje stanja u oblastima na koje ovi zakoni imaju uticaja. Posebno sam zahvalna samim institucijama Zaštitnika građana i Poverenika, a pre svega njihovim rukovodiocima, gospodinu Marinoviću i gospodinu Pašaliću, što su se odazvali našem pozivu i aktivno se uključili u rad na izradi zakonskih tekstova koji su pred nama i zaista dali veliki doprinos kvalitetu predloženih zakonskih rešenja. Takođe, posebno bih istakla da je u pripremi zakonskih akata koja su danas pred vama ostvarena tesna saradnja sa SIGMA ekspertima koji su dali pozitivnu ocenu pripremljenih zakonskih akata, te istakli da ovako koncipirani predlozi zakona ispunjavaju međunarodne standarde u pogledu uređivanja položaja nezavisnih državnih organa sa ombudsmanskim elementima. Na ovom mestu naročito želim da ukažem na činjenicu da su pojedini predlozi ne samo uzeti u obzir, već da su u potpunosti inkorporirani u zakonski tekst, poput pitanja uređenja položaja zamenika Zaštitnika građana ili odnosa Zaštitnika građana i Narodne skupštine prilikom podnošenja, odnosno donošenja opšteg akta o unutrašnjoj organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Zaštitnika građana. Pored navedenog, brisana je i odredba o zabrani davanja izjava političke prirode, koja je u postojeći zakonski tekst uvedena izmenama i dopunama zakona daleke 2007. Takođe, želim da naglasim da smo se prilikom izrade zakonskih akata koja su danas pred vama rukovodili, i to je zaista važno, tzv. venecijanskim principima zaštite i unapređenja institucije Ombudsmana, kao i Konvencijom Saveta Evrope o pristupu zvaničnim dokumentima, poznatijom kao Tromso konvencija, čiji je potpisnik i Republika Srbija. Naravno, i načela javne uprave Evropske komisije su bila ta kojima smo se rukovodili pišući ovaj dokument. Nakon ovih uvodnih napomena, želim da vas upoznam i sa ključnim aspektima predloženih zakona. U pogledu novog Zakona o Zaštitniku građana, htela bih da dam jedan kratak istorijski osvrt na zakonodavnu aktivnost vezano za ovu instituciju. Naime, Republika Srbija 2005. godine opredelila se za uspostavljanje ombudsmanskih institucija opšteg tipa, odnosno za instituciju koja kontroliše rad uprave u svim upravnim oblastima, a ne dakle za osnivanje tzv. specijalizovanih ombudsmana. Zakon o Zaštitniku građana donet je 16. septembra 2005. da bi ta institucija 2006. našla svoje mesto i u važećem Ustavu Republike Srbije, nakon čega su naredne 2007. u zakonu bile izvršene izmene i dopune manjeg obima i opsega. U narednom periodu jednom drugom zakonskom intervencijom iz 2011. godine Republika Srbija instituciju Zaštitnika građana je odredila da obavlja poslove nacionalnog mehanizma za prevenciju torture. U međuvremenu, u proteklih desetak godina na potrebu unapređenja pravnog okvira koji uređuje položaj nadležnosti i ovlašćenja Zaštitnika građana, ukazivao je i sam Zaštitnik građana u svojim redovnim godišnjim izveštajima Narodnoj skupštini, predstavnici civilnog društva, kao i Evropska komisija u svojim godišnjim izveštajima o napretku Republike Srbije. U pripremi i ovog zakona, svakako smo imali u vidu sve primedbe i predloge koji su se mogli čuti u dosadašnjoj praksi, a kao što sam već napomenula polazeći od postojećih, odnosno ranije pripremljenih normativnih inicijativa za unapređenje pravnog okvira Zaštitnika građana koje je moje ministarstvo preuzelo, te sagledavši najbolju uporedno pravnu praksu i naravno krećući se u okviru osobenosti našeg ustavno-pravnog okvira i političkog sistema, zaista smo nastojali da u ovom trenutku uvedemo najbolja moguća i najprihvatljivija rešenja. To verujte nije bio lak posao u ovih devet meseci. Smatram da ključne novine u odnosu na postojeći zakon treba posmatrati kroz tri aspekta. Prvi aspekt čine nova zakonom poverena ovlašćenja Zaštitnika građana. Drugi aspekt odnosi se na unapređenje statusne funkcionalne i finansijsko-budžetske nezavisnosti Zaštitnika građana. Treći aspekt se odnosi na unapređenje efikasnosti i efektivnosti rada Zaštitnika građana. Što se tiče novih ovlašćenja, htela bih da napomenem da se Predlogom zakona Zaštitniku građana poveravaju poslovi nacionalnog, nezavisnog mehanizma za praćenje i sprovođenje Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, kao i poslovi nacionalnog izvestioca u oblasti trgovine ljudima. Pored toga, u zakon se praktično preuzima postojeće rešenje iz 2011. godine o obavljanju poslova nacionalnog mehanizma za prevenciju torture od strane Zaštitnika građana. Takođe, u pogledu propisivanja novih ovlašćenja Zaštitnika građana, htela bih da ukažem na jednu važnu razliku u odnosu na rešenje u postojećem zakonu. Naime, predloženim zakonom Zaštitnika građana ovlašćuje se da organu uprave, odnosno organu čiji rad kontroliše podnese inicijativu za izmenu ili dopunu zakona i drugih propisa i opštih akata, ako smatra da do povrede prava građana dolazi zbog tog nedostatka u propisima, kao i da inicira donošenje novih zakona, drugih propisa i opštih akata kada smatra da je to od značaja za ostvarivanje i zaštitu prava građana. Pored toga Zaštitnik građana ovlašćen je da u postupku pripreme propisa daje mišljenje organu uprave, dakle organu čiji rad kontroliše na predloge zakona i drugih propisa ako se njima uređuju pitanja koja su od značaja za zaštitu prava građana. Za razliku od navedenog u postojećem zakonu ovako ovlašćenje Zaštitnik građana imao je isključivo prema Narodnoj skupštini i Vladi. Što se tiče unapređenja nezavisnosti institucije Zaštitnika građana, na ovaj aspekt bi se osvrnula iz nekoliko uglova. Prvo, nezavisnost Zaštitnika građana unapređena je postizanjem većeg stepena transparentnosti, kao i učešća javnosti u samom postupku izbora Zaštitnika građana. Razlika od dosadašnjeg zakonskog rešenja, novim zakonom propisano je da predsednik Narodne skupštine objavljuje javni poziv svim zainteresovanim licima koja ispunjavaju zakonom propisane uslove da se prijave radi sticanja statusa kandidata za Zaštitnika građana. Isti princip predložen je i kada je u pitanju Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Poslaničke grupe i dalje će ostati ovlašćeni predlagači potencijalnog kandidata za Zaštitnika građana, što je rešenje koje se prvi put predlaže i za izbor Poverenika, pri čemu se u predlozima oba zakona uvodi obaveza poslaničke grupe da kao kandidata za Zaštitnika građana, odnosno Poverenika, predloži isključivo ono lice koje se nalazi na spisku prijavljenih kandidata koji je prethodno utvrdio i objavio nadležni odbor Narodne skupštine. Propisana je obaveza nadležnog skupštinskog odbora da pre utvrđivanja predloga za izbor Zaštitnika građana i Poverenika obavi razgovor sa kandidatima i omogući im da iznesu svoje stavove o ulozi i načinu ostvarivanja funkcije ovih institucija. Predlozima zakona izričito je propisano da razgovori sa kandidatima moraju da budu javni, čime se u odnosu na postojeća rešenja garantuje veći stepen kontrole od strane javnosti. Drugo, nezavisnost Zaštitnika građana unapređuje se propisivanjem znatno dužeg mandata u odnosu na postojeće rešenje. Umesto petogodišnjeg mandata i prava reizbora, predviđeno je da mandat Zaštitnika građana bude osam godina, ali bez mogućnosti ponovnog izbora. Predloženo rešenje u skladu je sa tačkom 10. Venecijanskih principa o zaštiti i promovisanju institucije Ombudsmana, u kojoj se navodi da mandat ombudsmana treba da bude duži od mandata organa koji ga bira, da funkcija ombudsmana treba da se ograniči na jedan mandat, kao i da jedan mandatni period ne bi trebalo da bude ispod sedam godina. Kao što možete uočiti, mi smo nastojali da se u potpunosti krećemo u okviru zadatih smernica Venecijanskih principa. Hoću posebno da naglasim da znatno duže trajanje mandata Zaštitnika građana u odnosu na mandate ostalih državnih organa, a pre svega Narodne skupštine i Vlade, bez mogućnosti reizbora, stvara uslove za veći stepen funkcionalne nezavisnosti Zaštitnika građana. Treće, nezavisnost Zaštitnika unapređena je i propisivanjem da se Narodna skupština isključivo obaveštava o donošenju opšteg akta o organizaciji i sistematizaciji poslova stručne službe Zaštitnika građana, dok saglasnost Narodne skupštine na navedeni akt više neće biti potrebna. U odnosu na postojeći zakon, predloženim rešenjem onemogućava se bilo kakav vid opstrukcije kao što bi, na primer, bilo sprečavanje donošenja ovog za rad i funkcionisanje Zaštitnika građana izuzetno važnog opšteg akta. Četvrto, budžetsko-finansijska nezavisnost Zaštitnika građana je unapređena i propisivanjem da godišnja sredstva za rad Zaštitnika građana treba da budu dovoljna da omoguće njegovo delotvorno i efikasno ostvarivanje funkcije, kao i da se ne mogu smanjiti, izuzev ako se smanjenje sredstava za rad primenjuje i na druge korisnike budžetskih sredstava. Na ovaj način se, pored već postojećeg zakonskog načela dovoljnosti budžetskih sredstava za delotvorno i efikasno ostvarivanje funkcije Zaštitnika, za razliku od postojećeg zakona, uvodi i načelo zabrane smanjenja budžetskih sredstava, osim ako se sredstva smanjuju i drugim budžetskim korisnicima. Na ovom mestu želim da istaknem da smo se prilikom uobličavanja zakonskih odredaba koji uređuju postupak izbora Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti rukovodili potrebom jednoobraznog uređivanja postupka izbora ovih državnih organa koji se u parlamentarno-poslovničkoj terminologiji označavaju kao nezavisni državni organi, u smislu člana 238a. Poslovnika Narodne skupštine. Iz tog razloga se predlažu ujednačena pravila za izbor Zaštitnika građana i Poverenika. Htela bih na ovom mestu posebno da ukažem i na to da je od strane pojedinih organa državne uprave u pripremi predloga ovog zakona bilo predloga da se iz kontrole Zaštitnika građana izuzmu pojedini organi uprave, pre svega službe bezbednosti i poreska uprava. Pored činjenice što bi bilo kakvo izuzimanje pojedinih organa državne uprave bilo neustavno, smatram da ovakva tendencija izuzimanja pojedinih organa iz opsega ombudsmanske kontrole ne može da predstavlja primer dobre uprave i vladavine prava, a to jeste prioritet tokom mog mandata na mestu ministra državne uprave i lokalne samouprave. Ovom prilikom hoću da se osvrnem na jednu primedbu odnosno stav koji je istaknut od strane pojedinih predstavnika zainteresovane javnosti, uključujući tu i pojedine organe državne uprave, odnosi se na ovlašćenje poslaničkih grupa da nadležnim odborima predlažu kandidate za Zaštitnika građana odnosno Poverenika. Suštinsko obeležje ovog stava odnosi se na problematizovanje činjenice da su poslaničke grupe obrazovane po osnovu stranačke pripadnosti, te isticanju da se Zaštitnik građana stavlja u zavistan položaj u odnosu na političke stranke. Bez namere da na ovaj način otvaram bilo kakvu polemiku po ovom pitanju, želim da istaknem da se Ustavom jemči i priznaje uloga političkih stranaka u demokratskom oblikovanju političke volje građana, da su prema postojećim izbornim propisima ovlašćeni predlagači izbornih lista, pored ostalih, političke stranke i koalicije političkih stranaka, kao i da se prema Zakonu o Narodnoj skupštini u Narodnoj skupštini obrazuju poslaničke grupe iz reda narodnih poslanika. Stoga, bilo kakvo nezadovoljstvo postojećim političkim i izbornim sistemom, jer se ove primedbe suštinski odnose upravo na to, ne može biti rešeno Zakonom o Zaštitniku građana. U pogledu trećeg aspekta, odnosno unapređenje efikasnosti i efektivnosti rada Zaštitnika građana, želim da istaknem da smo u toku pripreme ovog zakona prihvatili inicijativu Zaštitnika građana o uređivanju postupka pred Zaštitnikom građana po pritužbama građana, kako bi se stvorili uslovi za njegovo efikasnije i efektivnije postupanje u vršenju kontrole uprave. Predlogom zakona uvode se skraćeni i ispitni postupak i propisuju rokovi za postupanje Zaštitnika građana. Na ovom mestu želim da naglasim posebno da bez obzira na to što se procesno-pravna terminologija i instituti u Predlogu zakona upodobljavaju u procesno-pravnoj terminologiji i institutima opšteg upravnog postupka, postupak kontrole koji vrši Zaštitnik građana i dalje ostaje specifičan, zakonom propisan postupak, tzv. vanpravne kontrole uprave. Predložena procesna terminologija i inovelirane odredbe o postupku, ne predstavljaju uspostavljanje nekog posebnog upravnog postupka, niti će predložena procesna pravila dovesti do subsidijarne promene pravila opšteg upravnog postupka. Dakle, Zaštitnik građana ne rešava o pravima obavezama građana, već utvrđuje činjenično stanje po pritužbi ili po sopstvenoj inicijativi, predlaže mere i iznosi preporuke organu uprave. Zaštitnik građana ne pokreće bilo kakve pravne postupke, kao što je postupak razrešenje javnih funkcionera ili disciplinski postupak, već on podnosi inicijative, upućuje preporuke, upozorava, ukazuje na nezakonitosti i nepravilnosti u radu i postupanju organa uprave. Prema tome, naše rešenje ne razlikuje se od drugih uporedno pravnih rešenja, naš Zaštitnik građana je tipična Ombudsmanska institucija, te je kao takav ovlašćen, da se obraća Narodnoj skupštini, koja ga je izabrala i koja odgovara za svoj rad. Ovlašćen je da se obraća Vladi, koja vrši nadzor nad radom državne uprave, ovlašćen je da se obraća drugim nadzornim organima, kao javnosti i te da svojim autoritetom i ličnim ugledom upozorava i ukazuje na rđavo postupanje organa uprave. Pomenute procesne intervencije i zakonom utvrđeni rokovi, imaju za svrhu da obezbede veću procesnu predvidivost postupanja Zaštitnika građana, u pojedinačnim slučajevima, što će koristiti samom zaštitniku, ali i obezbediti veći stepen procesne predvidivosti građanima kada se pritužbom obraćaju Zaštitniku građana. I kao zaključnu napomenu, u pogledu Predloga zakona o Zaštitniku građana, želim da istaknem sledeće. Smatram da smo novim zakonom zaista stvorili pravne uslove za unapređenje nezavisnosti i efikasnosti rada Zaštitnika građana, što je opšti cilj, koji je postavljen u akcionom planu za Poglavlje 23. i koji je takođe na ovakav način formulisan i u godišnjim izveštajima Evropske komisije, o napretku Republike Srbije. U nastavku ću govoriti o drugom Predlogu zakona. U pogledu Predloga o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, važno je istaći da je u vreme njegovog donošenja 2004. godine, Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja smatran za jedan od najnaprednijih zakona u Evropi koji reguliše pitanje transparentnosti i otvorenosti rada organa javne vlasti, što potvrđuje najviša pozicija na listi organizacije za opšta prava na informisanost, koja procenjuje zakone o slobodi informacija širom sveta. Međutim, iako je u međuvremenu menjan 2007. 2009. i 2010. godine, pri čemu su izmene bile usmerene ka poboljšanju izvršenja odluka Poverenika i usklađivanju sa Ustavom, tek ovim današnjim Predlogom zakona vrše se neophodna usklađivanja sa zakonima koji su u međuvremenu doneti, a od značaja su za ostvarivanje prava javnosti da zna, kao što su Zakon o tajnosti podataka i Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, kao i usaglašavanja sa međunarodnim standardima, transparentnosti javne uprave, kao i proaktivnog objavljivanja informacija od javnog značaja, koji postaje standard u okviru EU. Sada bih vas zamolila da saslušate pažljivo ove ključne novine, koje zaista pokrivaju četiri aspekta kada je Poverenik za informacije od javnog značaja u pitanju. Novine koje smo doneli vidim kroz ova četiri aspekta, i nadam se da će to biti fokus u našoj raspravi. Pre svega, u delu proaktivnog objavljivanja informacija od strane organa vlasti na njihovim veb prezentacijama kroz unapređenje transparentnosti i povećan broj informacija koje upravo treba da sadrži informator o radu. Druga stvar, kroz proširenje kruga subjekata na koje se zakon odnosi. Treća stvar, unapređenje statusne i funkcionalne nezavisnosti Poverenika za informacije od javnog značaj. I kao četvrti, ne manje važan aspekt, to je sprečavanje zloupotrebe prava tražilaca informacija koji pokreću prekršajne postupke zbog prekršaja predviđenih zakonom bez prethodnog podnošenja žalbi Povereniku. Dakle, ključna poruka koju želim da pošaljem sa ovog mesta, kada govorimo o Povereniku, o izmeni Zakona o Povereniku za informacije od javnog značaja, to je poruka svim organima javne vlasti da uvažavajući princip proaktivne transparentnosti ne čekaju zahteve za pristup informacijama, već da sami unapred, javno objavljuju što više informacija o svom radu. Druga bitna stvar je da ne ignorišu zahteve koji im javnost podnosi, jer smo konstatovali da tzv. ćutanje uprave, jedan je od ključnih nedostataka u primeni važećih zakona. Davanjem ovlašćenja Povereniku da izdaje prekršajne nalog za ne postupanje po zahtevima, dovešće, kako očekujemo, do eliminisanja ove negativne i neželjene prakse velikog broja organa javne vlasti. Unapređenjem, dakle, pravnog okvira, koji uređuje pristup informacijama od javnog značaja povećavamo transparentnost rada organa vlasti u Republici Srbiji, i to ću zaista ponoviti, veliki broj puta u toku dana, jer nekako, proaktivna transparentnost je simbol izmena ovog Zakona o Povereniku. Dakle, povećava se transparentnost rada organa vlasti u Republici Srbiji tako što se na kvalitetniji i precizniji način uređuje objavljivanje informatora o radu organa vlasti, odnosno, promoviše se omogućavanje pristupa informacijama na proaktivnoj osnovi. U važećem zakonu propisan sadržaj informatora ne odgovara u potpunosti vrstama informacija u pogledu kojih postoji najveće interesovanje javnosti. Nove izmene zakona u potpunosti će urediti ova pitanja na način kojim se postiže najveća efikasnost i transparentnost u postupku, te se predlaže obaveza ažuriranja u roku od 30 dana od trenutka nastanka promene podatka sadržanog u informatoru. Uvodi se obaveza izrade informatora u elektronskom, mašinski čitljivom obliku, koji treba da omogući laku pretragu potrebnih informacija. Predlaže se uspostavljanje jedinstvenog informacionog sistema koji bi vodio i održavao Poverenik i putem kojeg bi se objavljivali svi informatori. Uspostavljanje ovakvog sistema za koji su, kako se navodi u Godišnjem izveštaju Poverenika za 2020. godinu već stvoreni odgovarajući uslovi, treba da dovede do većeg stepena transparentnosti i lakšeg praćenja sprovođenja zakonske obaveze organa vlasti da izrađuju informatore o svom radu. Predlogom izmene i dopuna zakona proširen je krug subjekata kojima se utvrđuje status organa vlasti koji su u obavezi da postupaju po zakoni i tu su uključene i određene kategorije fizičkih lica sa javnim ovlašćenjima poput javnih beležnika i javnih izvršitelja, zatim javna preduzeća, ustanove, organizacije i druga pravna lica koja su osnovana propisom ili odlukom organa Republike Srbije, autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave i novina uključujući tu i gradske opštine, potom, privredna društva u većinskom državnom vlasništvu, privredna društva koja su u većinskom vlasništvu ili pod upravljačkom kontrolom pomenutih privrednih društava, kao i druge organe vlasti na koje se zakon do sada nije odnosio. Trenutna definicija organa vlasti za potrebe primene zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja relativno je široka. Postojala je potreba da se radi usklađivanja sa međunarodnim zahtevima, pre svega Tromso konvencijom koja promoviše transparentnost institucije države kao ključnu karakteristiku dobrog upravljanja proširi krug subjekata sa definicijom organa vlasti, polazeći pritom od realne situacije da postoje ili su ustanovljene i neke nove kategorije subjekta. Osim toga, aktuelni tekst zakona prilikom određivanja kruga lica koja se smatraju organom vlasti pravi dve kategorije takvih organa, pri čemu se za jednu od njih državni organ određuje veći broj obaveza, na primer, izrada informatora i podnošenje izveštaja Povereniku. Pokazalo se da je ovakva razlika neopravdana u mnogim slučajevima i da bi je trebalo otkloniti jer sužava obim ostvarivanja prava. Predlogom zakona dodatno je predviđeno da se u organe vlasti uz jedinice lokalne samouprave, to su opštine, gradovi i grad Beograd uvrste i organi gradskih opština, s obzirom na značaj i obim informacija kojima raspolažu da bi se rasteretile centralne gradske uprave i da bi se ubrzao proces o dobijanju informacija povodom podnetih zahteva. Posebno se precizira i dosadašnja definicija pravnog lica koje osniva ili finansira u celini, odnosno u pretežnom delu državni organ tako što se navodi da pod organe vlasti spadaju i javna preduzeća, ustanove, organizacije i druga pravna lica koja su osnovana propisom ili odlukom organa Republike Srbije, autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave, uključujući tu, ponavljam opet i gradske opštine. Dakle, zakonom se precizira da u krug organa vlasti spadaju i privredna društva, u većinskom državnom vlasništvu, pod čime se podrazumeva većinsko vlasništvo bilo kog od ranije navedenih organa vlasti, pojedinačno ili u zbiru. Međutim, bitna novina u odnosu na dosadašnji zakon je proširenje kruga obveznika zakona na takozvane ćerke firme, odnosno privredna društva koja su u većinskom vlasništvu pomenutih privrednih društava osnovanih od strane organa vlasti, kao i na druga pravna lica koja su osnovana od strane svih navedenih privrednih društava. Osim ovoga, Predlogom zakona preciziramo i obim informacija koje treba da budu pružene, odnosno treba da ih pružaju ona pravna lica koja obavljaju neke delatnosti od opšteg interesa, imaju javna ovlašćenja ili koja su finansirana od strane organa vlasti. Predviđeno je da i takva pravna lica koja imaju svojstvo organa vlasti i obaveze izveštavanja u odnosu na one informacije koje se odnose na obavljanje javnog posla ili finansiranje iz javnog izvora, ali ne i za sve informacije koje su u njihovom posedu. Kako sam već prethodno navela, govoreći o novim rešenjima u Zakonu o Zaštitniku građana položaj Poverenika je na isti način unapređen postizanjem većeg stepena transparentnosti, učešće javnosti u postupku njegovog izbora, formulisanjem odredba na isti način kroz raspisivanje takođe javnog poziva od strane predsednika Narodne skupštine, kao i kroz obavezu nadležnog skupštinskog odbora da pre utvrđivanja predloga za izbor Poverenika obavi javni razgovor sa kandidatima, omogući im da iznesu svoje stavove u ulozi i načinu ostvarivanja dužnosti Poverenika. Predlog da se mandat Poverenika sa sadašnjih sedam produži na osam godina, kao i da se ograniči na jedan mandat, oslanja se na istovetna rešenja koja se predlažu po pitanju mandata Zaštitnika građana, a sve to u skladu sa venecijanskim principima imaju za cilj sprečavanje tzv. profesionalizacije vršenja dužnosti Poverenika. Takođe, prema godišnjim izveštajima Poverenika u primeni zakona sa aspekta ostvarivanja nadležnosti Poverenika, uočeno je da postoje teškoće u upravnim izvršenjima njegovih rešenja, kao i da je otežano sprovođenje njegovih ovlašćenja. Novo zakonsko rešenje daje operativnije ovlašćenje Povereniku da izrekne kazne zbog ne izvršenja njegovih, odnosno njenih odluka u zavisnosti ko bude na mestu Poverenika. Sa druge strane, dosadašnja primena zakona ukazala je i na mogućnost zloupotrebe prava od strane tražilaca informacija koji neretko pokreću prekršajne postupke zbog prekršaja predviđenih zakonom bez prethodnih podnošenja žalbi Povereniku. Imajući u vidu navedeno, bitne novine sadržane su u predloženom novom članu zakona koji se odnosi na obaveznost izvršenje rešenja Poverenika. Dakle, kao prvo, Povereniku se daje ovlašćenje za podnošenje zahteva za pokretanje prekršajnih postupaka kada u žalbenim postupcima oceni da je učinjen prekršaj predviđen zakonom. Sa ovim rešenjem je povezana i odredba koja predviđa da se podnošenje zahteva za pokretanje prekršajnog postupka od strane tražioca informacije uslovljava prethodnim podnošenjem žalbe Povereniku, odnosno pokretanjem upravnog spora pred Upravnim sudom kada žalba Povereniku nije dopuštena. Na ovaj način želimo da otklonimo mogućnost zloupotrebe prava koju pruža trenutno važeći zakon koji je podnošenje zahteva za pokretanje prekršajnih postupaka razdvojio od žalbenog postupka što u praksi dovodi do velikog broja ovih zahteva podnetih od strane tražilaca informacija i to preko advokata bez prethodno izjavljenog pravnog sredstva protiv odluke, odnosno postupanja organa vlasti. Ovakvo postupanje, odnosno ne izjavljivanje žalbe Povereniku, uz podnošenje zahteva za pokretanje prekršajnog postupka, daje osnova za zaključak da to podnošenje zahteva za pristup informaciji nije imalo za svrhu dobijanje informacije, već da je predstavljalo samo sredstvo usmereno ka ostvarivanju prava na naknadu advokatskih usluga u postupku pred Prekršajnim sudom što predstavlja klasičan primer zloupotrebe prava. Nema sumnje da put ka dobijanju tražene, odnosno potrebne informacije u slučaju kada organ vlasti odbija da omogući pristup, vodi preko postupka pred Poverenikom, odnosno Upravnim sudom, a ne preko prekršajnih postupaka. Te se stoga predlaže rešenje da se sa pokretanjem prekršajnog postupka sačeka dok se ne okončaju odgovarajući drugostepeni postupci. Nakon više usaglašavanja sa zahtevima Evropske komisije koji su izneti u pisanim primedbama dostavljenim od strane „Sigme“, kao i na sastancima koje su predstavnici Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave održali sa ekspertima ove organizacije u prethodnih devet meseci i bili su nam izuzetno značajni, istakla bih da su predlozi koji su se odnosili na unapređenje transparentnosti rada, naročito kod formulisanja obaveznih podataka koje treba da sadrže informator o radu organa vlati, većim delom usvojeni što je i pohvaljeno u poslednjem izveštaju Evropske komisije dostavljenom 5. oktobra ove godine, kojim su dobijeni pozitivni komentari na izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Donošenjem predloženih izmena, odnosno dopuna, transparentnost u radu organa vlasti je promovisana kao glavni i primarni oblik obezbeđivanja prava na informaciju kroz, ponavljam, projektivno objavljivanje svih važnih informacija o radu organa vlasti i naravno efikasno i odgovorno postupanje organa vlasti po zahtevima tražilaca u skladu sa zakonom. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, bilo je zaista zadovoljstvo da u visokom domu danas predstavim ova dva izuzetno važna zakonska predloga, za koje odgovorno mogu da tvrdim da su od suštinskog značaja za ostvarivanje principa dobre uprave, uprave koja treba da postane servis građana i privrede, a manje regulator, uprave u koju građani imaju poverenja u pogledu nepristrasnog, profesionalnog obavljanja javnih poslova i u kojoj su uspostavljeni efikasni sistemi nadzora i praćenja rada i postupanja, što je inače jedan od osnovnih ciljeva nove Strategije javne uprave za period od 2021. do 2030. godine, koju smo uneli u prvoj polovini ove godine. Zapravo, Strategija je doneta u prvoj polovini ove godine. Razmišljam, to je nekih 25 minuta kako govorim, normalno je da se omakne greška u govoru. Suština je da su ovi predlozi zakona zaista na ponos Republici Srbiji kada je u pitanju proces evropskih integracija, odnosno usklađivanja zakonskih akata. Unapređenjem pravnog okvira koji uređuje instituciju Zaštitnika građana i slobodan pristup informacijama od javnog značaja, želimo da damo doprinos unapređenju odgovornosti i transparentnosti rada državne uprave. Ja sam uverena da ćemo rešenjima koja sadrže zakoni koji su danas pred vama u tome i uspeti. Vama hvala na pažnji. Zaista sam sa saradnicima, ne samo koji su tu, nego koji danas detaljno prate i u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave tok naše rasprave i kasnije u pojedinostima kada budemo razmatrali ove zakone, mi smo vam na raspolaganju. Nadam se da će i javnost uzeti svoje učešće. Očekujem svakako i vrlo kritički doprinos, konstruktivno kritički doprinos medija, koji treba da nam pomognu da ova dva predloga zakona zaista pokažu da je Republika Srbija demokratično društvo, čiji su zakonski akti u procesu evropskih integracija nešto što jeste ponos zemalja u regionu i to mi danas treba da pokažemo, i narednih dana, jer Narodna skupština Republike Srbije je jedino mesto gde treba i gde će i u buduće da budu definisani akti koji će svuda i na svakom mestu svakom građaninu Republike Srbije garantovati sva ustavna prava. Hvala vam.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević, predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo Obradović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo razmatrali smo predloge koji su danas pred nama i ocenili da jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa će danas narodni poslanici imati priliku da o njima diskutuju. Kada govorimo o Zakonu o Zaštitniku građana i o Zakonu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, svakako moramo imati u vidu Strategiju reforme javne uprave koja je doneta za period od 2021. do 2030. godine, koju je Vlada usvojila upravo na predlog Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, a naravno, onda možemo da govorimo i o unapređenju zakonodavnog okvira koji će doprineti i unapređenju odgovornosti državne uprave i transparentnosti njenog rada. Govoriću sa aspekta Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Ono što je zanimljivo u ovom predlogu koji se pred nama nalazi jesu nova zakonska rešenja koja propisuju izbor Zaštitnika građana, s obzirom na to da je odbor koji je nadležan za izbor Zaštitnika građana upravo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Dobro je što će predsednik Narodne skupštine objavljivati javni poziv svim zainteresovanim licima koja ispunjavaju zakonom propisane uslove da se prijave radi sticanja statusa kandidata. Naravno, poslaničke grupe će predlagati kandidate resornom odboru i kao ovlašćeni predlagači moći će kao kandidata za Zaštitnika građana, odnosno Poverenika predložiti isključivo lice koje se nalazi na spisku kandidata koji je prethodno utvrdio nadležni odbor. Na ovaj način garantuje se veća transparentnost postupka izbora Zaštitnika građana i Poverenika i, naravno, obezbeđuje se viši stepen kontrole od strane javnosti. Takođe, zanimljiva su rešenja koja predviđaju duži mandat Zaštitnika građana i poverenika. Kada ste pomenuli Venecijanske principe o zaštiti i promovisanju institucije Ombudsmana, tamo se navodi da mandat Ombudsmana treba da bude duži od mandata organa koji ga bira, da funkcija treba da se ograniči na jedan mandat, kao i da jedan mandatni period ne bi trebalo da traje kraće od sedam godina. Ja mislim da su ova rešenja dobra i da ćemo ova rešenja moći da implementiramo i da uklopimo u zakonodavni okvir, onakav kakav postoji u Republici Srbiji. Kada smo kod tih Venecijanskih principa, želim da kažem i da u razgovorima sa predstavnicima Venecijanske komisije u postupku promene Ustava jesam zaista uočila koliki značaj oni pridaju instituciji Ombudsmana u zemljama EU. Konkretno, tokom ustavnih promena videla sam da oni prosto podrazumevaju njihovo učešće prilikom izbora, recimo, članova VSS, ukoliko to ne bude uspela da učini Skupština dvotrećinskom većinom. Dakle, hoću da kažem da postoje pravila koja ćemo mi implementirati i na najbolji način uklopiti u naše zakonodavstvo, jer smo sa jedne strane potpuno posvećeni procesu čiji će krajnji rezultat biti punopravno članstvo naše zemlje u EU. Ono što je važnije možda, da se danas kaže, za građane Srbije jeste da ćemo mi na taj način obezbediti građanima Srbije dobru upravu koja je okrenuta njihovim potrebama, koja im je približena, koja će stručno i efikasno odgovarati na njihove zahteve, naravno, postupati po zakonu u skladu sa svojim ovlašćenjima, ali i poštovati prava i dostojanstvo građana Srbije. To je ono što je najvažnije i što smatram da će biti očekivani pozitivni efekti od primene predloga, odnosno zakona sutradan kada ih budemo izglasali, u praksi. Tako da ja na kraju pozivam koleginice i kolege narodne poslanike da ove predloge u danu za glasanje i podržimo. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč predsedniku Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova, uvaženom narodnom poslaniku dr Muameru Bačevcu. Izvolite.
Imajući u vidu da jačanje nezavisnih državnih institucija doprinosi jednoj efikasnoj zaštiti ljudskih i manjinskih prava, Odbor za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova je sa posebnom pažnjom, a moram reći ministarka i sa zadovoljstvom, obzirom da je reč o odličnom zakonu, razmatrao ovaj zakon. Svakako da Zaštitnik građana u našem pravnom sistemu ima značajno i posebno mesto. Institucija Ombudsmana je spona između vlasti i građana i nekad je ne samo prva, nego i poslednja mera koju građanin može učiniti da bi se rešila neka nepravda. U tom smislu, predlaganje ovog novog zakona o Zaštitniku građana, koje je resorno ministarstvo, a i naša Vlada, sprovela i sprovodi, je samo nastavak jedne politike koja ima za cilj jačanje odgovornosti i efikasnosti javne uprave. Mi smo ove godine bili u prilici da usvojimo dva izuzetno bitna zakona iz oblasti ljudskih prava. To su Zakon o rodnoj ravnopravnosti i, sa druge strane, izmene i dopune Zakona o borbi protiv diskriminacije. Ovo što danas radimo, što imamo ovaj zakon pred nama ukazuje da postoji jedna intencija Vlade da se zaista učvrste mehanizmi koji štite ljudska prava i osnovna prava, pa i manjinska prava naših građana. Obraćanjem Zaštitniku građana mogu da imaju mogućnost da u postupku, koji ih ne izlaže nikakvim troškovima, dobiju stručnu pravnu pomoć. Takođe, oni dobijaju efikasnu zaštitu, iako to ne podrazumeva pravno obavezujuću odluku, ipak najčešće dovodi do ispravljanja grešaka u nezakonitosti rada javne uprave. Međutim, danas u svetu institucija Ombudsmana ne služi samo da kontroliše rad javne uprave, već ona kreira i deluje preventivno na ovom polju. Takođe, inicira donošenje zakona na ovom polju, ali i vrši izmene i dopune zakona koji se bave ljudskim i manjinskim pravima. Kroz svoje aktivnosti Zaštitnik građana prati pojave u društvu koje dovode ili mogu da dovedu do kršenja ljudskih prava i na koje može da reaguje odgovarajućim postupcima, postupanjem ili predlozima. Potreba za novim zakonom je nastala iz prakse i iskustva rada samog Zaštitnika građana. To je jako bitno naglasiti. Vi ste već rekli da su usvojene i smernice i obrazloženja, odnosno, da kažem, načela i principi koje je usvojila Venecijanska komisija iz 2019. godine. Jako je bitno da se proširuju nadležnosti Zaštitnika građana i proširuju se i on dobija značajnu ulogu u praćenju i sprovođenju naših obaveza na osnovu određenih konvencija, Saveta Evrope i UN koje smo mi ratifikovali. Vi ste dosta govorili o postupku izbora Zaštitnika građana. On je transparentniji i jako mi je drago što će biti javni konkurs, što će moći da se prijave svi oni koji zaslužuju ili koji imaju praktično uslove za to. Po Predlogu zakona, ovog novog, koji je po nama uslov za izbor Zaštitnika građana, više nije moranje da bude diplomirani pravnik. Sada će to moći da bude svako ko ima visoko obrazovanje i desetogodišnje iskustvo na poslovima od značaja i ostvarivanja nadležnosti zaštitnika građana. Naravno i dalje važe uslovi u pogledu moralnih i stručnih kvaliteta i definisana je nespojivost funkcija i zabrana učestvovanja u političkim aktivnostima koje nisu u skladu sa funkcijom zaštitnika građana. Novina je što zamenike Zaštitnika građana ne bira više Narodna skupština, već ih postavlja sam Zaštitnik građana. Sam postupak koji sprovodi Zaštitnik građana je mnogo preciznije definisan. Važno je i što se Predlogom zakona predviđa i mogućnost da u ime fizičkog lica, uz njegovu saglasnost, pritužbu može podneti i udruženje koje se bavi zaštitom ljudskih prava. Posebno bih se osvrnuo i na specifičnosti koje zakon predviđa, kada je reč o povredi prava deteta, a to je da dete može samostalno doneti, odneti pritužbu ako je navršilo 10 godina. Na kraju bih zaključio da je pred nama Predlog zakona koji će doprineti unapređenju rada i kapaciteta Zaštitnika građana i zato je Odbor za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova predložio i zato i predlaže Narodnoj skupštini da prihvati ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, predsedniku Odbora, uvaženom dr Bačevcu. Dajem reč gospodinu Đorđu Dabiću, ispred Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvažena ministarka sa saradnicima, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu na jučerašnjoj sednici podržao je oba predloga zakona koja se danas nalaze pred narodnim poslanicima, i Predlog zakona o Zaštitniku građana i Predlog zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Svakako da te novine koje se uvode jesu dobre, čim se uvećava transparentnost u jednom procesu. To znači apsolutno svim građanima Srbije da ćemo imati jedan precizniji i bolji postupak izbora Zaštitnika građana, tako da sve te izmene apsolutno su na mestu, ali bih se posebno osvrnuo na odnos i današnje Vlade i skupštinskog saziva prema svim tim nezavisnim telima, prema svim tim regulatornim telima, agencijama. Imate potpuno danas jedan drugačiji odnos, nego što je bio pre 2012. godine. Da podsetimo građane Srbije, pre 2012. godine sva ta nezavisna, pod znacima navoda, tela nisu bila ni malo nezavisna. Bili su i te kako pod kontrolom bivšeg režima, pa ste tako imali situaciju da ni Agencija za sprečavanje korupcije nije imala ništa kada je bivši gradonačelnik Beograda stotine miliona evra para građana Srbije stavio u sopstveni džep. Nisu se oglašavali ni iz Fiskalnog saveta kada su nas zaduživali po zelenaškim kamatnim stopama. Tada nismo mogli da čujemo nikoga iz ove Komisije za zaštitu konkurencije, pa da kaže da nije u redu da jedna firma, jedna grupa, "Multikom grupa" apsolutan monopol nad državnim sekundama RTS. Ni DRI se nije oglašavao. Danas, kao što znamo, sve te institucije slobodno mogu da rade svoj posao. Mi se i te kako ponosimo na to što danas i DRI i te kako ide po opštinama, traži dlaku u jajetu, kažem, ranije nisu nikakve sankcije bile za bilo kakvo kršenje zakona. Danas Komisija za zaštitu konkurencije, imali ste ovde pre sedam dana, izneli su ljudi, desetine prijava su napisane za povredu konkurencije. To je Srbija kakvu smo mi danas izgradili. Svako može da radi sopstveni posao i to je ono za šta se mi zalažemo. Imamo i kritike kada nam dođe Fiskalni savet ovde koji iznosi određene političke ocene. Njima se odavde odgovori na politički način. I gospodin, narodni poslanik Veroljub Arsić prošle nedelje je i te kako je imao argumente kada smo govorili o svemu onome što smo mi predviđali kada je reč o ekonomiji naše države, a i te kako smo odgovorili na sve te političke opaske koje su dolazile od Pavla Petrovića i od Fiskalnog saveta. Dakle, institucije svakako danas rade svoj posao. Rade svoj posao. Nama je posebno drago što smo danas u takvoj situaciji da svi mogu slobodno da se izjašnjavaju, da kažu šta misle. Imamo situaciju takođe da je bivši Zaštitnik građana, kada već govorimo o tome danas ovde, nasledili smo ga iz vremena bivšeg režima, nismo ga smenjivali, nismo pravili partijske čistke, dovodili naše ljude, on je bio kadar bivšeg režima, govorim o Saši Jankoviću, ali mi njega nismo smenjivali, on se odlučio da smenjuje nas, pa je potražio saradnju u određenim stranim centrima moći i kao što danas i on sam kaže i te kako su bili zainteresovani svi ti iz stranih ambasada da ovde kadriraju, smenjuju vlast i da njega dovedu na čelo Srbije. To naravno na svu sreću građana Srbije nije im pošlo za rukom. Mi danas imamo državu u kojoj se pitaju građani ove države o njenom vodstvu i drago nam je da i danas kada imamo gospodina Pašalića na čelu ove institucije imamo čoveka koji radi svoj posao, nemamo partijskog, kako da kažem uhleba, nismo nikoga dovodili mi iz naše stranke ili bilo koje vladajuće koalicije. Dakle, nepartijska ličnost, vodi svoj posao, radi na način na koji zaista i treba da radi. To je Srbija kakvu smo mi izgradili od 2012. godine do danas. Posebno se ponosimo tim da kada politički udare, kao što je često slučaj sa Fiskalnim savetom, odavde im se odgovori na politički način, ali nema nikakvih sankcija, niti mi nikoga smenjujemo, niti se vrši bilo kakav pritisak na sve te nezavisne regulatorne institucije i tela. Još jednom, mi ćemo u danu za glasanje i pozivam sve narodne poslenike podržati oba predloga zakona koji su danas na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Dabiću. Kratko obaveštenje. Dobili smo saziv za Petu sednicu, tako da posle njegovog izlaganja zatvaramo Četvrtu, a onda krećemo sa Petom. Izvolite gospodine Zukorliću.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani kao što smo već nešto mogli čuti i videti kroz obrazloženja i druge diskusije pred nama su danas dva veoma važna zakona, dva zakona koja imaju intenciju osigurati puni osećaj slobode i prava građanima u odnosu na državu. Jasno se vidi da je Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu uložilo ogroman trud kako bi ovi predlozi zakona izgledali ovako kako ih vidimo i na tome im zahvaljujem i čestitam, kao i Vladi koja je predložila ove zakone. Što se tiče Zakona o zaštitniku građana poznato je da je to institut koji evo već da kažem nekoliko mandata datira u našem društvu, odnosno državi, da smo u početku se suočili sa pojavom koja je bila po prvi put među nama i da zapravo ovim izmenama i dopunama zakona usavršavamo ovaj zakon, ali već to naslanjamo na vrlo ozbiljna iskustva od proteklih godina. Sama ideja i smisao postojanja i uvođenja mehanizma Zaštitnika građana, zapravo proizilazi iz same svesti uverenja da je državni aparat neka vrsta mehanizma koji u nekim trenucima može biti bezosećajan. Zato što država i državni aparat predstavljaju neku vrstu koncentracije moći. Ta moć svakako da li će biti upotrebljena ili zloupotrebljena zavisi od ljudi u državnom aparatu koji vrše vlasti i u čijim rukama je taj moć. Međutim, nije moguće i nije dobro prepustiti to samo isključivo svesti i etičkom kvalitetu pojedinaca da oni sami odluče da li će upotrebiti ili zloupotrebiti tu moć. Sama činjenica da ta pojava postoji, tekovina savremene ljudske civilizacije u pogledu unapređenja prava i pravne države, unapređenju slobode i ljudskog prava svakog građanina je zapravo došla do ideje da unutar državnog aparata u statusu određene nezavisnosti instalira mehanizam Zaštitnika građana od države. Uloga Zaštitnika građana jeste da zaštiti građanina od zloupotrebe moći unutar državnog aparata i to je definitivno jedna sjajna ideja ma koliko ona u načelu izgledala pa i utopijskom, jer zapravo imamo to preplitanje jer sama država, odnosno državni aparat instalira ili uspostavlja sebi mehanizam ograničenja moguće zloupotrebe vlasti prema građaninu i svakako da delikatnost same ideje upravo ukazuje na delikatnost implementacije te ideje i sve ove godine našeg eksperimenta sa mehanizmom Zaštitnika građana ukazuju koliko je to osetljiva kategorija. Imali smo kroz iskustvo sa uspostavom ovoga instituta razna zapažanja koja smo i u ranijim izmenama i dopunama otklanjali, ali ovo što se danas jasno vidi jeste da je namera predlagača zakona bila ne da kozmetički izvrši neke intervencije koje su eto sugerisane od strane određenih faktora međunarodne zajednice, već da se zaista dobije zakon koji nema rezervu u nameri, odnosno intenciji i da vrši svoju ulogu. Svakako da je bilo logično uvažiti principe venecijanske, ali ono što je važnije od toga jeste da mi zaista imamo Zaštitnika građana koji će biti Zaštitnik građana koji će tu ulogu vršiti u punom kapacitetu, bez obzira koliko to izgledalo delikatno, ali vidljivo je da je moguće ukoliko postoji namera pre svega predlagača zakona, jer on definiše, formuliše zakoni i tu je predlagač u prednosti birajući svaku reč kako će odrediti poziciju Zaštitnika građana, a naravno da smo mi ti koji će danas, odnosno ovih dana zauzeti svoj stav. Ja ne vidim razlog da se ne podrži ovaj zakon. Naprotiv, ovaj zakon treba podržati iako on sada izgleda izuzetno, ali to ponovo ne znači da za nekoliko godina nećemo doći do nekih novih iskustava, koja ćemo razmatrati i koja ćemo implementirati i to je osobenost ljudskog zakonodavstva, jer kako god je čovek nesavršeno biće, onda i njegovi zakoni ne mogu biti savršeni. Oni su prosto onakvi kakav je čovek, samo je pitanje namere i stručnosti. Dakle, namera i sposobnost određuju kvalitet jednog zakona. Ono što se jasno vidi iz ovog predloga da je očito bila dobra namera da se dobije najbolji mogući zakon u ovom trenutku i mislim da ćemo u tome uspeti. Svakako ako i za svaki drugi zakon. Koliko god je bitan zakonodavni aspekt kvalitet zakona i u smislu njegovog pisanja i u smislu onoga što ćemo mi ovde usvojiti ništa manje nije važno, čak možda još važnije za same efekte na građane će biti primena tog zakona. Ona zavisi od kvaliteta Zaštitnika građana iako je sam pojam Zaštitnika građana nekako personifikovan u pojedincu, u čoveku koji vodi ovu instituciju. Mi znamo da se radi o jednom vrlo kompleksnom sistemu, o jednom veoma velikom mehanizmu, timu ljudi, jednoj vrlo ozbiljnoj administraciji koja jeste personificirana u jednom čoveku koji to vodi, ali je od izuzetne važnosti kvalitet celokupnog administrativnog aparata Zaštitnika građana. To koliko će ovaj zakon dati efekte ovisi o kvalitetu ne samo prvog čoveka koga smo mi ovde birali i koga inače biramo, već i o njegovom celokupnom aparatu, efikasnosti tog aparata, njihovom odnosu prema građaninu. Jer, Zaštitnik građana jeste prevashodno, da kažemo, pravni mehanizam, ali on nekako u celom tom kompleksu državnog aparata zvuči najtoplije. Dakle, država sama po sebi, kao i pojam država nekako zvuči malo surovo, grubo, jer ona nešto vazda drži. Valjda zato što država sve drži, Zaštitnik građana ima obavezu da malo popusti, da baš sve ne drži tako čvrsto kao što drži država. Tako da, Zaštitnik građana, po meni, pored onog što je njegova pravna uloga, zapravo predstavlja jedan svojevrsni psihološki izduvni ventil prema građanima, gde građanin oseća ono kao dete što dobije, što bude pomilovano od majke, ne znači uvek da ono baš dobije od majke sve to što traži, ali sama činjenica da bude pomilovano po glavi i da mu se ukaže razumevanje, to za njega jako mnogo znači. Zato što je i zahtev građanina, takođe, vrlo relativna kategorija. Ne znači da sve što građanin oseti da mu je uskraćeno od prava, da je baš tako, jer je pitanje poštovanja ili nepoštovanja prava građanina, koliko god pravna kategorija, toliko i individualna kategorija doživljaja. Dakle, ja smatram da mi je pravo ugroženo, a možda nije, ili mnogima kojima jeste ugroženo oni su navikli i ne smatraju da im je ugroženo. Tako da, pored principijelne dimenzije, to ima i svoju vrlo važnu individualnu dimenziju doživljaja ili oseća. Zato je važno da Zaštitnik građana, pored ovog mehanizmičkog aspekta, da tako kaže, ima zapravo i taj jedan humani, ljudski odnos, što mi se čini da se izgrađuje vremenom i da to tako zapravo postoji. Jer, nekada kada se osetite da su vam sve instance zatvorene, bitno vam je da vam neko kaže – da, vi ste u pravu, učinićemo sve što možemo, makar to na kraju ne bilo ništa, ali to - učinićemo sve što možemo, jednostavno zvuči jako pozitivno i koristi građanima. Sve ovo što je predloženo u pogledu daljeg, da kažem, utvrđivanja nezavisnog delovanja Zaštitnika građana, i vezano za mandat i vezano za finansijsku nezavisnost, zapravo je nešto što definitivno dalje unapređuje Zaštitnika građana. Ono što želim da istaknem i da time zaokružim ono što se tiče ovoga zakona, jeste da pored toga što je ovo pravni mehanizam, što je ovo mehanizam koji ima i svoje implikacije emotivno-psihološke na građane, mislim da je jako važno da se na svim nivoima javne komunikacije više poradi u pogledu činjenice da se radi i o jednom vrlo bitnom kulturološkom aspektu. Dakle, postojanje Zaštitnika građana ima i svoj vrlo važan kulturno kulturološki aspekt i o tome bi trebalo više poraditi, ne samo na nivou političke javne komunikacije, već i medijske komunikacije i obrazovanja. Dakle, bilo bi jako važno da u sistemu obrazovanja više govorimo, ne samo o institutu Zaštitnika građana, to da, ali još značajnije o kulturi traženja prava. Znate, kada sa pozicije države edukujete, obrazujete, vaspitavate decu, mlade generacije da je pravo ono što njih čini ljudima, da je sloboda ono što ih čini vertikalnim bićima, da je mogućnost izbora ono što ih čini humanim bićima itd, to kada govorite, onda vi zapravo time ne pravite barijeru između države i naroda. Znate, potenciranje samo na zakonu, to mora, to je tako, to mora da se poštuje, to je kao razlika između strogog roditelja i mekanog roditelja. Dakle, strog roditelj postiže efekte do jednog uzrasta, dokle decu drži pod čvrstom rukom, pod kontrolom sile i čvrste ruke. To izgleda super, otac je namrgođen, stalno vrišti, niko ne sme pred njim da progovori, majka ga u tome prati, deca slušaju i sve je tu super, oni su odlični u osnovnoj školi obavezno, a koliko u srednjoj tek ćemo da vidimo, onoliko koliko jačaju biološki. Kada ojačaju ta deca biološki, taj presing koji je davao rezultate do nekoga perioda, on se zapravo pretvara u svoj kontra efekat. Dakle, dobijemo kontra efekat gde više ta strogost ne daje rezultate. Najčešće te porodice u kojima se vlada čvrstom rukom od strane roditelja pucaju malo kasnije. Dakle, ta deca kada se osete snažnom da se suprotstave roditelju, ne samo da ga više neće slušati, nego će gledati i ono što im je nametnuto silom proteklih desetak ili 15 godina, da nadoknade rušeći sve to i da postupaju suprotno. Slično vam je i u mentalitetu komunikacije između države i građana. Dakle, ukoliko mi isključivo imamo kulturu nametanja zakona, mora, ko ne radi to biće kažnjen, biće progonjen itd, da, oni koji osećaju svoju slabost ili u nekoj fazi slabosti će to podnositi, međutim, doživljavaće državu kao nekog nasilnika prema sebi, pa makar bio legalan. Zato je jako važno da imamo kroz obrazovanje da unapređujemo i usavršavamo kulturu odnosa prema pravu, pravdi, pravičnosti i slobodi. Na taj način ćemo imati taj pitomi odnos, kao mekana moć pametnog roditelja koji drži kontrolu, ali sve to radi na jedan mekan način komunikacije sa decom, pa i ono što je njima teško, da dugo uče, da puno čitaju, da ostaju rano, da treniraju itd, napravi da im je to lepo i drago. Dakle, pametna država sa pametnim sistemom radi tako. Znači, mnogo više ulaže energije da kroz kulturu, dakle, kultivisanje svesti kroz obrazovanje zapravo je ono što je u osnovi nametnuto, jer pravda i pravo moraju biti i nametnuti. Ne možemo ni u tu krajnost potpuno otići. Dakle, da im to postane ne samo normalno, već i prijemčivo, a to se postiže kroz kvalitetno obrazovanje, kroz permanentno obrazovanje i tu treba jako mnogo energije. Voleo bih da o tome više govorimo, odnosno da pokažemo svest o važnosti toga. Zato što smisao sankcije jeste bitan, ali smisao sankcije po ideji pravne teorije je namenjen samo onoj maloj manjini koju ne možete da dovedete u red obrazovanjem i kulturom. Ukoliko se razume sankcija i nametanje prava i pravde kao pravilo, a ne kao izuzetak, mi onda imamo surovo negativne odnose i to uvek akumulira negativnu energiju koja će negde i nekada sigurno eksplodirati i dati negativne rezultate. Što se tiče drugog zakona, Zakona o slobodnoj dostupnosti informacijama od javnog značaja, takođe je zakon od izuzetnog značaja koji je baziran na ideji transparentnosti. Dakle, to je smisao ovog zakona, da opet potencijalnu opasnost od zloupotrebe položaja u državnom aparatu, posebno kada je u pitanju pre svega finansijski protok ili protok drugih interesa kroz ruke vlastodržaca, ma na kom nivou oni bili, da bi se eliminisala ta mogućnost, transparentnost je ključni faktor koji sprečava zloupotrebe. Ovaj zakon je odgovor na takvu opasnost, odnosno na takav problem i sada mi imamo relativno kratko iskustvo, ali solidno iskustvo da smo sada mogli već zapaziti sve ono što su realne potrebe ili realni propusti i evo sada takođe sa vrlo visokim kvalitetom, bar sa tačke gledišta moje ocene, pripremljeni su predlozi koje svakako treba u danu za glasanje podržati. Ono što bih uz ovaj stav dodao, a što bi trebalo dalje biti predmet pažnje jeste šta sa stalno lošim učenicima, kada su u pitanju određeni državni činovnici, faktori ili subjekti, koji permanentno ne daju informacije normalnom procedurom, već permanentno morate da ih naterate mehanizmom zaštitnika. Dakle, tu mi se čini da nemamo još odgovora. Nedovoljno smo dali pažnje ne kroz sam zakon, nego kroz možda pokušaj traženja i nekih drugih mehanizama da štetu, šta je sa štetom, šta je sa štetom koja se proizvodi time što izgubite dve godine da dobijete tu informaciju. Najčešće je medij taj koji traži informaciju od određenog državnog organa, moja iskustva su više na lokalnom nivou, pa znam konkretne primere te vrste. Šta je sada, recimo, određeni medij traži informaciju od državnog organa u vezi sa tim i tim. Pazite, taj organ izbegava da da tu informaciju i vi ga naterate pomoću zaštitnika nakon dve godine. Ta informacija više ne vredi ništa. Isti je problem te vrste i sa Zakonom o informisanju. Ali biste vi morali tražiti rešenja za to. Da li postoji mehanizam kazne, to je jedno pitanje, ali bi morao postojati bar neki vid javne osude, dakle, moralo bi postojati da, recimo, imamo takođe transparentno istaknute državne organe, funkcionere, predsednike, načelnike, ili šta već oni bili, gde ćemo imati određeni portal ili određenu mogućnost da damo ko su ti činovnici ili funkcioneri koji stalno vrše tu zloupotrebu i stalno teraju građanina ili određenu instituciju koja je zainteresovana za informaciju od javnog značaja da koristi mehanizam zaštitnika i da izgubi godinu, dve, tri itd. Dakle, to je nešto što bi trebalo, verujem, u daljoj fazi razrade i ovog zakona ili možda nekim podzakonskim aktima, ali mislim da bi to bilo od izuzetne važnosti, jer je važno i ne proizvesti zapravo taj utisak da imate zakon, ali onda onaj ko treba da upotrebi taj zakon kaže – pa znate, meni treba dve godine da dobijem tu informaciju, bolje da dignem ruke. Dakle, sa ovom sugestijom, odnosnom predlogom i primedbom svakako završavam svoju diskusiju. Hvala vam.
Zahvaljujem se uvaženom potpredsedniku Narodne skupštine akademiku Muameru Zukorliću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 90. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da, na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika, prekidam rad ove sednice, zbog održavanja Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, koja je sazvana za danas, sa početkom u 11.30 časova. U skladu sa članom 101. stav 5. Poslovnika, obaveštavam vas da će Četvrta sednica Drugog redovnog zasedanja biti nastavljena odmah po završetku Pete sednice. Nastavljamo prethodnu sednicu, samo par minuta da sačekamo ministarku. Zahvaljujem. Uvažena narodna poslanica i predstavnik poslaničkog kluba Socijaldemokratska partija Srbije Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Uvažena ministarko sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, važeći Zakon o Zaštitniku građana donet još 2005. godine, to znači pre donošenja još uvek važećeg Ustava Republike Srbije osim ustavnog normiranja kojim je Zaštitnik građana postavljen među najviše organe državne vlasti kao nezavisan organ koji štiti prava građana i kontroliše rad organa državne uprave i manjih izmena 2007. godine, uglavnom u vezi sa usklađivanjem sa novim Ustavom, nije doživeo značajnije promene. U međuvremenu zahvaljujući skupljenom iskustvu sagledavanju uporedno-pravnih praksi i neophodnih promena pojavili su se brojni predlozi neophodnih izmena koji su dolazili kako od strane samog Zaštitnika građana tako i od strane stručne javnosti i udruženja koja se bave zaštitom prava građana. Još u redovnom godišnjem izveštaju za 2011. godinu kojim sam se još kao novinar bavila Zaštitnik građana je ukazao na potrebu unapređenja zakonskog okvira da bi i u svim narednim redovnim godišnjim izveštajima Zaštitnik građana ukazivao na potrebu izmena i dopuna zakona iznoseći konkretne primedbe i predloge u pravcu unapređivanja pravnog okvira. Pored Zaštitnika građana na neophodnost promena i probleme u primeni i potrebu izmene zakona ukazivale su i pojedine organizacije civilnog društva koje su u objavljenim istraživanjima i studijama iznosile identične i slične primedbe i predloge za izmene i dopune Zakona o Zaštitniku građana. Na kraju, i Evropska komisija je u više navrata u svojim izveštajima o napretku Srbije u postupku pristupanja EU izražavala stav o neophodnosti izmena Zakona o Zaštitniku građana radi unapređenja nezavisnosti i efikasnosti rada tog tela. Usvajanjem ovog zakona mi ispunjavamo aktivnosti predviđeni Akcionim planom za Poglavlje 23 u procesu pregovora o pristupanju EU koji se odnosi na pravosuđe i temeljna prava, posebno u oblasti izmena i dopuna Zakona o Zaštitniku građana u cilju jačanja nezavisnosti i unapređivanja efikasnosti rada tog tela, posebno u obavljanju poslova nacionalnog mehanizma za prevenciju torture. S druge strane je Akcioni planom za Poglavlje 24 predviđeno uspostavljanje kapaciteta kancelarije Zaštitnika građana za nezavisno nadgledanje u borbi protiv trgovine ljudima, posebno sa fokusom na prava žrtava trgovine ljudima i zaštitu ljudskih prava. Predlog zakona pred nama donosi novine koje su inspirisane upravo tim predlozima i koje predstavljaju odgovor na potrebe koje su se kristalisale i tokom dosadašnje primene Zakona o Zaštitniku građana. Dozvolite i da obratim pažnju na nekoliko značajnih izmena koje će svakako imati materijalni i vidljiv uticaj na zaštitu prava naših sugrađana. Ono što bih posebno pohvalila jeste da se ovim predlogom zakona proširuje krug lica čija prava Zaštitnik građana štiti. Pokazatelj tog proširenja je to što se terminom građanin u Predlogu zakona obuhvataju ovoga puta sva fizička i pravna lica bez obzira na njihovo državljanstvo i bez obzira na to da li uopšte imaju državljanstvo. Smatramo mi u SDPS da je to značajna izmena u odnosu na postojeće zakonsko rešenje koje takva lica bez državljanstva nije do sada prepoznavalo. Značajna novina za koju takođe verujem da će posebno pomoći nekim od najugroženijih grupa koje imaju poteškoće u snalaženju u pravnim normama, ali i svim građanima koji žele da im u procesu pomognu stručna lica, jeste to da je ovim predlogom zakona omogućeno da pritužbu u ime fizičkog lica može da podnese i udruženje koje se bavi zaštitom ljudskih prava, a koje za to dobije pisanu saglasnost fizičkog lica. Dobro je da Zaštitnik građana ima iscrpnu saradnju sa onim organizacijama koje se bave zaštitom ljudskih prava, zaštitom prava građana na terenu i nadam se da je dobar signal to što se u zakon uvodi dugogodišnja praksa Zaštitnika građana koja se tiče ostvarivanja saradnje sa organizacijama civilnog društva, ali i međunarodnim organizacijama i mehanizmima za zaštitu i unapređivanje ljudskih i manjinskih prava. Ovim Predlogom zakona posebno se ukazuje na značaj i obavezu izgradnje institucije Zaštitnika građana u pogledu zaštite, promovisanja i unapređenja prava deteta. Mi u Socijaldemokratskoj partiji Srbije smatramo da je to veliki i dobar pomak u smeru zaštite onih, koji često imaju najmanje zaštite i prepoznati su kao jedna od ranjivih grupa. Izdvojila bih kao značajno proširenje oblasti zaštite koje se ogledaju u tome što će usvajanjem ovog predloga zakona omogućiti da deca starija od 10 godina mogu da podnesu pritužbu, ali i da za decu, pritužbu mogu podneti njihovi roditelji, takođe i organizacije koje se bave zaštitom prava deteta, naravno uz saglasnost roditelja ili staratelja ili deteta koje je starije od 10 godina. Mislim da zaista treba pohvaliti i to što se ovim predlogom omogućava veće i značajnije učešće Zaštitnika građana, u zaštiti prava korisnika socijalne zaštite i ustanova koje pružaju uslugu domskog smeštaja deci i mladima kao i odraslim i starim licima, odnosno da ovim predlogom Zaštitnik građana praktično dobija ovlašćenje da bez prethodne najave i ometanja, pregleda ustanove socijalne zaštite koje pružaju uslugu. Još jedna stavka koja sasvim sam sigurna u to, pomaže građanima koji žele da podnesu pritužbu je to što ovaj predlog zakona predviđa znatno duže rokove, nego što je to važećim zakonom predviđeno, i to bi u praksi značilo da je pritužbu moguće podneti najkasnije u roku od 3 godine od izvršene povrede prava građana, odnosno od poslednjeg postupanja ili nepostupanja organa uprave, u vezi sa učinjenom povredom prava građana. Naravno, svi znamo izreku da je pravda spora ali dostižna, ali to ne znači da ne treba raditi na povećanju efikasnosti i brzini, kako sudskih postupaka, tako i pritužbi zaštitniku građana. Značajna novina koju donosi ovaj predlog zakona odnosi se i na obavezu podnosioca pritužbe, da pre obraćanja Zaštitniku građana, pokuša da zaštiti svoja prava, u odgovarajućem pravnom postupku. Prema važećem zakonu, Zaštitnik građana ne može da postupa po pritužbi dok ne budu iscrpljena sva pravna sredstva, što bi podrazumevalo i odgovarajuće sudske postupke, kao što znamo, da često mogu da traju jako dugo, i na koje prema Ustavu, Zaštitnik građana, ne može da utiče. Ovim predlogom zakona, predlaže se da se obaveza iscrpljivanja odgovarajućih pravnih postupaka, odnosi samo na postupke pred organima i oranizacijama koje Zaštitnik građana, može da kontroliše i na neki način donekle će biti olakšano, dolaženje do pomoći zaštite koju pruža telo Zaštitnika građana. Osvrnula bih se i na promene samog izbora Zaštitnika građana, kao i na promenu mandata, i ovim predlogom uvodi se institut javnog poziva svim zainteresovanim licima da se prijave kao potencijalni kandidati za Zaštitnika građana i ovo predstavlja jednu vrstu demokratizacije, i uvek pozdravljamo korake koji će omogućiti da građani imaju što veće i aktivnije učešće u izboru svog Zaštitnika. Naravno, Narodna skupština ipak kao predstavničko telo građana, zadržava odlučujuću ulogu u izboru, ovlašćeni predlagači kandidati za Zaštitnika građana, nadležnom odboru, trebalo bi kao i do sada da budu i poslaničke grupe u Narodnoj skupštini. U odnosu na postojeće zakonsko rešenje, predloženo i produženje mandata Zaštitnika građana, ali bez mogućnosti ponovnog izbora na tu funkciju. U predlogu zakona, određeno je da mandat Zaštitnika građana bude 8 godina i postoji uspešna praksa u svetu da čelnici onih institucija koje treba da imaju ulogu kontrole i nadzora, a koje se biraju i postavljaju od strane predstavnika izvršne i zakonodavne vlasti, imaju mandate duže od onih koji ih postavljaju na ta mesta, kako bi ih ojačala funkcija nezavisnosti tih tela. Mi se nadamo da će se sada dobra praksa pokazati i u Srbiji. U skladu sa tim razumevanjem treba sagledati i sledeću promenu koja se odnosi i na odlazak u starosnu penziju, Zaštitnika građana u toku mandata, odnosno to što, ako Zaštitnik građana u toku mandata ispuni uslove za odlazak u starosnu penziju, on za razliku od trenutno važećeg rešenja, nastavlja da obavlja svoju funkciju do isteka mandata na koje je izabran. U skladu sa principom autonomije Institucije Zaštitnika građana, jeste i predlog da zamenike Zaštitnika građana više ne bira Narodna skupština na predlog Zaštitnika građana, već je to pravo isključivo ostavljeno samom Zaštitniku, nakon javnog konkursa. Što se tiče proširenja same autonomije delovanja Zaštitnika građana, mislim da je dobar korak napred i to što predlog zakona za razliku od prethodnog, ovlašćuje Zaštitnika građana da inicijative za izmenu ili dopunu zakona, ali i drugih propisa i akata, upućuje ne samo Narodnoj skupštini i Vladi, već i drugim organima uprave. Takođe, pozdravila bih i to što će Narodna skupština, Vlada i organi uprave imati obavezu da omoguće Zaštitniku građana da se u postupku pripreme, propisa, posebno izjasni i iznese svoje mišljenje. Drugi zakon o kome danas raspravljamo jeste Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama, od javnog značaja. Zakon o pristupu, kao i sam pristup informacijama od javnog značaja, svakako predstavlja jedno od osnovnih oružja organizacija civilnog društva istraživača i nezavisnih medija u istraživanju korupcije, borbi za veću transparentnost organa javne vlasti i kontrolu rada, nosilaca javnih funkcija uopšte. Godišnji izveštaj Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka od ličnosti, potvrđuju kontinuitet, odnosno trend zatvaranja institucija, jer se iz godine u godinu beleži i po nekoliko stotina primera u kojima institucije ne dostavljaju na vreme, ili ne dostavljaju uopšte informacije od javnog značaja, čak i kada ih na to obaveže rešenje Poverenika. I ovaj zakon donet je pre donošenja važećeg Ustava, tačnije 2004. godine, do danas je menjan tri puta, pri čemu je fokus izmena bio kao i u slučaju Zakona o Zaštitniku građana, njegovo usklađivanje sa Ustavom, proglašenim 2006. godine, i to u oblasti propisivanja kvalifikovane većine za izbor Poverenika, prestanak dužnosti Poverenika za informacije ili na otklanjanje uočenih problema u njegovom dotadašnjem radu i primeni, poput izvršenja odluka koje donosi Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Ali, te izmene nisu obuhvatale izmene neophodne zbog usklađivanja sa u međuvremenu donetim mnogobrojnim zakonima koji su značajni za ostvarivanje prava javnosti, da zna, kao što je Zakon o tajnosti podataka, i naravno Zakon o zaštiti podataka o ličnosti. Takođe, izmene nisu obuhvatale ni izmene koje bi bile u skladu sa razvojem ljudskih prava i primene međunarodnih dokumenata i prakse većine zemalja EU. O potrebama izmena zakona, i pored toga što je od njegovog donošenja dobijao najveće ocene, ukazivao je i sam poverenik više puta. Takođe, prema Izveštajima poverenika, u primeni zakona sa aspektima ostvarivanja njegove nadležnosti, evidentirano je da postoje teškoće u upravnim izvršenjima njegovih rešenja, neadekvatna odgovornost i otežano sprovođenje ovlašćenja poverenika. Neophodnost izmene ovog zakona, prepoznata je naravno i u revidiranom Akcionom planu za pregovračko Poglavlje 23. koje se odnosi na pravosuđe i zaštitu ljudskih prava u postupku pristupanja Republike Srbije EU, iz jula 2020. godine. Takođe, radi unapređenja odgovornosti i transparentnosti u radu organa javne vlasti, izmene su predviđene akcionim planom za sprovođenje nove strategije reforme javne upravu u Republici Srbiji za period od 2021. godine do 2025. godine. Usvajanjem ovih izmena i dopuna institucija Poverenika dobija pravo da zahteva od bilo kog organa vlasti uvid u informacije i da traži dostavljanje svih neophodnih dokumenata, ne bi li utvrdila da je došlo do nekog prekršaja. Takođe, bilo bi sankcionisano i ćutanje uprave i Poverenik bi mogao da izrekne novčanu kaznu, što će sigurna sam, pozitivno da se odrazi na primenu ovog zakona kada ga usvojimo u praksi i da će svakako, doprineti i unapređivanju vršenja nadležnosti samog Poverenika, ali i pravo građana i javnosti da dobiju neophodne i potrebne informacije. Kao što znamo, ćutanje uprave, ili ćutanje administracije jeste bilo glavni problem i jedna od ključnih slabosti u primeni zakona. Najveći broj žalbi Povereniku upravo se i izjavljuje zbog nepostupanja po zahtevima tražilaca informacija, kao i zbog dostavljanja negativnog odgovora, a bez donošenja obrazloženih rešenja o razlozima odbijanja i sa poukom o pravnom leku. Tako je Poverenik u 2019. godini rešio 5.188 žalbi, od čega je 4.604, ili 88,74% izjavljeno upravo zbog ignorisanja zahteva tražilaca informacija, ili dostavljanja negativnog odgovora. Ovim izmenama prvi put od 2004. godine, biće sankcionisana odgovorna lica u organima vlasti u Srbiji zbog nepostupanja po zahtevu o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. U skladu sa navedenim, predložene izmene zakona imaju svrhu uspostavljanja mehanizama koji treba da dovedu do toga da organi vlasti postupaju u skladu sa svojim zakonskim obavezama, pre svega, da odgovaraju građanima na primljene zahteve, i da naravno, tražioci informacija svoja prava iz zakona mogu da ostvare isključivo u svrhu koja je predviđena zakonom, a to je dostupnost informacija o radu organa vlasti. Ti mehanizmi su pre svega, oličeni odredbama o upravnom izvršenju rešenja Poverenika, ovlašćenju Poverenika da podnosi zahteve za pokretanje prekršajnih postupaka i uvođenje prekršajnog naloga. Sve ovo će svakako u praksi dodatno unaprediti i samu nezavisnost institucije Poverenika. To, praktično znači da Poverenik dobija pravo da podnosi zahtev za pokretanje prekršajnog postupa protiv odgovornih lica u organima vlasti koji ne poštuju zakonsku obavezu i za koje u postupku po žalbi koju dobijemo utvrdimo da su učinili prekršaj. To je do sada mogla, a moći će da radi nakon usvajanja ovih izmena i dopuna Upravna inspekcija, ali zbog opterećenosti njihova aktivnost u toj oblasti do sada je bila ograničena, pa je zato dolazilo do situacije da se postupak pred prekršajnim sudovima vodi po zahtevu oštećenih lica i njihovih advokata. Značajna izmena svakako jeste i mogućnost za otvaranje kancelarija Poverenika u ostalim delovima Srbije i najavljeno otvaranje regionalnih kancelarija u Kragujevcu, Novom Sadu i Nišu. Dobar pokazatelj je, naravno, i to da su zvaničnici iz ovih gradova podržali predlog za osnivanje kancelarija. Kada govorimo o unapređenju pristupa javnosti informacijama koje su direktno ili indirektno povezane sa predloženim izmenama, odnosno, dopunama zakona, predviđa se i proširenje kruga subjekata koji podležu obavezama iz zakona. Treba podržati i usvajanje principa proaktivne transparentnosti, kao i unapređenje sistema izrade i objavljivanja informatora o radu organa vlasti. Sve su to pozitivne promene. Verujem da ćemo efekte ovog novog zakona tek videti u njegovoj praksi i primeni, i naravno, tu smo da unapređujemo dodatno i instituciju i Zaštitnika građana i Poverenika od informacija od značaja, jer su to nezavisna kontrolna tela koja moraju kontinuirano unapređivati svoju nezavisnost u radu, jer to u krajnjoj liniji, doprinosi i jačanju institucija i vladavini prava i zaštiti ljudskih i manjinskih prava. Meni ostaje još samo da kažem da će Socijaldemokratska partija Srbije, poslanička grupa u danu za glasanje sa zadovoljstvom podržati oba predloga vašeg zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Slavenko Unković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, danas su pred nama dva jako značajna zakona, novi zakon o Zaštitniku građana i izmene i dopune zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Ove izmene su predviđene Revidiranim i Akcionim planom za Poglavlje 23. u postupku pristupanja Srbije Evropskoj uniji. Kad sam već kod Evropske unije, ovih dana je dostupan Izveštaj Evropskoj komisiji za 2021. godinu, i ovo je do sada najpovoljniji Izveštaj za nas, gde je konstatovan napredak u skoro svim oblastima. U zaključcima Izveštaja ostavljen je veći prostor da nalazi Komisije budu tumačeni i povoljniji nego ranijih godina, što je rezultiralo preporukom za otvaranje dva klastera u procesu pristupanja naše zemlje. Kada je u pitanju Zaštitnik građana to je nezavisan samostalan državni organ zadužen da štiti, unapređuje, poštovanje građanske slobode i prava. Zaštitnik kontroliše da li organi državne uprave, Republički javni pravobranilac, organi organizacije koje vrše javne poslove prema građanima postupaju u skladu sa zakonima. Ovaj novi zakon treba da obuhvati promene već postojećih rešenja, ali i da po prvi put uredi neka nova pravila. Mi smo kao društvo često uspešni u tome da obezbedimo nadležnost koje su Zaštitniku poverene, a neupućeni građani postavljaju pitanje - od čega nas Zaštitnik štiti, zapravo smatrajući da Zaštitnik ima rešenje za sve njihove probleme. Zaštitnik je najčešće korektivni faktor u sistemu vladavine prava, gde snagom argumenata i autoritetom opominje organe vlasti da koriguju svoje isprave, svoje stavove i svoje odluke. Predlogom novog zakona predviđeno je proširenje nadležnosti u nekim oblastima kao jačanje kapaciteta za Zaštitnika građana kroz povećanje broja zaposlenih, što je predviđeno Akcionim planom, a i sistematizacijom Zaštitnika. Novim zakonskim rešenjem određuje se najširi krug lica čija se prava štite i širi se krug lica koja mogu da podnesu pritužbu. Proširuju se ovlašćenja o pogledu zaštite osoba sa invaliditetom, osobe koje su žrtve trgovine ljudima, kao i veća prava dece. Pod pojmom građanin po novim zakonom podrazumeva se sva fizička i pravna lica koja bez obzira da li imaju državljanstvo ili nemaju. Dosadašnja rešenja nije prepoznavalo lice bez državljanstva. Novina je da pritužbu u ime fizičkog lica može podneti udruženje koje se bavi zaštitom ljudskih prava, za dete pritužbu podnosi roditelj ili staratelj ili udruženje koje se bavi zaštitom prava dece. Novim zakonom predviđa se ovlašćenje zaštite građana da bez prethodne najave može da pogleda ustanove socijalne zaštite koju pružaju usluge domskog smeštaja deca, omladine i starijih lica. Građani su se najčešće u proteklom periodu žalili na rad organa i organizacije oblasti Penzijskog i invalidskog osiguranja, socijalne zdravstvene zaštite, organa lokalne samouprave, rukovodilaca javnih preduzeća, poreskih organa, itd. Prema rečima Zaštitnika građana godišnje stigne oko pet hiljada pritužbi na rad svih organa javne vlasti, a veliki deo njih se odnosi i na pravosudne organ. Ombudsman se u dva navrata obraćao predsedniku države da ga zaštiti od napada političara. To je bilo 2011. godine, i 2015. godine. Javnost je očekivala da Zaštitnik građana se oglasi nakon pretnji neodgovornih ljudi i dece predsednika Republike Srbije u više navrata, kao i deci predsednika Skupštine Srbije, novinarima, dece nekih novinara, itd. Nikad nismo čuli glas Zaštitnika građana na tu temu. Kada su u pitanju napadi i iznete laži na predsednika Jedinstvene Srbije, Dragana Markovića Palme, kada su neki političari, neki neodgovorni ljudi pokušali da unište čovekov integritet nije se čuo glas Zaštitnika građana. Danas smo u situaciji da može svako da kaže bilo šta, bez ikakve odgovornosti da iznosi laži, neistine i da niko ne odgovara za takve postupke. Ovo svakako ne treba da ostane bez reakcije Zaštitnika građana. Znamo da je Zaštitnik ograničen zakonom, ali njegova reakcija sigurno bi imala pozitivno dejstvo, odnosno ne može napraviti nikome nikakvu štetu, a građani bi čuli njegov glas i bili bi sigurni da postoji neka institucija koja se bavi, koja vodi računa o građanima. Kada je u pitanju Poverenik, donošenjem izmena i dopuna Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja prvi put biće sankcionisana odgovorna lica u organima vlasti zbog nepostupanja po zahtevu o slobodnom pristupu informacijama i uvodi se veća i šira ovlašćenja za Poverenika. Predložene izmene zakona uspostavljaju mehanizam koji treba da dovede do toga da organi vlasti postupaju u skladu sa svojim obavezama, odnosno da odgovaraju na primljene zahteve, tražioce informacija svoja prava ostvaruju isključivo u svrhu koja je predviđena zakonom, a to je dostupnost informacija o radu organa vlasti. Ti mehanizmi su pre svega ovlašćenja Poverenika da podnosi zahteve za pokretanje prekršajnih postupaka i uvođenje prekršajnog naloga. Glavni problem u postojećem zakonu jeste upravo izvršenje Poverenikovih zahteva. Čak i kada neki organ uskrati informacije i Poverenik donese rešenje kojim se zahteva da se one dostave, oni to ne učine. Zakon je inače star i postoji 17 godine, ima dosta novih okolnosti koje treba da se koriguju, a u međuvremenu su formirane neke nove institucije koje ne podležu ovom zakonu. Pasivan odnos vlasti prema primljenim zahtevima za slobodan pristup informacijama i odsustvo bilo kakvog odgovora po starom zakonu uopšte nije sankcionisan na efikasan način. Novi zakon treba da reši pitanje koliko su javne institucije spremne da ga poštuju, da li su novčane kazne koje su predviđene dovoljne da ih dodatno stimulišu da poštuju zakon. Informacije koje su se najčešće uskraćivale i ticale se trošenja javnih sredstava, kao i informacije koje imaju neke političke konotacije. Tako nešto organi vlasti nisu ustupali ni nakon Poverenikovih rešenja. Kada vam neko lice traži informaciju od nekog državnog organa, pa ne dobije odgovor u roku, on se žali Povereniku, a Poverenik tu žalbu sa zahtevom i rešenjem za izvršenje koja je obavezna, dostavlja tom organu vlasti uz davanje nekog kratkog roka da se izjasni, organ mora da dokaže da je postupio uz dokaz o tome. Ukoliko to ne uradi, sledi kazna odgovornom licu, da li je to bio ministar, direktor, gradonačelnik, predsednik opštine itd. Kazne koje će se izricati u vidu mandatnog naloga su zaista simbolične i iske i po novom zakonu je pitanje kako će dati efekat. Nešto slično smo imali pre nekoliko godina i nije dalo neke velike rezultate, jer se te kazne plaćaju javnim novcem. Neki neodgovorni funkcioner neće da izvrši svoju zakonsku obavezu, Poverenik mu izriče kaznu u nekom iznosu, on tu kaznu plati javnim novcem, informacija se nije dobila i problem nije rešen. Ako organ vlasti, odnosno institucija koja spada u nadležnost ovog zakona ne želi da dostavi traženu informaciju, ona je neće dostaviti uprkos svim žalbama, kaznama i sankcijama. Do 2017. godine Poverenik je imao pravo da izriče kazne ukupne vrednosti do 200.000 dinara. To je plaćala institucija. To je zaista na neki način bio podsticaj za sve one koji ne žele, odnosno onih koji žele da sakriju informaciju od javnosti platili bi kaznu i tako rešili problem. To je ta opasnost koja moguće neće biti rešena ni novim zakonom. Po novom zakonu ova kazna ide do 500.000 dinara, ali teško da će, u stvari videćemo da li će dati neki efekat. Predložene izmene daju mogućnost Povereniku da otvori kancelarija izvan svog sedišta i ovo je zaista pohvalno, znači i u drugim gradovima, kako bi se uspostavila jednakost svih građana širom Srbije, odnosno mogućnost da i građani u drugim gradovima svoje podneske podnose direktno na kancelarije Poverenika. Samim tim Poverenik će imati potrebu za novijim kapacitetima, novom logistikom i većim brojem zaposlenik. Kao veliki nerešivi problem ostaju javna preduzeća gde je država manjinski vlasnik, odnosno ima manje od 50% državnog kapitala kao javna privatna partnerstva. Mi od takvih pravnih lica nikada ne možemo dobiti tražene informacije. Među nedodirljive ustanove, pored predsednika Republike, Vlade, Skupštine, Vrhovnog kasacionog suda, Republičkog javnog tužioca, sada je dodata i Narodna banka Srbije protiv čijih rešenja nije dozvoljena žalba Poverenika. Ovo je izazvalo dosta polemike u javnosti, jer će Narodna banka ovim zakonom biti povlašćenija od svih službi bezbednosti ove države. Malo je to nejasno i malo je to teško objasniti. Svakako, ovo je jedan od osnovnih antikorupcijskih zakona, jer insistira na transparentnosti rada svih institucija, a građani treba da razviju svest da je država njihov servis. Oba ova zakona su jako značajna za nas. Kao primer odgovornog odnosa države prema nezavisnim institucijama jesu i nedavne konsultacije koje je premijerka Ana Branbić obavila sa Zaštitnikom građana i Poverenikom oko uvođenja kovid propusnica. Zajedno su sagledani svi aspekti takve odluke i jednostavno, ta pozitivna diskriminacija je bila neophodna u ovom trenutku kako bi se uvele kovid propusnice u ovom teškom epidemiološkom trenutku. U svakom slučaju, poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati ove predloge zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, uvažena ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM je sa posebnom pažnjom dočekala Predlog zakona o Zaštitniku građana, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, jer su ova dva zakonska predloga garanti za pronalaženje ravnoteže između unapređenja dobre uprave kao posebnog ljudskog prava i promocije i zaštite temeljnih ljudskih prava i sloboda, za kontrole rada, otvorenosti i transparentnosti organa vlasti od strane građana i za jačanja vladavine prava. Naravno, ne na poslednjem mestu razlog zbog kojeg će poslanička grupa SVM podržati ova dva predloga zakona je da ne možemo govoriti o vladavini prava bez političkog i zakonodavnog okvira, koji obezbeđuje nezavistan, samostalan, stručan, profesionalan i pravedan rad Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Nema vladavine prava bez poštovanja ljudskih prava i dobrog upravljanja. Nema vladavine prava bez poštovanja principa javnosti rada državnih organa. Da bi primena zakonskih odredbi bila delotvorna i efikasna, potrebno je da prati realnost, a svi smo svesni da odredbe važećih zakona koji su doneti pre više od jedne decenije ne odgovaraju promenjenoj stvarnosti. Predloženim zakonima nastavlja se usklađivanje sa pravnim tekovinama EU, posebno u Klasteru 1 – osnove pristupnog procesa, jer nezavisne i samostalne institucije predstavljaju jedan od stubova vladavine prava i znače zalaganje za ideju u valjanom pravnom poretku, koji postojanim pravnim ograničenjima državne vlasti, odgovarajućim svojstvima zakona i pouzdanim institucionalnim jemstvima obezbeđuje pravnu sigurnost i slobodu građana. Izveštaj o napretku Srbije u procesima evropskih integracija za 2021. godinu konstatuje da je Vlada utvrdila predlog novog Zakona o Zaštitniku građana, izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, čime je postupila po preporuci revidiranog Akcionog plana za Poglavlje 23, a takođe i Izveštaj Evropske komisije ocenio je da je pozitivan korak da je Narodna skupština 2019. godine po prvi put nakon četiri godine na plenarnoj sednici razmatrala i godišnje izveštaje nezavisnih tela. Kada govorimo o realnosti, važno je da je Vlada predložila novi Zakon o Zaštitniku građana, jer 2005. godine, kad je donet prvi Zakon o Zaštitniku, na snazi je bio Ustav Republike Srbije iz 1990. godine koji nije poznavao ovu instituciju, tako da je institucija Ombudsmana predstavljala vanustavnu kategoriju. Tek 2006. godine, odnošenjem novog Ustava Republike Srbije, Zaštitnik građana je postao i ustavna kategorija i shodno toj činjenici, 2007. godine su donete izmene i dopune zakona. Poslanička grupa SVM razume da je cilj predloženog zakona da istakne stručni i moralni autoritet Zaštitnika građana i Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja i da predloženo rešenje da Zaštitnika i Poverenika i dalje bira Narodna skupština, ali na vreme od osam godina, bez mogućnosti ponovnog izbora, ide u tom smeru. U međusobnoj povezanosti pregovaračkih poglavlja, u konkretnom slučaju Poglavlja 23 i 24 Klastera 1, govori predloženo rešenje da Zaštitnik građana obavlja, pored poslova utvrđenih važećim zakonom, i poslove nacionalnog izvestioca u oblasti trgovine ljudima, shodno Zakonu o potvrđivanju Konvencije Saveta Evrope o borbi protiv trgovine ljudima. Za našu poslaničku grupu borba protiv trgovine ljudima je važna tema. Mi smo podržali inače u februaru ove godine i Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o saradnji u oblasti borbe protiv trgovine ljudima, jer na balkanskoj migrantskoj ruti Severna Makedonija je ulazna tačka. A, danas su, nažalost, migranti najveće žrtve trgovaca ljudima. I u tom smislu uloga Zaštitnika građana je važna, jer sve analize upozoravaju da su izbeglice i migranti društvena grupa koja je u praksi najčešće izopštena iz sistema zaštite ljudskih prava, kao i da im je pristup pravdi praktično nedostupan. Za poslaničku grupu SVM je značajno da predloženim zakonom nije promenjena koncepcija rada. Uz Zaštitnika ostaju i dalje zamenici i pored zamenika za zaštitu prava lica lišenih slobode, ravnopravnost polova, prava deteta ostaje zamenik za prava nacionalnih manjina i pravo osoba sa invaliditetom. Novi zakon zadržava tradicionalni model, jer načelno možemo reći da je kontrola koju vrši Ombudsman podeljena, usmerena i na kontrolu zakonitosti rada uprave, kao i na kontrolu celishodnosti i zaštitu ljudskih prava i prava građana. Za Mađarsku je karakterisano da, pored opšteg Ombudsmana, ima i dva specijalizovana. To su parlamentarni poverenik za prava nacionalnih i etničkih manjina i parlamentarni poverenik za zaštitu podataka i slobodu informisanja. Kao što kaže naslov prve naučne monografije o Zaštitniku građana - Ombudsman čuva zakonitosti i prava građana koja je objavljena pre 52 godine. Dakle, kao i pre pola veka, Zaštitnik građana je istovremeno i čuvar zakonitosti ljudskih prava. Inače, mandat Ombudsmana u velikom broju država članica Saveta Evrope, takođe, sadrži izričito pominjanje ljudskih prava, na primer u Češkoj Republici, Danskoj, Finskoj, Gruziji, Mađarskoj ili Norveškoj. Što se tiče saradnje sa organima uprave, predviđena je načelna dužnost organa uprave da sarađuju sa Zaštitnikom građana. U Austriji je ova obaveza podignuta na ustavni nivo, a u Švedskoj je odbijanje saradnje sa Ombudsmanom krivično delo. Kada smo na terenu sankcija, prvi put od 2004. godine biće sankcionisana odgovorna lica u organima vlasti zbog ne postupanja po zahtevu o slobodnom pristupu informacijama o javnog značaja. Pored predloženog rešenja o sankcijama zbog ne postupanja, za poslaničku grupu SVM je važno da predložene izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja daju šira ovlašćenja Povereniku za informacije od javnog značaja, a to je između ostalog podnošenje optužnog akta i pokretanje prekršajnog postupka protiv odgovornih lica u organu vlasti za koje se smatra da su učinili prekršaj. O značaju slobodnog pristupa informacijama govori i činjenica da je u više od 30 država Ustavom zajemčeno pravo na slobodan pristup informacijama od javnog značaja, na primer u Austriji, Belgiji, Kanadi i Portugalu, a da zakonska regulativa ove materije postoji u više od 50 država. Naša praksa pokazuje da je do sada najveći problem u ostvarivanju ovog prava predstavljalo ćutanje organa vlasti zbog čega je podnet veliki broj žalbi. To je problem na koji ukazuje i ovogodišnji Izveštaj Evropske komisije, pa se navodi da je Poverenik za informacije utvrdio da je 84% žalbi građana, a većina se tiče ćutanja administracije, bilo utemeljeno, što znači da su informacije koje su tražili morale biti prosleđene od strane vlasti, shodno zakonu. Smatramo da je korak napred u rešavanju ovog problema predlog kojim se Povereniku daje ovlašćenje da izda prekršajni nalog odgovornom licu u slučaju da donese rešenje kojim usvaja žalbu zbog ne postupanja organa vlasti. Cilj ove izmene je da se utiče na organe vlasti da ne ignorišu zahteve za pristup informacijama od javnog značaja, što je najčešći razlog za izjavljivanje žalbi Povereniku, a osim toga doprineće i rasterećenju prekršajnih sudova. Naša poslanička grupa je stava da će predloženo rešenje imati pozitivan efekat na promenu dosadašnje prakse postupanja organa javne vlasti, a svesni smo da, između ostalo, i zbog ne postupanja organa javne vlasti sistem za izvršenje Poverenikovih rešenja nije dovoljan da je otvoren i usklađen sa pravnim poretkom i zato se mora obezbediti administrativna snaga, mora se obezbediti izvršavanje odluka Poverenika. Da bi se stiglo do ovih rešenja, proces je bio nešto duži. Možemo izračunati da je postupak izmena počeo pre pet godina, ako se kao vreme početka rada na izmenama zakona uzme datum formiranja prve radne grupe za izradu teksta zakona. Za ovo vreme formirane su dve radne grupe za izmenu zakona. Izrađena su tri dokumenta, a od toga dva nacrta zakona i jedan dokument pod nazivom „Pregled odredaba koje se menjaju u zakonu“. Promenile su se dve Vlade, ali smo stigli do rešenja, jer pristup informacijama od javnog značaja predstavlja jednu od temeljnih prava, uslov za potpunije i kvalitetnije ostvarivanje drugih prava. Na primer, pravo na slobodu izražavanja i mišljenja u jednom broju država, tako je u Japanu, Južnoj Koreji. Ustavno sudstvo je ovom pravu priznalo karakter ustavnog prava. Takođe, pravo na slobodan pristup informacijama garantuje Povelja o osnovnim pravima EU. Naša poslanička grupa ima dilemu oko dva rešenja, ali videćemo šta će se u praksi dešavati. Naime, pitanje nadzorna nad zakonom ostalo je u rukama upravnog inspektorata koji godinama ne koristi sve raspoložive mehanizme da procesuira organe koji i nakon rešenja Poverenika odbijaju da dostave tražene informacije. Kao i u prethodnoj godini, inspekcija nije podnela ni jedan zahtev prekršajnim sudovima da pokrenu postupak po ne izvršenim odlukama Poverenika. Drugo, u delu uskraćivanja prava na pristup informacijama od javnog značaja među izuzecima se navodi da pristup može biti uskraćen ako bi se objavljivanjem informacija ugrozila životna sredina ili retke biljne i životinjske vrste. Jedan od razloga donošenja izmena i dopuna Zakona je usklađivanje sa Direktivom 2003/04 EC o dostupnosti informacija o životnoj sredini i Zakonom o potvrđivanju Konvencije o dostupnosti informacija i učešće javnosti u donošenju odluka i pravu na pravnu zaštitu u pitanjima životne sredine. Takođe, polazeći od Ustavom zagarantovanog prava na zdravu životnu sredinu, izveštaji Zaštitnika građana prepoznaju ugrožavanje životne sredine kao oblast kršenja ljudskih prava. Nismo sigurni da li će uskraćivanje informacija o životnoj sredini biti u skladu sa duhom direktiva i konvencija EU, jer načelno svi ovi dokumenti imaju za svrhu da se informacije o životnoj sredini učine dostupnim javnosti u najvećoj mogućoj meri. Inače, pozitivno je i pozdravljamo predloženo rešenje da se Povereniku pruži mogućnost da može obrazovati kancelarije i van svog sedišta, čime bi po modelu lokalnih ombudsmana mogao biti dostupan većem broju građana. Lokalne kancelarije za slobodan pristup informacijama od javnog značaja su način ostvarivanja prava građana na dobru upravu, i to je svakako jedan od razloga za izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja koje su predviđene brojnim aktima, počevši od Akcionog plana za Poglavlje 23, Akcionog plana za sprovođenje Inicijative partnerstvo za otvorenu upravu za period 2020. do 2022. godine, pa do Akcionog plana za sprovođenje Strategije reforme javne uprave za period od 2021. do 2025. godine i Akcionog plana za sprovođenje medijske strategije. Kancelarije u jedinicama lokalne samouprave su pravi primer neposredne demokratije, transparentnog i otvorenog sistema. Imajući u vidu prethodno navedeno, poslanička grupa SVM će podržati Predlog zakona o Zaštitniku građana i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Hadži Milorad Stošić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na dnevnom redu današnje sednice u objedinjenoj raspravi nalaze se dva predloga zakona, koji su veoma značajni za naše građane, a to su Predlog zakona o Zaštitniku građana i izmene i dopune postojećeg Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Na samom početku bih istakao da će poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije – „Tri P“ u danu za glasanje podržati ove zakone i ostale predloge sa ovog zasedanja i glasati za. Zakoni o kojima danas raspravljamo spadaju u red specifičnih, veoma važnih zakona iz razloga što oni detaljnije regulišu rad i postupanje pred državnim organima koje je propisao i sam Ustav i čije donošenje time predstavlja i ustavnu obavezu i dodatnu razradu ustavnih odredaba. Na prvom mestu to je novi Predlog zakona o Zaštitniku građana. Svi znamo da se radi o izuzetno značajnom republičkom organu, čije je postojanje u ustavnoj praksi prethodnih 15 godina u punoj meri potvrdilo opravdanost njegovog uvođenja u naš pravni sistem. No, primena zakona i iskustva iz praktičnog rada Zaštitnika pokazala su da postoji određeni prostor za unapređenje pravnih odredbi zakona o pitanju regulisanja određenih segmenata njegovog rada, a na to su pažnju skretali i predstavnici međunarodnih organizacija i raniji zaštitnici građana u svojim redovnim izveštajima, što ukazuje da ove izmene znače i usklađivanje našeg zakonodavstva sa tekovinama EU. Mi sada donošenjem novog zakona nastojimo da se izvrše ta neophodna poboljšanja u cilju potencijalno još kvalitetnijeg rada ove institucije Zaštitnika građana. U tom pravcu novim zakonom je najpre liberalizovan postupak izbora kandidata za Zaštitnika građana tako što je umesto dosadašnjeg rešenja da pravno predlaganje kandidata imaju isključivo samo poslaničke grupe u Narodnoj skupštini, sada je predviđeno da se svako zainteresovano lice, koje ispunjava uslove, može prijaviti i na javni poziv za izbor koji će raspisivati predsednik Narodne skupštine određenim preciziranim rokovima, tako da se neće desiti da ovo značajno mesto u sistemu vlasti ostaje dugo upražnjeno u slučajevima isteka mandata, ostavki i drugih nepredviđenih slučajeva. Predviđena je i novina u trajanju mandata što će on ubuduće trajati osam, umesto sadašnjih pet godina, ali bez prava na reizbor istog lica u drugi mandat, što mislim da je možda bolje rešenje nego sadašnje, jer će duži mandat svakako omogućiti veću nezavisnost u njegovom radu. U članu koji se bavi zamenicima Zaštitnika građana sada su ispunjene međunarodne obaveze koje smo preuzeli, te će biti određeni zamenici koji će se baviti određenim pitanjima prava osoba sa invaliditetom i trgovine ljudima. U članu 14. koji se bavi mogućnostima za razrešenje predviđa se i mogućnost da se Zaštitnik građana suspenduje i u slučaju da eventualno bude osuđen za krivično delo i na osnovu prvostepene presude, ali se naravno nadamo da primene ove odredbe nikada neće doći u praksi. Nadležnosti rada Zaštitnika građana novim zakonom detaljnije su normirani. Tu bih istakao proširenje ovlašćenja Zaštitnika da ubuduće kontroliše bez najave pored ustanova za izvršenje krivičnih sankcija, još i ustanove socijalne zaštite i domove za smeštaj starih lica. Odredba u članu 20. Predloga zakona gde je uvedena obaveza razmatranja predloga Zaštitnika građana u odborima Narodne skupštine i Vlade i obavezno povratno obaveštavanje Zaštitnika u određenom roku, odnosno u roku od 60 dana. Sa druge strane, u odredbama o postupanju pred ovim organom sada se uvode i precizne obaveze Zaštitnika građana i njegovih službi da na svaku pritužbu koju prime moraju da postupe u roku od 15 dana, tako što će pritužbu odbaciti ili sprovesti ispitni postupak koji maksimum može trajati do 90 dana, a samo izuzetno i duže. Novitet predstavlja i mogućnost da se vodi skraćeni postupak ako se činjenično stanje može utvrditi iz priloženih dokumenata. U članu 37. detaljnije su regulisana pitanja vezana za okončanje ispitnog postupka i eventualne mere koje treba preduzeti, a to se pogotovo odnosi na proceduru za preporuku za razrešenje sa funkcije i nepostupanje po zadatim preporukama i merama. Drugi zakon, kojim se danas bavimo, vezan za izmene i dopune postojećeg Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, i ovaj institut i državni organ koji treba da štiti primenu ustavnog načela prava na slobodu pristupa informacijama su svakako od velikog značaja za puno ostvarivanje demokratskih načela pravne države, što svakako Srbija i jeste. Mi smo svedoci da je u dužem vremenskom periodu unazad dolazili do neadekvatne realizacije ovog prava u praksi, odnosno da su se mnogi državni organi i ostali subjekti koji su bili u obavezi da daju podatke na zahtev zainteresovanog lica na te svoje obaveze u značajnom broju slučajeva jednostavno oglušili i pored svih zakonskih mehanizama, o čemu svedoče i egzaktni podaci koji su dati u obrazloženju ovog Predloga zakona. Izmenama i dopunama postojećeg teksta najpre je precizirano šta se podrazumeva pod pojmom organa javne vlasti kako se ne bi dešavali nesporazumi oko toga ko ima, ko nema obavezu davanja informacija. U članu 9. predviđeni su i novi osnovi za uskraćivanje prava na uvid informacije, a to su povreda prava intelektualne svojine i zaštiti prirodnih dobara, a postojeći osnovi su dodatno precizirani. Ono što je najvažnije, brisan je postojeći član 13. izmenjen je član 16. zakonskog teksta gde se viši organi i vlasti neće moći pozivati na izgovor da se traži preveliki broj informacija, da zahtev odbiju, a samo postupanje organa kada primi zahtev je preciznije regulisano. Takođe, dodavanjem čl. 27a. i 27b. sada je postupanje Poverenika u slučaju kada organ ne želi da izda informaciju u potpunosti usklađeno sa odredbama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Tako da će se izbeći dosadašnja neusklađenost koja je stvarala mogućnost da se ovi postupci u nedogled blokiraju korišćenjem raznih vrsta zloupotreba pravnih sredstava. Što se tiče samog Poverenika dopunom zakona stvara se mogućnost da on može otvoriti svoje kancelarije izvan Beograda kako bi se postupci lakše vodili, a izvršene su izmene i u načinu izbora u trajanju mandata koje su analogne sa izmenama koje se predlažu za Zaštitnika građana. Na kraju, povećane su novčane kazne za prekršaje koji su propisani ovim zakonom pa se treba nadati da će to uticati na bolju i efikasniju primenu samog zakona. Poštovani narodni poslanici, Poslanička grupa PUPS – „Tri P“ je oduvek podržavala rad nezavisnih organa vlasti, a pogotovo onih koji imaju za cilj kontrolu rada i postupanja ostalih organa, pravilnu primenu zakonskih propisa i zaštitu onih građana kojima je potrebna pomoć u postupanju. Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja svakako spadaju u te kategorije i zato će Poslanička grupa PUPS – „Tri P“ u danu za glasanje dati svoju podršku za usvajanje ovih predloga zakona. Takođe, Poslanička grupa PUPS – „Tri P“ će u danu za glasanje će podržati i ostale predloge i zakonska rešenje razmatra na ovoj sednici i glasati takođe za. Poštovani prijatelji, uvaženi građani Srbije, poštovani predstavnici ministarstva, zahvaljujem se na pažnji.
Zahvaljujem gospodinu Stošiću. Sledeća je koleginica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Poštovana ministarko Obradović sa saradnicima, uvažene kolege, dragi građani Srbije, pre svega svima kojima danas slavite slavu od srca čestitam, kolegama iz SNS takođe, da još dugo godina slavite svi zajedno u miru, pre svega, a ostalo smo ionako zaduženi da obezbedimo i za građane i za nas. Govorimo o dva veoma važna zakona i sve diskusije pre moje su bile iscrpe i značajne i neću mnogo novog reći, ali hoću da se osvrnem na važnost pre svega oba zakona i činjenicu šta znači i šta donose i koliko je promena ovog zakona u stvari potvrda pre svega jačanja poluga demokratizacije našeg društva, ali su isto tako i jedan bitan mehanizam jačanja pravne države kroz kontrolu pre svega poštovanja Ustavom garantovanih ljudskih i manjinskih prava i sloboda. Novi Zakon o Zaštitniku građana kada govorimo o njemu ili o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja govorimo pre svega sa pozicije da je Zaštitnik građana jedan nezavisni državni organ koji po definiciji štiti prava građana i kontroliše rad organa državne uprave, javnog pravobranilaštva kao organa nadležnog za pravnu zaštitu, imovinskih prava i interes Republike Srbije, kao i svih drugih organa, odnosno organizacija preduzeća i ustanova koje vrše javno ovlašćenje i pred kojima građani ostvaruju svoja prava. Ako znamo da je Zaštitnik građana ustavna kategorija onda su naravno jasna i njegova ovlašćenja i pre svega snaga njegove zakonske zaštite građana od nesavesnog rada državnih organa i nosilaca javne vlasti, odnosno od onoga što u praksi zovemo državna administracija. Uspostavljanje institucije Zaštitnika građana, i o tome ste, ministarka, govorili, odraz je pre svega izraženije potrebe ovih modernih društava da jednostavno iskoračimo u smeru, da olakšamo i unapredimo kvalitet života. Govorili ste vi, ali i moje kolege, da je sam pojam ombudsmana prvi put ustanovljen u švedskom parlamentu, davne 1809. godine, kao jedan od organa koji nezavisno od izvršne vlasti brine o pravima građana. Danas je to institucija koja se na evropskom nivou uspostavlja kao negde jedinstveni mehanizam, tako da je i za Srbiju uspostavljanje ovog instituta deo otprilike našeg evropskog puta. Zaštitnika građana imaju sve članice EU danas, ali i sve zemlje kandidati. Institut zaštitnika uveden je zakonom 2005, a donošenjem Ustava 2006. godine je definisan njegov ustavni položaj i uloga, čime je dobio značajno mesto u našem pravnom sistemu i svrstan je u najviše organe državne vlasti. Velika ovlašćenja koja Zaštitnik građana ima potvrđuju, pre svega, značaj ovog nezavisnog organa koji samostalno i bez bilo kakvih političkih pritisaka vrši kontrolu rada državnih organa pred kojima građani ostvaruju svoja prava. Građani imaju pravo da zaštitu potraže kod Zaštitnika građana onda kada nisu uspeli da ostvare svoja prava i iscrpili su sve pravne mogućnosti pred državnim organima ili sudovima. Ne može se osporiti diskusija kolege Zukorlića u onom delu u kom govori o rokovima, ali sada prosto kod donošenja svakog zakona negde tek praksa pokaže šta je ono što treba unaprediti, tako da sve to treba uzeti u obzir kada je u pitanju i ova verzija zakona i svaka buduća o kojoj ćemo, sigurna sam, mi ili neki drugi razgovarati. Digitalizacija državne uprave, odnosno uvođenje e-uprave i stavljanje u funkciju pre svega jedinstvenog registra stanovništva, koji je povezao čak 13 različitih baza podataka, zatim otvaranje jednog šaltera za sve usluge uprave, uvođenje elektronskih potpisa i elektronskog dokumenta, kao i stalna edukacija zaposlenih u javnom sektoru, dokaz su pre svega opredeljenosti naše države da jača pravnu državu i garantuje svojim građanima pravnu sigurnost u ostvarivanju prava. Srbija je, naročito u prethodnih pet godina, učinila dosta kvalitetnih koraka ka tom cilju, i to pre svega ministarstvo na čijem ste čelu, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali i svi ostali vladini resori u domenu svoje odgovornosti. Tako da, lično verujem da će se daljim unapređenjem, pre svega stručnosti i efikasnosti javne uprave, smanjiti i pritisak možda na instituciju Zaštitnika građana, makar u onim segmentima neefikasnog rada, ćutanja administracije ili formalno-pravnih propusta organa vlasti, što često kod građana može stvarati osećaj nesigurnosti, nejednakosti ili neretko i diskriminacije u ostvarivanju prava. Čak smo i ovde u parlamentu mnogo puta govorili upravo o efikasnosti tih državnih organa, doneli brojne zakone koji treba da doprinesu i efikasnosti i zakonitom radu javne uprave, suzbijanju nepoželjnog ponašanja državne administracije, pre svega korupcije, nepotizma, jer za svakog građanina susret sa službenikom na šalteru jeste otprilike prva slika o državi i o njenoj efikasnosti i pravičnosti. Ona izreka na koju smo svi navikli, a to je „Fali ti jedan papir“, zaista je na dobrom putu da postane prošlost, bilo da je razlog stvarnog nedostatka papira ili neprofesionalnog odnosa nekog službenika koji građanima jednostavno kažu - dođi sutra. Naglašavam da ne zaboravimo da iz te slike o javnoj vlasti proističe kasnije i opšti stav o državi, a kriterijume efikasnosti i zakonitosti rada naše javne uprave koriste neretko i evropske institucije. Pre svih Evropska komisija koja ocenjuje napredak Srbije kao kandidata za članstvo u EU. Poslednji izveštaj negde govori da smo prepoznali ono što oni kritikuju i unapredili ono što su bili nedostaci. Novim predlogom zakona se osnažuje nezavisnost, a time i značaj institucije Zaštitnika građana i otklanjaju nedostaci uočeni u četrnaestogodišnjoj praksi primene ovog važećeg zakona. Jasnije se preciziraju ovlašćenja, postupci i procedure značajne za zaštitu prava građana pred ovim organom, a vrši se i neophodno usklađivanje domaćeg zakonodavstva sa potpisanim međunarodnim ugovorima i konvencijama, pre svega sa evropskom praksom i zakonodavstvom. Novim predlogom zakona preciziraju se ovlašćenja koja proističu iz svih potpisanih međunarodnih ugovora i konvencija i u skladu sa tim precizira se da Zaštitnik građana ima ulogu nacionalnog mehanizma za prevenciju torture, nacionalnog mehanizma za praćenje Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, nacionalnog izvestioca u oblasti trgovine ljudima, kao i položaj posebnog tela koje štiti, promoviše i unapređuje prava deteta, za mene negde najvažniji momenat. U kontekstu ovih ovlašćenja, zaista ću posebno skrenuti pažnju na značaj novih zakonskih ovlašćenja koja se tiču prava deteta. Nemam dilemu da me ministarka razume zašto baš o tome pričam, jer je pre svega najosetljivija populaciona grupa. Ovim novim rešenjem se daje ovlašćenje Zaštitniku da bez prethodne najave može bez ometanja da dođe u ustanovu socijalne zaštite za smeštaj dece, mladih i odraslih, izvrši pregled i ustanovi da li su narušena ili ugrožena prava deteta. Zaštitnik je u prethodnim izveštajima ukazivao i na mali broj zaposlenih u ustanovama socijalne zaštite, što je jedan od razloga nedovoljnog preventivnog rada i kada je u pitanju porodično nasilje, naročito nad decom, ali to se može odnositi i na prava dece u postupcima razvoda braka, što se sve češće otvara kao problem, ili na prava iz oblasti socijalne zaštite porodice sa decom koja žive u teškim socijalnim uslovima. Iskoristiću priliku da skrenem pažnju i na probleme samohranih porodica, sa decom koja uprkos pravosnažnim presudama ne dobijaju alimentaciju jer nedostaje izvršenje presuda, što je takođe jedan od razloga za obraćanje Zaštitniku građana. Sve je učestaliji i primer ugrožavanja dečijih prava u postupcima poveravanja dece pri razvodu braka. Često se roditelju dete oduzima zbog lošeg materijalnog stanja, pri čemu se zanemaruje potreba deteta da bude sa roditeljom sa kojim je bezbednije i kome je dete možda emotivno privrženije. Umesto da se roditelju materijalno pomogne da on brine o detetu, pribegava se i smeštaju u hraniteljsku porodicu kojoj se plaća briga o detetu, iako ono ima svoje roditelje. Prosto, negde cenim da bi zdravije za dete bilo da se roditelju sa kojim dete želi da živi možda pomogne na način na koji to država zaista radi kada su u pitanju hraniteljske porodice. Da ne svedem svoju diskusiju baš na utisak o filmu snimljenom po istinitom događaju, film „Otac“, ali zašto da ne, da se i na to osvrnemo kao na jedan slučaj koji možda ne bi smeo da nam se ponovi. Kada je u pitanju zaštita prava deteta, ovim zakonom će se omogućiti da roditelji ili staratelji podnesu pritužbu na rad organa koji krše prava deteta, a ukoliko je dete starije od 10 godina života može i samo da podnese pritužbu za kršenje prava od strane državnih institucija i organa. Sve ovo potvrđuje ogroman značaj i ulogu Ombudsmana i time njegovu ogromnu odgovornost za realizaciju nadležnosti koje su Ustavom i ovim zakonom utvrđene. Mi kao narodni poslanici, u poslednjih par godina, redovno na plenumu raspravljamo i usvajamo izveštaj Zaštitnika građana, što ima karakter nadzora nad radom ovog organa. Iz ranijih izveštaja o radu Zaštitnika građana upoznavali smo se sa obimom i strukturom zahteva i pritužbi građana upućivanih Zaštitniku, kao i sa ishodima tih podnesaka, od kojih su se mnogi odnosili upravo na bazične potrebe i prava građana. U tom smislu, i pitanje izbora ličnosti Zaštitnika građana i njegovih zamenika predstavlja veliku odgovornost Narodne skupštine, koja po zakonu bira Zaštitnika. Slažem se potpuno da je iskorak u načinu predlaganja Zaštitnika. Međutim, ovim predlogom menjaju se i uslovi potrebni za izbor Zaštitnika i njegovih zamenika, dužina njihovih mandata i predlaže se da Zaštitnik građana ne mora biti diplomirani pravnik, kao što je to do sada bio, produžava se mandat na osam godina, a predlaže se i da zamenike, kojih može biti do četiri više, ne bira Narodna skupština, već ih postavlja sam Zaštitnik na osnovu konkursa. Podneli smo kao poslanička grupa nekoliko amandmana koji se odnose upravo na stručnu spremu Zaštitnika, pre svega, i način izbora njegovih zamenika. Zaista, predlažemo i mislimo da Zaštitnik mora biti po struci diplomirani pravnik, jer su poslovi Zaštitnika usko vezani za sprovođenje zakona i zaštitu građana od izigravanja zakona na bilo koji način. Kada su u pitanju zamenici Zaštitnika, predlažemo da se njihov izbor vrati u Skupštinu zbog značaja uloge i velikih ovlašćenja koja prosto imaju ovim zakonom, ali ćemo po amandmanima razgovarati u raspravi u pojedinostima o tome, da sada ne oduzimam ni sebi ni vama vreme. Međutim, molim vas da ipak razmislite o tom predlogu jer je zaista dobronameran i čini mi se negde svrsishodan. Drugi Predlog zakona iz ovog pretresa jesu izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja i on sadrži takođe obimne izmene kojima se unapređuje institucija Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, koji je kao i Zaštitnik građana važan nezavisni državni organ, sa značajnom ulogom u našem pravnom sistemu. Poverenik je svojevrsni zaštitnik prava na javno obaveštavanje i informisanje o aktivnostima i nadležnostima organa javne vlasti. Posrednik je između građana i organa vlasti i rešava sporne situacije u kojima građanima i pravnim licima državni organi uskrate pristup informacijama od javnog značaja. To je neko kome građani treba da veruju i imaju poverenja da će im on pomoći da ostvare svoja prava na informacije od javnog značaja, bilo da je u pitanju informacija od uticaja na prava građana ili informacija od opšteg, odnosno javnog interesa. Rad Poverenika i veliki broj zahteva tražioca informacija od javnog značaja potvrđuje značaj ove institucije i poverenje koje su građani izgradili. U skladu sa ovim zakonom, Poverenik se uključuje u zaštitu prava onda kada organi javne vlasti donesu rešenje kojim se odbija zahtev za pristup informacijama. Onda građani ili pravno lice zbog takvog rešenja imaju pravo i mogućnost da podnesu žalbu Povereniku. Upravo smo u Godišnjem izveštaju o radu i Poverenika, razmatranog na sednici Narodne skupštine, videli da je najveći broj žalbi Povereniku upućeno upravo zbog nepostupanja po zahtevima tražioca informacija. Zato se ključne izmene ovog zakona i odnose, čini mi se, na unapređenje tog postupka i povećanje transparentnosti podataka koji se objavljuju, kao i na proširenje kruga lica na koje se zakon odnosi. Predložene izmene treba da dovedu do toga da svi organi vlasti postupaju u skladu sa zakonskim obavezama i da građani mogu da ostvare svoje pravo iz zakona, a to je dostupnost informacija o radu organa vlasti. Proširivanje kruga lica na koje se zakon odnosi imaće veliki uticaj na povećanje obima dostupnih informacija o radu javne uprave. I na kraju, možemo reći da su izmene ovog zakona rezultat i našeg strateškog opredeljenja ka evropskim integracijama i u praksi uočene potrebe poboljšanja zakona u interesu javnosti da bude obaveštena i da raspolaže relevantnim informacijama koje mogu uticati na život, zdravlje ili ostvarivanje prava. Kao i Zaštitnik građana, tako i poverenik predstavljaju mehanizme demokratizacije društva, jačanje pravne države, što i jeste negde strateško opredeljenje Srbije. U tom kontekstu, pred ovim nezavisnim organima stoji jedna velika odgovornost za vršenje ovlašćenja koja su im Ustavom i zakonom poverena. Ono što je takođe možda bila moja dilema lično i poslaničke grupe je dužina mandata, negde isključivo zbog toga što mi se čini da će taj mandat od osam godina biti najduži mandat koji bilo ko ima uz Srbiji, nekako mi je mnogo čak i iznad mandata predsednika Republike. Ali, odustali smo od amandmana koji utiče na dužinu mandata, pre svega verujući da je procena koja je urađena pre nego što je tako dug mandat dodeljen racionalna. Možda ima i smisla da osam godina obavljaju tu funkciju. Nadam se da ćemo ovim izmenama unaprediti, opet kažem, i poboljšati postojeće stanje. Sigurna sam da će praksa pokazati da tu treba još toga uraditi. U svakom slučaju, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, vama ministarka lično čestitke za jedan ovakav iskorak. Ovo nisu male izmene zakona, i to dva zaista važna zakona za funkcionisanje Srbije. Tako da, očekujem da će nam praksa dati još zadataka koje treba da unapredimo. Molim da još jednom i pre rasprave u pojedinostima obratimo pažnju na ono na šta smo probali da amandmanski odreagujemo. Hvala vam.
Zahvaljujem koleginici Paunović. Sledeći narodni poslanik je Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ministarka sa saradnicima, poštovani građani Srbije, kao što su moje uvažene kolege u toku današnjeg dana rekle, pred nama je danas Predlog zakona o Zaštitniku građana, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. I u toku današnjeg dana ovde u Narodnoj skupštini ćemo razgovarati o zakonskim aktima koji imaju za cilj regulisanje oblasti koje spadaju u nadležnost nezavisnih institucija i koji za svoj rad odgovaraju Narodnoj skupštini, kao najvišem zakonodavnom telu. Takođe, u toku prethodne sednice smo imali mogućnost da raspravljamo o izveštajima nezavisnih institucija, odnosno nezavisnih regulatornih tela, i na taj način smo jasno pokazali želju i nameru da čujemo komentare i mišljenja koja nam dolaze od strane nezavisnih institucija, ali ono što je značajna promena u odnosu na period kada je SNS predstavljala najjaču opozicionu stranku ovde u domu Narodne skupštine jeste što nismo mogli da čujemo negativna mišljenja koja su usmerena ka vladajućoj većini, nego komentare koji predstavljaju različite poglede na određene mere i aktivnosti koje preduzima Vlada Republike Srbije. Kada govorimo o samom Predlogu zakona o Zaštitniku građana, ustavni i zakonski okviri za njegovo donošenje su sadržani u članu 91. Ustava Republike Srbije. Ustav Republike Srbije jasno definiše da je Zaštitnik građana nezavisni državni organ koji štiti prava građana Republike Srbije, ali istovremeno sprovodi kontrolu nad radom organa državne uprave, organizacija, javnih preduzeća i ustanova kojima su poverena javna ovlašćenja. Da bismo u startu napravili jasnu distinkciju u pogledu ovlašćenja Zaštitnika građana, moramo da kažemo da Zaštitnik građana nije ovlašćen da nadzire rad Narodne skupštine Vlade Republike Srbije, predsednika Republike Srbije, Ustavnog suda i drugih sudova i javnih tužilaštava. Ukoliko bismo govorili o razlozima za donošenje ovog zakona, s jedne strane, potrebno je unapređenje zakonskih odredbi koje se odnosi na sistem kontrole rada državnih organa uprave i onima kojima su poverena javna ovlašćenja i, s druge strane, unapređenje pojedinih zakonskih odredbi koje se odnose na način izbora Zaštitnika građana koji će doprineti efikasnijem i transparentnijem radu Zaštitnika građana u budućnosti. Ali ukoliko bi nam neko postavio pitanje kako bismo mogli da definišemo ovaj zakonski akt u kratkim crtama, mi bismo rekli da je on jasan, koncizan i da sadrži jasno definisane odredbe i norme koje će doprineti lakšoj primeni ovog zakonskog teksta u svakodnevnim situacijama i koji će biti garant još nezavisnijem i transparentnijem radu Zaštitnika građana. Svakako, pošto danas govorimo o novom zakonskom aktu, on sadrži takođe i nove zakonske norme, ja ću probati da se usredsredim samo na one zakonske norme koje predstavljaju specifičnost u odnosu na prethodni zakonski akt. Kao što su svakako i moje kolege rekle, taj predlog zakonskog akta definiše najširi krug lica prema kojima Zaštitnik građana može da preduzme radnju u cilju njihove pravne zaštite, odnosno sva pravna i fizička lica, kao i lica koja u tom trenutku nemaju državljanstvo ili lica koja ne poseduju državljanstvo, što je suštinska promena u odnosu na prethodni zakonski akt koji nije prepoznavao ovu kategoriju lica. Takođe, u članu 2. se definiše da je Zaštitnik građana organ nadležan za obavljanje poslova Nacionalnog mehanizma za prevenciju torture, kao i Nacionalnog mehanizma za praćenje i sprovođenje Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, što je direktan korak ka dodatnoj zaštiti i unapređenju korpusa ljudskih prava u Republici Srbiji. Ali norme koje predstavljaju svakako novinu u odnosu na prethodni zakonski akt jesu one koje regulišu transparentniji način izbora Zaštitnika građana ovde u Narodnoj skupštini uz aktivno učešće nadležnog skupštinskog odbora. Te norme jasno definišu mogućnost raspisivanja javnog poziva od strane predsednika Narodne skupštine, koji će biti upućen svim onim zainteresovanim licima koja žele da budu kandidati za poziciju Zaštitnika građana i da se ovaj javni poziv objavi u novinama koje se distribuiraju na teritoriji Republike Srbije, kako bi najšira javnost mogla da bude uključena u ovaj vrlo odgovoran proces. Svakako najbitnija promena jeste što se, umesto sadašnjeg šestogodišnjeg mandata, Zaštitnik građana bira na mandat od osam godina, ali razlika jeste što on neće moći da bude reizabran na tu funkciju. Što se tiče poslova, smatram da smo malo pričali o tome u ovim uvodnim rečima ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Što se tiče promena kada govorimo o nadležnostima Zaštitnika građana jeste što će on sada imati mogućnost da upućuje inicijative za izmene i dopune zakona ne samo Narodnoj skupštini i ne Vladi Republike Srbije, nego svim onim drugim državnim organima koji se nalaze pod sistemom njegove kontrole. Svakako, važnu novinu predstavlja i što podnosioci pritužba će sada morati da iscrpe sva pravna sredstva, pa da pritužbu podnose Zaštitniku građana i da Zaštitnik građana u budućnosti neće moći da raspravlja, odnosno neće moći da postupa po anonimnim prijavama. Ono što možemo prepoznati kao pozitivne ciljeve ovog zakona jeste da se ostvaruje budžetsko-finansijska nezavisnost, zatim proširivanje postojećih ovlašćenja koja se ostvaruju kroz davanje inicijativa širem krugu državnih organa, kao i jačanje nezavisnosti institucije Zaštitnik. Ono što ste vi, ministarka, rekli u postupku pripremanja ovog predloga zakona imali smo veoma jasan princip inkluzivnosti gde su uključena i fizička lica i drugi međunarodne institucije kako bismo danas mogli da pričamo o najboljem zakonskom aktu koji danas, odnosno, o kojem ćemo u narednim danima glasati u Narodnoj skupštini. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, to je sastavni deo Strategije reforme javne uprave od 2021. do 2025. godine i kao jedan od ciljeva jeste bio i izmena Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Ono što mi u poslednje vreme prepoznajemo kao negativnu praksu i ono što se u pravnoj struci naziva zloupotreba prava, jeste što veliki broj lica prosto guši instituciju Poverenika velikim brojem pritužbi i onda dolazi do pokretanja prekršajnog postupka gde ti isti podnosioci naplaćuju troškove u odnosu na učešće i na finalizaciju tog prekršajnog postupka. Novine jesu, svakako, što je Poverenik za informacije od javnog značaja ovlašćen da izdaje prekršajne naloge u iznosu od 30.000 dinara onim odgovornim licima koji ne postupe po njegovom zahtevu, kao i obaveza Poverenika, odnosno da Poverenik može da izda nalog svim nadležnim državnim organima da sve najbitnije informacije obavljaju na svojim veb prezentacijama. Zaista smatram da su ovi zakonski predlozi uređeni dobro od strane Vlade Republike Srbije kao ovlašćenog predlagača i resornog ministarstva i zaista možemo da budemo ponosi na određene zakonske norme koje su uvedene u ove nove zakonske tekstove. Ipak, ono što ne mogu da shvatim i što će se moje izlaganje razlikovati u odnosu na moje uvažene kolege, jeste što se susrećemo sa određenim oprečnim stavovima u odnosu na period do 2012. godine. Mi moramo ovde da postavimo jasnu distinkciju u odnosu na period pre 2000. i posle 2012. godine i da pričamo o svim onim ljudima koji su bili na čelu ovih nezavisnih institucija, koji su te institucije koristili za svoju političku samopromociju, a svoje poslove nisu radili u skladu sa Ustavom i zakonom. Zato je meni prilikom čitanja ovog predloga zakona zaista neshvatljivo da su i Poverenik za informacije od javnog značaja i Zaštitnik građana davali preporuke još 2011. i 2012. godine da se ovi zakonski predlozi unaprede a ništa nisu uradili tokom svog mandata. Podsetiću vas da je gospodin Saša Janković obavljao ovu funkciju od 2007. do 2017. godine, a gospodin Rodoljub Šabić je ovu funkciju vršio od 2004. do 2018. godine. Ono što mi je takođe neshvatljivo jeste da je broj pritužbi od 2009. do 2012. godine bio mnogostruko veći nego što je to bio 2019, 2020. i 2021. godine, pa je broj pritužbi 2012. godine iznosio, odnosno broj obraćanja 23.525 a broj podnetih pritužbi iznosio 5.021. Ovaj egzaktan broj nam govori o tome na koji način su radili državni organi do 2012. godine. Oni prosto u tom trenutku nisu želeli da odgovaraju nikome zato što su znali da imaju apsolutnu većinu u Vladi, da imaju ovde apsolutnu većinu i da ne moraju nikome ništa da objašnjavaju u bilo kojoj oblasti, u bilo kom aspektu i to im se naravno obilo o glavu 2012. godine kada je narod shvatio da ne želi više na čelu države da ima diletante. Isto kada govorimo o Zaštitniku građana, moram da podsetim sve moje uvažene kolege i građane Republike Srbije o izjavi koju je Saša Janković dao pre nekoliko nedelja za jedan mediji u kojoj je rekao da su mu određeni ambasadori i određeni kvaziprijatelji predlagali da na određeni način dođe u kontakt sa Aleksandrom Vučićem, da mu se približi, da mu se podvuče pod kožu, a nakon toga što dobije njegovo poverenje da na određeni način, naravno uz njihove savete, određenih centra moći pokuša da preuzme ulogu Aleksandra Vučića, jer tobože Aleksandar Vučić ima određene probleme sa srcem, pa je mnogo bolje da Saša Janković bude kalif umesto kalifa. Ali, ja se ne bih složio sa tim nazivom kalif umesto kalifa, već da dođe na mesto predsednika Republike Srbije. Saša Janković koji je bio naš politički oponent i za koga smo mi govorili sve one stvari koje je on zaista radio je u određenom trenutku odlučio da olakša dušu i da nam kaže sve one stvari koje će biti uvod za stvari sa kojima se mi susrećemo poslednjih godinu, godinu i po dana. A te stvari koje su nastavak njegov izjave, jesu upravo ono što mi danas vidimo u medijima, medijima koje su u najvećem broju pod vlasništvom predstavnika bivšeg tajkunskog režima, koji vrše dehumanizaciju i kriminalizaciju porodice Aleksandra Vučića. Imali smo pre neki dan izjavu potpredsednika SNS Miloša Vučevića, sa kojom se ja u potpunosti slažem, kao i sve moje kolege, nadam se i evo sada kada gledam svi mi svojim telom potvrđuju, odnosno da je Miloš Vučević prvi koji je olakšao dušu 2019. godine i koji je rekao da postoje paralelni centri moći koji hoće direktno da naude predsedniku Aleksandru Vučiću. Zašto se to dešava? Dešava se zato što je Srbija danas ekonomski jača, ekonomski nezavisna, samostalna, samostalno donosi svoje odluke i predstavlja problem i određenim i spoljašnjim i unutrašnjim centrima moći. Zašto je nekome bilo potrebno da pravi paralelne strukture u državi u MUP da bi se izvršila potpuna kriminalizacija i dehumanizacija porodice Vučić, pre svega Aleksandra Vučića, a zatim njegovog brata Andreja Vučića uvlačenjem u afere kako bi neko mogao da posle određenog vremena dođe na vlast i preuzme sve zasluge koje smo mi ostvarili od 2012. godine. Mi te rezultate danas vidimo. Mi vidimo da su pojedini visoki državni, odnosno u to vreme visoki funkcioneri MUP danas u pritvoru. Ne možemo da zanemarimo činjenicu da je predsednik Aleksandar Vučić bio prisluškivan 1882 puta. Ne možemo da zanemarimo činjenicu da su njegovog brata Andreja Vučića pratili određeni pripadnici MUP. Da je neko dostavljao podatke KRIK-u i drugim tzv. nezavisnim medijima o njegovom sinu Danilu Vučiću kako tobože sedi u nekom kafiću i gleda utakmicu. Pa, šta je u tome loše? Onda kao vrh ledenog breza napravite, odnosno pokušate da izmislite aferu Jovanjica gde vam podršku daju određeni policijski funkcioneri kako je neko morao, odnosno kako su terali Koluviju da direktno optuži Andreja Vučića i time slome Aleksandra Vučića kako bi otišao sa vlasti. Nije ovo prvi put da se dešava. Kada govorimo o spoljnim centrima moći, ti napadi dolaze iz Crne Gore, oni dolaze iz BiH, oni dolaze iz Hrvatske, ali evidentno je da imaju određenu podršku unutar Beograda i unutar Republike Srbije da sprovedu svoj plan da Srbija ne bude više jaka, nezavisna nego da ona bude slaba, da mora srpski narod uvek da pati i da srpski narod mora da se izvinjava za sve one stvari koje je radila ili koje nije radila. Zaista molim, pošto smo juče pričali o rebalansu budžeta, da se odvoje veća sredstva i za Ministarstvo unutrašnjih poslova i za Ministarstvo pravde i da jedanput konačno ovo klupko koje ima više slojeva skroz otvorimo i da vidimo ko je bio sve učesnik ovih, ja bih rekao, katastrofalnih napada na porodicu Aleksandra Vučića. Zašto je to nekome trebalo u ovim trenucima i zašto su neki, ja kažem, nadam se da će državni organi ubrzo to otkriti, stvarali pojedine paralelne strukture i u državi i u tajkunskim medijima i u određenim opozicionim blokovima, ali i u određenim strukturama Ministarstva unutrašnjih poslova. Nadam se da ćemo svi zajedno stati iza ove ozbiljne i odgovorne politike, da se više nikada nećemo sakrivati i da ćemo stati svi zajedno u odbranu i Aleksandra Vučića i Andreja Vučića. Zašto je potrebno nekome da vrši kriminalizaciju brata predsednika prethodnih nekoliko godina, da ga napada, da ga lažno optužuje da ima restorane, da ima vinograde, da ima kafiće, da ima ja ne znam šta? Gde ste vi videli Andreja Vučića da sedi u Beogradu, Novom Sadu, Nišu, Kragujevcu? Da li imate i jedan dokaz? Nemate. Zato što vam je potrebno da udarite na članove porodice Aleksandra Vučića, da bi određene paralelne strukture došle na njegovo mesto i kako bi uspele da preuzmu sve one zasluge koje je on stvorio od 2012. godine do danas. Nadam se da nećemo raditi samo na izmeni zakona koje se odnose na nezavisne institucije. Zašto? Zato što tih nezavisnih institucija nema nigde da osude napade na članove porodice Aleksandra Vučića. Nemate nigde Poverenicu za rodnu ravnopravnost, nemate nigde Zaštitnika građana kada se u dnevnom listu "Danas" objavi naslovna strana protiv Danila Vučića, a nemate ni neke funkcionere SNS da osude takve napade. Oni bi verovatno žešće osudili određene napade da kuče udare na ulici. Nemate ih ni pre mesec dana, nemate ih ni sada. Mi moramo jedanput da napravimo distinkciju od stvari koje su nam se dešavale do 2012. godine. Mi ne smemo ni na jedan način da postanemo nekadašnja Demokratska stranka, da radimo samo stvari koje ćemo stvoriti da bi stavili sebi u džep. Mi moramo da budemo mnogo napredniji u odnosu na period pre 2012. godine. Ali, zato nam je bitno da imamo jedinstvenu politiku, da nemamo paralelne strukture, da nemamo ljude koji žele iz ćoška da skinu Aleksandra Vučića, da napadnu Andreja Vučića, Danila Vučića, kako bi ga naterali da ode sa vlasti. Dragi građani, ja vam kažem, sve dok je SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem u Srbiji, ovde odluke neće donositi tajkuni, neće donositi članovi pojedinih paralelnih struktura, neće donositi prljave značke iz Ministarstva unutrašnjih poslova i neće donositi tajkuni i strani ambasadori. Građani Republike Srbije su ovde jedini koji mogu da odlučuju, a ja se nadam da ćemo na predstojećim izborima 2022. godine dati punu podršku politici Aleksandra Vučića, jer je to jedina politika koja obezbeđuje prosperitet i dalji napredak Srbije. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kesaru. Sada prelazimo na listu narodnih poslanika. Prva na listi je koleginica Misala Pramenković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministrice sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su, kao što smo imali prilike čuti, dva veoma važna zakonska rešenja. Jedan se tiče Predloga izmena i dopuna Zakona o pristupu informacijama od javnog značaja, a drugi se odnosi na Zakon o Zaštitniku građana. I jedan i drugi zakon se direktno tiču prava u pogledu ostvarivanja, zapravo predstavljaju adekvatne mehanizme u pogledu ostvarivanja prava građana i u tom pogledu je svakako interes svih nas, narodnih poslanika, koji prevashodno zastupamo interese građana, da podržimo ovakva zakonska rešenja koji predstavljaju adekvatnu i kvalitetnu dopunu u pogledu funkcionisanja konkretnih mehanizama, odnosno dva veoma važna instituta. Kada je u pitanju sam Predlog izmena i dopuna Zakona o pristupu informacijama od javnog značaja, odnosno o Povereniku informacija od javnog značaja, vidimo da kroz ovo zakonsko rešenje se dodatno učvršćuje pozicija Poverenika, što je veoma značajno u pogledu ne samo veće transparentnosti već i mogućnosti odnosno ovlašćenja koje ovaj veoma važan mehanizam dobija u pogledu mogućnosti da zatraži od relevantnih faktora, dakle javnih institucija, ustanova, da informacije koje je neophodno postave recimo na svojim veb prezentacijama itd. Sa druge strane, i taj segment donekle kaznene politike koju može u ovom momentu izreći sam Zaštitnik je verovatno adekvatno sredstvo za dolazak do informacija od javnog značaja. U pogledu Zakona o Zaštitniku građana čuli smo niz izmena koje imaju intenciju prevashodno učvrstiti takođe poziciju Zaštitnika građana sa aspekta nezavisnosti i zastupanja interesa građana, što mu je prevashodno i u opisu same namene i onoga što se očekuje od Zaštitnika građana. Dakle, Zaštitnik građana je institut koji bi trebao pomoći građanima u momentima kada osete da ne mogu doći do adekvatne pravne zaštite ili do rešenja određenog problema koji ih tišti. Iskoristila bih priliku da spomenem instituciju lokalnog Zaštitnika građana kao veoma važnu. Dakle, lokalni ombudsman je jako značajan momenat, iako Zakon o lokalnoj samoupravi ne obavezuje lokalne zajednice već daje kao mogućnost. Dobar deo njih se, da tako kažem, odvažio da uspostavi ovaj institut, neki još nisu, ali pitanje lokalnog ombudsmana nekada može biti možda i adekvatno iskorišćeno, odnosno zastupanje građana od strane lokalnih zaštitnika građana možda nekada može u znatnoj meri biti i zloupotrebljeno i na neki način možda ispolitizovano, što se ne bi smelo desiti. Navešću konkretan primer. Naime, 2016. godine u Tutinu je lokalni Zaštitnik građana napao dvojicu građana, što je presedan i nespojivo sa funkcijom koju obavlja. Upravo u pogledu stručnih, ali i moralnih kvaliteta, kada spominjemo potencijalne kandidate, kako za nacionalne tako i za lokalne zaštitnike građana, ti kvaliteti su nešto što treba biti odlika takvih osoba. Dakle, pored stručnih kvaliteta, moralni kvaliteti su ti koji su veoma značajni, posebno u manjim lokalnim zajednicama, gde se ljudi obično znaju, prepoznaju jedni druge i onda pitanje je da li neko može imati poverenja i da li ima hrabrosti da se obrati zapravo osobi za koju možda sumnja da će na najbolji mogući način zastupati interese. U tom pogledu želim reći da se nekada određena ovlašćenja ili funkcionisanje određenih organa nekako sa centralnog nivoa prema lokalu znaju malo pogubiti u pogledu doslednosti i u pogledu osećaja odgovornosti. Zato je jako važna koordinacija i saradnja između nacionalnog Zaštitnika građana sa lokalnim zaštitnicima građana. Recimo, neke savremene zemlje su uvele i veći opseg ombudsmana, odnosno zaštitnika građana, pa postoje, recimo, zaštitnici građana isključivo koji se bave pravima deteta, osoba sa invaliditetom, itd. To je primer dobre prakse, gde ćemo verovatno u nekom budućem periodu i mi težiti takvim nekim izmenama i dopunama i unapređenjima ovog instituta, ukoliko to, normalno, konkretne prilike budu zahtevale. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarka sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću se u svom današnjem izlaganju pre svega osvrnuti na Zakon o Zaštitniku građana. Kao što su kolege već pomenule, njegov značaj je neupitan. On je u naš pravni sistem, odnosno poredak, uveden 2005. godine, dakle pre Ustava koji je sada važeći, a 2006. je sadržao izvesne odredbe koje se odnose na Zaštitnika građana i s tim u vezi 2007. godine imamo Izmenu i dopunu ovog zakona. Očigledno da sve ove izmene nisu u dovoljnoj meri pratile evropske pravne tokove u tom smislu i da postoji potreba da se donese jedan ovakav zakon. Istovremeno, Evropska komisija jed u više navrata u svojim godišnjim izveštajima o napretku Srbije, isticala stav po kome Srbija mora da donese novi zakon o Zaštitniku građana, koji će unaprediti njegovu nezavisnost, ali i efikasnost u radu. Istorijski posmatrano retko koja institucija je doživela tako veliku popularnost i rasprostranjenost kao što je institucija ombudsmana, i ovlašćenja koja ombudsman ima još od uvođenja u Švedskoj davne 1809. godine, suštinski se nisu mnogo menjala do danas. Njihov značaj posebno dolazi do izražaja kada govorimo o ombudsmanima na lokalnom nivou. Dolazim iz Niša, Niš ima svog ombudsmana, odnosno, zaštitnika građana, i mogu da kažem da su izveštaji koje on podnosi skupštini jedinica lokalne samouprave i te kako važni, jer ukazuju na to u kojoj meri dolazi do kršenja prava građana, a posebno se primedbe odnose na rad javno komunalnih i javnih preduzeća čiji je osnivač lokalna samouprava. Kao što i sam naziv kaže ombudsman, odnosno zaštitnik građana, koja je kao što sam pomenula, u naš sistem uvedena po švedskom modelu, on u bukvalnom prevodu znači - onaj koji ima sluha za narod. Upravo to možda daje neku dodatnu težinu, ali i značaj u postupanju Zaštitnika građana prilikom rešavanja problema. Potreba za zaštitom ljudskih prava, ali i potreba za nekom spoljašnjom kontrolom rada uprave, utoliko je značajnija ukoliko uzmemo u obzir savremeni koncept, da kažem, kreiranja država uopšte u kome čovek zauzima centralno mesto. Vreme je jednostavno pokazalo, da je upravo ombudsman taj koji je oličen u jednoj instituciji i zapravo, tu pomoć i podršku i treba da pruža. Zato bih definisala ombudsmana kao osobu kojoj je dat institucionalni karakter, ali to istovremeno nije ni inokosni ni kolektivni organ, već organ ad persona, odnosno organ koji podrazumeva ličnost i instituciju i koji iza sebe ima odgovarajuću stručnu podršku i pomoć. Skup nadležnosti kojima raspolaže Zaštitnik građana, po mom mišljenju, sasvim je dovoljan da ukoliko se te nadležnosti koriste onako kako su predviđene, obezbedi napredak i pomak u zaštiti prava građana, ali i sprečavanju diskriminacije i unapređenju rada javne uprave uopšte. Ne želim da umanjim značaj nekih drugih nezavisnih institucija, ali u oblasti zaštite svojih ljudskih prava, građani se najviše odnosno, prvo obrate Zaštitniku građana, što znači da ga prepoznaju kao instituciju koja im može pružiti odgovarajuću pomoć. Možda je razlog za to delokrug rada samog Zaštitnika građana, sa jedne strane, a sa druge strane, možda razlog leži u tome što su postupci pred ovom institucijom potpuno besplatni i lišeni nekih strogih formalnih, da kažem, zahteva koje prate neke druge postupke. Sa stanovišta zaštite specifičnih ranjivih grupa i njihovih prava, naročito važnu ulogu Zaštitnik građana ima prilikom podnošenja izveštaja, ali i inicijativa za izmenu određenih propisa. Na osnovu izveštaja koje možemo da pročitamo iz prethodnih godina, možemo reći da Zaštitnik građana upravo u toj oblasti ima i najviše uspeha. Pomenuću jednu takvu aktivnost koja je sprovedena prilikom istraživanja u vezi sa sprovođenjem Strategije za unapređenje položaja Roma za period 2009. - 2015. godine, i to istraživanje je pokazalo da od svih predloženih i predviđenih mera samo dve imaju smisla. Kao rezultat reakcije Zaštitnika u tom slučaju došlo se do sačinjavanja jednog posebnog izveštaja o sprovođenju Strategije koja je kasnije dala odgovarajuće rezultate. Za kraj, složićete se sa mnom, ukoliko se od osobe koja radi na šalteru neke od jedinica lokalne samouprave bude ljubazna i daje informacije koje su neophodne svim građanima, ako se od profesora očekuje da prenose svoje znanje i objektivno ocenjuju svoje učenike, ako se od lekara očekuje da leče pacijente i da brinu o njihovom zdravlju, onda se i od Zaštitnika građana očekuje da sprovodi ona ovlašćenja koja su mu data, odnosno da zaštiti prava građana onde gde je to u njegovoj nadležnosti. Upravo, od onih koji vode ove nezavisne institucije, očekuje se da i snagom svog autoriteta, ali i načinom na koji oni svoj rad predstavljaju u javnosti, jer ćemo samo tako stvoriti zaista pravu sliku o tome kakav je njihov rad, a taj kvalitet će se odraziti i na kvalitet pružanja što bi bilo u opisu posla. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći narodni poslanik mr. Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana ministarko Obradović, neću reći dobro došli u Skupštinu, jer ovo je vaša kuća. Bili ste odličan poslanik, a danas svakako odličan ministar, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas objedinjena rasprava o dva veoma važna predloga zakona. Prvi Predlog zakona o Zaštitniku građana i drugi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Naravno, poslanička grupa Jedinstvena Srbija u danu za glasanje podržaće pomute predloge zakona, koji su svakako još jedan primer o angaženosti naše zemlje da ljudska prava budu prioritet, sa jedne strane, gde je pravo svakog građanina lažno bez obzira na nacionalnu pripadnost. Isto tako, da smo kao društvo dovoljno odgovorni i zreli da gradimo zemlju koja će pružiti jednake šanse za sve u skladu sa modernom i demokratskom Srbijom za kakvu se svakako svi zalažemo. Vraćajući se na same predloge zakona iz ove objedinjene rasprave, kažem, dva veoma važna predloga zakona, ali danas će moje izlaganje biti fokusirano na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Novi zakon, svakako treba da reši jedno goruće pitanje, a to je da li su javne institucije spremne da poštuju zakon. Zakon je inače donesen pre 17 godina. Imao je neke izmene, kao što smo čuli, 2007, 2009. i 2010 godine, ali mnoge stvari nisu obuhvaćene ovim zakonom. Potrebna je korekcija zakona. Tako da imamo i neke, svakako institucije koje su u međuvremenu formirane, a nisu obuhvaćene ovim zakonom. Dakle, kao što sam rekao, ministarka, Zakon je star 17 godina, i postoji veliki prostor da se ovaj Zakon unapredi u interesu svih naših građana. Glavni problem u postojećem Zakonu jeste upravo izvršenje Poverenikovih zahteva. Rekli smo da budemo kritični i da kažemo šta su problemi. Čak i kada neki organ uskrati informacije nekom čoveku, Poverenik donese rešenje kojim se zahteva da se one dostave. Oni to ne učine. Predložene izmene zakona uspostavljaju mehanizam koji treba da dovede do toga da organi vlasti postupaju u skladu sa svakako svojim obavezama. Jedna od bitnih izmena koja dolazi upravo od Poverenika, institucije koja je formirana, ako se ne varam, 2005. godine, je da se ovoj instituciji povere veća ovlašćenja, naravno mislim prvenstveno na inspekcijski nadzor, ali i neke novčane kazne. Svakako će to doprineti bržem dolasku do informacija, veću proaktivnost vlasti, uz istovremeno omogućavanje zloupotreba kojih je do sada svakako bilo. Kao što sam rekao, uloga Poverenika postoji od 2005. godine. Ona nikada nije bila, da kažem, beznačajna, ali se u praksi ona svodi na ulogu jednog drugostepenog organa, jer nije u stanju da kao nezavisni državni organ građanima obezbedi informaciju. Prema važećim propisima Poverenik nije u mogućnosti ni da omogući prinudni pristup informacija od javnog značaja nekog organa javne vlasti ukoliko je građanin tražio neke podatke i nije ih dobio. Ministarka, šta to praktično u praksi znači? Evo, ja recimo dolazim iz Kragujevca. Neki Kragujevčanin je tražio od nekog javnog organa da dobije neku informaciju. Dobio je odgovor da ne raspolažu tom informacijom, a postoje indicije, recimo, da ipak je ta informacija dostupna. Poverenik nema mehanizme da izvrši nadzor i da proveri da li je to tako. Upravo će novim zakonom to biti omogućeno. I to je dobro, s obzirom da želimo otvoreno društvo, kako ste vi već rekli, u kom će građani moći da budu obavešteni o svim informacijama za koje smatraju da su svakako od javnog značaja. Isto tako, gospodin Poverenik Marinković, sa druge strane je često pričao, mi smo to podržavali, da želi neku vrstu teritorijalne decentralizacije institucija Poverenika. Da Poverenik malo više obilazi Srbiju, da napusti Beograd, da ima područne jedinice u nekim regionalnim centrima gde bi građani mogli da podnesu žalbe. Evo, opet kažem, dolazim iz Šumadije. Recimo, da Šumadija bude Kragujevac gde bi svako mogao da dobije informaciju, a time bismo uštedeli i novac i vreme građana i države. Upravo ovim zakonom daje se Povereniku mogućnost da otvori kancelarije izvan sedišta, izvan Beograda, i u drugim mestima. Time se uspostavlja jednakost svih građana širom Srbije. Na samom kraju, ministarka, što se tiče EU i našeg usaglašavanja sa njom, iako smo, ja mislim da smo mi davno ispunili sve zahteve i davno smo trebali da uđemo u EU, ali Srbije je u sklopu reforme javne uprave podržava nezavisnost institucija, reforma je u EU ocenjena kao pozitivna i EU je konstantno pružala pomoć u radu oslanjajući se na pozitivna iskustva dobre prakse u svojim zemljama. Na samom kraju samo da kažem da će svakako poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenuta dva predloga zakona veoma važna, jer mi iz JS uvek podržavamo rešavanje problema koji se tiču običnog čoveka. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik i potpredsednik Skupštine, Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče Tvrdišiću. Uvažena ministarka, dobrodošli, kao što je i rekao prethodni govornik, u svoju kuću. U našem ustavno pravnom sistemu Zaštitnik građana je svrstan među najviše organe državne vlasti. U članu 138. Ustava propisano je da je Zaštitnik građana nezavistan državni organ koji štiti prava građana i kontroliše rad organa državne uprave, organa nadležnog za pravnu zaštitu imovinskih prava i interesa Republike Srbije, kao i drugih organa i organizacija, preduzeća i ustanova kojima su poverena javna ovlašćenja. Zaštitnik građana nije ovlašćen da kontroliše rad Narodne skupštine, predsednika Republike, Vlade, Ustavnog suda, sudova i javnih tužilaca. Zaštitnika građana bira i razrešava Narodna skupština i Zaštitnik za svoj rad odgovara upravo ovoj Narodnoj skupštini. Zaštitnik građana uživa imunitet kao narodni poslanik, a o imunitetu Zaštitnika građana odlučuje Narodna skupština. Prema članu 2. Predloga zakona o Zaštitniku građana o kome danas raspravljamo, Zaštitnik građana obavlja poslove nacionalnog mehanizma za prevenciju torture, poslove nacionalnog nezavisnog mehanizma za praćenje sprovođenja konvencija o pravima osoba sa invaliditetom, kao i poslove nacionalnog izvestioca u oblasti trgovine ljudima, a ima i položaj posebnog tela koje štiti, promoviše i unapređuje prava deteta. Zaštitnik građana se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih prava i manjinskih prava i sloboda. Dakle, vidimo da je u mnogome reč o zaštiti najosetljivijih i najranjivijih kategorija našeg stanovništva upravo ono na čemu insistira i za šta se prvenstveno zalaže i bori poslanička grupa PUPS – „Tri P“. Prema članu 19. Zaštitnik građana je ovlašćen da kontroliše zakonitost i pravilnost rada organa uprave radi utvrđivanja da li je njihovim aktima, radnjama ili nečinjenjem došlo do kršenja prava građana zajamčenih Ustavom, potvrđenim međunarodnim ugovorima, opšte prihvaćenim pravilima međunarodnog prava, zakonima, drugim propisima i opštim aktima naše zemlje. Zaštitnik građana može preduzimati procesne i druge radnje u postupcima pri državnim i drugim organima, organizacijama kada je za to ovlašćen posebnim propisima. Zaštitnik građana je ovlašćen i da pismeno preporuči razrešenje funkcionera, odnosno inicira pokretanje disciplinskog postupka protiv zaposlenog u organu uprave koji je povredio prava građana ili načinio propust kojim je građaninu pričinjena materijalna ili druga šteta, da nadležnom organu podnese zahtev, odnosno prijavu za pokretanje krivičnog, prekršajnog ili drugog odgovarajućeg postupka ako nađe da u radnjama funkcionera ili zaposlenog u organu uprave ima elemenata krivičnog ili drugog kažnjivog dela. Zaštitnik građana može bez prethodne najave i ometanja pregledati mesto u kojima se nalaze lica lišena slobode, lica kojima je ograničena sloboda kretanja i mesta gde su smeštene ili borave grupe čija prava štiti, a posebno mesta pod kontrolom policije i Vojske Srbije, pritvorske jedinice, zavode za izvršenje sankcija, psihijatrijske ustanove, prihvatilišta za strance i centre za azil. Takođe, Zaštitnik građana može to izvršiti u ustanovama socijalne zaštite koje pružaju uslugu domskog smeštaja deci i mladima, kao i odraslim i starijim licima. Predsednik Republike, predsednik i članovi Vlade, predsednik Narodne skupštine, predsednik Ustavnog suda i funkcioneri u organima državne uprave dužni su da prime Zaštitnika građana na njegov zahtev najkasnije u roku od 15 dana, a u slučaju koji zahteva hitnost postupanja čak i u roku od tri dana. Zaštitnik građana pokreće postupak po pritužbi građana ili po sopstvenoj inicijativi. U članu 38. Predloga zakona predviđeno je da Zaštitnik građana može pokrenuti postupak i po sopstvenoj inicijativi kada na osnovu sopstvenog saznanja ili saznanja dobijenih iz drugih izvora, uključujući izuzetno tu i anonimne pritužbe, oceni da je moguće da je aktom, radnjom ili nečinjenjem organa državne uprave došlo do povrede ljudskih i manjinskih prava i sloboda. Pored toga, Zaštitnik građana ima pravo da pružanjem dobrih usluga, posredovanjem i davanjem saveta i mišljenja o pitanjima iz svoje nadležnosti deluje preventivno u cilju unapređenja rada organa uprave i unapređenja ljudskih i manjinskih sloboda i prava. Sve su to veoma respektabilne nadležnosti i ovlašćenja koja bi Zaštitnik građana trebalo da obavlja isključivo u korist građana. Srbija ovim zakonom osnažuje institucionalni kapacitet svoje strukture Zaštitnika građana, uključujući i nacionalni mehanizam za prevenciju torture, podršku relevantnim nezavisnim institucijama za zaštitu ljudskih prava i imenovanje nacionalnog izvestioca za trgovinu ljudima, kao i uspostavljanje kapaciteta Kancelarije Zaštitnika građana za nezavisno nadgledanje u borbi protiv trgovine ljudima, posebno sa fokusom na prava žrtava trgovine ljudima i zaštitu ljudskih prava. Osnovni kriterijumi za imenovanje Zaštitnika građana su visoki moralni karakter, integritet i odgovarajuća profesionalna stručnost i iskustvo, uključujući i stručnost i iskustvo u oblasti ljudskih prava. Članom 11. predviđena je nespojivost funkcije Zaštitnika građana i zamenika Zaštitnika građana sa drugim javnim funkcijama, odnosno delatnostima i poslovima, kao i zabrana njihovog političkog i drugog angažovanja koje bi bilo u suprotnosti sa obavezama Zaštitnika građana. Zato je dobro što mandat Zaštitnika građana traje osam godina, jer se tako omogućava dovoljan period u kojem bi izabrani Zaštitnik građana mogao efektivno ostvariti svoju funkciju. Zanimljivo je da u Francuskoj Zaštitnika prava imenuje predsednik republike, posle konsultovanja sa stalnim parlamentarnim odborima u oba doma parlamenta. U Holandiji Ombudsmana imenuje parlament sa spiska od najmanje tri osobe koje predlažu potpredsednik Državnog veća, predsednik Vrhovnog suda i predsednik Holandskog suda za reviziju. U Austriji tri političke stranke sa najviše mandata predlažu Ombudsmana, dok u Poljskoj i Mađarskoj Poverenika za ljudska, odnosno osnovna prava predlažu predsednici republika, a imenuje ih parlament. U Finskoj parlament postavlja Ombudsmana, ali je neophodna i saglasnost lidera opozicije da bi Ombudsman mogao da bude izabran. U članu 20. Predloga zakona predviđeno je da je Zaštitnik građana ovlašćen da podnese inicijativu Narodnoj skupštini, Vladi i organu uprave za izmenu ili dopunu zakona, drugih propisa i opštih akata zbog postojanja nedostataka u propisima koji u primeni dovode do povrede prava građana. Zaštitnik građana ne rešava o pravima građana u smislu pravnog rešavanja, već postupa u postupku utvrđujući pravno relevantno činjenično stanje i predlaže određene mere i iznosi određene preporuke organu uprave. Tako postupak pred Zaštitnikom građana i dalje ostaje postupak vanpravnog karaktera. Zaštitnik građana ima i cilj da podstakne podnosioce pritužbe da nastoje ostvariti zaštitu svojih prava i interesa korišćenjem svih zakonom propisanih pravno zaštitnih sredstava. Zaštitnik građana ima pravo da pružanjem dobrih usluga, posredovanjem i davanjem saveta i mišljenja o pitanjima iz svoje nadležnosti deluje preventivno u cilju unapređenja rada organa uprave i unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda. Predlogom zakona se naglašava i specifična uloga medijatora koju Zaštitnik građana ima u postupku vršenja kontrole preko aktivnog posledičnog delovanja između organa uprave i građana u svrhu otklanjanja povrede ili ugrožavanja prava građana i otklanjanja štete. U poslednje dve godine konstantno je rastao ukupan broj preporuka koje je Zaštitnik građana uputio organima uprave. Najveći broj primljenih pritužbi Zaštitnik građana odbaci zbog toga što nisu ispunjeni zakonom propisani uslovi za postupanje po njima, ali Zaštitnik građana pruža savetodavnu pomoć građaninu i onda kada odbaci pritužbu zbog nenadležnosti ili preuranjenosti. Kao što je istakao kolege Kosanić pre mene, zakon kao sedište Zaštitnika građana određuje Beograd, ali predviđa i da Zaštitnik građana svojom odlukom može da obrazuje i svoje kancelarije van sedišta. Poslanička grupa PUPS – „Tri P“ u cilju zaživljavanja mera sveobuhvatne državne strategije u prevenciji daljeg demografskog traženja čitavih, pogotovo rubnih regiona u Srbiji, predlaže da se odmah formiraju kancelarije Zaštitnika građana u Nišavskom, Pčinjskom, Jablaničkom, Topličkom i Pirotskom okrugu. Zbog svega rečenog, uvažena ministarka, uvaženi narodni poslanici, poslanička grupa PUPS – „Tri P“ će u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći je koleginica Dunja Simonović Bratić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicima, uvažene kolege poslanici i poslanice, uvaženi građani, danas su na dnevnom redu zaista dva bitna zakona. Ja ću se fokusirati na Zakon o Zaštitniku građana, a moja uvažena koleginica, posle mene, Dubravka Kralj će govoriti o Povereniku. Do sada smo čuli šta je sve ovde novo i napredno u ovom zakonu i apsolutno se slažem sa tim i mislim da bi zakon bio čista desetka, ali me muči ovaj član 7, a taj član 7. ako postoji, onda nam je član 1. vrlo upitan. Šta je u stvari i ko je Zaštitnik građana? U članu 1: „Ovim zakonom uređuju se položaj, nadležnost i postupak pred Zaštitnikom građana, kao nezavisnim državnim organom, koji, pod jedan, štiti prava građana, pod dva, kontroliše rad organa državne uprave i organa nadležnog za pravnu zaštitu imovinskih prava i interesa Republike Srbije“. Sada ću se fokusirati na ova prva tri. Znači, štiti prava građana. Ako štiti prava građana, tu smo na terenu prava, ali nije dovoljno da bude samo pravnik, već i osposobljen za tumačenje i primenu prava, a to je već položeni pravosudni ispit. Pravosudni ispit nije samo vezan za sudije, tužioce, advokate, javne beležnike i javne izvršitelje, već i za obavljanje starešinskih dužnosti u organima uprave. Na primer, načelnik uprave za upravne poslove u MUP-u, a pod tom upravom je izdavanje pasoša, ličnih karti, dozvola za oružje, prijem u državljanstvo za celu Republiku Srbiju. Pod dva, kontrola rada organa državne uprave. Šta su tj. ko su ti organi državne uprave? To su sva ministarstva, sve posebne organizacije. To znači krvotok Vlade Republike Srbije. Rad organa državne uprave je uređen Ustavom, Zakonom o Vladi, Zakonom o državnoj upravi, Zakonom o ministarstvima. Rad svih tih organa je uređen Zakonom o opštem upravnom postupku, znači sistemskom zakonu. Znači, opet smo na pravnom terenu. Kako se kontroliše rad organa državne uprave? Kontroliše se po dva aspekta - da li organ države uprave na zahtev građana preduzima rad i donosi odluke iz svoje nadležnosti blagovremeno, u propisnim rokovima, i da li uopšte preduzima radnje i donosi odluke ili ćuti, takozvano ćutanje uprave. Pod dva, da li su te radnje ili odluke pravilne, da li su radnje i odluke pravilne odlučuje i ne može da se meša Zaštitnik građana, o tome odlučuju drugostepeni organi, ali da li preduzima radnje i donosi odluke u zakonom propisanim rokovima, po pritužbama građana, zaštitnik građana odlučuje. Pod tri, kontroliše organe nadležne za pravnu zaštitu imovinskih prava države Srbije. To je državno pravobranilaštvo. Ko radi u državnom pravobranilaštvu? Pravnik sa položenim pravosudnim ispitom. Znači, kontrolu tih organa ne može da vrši neko ko najmanje nije pravnik. Do sada, u ovom postojećem zakonu, imamo pravnika sa deset godina iskustva i ideja bi bila da ako napravimo da to bude pravnik sa definisano položenim pravosudnim ispitom. Dobro, da kažemo da je to višak, znači, ideja. Kao i u običnom životu, ne može da vas kontroliše neko ko zna manje od vas. Šta bismo sada tu mogli da smislimo? Ne samo da treba i nužno da je Ombudsman pravnik, već treba da dostignemo i taj nivo da ima položen pravosudni ispit, jer ako to nije, neće moći da sprovodi odredbe člana 1. Što pravnici vole da kažu, to je regres, ništavnost onog člana 1, ako se fokusiramo na taj član 7, koji vi želite da donesemo, ili kontradikcija injerto, što kažu filozofi, ili netačan pravni silogizam, svejedno, a onda u članu 1. dolazimo do stava da Zaštitnik građana se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda. Vi ste u svom obraćanju i predstavljanju ovog zakona se pozvali na Venecijanske principe i ovde ste ih u nekim delovima i uvrstili, s tim što sam se ja vrlo fokusirala na traženju obrazloženja u ovih 100 stranica ovog zakona i obrazloženja istog. Moram da vam kažem da sam bila začuđena da ovoliko teksta, a da za taj član 7. imamo samo obrazloženje iz tačke 8. Venecijanskih principa. Ja sad citiram ovo što ste vi napisali u obrazloženju: "Kriterijumi za imenovanje Ombudsmana su dovoljno široki da podstaknu uključivanje većeg broja odgovarajućih kandidata. Osnovni kriterijumi su visoki moralni karakter, integritet i odgovarajuća profesionalna stručnost i iskustvo, uključujući i stručnost i iskustvo u oblasti ljudskih prava". Ja ovde ispred sebe imam Venecijanske principe i u toj tački osam, što ste naveli, je sve u redu, ali ste zaboravili jedan deo rečenice. Znači, niste citirali kako treba zato što ovde na kraju kaže "including in the field of human rights and fundamental freedoms". Znači, ovde niste napisali da se ovo odnosi na osnovne slobode, takođe. Zašto je to važno? To je važno zato što EU inače ima propisane četiri osnovne slobode, tako ih nazivaju. Znači, "freedom of speech, worship, from want, from fear". Znači, sloboda govora, sloboda veroispovesti, sloboda od siromaštva, sloboda od straha. Kada govorimo o tim slobodama? Gde smo opet? Opet smo na terenu prava. Znači, ako nema prava da zaštiti te slobode, o čemu mi pričamo? Prema tome, ovde možemo da zaključimo da pošto nije definisano da bude pravnik, može da bude i pejzažni arhitekta, ako je empatičan i ako je u praksi pokazao da poštuje ljudska prava. Takođe, moram da se pozovem i na lični primer. Pre nego što sam postala poslanik i dobila ovu veliku čast, radila sam u Ministarstvu spoljnih poslova u Sektoru za multilateralu, a u Odseku za ljudska prava i humanitarna pitanja. Tamo rade pravnici prevashodno, zatim ljudi sa Fakulteta političkih nauka i mi filozofi. Mi filozofi i Fakultet političkih nauka možemo da debatujemo, ali ključnu reč o svemu tome donosi pravnik. S obzirom da znate kakve međunarodne aktivnosti mi imamo i koliko je važan ovaj segment u smislu međunarodnog predstavljanja naše zemlje. Zaista apelujem i treba zaista svi zajedno da razmislimo, pogotovo ako pogledamo na neki način i uporedno pravo u smislu šta rade naši susedi, pošto volimo da gledamo šta oni rade, kao što oni vole da gledaju šta mi radimo. Zašto ne bismo sada tu dali sebi za pravo, budući da se pozivamo u obrazloženju samo na Venecijanske principe? Takođe ste se u svom izlaganju pozvali na Venecijanske principe u smislu dužine mandata. Tamo piše u tački 10, ovde ste pogrešili, pa ste u izlaganju to ispravili, da ne bude ispod sedam godina, a ovde smo odredili sad osam, i to može da bude u smislu nezavisnosti autonomnosti, da nema uticaja drugih organa, kao i odnos prema zamenicima. Zašto? Ako mi više ne biramo u Skupštini zamenike Ombudsmana, a dovedemo Ombudsmana koji nije pravnik, nema položen pravosudni ispit, nije nikakav profesor prava, nego je iz neke druge struke, kakvi će mu onda biti zamenici? Znači, to je stvarno jedno ozbiljno pitanje, budući da se ta autonomnost i nezavisnost koja se ovde pominje i u principima, u tački 22, u 11. i 10, gde se govori o nezavisnosti i, naravno, uticaja na budžet, što ste vi apsolutno ispoštovali, što se tiče nezavisnosti Ombudsmana u tom materijalnom kontekstu. Zato je vrlo važno, recimo, u Hrvatskoj, nešto je to gospođica pravnica, ta pučka pravobraniteljica, i položen pravosudni. Ona je završila uporedno pravo i na Oksfordu. U Strazburu, takođe. U Bosni i Hercegovini tri ombudsmana imamo koji su svi profesori prava sa položenim pravosudnim ispitom. Znači, u Albaniji imamo profesoru ustavnog prava. U Rumuniji imamo advokaticu koja je takođe i profesorka, a bila je i sudija i članica svih tih komiteta o kojima pričamo. Znači, apel odavde, mi smo podneli te amandmane, ali da se zaista razmisli o svemu tome. Takođe, vi ste koristili u obrazloženjima, pozivali ste se izvesnu profesorku, ja sam uzela taj priručnik, izveštaj, šta god da je. Izdavač je "Jukom", a za izdavača Katarina Golubović. Nju često ovde citirate. Ovo je inače pet godina analize rada Zaštitnika građana Republike Srbije u periodu od 2015. do 2019. godine. U njenom timu su prof. dr Vesna Petrović, dr Katarina Golubović, znači ta gospođa, Milan Filipović, Vladica Ilić, Teodora Tomić, Tara Petrović, uz podršku tima UN za ljudska prava u Srbiji, s tim što je ovde napomenuto - mišljenje i stavovi izneti u ovom dokumentu predstavljaju stavove autora i ne odražavaju nužno stavove i politiku tima UN za ljudska prava u Srbiji. Zašto sam ovo pročitala? Ko pročita 140 strana ovog izveštaja videće da se tu i te kako politički tretira ova institucija, gde se o sadašnjem Ombudsmanu govori da je nekvalifikovan i da je 10 godina studirao, gde se pominju političke afere, a ne slučajevi koji su mogli da budu proceduralni, gde se pominju i neki diplomatski delovi koji uopšte nisu za javnost vezano za Dževdeta Ajaza i njegovo izručenje, budući da znam ceo slučaj zato to i govorim, i to su stvari koje nisu za javnost. To sve postoji u ovde u ovom izveštaju. Postoji o Sava Mali, pominje se naravno omiljeni sudija Majić, on se citira, kao i cela ekipa, znači, da kažemo, profesora druge Srbije. Mene samo zanima zašto smo koristili taj izveštaj ili ako je korišćen i on zašto nismo koristili i naše profesore uporednog prava ili profesore sa Fakulteta političkih nauka koji se time bave i mislim da smo ovde napravili jedno usko grlo i reklamu za njih bez preke potrebe? Ono što zaista smatram da pored predsednika naše države, koji sjajno obavlja svoju međunarodnu saradnju i ima fenomenalne uspehe, to ne može niko da mu ospori, Zaštitnik građana, koji postoji inače u 140 zemalja, je vrlo važan PR za našu zemlju, s obzirom da idemo ka Evropskoj uniji, da su tamo vrlo važna ljudska prava i odnos prema istima, moramo dati jednog od najboljih pravnika na takvu funkciju, s obzirom da ćemo po instrukcijama venecijanskih principa najverovatnije usvojiti i to da mandat traje ili joj traje osam godina. Zato je vrlo važno da se vratimo na taj početak, znači član 7. da se u tu uvrsti obavezno da mora da bude pravnik. Ja bih najviše volela, znam da je to previše, i da ima položen pravosudni ispit, najmanje, da ne kažem da je neki čuveni profesor uporednog prava koji bi nas predstavljao u inostranstvu, budući da oni imaju jako razvijenu međunarodnu saradnju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća koleginica Samira Ćosović. Izvolite.
Iako su na dnevnom redu današnje sednice dva vrlo važna zakona ja ću u svom obraćanju govoriti o Predlogu Zakona o Zaštitniku građana, pa ću reći da je pravni poredak Republike Srbije institucija Zaštitnika građana uvedena 2005. godine kada je donet Zakon o Zaštitniku građana. Postojanje ove institucije potvrđeno je i Ustavom Republike Srbije iz 2006. godine. Uloga Zaštitnika građana je da spreči nezakonito i nepravilno postupanje države prema građanima. Još 2011. godine Zaštitnik građana je ukazao na potrebu unapređenja zakona, što je činio i u svim narednim godišnjim izveštajima, na šta su ukazivale i mnoge nevladine organizacije za zaštitu ljudskih prava, kao i relevantne međunarodne organizacije. Suština inicijativa za unapređenje zakona odnosila se na omogućavanje efikasnije zaštite prava građana kroz širenje nadležnosti Zaštitnika građana, omogućavanje efikasnije kontrole organa i organizacije koje rešavaju o pravima građana i usklađivanja sa međunarodnim standardima, položaja i rada organizacija ovog tipa kojim se obezbeđuje njihov nezavisan, samostalan, stručan, profesionalan i pravedan rad. Stoga je posebna pohvalno što se novim zakonskim rešenjem što se proširuje krug lica čija se prava štite, širi se i krug lica koja mogu da podnesu pritužbu i dodatno se regulišu obaveze u pogledu prava deteta. Najšira ekspanzija izvršena je samim pojmom građanin koji u predloženom zakonu obuhvata sva fizička i pravna lica bez obzira na njihovo državljanstvo i da li poseduju državljanstvo. Značajno za zaštitu prava građana je to što predloženo zakonsko rešenje donosi i duži rok za podnošenje pritužbe i propisuje da to bude najkasnije u roku od tri godine od izvršene povrede prava građana, odnosno od poslednjeg postupanja, odnosno nepostupanja organa uprave u vezi sa učinjenom povredom prava građana. U zakon se uvodi i dugogodišnja praksa Zaštitnika građana, a koja se tiče ostvarivanja saradnje sa organizacijama civilnog društva i međunarodnim organizacijama i mehanizmima za zaštitu i unapređenje ljudskih i manjinskih prava. To u praksi donosi novinu da se omogućava da pritužbe u ime fizičkog lica može podneti i udruženje koje se bavi zaštitom ljudskih prava, a koje za to dobije pismenu saglasnost fizičkog lica. Ovo je posebno značajno jer će olakšati pristup pravdi i zaštitu prava građana onim građanima koji bi imali poteškoća da sami prođu kroz proceduru neophodnu kako bi zaštitili svoja prava. Posebno je značajno kada imamo u vidu daje Zaštitnik građana forma zaštite prava koja je za građane besplatna i da se sada dodatno olakšava mogućnost da se ovaj instrument zaštite prava građana iskoristi. U današnje vreme institucija Zaštitnika građana obavlja više od same kontrole uprave po pritužbama građana. Za razliku od prethodnog ovo zakonsko rešenje ovlašćuje Zaštitnika građana da inicijative za izmenu ili dopunu zakona, drugih propisa i opštih akata upućuje ne samo Narodnoj skupštini i Vladi, već i drugim subjektima, odnosno organima uprave koji podležu njegovoj kontroli, a Narodna skupština, Vlada i organi uprave imaju obavezu da omoguće Zaštitniku građana da se u postupku pripreme propisa posebno izjasne i iznesu svoj mišljenje. Želela bih da kao značajnu novinu istaknem i ulogu Zaštitnika građana koju zapravo Zaštitnik građana dobija u oblasti zaštite i promovisanja prava deteta. Predlog zakona bi omogućio da dete starije od 10 godina života može samostalno podneti pritužbu, takođe za dete pritužbu podnosi roditelj ili staratelj, ali u skladu sa principima saradnje, sa organizacijama civilnog društva i udruženja koja se bave zaštitom prava deteta uz saglasnost roditelja ili staratelja ili deteta starijeg od 10 godina. Predlogom zakona se posebno predviđa i ovlašćenje Zaštitnika građana da bez prethodne najave i ometanja pregleda ustanove socijalne zaštite koja pruža uslugu domskog smeštaja deci i mladima, kao i odraslim i starijim licima. U odnosu na dosadašnje rešenje novinu predstavlja transparenti izbor Zaštitnika građana. To podrazumeva uvođenje javnog poziva svim zainteresovanim licima da se prijave kao potencijalni kandidati za Zaštitnika građana. Izvršene su izmene u oblasti trajanja mandata pa je predloženo i produženje mandata Zaštitniku građana, ali bez mogućnosti ponovnog izbora na ovu funkciju. Trajanje mandata je planirano na osam godina iako Zaštitnik građana u toku mandata ispuni uslove za starosnu penziju on, za razliku od trenutno važećeg rešenja, nastavlja da vrši svoju funkciju do isteka mandata na koju je izabran. Ovo rešenje bi trebalo da omogući veći nivou autonomije Zaštitnika u odnosu na one koji ga biraju, ali da obeshrabri moguće pokušaje trgovine uticajem na funkciju kako bi se obezbedio reizbor. U skladu sa težnjom ka većoj autonomiji je i predlog da zamenike Zaštitnike građana više ne bira Narodna skupština, već na predlog Zaštitnika građana isključivo Zaštitnik građana nakon sprovedenog javnog konkursa. Bitna novina koja se odnosi na obaveze podnosioca pritužbe… (Predsedavajući: Samo da vas upozorim na vreme.) … Dakle, pre obraćanja Zaštitniku građana pokušava da zaštiti svoja prava u odgovarajućem pravnom postupku. Po važećem zakonu Zaštitnik građana po pravilu ne postupa po pritužbi dok ne budu iscrpljena sva pravna sredstava, što vrlo često znači odgovarajuće sudske postupke koji nažalost mogu da traju jako dugo i često zahtevaju značajna materijalna sredstva i koja obeshrabruju građane da uđu u sam postupak. Prema Ustavu Zaštitnik građana ne može da utiče. Stoga pozdravljamo to što se predlaže da se obaveze iscrpljivanja odgovarajućih pravnih postupaka odnose samo na postupke pred organima, organizacijama i koje Zaštitnik građana može da kontroliše i na taj način se donekle olakšava dolazak do zaštite od strane Zaštitnika građana. Izvinjavam se ako sam prekoračila vreme i zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Sada vas saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donose akte iz dnevnog reda ove sednice. Ovom informacijom završavamo prvi deo sednice. Nastavljamo u 15.00 časova. Hvala. [[Posle pauze.]] Poštovani poslanici, nastavljamo sa radom. Prva na spisku je uvažena koleginica Dubravka Kralj. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas postoje brojna zanimanja koja su tu da olakšaju život građana. Recimo, postoje agenti za nekretnine, postoje trgovinski zastupnici, tradicionalno, naravno, i advokati. Građani neretko kada traže nekretninu angažuju agenta za nekretnine, on poznaje prilike na tržištu, objasne mu kakve su njihove potrebe, kakav stan traže, a on, u nastojanju da zaradi, da profitira, obavi posao na najbolji mogući način. Isto, kada ste pretrpeli neku štetu angažujete advokata da on obavi prosto sav posao i da vam posle samo transferiše sredstva ukoliko je u sporu uspeo. Često se kaže - ma bolje mi je da platim nekog stručnjaka da mi to obavi, nego da ja mislim o tome i sada da se mučim sa tim. To je onako negde i logično. Često se sada ovakve rečenice čuju među građanima. U tom maniru bi trebalo da postupa i državna vlast. Naime, državni aparat i postoji zato da bi se građani lišili, tj. da bi im se olakšao njihov privatni život time što neće morati da razmišljaju o pitanjima koja su preneta u nadležnost države i celog državnog aparata. Svi javni funkcioneri bi trebalo da postupaju kao politički agenti, kao politički advokati, kao zastupnici građana i da umesto njih na najbolji mogući način obavljaju svoje poslove, da građani ne bi morali da se opterećuju razmišljanjima npr. koliko je plaćen kontejner za komunalni otpad, od koga je nabavljen i slično. Prosto, državni aparat je tu zbog građana, građani biraju ko će taj aparat činiti, biraju svoje predstavnike, posredno biraju i sve javne funkcionere i za to kažem da bi oni trebalo da budu politički advokati građana. Međutim, nažalost, u svakom društvu, u svim vremenima nalazili su se pojedinci koje neki privatni interesi udalje sa tog puta zastupnika, puta kojim bi trebao da korača neko ko želi da se predstavlja kao zastupnik građana. Zbog toga građani treba da ostanu gospodari posla, treba da nastave da se interesuju za ono šta javni funkcioneri rade i zbog toga, naravno, mora da im se omogući pristup svim informacijama koje se tiču posla javne vlasti, poslova javnih funkcionera, da budu u prilici da znaju ko te poslove obavlja, kakve su biografije ljudi koji vrše javnu vlast, koje poslove tačno podrazumeva vršenje određene funkcije, na koji način se obavljaju, pod kojim uslovima, za koje naknade itd. Dakle, mora se građanima omogućiti da ostvare svoje pravo na kontrolu javne vlasti, jer u javnom sektoru nema mesta za tajnu, isto kao što ni javni funkcioneri nemaju pravo na privatnost u obavljanju svoje funkcije. U tom cilju je i donet Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. U tom cilju je i obrazovana institucija Poverenika koji treba da se stara o primeni tog zakona u praksi. Konačno, u tom cilju se i danas vrše izmene zakona. Šta je ono što građani treba da znaju? Dakle, treba da znaju da imaju pravo na slobodan pristup informacijama od javnog značaja. Ponoviću da su to sve one informacije koje se tiču rada organa javne vlasti ili su sa tim radom u vezi. To mogu da traže bez potrebe da objašnjavaju zašto žele da dođu u posed tih informacija, jer se pretpostavlja da imaju interes i dovoljno razloga da znaju šta se dešava u državi, u pokrajini, kao i u gradovima. Naravno da postoje izuzeci od tog pravila, ali oni su zakonom taksativno navedeni i moraju se restriktivno u praksi i tumačiti. Čak, recimo, Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja ide dotle da i kada je neki podatak označen kao tajni, kada nosi oznaku tajnosti, može se zahtevati pristup tom podatku, a Poverenik ima ovlašćenje da, ukoliko proceni da taj podatak bez opravdanih razloga koji bi bili zasnovani na propisima nosi oznaku tajnosti, može da naloži organu da taj veo tajnosti skine sa predmetnog podatka. Dakle, kao što sam rekla, malo je razloga za tajne u javnom sektoru. Takođe, građani treba da znaju da zahtev za pristup informacijama mogu da traže od svakog organa javne vlasti, uključujući i javna preduzeća, vršioce javnih ovlašćenja, pa čak i pravna lica čije je poslovanje u pretežnoj meri sadržano. O tome je ministarka i pričala i to su zaista dobre izmene. Takođe, važno je da znaju i želim ovim putem i da ih podsetim na to da sam zahtev za pristup informacijama od javnog značaja mogu da podnesu i usmeno, na licu mesta, kod bilo kog organa javne vlasti. Sam postupak traženja informacije nije preterano formalizovan. Dakle, put do informacije je prilično prohodan. Ukoliko po njihovom zahtevu ne bude postupljeno, ukoliko on bude odbačen, odbijen ili na bilo koji način uslovljen, imaju pravo žalbe Povereniku. Dakle, tada Poverenik stupa na scenu, štiti to pravo i prema novim izmenama ima i nova ovlašćenja i mnogo čvršće mehanizme kojima može da prinudi organe javne vlasti da daju informacije građanima. Uostalom, kao što se kaže, informacija je moć, a moć treba i mora da pripada narodu. Zato građanima i treba omogućiti slobodan pristup svim informacijama i to na način koji će biti jednostavan i koji, kao što sam rekla, neće biti opterećen formalnostima. Isto tako, u tom cilju, kako bi i sama institucija Poverenika i sve mogućnosti koje on pruža bile dostupne svim građanima, jedna od izmena je i mogućnost da se kancelarije Poverenika otvore van Beograda. Dakle, i građani u manjim mestima će biti u prilici da neposredno komuniciraju sa Poverenikom, isto kao što će Poverenik moći lakše da približi ono što radi, ono što su njegovi zadaci građanima. Dalje, kao što sam rekla, ukoliko organ vlasti od koga je tražena informacija ne postupi po tom zahtevu, podnosi se žalba Povereniku. Dakle, njegova ovlašćenja se aktiviraju. Ponavljam da su ona šira nego što su bila pre ovih izmena, jer je do sada, naravno, postojala prekršajna odgovornost, mogao se podneti zahtev za pokretanje prekršajnog postupka. Međutim, sada i sam Poverenik može direktno da izriče novčane kazne. Znam da je i do sada postojao veliki trud da se na neki način sankcionišu državni organi koji ne postupaju po zahtevima za davanje informacija od javnog značaja, pa je čak na sajtu Poverenika postojala, ja bih to nazvala neka lista sramna, odnosno lista organa koji nisu postupili po zahtevima. Međutim, malo ljudi to gleda i mislim da se ovim izmenama uvode sankcije koje će pojačati disciplinu javne vlasti. Međutim, sve ovo i sav mehanizam pristupa informacijama od javnog značaja ne treba da služi za zadovoljenje neke puke radoznalosti ili neke znatiželje. Ja sam pretraživala praksu Poverenika za informacije od javnog značaja i videla sam da su traženi tako neki podaci banalni. Ne znam sada iz kog razloga je to traženo, ali ovako kako mi se čini, recimo, tražiti adresu na kojoj živi neki javni tužilac, meni je to očigledno podatak koji ni u kom slučaju ne može da se smatra da je od javnog značaja. Apelujem da se to ne radi, da se prosto na taj način ne parališe rad Poverenika. Isto kao što pravo na dostupnost informacija od javnog značaja ne treba da se zloupotrebljava. To nije pravo koje je ustanovljeno da bi bilo ko od toga profitirao, već je ustanovljen da bi građani imali uvid koji im je neophodan da razviju stav o kvalitetu rada javne vlasti, da iznesu svoje mišljenje i da eventualno i kandiduju svoje ideje za unapređenje tog ranga. Prosto, ja mislim da je ovaj mehanizam putem kog građani mogu da daju svoj doprinos, pa makar to bila i kritika, jer i kritika može da bude izuzetno produktivna i korisna kada je dobronamerna. Ali, mogućnost da se zloupotrebljava pravo, da se koristi suprotno cilju zbog kog je ustanovljeno nešto što treba sprečiti i to je ovim izmenama i urađeno, odnosno pokušava da se smanji prostor za korišćenje ovog mehanizma suprotno svrsi zbog kog je taj mehanizam i ustanovljen. Zbog toga sad recimo nema više neposrednog obraćanja Prekršajnom sudu, već se ustanovljava podnošenje žalbe Povereniku kao jedna procesna pretpostavka. Organi imaju mogućnost da traže preciziranje zahteva ukoliko je u zahtevu traženo previše informacija i ukoliko bi postupanje po njemu opteretilo, usporilo i otežalo rad tog organa. Takođe, organi od kojih su informacije tražene mogu da produže rok ili da sebi olakšaju ispunjavanje svojih obaveza. To su korisne informacije i verujem da će pristup informacijama od javnog značaja i mogućnost traženja informacija vratiti na pravi put. Pomenula bih još samo nekoliko novina koje se najviše ističu. Naime, ministarka je govorila o toj proaktivnoj transparentnosti, odnosno obavezi organa da prosto preduprede traženje informacije time što će na svojim sajtovima, odnosno na veb prezentacijama objavljivati informacije koje onako apriori ocene da bi bile od javnog značaja i mislim da je to veoma dobra i korisna novina. Isto tako, sada su veoma aktuelne društvene mreže i mislim da je pohvalno što mnogi državni organi imaju naloge na društvenim mrežama posebno zbog mlađih ljudi koji se često putem Fejsbuka, Instagrama i informišu, i dobro je da na društvenim mrežama mogu da dobiju i zvanične informacije od nadležnih organa. Mi socijalisti kao poslanička grupa imamo Instagram nalog. Svako od nas pojedinačno ima naloge na Instagramu, a nalog ima i predsednik Narodne skupštine i redovno informiše javnost i svoje pratioce o tome šta radi i koje sve sastanke organizuje i prosto šta je tema u Narodnoj skupštini. E, sada, pošto sam vam rekla da sam pretraživala praksu Poverenika samo bih jednu digresiju napravila zato što smatram da je važno, a videla sam da je podnet zahtev za informaciju o tome da li je određena osoba doktor medicine, da li je zaposlena u određenoj zdravstvenoj ustanovi i da li je završila specijalizaciju i iz koje oblasti je ta specijalizacija. Recimo, ne znam kakav je ishod tog postupka pred Poverenikom, nije to sad ni važno, ali mislim da je to pitanje veoma korisno i da je dobro što postoje građani koji se o tome interesuju, a ovo sve kažem zato što je poslednjih dana i meseci veoma aktuelna tema nadrilekarstvo, odnosno osobe koje se lažno predstavljaju kao lekari, posebno u domenu tog ulepšavanja i plastične hirurgije, nije ni bitno, i mnogo ljudi je oštećeno usled takvog postupanja neodgovornih pojedinaca, koji će naravno biti sankcionisani, ali hoću da kažem da je pohvalno interesovati se za to ko su ljudi od kojih očekujete lekarsku pomoć. Podelila bih informaciju o tome da Lekarska komora Srbije na svoj sajtu objavljuje uvek ažurnu listu lekara sa brojem njihove licence, sa naznakom iz koje oblasti su završili specijalizaciju i da li su, tako da apelujem na građane da ukoliko imaju sumnju i to da li je neko ko se predstavlja kao lekar, stvarno lekar, da eto, mogu i na taj način da provere, ali svakako treba se o tome interesovati. Takođe, prekršajna odgovornost za nepostupanje po zahtevima za pristup informacijama od javnog značaja je do sada bilo ustanovljena samo za rukovodioca organa, a sada se ona proširuje i na lice koje je u okviru tog organa ili preduzeća, organizacije konkretno zadužena za postupanje po zahtevu. U tom smislu hoću da kažem da i dalje u nekim lokalnim samoupravama, u nekim preduzećima postoji problem, odnosno da zaposlenima i dalje nije u potpunosti jasan zakon, nisu u potpunosti obučeni za sprovođenje tog mehanizma, tako da pozdravljam to što će sa edukacijama biti nastavljeno i što će za to biti izdvojena i dodatna sredstva, jer smatram da bi neko snosio odgovornost. Prvo mora da mu bude pružena adekvatna obuka. Završiću sa time da je sloboda temelj ideologije SPS i izvor svih vrednosti za koje se mi zalažemo, a jedna od onako bazičnih formi slobode jeste sloboda misli, a nje nema bez adekvatnog osnova za formiranje stava, a taj osnov je informacija i zato je važno da informacije budu dostupne svima, da svako može da ostvari svoje pravo na kontrolu javne vlasti i da svako na osnovu zvanično dobijenih informacija može da ocenjuje rad vlasti, a ne na bazi dezinformacija, tračeva ili insinuacija. Zbog toga naravno da će poslanička grupa SPS podržati Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeći je narodni poslanik Nebojša Bakarec. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovani građani, hteo sam da čestitam svim građanima prvo prepodobnu Mati Paraskevu Svetu Petku slavu, srećna nam slava dragi naprednjaci, šta bi mi bez snova, da život čuje naš glas, šta mi bez ljubavi, šta bi mi bez nas, to je Zoran Predin roker, a ja kažem šta bi Srbija bez nas i šta bi mi bez Srbije? Naravno da pozdravljam donošenje ovog novog zakona o Zaštitniku građana i ove izmene i dopune Zakona o slobodnom pristupu informacijama. Govoriću o jednoj anomaliji, sasvim sam pažljivo slušao sve prethodne govornike, prilično sam siguran da niko neće govoriti o ovome, to je veoma važno o čemu ću govoriti zato što institucije ljudsko-pravaške i institucije pravde u ovoj državi su pomalo bespomoćne pred tom anomalijom i pojavom o kojoj ću govoriti. Dakle, samo da kažem, uvodnim odredbama Zakona o Zaštitniku građana, taj zakon lepo kaže - Zaštitnik građana je nezavisni državni organ koji štiti prava građana. Znači, štiti prava građana, misli se na sve građane i kaže - Zaštitnik građana se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda, ali ne samo manjinskih, nego svih. Ukazaću na negativne pojave koje jesu u nadležnosti nezavisnih regulatornih institucija nadzornih Zaštitnika građana i Poverenika za slobodan pristup informacijama i naravno Poverenice za zaštitu ravnopravnosti i nadam se da Poverenica i Zaštitnik gledaju ovu sednicu Skupštine, jer mislim da je to u opisu njihovog posla i da se i te kako tiče njihovih institucija. Dakle, ukazaću na negativne pojave koje jesu u njihovoj nadležnosti. Međutim, žrtve pojedine ovih negativnih pojava jednostavno nisu zaštićene. Usko gledano te žrtve su predsednik Republike i članovi njegove porodice, a šire gledano to su i funkcioneri SNS, a najšire gledano to su i svi članovi SNS i svi oni koji glasaju za SNS, a da je predsednik Republike, na primer ugrožen, pre koji mesec, posvedočio je niko drugi nego bivši Zaštitnik građana Saša Janković. Govoriću, dakle, o ugroženim i zapostavljenim pravima i slobodama predsednika Republike, njegovog sina Danila i njegovog brata Andreja, ali i ostalih članova porodice Vučić. Jednostavno, postavlja se jedno važno pitanje – ko štiti ugrožena prava i zapostavljena prava i slobode osoba koje sam naveo? Naravno, to činimo mi u Skupštini, to čine i funkcioneri SNS, dakle, poslanici, čine i pojedini članovi Vlade, na čelu sa premijerkom Brnabić. Međutim, institucije ja to nisam primetio da čine, institucije su neme, kažu najčešće – nisu nadležne. Čitajući ovaj zakon, ja bih rekao da su nadležne. Postoji takođe i ovo, u strahu institucijama da će štiteći ugrožene i zapostavljene slobode i prava predsednika Republike, njegovog brata, sina i porodice da će biti optuženi za kult ličnosti. Mislim, to je besmislica. Kao rezultat onda ćutanja institucija, mi imamo četvorogodišnju hajku i dehumanizaciju, pre svega Aleksandra, Andreja i Danila. Pri tome, jedina njihova krivica je to što postoje, to što su to što su, dakle, predsednik, sin, brat i što nisu po volji ekstremnoj opoziciji i tim medijima. Dakle, oni nemaju, ova lica koja sam nabrojao, nemaju nikakvih veza sa kriminalcima, nisu se obogatili ni na koji način. Dakle, predsednik Republike se bavi politikom 27 godina i baveći se politikom nije stekao bukvalno ništa, a kamoli da je ukrao nešto. Mislim, sve je ovo utoliko upadljivije zbog toga što Srbija vidno ekonomski napreduje. Ona vodi miroljubivu spoljnu politiku, a i napetosti u društvu su unazad od 2012. godine smanjene na bukvalno najmanju moguću meru. To je zahvaljujući pre svega Vučiću i ovoj vlasti. Onda, po logici i prirodi stvari, dakle, velika popularnost i uspesi pre svega u ekonomiji bi morali da dovedu do smanjenja broja pretnji, kleveta, uvreda, dehumanizacije, satanizacije itd, to je po logici i prirodi stvari. E sad, jedini mogući zaključak, pošto to nije tako, je da neko veštački podstiče dehumanizaciju prvog čoveka Srbije i njegove porodice i stranke. I kada pogledamo nosioce te pojave, to su korumpirani i kompromitovani deo opozicije i njihovi još gori lideri, dakle, strateški povezani sa delom zapadnih struktura, kompromitovani mediji koji su u vlasništvu tajkuna i pojedine kompromitovane nevladine organizacije, onda je sve jasno. Dakle, nije slučajno što su napadi na Vučića udesetostručeni u periodu od 2018. godine, a to je period kada se Đilas vratio u politiku, a naravno koincidencija je – Đilas se vratio u politiku 2018. godine, u onom trenutku kada je njegov „Multikom“ imao fantastične gubitke samo 2018. godine 4,6 miliona evra. Još jedna „koincidencija“, dakle, od kada se Đilas vratio u politiku, 2018. godine, broj fizičkih napada na prostorije SNS je učetvorostručen. Do tog trenutka je iznosio 10, a od tog trenutka iznosi 40, znači, ukupno je bilo 50 napada, pa vi vidite da tu ništa nije slučajno. U poslednjih osam godina prisutna je jedna zabrinjavajuća pojava koja ranijih decenija uopšte nije bila prisutna, dakle, to je ovo o čemu govorim. Radi se, dakle, o organizovanoj i ciljanoj dehumanizaciji predsednika Vučića, njegove porodice i drugih nosilaca vlasti. Vučić je postao harizmatični lider, sa ogromnom podrškom i oštrica je uglavnom uperena ka njemu, međutim, poslednjih godina vidimo da je mnoštvo napada, i objasnio sam zašto, usmereno i na njegovog brata Andreja i na najstarijeg sina Danila. Sva trojica i svi drugi članovi porodice Vučić su izloženi, i to je bitno, nadam se, opet kažem, da Zaštitnik građana i Poverenica ovo gledaju, izloženi su demonizaciji, dehumanizaciji, stereotipizaciji, omalovažavanju i negativnim predrasudama. U širenju te pojave učestvuje, i to je ipak sreća, samo deo nepopularne opozicije, učestvuje relativno mali broj poznatih ličnosti takozvanih koje podržavaju ovaj ekstremni deo opozicije, to je tzv. ološ elita, ali učestvuje, nažalost, i jedan broj popriličan medija njihovih i određene NVO. Svi zajedno rade na pripremi terena za pokušaj nasilnog obaranja vlasti u Srbiji, što je i pokušano u aprilu 2019. godine upadom u RTS, napadom tada na Skupštinu grada, blokadom Predsedništva i konačno 2012. godine sasvim su se odali napadom na Skupštinu, kada je povređeno 140 ljudi, i to teško, jer setimo se, iako oni to ne smatraju, ovi ekstremisti, i policajci su živi ljudi, povredili su 140 policajaca, jednom od njih su polomili obe noge. Izneću vam samo jedan podatak o broju napada na Danila Vučića, i tu pretragu sam ja izvršio, napisao sam analizu toga, odnosi se samo na „Gugl“ pretragu po zadatom parametru „Danilo Vučić“. Kada to izvršite, „Gugl“ vam prikaže 24 strane podataka i ima tu 240 medijskih vesti i od tih vesti 87 je izrazito negativno, pa taj procenat onda prenesite aproksimativno i na ostale neprikazane strane. Dakle, ekstremni napadi na Danila Vučića iznose jednu trećinu svih vesti, što je stravično, pogotovo ako imate u vidu da se ova pretraga ne odnosi na elektronske medije, na televizije, na radio i na štampu gde je to drastično veći broj. Dakle, Danilo je satanizovan i kriminalizovan samo zbog toga što postoji i što je sin predsednika Republike. A predsednik Vučić je povodom medijskih napada na njegovu decu, pogotovo sina Danila, to je bilo pre neki dan, rekao sledeće: „Da li je uvek lako? Sigurno da nije, jer osećate odgovornost za svoju decu. Ja sam im uništio život zbog posla kojim se bavim, a ne zbog bilo čega lošeg što sam uradio. To je odgovornost koju osećam prema njima i nikada neću moći“, mislio je na dovoljno, „da kažem Danilu – izvini“, kraj citata. A naravno da predsednik Vučić nije uništio život svojoj deci. Život Vukanu, Milici i Danilu uništavaju oni koji ih dehumanizuju da bi naudili njihovom ocu predsedniku Srbije, ali ne samo njemu, već da bi naudili pod Vučićem uzleteloj Srbiji. Predsednik Vučić i mi iz SNS, to je jako značajno, sa ponosom možemo reći da mi uopšte ne znamo i nećemo da znamo nijedno ime od četvoro dece Dragana Đilasa, niti imena njihovih roditelja, niti ijedno ime od dvoje dece Marinike Tepić, niti imena njenih roditelja, jer ih nikada nećemo napadati i provlačiti kroz medijsko blato, onako kako oni i njihovi mediji rade Danilu, Andreju, Tamari, Angelini, Kseniji, Milici, Anđelku i malom Vukanu. Postoji čitav dnevnik, mislim da je većina vas upoznata sa tim dnevnikom nasilja, kratko ću samo o tome. Poznate su vam pretnje smrću upućivane predsedniku četiri godine i više unazad od strane lidera ekstremne opozicije. Tajkun Dragan Đilas, Jeremić, Mlađan Đorđević, Nogo, Marinika, pripadnici đilasovske ološ elite, đilasovski mediji, oni veštački kreiraju unazad najmanje četiri godine bolesnu atmosferu klime u društvu koja je dovela do ovih pojava koje su tema ovoga o čemu govorimo. Setimo se silnih pretnji ubistvom, optužbi za fašizam i izdaju, pretnji rušenjem vlasti na ulici u krvi, proganjanjem po ulicama, bacanjem u reku, pretnji sudovima, revolucije, pozivima na pobunu. Ove pretnje i klevete udaraju na samu ličnost predsednika, prikazujući ga kao nečoveka, zlog krivca za sve. Najbolji primer koji prikazuje ovo o čemu govorim je, setite se onog propagandnog trosatnog filma televizije N1 – „Vladalac“. U tom filmu ime Aleksandra Vučića je u izrazito negativnom kontekstu pomenuto, nećete verovati, 442 puta, uz 43 drastične uvrede. Pomenuću samo neke koje najbolje govore o dehumanizaciji. Znači, uvrede su bile: zao, radioaktivan, bolestan, toksičan, neuračunljiv, pa čak i negativan rođen, zamislite. Dakle, to su te predrasude o čemu govorim i dehumanizacija. Dakle, mrzitelji Vučića u članovima njegove porodice uopšte ne vide ljude kao što su oni, odnosno mrzitelju uopšte ne smatraju da su to ljudi. Predstava mrzitelja o onima koje satanizuju je raščovečena, dehumanizovana, a borba protiv dehumanizacije je i te kako zadatak kojim treba da se bave Zaštitnik građana, Poverenica za zaštitu ravnopravnosti i naravno ovi zakoni koje danas donosimo i o kojima govorimo. Mi smo došli, dame i gospodo, u apsurdnu situaciju, da treba da postavimo pitanje – da li društvo, a Srbija jeste to društvo, utemeljeno na poštovanju ljudskih prava, toleranciji i uvažavanju različitosti, da li to društvo i da li ove norme važe i za Danila, Andreja i Aleksandra Vučića? Da li njih trojica imaju pravo na ostvarivanje ravnopravnosti i zaštite od diskriminacije? Osim ovih načelnih stavova o kojima sam govorio, postaviću pitanje - da li i ostala deca predsednika Vučića imaju ljudska prava? Znam da vam zvučni apsurdno, i naravno da zvuči apsurdno, ali apsurdno je da smo došli do toga da se pitamo da li trogodišnje dete, maleni Vukan Vučić ima ljudska prava i da li drugi bližnji predsednika Vučića imaju ljudska prava? Da li su zaštićeni? Da li su ravnopravni? Da li majka Aleksandra Vučića ima ljudska prava? Dakle, dehumanizacija bilo čije porodice je nedopustiva i nehumana. Jer, potpuno su zanemarena osnovna ljudska prava svih osoba i ove porodice koju sam naveo. Ne ugrožavaju ljudska prava i ne čine ove klevete i uvrede i kršenje Krivičnog zakonika samo neka anonimna lica sa društvenih mreža. Ne, to čine mnogobrojne javne ličnosti koje sam naveo, tzv. "ološ elita", političari iz dela opozicije, i to putem medija. Izneću par primera. Režiser Goran Marković, funkcioner, koliko znam, PSG, je izjavio svojevremeno: "Jedino rešenje u Srbiji je apsolutna pobuna i ulica. Neće Vučić predati vlast bez krvi. Dobro zna da je samo crvić koji će se grčiti na vatri". Ako ovo nije pretnja smrću, ja ne znam šta je? Profesor dr Jovo Bakić, podsetiću, to je profesor sociologije na Filozofskom fakultetu Univerziteta u Beogradu, inače je političar u pokušaju, je svojevremeno rekao: "Vučiću će suditi revolucionarni sud. Ja bih voleo da ih jurimo po ulicama". Zamislite profesora koja sa nožem, jer je i nož pominjao, juri ljude po ulicama da im radi - šta? Pominjao je on i bacanje u reku. Kaže profesor Bakić: "Postoji revolucionarna pravda, suspenduje se postojeće pravo, kad je bolest uznapredovala koristi se nož", kraj citata profesora Bakića. Tako su ustaše radile i govorile. Kolumnistkinja lista "Danas" Snežana Čongradin, to je tzv. veličina, kolumnistkinja velikog lista koji promoviše slobode, jednakost, ravnopravnost, je poručila Vučiću: "Sudiće vam ne nezavisni, već revolucionarni sudovi". Književnik Dragan Velikić, koji je bio ambasador Srbije u Austriji, je poručio: "Ja zaista verujem i ubeđen sam u to da ovaj režim može samo na ulicama da se skloni". Režiser koga svi zovu Kokan Mladenović, ja ću vam reći da je njegovo kršteno ime Sandokan, je rekao: "Nužno je da se aktuelna vlast ruši na ulici". Postoje još hiljade i hiljade izjava ovakvih i sličnih lica, plus anonimusi na mreži, plus pretnje smrću, koje su uperene protiv života članova porodice predsednika Vučića i njega samog. Kratko ću se osvrnuti, jer postoji osim ovoga i invanzivno kršenje Krivičnog zakona. Jednostavno, krše se krivična dela, samo ću pomenuti glave, protiv sloboda i prava čoveka i građanina, krši se poglavlje - Ugrožavanje sigurnosti, mislim na predsednika, krši se glava Krivičnog zakonika - Krivična dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti Republike Srbije. I šta? Ništa. Nikom ništa. Reći ću nekoliko kritičkih reči na račun Zaštitnika i Poverenice. Videćete, izvući ću jednu paralelu koja je značajna za celu ovu stvar, ljudsko-pravašku. Dakle, Zaštitnik građana i Poverenica, istina, uglavnom nisu u mogućnosti da mogu da ostvaruju svoje nadležnosti na teritoriji AP KiM. Međutim, nažalost, oni ni ne pokušavaju da se bave svojim poslom i da pomažu građanima koji žive na KiM, pogotovo u enklavama. A ovi građani se suočavaju sa teškim kršenjima ljudskih prava i sloboda. Da li Zaštitnik i Poverenica mogu, recimo, da posete KiM onako kako to rade pripadnici Kancelarije za KiM? Mogu. Sigurno će im nekad dozvoliti. Na primer, mogu da posete Dragicu Gašić u Đakovici ili da se dogovore sa njom da dođu na sever Kosova i da pokušaju da joj pomognu. Koliko znam, zadnji put kad sam ustao Kosovo je još uvek bilo deo Srbije, i biće. Zaštitnik i Poverenica su nadležni za teritoriju KiM, isto kao i Kancelarija za KiM. Dakle, i ovde ću povući paralelu sa Dragicom Gašić. Znači, predsednik Vučić ima ogromnu podršku u Srbiji, a ipak je ugrožen deo njegovih ljudskih i građanskih prava. A Dragica Gašić ima nula procenata podrške Albanaca tamo na Kosovu, što je ekstremno tužno, međutim, njoj su ugrožena sva ljudska i građanska prava, toliko da ona ni posle osam meseci života u Đakovici ne može da kupi, pazite, hranu u prodavnici. Noću je uznemiravaju, prete joj, pljačkaju joj stan, opština Đakovica je maltretira, ne da joj da renovira stan, ne da joj da zameni čak ni vrata na stanu. Ja apelujem na gospodina Zorana Pašalića i gospođu Brankicu Janković da pomognu Dragici Gašić, ali i drugim Srbima koji žive na KiM. Srećom, kada govorimo o lažnoj državi Kosovo i Srbiji, postoji jedna ogromna razlika. Srbija je zahvaljujući predsedniku Vučiću, brzo završavam, pristojno društvo, čije institucije ne ponižavaju građane, civilizovano društvo u kome se građani, po pravilu, međusobno ne ponižavaju, a time je Srbija i pravedno društvo. A lažna država Kosovo nije ništa od ovoga što sam naveo. Ukoliko neko smatra da su činjenice koje sam izneo o pripremama, recimo, likvidacije predsednika, preterane, neka se samo seti dva događaja koja su se desila. Jedan je ubistvo premijera Srbije Zorana Đinđića, a drugi je pokušaj ubistva Aleksandra Vučića u Srebrenici 2015. godine. Još jednom, izlišno je ali ponoviću. Angelina, Anđelko, Tamara, Ksenija, Milica, Danilo, Andrej, Aleksandar i Vukan imaju jednaka ljudska prava kao i svi ostali. Evo nekoliko stihova nobelovca, najvećeg prijatelja Srbije, Petera Handkea, "Pesma detinjstva": "Kad je dete bilo dete, hodalo je mašući rukama. Želelo je da je potok reka, reka ponornica a ova bara da bude more. Kad je dete bilo dete, nije znalo da je dete. Sve je imalo dušu i sve duše su bile jedna". A ovaj citat pominjem jer je, osim što je reč o deci, ovde reč i o nevinosti. Aleksandar, Andrej i Danilo su nevini. Pomenuću primer Hrvatske, koja je imala korumpiranog i krivog predsednika Hrvatske, Sanadera, što je dokazano i na sudu. Naš predsednik, ponoviću, za 27 godina od politike nije stekao ništa, niti bilo koji član njegove porodice, čisti su kao suza. Živela Srbija! Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospođo ministar, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Kolege narodni poslanici, pre svega kolega Bakarec, evo, slušajući vas pažljivo, razmišljam, prvi put vas ovako slušam uživo ovde u sali, uglavnom su to televizijski prenosi, naravno i kolega Kesar pre vas koji je delom u izlaganju govorio o sličnim stvarima. Zaista od početka od 10.00 časova koliko sam ovde, nisam govorila u tom političkom kontekstu u kojem ste govorili vas dvojica, intenzivno mnogo više nego ostale kolege. Svi ostali, uključujući i mene pridržavali smo se pravnog okvira, govorili o posledicama, o uticaju na svakodnevni život građana koji će implicirati ova dva predloga zakona. Zaista na ivici da upadnem u klopku, upravo ovo o čemu ste vi govorili, da upadnem u klopku te svakodnevne atmosfere u Srbiji, da dok se bavimo poslovima koji jesu naši poslovi, mi danas ovde treba da govorimo o Predlogu zakona o Zaštitniku građana i o izmenama i dopunama Zakona o Povereniku za informacije od javnog značaja i baveći se time mi smo to sasvim ostavili po strani, taj proces o kojem vi govorite. Dakle, Srbija se danas nalazi u klopci, a na nama je izgleda, izgleda samo na naprednjacima u Srbiji, da ukazujemo na ta dva paralelna procesa. Mi moramo da jačamo, gradimo institucije nezavisnost naših institucija, ono što danas jeste osnovni zadatak u ovom parlamentu i tema na dnevnom redu. Istovremeno, i ja kao članica Vlade, vi kao poslanici SNS, ne smemo da izostavimo, da zanemarimo proces koji se dešava, a to je proces dehumanizacije porodice Vučić samo zato što je jedna od njih Aleksandar Vučić predsednik Srbije. Na tom procesu moramo da insistiramo. Taj proces mora da bude vidljiviji. A kada će biti vidljiviji? Pa, evo, slušam vas, kažem prvi put uživo, jer samo sada slušajući vas pažljivo ovih dvadeset i nešto minuta, sam zapravo shvatila, koncentrisano jer sam mogla da vam se posvetim, danas mi je posao da slušam poslanike detaljno, da slušam o čemu vi govorite. Zbog čega ovako insistiram da sam vas pažljivo slušala? Čak i u različitim humorističkim emisijama, i često kada vas ljudi citiraju, i u nekim tekstovima, analitičkim komentarima, u različitim blogovima, vi ste kao poslanik Bakarec, neko ko je simbol stalne odbrane Aleksandra Vučića i njegove porodice, i nekako, to vam dođe kao srednje ime. Znate, kad se neko navikne da vi neke stvari radite, onda one već nekako gube, to je deo vaše priče, i u redu, evo, ga Bakarec, sad će ponovo on da brani Vučića, da ukazuje koliko je on u nekom riziku. U tu zamku ne smemo da upadnemo. Vi treba da nastavite, po mome mišljenju, moguće da ljudi misle drugačije, da radite ovo što radite i da ukazujete, i da budete podjednako ovako glasni. Oni koji se smeju tome što vi činite, zapravo njima smeta to što vi činite, jasno im je da to dolazi do nečije svesti. A, doći do nečije svesti, promeniti njegov način razmišljanja, ukazati mu na opasnosti, je danas vrlo teško, jer u ovom vremenu kada nas milioni informacija bombarduju, dnevno, ne samo u dnevnoj komunikaciji, ne samo preko mobilnih telefona, preko televizije, različitih, svih informacija koje do nas dolaze. U tom moru informacija, slušati stalno o tome kako je ugrožena porodica Vučić, postaje dosadno. Čini se, vas da pitam, bez obzira kojoj stranci pripadate, reći ćete – aha, opet ono, napad na Vučića. Dobro. E, pa nije ovo napad na Vučića. Zato ja kažem, ja malopre zamalo da upadnem u zamku. Od 2008. godine, među osnivačima SNS sam, kao i koleginica Maja Mačužić, koja je takođe bila među tih prvih nekoliko stotina ljudi koji su tada u Sava centru, dogovorili se da formiramo SNS, 2008. godine, 21. oktobra, jer neki komentarišu u medijima, šta je sa osnivačima SNS, nema ih, sklonili su ih, došli su neki novi, neki agresivni, ljuti, besni. Nije tako. Tu smo, i mi osnivači, i Aleksandar Vučić je osnivač, ima nas mnogo tu koji smo bili osnivači. Da li se stranka menja, da li se prilagođavamo, da li neki od nas koji su tu bili od početka, sada imaju neke drugačije funkcije, pozicije, zadatke u stranci, da li neki novi mladi ljudi, poput lidera sa naše akademije, dolaze, i zaista, velikom brzinom, zauzimaju mesta u prvim redovima, pa, to je zahvaljujući njihovoj aktivnosti, posvećenosti, požrtvovanosti, ljubavi koju osećaju i prema stranci i prema pozicijama za koje im je ukazano poverenje. Zato, treba gledati napred, širom otvorenih očiju, spreman za sve izazove, za sve ono što svakodnevno nosimo sa sobom na leđima baveći se politikom i noseći odgovornost za budućnost i razvoj zemlje, dok smo vladajuća većina u Republici Srbiji. Radujem se, verujem kao i većina vas, predstojećoj kampanji, radujem se izborima, i predsedničkim i parlamentarnim, i u nekoliko mesta biće i lokalnih i svakako, beogradskim izborima. To će biti prilika da građanima pokažemo rezultate koje smo napravili, to će biti prilika da pokažemo šta su oni koji žele da preuzmu odgovornost za vršenje vlasti, vi rekoste, „ološ opozicija“, trglo me u trenutku, ali, pokazaćemo i šta su oni govorili u prethodnom periodu i koliko im godina treba da smisle jedan programski dokument koji će biti zanimljiv građanima Srbije, barem da ga pročitaju, ako ne da ga upamte, jer nikako da dobijemo taj programski dokument opozicije. Opet kažem, trgoh se na ono „ološ opozicija“, ali ne treba upadati u zamku. Ja jesam ministar u Vladi Republike Srbije i treba da budem ministar koji se brine o interesima svih građana Srbije, ali bih isto kao i vi pozvala institucije, vi ste neke od njih nabrojali, ali dobro svi oni znaju šta su njihovi zadaci, pozvala, da zaista reagujemo, da ne bude više samo se čuje, verbalno, opomena, da takva vrsta dehumanizacije, i taj stepen napada na porodicu Vučić, dobro ste nabrojali sve članove porodice Vučić, svi trpe svakodnevne pritiske, treba da tražimo akciju. Želim rezultat, ne samo da me slušaju i da menjaju program, kad krenem da branim porodicu Vučić, jer to na prvom mestu, nije ljudski, može da vam se ne dopada političko opredeljenje, politički aktivizam, ali kao ozbiljno i zrelo političko društvo, moramo da poštujemo ljude koji su dobili poverenje i veliki broj glasova da zauzimaju određene pozicije. Zato, gospodine Bakarec, znam da vam nije lako, ali ja bih vas zamolila da nastavite tim putem, jer možda neki od nas neće biti dovoljno glasni, možda će neki od nas naći i drugu vrstu zabave, ali to da u društvu, da u Srbiji danas imamo kontekst u kome je svejedno, sutra će se dogoditi situacija u kojoj, ako bilo šta osim ovog neverovatnog psihološkog terora koji se sprovodi nad porodicom Vučić, ako se bilo kome od njih nešto dogodi, većina će reći, tako je nešto i bilo, nešto je verovatno kriv. Nešto se spominjalo za Andreja, nešto se spominjalo za Danila, nešto se spominjalo za ovog člana porodice Vučić. To ne smemo da dozvolimo, ne smemo u moru lažnih informacija da prihvatimo da neki ljudi koji ozbiljno i posvećeno, čak i ono što je najvrednije, a to je naša porodica, stavljaju u službu države i smatraju da ne smeju da odustanu od Srbije, čak i u trenutku kada njihovi najbliži i najdraži trpe najveću štetu, i mislim da taj čovek Aleksandar Vučić, nekada premijer, sada predsednik Srbije i predsednik SNS, najmanje što je zaslužio, da svakodnevno glasno i neprestano stojimo u njegovu odbranu, a građani će reći na sledećim predstojećim izborima, da li im to smeta ili će i oni postati deo velikog fronta, koji neće da dozvoli da u Srbiji jedan čovek, samo zato što ispravno radi svoj posao bude kažnjen kao nikada ranije, i njegova porodica sa njim. Mi u SNS, to nikada nećemo dozvoliti. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje, koleginica Vesna Nedović.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovani građani Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, Zaštitnik građana je nezavisni organ koji brine o zaštiti i unapređenju ljudskih prava i sloboda, rešava probleme građana i veza je i kontrola institucija u korist građana. Njegov delokrug je u oblasti prava deteta, prava izbeglih lica, tražiocima Azila, prava LGBT populacije, osoba sa invaliditetom, starijih lica, Romima i Romkinjama rodne ravnopravnosti i nacionalnih manjina. U procesu pristupanja EU, od velike važnosti je usklađivanje zakona i propisa o poboljšanju ljudskih prava i smanjenju nejednakosti u društvu. Izbor i prestanak funkcije zaštitnika građana je određen posebnim pravilima i uslovima za izbor, i kao i način prestanka funkcije. Predviđen je maksimalni broj zamenika, Narodna skupština ga bira većinom glasova narodnih poslanika, i novina je uvođenje instituta javnog poziva, svih zainteresovanih lica, kao i potencijalnih kandidata. Javni poziv raspisuje predsednik Narodne skupštine, a Predlog zaštitnika građana koji ispunjuje uslove, utvrđuje se većinom glasova nadležnog odbora. Predloženo je i produženje mandata, ali bez mogućnosti ponovnog izbora. Proces izbora pokreće se 6 meseci, pre isteka mandata, a predlogom zakona predviđen da Zaštitnik građana ima najviše 4 zamenika koji mu pomažu i svaki od njih ima određenu specijalnost, vezanu za nadležnost, kao što je zaštita prava lica lišenih sloboda, ravnopravnost polova, prava deteta, pripadnika nacionalnih manjina, osoba sa invaliditetom. Pre stupanja na dužnost, polaže zakletvu i od tog dana mu teče mandat. Zaštitnik građana i njegovi pomoćnici ne mogu se baviti politikom, on ima imunitet kao narodni poslanik. Novo pravilo je isto tako, ako u toku mandata ispunjava neki od uslova za odlazak u penziju a nastavlja da vrši svoju dužnost do isteka mandata. U nadležnosti je taksativno navedeno, kao i ovlašćenje i vršenje kontrole, redovan godišnji izveštaj, kao i do sada, Zaštitnik građana podnosi Narodnoj skupštini i najkasnije do 15. marta, naredne godine za prethodnu godinu. On ima pravo na visinu plate predsednika Ustavnog suda, njegovi pomoćnici na visinu plate sudija Ustavnog suda. Zakon predviđa budžetsku raspodelu sredstava institucija Ombudsmana da bi njihov rad mogao da bude nezavisan i efikasan. Kao jedan od zadataka Zaštitnika građana je i zaštita novinara, takođe sam i ja, ali molim vas, kao institucija od velikog značaja. Ali, šta se dešava kada pojedini novinari, svojim nastupima, izjavama stavljaju metu na čelo predsednika Srbije, Aleksandru Vučiću i njegovoj deci, ne prezajući ni šta će, ni kada će izjaviti i kako brutalno izvređati. Da li su njihove nadležnosti i slobode stvarno bez granica? Da li to znači da svaka njihova izjava u vidu vređanja i psovki može da se tumači kao kreativna sloboda, mada nama je to svima jasno da to nije kreativna sloboda, nego njihov poziv na linč, ali stvarno poziv na linč malom detetu, devojci, momku, njihovim roditeljima, baki i deki. Ako je tako, ako novinari imaju svoja prava i slobode, zašto neki drugi nemaju toga ni deseti deo? Zašto se neki novinari štite, a neki tretiraju, kao džak za udaranje ovih koji pozivaju na linč i vređaju? Kada će Zaštitnik građana zaštiti najvažniju instituciju u Srbiji, legitimno izabranog predsednika Srbije, Aleksandra Vučića? Direktno izabranom voljom građana na izborima. Zaštitnik građana se bira glasanjem nas, poslanika. Predsednik Srbije na izborima, voljom, većine građana. Razlika je evidentna. Svakodnevno smo svedoci svakodnevnih napada na porodicu našeg predsednika Aleksandra Vučića, izjavama koje se otvoreno pozivaju na linč i na nasilje, vrlo otvoreno. Bezbednost porodice Vučić je ozbiljno ugrožena i svi ćute, ćute udruženja novinara, ne osuđujem ni novinare, ni medije, samim tim ćutanjem, ja mogu samo da kažem da takve izjave podržavaju. Zamolila bih vas da nam kažete kojim zakonskim sredstvima se deluje na takve, naročito u razvijenim zemljama EU i u SAD-u. Opet pitam, da li predsednik države, njegova porodica i deca imaju pravo na zaštitu ili se misli da ćete tako zaustaviti napredak Srbije? Vi ćete da jedete ćevape, psujete i vređate majku predsednika, upravo vi, kreativni novinari i to sve u vreme kada mogu da vas gledaju svi, od sedam do 70 godina. Ali, vi ste elita i vama je sve dozvoljeno i oprošteno, ali većina ima pravo da vam kaže gde vam je mesto, odlučna, odvažna većina, ona koja voli Srbiju i vidi bolju budućnost sa Aleksandrom Vučićem. Upravo ta većina, će vam opet reći na izborima da ste ružna istorija Srbije. U danu za glasanje podržaću predlog zakona, kao i moja poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu.
Zahvaljujem. Pre sledećeg govornika, samo kratka informacija. Upravo ste primili izveštaje Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da je nastupanjem smrti narodnog poslanika Đura Perića, nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 8) Zakona o izboru narodnih poslanika, te predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. stavovi 3. i 4. istog zakona konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 8) i stavovima 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koji je izabran, narodnom poslaniku Đuru Periću, danom nastupanja smrti. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Hvala na strpljenju. Sada idemo na sledećeg narodnog poslanika, docent dr. Ilija Životić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarko, sa saradnicima, kolege poslanici, građani Srbije, postojanje institucije Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja je ogledalo demokratije u jednom društvu. Mi, sa ovim zakonskim rešenjima o kojima danas raspravljamo radimo na unapređenju upravo toga, na unapređenju demokratije u našem društvu. Smatram da je veoma značajno što je novim zakonom predviđen javni poziv za prijavu kandidata, ali to što će se razgovor sa kandidatima snimati, odnosno biće javan i građani će moći da provere, da se uvere koga smo mi to izabrali za sledećeg, koji će ih predstavljati i štititi njihova prava. Takođe, saglasan sam sa mišljenjem većine kolega, koji smatraju da je Predlog da se mandat Zaštitnika građana produži na osam godina, jer jednostavno smatram da jedan kontinuitet u radu je neophodan kako bi se tako odgovoran posao obavljao što kvalitetnije. Što, naravno ne znači, dragi građani, da ta osoba koju budemo izabrali da će ona osam godina biti na toj poziciji i da će biti nesmenjiva. Naprotiv, smatram da će se ta osoba nalazite pod još većom lupom javnosti. Ono što je, takođe značajno, to je da se novim zakonom zabranjuje smanjivanje budžetskih sredstava za Zaštitnika građana, čime se omogućava da zaštitnik građana, sa svojim timom ima kontinuitet u radu, odnosno da neće morati da strahuje za sredstva koja će im biti neophodna da sprovode svoje aktivnosti. Međutim, nije tako uvek bilo. Ja moram da podsetim građane, mi smo juče, ovde raspravljali o budžetu, o rebalansu budžeta, da su postojale neke vlasti koje su, recimo 2008, 2009. godine rebalansom budžeta smanjivale sredstva koja su prethodno bila predviđena, za recimo najugroženije socijalne kategorije u našem društvu. Za razliku od njih mi smo se novim rebalansom budžeta, kojim jednostavno želimo da podelimo sa građanima višak novca koji imamo u budžetu, koji smo stekli odgovornom jednom politikom, mi smo upravo za socijalno najugroženije kategorije stanovništva opredelili više stotina miliona dinara, kako bismo unapredili njihov položaj i položaj institucija koja se bave ovim socijalno ugroženim kategorijama. Takođe, kao neko ko je studirao u Ministarstvu unutrašnjih poslova, ja ne mogu nikada da zaboravim moje kolege koji su radile u Policiji Srbije 2008, 2009. godine, koje su imale izuzetno manje opreme nego što imaju danas, koji su bili prinuđeni da sami kupuju opremu osnovnu, majice i cipele zato što je rebalansom budžeta neodgovorna vlast Đilasa i Jeremića bila uskratila novac Ministarstvu unutrašnjih poslova. Mi smo ti koji vodimo računa o svakom pripadniku Ministarstva unutrašnjih poslova i upravo smo rebalansom budžeta opredelili značajna sredstva da svi policajci, da svi ljudi u Ministarstvu unutrašnjih poslova dobiju nove komplete uniformi, nove cipele kako bi imali što bolje uslove da rade ono za šta su plaćeni, a to je da se bore protiv organizovanog kriminala, da sklanjaju narko-dilere i pedofile sa naših ulica. Što su, uostalom oni i dokazali. Policija kojom rukovodi ministar Vulin je uspela da bez ispaljenog metka uhapse ceo klan Belivuk, Miljković, da pravdi privede i pojedine visoke funkcionere, što se nikada nije desilo u istoriji policije Srbije, jer su Đilas, Jeremić i ostali koji su bili sa njima u ekipi uporno bili zataškavali sve afere koje su se dešavale u njihove vreme u službama bezbednosti, koje su tada bile samo ekspoziture pojedinih stranih ambasada i pojedinih službi. Kada govorimo o Zaštitniku građana, ja želim da se nadovežem na ono što je moj kolega Bakarec govorio, ali i ono što je ministarka bila spomenula. Ja stvarno očekujem da od Zaštitnika prava građana bude zaštitnik građana, ali svakog građana, prvenstveno zaštitnik onoga za koga je većina građana Srbije glasala, a to je predsednik Srbije. Meni je stvarno nepojmljivo da se Zaštitnik građana ne bavi zaštitom predsednika i pretnji koji svi mi narodni poslanici, najviše Bakarec i kolega Marijan Rističeveć dobijamo svakodnevno putem društvenih mreža od Đilasa, Marinike Tepić, Jeremića i ostalih pripadnika njihove bande. Zaista je to neshvatljivo. Vi ne možete da shvatite, građani Srbije, sa kakvim se mi uvredama susrećemo. Ne samo mi, već i deca predsednika Vučića, pogotovo Danilo, koji izlaže najsurovijem proganjanju. To, jednostavno svi moraju da osude, ali ne samo mi kao narodni poslanici, već jednostavno, i sve institucije. Njihov cilj je jednostavan. Ministarka je govorila o tome. Oni nemaju nikakav plan ekonomski, nikakav ekonomski program. Oni ne znaju šta bi radili kad bi došli na vlast, da im se to, kojim slučajem, desi. Njihov jedini plan i program je napad na sve što nosi natpis Srpska napredna stranka. Zbog toga ja pozivam građane da dobro razmisle, da li će podržati Đilasa, Jeremića i Mariniku, koji usled svoje nemoći i ne manja ekonomskog programa vređaju i proganjaju decu predsednika, jer kada opozicija nema nikakav ekonomski program, kada joj je jedini program proganjanje i vređanje, zamislite šta bi uradili da kojim slučajem dođu na vlast, kako bi se ophodili prema svojoj deci Srbije kada se tako ponašaju prema štićenoj ličnosti kao što je dete predsednika države. Zato pozivam građane Srbije da stanu uz predsednika koji gradi puteve i bolnice, koji je zaslužan za visoke plate i penzije, i na kraju, koji je zaslužan za nikad veći ugled Srbije u svetu. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Nevena Vujadinović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas se pred nama nalazi Predlog zakona o Zaštitniku građana, koji zahteva posebnu pažnju, s obzirom da se ovim zakonom uređuje položaj, nadležnost i postupak pred Zaštitnikom građana kao nezavisnim državnim organom koji štiti prava građana i kontroliše rad organa državne uprave. Zaštitnik građana se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda i svrstan je među najviše organe državne vlasti. Ovaj nezavisni organ ima velika zakonska ovlašćenja. Stoga je od izuzetnog značaja njegovo zakonito i odgovorno funkcionisanje. Evropska komisija je u više navrata u svojim godišnjim izveštajima o napretku Republike Srbije u postupku pristupanja Evropskoj uniji izražavala stav o potrebi izmene upravo ovog zakona, radi unapređenja nezavisnosti i efikasnosti rada Zaštitnika građana. Postoji očigledno potreba da se unapredi postojeći pravni okvir koji uređuje položaj, nadležnost, postupak i druga pitanja od značaja za vršenje ovlašćenja Zaštitnika građana. Nova zakonska rešenja unapređuju odredbe o postupanju Zaštitnika građana u sprovođenju kontrole nad radom organa. Predlog ovog zakona sadrži i odredbe koje su u skladu sa odgovarajućim konvencijama koje je ratifikovala Republika Srbija, predviđene Akcionim planom, a tiču se poslova u domenu Zaštitnika građana. Prema Ustavu i prema zakonu Zaštitnik građana je ovlašćen i dužan da se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih i manjinskih sloboda i prava. Okruženje u kome živimo česte i nesvesne diskriminacije, netolerancije i netrpeljivost prema onima koji se po nečemu razlikuju, bilo da je u pitanju boja kože, poreklo, religija ili neko lično opredeljenje, nameću upravo prioritete u angažovanosti Zaštitnika građana na zaštiti i unapređenju ljuskih i manjinskih sloboda i prava. Sam zakon upućuje Zaštitnika da posebnu pažnju posveti upravo zaštiti prava pripadnika nacionalnih manjina, prava deteta, prava osoba sa invaliditetom, prava lica lišenih slobode i rodnoj ravnopravnosti. Ono što je značajna novina ovog predloga zakona jeste upravo to da Zaštitnik građana može bez prethodne najave da poseti i ustanove socijalne zaštite. Zaštitnik građana aktuelno ima ovlašćenja da bez najave pregleda mesta u kojima se nalaze lica lišena slobode, pritvorske jedinice, psihijatrijske ustanove. To ovlašćenje se sada proširuje i na ustanove socijalne zaštite, što smatram da je od posebnog značaja, upravo radi unapređenja prava i sloboda deteta. Bitna novina ovog predloga zakona jeste da je Zaštitnik građana u obavezi da pored godišnjeg izveštaja dostavi i informacije o stanju ljudskih prava u Republici Srbiji. Kada govorimo o ljudskim pravima, moram da se osvrnem na trenutnu epidemiološku situaciju izazvanu virusom Kovid-19 i njen uticaj na zdravlje ljudi. Svima nam je jasno da pravo na zdravlje jedno od osnovnih ljudskih prava i da njegovo narušavanje iz bilo kojeg razloga povlači i narušavanje drugih prava. Broj zaraženih i broj umrlih su već duži period veoma zabrinjavajući. Zato apelujem na građane da poštuju, da se pridržavaju svih epidemioloških mera zaštite i da se vakcinišu. U okolnostima u kojima se sada nalazimo vakcinacija protiv virusa Kovid-19 je najbolji odgovor. To je najbrži i najlakši put za izlazak iz teškog epidemiološkog stanja u kome se nalaze građani Srbije. Država je svima dala mogućnost da se vakcinišu bez ikakve diskriminacije. Štaviše, građani Srbije su mogli, a i dalje mogu da biraju koju vakcinu žele da prime. Uprkos tome, veliki broj građana, naročito mladih, imaju otpor prema vakcinaciji i time značajno otežavaju borbu protiv epidemije izazvane virusom Kovid-19. Neophodno je da svaki građanin bude odgovoran, jer samo tako možemo da sačuvamo svoje zdravlje i zdravlje ljudi iz svoje okoline. Država Srbija je od samog početka ozbiljno i odgovorno postupila kada govorimo o epidemiji izazvanoj virusom Kovid-19. Blagovremeno su sprovođene sve epidemiološke mere, a Srbija je među prvim državama koja je svojim građanima omogućila vakcinaciju. Izgrađene su tri nove Kovid bolnice, a ono čime se Srbija naročito ponosi jeste da smo uprkos brojnim negativnim posledicama izazvanim ovom pandemijskom krizom uspeli da očuvamo ekonomsku stabilnost. Sve ovo o čemu govorim ukazuje na jednu odgovornu, zdravu i stabilnu politiku koju vodi predsednik Aleksandar Vučić i od velikog je značaja da u kontinuitetu vodimo takvu politiku, da donosimo zakone koji će doprineti efikasnijem funkcionisanju države i koji su, pre svega, u interesu naših građana. Zakon o Zaštitniku građana je svakako jedan od tih zakona koji se bori za interes građana i štiti njihova prava. Mnogima iz bivše vlasti smeta jaka i stabilna Srbija. Njima smeta jaka i stabilna ekonomija i privreda, ali to nas neće sprečiti da i dalje intenzivno i kontinuirano radimo na razvoju naše države, da se zalažemo za napredak i bolji život građana, da živimo u zdravom okruženju i da gradimo sigurnu budućnost za našu i generacije koje dolaze. Dakle, SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, se zalaže za politiku jednakih mogućnosti i vodi se time da samo društvo u kojem svi imaju jednaka prava može da ide napred i da se razvija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ministarko, državni sekretaru, koleginice i kolege, pre svega, dozvolite mi da svim vernicima, odnosno svim građanima Republike Srbije koji danas slave slavu čestitam slavu i da im poželim da je dugo slave u sreći i miru. Ono što mene danas posebno ispunjava, hajde, reći ću, ponosom je to što su sa nama ne samo naše dve bivše koleginice iz ovih poslaničkih klupa, nego kao čoveku koji je porastao na obalama Ibra i Morave, ispod planine Goč, tu su i dve moje, hajde da kažem, drugarice. Tu su dve osobe koje ja znam još od njihovog, naglašavam njihovog, detinjstva. To me kao Kraljevčanina ispunjava ponosom. Sada ću preći na ono zbog čega smo ovde danas, a to su dva vrlo dobra predloga, odnosno jedan predlog novog zakona i jedan predlog izmena i dopuna već postojećeg zakona. Od 2003, 2004. i 2005. godine mnogi su mogli, i to je neko u prethodnim izlaganjima i pomenuo, mogli su da dopune, da izmene, da poboljšaju postojeće zakone. Niko se nije setio ili nije imao vremena, nije imao volje ili nije imao želje. Zadovoljstvo je što upravo ova ministarka, sa ekipom koju vodi u ministarstvu, je našla i vremena i volje i znanja da to upotpuni. Zašto to govorim? Pa i ova dva zakona su upravo ono čemu težimo mi u SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, ne samo jaka, ekonomski jaka Srbija, finansijski jaka Srbija, nego Srbija koja poštuje prava. Da li će Srbija u jednom trenutku biti član EU ili neće, mogu vam reći, to je sada najmanje bitno. Ono što je bitno je da sve ono što vredi, da sve ono što znači i sve ono što poboljšava, pre svega, život naših građana, što im olakšava život, to trebamo da preuzmemo iz EU i ona načela koja oni poštuju i vrednuju. Mislim da su upravo ova dva zakona u tom pravcu. Znači, to su dva zakona koje prate onu Srbiju, Srbiju u 2025, agendu. Kada ovo govorim, ne govorim napamet. Vi ste svi čuli i ono vrlo iscrpno izlaganje gospođe Obradović, pročitali ste zakone i ne želim mnogo o tome da pričam, ali ono što je meni upalo u oči, to su upravo mišljenja Venecijanske komisije koja se ovde vrlo ceni i kada su u pitanju prava, pre svega, i ako nisam pravnik i SIGMA. Znači, organizacije koje su zajedno formirali EU i Organizaciju za ekonomsku saradnju i razvoj i u saradnji sa te dve organizacije i ovo ministarstvo je radilo na izradi ova dva vrlo značajna dokumenta. Ono što hoću da naglasim jeste da je bilo mnogo konsultacija, da je bilo javnih slušanja, zainteresovane javnosti, što je vrlo bitno i da su sve one primedbe koje su se kretale u okvirima prihvaćene i ugrađene u ovaj zakon. Ono što bih posebno naglasio, poželeo i ja da kažem, to je nešto što sam mislio reći pre nego što su se javile kolege i Bakarec, a na kraju krajeva i ovlašćen predstavnik poslaničke grupe SNS, pa i ministarka. Zamolio bih sva ova tela nezavisna da jednom shvate da smo svi jednaki i da radimo u interesu svih građana Srbije, pa i predsednik Republike Srbije je jednak sa svim ostalim, predsednik i njegova porodica. Aleksandar Vučić je jak čovek. Može on da istrpi sve i ne plaši se. Mnogo je jači od svih njih koji okolo idu, kevću i pričaju gluposti. Znam to sigurno. Da nije takav ne bi Srbija bila ovo što jeste. Zar nije ružno komentarisati i napadati, pljuvati porodicu čoveka? Ako si nemoćan, ako si ljubomoran, ako znaš da je jak, ako znaš da ide u pravom pravcu, ako znaš da stvara jednu veliku Srbiju, veliku, veliku finansijski, veliku ekonomski svojim mladim ljudima, Srbiju u kojoj će mladi ostajati i Srbiju u koju će mladi živeti i stvarati pokolenja, pa pridruži mu se ili ga kritikuj ako nešto nije dobro uradio na tom delu, ne diraj u porodicu, jer niko ničiju porodicu sa ove strane nije ni pomenuo, ni napadao. Znači, institucije radite svoj posao, radite do kraja, svi smo jednaki i svi smo isti. Da ne bih dužio mnogo, samo bih hteo da se obratim našim sugrađanima koji se do sada nisu vakcinisali. Govorim kao čovek koji je bio na ivici smrti i životu, upravo zbog te korone, za koju mnogi pričaju da ne postoji. Postoji. Ja sam osetio na svojoj koži. Zahvaljujući našim medicinskim radnicima i njihovim zalaganjem, ostao sam živ i zato primite vakcinu, jer ona je jedini spas u ovom trenutku. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodinu Bojaniću. Sledeća je uvažena koleginica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se danas nalaze dva zakonska predloga iz nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, ali ja ću se fokusirati na jedan, a to je Predlog zakona o Zaštitniku građana. Zašto? Zato što se radi o sistemski novom zakonu, zato što se dugo vremena na potpuno transparentan i odgovoran način prišlo izradi ovog zakonskog rešenja, zato što su u izradu ovog zakonskog rešenja sem ministarstva bila uključena i sva druga zainteresovana lica, bio uključeni i civilni sektor, naravno, i stručna javnost i kao rezultat toga došlo se do ovakvog Predloga zakona o Zaštitniku građana. Moram da kažem da Srbija jeste demokratska zemlja, da je Srbija opredeljena za evropski put, to je strateško opredeljenje Republike Srbije, da Srbija, naravno, želi da i svoje zakonodavstvo uskladi sa zakonodavstvom EU, posebno u onom delu koji se tiče zaštite osnovnih ljudskih prava i sloboda i zaštite građana. Naravno da je ovaj zakon potpuno u skladu sa strategijom Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, i to u onom aspektu koji se odnosi na efikasnost rada državne uprave, jer je cilj ove Vlade i cilj SNS da organi državne uprave rade u interesu građana Republike Srbije, da rade dosta poslova umesto njih, da budu servisi građana, a ne građani da budu kuriri zarad rada državnih organa. Kada je u pitanju Predlog zakona o Zaštitniku građana, moram da ukažem i na to što će predlogom ovog zakona Zaštitnik građana biti biran na jedan potpuno transparentan način, putem javnog konkursa, predviđen je tačno postupak izbora Zaštitnika građana, predviđen je i postupak zamenika Zaštitnika građana, ali moram da istaknem posebnu važnost da je u potpunosti predviđen postupak, kao i rokovi i sve one procedure, po kojima Zaštitnik građana postupa kada su u pitanju pritužbe građana na rad državnih organa, odnosno na rad organa državne uprave. Takođe, moram da istaknem da prvi put Zaštitnik građana može da podnosi predloge, mišljenja za izradu i dopunu onih zakonskih predloga koji se tiču nižih nivoa vlasti, a ne samo Narodne skupštine i Vlade Republike Srbije. Zatim, htela bih da istaknem četiri vrlo važne oblasti na kojima radi Zaštitnik građana i želela bih te oblasti na kojima radi Zaštitnik građana da uporedim sa stanjem do 2012. godine i sa stanjem od 2012. godine kada je SNS preuzela vlast. Naime, Zaštitnik građana u okviru svojih ovlašćenja imenuje zamenika u okviru nacionalnog mehanizma za prevenciju torture. Tu se, naravno, podrazumeva da Zaštitnik građana ima pravo na nenajavljene i neometane posete i kazneno-popravnim zavodima i ustanovama socijalne zaštite i psihijatrijskim bolnicama. Moram da istaknem da su do 2012. godine, kada je u pitanju Uprava za izvršenje krivičnih sankcija i naši zatvori, bili do te mere prenatrpani da smo jednostavno bili zadnji i nismo mogli da se rangiramo na toj listi koja se tiče prenatrpanosti zatvora, a prenatrpanost zatvora direktno je povezana za nehumanim uslovima života zatvorenika u zatvorima. U zatvorima je bilo 156 osuđenika na 100 slobodnih mesta. Od 2012. godine, kada smo došli na vlast, 200 hiljada metara kvadratnih prostora je obnovljeno i rekonstruisano, a koji se odnose na pravosudne institucije, a što se tiče zatvora toliko su unapređeni uslovi da je pre tri godine, 2018. godine, u Pančevu otvoren najmoderniji zatvor po najvećim evropskim standardima, zatvor koji je prilagođen i osobama sa invaliditetom. To je zatvor najsavremenijeg tipa u kome je u potpunosti omogućena potpuna resocijalizacija zatvorenika, ali naravno i potpuno humani uslovi za izdržavanje zatvorske kazne. Takođe, moram da istaknem, kada je u pitanju nacionalni mehanizam za ostvarivanje Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom da žuta tajkunska vlast do 2012. godine, ne da nije vodila brigu o osobama sa invaliditetom, nego ih je pljačkala, tako su Dragan Đilas i njegov partijski kolega Pajtić opljačkali decu ometenu u razvoju kroz uzimanje novca za izgradnju dvorca Heterlend, koji je trebao da služi za decu ometenu u razvoju. Naravno, u vreme vlasti žutog tajkunskog preduzeća do 2012. godine deca mentalno ometena su opljačkana. Od dvorca Heterlend ostale su samo ruševine, korov i ništa drugo. Danas zahvaljujući pokrajinskoj Vladi, dvorac Heterlend je potpuno renoviran i on neće služiti samo za decu sa smetnjama u razvoju, on će služiti za rekreativnu nastavu i za boravak dece iz čitave Srbije. Kapacitet tog dvorca, danas renoviranog zahvaljujući sredstvima pokrajinske Vlade, je boravak na više dana 120 dece. Takođe, moram da istaknem da do 2012. godine u vreme vlasti pljačkaškog preduzeća Dragana Đilasa, koji je opljačkao građane za 619 miliona dinara, postojala su pravno nevidljiva lica. Ta pravna nevidljiva lica su bili uglavnom pripadnici romske nacionalnosti. Bez obzira što je EU ukazivala na propuste kada se tiče pravnog okvira tih lica njih naravno to nije doticalo, jer zadnje čime bi se oni bavili, odnosno nisu se uopšte bavili, to je pitanje ljudskih prava. Naravno da smo i tad pravno nevidljiva lica od 2012. godine uveli kroz pravni okvir lica koja mogu da imaju i zdravstvenu knjižicu, koja mogu i da se školuju, koja mogu da uživaju sva ljudska prava, koja im pre svega Ustav i zakoni ove zemlje dozvoljavaju. Da ih nije zanimala, žutu tajkunsku vlast, ni jedno ljudsko pravo, a Zaštitnik građana se bavi zaštitom ljudskih prava i rešavanjem po njihovim pritužbama, govori i ta činjenica da su 600.000 ljudi ostali bez posla i na taj način ugrozili osnovne egzistencijalne potrebe i radnika i njihovih porodica. Ugrozili su pravo na zdravstvenu zaštitu svakog deteta čiji su roditelji ostali bez posla, jer zdravstvene knjižice te dece bile su neoverene. Trebalo je od 2012. godine da vlast preuzme naravno SNS i zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću za ovo vreme lično on otvorio je preko 250 fabrika u koje građani ostvaruju pravo na rad, a pravo na rad predstavlja jedno od osnovnih ljudskih prava. Da žuta tajkunska vlast koja je danas ne kritičar, nego kritizer ove vlasti, jer oni nemaju nikakvu politiku, nego samo plasiranje laži, laži i laži, kao i mržnje, pre svega prema predsedniku Republike Aleksandru Vučiću i prema članovima njegove porodice pokazuje i činjenica da je Dragan Đilas lažnim ugovorom, ugovorom u kome stoji izgradnja objekta od opšteg društvenog interesa, odnosno izgradnja dnevnog boravka za decu, izgradio kuću „Velikog brata“, na taj način uveo prvi rijaliti program u Srbiji i na taj način trgujući sekundima opljačkao ponovo građane Republike Srbije i stekao nezakonito milione. Želim da istaknem još jednu nadležnost Zaštitnika građana, a koja se odnosi na zaštitu, promociju i unapređenje prava deteta. Našim Ustavom i svim našim zakonima prava svakog deteta su jednaka. Jednakost prava je garantovana za svako dete. Izgleda da u ovoj državi jedino nije ovo pravo garantovano deci Aleksandra Vučića, predsednika i iz tog razloga pozivam sve nadležne organe, institucije da se ovim pitanjem pozabave, da se nađu mehanizmi i mere kako bi se zaštitila prava, interesi i maloletnog Vukana i Milice i Danila. Takođe, za žutu tajkunsku vlast, za lopove, pljačkaše narodnih para, izgleda da je normalno da brat ne voli brata, izgleda da je normalno da sin ne voli oca i majku, izgleda da je za žutu tajkunsku vlast, koja nema nikakve moralne norme i kriterijume normalno da roditelj ne voli dete. Međutim, Srbija je zemlja pristojnih ljudi. Moralne vrednosti da brat voli brata, moralne vrednosti koje se tiču skladnih i harmoničnih porodičnih odnosa, moralne vrednosti da otac vodi brigu o svojoj deci, moralna vrednost da je dete najveće bogatstvo jednog roditelja je nešto što cene i poštuju i to je naravno visoko na listi prioriteta naših građana. Ono što je za naše građane takođe važno i što naši građani prepoznaju to je da Aleksandar Vučić danonoćno živi i radi da bi Srbiji i njenim građanima bilo bolje. Zato politika Aleksandra Vučića nema alternativu i zato ta politika koja vodi u prosperitet i budućnost, kako nas danas, tako i generacija koje dolaze i naše dece, sigurno će na predstojećim izborima dobiti ubedljivu pobedu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeći na listi uvaženi narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, teško je govoriti o ovoj temi, a da se ne setimo čuvenog dvojca bez kormilara - Rodoljub Šabić i Saša Janković. Kada su mene svojevremeno smenjivali sa mesta predsednika Skupštine opštine Inđija ja sam se obratio Saši Jankoviću, s obzirom da je prekršena izborna volja građana, tako što sam smenjen na sednici koju je DS održala u zgradi Uprave vodovoda. Dakle, ja sam jedini funkcioner koji je smenjen u zgradi Uprave vodovoda gde se nalazilo i sedište DS, pa je ta sednica održana u zgradi Uprave vodovoda u sedištu DS, gde je bila i kancelarija predsednika opštinskog odbora DS. Odgovor Saše Jankovića, tada prvog Zaštitnika građana, u stvari zaštitnika svoje velike plate je bio da ga moja prava ne interesuju. Verovatno da ga posle izbora stvarno nije ni interesovalo. Sećamo se Rodoljuba Šabića, čuvenog, nezavisnog, regulatornog tela, ili kako se to već zove, koji je bio toliko nezavistan da je u svojoj karijeri promenio tri političke partije i bio funkcioner u tri političke partije. Dakle, predsedavao je Narodnom skupštinom. Bio je ministar. Dakle, ne znam šta je još trebao da bude pa da bude uistinu nezavistan, ali ta njegova nezavisnost se ogleda u funkcijama koje je vršio u svom prethodnom radu pre nego što smo ga izabrali za Poverenika, odnosno izabrala ga je DS. I tako Sašu Jankovića bivšeg julovca i ne znam šta sve nije bio i gospodina Šabića izabrala i postavila neodgovorne ljude na odgovorna mesta. U principu kažu da je demokratija vladavina većine. To je ono iz naroda, za narod itd, od naroda, iz naroda, za narod, da je vladavina većine. Bojim se da sistem koji trenutno prenosi deo vlasti na nezavisne organe i tela i nevladine organizacije, da njih ne zaboravim, to je onaj čuveni Martinovićev zakon koji je proistekao kao paralelni deo bivše žute DS, bojim se da je deo vlasti, deo javne vlasti u državi prenet na nezavisne organe, nezavisna tela ili kako se to već zove i nevladine organizacije koje nas vrebaju na svakom ćošku itd. Znači, narod, sastavi se njih troje i registruju neku nevladinu organizaciju i oni se onda direktno mešaju, upliću u vršenje vlasti i ako se zamerite nevladinom sektoru koji je dobar sa tobož nezavisnim regulatornim medijima i još ako vam Šabić i Saša Janković sednu za grbaču, onda imate problem koji smo mi morali da prevazilazimo. Dakle, na takav način se bivši režim odnosio prema tim navodno odgovornim funkcijama. Tvrdim da većina od narodnih poslanika, posebno mi koji smo nešto duže ovde, dnevno primi više ljudi nego Poverenik, u slučaju Šabića to je bio zaverenik i Zaštitnik građana, dakle, nema dana da ne primimo po tri, četiri, pet, šest osoba itd. dok ovi tamo beleže svaki telefonski razgovor, ubeleže kao, evo, oni su radili sa građanima i u principu to rade za velike pare. Sledeći Zaštitnik građana koga ćemo izabrati po ovom zakonu biće izabran na osam godina. Zamislite koliko jedan građanin može da dobije na Bingu, ili kako se to zove, oni koji dobiju 100.000 evra, 200.000 evra, 300.000 evra su slabiji dobitnici od Zaštitnika građana. Ja sam ovako izračunao, pošto će mu plata biti kao plata predsednika Ustavnog suda, ja sam izračunao da to neće biti ispod 4.000 do 5.000 evra mesečno i ja se već duže vreme protivim da mi kao poslanici Narodne skupštine koji prolazimo izborne cikluse maltene svake dve godine, kad god neko zatraži ili ne zatraži izbore mi to organizujemo, izborne kampanje u okviru stranaka itd. Krvavo mora ipak da se radi, to građani treba da znaju, da bi se uopšte došlo na izbornu listu. Ima da lepite plakate, ima prstići da budu od lepka itd, ima da idete na javne skupove, da se kvalifikujete, imaju tom prilikom građani koje će navodno ili tog trenutka štiti Zaštitnik građana, ima građani da vam kažu koješta na tim tribinama, ima da, posebno mi iz manjih stranaka, recimo, koja zastupaju seosko stanovništvo, ima da se malo i smrznete po ovim salama, jer tu obično na selu duva promaja, obično je hladno itd, ima i lošijih poslova od naših, ali da bi vi došli ovde i da bi birali čoveka ili da bi odredili Zaštitnika građana zakonom, vi morate da prođete neku proceduru koja nije baš tako laka i pri tome birate osobe sa četiri puta većom platom. U principu, ja sam za to da one koje mi biramo nemaju veću platu od predsednika Skupštine ili predsednika Republike. Za mene nije normalno da Zaštitnik građana ima veću platu od predsednika Republike, koji prolazi danas, predsednik Republike prolazi kroz toplog zeca, cela porodica, a Zaštitnik građana lepo ušuškan sa četiri puta većom platom. Pa, vi izračunajte, gospodine Arsiću, četiri, pet puta veća plata od predsednika Skupštine pa puta osam godina. Ja izračunao, to je 500.000 evra i ako je prethodno bio još pet godina, to je 800.000 evra. Retki su oni koji na Bingu ili tim igrama na sreću mogu da dobiju 800.000 evra, i naravno slava im udari u glavu. Ja sam to posmatrao ovde, nezavisna regulatorna tela, oni kad dođu rašire se ovde po ovim klupama i onda prema nama nastupaju i postupaju sa visine svoje plate. Kao, šta ovi poslanici, pa, oni imaju četiri puta manju platu. Šta, pa, ja imam vozača nekoliko automobila, pa, da, ja imam ne znam, četiri pomoćnika, ne znam koliko sekretara itd, i ovi pomoćnici upadnu u med, onako, zajedno, koliko ih ima, četiri sa Zaštitnikom građana, i oni postanu država u državi i vlast, deo vlasti i pripada im mnogo više slasti nego parlamentu, predsedniku Vlade, predsedniku Republike. Onda se oni sa nama ponašaju tako kao sa visine njihove plate i kao, šta sad ovi sirotani tamo hoće i bitni smo im samo dok ih ne izaberemo imenom itd. Za mene nije prihvatljivo da oni imaju veće plate. Ja ne tražim da mi imamo njihove plate, evo ja tražim da oni imaju naše plate. Pa da vidite kako neće biti gužva i neće biti otimanja za mesta Zaštitnika, Poverenika. Obično u drugom delu mandata… znate onu priču o cariniku, kao šta da mu kupe za rođendan. Pa razmišljaju, razmišljaju i jedan se seti i kaže – ej, ljudi, a da mu damo još jednu smenu. Ovaj treći kaže – nemojte ljudi, pa mnogo je dve smene. Tako i ovo, mislim da je mnogo osam godina bez ikakvog reizbora. Verovatno ćemo da postavimo bilo koga u Srbiji, u drugom delu kada oseti da više ne može da bude reizabran po ovom zakonu, verovatno će krenuti u politiku kako je to kretao Saša Janković, pa priželjkivao da onaj ko ima četiri puta manju platu od njega i ko radi njegov posao svakodnevno, prima građane, kao što je to predsednik Vlade Aleksandar Vučić radio, kasnije predsednik Republike, i primao građane, a ovaj drugi se bavio politikom. Imali smo suludu situaciju, red pred Kancelarijom predsednika Vlade, red građana koje on prima, sluša o njihovim problemima, ko je gladan, ko je bos, ko je nezaposlen, ko je slabo plaćen, kome treba za lekove, a kod Zaštitnika građana nema gužve. Onda se ja pitam, čekaj, što ovaj koji treba da štiti, a ne štiti ima četiri puta veću platu od predsednika Republike koji radi njegov posao? Saša Janković je naravno, to je svima poznato, bio opasan i po okolinu još kao student i kada se domogao funkcije sada svi drugi zaštitnici će možda da okupiraju njega, pa će u drugoj polovini mandata da kažu – e, sad malo da se ja kvalifikujem za politiku i počnu da rade naš posao kao što su to radili Rodoljub Šabić i Saša Janković. Posebno je recimo zanimljiv ovaj Šabić. Napao ga beton posle neke pijanke i on je onda bio ljut, kao, vidi šta su mi uradili od države, skače trotoar, onako bezobrazan beton skače i ugrožava sirotog Poverenika zaverenika. Posebno mu je parlament bio onako pod kontrolom. Umesto da parlament kontroliše njega, šta on radi za tako veliku platu, bivši političar se setio da bi on sa tog mesta mogao da kontroliše nas, pa sam ja bio lažljivi lupež itd. Sad, zamislite čoveka koga smo mi izabrali, potvrdili njegov izbor, kao hajde sad da mi ne menjamo Poverenika, da ne menjamo Zaštitnika građana, da im damo još jednu šansu. Oni tu šansu upotrebili, bolje reći zloupotrebili da se politički kvalifikuju sa željom, znaš, ako nekom stane srce mogao sam uskočiti na njegovo mesto i postati političar. Samim tim što vam je Zaštitnik građana postao kandidat na predsedničkim izborima, dovoljno je reći to i videti koliko su oni spojili svoju funkciju sa politikom. Privilegije, svi narodni poslanici dolaze uglavnom svojim automobilima, Zaštitnik građana ima nekoliko automobila na raspolaganju, ima kabinet, dok narodni poslanici primaju građane i podnose deo tereta koji treba da podnose oni. Zato treba biti pažljiv. Ja ću da glasam za ovaj zakon. Videćemo kako će on da bude sprovodljiv, ali u principu sistem koji nam nude iz Brisela uglavnom traži određene žrtve. U politici ne dobijete uvek što vi hoćete, često dobijete i ono što drugi hoće i zemlja kao zemlja mora da se uklopi ukoliko želi da bude članica EU, a meni EU sve više. Nisam ja ni evroskeptik, jesam ali u malim količinama, meni ta EU kako rešava svoje probleme, sve više me podseća na SFRJ negde iz 1989. godine međusobne optužbe itd, ali prema Srbiji su veoma surovi. Treba vam ovo, treba vam ono, stavite Zaštitnika, stavite neke ljude koji su nama simpatični i onda dođe Tanja Fajon i neko od tih evroparlamentaraca i kaže, čak koji se ne pitaju u svojoj zemlji kao Bilček itd, a vi morate sad ovako, pa dajte opoziciji, od 1996. godine sam učestvovao, dajte im 30 nekih tačaka. Mi ispunimo 30 tačaka, oni neće na izbore. Onda evroparlamentarci – hajde sad ponovo dajte im ovo, itd. Mi onda vodimo naporne pregovore, oni nas nadziru, nevladine organizacije nas nadziru, tobož nezavisni novinari nas nadziru, kad se pojavio Zaštitnik građana i rekao – ljudi, ne mogu da postoje neregistrovane političke stranke, one moraju da se registruju, po zakonima koje su doneli ovi žuti pre nas. Da bi registrovali političku stranku, treba vam 10 hiljada potpisa. Tako su oni smislili kako da se reše opozicionih stranaka i da imaju što manje konkurenata na političkom tržištu i to su bili prava građana da se bave politikom. Znači, više nije moglo 100 potpisa, nego je moralo odjednom 10 hiljada potpisa i sve političke stranke koje su bile registrovane morale su kao ono u SFRJ, da samo prešaltaš u sve republike, tako sve političke stranke kažu – e, sad, svi na šalter, ima da se preregistrujete, eto, žuti bog, Boris Tadić naredio i Dragan Đilas, Vuk Jeremić itd, naredio da mora da bude 10 hiljada članova u jednoj političkoj stranci. Da li su građani uskraćeni da mogu da osnuju političku stranku? Naravno da su bili uskraćeni. E, sada, kad su se posvađali posle gubitka vlasti i od jedne kvočke nastalo sto pilića, sa političkom snagom koja je manja od moje stranke koju su stalno ismejavali, e, onda je bilo – mi smo pokret. Sad ja vas pitam, gospođo ministarko, šta je to pokret? Ja nikako ne mogu, bavio sam se politikom, pokušavam još uvek, ali nikako da saznam šta je pokret? Malo ja pročešljam, pokret je Pokret za preokret. Onaj naš kolega koji je bio ovde, koji je ustanovio pravilo da politička stranka mora da ima 10 hiljada članova. Ali, kad je to došlo da se odnosi na njih, kad nemaju više 10 hiljada članova, niti mogu to da prikupe, onda kažu – mi smo pokret. Ja to malo pogledao, kad ono udruženje građana. Potrebno je tri člana, recimo, u slučaju tog preokrenutog, on, žena i svastika i on registrovao Pokret za preokret. Odjednom, niti je stranka, niti je baba, niti je devojka, ne možeš da utvrdiš šta se to dešava. A Zaštitnik građana, boli ga briga za prava onih građana koji se bave politikom i moraju da osnuju političku stranku da bi to činili. I onda imate nezavisna regulatorna tela, pa imaš medije. Još nisam čuo da je Zaštitnik građana i Poverenik za informacije od javnog značaja stao na stranu građana i rekao – vi imate pravo na objektivno informisanje, imate pravo na medije, mediji koji pišu o vama i koji vaš informišu ili dezinformišu moraju da budu registrovani u Republici Srbiji da bi vi mogli da iskoristite pravo prigovora, pravo na odgovor, itd. Imate neregistrovane političke stranke, te pokrete, registar pokreta ne postoji, postoji registar sportskih organizacija, postoji registar udruženja građana, postoji registar političkih stranaka, ali registar pokreta ne postoji i oni zloupotrebljavaju pravo okupljanja. Onda o aktivnostima neregistrovanih političkih stranaka na neprijavljenim i nezakonitim javnim skupovima, gde se, recimo, prozivaju lekari zbog korone, vakcinacije itd, znači na neregistrovanim skupovima, a odatle izveštavaju, informišu ili dezinformišu tzv. nezavisni slobodni ali neregistrovani mediji. I onda dreka – Zaštitnik građana ćuti, Poverenik od informacija od javnog značaja, a informacija koja dolazi iz medija bi trebala da bude predmet rada Zaštitnika i Poverenika, i onda oni kažu – znate šta, dragi protestanti, evo pred RTS-om nema nikog i onda sa osam kamera se organizuju nemiri u državi, lupa Skupština, na neprijavljenim javnim skupovima, registrovane političke stranke prave krš i lom a izveštavaju neregistrovani mediji koje ne možete ni tužiti u Republici Srbiji za dezinformisanje, zato što dobijete odgovor da oni nisu registrovani u Republici Srbiji i da oni nisu strana koja može da bude tužena u Republici Srbiji. Na sve to onda građani imaju prava da budu obavešteni o određenim proizvodima, da putem oglašavanja saznaju šta treba da kupe u „Maksiju“, itd, koje su cene, i onda vidite te nezavisne medije, sloboda medija i pravna država, vladavina prava. To su uglavnom zamerke, jel tako, koje dolaze – odakle? Ko prenosi to? Ovi iz EU što su izlobirani. Ja mislim da ako žele da se mi borimo protiv korupcije, prvo u EU bi trebali malo da se pozabave korupcijom, jer neke odluke da u mnogim zemljama operator ne može da bude vlasnik medija, a u Srbiji nam vrate zakon, kaže, e, kod vas operator može da bude vlasnik medija. Onda on nije vlasnik, on je operator u Srbiji, ali on nije čak ni vlasnik medija u Srbiji, već je on vlasnik medija u Luksemburgu, pa onda ne odgovara nikom. Onda imamo nezavisne medije koji kukaju na slobodu medija, a registrovani. Navodno, program emituju, ovde ga samo istovremeno preuzimaju, a navodno program emituju u Luksemburgu ili u Sloveniji. Čak i napišu tako ovi iz nezavisnog regulatornog tela iz REM-a kako oni nama pakuju program, iz Beograda tako ide malo do Luksemburga iz Luksemburga u Sloveniju, gde nam „pakuju“ program, čak su upotrebili taj izraz, to nije reemitovanje već šetanje signala i odande nas, kao, informišu i pri tome nikom ništa ne plaćaju. Domaći mediji moraju da plate sve, REM-u, RATEL-u, SOKOJ-u, OFPS-u autorska prava itd, dok ovi nezavisni, kao slobodni mediji, profesionalni, kako kažu, u vlasništvu Đilasa i Šolaka, znači u vlasništvu političara, Evropsku uniju baš boli briga što je Đilas umešan u medije, što ne bi trebalo da jedan političar bude vlasnik medija, nema nikakve veze, živela sloboda medija. Ako su za slobodu medija, onda je trebalo da se zalažu u Luksemburgu za slobodu medija. Imate izveštaj N1 televizije koja kaže da je odlikovan dopisnik N1 televizije u Luksemburgu. Kako dopisnik N1 televizije u Luksemburgu, kad Šolak i Đilas tvrde da su ti mediji registrovani u Luksemburgu? On je dopisnik ovde, a ne tamo. Znači, malo-malo pa im se otkine neka istina, saopšte je, a da nisu ni svesni da su je saopštili. I onda nezavisna regulatorna tela koja ovde ne plaćaju ništa, ne moraju da imaju dozvolu, ali u Zakonu o oglašavanju i piše da ne mogu da emituju srpske reklame, a onda oni uzmu i emituju srpske reklame i tako direktno utiču na slobodu medija koji su registrovani, zato što kad ostanu bez prihoda, nema slobode medija bez prihoda od oglašavanja, da medij može da ima plate za zaposlene, tehniku itd, da može da emituje program njemu trebaju prihodi, a prihodi se ostvaruju uglavnom oglašavanjem. Ali strani mediji koji reemituju navodno program nemaju pravo, po članu 27. Zakona o oglašavanju, na reklame, nemaju pravo da obaveštavaju građane o proizvodima, akcijama itd. I vi danas gledate na luksemburškim medijima, pa čak na „Foksu“, gledate srpske reklame gde pišu čak i cene – 399 dinara itd. I sad neko hoće da mi dokaže da, recimo, ide akcija u dinarima u Vašingtonu, u Njujorku, u Berlinu, u Parizu. I sad zamislite da mi registrujemo, recimo, u Inđiji, fiktivno. Kao, u Evropi možeš da registruješ televiziju, a ne mora da emituje program. Ona direktno krši konvenciju, jer gađa državu-članicu koja je potpisala konvenciju, u celini ili pretežno, a to se smatra zloupotrebom prava. To radi N1 televizija. Ovi koji nam naturaju razna nezavisna tela, organe itd, uglavnom ćute na takve prekršaje. Ono što nije dozvoljeno u njihovim zemljama, dozvoljeno je da se radi u Srbiji. Zamislite da mi otvorimo studio u Parizu, u Beču, u Berlinu itd. i krenemo mi da emitujemo njihove reklame, napadamo Makrona, Merkelovu itd, njihove partije, žalimo se na manjak slobode medija itd. Mi kažemo – znate šta, mi smo registrovani u Inđiji, mi tamo ne moramo da emitujemo program, evo, mi malo reemitujemo program ovde. Mislim da bi takve televizije, divlje, bile zatvorene za 15 minuta, da bi kazne bile veoma velike, da bi se ponašali veoma surovo protiv divljih, piratskih medija, a kod nas divlji, piratski mediji u „Junajted mediji“, tužili državu Srbiju, tj. građane koji čine tu državu, koji bi trebali da plate njima štetu, i evo njihove investicije koje dolaze iz Luksenburga, belosvetskih ostrva, ne znam odakle, iz Holandije, itd. njihove investicije su ugrožene. Gospođo ministarsko, ja vas upozoravam, kao člana Vlade, da je velika mogućnost da izgubimo arbitražu, s obzirom da i njihove sudije, te spolja, mi to dobro poznajemo, vole sve što vole mladi, ono što ne mogu da koriste u svojoj državi, vrlo rado će da koriste iz Srbije, a ovi Šolakovi, Đilasovi, mediji imaj te crne pare, stečene reklama, nezakonitim reklamama, suprotno članu 27. i viškom tih crnih para, mogu da utiču na one što, vole sve što vole mladi, i na takav način država i građani mogu da izgube spor, a pri tome Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja, to neće nikako interesovati. Zamislite sada te nezavisne medije koji izveštavaju sa skupa koji nije prijavljen. Oni čak te proteste, na neki način organizuju, sazivaju, pozivaju, izveštavaju, sve oni rade, i sebe nazivaju objektivnim novinarima. Pri tome njihovi novinari imaju tri puta veću platu. Kako imaju tri puta veću platu ili više puta veću platu od novinara u registrovanim medijima itd? pa, zato što uzmu prihode od oglašavanja od medija koji na to imaju pravo, i zbog toga se registruju u Srbiji. Oni koji se ne registruju i nemaju pravo na oglašavanje, uzmu te pare, i kupuju tako, ne samo novinare, kupuju političare, kupuju, ne znam… Izašao je onaj spisak Đilasa šta je sve platio, kako je kupio političku stranku od onog Bulatovića i tako dalje za 5,7 miliona. On je bio vođa Zelene ekološke partije, i čim je čuo da je sve platane posekao Đilas u Beogradu, on rešio da nekoliko godina posle toga ustupi političku stranku, jel, Bože moj, treba skupiti 10.000 potpisa. Onda vam osvane jedan nezavisni poslanički klub u korist Đilasa, a da na izborima nisu bili. To je bilo normalno i za Poverenika, zaverenika i tako dalje, i danas se mi bavimo tim temama. Da pitam sledeće – da li građani imaju pravo na listu najvažnijih događaja, koji po zakonu član 74. ne smeju da budu lišeni prava na najvažnije događaje? Recimo, fudbalske utakmice reprezentacije su na listi najvažnijih događaja, koje isključivo pravo, piše u zakonu, imaju pravo da prenose mediji koji pokrivaju celo tržište Republike Srbije, celu Republiku Srbiju i imaju slobodan pristup. Vi odjednom vidite nezavisno regulatorno telo, ćuti, a utakmice prenosi - ko? Utakmice prenose Šolakove i Đilasove televizije i pri tome direktno krše član 74. jer takve događaje od interesa za sve građane, ne smeju da liše tog svog prava, oni lišavaju, i ako pokrivaju samo polovinu tržišta i nema slobodnog pristupa, nego se radi o kablovskim kanalima. Znači, takav građanin mora da se pretplati da bi to gledao, mora da se pretplati. Koja su to njegova prava? Ko štiti građanina? Kad zakonom ima pravo da prati te događaje na televizijama koje su mu dostupne, koje pokrivaju celo tržište. Oni to ne mogu da prate zato što je neko uzurpirao zakonom garantovano pravo. I ništa. Nezavisno regulatorno telo ćuti, i ako ga plaćaju upravo televizije koje pokrivaju celo tržište, odnosno, one koje su registrovane, oni plaćaju, odakle masne plate primaju članovi Saveta REM-a, funkcioneri, ne znam, izvršni direktor, itd, kao da zakon ne postoji. Zakon ne važi, sem za nas koji smo registrovani, radimo u skladu sa procedurama. To je isto kao kada bi ja otvorio obućarsku radnju, plaćao sve doprinose, onda se pojavi obućar koji ne plaća ništa, i vrši iste usluge, i kaže – eto, ja malo registrovan u Luksemburgu. Još nisam video Zaštitnika građana, odnosno, a baš, očekujem da Pašalić pokrene to, da kaže – znate šta, ne mogu moji građani da budu lišeni prava da gledaju fudbalsku reprezentaciju Srbije, ili košarkašku, ili bilo koji događaj sa liste najvažnijih događaja, to je njima zakon garantovao, i ja Zaštitnik građana sa ovako malom platom, ima da poginem da moji građani ostvare ta prava. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač, uvažena ministarka Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Samo kratko, ne mogu da ne reagujem na izlaganje poslanika Rističevića, vi zaista dugo, mi smo i bili kolege dugo u parlamentu i vi već nekoliko godina govorite o toj problematici, mislim na ove Luksemburške televizije i nikako da dobijete neki institucionalni odgovor. To je možda pomalo neozbiljno prema vama, vi ste ipak glas naroda i narodni poslanik i neko bi morao da reaguje ili da govorite neistine ili da postupi po onome o čemu vi govorite. Prema informacijama koje ja raspolažem, vi zaista govorite istinu, ali pretpostavljam da nećete odustati od tih tema kojima se već više godina bavite. To se na kraju zove, politička borba. Ono što meni jeste zanimljivo, vi ste dosta kritički govorili i o ličnostima koje su prethodno zauzimali pozicije Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja o gospodinu Jankoviću i gospodinu Šabiću. Pomalo ste govorili u šaljivom tonu, odnosno zvučalo je šaljivo, ali jasno mi je da ste bili izuzetno nezadovoljni njihovim radom i nekako ste to nezadovoljstvo sad preneli i na ove aktuelne čelnike ta dva nezavisna tela. To je bar moj utisak, ne znam da li sam pogodila. Suština je u tome da sve to o čemu ste govorili je odlična prilika, da donoseći ovaj novi zakon i za Zaštitnika i za Poverenika, zapravo budete izuzetno strogi u meri kojoj vam to zakon dozvoljava kada birate sledećeg Zaštitnika građana, odnosno Poverenika. Proces sada izgleda malo drugačije, ali se svakako javni poziv upućuje od strane predsednika parlamenta. Svima je dozvoljeno da se prijave po ovom predlogu zakona i za sada na zamerku poslaničke grupe SPS mi smo dali mnogo širi predlog od pravnika. Dakle, vodeći se pravilima Venecijanske komisije, venecijanskim principima, ali pričaćemo o tome kada budemo u danima za pojedinostima, da li je to dobro rešenje da to bude isključivo pravnik ili možemo biti nešto širi, a da onda imamo dobro organizovanu grupu, odnosno tim službenika u okviru kancelarije, u okviru te službe koja će voditi računa i o stvarima o kojima ste vi govorili i svakako to treba uzeti u obzir. Lično mislim i to je oslikano u zakonu koji je rezultat rada velikog broja institucija da zaista treba da otvorimo što veći krug kako bismo dobili što boljeg kandidata. Jednostavno tako rečeno, ali pričaćemo u danu kada budemo razmatrali, u pojedinostima ovaj zakon. Još jednom, poslaniče Rističeviću, za mene je uvek zanimljivo kada vi govorite i ja se nadam da javnost će vas podržati u vašim inicijativama, jer ne treba od te vrste političke borbe odustajati i sve dok ima onih ljudi koji strogo svakodnevno prate svaki korak Zaštitnika i Poverenika za informacije od javnog značaja, oni svakako neće moći opušteno da rade svoj posao. Visina zarada o kojima ste vi govorili nekako kažu nije zgodno razgovarati o tuđim platama, to je neko pravilo, ali kada je ova situacija u pitanju o kojoj vi govorite, očigledno taj stepen vašeg nezadovoljstva njihovim radom, a ljudi kada su nezadovoljni, kako ko radi onda počinju da vas pitaju za platu. Kada su ljudi zadovoljni kako neko radi, onda i ne pitaju mnogo. Tako da su tu otvorena mnoga pitanja danas. Slažem se sa vama da o svemu tome treba ovde razgovarati, otvoriti ta pitanja, jer što je širi dijapazon pitanja koja otvaramo pre ćemo naći bolje odgovore. Ne treba da bude zaštićenih u Srbiji, ni na koju temu, a u ovom trenutku u Srbiji zaista imamo, rekla bih duple aršine. Ono što važi i što može da se napada kada je Aleksandar Vučić u pitanju i njegova porodica, za neke druge nije dopustivo. Tako da u pravu ste, kolega Rističeviću, treba otvarati što više pitanja dok ne dobijemo konačne odgovore koji će zadovoljiti većinu ljudi u Srbiji. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministarki na pojašnjenju. Sledeći na listi, uvaženi narodni poslanik dr Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko, gospođo Obradović, sa svojim saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije. Prvo bih želeo, na početku, da čestitam mojim dragim naprednjacima i svim građanima Srbije, koji slave, srećnu slavu sv. Petku, sa željom da nam podari, prvenstveno puno zdravlja, dakle vama i vašim porodicama, a SNS želim da predvođena Aleksandrom Vučićem nastavi dalje da pobeđuje, na svim predstojećim izborima, da SNS i predsednik Aleksandar Vučić još dugo, dugo budu na vlasti zbog interesa građana Srbije i da SNS sve ovo određuje efikasno i profesionalno, kao što je do sada slučaj, u službi građana i da beležimo rezultate u svim oblastima i što se tiče državne uprave i lokalne samouprave i što se tiče zdravstva i što se tiče svih drugih sektora. Kada govorimo o Zaštitniku građana i kada govorimo o Povereniku za informacije od javnog značaja, moramo da se podsetimo, što su odlično odradile i moje kolege narodni poslanici, koji su govorili pre mene, moramo da se podsetimo na Sašu Jankovića i Rodoljuba Šabića. Jedan od glavnih kritičara, aktuelne vlasti i još dok je bio poverenik i kasnije je upravo Rodoljub Šabić. Rodoljub Šabić je u više navrata kritikovao mešanje izvršne i zakonodavne vlasti, u rad poverenika, a ta kritika je uglavnom bila stručna ili zato što poverenik nije reagovao kada je trebao i stalno je insistirao na toj nezavisnosti. Inače, da podsetim građane Srbije, Rodoljub Šabić je bio narodni poslanik Skupštine Srbije, tada je govorio drugačije. Bio je jedno vreme i potpredsednik Skupštine Srbije, a posle je bio i ministar i to upravo na vašem mestu, bio je ministar državne uprave i lokalne samouprave. I tada je i te kako insistirao, ranije zakonodavna, a tad kad je bio ministar, da izvršna vlast imam pravo kritike, on, kao ministar može da kaže, kritikuje, da osvrne itd. Onda kada je postao poverenik, od jednom je postao nezavisan i krenuo da kritikuje zakonodavnu i izvršnu vlast, čiji je i sam bio. Neverovatan čovek. Primer broj dva, Saša Janković. Bio je državni službenik u ministarstvu omladine i sporta, za vreme Slobodana Miloševića, posle je radio, kao službenik nevladine organizacije i ne mogu više da se setim gde je radio, onda je postao poverenik. Kada je bio poverenik, odnosno izvinjavam se zaštitnik građana, Ombudsman, kada je postao Saša Janković, Zaštitnik građana, opet je krenuo da kritikuje izvršnu vlast, ali ne u prvom mandatu, kada je Boris Tadić bio na vlasti i Dragan Đilas, nego u drugom, kada je Aleksandar Vučić bio na vlasti i SNS. I onda kada je shvatio da ne može da bude treći put izabran, onda je političar, onda je krenuo da kritikuje sve živo i da govori o raznim izmišljenim zloupotrebama vlasti. Danas, Saša Janković, pazite to je čovek koji je 10 godina bio zaštitnik građana, danas je progovorio o nekim stvarima, tj. ovih meseci, tačnije sredinom septembra, o informacijama koje je bio dužan da dostavi još tada, nadležnim državnim institucijama i građanima Srbije, a tiče se ugroženosti predsednika republike Aleksandra Vučića. Dakle, mi smo imali Zaštitnika građana, koji je od nadležnih organa i od građana Srbije, koje treba da štiti, krio informaciju da se priprema atentat na predsednika Aleksandra Vučića. Možete da zamislite vi to licemerstvo, ali to samo nije licemerstvo, zamislite ne daj Bože da se to dogodilo, šta bi onda bilo? Pri tome, je Saša Janković javno priznao da sarađuje sa zapadnim ambasadama. I to je bio Zaštitnik građana. Ja se samo nadam, da sadašnji Zaštitnik građana i sadašnji Poverenik za informacije od javnog značaja, neće biti saradnici zapadnih službi, niti bilo koje strane službe i nadam se da, ako budu dobili neke informacije o ugroženosti i bezbednosti ili predsednika Vučića ili njegove porodice, ili bilo kog građanina Srbije, da će da obaveste i nadležne službe i tog građanina, da mu je ugrožen život. Dakle, pogledajte samo u kakvim apsurdima smo živeli i šta se danas sve dešava. Dakle, najblaže rečeno neprofesionalizam, što se tiče takozvanih nezavisnih Zaštitnika građana i poverenika, a očigledno su oni bili zavisni, a vreme će pokazati od koga su zavisili i za koga su radili. Mada su se i sami razotkrili. Saša Janković se sam razotkrio. I onda mi je jako drago, a to je podsetio danas, čini mi se kolega Kesar, da je potpredsednik SNS i gradonačelnik Novog Sada, Miloš Vučević, podsetio sad u javnosti, na ono što je, čini mi se prvi uradio od funkcionera SNS, decembra 2019. godine, izašao u javnost sa informacijama da su u Ministarstvu unutrašnjih poslova, prave, ne prave, nego da su stvorene paralelne strukture moći, paralelni centri moći, kriminal u policiji i evo danas imamo epilog svega toga i nadam se da će sudski procesi biti doterani do kraja i da će svi oni koji su zloupotrebljavali MUP, sve druge institucije, sarađivali sa mafijom, sarađivali sa zapadnim službama, radili protiv predsednika republike, ko god da je tu bio u pitanju, učestvovali u prisluškivanju predsednika, njegove porodice, praćenju porodice, a sve vreme smo imali ćutanje, između ostalog i većine poverenika. Nadam se da će to biti razotkriveno do kraja i nadam se da će i sadašnji poverenik i sadašnji Zaštitnik građana, i drugi poverenici reagovati kada imamo očigledne i jasne namerne napade na porodicu predsednika Republike. Kako na njega, na predsednika Republike, tako na njegovog brata Andreja, a što je najgore, na njegovu decu i maloletnog Vukana i Milicu i Danila, dakle njima ništa nije sveto, ali zato vidim da deo poverenika, a boga mi i deo državnih funkcionera, a i deo ljudi po političkim strankama i parlamentarnim i van parlamentarnim strankama, ćute. Ali, nismo svi isti. Zato ovom prilikom želim da pohvalim, da čestitam, da se zahvalim i da ima kažem svaka čast, svim mojim kolegama narodnim poslanicima, svim ovim divnim ljudima ovde u sali, i iz SNS i iz drugih stranaka, koji su ustali i stali u odbranu predsednika Aleksandra Vučića i njegove porodice. Isto tako želim da pohvalim i da čestitam i svim ministrima i državnim funkcionerima i svim funkcionerima i čelnicima iz SNS i drugih naših koalicionih partnera, i drugih stranaka koji su javno progovorili o pretnjama predsedniku Vučiću i njegovoj porodici, i osudili to i to osudili bolje nego što bi trebale određene državne institucije da osude i da reaguju. I na sve to, ko kritikuje aktuelnu vlast, ko se smeje i podstiče napade na predsednika Vučića i njegovu porodicu, jedan Dragan Đilas, jedan Vuk Jeremić, jedna Marinika Tepić. Zašto oni napadaju porodicu Aleksandra Vučića? Napadaju ne bi li urušili Aleksandra Vučića zato što smo svi mi slabi na našu porodicu i svi mi ne damo i spremni smo maltene sve da uradimo za zaštitu naše porodice. Hoće da ga dovedu do tog stadijuma, da se čovek povuče iz politike. Zato mi treba da Aleksandru Vučiću i državne institucije i mi koji se bavimo politikom, pružimo punu podršku i zatražimo punu zaštitu i predsednika Vučića i njegove porodice. Prvo, zbog bezbednosti njegove porodice, a drugo da bi Aleksandar Vučić bio još jači da nastavi da vodi Srbiju u sigurnu budućnost za našu decu, a paralelno sa tim određeni elementi oko Đilasa, Jeremića i ovih raznih „ Ne davimo Beograd“, ovih opozicionih kolona okupljenih oko njih, oni imaju želju da uruše Srbiju i njima ne odgovara jaka Srbija, ne odgovara im jaka Srbija, da bi mogli zajedno sa Šolakom da rade šta hoće i da bi mogli da nastave ono da rade i što je moj kolega Marijan Rističević, govorio. Oni jednostavno ne žele da budu jake institucije, žele da njihovi tajkuni Đilas, Šolak budu što bogatiji i da postanu, ne da postanu nego da ostanu multimilioneri i da nove stotine miliona evra otmu od građana Srbije. Srbija im smeta. Zato ne treba ni da iznenadi izjava Marinike Tepić da su Srbi genocidni narod. Pazite, oni sada ceo narod srpski optužuju. Znači, ne samo Aleksandra Vučića, ne samo funkcionere SNS, vas iz Vlade, sada udari po čitavom narodu. Jasno je da se u Srebrenici dogodio veliki zločin, ali se genocid nije dogodio. Jasno je da se dogodio zločin nad srpskim narodom i drugim narodima, ali se najviše zločina, a ja bih rekao i genocid dogodio na srpskim narodom upravo, na teritoriji Bosne i Hercegovine, Hrvatske i četrdesetih godina i devedesetih godina. O tome se ćuti. Ako neko od državnih funkcionera ili predsednik Aleksandar Vučić progovori o opstanku srpskog naroda u Republici Srpskoj, Federaciji Bosne i Hercegovine, Hrvatskoj, na području južne srpske pokrajine Kosova i Metohije, svi ustanu iz dela opozicije okupljeni oko Dragana Đilasa, Marinike Tepić, Jeremića i Ne davimo Beograd i drugih raznih pokreta ustanu da kritikuju i predsednika Vučića i našu državu, zato što im ne odgovara jaka Srbija. Ono što bih želeo da kažem, a tiče se državne uprave i lokalne samouprave često se nama narodnim poslanicima obraćaju građani sa jednom kritikom na rad službenika, da li po opštinama, da li po gradskim institucijama ili republičkim institucijama da često kada upućuju određene zahteve imamo ćutanje uprave, imamo neblagovremenu reakciju, imamo ignorisanje građana. Ja bih samo voleo da svi koji rade, a većina, to su čestiti ljudi po lokalnim samoupravama i republičkim institucijama da budu ono što smo i mi ovde narodni poslanici, u službi građana, servis građana. Znam da je to teško zato što je Demokratska stranka zajedno sa svojim koalicionim partnerima i ovim strankama koji su nastali iz nje zapošljavala more ljudi uglavnom neupotrebljivih po partijskoj liniji i po ko zna kojim računicama, interesima, ne bi li nagomilali administraciju u Srbiji i ne bi li ta administracija lokalne samouprave do republike bila administracija žutog tajkunskog preduzeća. Ali, uzdam se u većinu zaposlenih ljudi, u njihov profesionalizam i u njihovu ljubav prema Srbiji i građanima da će biti servis građana i da će se nama, narodnim poslanicima građani što manje obraćati sa pritužbom, ćuti uprava. I na kraju, a tu me je podstakao moj kolega iz Kraljeva, Zoran Bojanić koji je početkom ove godine jedva živ ostao zbog korone, molim građane Srbije, dakle molim, preklinjem, vakcinišite se. Zahvaljujući Vladi Republike Srbije, zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću imamo četiri vrste vakcina, grade se fabrike lekova, izgrađene su nove kovid bolnice, najbolje smo u Evropi odreagovali što se tiče borbe protiv korona virusa. Dragi građani iskoristite to, iskoristite to što je omogućio Aleksandar Vučić svima vama, svima nama. Vakcinišite se, čuvajte zdravlje. Čuvajte zdravlje i svojih porodica i svog okruženja. Pošto su danas pomenuti izbori nadam se, i to evo poručujem na današnji praznik Svetu Petku, koja je inače i zaštitnica i žena, dakle svih građanki Srbije koja je zaštitnica i bolesnih i siromašnih da će SNS na narednim izborima koji će biti 2022. godine dobiti kao i do sada punu podršku da bi nastavila predvođena Aleksandrom Vučićem da bude u službi građana i da bude još jača i da Srbija bude najbolja što i jeste. Hvala.
Zahvaljujem, doktoru Mrdiću. Komentar, uvažena ministarka Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poslaniče Mrdiću, dobro ste mi dali šlagvort da obavestim javnost da je na današnjoj sednici Vlade Republike Srbije prihvaćena donacija Poljske od 200.000 vakcine „Moderna“. Tako da pored postojećih četiri od danas u Srbiji postoji i peta vakcina „Moderna“. Mislim da smo među retkim zemljama koje imaju takav izbor vakcina i da jedino što nama preostaje da se vakcinišemo, oni koji nisu do sada, oni koji jesu drugom i trećom dozom. Na nama je da svakog dana govorimo o tome koliko je važna vakcinacija i znam da to radite ovde u parlamentu i to je dobro, jer direktno preko nacionalne frekvencije možete da utičete na svest velikog broja ljudi u Srbiji da vakcinu prihvate kao jedini način borbe protiv Kovida. Sa druge strane, kao predsednica koordinacione Komisije za inspekcijski nadzor ja želim da pomenem i izuzetno intenzivan rad svih inspekcija u Srbiji, u Srbiji imamo oko 2.400 inspektora koji su organizovani u 46 inspekcija. Mi smo zaista sada podigli sve kapacitete, sve raspoložive snage u nadzoru na terenu, jer je važno da ljudi razumeju da mi u ovoj situaciji moramo svi da podelimo odgovornost. Ne želim i uvek ću se boriti protiv toga da postanemo i policijska i inspekcija država. Dakle, da se nešto radi pod stalnom prinudom, ali dajte da podelimo odgovornost, mi kao građani Srbije kojima ova država želi najbolje, ili želi da napravi okruženje u kojem ćemo biti maksimalno zaštićeni od kovida. Dakle, mi kao građani, sa druge strane inspekcije koji imaju obavezu nadzora i kontrole sprovođenja protiv epidemijskih mera i sa treće strane, da to budu u ovom trenutku ugostitelji kod kojih je pik u ovom trenutku da posle 22.00 časova, se niko ne nalazi u zatvorenom ugostiteljskom objektu, gde se konzumiraju hrana i piće, a da pri tome, nema zeleni digitalni sertifikat. Još jednom da ponovim da svi mi koji smo vakcinisani, barem jednom vakcinom, a uvažavaju se druga i treća doza, svi mi koji smo testirani različitim vrstama testova i koji imamo negativan test, svi mi imamo pozitivan zeleni sertifikat, dakle, možemo da se nađemo u tim prostorima. Molim građane da svi preko E-uprave potraže svoje digitalne sertifikate, to je na portalu euprave.gov.rs, ili na svim šalterima „Pošta“. Dakle, od početka primene ovih sertifikata je na šalterima „Pošta“ izdato oko pola miliona sertifikata, tako da zaista zahvalnost i preduzeću „Pošta Srbije“ koji je na usluzi građanima da lakše dođu do zelenih sertifikata. Još uvek je samo posle 22.00 časa obavezno u zatvorenim ugostiteljskim objektima. Mi ćemo i u toku naredne nedelje imati novu sednicu Kriznog štaba, da razmatramo da li ćemo proširiti i vremenski i na druge prostore obavezno posedovanje zelenog kovid sertifikata. Spomenula sam i Modernu kao još jedan peti izbor za vrstu vakcine u Srbiji. Sa druge strane, spomenuli ste izbore i spomenuli ste da se nadate da će narod pokazati da sve ono što smo mi radili u prethodnom periodu zaista nailazi na pozitivan odjek i da će ljudi barem onih 700.000 ljudi, koji su članovi Srpske napredne stranke zaista snažno podržati svu ovu politiku, na prvom mestu predsednika, Aleksandra Vučića, zatim i Vladu Republike Srbije. Dobro je da građani znaju da mi nećemo odustati od borbe. Ljudi vole one koji se bore. Ljudi vole one koji ne odustaju. Ljudi vole ljude sa stavom. Vaša borba, vaš nastup mora da ima stav. To je ono što će opredeliti građane prestojećim izborima, bez obzira na kom nivou. Posebno poručujem svojim kolegama naprednjacima, treba da vas vide da se borite, da uzdignute glave idete napred, da ne reagujete na napade, na stalne lažne optužbe, nego da idete napred ponosno podignute glave, ponosni na rezultate i parlamenta, i Vlade i predsednika Vučića. U tome ćemo biti zajednički tim, verujem. Svih nas 700.000, koliko smo članovi Srpske napredne stranke, ali je, reći ću vam, veliki front građana koji nas podržava u ovom trenutku možda nisu dovoljno glasni, ali mislim da će brojke na izborima pokazati da ova Srbija ima na koga da se osloni. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, na samom početku želeo bih da svim građanima koji danas obeležavaju slavu Svetu Petku čestitam, ali pre svega, svojim stranačkim kolegama da poželim srećnu slavu i da svi zajedno sa građanima Srbije naredni praznik dočekamo u još lepšem i još boljem raspoloženju sa još lepšom i još boljom Srbijom. Na samom početku, zaista mnogo toga je rečeno ovde od jutros. Mislim da od vašeg uvodnog izlaganja preko ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, preko svakog govornika, mislim da je sve ono što ste ovde danas mogli da čujete imalo poentu i imalo svrhu i došlo do građana Srbije. Za razliku od jednog broja narodnih poslanika, moje izlaganje će ići u smeru u kome su išli prethodni sagovornici poput gospodina Rističevića, Mrdića ili gospodina Bakareca. Znate, pripremajući se za ovu sednicu bio sam u prilici da razgovaram sa građanima i kada pomenete termin Zaštitnik građana ili kada pomenete termin informacija od javnog značaja, znate, ti termini u građanima bude neke oprečne reakcije i složio bih se sa gospodinom Rističevićem da se nismo baš proslavili ni sa Jankovićem, ni sa prethodnim, sa ovim Šabićem, jer su ti ljudi više brinuli o ličnom marketingu i ličnom interesu. Naravno, videli ste posle da su oni imali političke ambicije, te ambicije su pokušavali da ostvare i sa pozicije Zaštitnika građana i to je legitimno pravo svakog čoveka koji se dočepa funkcije. Da li je to moralno ili da li je to dobro, složićemo se da nije. Mislim da je jako bitno voditi računa o tome šta su to nadležnosti ovih ljudi. Složiću se ja i sa tim da neke stvari nisu u nadležnosti i složiću se i sa time da negde zakon ne omogućava pravo reagovanje tih ljudi u određenim situacijama, ali ne mogu da se složim sa time da ne postoji želja ili volja da zakon menjamo, pa da tim ljudima damo veću mogućnost da reaguju. Zašto sve ovo govorim? Ako pričamo o informacijama od javnog značaja, kao neko ko je, hajde nazovi funkcioner, kao narodni poslanik, bio sam predmet interesovanja pojedinih građana, dakle, gde sam bio, šta sam radio, kolika je plata, diploma i nije to ništa sporno. Međutim, građanima je jako teško objasniti jednu situaciju da Poverenik ili ljudi koji se bave informacijama od javnog značaja nekako ne nađu za shodno da pitaju, interesuju se za stvari koje su toliko očigledne. Kada govorim o tome, interesantno je da niko do eto novinara, istraživačkog novinarstva, nije postavio pitanje odakle Draganu Đilasu više od 68 miliona evra razbacanih u više od 16 zemalja na preko 53 računa. Zašto je ovo informacija od javnog značaja? Pa, zato što je taj čovek svoje bogatstvo stekao baš dok je bio državni funkcioner. I ovo ne govorim ja, niti govori neko bilo ko drugi, već to govore podaci koje je on sam prijavio. Naime, kada je ulazio u politiku, njegovo bogatstvo je bilo 70.000 evra, ženina kuća i polovni automobil „Saab“. A 2018. godine, a imao je pauzu u političkom delovanju od 2012. godine, dakle, za nekih desetak godina vlasti i bavljenja politikom, stekao je svo ovo bogatstvo. Kada pričamo o bogatstvu, 2018. godine, kao kandidat za gradonačelnika, kao nosilac liste na kojoj su bili i pripadnici stranke Vuka Jeremića i Pokreta slobodnih građana, tada u to vreme Sergeja Trifunovića i Saše Jankovića, on je prijavio imovinu čak u vrednosti od 22 miliona evra. Mene zanima kako to nije informacija od javnog značaja, da se niko ne zapita kako i na koji način je čovek koji je imao platu u visini od 100.000 dinara došao do tolikog bogatstva? Da li je javna informacija od javnog značaja i ono što su opet novinari sami našli u ovim „Veritas papirima“, gde vidite koga je, kako, po kojoj šemi, na koji način sve finansirao, da upotrebim termin koji građani koriste, kupovao? Pa, je gospodin Rističević pričao o tome kako je kupio stranku Zelenih od ovog Dejana Bulatovića, iste godine kada nije mogao da skupi potpise, dakle, 10.000 potpisa, već je na ovaj marifetluk pozajmio Bulatoviću 5.700.000 dinara, a onda ta stranka promenila naziv iz Zelenih u Stranku slobode i pravde. Zanima me kako to nije informacija od javnog značaja, na koji način i da li će se ove pare koje je Đilas pozajmljivao raznim udruženjima nevladinim organizacijama, novinarima, da li će vratiti i ako ih ne vrate, da li je informacije od javnog značaja i da li je to utaja poreza? A svi dobro znamo da je to rađeno na taj način da bi on njima dao materijalnu satisfakciju, a oni obavljali zadatke za njega. Mi na kraju, ako to ne uradi istraživačko novinarstvo, ako to ne uradi neko od narodnih poslanika, najčešće kao što je u primeru Rističevića, to ostane bez odgovora. Hajde sad, donećemo, u danu za glasanje usvojićemo sve ovo što se danas nalazi pred nama, ali nije samo dovoljno da to ostane slovo na papiru. Mi moramo da imamo i primenu svega onoga što se danas nalazi pred nama i onoga što piše u zakonu. Ako to nije dovoljno, hajde svi zajedno da nađemo neko rešenje, pa da uradimo i dopune zakona, izmene zakona, samo da dođemo u tu situaciju da nešto što je tako očigledno, konačno dobijemo odgovor na postavljeno pitanje. Složiću se da su informacije od javnog značaja zapostavljene jako i to u nekom dužem vremenskom periodu iza nas. Kada govorimo o Zaštitniku građana, zaista jako osetljiva tema i tema o kojoj su poslednjih par govornika istakli ono što nas najviše muči. Izgleda da ovde svi imaju prava, i ja to ne želim nikome da osporim kao građanin, ali najmanje prava imaju ljudi koji su deo SNS ili podržavaju samo politiku SNS i, pre svega, predsednika Aleksandra Vučića. Čuli ste ovde koliko pretnji smo dobili, dobijamo i dobijaćemo u narednom periodu, ali nešto na šta ne možemo da ostanemo imuni jeste da u proteklih nekoliko godina, evo intenzivno koliko je ovaj saziv, više od 12, 14 meseci kako efektivno radimo, sa ovog mesta iz plenuma smo u više navrata pozivali nadležne institucije da se neko oglasi na sve one pretnje, ali pre svega satanizaciju i kriminalizaciju porodice predsednika Aleksandra Vučića. Nije sporno da će možda Zaštitnik građana reći – nije to u mojoj nadležnosti, ne mogu ja da odreagujem na to. Ali, znate, građani Srbije kada čuju Zaštitnik građana, to njima uliva neko poverenje. Građanin je Aleksandar Vučić i Danilo Vučić i Andrej Vučić, sve su to građani Srbije. Da li oni imaju ista prava kao ostali građani? Da li njima neko garantuje neka prava? Kada postavljam ovo pitanje, postavljam ga iz prostog razloga što se stvorila takva atmosfera koja apsolutno nije dobra ni normalna da o tim ljudima možete da kažete apsolutno sve, šta god vam padne na pamet, da izmislite bilo kakvu glupost, gadost, laž i da se apsolutno ništa ne desi. I tako dođete u situaciju, ono što ste vi napomenuli, ne daj Bože ako se nešto desi tim ljudima, građani će reći – pa, dobro, pričalo se o tome. I na taj način se stvara atmosfera satanizacije tih ljudi, gde stvorite sliku da je poželjno da neko uzme da istera tu izmišljenu pravdu na čistac i da uzme pravdu u svoje ruke. To su jako opasne stvari. Ono što je još veći problem, što mete više nisu samo najuži krug porodice predsednika Aleksandra Vučića ili funkcioneri SNS. Vi imate sada situaciju, danas niko nije govorio o tome, ja sam želeo juče, ali nisam stigao na red, gospodin Kon i gospodin Tiodorović. Pre toga sam ja pričao o tome u ovom plenumu da su išli na vrata, ljudi inspirisani Đilasovim i Jeremićevim govorima, lažima, neistinama, odlazili su na vrata Gorana Vesića. Zamislite da odete nekom na vrata, ispod prozora, da palite baklje, da urlate, da pozivate na linč tog čoveka. Sada su to uradili ispred vrata Kona i Tiodorovića. Vi imate mesecima, pa sad i godinu dana unazad satanizaciju ljudi koji sede u kriznom štabu do te mere da su oni bukvalno krivi za svaki izgubljeni život u ovoj bici protiv korone. I kada pričamo o tome, svi ljudi kažu – pa, dobro, da, ali to je krizni štab. Ti ljudi rade i razmišljaju o merama koje će zaštiti sve nas. Ali je nedopustivo kada govorimo o tome da saopštenje Stranke slobode i pravde pre samo dva dana bude da Srbija srlja u ambis, da je ova Vlada, da je krizni štab kriv zato što imamo ovoliki broj zaraženih i da dozvole sebi da u svom saopštenju kažu – ne znamo šta se ovo dešava, ili se prikriva broj preminulih od kovida ili nam je zdravstveni sistem pred potpunim kolapsom. Dakle, na ovaj način ovim saopštenjem vi optužujete Krizni štab i državu da oni prikrivaju broj mrtvih. Na taj način podbunjujete građane i onu grupu ekstremnih ljudi, antivaksera, kako već sebe nazivaju, koji žele da sprovedu svoju neku pravdu ili se obračunaju i sa Konom i sa Tiodorovićem. Kada su videli da je vrag odneo šalu, da to nije popularno uopšte u narodu, u smislu mišljenja građana, danas izdaju novo saopštenje pokušavajući da se operu i kažu zahtevamo da prestanemo sa protestima ispred stanova epidemiologa, to im je naslov, a u daljem tekstu kažu da uvrede nisu opravdanje, niti verbalna agresija ne sme da bude opravdanje za sve ono što se dešava, kao ni uznemiravanje naših kolega i njihovih porodica, a ispod toga u sledećem pasusu kažu – potpredsednica Stranke slobode i pravde Marinika Tepić je u junu 2020. godine podnela krivičnu prijavu protiv člana Kriznog štaba zbog nečinjenja i skrivanja podataka o broju umrlih i zaraženih, pa sad vidite koliki je ovde paradoks i kontradiktornost samo u jednom saopštenju. Dakle, podnosite krivične prijave bez bilo kakve osnove, optužujete te ljude za najteže moguće stvari, vi prouzrokujete to što im odlaze ljudi, prete im na vrata, što im ugrožavaju bezbednost na svakom koraku i onda ovako jednim bednim saopštenjem, koje se niste potrudili ni da bolje sastavite, razbijete svo svoje licemerje. Mene zanima gde je bio Zaštitnik građana i da li će Zaštitnik građana ubuduće, ako nije čak u njegovoj nadležnosti, izaći sa ljudske strane i reći – ljudi, nemojte to da radite, ugrožavate nečije građansko pravo, ugrožavate ljudska prava? Takođe, žao mi je što mi imamo, to je gospodin Mrdić malopre pomenuo, 23 ministra imamo u ovoj Vladi, uz dužno poštovanje svakom, mislim da je možda ta tema zgodnija za sutra kada se budu postavljala pitanja Vladi, ali od 23 ministra, uz dužno poštovanje svakom, mali broj ministara je osetio i našao za shodno da osudi sve ono što se dešava predsedniku Aleksandru Vučiću, Danilu Vučiću i Andriji Vučiću, makar sa te neke ljudske strane, ili su oni u tolikom strahu da i oni ne prođu kroz toplog zeca Dragana Đilasa i njegove mašinerije. Žao mi je, jer ako smo svi na istom putu, ako svi delimo iste vrednosti, a ja smatram da ih delimo i mi kao većina u Skupštini Srbije, vi kao Vlada, ako sledimo tu politiku predsednika Aleksandra Vučića, onda bi bilo makar korektno da stanemo, ne da radimo ne znam ni ja šta na silu, već da samo sa ljudske strane ustuknemo i kažemo – nije normalno da se danima na naslovnim stranama i u emisijama na televizijama, pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, satanizuje Danilo Vučić samo zato što je sin Aleksandra Vučića. Nije normalno. Takođe, žao mi je, i malo ko je to primetio i od koleginica, u poslednjih mesec dana naša koleginica ovde, narodna poslanica Nevena Đurić, je predmet satanizacije ljudi samo zato što ima hrabrosti da se bori za SNS, ali pre svega za Srbiju. Ne postoji taj portal koji je pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, a da nije u poslednjih nekoliko dana najrazličitije bljuvotine i gadosti izneo na njen račun. Zašto? Samo zato što ih je u svakoj emisiji pobedila istinom i argumentima. Mislili su da će je na taj način zaplašiti. Ne, nisu. Ne, nisu, pobeđivaće ih u svakoj debati i rezultati i istina su na strani SNS, politike predsednika Aleksandra Vučića. Nije normalno da pored toliko nevladinih organizacija, udruženja za borbu prava žena, pa čak i pojedinih ministarki kojima su puna usta bila toga da se zalažemo za rodnu ravnopravnost, za koju sam ja prvi, koje su se ovde utrkivale da raspravljamo o tome da li ćemo nekog nazvati ministar ili ministarka, političar ili političarka, da niko ne nađe za shodno i kaže da nije normalno da pravite emisiju o jednoj ženi pre svega gde dovodite sagovornike koji na najgori mogući način pokušavaju da je oblate. U tome nisu uspeli. Nevena je i sinoć u emisiji pokazala hrabrost, odlučnost i pokazala kako se bori za Srbiju i kako se istinom, pravdom i argumentima razbijaju sve laži koje danima serviraju i Đilas i Jeremić i svi njihovi ostali poltroni. Nije normalno da se niko ne nađe prozvanim i da kaže – e, pa, znate nije to u redu i nije to pošteno. Takođe, sa time ću polako i završiti, sve ovo o čemu danas pričam, sve, poštovana ministarka, što ste mogli da čujete od nas, uzmite kao poruku građana Srbije, jer na sve ove stvari nas oni upućuju i oni nam sugerišu. Ja sam uveren da će i ovi zakonski predlozi koji se nalaze pred nama olakšati, pomoći građanima Srbije, funkcionisanje i život, ali isto tako, poštovana ministarka, sve ove kritike, ako ih tako možemo i nazvati i neka budu kritike, su samo u cilju da se u našoj zemlji svako oseća podjednako zaštićen i podjednako uvažavan, a iz prethodnih izlaganja mogli ste da čujete i da vidite koliko najmanje prava imaju ljudi koji danas žele da stanu u odbranu predsednika Aleksandra Vučića, u odbranu Srbije, i svega onoga dobrog što radimo. Vama, vašem ministarstvu, ali pre svega građanima Srbije želim da imate još ovakvih konstruktivnih predloga i zakona i ostalih stvari koje će unaprediti sve ono što je u našem interesu, interesu naše zemlje. Ja sam uveren da će izbori u aprilu mesecu pokazati da je politika SNS i predsednika Aleksandra Vučića ona politika, jedina politika koja garantuje da ćemo od naše zemlje učiniti još lepšim i još boljim za život. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Adam Šukalo. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarka Obradović, uvaženi narodni poslanici, drage koleginice i kolege, danas je važan dan, mnogi su to spominjali i ja ću se takođe pridružiti čestitkama svima onima koji proslavljaju kao krsnu slavu Svetu Petku, a i svim naprednjacima, svim građanima Srbije, jer je zaštitnik građana i naroda u Srbiji, naša velika slava Sveta Petka. Svima želim, u svakom slučaju, da današnji svetac da dobro zdravlje, dobru sreću, lični napredak i svim porodicama koje žive u Srbiji i bore se da budu zdravi u ova teška vremena. U kontekstu današnjeg dnevnog reda i svega onoga što razmatramo, mislim da je dosta toga rečeno, ali nekoliko stvari me je ponukalo da se javim i da apostrofiram nešto što je do sada rečeno, što je kolega Mirković pre mene govorio, a i neke stvari koje sam ja uočio u kontekstu, da kažem, nadležnosti koje ima Zaštitnik građana, a i nekih širih rasprava koje bi se mogle eventualno dotaknuti, da li buduće nadležnosti ili uopšte javne rasprave koja se tiče određenih prava koje imaju građani u Republici Srbiji. U tom smislu reči, moram, pod broj jedan, danas da se pridružim osudama svega onoga što smo mogli da vidimo ispred stanova, porodičnih domova u Nišu dr Tiodorovića i dr Predraga Kona. Mislim da svi oni koji su inspiratori tih događaja, ne mislim da je to spontano, koji su imali samo jednu želju da predstave Srbiju u jednom lošem kontekstu, da pošalju jednu poruku kako jedan doktor ili dvojica doktora koji su se od prvog dana kada je bilo najteže borilo sa svima drugima u Kriznom štabu, sa svim lekarima, sa svima onima koji su radili u raznim javnim službama protiv ove opake bolesti, protiv korona virusa da na ovakav način prođu i da im neko dođe ispred njihovog doma, arlauče, viče, proziva i pušta one fašističke pokliče. To nije većinska Srbija, a to nije ni manjina u Srbiji. To je jedno ludilo. To je jedna šizofrenija. To je, rekao bih slobodno, kao vernik, jedan oblik satanizma koji se promoviše ovde na ulicama Beograda, a u kontekstu priče da je dobro da se neko ne vakciniše, da je dobro da radite protiv svog zdravlja. Ne znam kako bi to drugačije nazvao i da u određenim medijima ljudi koji kažu da se korona virus može lečiti Pavlovićevom masti ili ne znam ni ja kojim drugim metodama dobijaju bilo kakav publicitet u medijima, a možda je dobro samo iz tog razloga da spomenemo određene stvari, ali za svaku osudu i za, u svakom slučaju, Zaštitnika građana odličan posao da svojom inicijativom podnese i da kaže sve ono što je u njegovoj nadležnosti i pokrene određene procedure da ne samo dr Kon i dr Tiodorović, već bilo ko ko je bio od prvog dana u ovoj borbi, ne bi doživeo bilo kakvu sličnu sudbinu. Ne samo zbog porekla dr Kona, a u svakom slučaju ne treba ni taj kontekst da izuzmemo, to je izuzetno važno, da iz ovog doma, iz ove institucije, iz svake druge institucije i predstavnika Zaštitnika građana, uputimo poruku da osuđujemo svaki vid, da kažem, prozivki, potencijalnog nasilja, nelagodnosti koju su imali doktori koji su članovi Kriznog štaba. To je strašno i to ne sme više da bude dopustivo. Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje je u svakom slučaju bilo prisutno, treba da reaguje u svakom mogućem slučaju, na svakom mogućem mestu i da ne dozvoli bilo kakvo ponašanje koje bi bilo direktno vezano za ugrožavanje prava koja imaju i ovi građani koji su u ovom slučaju i članovi Kriznog štaba i doktori. Mislim da je to najmanje što možemo da uradimo da bi se odužili tim ljudima i da slika iz Srbije na bilo koji način ne sme da bude poslata u tom pravcu, jer očigledno je da inspiratori tih događaja idu upravo u tom pravcu da se takva slika pošalje iz Republike Srbije, da mi imamo ovde neke horde koje šetaju po ulicama Beograda i upućuju ovako teške i gnusne optužbe. Sve institucije Republike Srbije, svaki častan pojedinac treba da stane u zaštitu dr Tiodorovića, dr Kona. Pogotovo moram da kažem da mi se okrenuo želudac kad sam pogledao određene medije koji na tako jedan podmukao i suptilan način, onako ispod žita da kažem, pokušavaju da kažu da je to neka kazna za stavove koje u smislu medicinskog dela kriznog štaba imaju dr Kon i dr Tiodorović. To je toliko ružno i ogavno da se možete samo zaprepastiti kad čujete te suptilne konstrukcije koje nisu u stanju da izgovore, koje imaju upravo to za cilj. Cilj svega toga je da se napravi pobuna na ulicama Beograda i da se to iskonstruiše u neki politički zahtev koji će ići u tom pravcu da se smeni Krizni štab, pa Vlada, pa vanredni izbori itd. Imamo mi to u okruženju tu priču, a s druge strane, nigde kao u Srbiji ne postoje liberalniji uslovi u smislu svega onoga, imate normalnu opciju da birate, i ako je preporuka svih institucija da se vakcinišete, ali isto tako imate svojim Ustavom pravo zagarantovano da se ne vakcinišete, ali nemate pravo da ugrožavate bilo koga, pogotovo ove ljude. Gnušam se svakog vida prozivki koje su ove vrste. Ježim se od toga. To je toliko ružno da ja skoro nisam video nešto da se desilo toliko ružno u regionu. Srbija nije to. Srbija ima časno lice, otvoreno lice, zdravo lice koje u ovoj pandemiji ponudilo ruku, pomoć i podršku svima u regionu, a građanima Srbije u smislu zaštite njihovog zdravlja omogućila da mogu da zaštite svoje zdravlje. Onima koji ne žele taj izbor, koji veruju društvenim mrežama, koji u tim spiralama u mehurima koji se prave na društvenim mrežama gde pratite samo one koji imaju vaše stavove, koji dele samo te sadržaje koji nemaju ni jedan proveren izvor i koji na bazi svega toga se okupljaju ovde i šire dezinformacije po našim ulicama, po društvenim mrežama, neka je Bog na pomoći, nemam šta drugo da kažem. Nemaju pravo nikoga da ugrožavaju. Znači, osuda u svakom smislu reči. S druge strane, još jedan aspekt bi da istaknem, a vezan je za Ministarstvo unutrašnjih poslova i sve ono što se dešavalo u proteklom vremenskom periodu. Naime, smatram lično da je Zaštitnik građana u proteklom vremenskom periodu, dok smo imali sada funkcionere koji su završili hvala bogu iza rešetaka, da su u ozbiljnom vremenskom periodu mobingovali jedan ozbiljan broj časnih pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova, inspektora, itd. koji nisu hteli da slušaju naredbe koje su bile protiv zakonite, koje su išle u cilju prisluškivanja predsednika, koje su išle u pravcu formiranja paralelnih institucija u okviru bezbedonosnih agencija MUP-a itd. Svi ti časni ljudi kojih ima na stotine u MUP-u su skrajnuti, otišli su negde u zapećak, u neki ćošak, nisu mogli u svojoj karijeri da napreduju zato što nisu hteli da rede ono što im je neko naredio ko je neovlašteno i protiv zakonito zloupotrebio službenu dužnost koju je dobio. To su izuzetno važne stvari. Ja smatram da su tim ljudima ne samo povređena radna prava već da su im povređena i ljudska prava. Mnogi od njih još uvek strahuju mada su se mnogi hvala Bogu i ohrabrili da progovore o svemu onome što se desilo. Ti ljudi moraju da dobiju pravdu, mora da se radi po zakonu i moraju u svojoj karijeri da napreduju onako, ako su radili časno da napreduju u karijeri. Ako ih je neko sklonio samo zato što nije hteo nešto da uradi protivzakonito te ljude treba zaštititi, a sa ovog mesta ih trebamo ohrabriti da znamo i da smo svesni činjenice da mnogi, najveća većina nije htela da učestvuje u tim prljavim igrama koje su imale za cilj očigledno ne samo rušenje predsednika Vučića, njegovo nadziranje, nazor njegove porodice u smislu ugrožavanja prava koje imaju članovi njegove porodice, već i svega onog ostalog što je vezano za druge besčasne radnje, a i protivzakonite radnje koje će te, potpuno sam uveren, isplivati na površinu. Prema tome, Zaštitnik građana može da reaguje na bazi informacija i čuje neki pojedinačan slučaj gde se desilo neko nasilje, gde se desila neka protivzakonitost, ali u ovom slučaju ovo je jedan sistematski, da kažem, proces koji se dešavao duži niz godina i očigledno je da je ovde u ovom procesu veliki broj institucija sklanjalo, da kažem glavu, i nije želeo da se bavi određenim pitanjima. Ja se nadam da će te stvari doći do kraja jer u interesu države Srbije i u interesu svih njenih građana je da se stvari do kraja dovedu. Sa treće strane, želim nešto da kažem i o vašem ministarstvu i u kontekstu nečeg što je po meni veoma važno. To su predstavke građana. Mislim da projekat jedinstvenog upravnog mesta koje promoviše vaše ministarstvo koje po principu jednog šalterskog sistema funkcioniše u oblastima izuzetno dobar primer koji bi trebao u kontekstu rešavanja prava građana koji se često obraćaju, u ovom slučaju, i Zaštitniku građana, jer ne mogu da ostvare određena prava zato što su podeljene nadležnosti, isprepletene nadležnosti. Ima tu puno birokratije. Ima dosta loše volje, loše energije itd. u kontekstu svega onoga što je naša birokratska tradicija u društvu iz koga smo iznikli i jako je teško da zdravi projekti poput elektronske uprave poput svih projekata poput Kancelarije za IT Vlade Republike Srbije zajedno sa vašim ministarstvom i mnogim drugima uspostavlja. Ono za šta se ja zalažem lično je da svaka predstavka građana ima taj jednošalterski sistem gde će on bez obzira gde se građanin obrati, bez obzira u čijoj je to nadležnosti to doći na radni sto onog službenika, onog funkcionera u čijoj je to nadležnosti, a ne da vi imate stalno šetanje koje podrazumeva u tom smislu reči da ako nešto nije u nadležnosti ne znam ni ja – gradske opštine, pa to neće niko da uzme u razmatranje, da to ne ide na nivo grada ili ako je u nekoj opštini ili u gradu u Republici Srbiji da to ne ide na nivo Pokrajine ili Republike. To je jedan posao, to je služenje građanima Republike Srbije. Njihovi problemi su složeni u onima koji se obraćaju, pogotovo Zaštitniku građana trebaju multidimenzionalan pristup, treba puno volje, a ono što je mnogo važno i što sada bazično imamo urađeno u kontekstu svega onoga što je bio jedan od glavnih ciljeva i ove Vlade Republike Srbije kojoj smo dali podršku to je digitalizacija, elektronska uprava i sve ostalo. Mi sada imamo mogućnosti, imamo kanale komunikacije. Imamo bazičnu priču u kojoj možemo po tom sistemu da praktično u svemu tome imamo merljiv rezultat, a to je kada imamo određen unos elektronski bilo gde u Republici Srbiji da taj predmet dođe na radni sto onog u čijoj je nadležnosti ili ako je to više institucija da one zajednički uradi, a da građani opet na jedno šalteru dobiju ovaj odgovor ili da se bar uputi u tom smislu reči u onu instituciju gde ga neće opet neko ispočetka dočekati i on mora opet ispočetka sve da donosi, dokumentaciju, da priča o svom problemu itd. pa se onda taj posao svede na terapeutski posao, a ne na posao koji se svodi da se reši problem. Taj problem koji je recimo administrativne prirode, mnogo je tih problema nažalost koji je vezan za pravosuđe gde predstavnici izvršne vlasti ne mogu ništa uraditi, ali Bogu hvala imaju kancelarije za besplatnu pravnu pomoć. Može se napisati molba, žalba, prigovor, bilo šta u nekom smislu olakšati građanima, ali da bi imali pravi rezultat u toj vrsti priče moramo imati merljiv rezultat, moramo imati vidljiv rezultat. Vidljiv rezultat može biti samo onaj rezultat koji je elektronski evidentiran. Pravi primer u toj vrsti priče je priča oko vakcinacije gde mi u svakom momentu znamo koliko građana se vakcinisalo, koliko se puta vakcinisalo, koliko su se puta testirali. U njihovim medicinskim kartonima, u zdravstvenim kartonima opet koji su elektronski imamo njihovu sliku medicinsku. Prema tome, sve te jako dobre stvari u Srbiji treba integrisati i napraviti pravi finalni proizvod u ovoj vrsti priče koji će na kraju imati zadovoljnog građanina, a sve manje posla za Zaštitnika građana. U tom pravcu ja sam potpuno uveren da smo na pravom putu, da nam treba još samo malo volje, snage i energije, kao što ste vi govorili, da pređemo tu tačku u kojoj će država Srbija u svakom smislu reči biti jedna moderna država, u kojoj na bazi nekoliko operativnih saznanja koje vi imate i elementarnog znanja u vezi, recimo, računarske opreme, interneta i svega ostalog, možete ostvariti bilo koju uslugu koju bilo koja institucija u Republici Srbiji pruža. U to ime, ja verujem u takvu Srbiju, verujem da idemo u tom pravcu, dajem vam punu podršku i zamoljavam vas da uradite sve što je moguće da svaka predstavka građana Srbije, gde god da je uputio on, u selu, gradu, prigradskom naselju, dođe na radni sto i da date svoj doprinos kao što ste dali i do sada. U to ime, živela Srbija!
Zahvaljujem. Uvažena ministarka Marija Obradović ima komentar. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Kolega Šukalo, opet se ponavljam, dali ste mi dobar šlagvort, ali je zaista zadovoljstvo i kada pričamo i o ovim zakonima, pa, eto, spominjemo i nadležnosti Ministarstva koje je predlagač ovog zakona, naša jeste suština da popravimo život, kvalitet života i standarde u Srbiji za svakog građanina. Sve ovo o čemu ste vi pričali, digitalizacija, uvođenje e-uprave, suština je da svako od nas postane e-građanin. To znači da na portalu e-uprave imamo registrovan svoj profil i da komuniciram sa državom i svim ustanovama, institucijama u državi, elektronskim putem. Dakle, da u svoje e-sanduče dobijete sva dokumenta zbog kojih ste ranije išli na različite šaltere i u različite institucije, narodskim jezikom rečeno. Suština je da i tražite ta dokumenta i dobijate u svoje e-sanduče. Naravno da postoji i onaj stariji deo stanovništva koji možda nije informatički toliko obučen i nije u prilici da komunicira na taj način sa državom, ali tu su šalteri u okviru opštinskih i gradskih uprava i šalteri u okviru pošte. Dakle, i dalje smo pronašli način da se olakša život građanima. Vi ste spominjali to da treba da postoji jedno centralizovano mesto i znam da znate da postoji jedinstveno upravno mesto, nažalost, samo u 14 gradova i opština u Srbiji. Treba da ih bude u svakom gradu ili opštini, a naravno i u gradskoj opštini u većim gradovima. Neophodno je da ljudi, kao što vi kažete, njega ne zanima koja je procedura, ja hoću da rešim svoj problem, potreban mi je dokument, izvod, potvrda, hoću da mi to država reši. To je moderna uprava, to je službenik koji je servis i građana i privrede i to jeste suština našeg motoa našeg ministarstva - uprava po meri svih nas. Dakle, upravo onakva kakva je nama neophodna, građanima i privredi u Srbiji, a ne ono što smo navikli ili nešto što smo nasledili iz prethodnog perioda. Spomenuli ste ljubaznog i uslužnog službenika na šalteru. To je ona suština koja je vrlo teška. Lako je napisati na papiru. I kad pričamo o jumovima, da ih treba više, sada ih ima 14, treba ih deset puta više. To je ipak broj. Izdvojićemo novac, napravićemo prostor, kupićemo softvere, edukovaćemo ljude. Ali ljudi, ljudski kapacitet, ono što je ljubaznost, pristojnost, volja da se pomogne i građaninu i privredi, e to se i teško menja i teško uči. Ali, tu smo svi mi da budemo jedan tim koji donosi promene i koji pobeđuje, koji želi modernu, praktičnu Srbiju. Mi to možemo da uradimo. Kao što se često čuje, mi danas pričamo o robotici, veliki broj mladih ljudi se sada bavi nekim zanimanjima o kojima njihovi roditelji do pre pet godina nisu ništa ni čuli, sada deca već rade na tim mestima, imaju izuzetne zarade, jer se svi poslovi i usluge u okviru IT izuzetno skupo i naplaćuju. Digitalizacija i modernizacija e-uprave je zaista naš prioritet i o tome ću, verujem, pričati i sutra od 16.00 časova, kada ovde u parlamentu Vlada bude podnosila jednu vrstu malog izveštaja, jer ćemo mi u toku naredne nedelje podneti ozbiljan i obuhvatan izveštaj, pre svega predsednica Vlade, o radu ove Vlade u prethodnih godinu dana. Kada pričamo o jedinstvenom upravnom mestu, za sledeću godinu je predviđen više nego dupli iznos, negde oko 100 miliona dinara za nove jumove širom Srbije. Takođe, budžetski fond će biti raspisan već u januaru, poziv za sredstva iz budžetskog fonda, gde takođe unapređujemo e-upravu i pomažemo funkcionisanje lokalnih samouprava. Moj prioritet je i u prethodnih godinu dana, a to će biti do kraja, dokle imam odgovornost da sam ministar u ovoj Vladi, da posebno pomažem malim lokalnim samoupravama, manjim. Jer, njima je mnogo teže da pronađu sredstva i da apliciraju kako bi unapredili kvalitet usluga u svojim jedinicama lokalne samouprave. Još samo jedna stvar koja govori u prilog tome o čemu ste vi govorili. Za ovih godinu dana, uz pomoć Centralnog registra stanovništva, tu se nalazi veliki broj službenih baza koje u državi inače postoje, deset miliona dokumenata i informacija je razmenjeno između institucija, što znači da je država Srbija građanima Srbije omogućila da 10 miliona puta manje odlaze na šaltere, manje plaćaju takse, manje gube vreme. Dakle, moderna uprava vam štedi vreme i novac. Mislim da je to Srbija 21. veka. Samo kratko, ja pretpostavljam da je ovo i završno obraćanje ministra, neću raditi rezime ponovo po ova dva zakona, iako je to bilo predviđeno, ja pretpostavljam da ćemo se vrlo brzo videti u raspravi o pojedinostima, želim svima da se zahvalim na izuzetno konstruktivnoj raspravi. Jesmo u jednom delu odlazili na politički teren, gde smo zaista govorili o stalnim i preteranim napadima na porodicu Vučić, pre svega na predsednika Vučića, ali to je naša svakodnevnica. I da ponovim - uporedo radimo na dve trake, žargonski rečeno - jačamo kapacitete naše države, gradimo demokratsko društvo, nezavisnost nezavisnih institucija jačamo u meri koja je poželjna na putu evropskih integracija. Nije problem da vodimo ovu državu. Problem je ako zatvaramo oči pred političkim napadima, pred jednom neravnopravnom političkom borbom koja se trenutno u Srbiji dešava uz podršku stranih centara moći i zato mi ne treba da ćutimo, zatvaramo oči i da budemo tihi i pognute glave. Dignute glave napred, samo neka oni udaraju, mi radimo svoj posao, prikazujemo rezultate, a rezultati su ti za koje ljudi glasaju, pa između ostalog i ova dva vrlo važna zakona koji su doneli veliki plus u Izveštaju o napretku Srbije, u Izveštaju Evropske komisije. Hvala vam svima na trudu i radu i vidimo se ubrzo u raspravi o pojedinostima.
Zahvaljujem se uvaženoj ministarki na učešću i na pojašnjenjima. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 2. i 3. dnevnog reda. Zahvaljujem. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova. Hvala.