Gospođo Đukić Dejanović, Srpska radikalna stranka je nešto radila 2001. godine, pokretali smo neke postupke, tražili smo odgovore na neka pitanja. Znate i sami, kada dođe ta demokratija, onda se to sve blokira i nema odgovora na naša pitanja. Podsetio bih javnost i nadležne da sada više ne može da se izbegava, mora da se da konkretan odgovor na sva pitanja koja se tiču, u narodu poznate, afere „Mercedes - Benz“. Na hiljade „mercedesa“ je preko „Ineksa“ ušlo u našu zemlju; tu postoji čitav kriminalni milje, može se pričati o mnogim elementima organizovanog kriminala na relaciji carina–policija–banke–izvoznici–uvoznici i njihove familije i političari kao sponzori, kao zaštitnici. Znate da su neki na poklon dobijali „mercedese“, ili kao državni funkcioneri ili kao obična fizička lica. Situacija je vrlo jednostavna. Kada se toliko privatizuje državna vlast onda se putnički automobili „mercedes“, kada dođu na carinjenje, ne carine kao putnički automobili, sa carinskom stopom od 40 i nešto posto, nego se carine kao lekovi - 7%. Ali, kupac ne vidi da je plaćeno 7%, nego u svojoj fakturi dobije 40 i nešto posto. Postavlja se pitanje gde je ta razlika? Mi smo otkrili tu kriminalnu aferu, imenovali odgovorne, tražili zvanične odgovore od države, međutim, sve je to blokirano. Zašto? Zato što su neki vrlo važni političari uključeni u tu operaciju. Da stvar bude još čudnija, kupci „mercedesa“ u Srbiji u tim godinama dobijali su proizvod, navodno nov, sa felerom, sa greškom. Znači, taj „mercedes“ nije mogao da se proda u Belgiji, Holandiji i Francuskoj, ali sa greškom je mogao da se proda u Srbiji, preko deklaracija da se radi o vozilima koja su namenjena Teheranu, Delhiju, Kazahstanu itd. Običnim uvidom u kompjuterski sistem, kada se otkucaju brojevi, istina jednostavno ne može da se sakrije, iz kompjutera izlazi. Naravno, mi pokrećemo mnoga pitanja, neko to sputava. Međutim, vidi se da su i tužilaštvo i pravosuđe upoznati do detalja, vidi se da su razgovarali sa svojim prijateljima iz ovog vašeg FBI, gde se u njihovom izveštaju (nije to ovaj današnji „Vikiliks“ o Miškoviću, ovo je bilo ranije), pominju političari iz 22 države, pa se tu navode Hrvatska, Egipat, Grčka, Mađarska, Indonezija, Obala Slonovače, Nigerija, Srbija i Crna Gora, Turska itd. Međutim, nema odgovora. Sada ćemo da vam kažemo zašto nema odgovora. Odgovor su zaustavili zamenik republičkog javnog tužioca Zorica Stojšić, zbog čega je i podneta krivična prijava protiv nje, i sada tužilac za organizovani kriminal Miljko Radisavljević. On je svojim nepostupanjem, kao tužilac, omogućio da se ova afera prikrije, a veliki broj ljudi treba da odgovara. Evo vam poslednjeg podatka, od 18. marta 2011. godine. Nemoguće je da se ovo zaustavi. Dragi poslanici, nalazim za shodno da i u vaše ime zatražim obaveštenje od predsednika Republike, predsednika Vlade, republičkog javnog tužioca, da nam se dostavi spisak svih onih koji su dobili „mercedese“, spisak svih onih koji su… (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, razumeli smo, i pitanje...?) Samo spiskove da dobijemo, ko je dobio „mercedese“, ko je dobio pare.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za predsednika Vlade Mirka Cvetkovića. Mislim da je vrlo aktuelno i očekujem od premijera da nam odgovori znatno ažurnije nego što je to inače pravilo u ovakvoj vrsti odnosa parlamenta i Vlade. Naime, tiče se intervencije koja je nakon rezolucije Saveta bezbednosti usledila u Libiji. Prvo, mi smo zemlja koja ne može da ostane nema na stradanja civila u Libiji. Mi smo zemlja koja i danas oseća i na kojoj su vidljivi ožiljci bombardovanja iz 1999. godine. Ne postoji nijedna obaveza koja sputava našu vlast da se ponaša onako kako bi morala da se ponaša odgovorna vlast u jednoj ozbiljnoj zemlji. Naime, godinama smo verovali kako ova država ima specifične odnose sa Libijom, odnose koji prevazilaze politiku i mogu se opisati mnogo više kao prijateljski nego kao politički. Ako je sve to zaista tako, ako naša vlast misli da bude ozbiljna, onda mora nešto učiniti i vrlo jasno saopštiti kakav je njen stav o onome što se dešava u Libiji. Mi smo stranka koja želi članstvo Srbije u NATO-u. U ćutanju aktuelne vlasti prepoznajemo zapravo nemoć da se preuzme ona vrsta uloge koju Vlada koja želi da menja zemlju treba da prihvati. Naši političari su se godinama ponašali kao Gadafijevi klovnovi. Mislim i na one koji danas vode ovu zemlju. Pre nekoliko meseci smo odveli jedinicu vojske naše zemlje u Libiju kako bi tamo paradirali pred Gadafijem. Nisu bili sami tamo, bili su sa onima koji danas bombarduju Libiju. Gadafi je bio isti i tada i danas je. Naša država, Vlada već je napravila veliku grešku u spoljnoj politici; ostala je nema i ćutala je pred brutalnim obračunom Gadafija sa njegovim građanima, pred stradanjem civila. Zadovoljili smo se deklarativnom odlukom da prekidamo saradnju u oblasti vojne industrije. Potom smo napravili još jednu grešku, pa smo ostali nemi i pred novim stradanjem civila, koji ovog puta trpe ne zbog Gadafija koji ih ubija, nego zbog bombardovanja, pre svega od strane vojske Amerike, Francuske i Velike Britanije i, koliko vidimo, Španije, Italije, Danske, Norveške koje su se priključile i pružile podršku toj vojnoj intervenciji. Ta vojna intervencija prevazilazi odluke Saveta bezbednosti, koji je doneo rezoluciju kako bi se zaštitili civili. Očekujemo od naše vlade da vrlo jasno saopšti kakvi su stavovi Ministarstva spoljnih poslova i Vlade po pitanju na koje ona mora da odgovori, pre svega zbog toga što je to naša unutrašnja politička potreba. Da smo članica NATO-a, mi bismo se ponašali kao što se danas ponašaju Turska i Nemačka – bili bismo protiv bombardovanja, nasilja i tražili bismo odgovornost za stradanje civila. Koliko ljudi treba da pogine u Libiji da bi naša vlast postavila pitanje odgovornosti za tako nešto, kao punopravna članica UN i zemlja koja je trpela pod bombama? Šta radi naš ministar spoljnih poslova, osim što ima tako puno razumevanja za susrete sa kanibalima po Africi, da bi danas bio ministar spoljnih poslova koji ne može da saopšti stav države koja prva treba da osudi stradanje civila zbog toga što je i sama bila žrtva unutrašnje politike koja je državu konfrontirala sa čitavim svetom, a potom i slepila politike koja, iako ima „pametne“ bombe, ne pravi razliku između vojnika i civila. Mislimo da Vlada treba da se izjasni, da hitno treba da reaguje, da osudi stradanje civila i da na vrlo jasan način pokrene političku inicijativu, koja bi bila u skladu sa onim nivoom odnosa u koji smo mi uveravani godinama, ako se govori o relaciji između Beograda i zvaničnog Tripolija. Ako su nam odnosi toliko posebni, neka se neko angažuje u ovoj zemlji kako bi posredovao u prevazilaženju te agonije koja je očigledna i koja mora biti neprihvatljiva za svako demokratsko društvo. Ono što se tamo danas dešava je samo stradanje drugih civila, civila u Tripoliju. To nije politika sa kojom mi treba da se solidarišemo, to je politika koju treba da osudimo i da predložimo mere kojima će taj problem biti prevaziđen i rešen. Očigledno je da ćutimo zbog toga što smo prvo bili Gadafijevi klovnovi, a sada bismo da budemo Obamini klovnovi. Ni jedno ni drugo nije politika koja je dostojna onoga što je karakter ove zemlje, a karakter ove zemlje treba da bude onakav kakav smo mi gradili godinama – demokratska, tolerantna, vrlo jasna, sa preciznim stavovima.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, imam pitanje za gospodina Mirka Cvetkovića, za ministra Olivera Dulića, kao i za ministra Mrkonjića. Moje pitanje glasi: zašto se odustalo od idejnog projekta trase autoputa koja prolazi kroz Grdeličku klisuru? Prošle godine imali smo seriju sastanaka u kabinetu gospodina Dulića i na sastanku su uvek bili prisutni predstavnici njegovog ministarstva, pa i on sam, bili su prisutni predstavnici Ministarstva za kapitalne investicije, predstavnici javnih preduzeća „Železnice Srbije“, „Putevi Srbije“, K10, kao i predstavnici CIP-a. Na tim sastancima bila je prisutna i delegacija iz Leskovca, na najvišem nivou, bili su prisutni svi poslanici iz ovog doma, takođe, i gradonačelnik grada Leskovca i predsednik Skupštine. Dogovoreno je da CIP uradi idejni projekat trase K10 autoputa koji će biti na korist građanima Jablaničkog okruga, odnosno varošice Predejane. Međutim, kada je idejni projekat urađen Javno preduzeće „Putevi Srbije“ je odustalo od tog idejnog projekta. Gospodin Živojin Stefanović, predsednik skupštine, iz tih razloga je tužio (a on je član SPS-a, visoki funkcioner SPS-a) Ministarstvo za prostorno planiranje, Ministarstvo za kapitalne investicije, Javno preduzeće „Koridor 10“, kao i Javno preduzeće „Putevi Srbije“ zato što su reterirali od tog stava, od tog zaključka na sastanku i odustali od tog idejnog projekta. Bojim se da i dan-danas Srbijom vladaju određene mafije, naročito kada je u pitanju putna politika. Ranije su bile drumske mafije, a sada je u pitanju tunelska mafija, koja ne odustaje od svog projekta. Zapravo, ovaj projekat koji je ponudio CIP je jeftiniji jedanaest miliona evra od onog projekta koji sada imamo na stolu. Mi po prvi put u lokalnoj samoupravi imamo politički konsenzus da pokrenemo određene radikalne mere kada je u pitanju ovaj idejni projekat, jer ako autoput zaobiđe varošicu Predejane, onda smo stavili ključ u bravu. Tamo postoji jedan motel, „Predejane“, koji je svojevremeno proglašen za najbolje privatizovano preduzeće 2003. godine. Taj motel hrani oko 600 usta sa tog prostora. Onog trenutka kada autoput zaobiđe ovu varošicu i taj motel, mi možemo da stavimo ključ u bravu. Ako se ova vlada deklarativno zalaže za ravnomerni regionalni razvoj, onda je vreme da to pokaže, ali ako je to samo mrtvo slovo na papiru, u redu, neka nam kažu pravovremeno. Ovim postupkom vi ćete da pokrenete veliku migraciju sa tih prostora, a kako fizika ne zna za prazan prostor, pretpostavljate ko će se doseliti na taj prostor. Molim još jednom uvažene ministre da preispitaju ovu svoju odluku, da prihvate idejni projekat koji je ponudio CIP, jer je jeftiniji za 11.000.000 evra. Tačno toliko će manje koštati poreske obveznike Srbije, odnosno građane Srbije. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sednici sledeći narodni poslanici: Konstantin Samofalov, Vuk Dinčić, Ivan Jovanović, Olena Papuga. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju, pored predstavnika predlagača dr Olivera Dulića, ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja, i: Aleksandra Damnjanović Petrović i Nebojša Janjić, pomoćnici ministra životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja i Milija Đalović, načelnik Odeljenja za normativnu delatnost u Ministarstvu životne sredine, rudarstva i prostornog planiranja. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PLANIRANjU I IZGRADNjI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Avramović, Zoran Krasić, Sreto Perić, Aleksandar Martinović, Mirko Munjić, Marko Milenković, Bojan Mladenović, Vladan Jeremić, Dragan Živkov, Dragan Stevanović, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Radojko Obradović, Edip Šerifov, Bojana Stanojević, Radiša Ilić, Radoslav Milovanović, Nenad Konstantinović, Maja Laušević, Dušan Marić, Milan Škrbić, Milorad Buha, Milan Lapčević, Vladimir Milentijević, Judita Popović, Bojan Đurić, Kenan Hajdarević, Olena Papuga, Ivan Jovanović, Zoran Ostojić, Milisav Petronijević, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz, kao i amandmane koje je podneo Odbor za urbanizam i građevinarstvo. Narodni poslanik Vladan Jeremić, pisanim putem, 2. marta 2011. godine u 15 časova i 45 minuta, povukao je amandman koji je podneo na član 78. stav 3. Predloga zakona. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima, kao i izveštaj Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Da.) Dragan Stevanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman kojim smo u ovom članu intervenisali u tački „pripremni radovi“, gde smo tražili da se iz ovog pojma, odnosno iz te grupe pripremnih radova isključi iskop u okviru temeljne jame, izgradnja zaštite temeljne jame, izrada šipova ili polja šipova ispod objekta. Čini mi se da je ovo obrazloženje koje nam je Ministarstvo, odnosno Vlada dala poprilično jalovo. Ovde nam je Vlada rekla da bi, između ostalog, prihvatanjem ovog amandmana došlo do odlaganja privođenja zemljišta planiranoj nameni. To zaista nije tačno, mi ni na koji način nismo hteli da osporimo mogućnost da se zemljište privodi nameni, ali morate da prihvatite činjenicu, i vi gospodine ministre i vaši saradnici, da kopanje temelja, njegovo obezbeđivanje i postavljanje šipova nije isto što i stavljanje ograde tamo gde će se vršiti građevinski radovi. Upravo neprihvatanje amandmana daje prostor i mogućnost za zloupotrebe. Temelj čini tehničku, tako smo napisali u obrazloženju, i funkcionalnu celinu jednog objekta i radovi na temelju ne mogu se tretirati kao pripremni. To je prostor za zloupotrebe. Tu se stvara mogućnost da se krene u jednom pravcu u kom projekat ne predviđa da se ide i mogu da se izrode zloupotrebe. Nije nam namera, ponavljam, da osporimo mogućnost ili potrebu da se zemljište privodi nameni, ali ovo što ste predvideli da su pripremni radovi u tehničkom smislu zaista ne može da predstavlja pripremne radove. Ne možete danas da pravite jedan temelj, a da na tom temelju sutra planirate da objekat bude drugačijeg gabarita, manji, veći, odnosno onakav kakav planski dokument ili projekat predviđa. Zato predlažemo da ovo preispitate, da ovo uzmete u obzir i da se radovi koje ste naveli kao pripremne tretiraju kao neki drugi radovi, a ne pripremni radovi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. ili na ovaj amandman? Po amandmanu želi gospodin Miroslav Petković. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, koristiću vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Mi smo u načelnoj raspravi govorili da je ovaj zakon donet pre 18 meseci i da je nakon opsežne analize koju je uradilo nadležno ministarstvo ovim izmenama i dopunama pokušalo da se razjasne određene procedure, da se smanje troškovi, da se ubrza postupak, da se preciznije definišu određene odredbe ovog zakona. Već u članu 2. ovih izmena i dopuna, koji u stvari reguliše osnovne pojmove koji se provlače kroz čitav zakon... zaista nam nije jasno zašto ovaj amandman nije prihvaćen. Mi smo govorili i u načelu da se izrada šipova i polja šipova nikako ne može svrstati u pripremne radove. To su verovatno jedni od najvažnijih konstruktivnih radova prilikom izrade određenog objekta. Smatramo da ministar Dulić treba da prihvati ovaj amandman, jer ne možemo mešati različite stvari. Ovo nije preciziranje nikakvih odredaba. Svaki građevinski inženjer će vam reći da se izrada šipova ne može nikako svrstati u pripremne radove, gospodine ministre.
Ministar Oliver Dulić ima reč. Izvolite.
Osnovna ideja ovog amandmana bila je da se postigne da građevinske firme što je pre moguće izađu na gradilište i krenu sa radovima, koji nisu samo pripremni radovi, nego su i početak ozbiljnih građevinskih radova, dok traju druge procedure vezane za izdavanje adekvatnih dozvola. Ali, u pravu ste, s obzirom na to da je vaš argument vrlo snažan, tačno je da u okviru same građevinske struke poslovi koji stoje ovde, a to su izrada zaštite temeljne jame, izrada šipova ili polja šipova ispod objekta, predstavljaju čiste građevinske radove, mi prihvatamo ovaj amandman.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Miroslav Petković, koji je inače i ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
U članu 6. predlaže se da se u starom zakonu, odnosno u osnovnom zakonu u članu 15. briše stav 2. Čitav član reguliše prostorni plan Republike Srbije i šta on treba naročito da sadrži, a briše se strateška procena uticaja na životnu sredinu kao sastavni deo svakog plana. Mi smo govorili, ministre, da ovaj zakon sadrži različite stvari koje su morale biti regulisane pojedinačnim, posebnim zakonima. Znači, on obuhvata i prostorno i urbanističko planiranje, projektovanje, građenje, građevinsko zemljište, odredbe vezane za inženjersku komoru, za legalizaciju. Mogu da se složim sa vama da je ova oblast, znači, procena zaštite životne sredine, regulisana i nekim drugim propisima, ali zaista mi nije jasno, kada ste već ove stvari koje ne bi trebalo da se nalaze u ovom zakonu stavili u izmene i dopune ovog zakona, zašto je iz njega izbačena ova strateška procena uticaja na životnu sredinu. Mislim da je izuzetno važno da se to nađe i u ovom zakonu, da bi se procedure pojednostavile i da bi bilo jasno, pre svega, ljudima u lokalnim samoupravama. Doći ćemo kasnije i na taj član, zbog čega je to neophodno uraditi. Hvala.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Petković. Izvolite.
Praktično, četiri amandmana su vezana za ove članove koje ste pročitali, 8, 9. i 10, i odnose se na jednu vrlo važnu materiju, vezano za prostorne planove. Tu postoje zaista neshvatljive razlike između ovih planova, koje ne bi smele da egzistiraju u jednom zakonu ovako. Prostorni plan Republike Srbije sadrži u sebi polazne osnove za izradu, a briše se ocena postojećeg stanja. Nešto sasvim drugačije stoji u regionalnim prostornim planovima. Prostorni plan jedinica lokalnih samouprava ne sadrži ni polazne osnove za izradu, niti sadrži ocenu postojećeg stanja. Prostorni plan područja posebne namene sadrži polazne osnove, ali ne sadrži ocenu postojećeg stanja. Mislim da će to dovesti do zabune prilikom primene ovog zakona i zbog toga smo predložili da se ove odredbe brišu, a da se primene odredbe koje stoje u sadašnjem zakonu, jer mislimo da su one preciznije nego ovo što je ponuđeno u izmenama i dopunama.
Da li još neko želi reč po amandmanu? (Ne.) Ovo je bilo na član 9. Sada, na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Petković. Izvolite.
Već sam rekao da smo amandmanima vezanim za ove članove pokušali da na jedinstven način obuhvatimo ovu materiju. Argumentacija je ista kao i prilikom prethodnog javljanja, samo sam zaboravio da se zahvalim ministru Duliću zato što je prihvatio našu argumentaciju i prihvatio amandman na član 2.
Da li povodom amandmana na član 9. ili član 10. još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta, kojoj dajem reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, treba da se podsetimo sa kojom pompom je najavljivan ovaj zakon, ne znam koji po redu, Zakon o planiranju i izgradnji. Svaki put, već jedanaest godina, nadležni ministri obećavaju kako će svi problemi biti rešeni donošenjem, svaki put, novog zakona: problemi u uređenju građevinskog zemljišta, u izgradnji uz građevinske dozvole, u legalizaciji objekata koji su izgrađeni bez građevinskih dozvola. Nažalost, nijedan dosadašnji zakon nije odgovorio na prava pitanja i nije ni blizu rešenja koja zaista postoje u oblasti planiranja i izgradnje. Zakon koji smo doneli, koji ste vi doneli pre 17 meseci... Kada smo govorili o tom zakonu tvrdili smo da je zakon nejasan, neprimenljiv, da ima mnogo štetnih odredaba. Kada ste najavljivali izmene ovog zakona očekivali smo da ćete zaista i da ga izmenite, u smislu da rešite sve one probleme koji su postojali u primeni ili, bolje reći, u nemogućnosti primene postojećeg zakona. Tvrdili smo da donosite potpuno neprimenljiv zakon. Niste nam verovali. Danas tvrdimo isto. Donosite neprimenljiv i potpuno nejasan zakon i ništa nećete rešiti u oblasti u kojoj zaista ima mnogo problema. Kada smo govorili u načelnoj raspravi, gospodine ministre, mi iz SRS izneli smo niz konkretnih stvari i očekujemo da ćete danas da odgovorite na sva ta pitanja. Možemo da prihvatimo da ih niste znali onog dana, ali u međuvremenu ste valjda razgovarali sa svojim saradnicima, slali ljude na teren i videli šta je zapravo proizveo ovaj vaš Zakon o planiranju i izgradnji. Kada ste hteli da menjate zakon trebalo je da se osvrnete na one primedbe koje smo vam davali pre 17 meseci i da primetite da upravo zbog tih primedaba zakon ništa ne valja. Menjanjem zakona sa ovoliko članova vi ste sami više od pola članova zakona, skoro dve trećine, promenili, i tako priznali da vam onaj prvi zakon ništa ne valja. Ne razumemo zašto ni sada ne prihvatate sugestije poslanika Srpske radikalne stranke. Prilično je neverovatno da vam samo naši amandmani nisu bili po volji, jer jedino nijedan naš amandman nije usvojen. Nije dobro što na taj način gledate na amandmane, na narodne poslanike i poslaničke grupe. Trebalo bi da prihvatite činjenicu, gospodine ministre, da se ipak malo razumemo u ovu oblast. Tvrdim da se razumemo mnogo više nego vaši saradnici koji su vam sugerisali ovakav zakon. Kada smo podnosili ovaj amandman na član 16. hteli smo samo da ovaj član bude jasniji, da bude moguć za primenu. Govorila sam vam, kada smo pričali u načelnoj raspravi i o onim prethodnim ispravkama ovog zakona, da su nam se javljali ljudi koji rade u lokalnim samoupravama u ovoj oblasti i tražili da im pomognemo u objašnjenju nekih zakonskih normi, koje su neverovatno konfuzne, nejasne. Jednostavno, ljudi pročitaju devet puta i ne znaju kako da primene tu normu, jer je norma tako napisana da nijedan pravnik nije u stanju da je primeni. Takva vam je i ova norma. Šta ste vi uopšte predvideli i zbog čega ste menjali član 31, jer član 16. se odnosi na član 31. osnovnog zakona? Mi smo predvideli i tražili da se briše stav 2, pre svega radi razjašnjavanja ovog člana. Vi ste pravila uređenja i pravila građenja toliko ovde isprepleli da nije jasno na šta se zapravo odnosi stav 2. člana 31. koji ste vi predvideli. Ovim izmenama Zakona o planiranju i izgradnji niste u dovoljnoj meri definisali i razgraničili šta su to zapravo pravila uređenja, a šta su pravila građenja. Morate da prihvatite da su to dva potpuno različita termina. Vi kažete da se amandman ne prihvata, jer pravila građenja se odnose na izgradnju objekta, ali se primenjuju u korelaciji sa karakteristikama svake pojedinačne građevinske parcele. Šta ste hteli da kažete zaista ne bismo da pogađamo, jer je potpuno nejasno i konfuzno ovo što ste napisali. Sada pitamo i pokušavamo da vam objasnimo šta su pravila uređenja, a šta su pravila građenja. Vi imate mnogo konkretnih slučajeva... i upravo iz tog razloga se dešavaju problemi sa tzv. nelegalnom gradnjom. Inače, mi ne volimo da koristimo izraz „nelegalna gradnja“, to je samo gradnja bez građevinske dozvole. Podsećamo da je za gradnju bez građevinske dozvole u više od 90% slučajeva kriva država i krive su lokalne samouprave. Ne može čovek da čeka da se lokalna samouprava smiluje da mu izda građevinsku dozvolu, da pre toga uredi uređenje te građevinske dozvole, uređenje građevinske parcele, da uradi određene planove. Nažalost, nije to samo u vreme od kada ste vi ministar, nego mnogo godina unazad država nije imala sluha za ljude koji su imali potrebu da grade zbog proširenja porodice, zbog mogućnosti postojanja građevinskih parcela koje nadležni organi nikada nisu hteli da urede kao građevinske parcele. I, ljudi su onda gradili bez građevinske dozvole. Vi sada ne pokušavate da tim ljudima pomognete. Kad pričate, kad vas čovek sluša rekao bi – ovaj ministar stvarno hoće da pomogne ljudima koji su gradili bez građevinske dozvole i hoće da pomogne da što manje ljudi danas gradi bez građevinske dozvole. Ovakvim zakonom, ministre, nikome ne pomažete, pravite konfuziju kod ljudi koji primenjuju ovaj zakon. Ne umeju ljudi da ga protumače. Tvrdim da ni ta gospođa pored vas, koja je svojevremeno javno rekla da se vi u ovo ne razumete, ali se ona razume, tvrdim da ni ona nije u stanju da ispravno protumači član 16, odnosno član 31. stav 2. koji, verujte, ne znači apsolutno ništa. Sugerišemo, ne samo da prihvatite naše amandmane, da se ne bismo ponovo viđali povodom ovog zakona, zaista bi bilo najbolje da ovaj zakon povučete iz procedure, jer, verujte, ministre, ništa nije dobro urađeno. Ovi vaši saradnici, koji se smeškaju, isto su se smeškali i kada smo pre 17 meseci govorili o zakonu… (Predsednik: Nemojte, zbog javnosti, govoriti neistinu. Niko se ne smeška. Vrlo su ozbiljni.) Gospođo Đukić Dejanović, vi ih ne vidite, ja vidim onog mladog gospodina kako se smeška. Vama su okrenuti leđima, a narodne poslanike gledaju u lice. Dakle, uopšte nisam rekla neistinu, nego ono što sam videli sopstvenim očima, ali nije bitno. To što je njima smešno narodu nije smešno, jer građani Srbije i dalje imaju ogromne probleme, s jedne strane, sa mogućnošću da legalizuju objekte koje su gradili bez građevinske dozvole. I dalje je to samo mrtvo slovo na papiru, i dalje je to samo gomila predmeta i zahteva u lokalnim samoupravama i nema pomaka u rešavanju tih problema. Još veći problem je to što su ljudi i dalje u situaciji, primorani su da grade bez građevinskih dozvola, zato što vi, gospodo draga, ništa niste uradili. Ništa nisu uradile lokalne samouprave, ništa nema od zacrtanih planova, ništa nema od primene postojećih planova. I dalje radi šta god ko hoće, i to, nažalost, radi onaj ko ima pare; ne za gradnju, i treba da gradi onaj ko ima pare za gradnju, nego gradi onaj ko ima pare da potkupljuje službenike i načelnike po lokalnim samoupravama. Evo, i danas nam se javljao čovek koji kaže da je tužio nekog Božu Milosavljevića u opštini Zemun i još neke koji su na čelu ovog resora gde se izdaju građevinske dozvole, zato što građevinsku dozvolu dobijaju ljudi na volšeban način i gradnjom... Ovde se radi konkretno o bivšoj Ulici Marka Oreškovića (ne znam kako se sada zove, pošto se svaki čas menjaju nazivi ulica), gde je čovek dobio građevinsku dozvolu da na parceli gde je dozvoljena samo porodična gradnja gradi objekat koji u osnovi ima 400 kvadrata, gde su stanovi za prodaju, i apsolutno ugrožava fizički objekte koji su legalno izgrađeni na parcelama okolo. Govorili smo i prošli put o takvim primerima, ali, nažalost, to se i dalje dešava. Sasvim sigurno, nije to samo u ovoj opštini, nego gde god krenete. Gde god krenete. Evo, dobacuju mi kolege – na Voždovcu. Naravno, i tamo. Pišu novine o tome, i vi ništa ne preduzimate, a zašto? Vi ni ne možete ništa da preduzmete, zato što nemate dobar zakon. Vi nemate zakonske odredbe na osnovu kojih bi vaši inspektori mogli da reaguju. Pričali smo i prošli put o objektu u Ivićevoj ulici u Zemunu, gde su vaši inspektori proverili da je zaista dobijena građevinska dozvola. A niko nije ustanovio kako je Zavod za zaštitu spomenika dozvolio da se na tom mestu dobije građevinska dozvola i da li je uopšte taj zavod dao svoju saglasnost. Toliko je, nažalost, mutljavina; uvek ih je bilo u ovoj oblasti. Jednostavno, to je oblast gde je po prirodi stvari najčešće pogodno tle za korupciju, za kriminal, za potplaćivanje, za podmićivanje, od najnižeg službenika do načelnika. Sada vam se dešava, ministre, da neko u dogovoru sa inspektorom započne gradnju u petak popodne, kada inspektori odu kući; neko ga prijavi, inspektor se pojavi u ponedeljak i vidi izgrađen objekat sa prvom pločom. Onda treba da se dokazuje kada je taj objekat izgrađen. Dakle, dokle god ne uredite zakonski ovu oblast i dokle god ne budete stroži prema inspektorima, neće biti reda u ovoj oblasti. Podsećali smo vas, videćete i dalje kroz amandmane, kada je donošen osnovni zakon niste smeli da dozvolite onolike raspone u kažnjavanju, niste smeli da dozvolite da kazne za gradnju bez dozvole budu takve da se svakom ko gradi bez dozvole isplati da duplo više od kazne da inspektoru i da mirno gradi. Dakle, nije dobar ceo zakon, a konkretno sada govorim o ovom članu 31. i stavu 2. čije smo brisanje tražili. Radi javnosti, pročitaću ga, pa da vidim da li će neko biti u stanju da protumači šta ovde piše: „Pravila građenja iz stava 1. ovog člana izrađuju se za pretežne namene, odnosno zone u obuhvatu plana, a odnose se na pojedinačne građevinske parcele u meri dovoljnoj da budu osnov za izdavanje lokacijske dozvole na ukupnom zemljištu obuhvaćenom planom, osim za građevinsko zemljište obuhvaćeno planom za koje je određena obaveza dalje planske razrade“. Kada sam ovo pročitala prva asocijacija mi je bila „Ušće“ i parcela od pet hektara koja je data za džab-džabe vlasniku „Ušća“, zato što je imao sličnu odredbu kakva je ova u ovom zakonu. Dakle, i dalje stvarate uslove za korupciju, za kriminal, za potkupljivanje i potplaćivanje, a to podrazumeva i za bespravnu gradnju, za opasnu gradnju, opasnu po okolinu. Malo malo pa pročitamo da je neki investitor koji ima pare dobio dozvolu da gradi pored sebe srušio kuću koja je stara 50-60 godina zato što on ima pare, pa mu ovaj član omogućava da u okviru uređenja te parcele dođe do granice parcele na kojoj je legalna kuća i ta kuća bude srušena, ljudi nemaju gde da žive. Skoro su pisale novine o starijoj gospođi koja je živela u hotelu „Slavija“, pa više opština neće ni to da joj plaća, zato što joj je investitor srušio kuću. Pominjala sam vam, u Zemunu, u Tvorničkoj ulici investitor srušio kuću koja je na granici njegove parcele. Dakle, ako hoćete da zaista uvedete red u ovu oblast onako kakopričate, onda, gospodine ministre, povucite ovaj zakon iz procedure. Hoću samo da vam još napomenem nešto vezano za vaše ministarstvo. Pre nekoliko dana smo postavili pitanje vezano za kopanje kanala u naselju Altina. Pošto se vi zalažete, i to jeste u nadležnosti vašeg ministarstva, za očuvanje čovekove okoline, bilo bi dobro da pošaljete vaše inspektore na Altinu pa da vidite zašto opština Zemun i grad Beograd ne izdvoje određena sredstva da Javno preduzeće „Galovica“ na Altini pročisti postojeće kanale i da iskopa nove, da se oni ljudi tamo ne guše u fekalijama. Hvala lepo.
Htela bih još jedanput da se vratim na član 9, jer je na član 9. amandman podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo, a nisam vas izvestila da je Vlada prihvatila taj amandman i zbog toga verovatno nije bilo interesovanja za učešće u raspravi. Na član 10. amandman je podneo poslanik Radoslav Milovanović. Vratila sam se jer nisam pitala da li neko želi reč, ali ne želi. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Stanojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodni poslanik Zoran Antić želi reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS insistira na poštovanju Zakona o državnoj upravi, i u vezi sa svim zakonskim projektima koji stižu iz Vlade u kojima se daju neprimerena ovlašćenja ministrima mi reagujemo. Tvrdimo da ministar nije organ državne uprave, da je član Vlade i da izvorna ovlašćenja moraju da pripadnu ministarstvima. U tom smislu, mi smo reagovali i sa ovim amandmanom. Nažalost, jako često u našim zakonima imamo konfuziju u vezi sa nadležnostima, imamo jako puno diskrecionog prava ministara. Mislim da je prilika da to dokažem i kroz jedan primer iz Jagodine, gde je očigledno da je ministarstvo, sam ministar, svesno ili nesvesno, došao u situaciju da jednu dosta čistu situaciju u vezi s legalizacijom jednog objekta, odnosi se na diskont „Kralj“, čoveka koji 20 i kusur godina radi kao privatni preduzetnik, koji je svoj objekat legalizovao 2006. godine, stavi pod znak pitanja. Na rešenje kojim je legalizovano uknjiženje tog objekta 2010. godine iz jedne firme, gospoda iz „Iks trejda“, uložili su prigovor. Taj prigovor je odbijen od strane opštinskog katastra i oni su upućeni na žalbu u roku od 15 dana Republičkom geodetskom zavodu. Interesantno je da je ta firma, „Iks trejd“, izgradila zgradu bukvalno do tog objekta i da se u ovom slučaju postavlja kao zainteresovano lice koje pokušava da uz pomoć advokata, ne birajući sredstva, dođe do tih objekata (Jagodinci to dobro znaju): „Pariz“, sadašnji „Ajriš pab“ i još par objekata koji izlaze na glavnu ulicu. Sve bi ovo bilo u redu da se nije umešalo Ministarstvo, vaše, gospodine Duliću, i po specijalnom vašem ovlašćenju taj predmet iz Republičkog geodetskog zavoda prebacilo u vaše ministarstvo. Ne znam da li ste toga svesni, na koji način je to odrađeno. Bez ikakvog zakonskog osnova Ministarstvo je dalo sebi za pravo da se stavi iznad Republičkog geodetskog zavoda. Donelo je jedno rešenje koje je potpisala izvesna gospođa Aleksandra Damjanović Petrović, koje je nesprovodivo. Kada je predmet vraćen opštinskom katastru, vašeg ovlašćenja nije bilo u predmetu. Ni dan-danas niko ne zna kako to vaše ovlašćenje izgleda, zbog čega je izdato, koji su argumenti za izdavanje tog vašeg ovlašćenja. Bilo je nesprovodivo zato što ste potvrdili da čovek ima pravo da legalizuje objekat, ali nema pravo da legalizuje objekat na svoje ime, zato što je on taj objekat kupio pre dvadesetak godina od nekog prvog vlasnika. Jedno totalno apsurdno, neprimenjivo rešenje, koje na silu pokušavaju da sprovedu u opštinskom katastru. Zbog toga imamo jednu prijavu za miting, pardon, mobing, koja se odnosi na načelnika opštinske katastarske uprave. Mitinzi su sad aktuelni, što se tiče Srpske napredne stranke, pa sam se malo zaneo. Dakle, imamo problem oko sprovođenja tog rešenja koje je izdalo vaše ministarstvo. Pokrenut je upravni spor. Ono što je interesantno, Ministarstvo je po pokretanju tog upravnog spora tražilo od Upravnog suda da zastane sa rešavanjem zato što ono smatra da ima mogućnosti da se to rešenje na neki način dopuni. Predmet je fizički ponovo preuzelo Ministarstvo. Očigledno je da neko ima želju da izvrši pritisak na vlasnika, koji već dvadesetak godina radi kao preduzetnik i došao je u situaciju da kupi taj objekat, da mu se budzašto uzme taj objekat ili bukvalno da se otme. Sumnjivo je to što ceo postupak vodi firma „Iks trejd“, koja je direktno zainteresovana za tu lokaciju, ima želju da nastavi izgradnju zgrade (jedan deo zgrade je već urađen), izađe na glavnu ulicu, čime bi cena tih stanova bila znatno veća. Što se vašeg ministarstva tiče, da bi sve ovo ostalo bez neke trunke sumnje u ispravnost svega onoga što je urađeno, pre svega je neophodno da se vidi to specijalno ovlašćenje. Molim vas, ako je moguće, možda nije trenutak za poslaničko pitanje, ali da se nekako dođe do tog ovlašćenja gde ćemo videti argumente zbog čega ste baš to ovlašćenje izdvojili. Pretpostavljam da u Republičkom geodetskom zavodu imate na hiljade žalbi, ali ta je bila interesantna Ministarstvu urbanizma i planiranja. Možda još jedno pitanje: koliko ste takvih predmeta preuzeli iz Republičkog geodetskog zavoda u 2009. i 2010. godini i koliko je žalbi bilo Republičkom geodetskom zavodu u ove dve godine? Na osnovu toga moći će, čini mi se, da se stekne uvid da li neki građani u Srbiji mogu da budu privilegovani tako da Ministarstvo, još jednom ponavljam, bez ikakvog zakonska osnova pokušava da rešava preko Republičkog geodetskog zavoda, da dezavuiše institucije sistema i da se stavi iznad zakona. Bilo bi interesantno da znamo zbog čega je vaše ministarstvo tražilo zastoj u postupku koji je pokrenut kod Upravnog suda. Mi u Jagodini stekli smo utisak da Ministarstvo probleme Jagodinaca ne rešava na pravi način, da postoje neke prečice za pojedince i da svi građani nisu isti pred ovim ministarstvom; to je ono što je naš strah. Siguran sam da ćemo, ukoliko uz vašu dobru volju dobijemo informacije, ubuduće znati kako voditi ovaj sudski postupak, pošto je očigledno da će sve ovo da se završi pred sudom. Ne kažem da ste vi upućeni u to, verovatno prvi put čujete za ovo, ali vas molim da se angažujete, da vidite o čemu se radi, jer se radi o jednom čoveku za kog cela Jagodina zna da je sve što je stekao stekao mukotrpnim radom, radeći više od 20 godina kao preduzetnik. Krajnje je neprimereno da se pojedinci koji su kapital stekli na sumnjiv način na takav način odnose prema preduzetnicima u Jagodini. Hvala.
Reč ima ministar. Gospodine Duliću, izvolite.
Samo da vam dam objašnjenje: specijalno ovlašćenje, radi se o primeni Zakona o državnom premeru i katastru; od 1. januara ove godine Ministarstvo je drugostepeni organ po odlučivanju po žalbama, kada je u pitanju ceo katastarski posao. Iz tog razloga je verovatno i ovaj slučaj preuzet, zajedno sa još pet hiljada slučajeva iz cele Srbije. Molim vas da posle ove sednice doneste taj predmet, da vidimo o čemu se radi. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Antiću, u okviru vremena želite?
U okviru vremena. Još jedna informacija ministru: imamo rekonstruisane i nerekonstruisane katastre, koliko je meni poznato i koliko sam se informisao kod advokata. Kada su u pitanju rekonstruisani katastri, imate pravo da kao drugostepeni organ reagujete, ali jagodinski katastar je nerekonstruisan još uvek, i tek pošto se taj posao bude završio, koliko o zakonu znam, imaćete pravo da reagujete. Hvala.
Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Vladimir Milentijević. Gospodin Petković ima reč.
Gospođo predsednice, složili smo se da razgovaramo o vrlo važnom zakonu. Molim vas da se koncentrišete i da mi objasnite da li je amandman narodnog poslanika Bojane Stanojević Vlada prihvatila i da li je, pošto predsednik Odbora nije ovde, postao sastavni deo teksta? U košuljici piše – Vlada je prihvatila amandman.
Vrlo sam koncentrisana. Vlada je prihvatila, ali nije postao sastavni deo teksta i o njemu ćemo se izjašnjavati. To sam upravo objasnila, pa molim vas da se vi koncentrišete.
Nisam čuo ministra da je rekao da je prihvatio ovaj amandman, pa da ne pričamo bespotrebno o tome.
I u pismenoj formi imate informaciju.
Nemamo od strane Odbora i nemamo od strane ministra. Ovaj član je vrlo važan, zaista. Definiše međusobnu usklađenost planova i procedure za davanje saglasnosti. Ovde se menjaju neki rokovi, odnosno produžava se rok sa 30 dana na 45 dana za davanje te saglasnosti, ali ako Ministarstvo ili organ autonomne pokrajine u roku od 45 dana ne daju saglasnost na planove generalne regulacije, smatraće se da je saglasnost data. Znači, to je ćutanje administracije. Iznosimo veliku primedbu na ovo. Smatramo da je opasno, jer ne postoji nikakva odgovornost ukoliko se taj predmet negde zaturi u fioku, pa leži 45 dana. Ne bi bilo prvi put da se tako nešto dešava. Na terenu se mogu pojaviti mnogobrojni problemi, tako da mislim da je ovu odredbu neophodno izbrisati da bi zakon mogao da se primenjuje na pravi način. Svima je valjda u interesu da i planovi i procedura budu jasno definisani, da sutra ne bi padale zgrade, kao što se to dešavalo i po Beogradu i po nekim drugim opštinama u Srbiji.
Zahvaljujem. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je nešto slično i ovo je na neki način kontinuitet principijelnih stavova SRS još iz 2009. godine, kada smo tražili, gospodine ministre, da Vlada i nadležni drugostepeni organi ne oslobađaju sebe obaveza i odgovornosti da daju saglasnosti na određene planske dokumente, nije bitno kog nivoa, kog karaktera i kog reda. Čini mi se da ste upravo ovakvim fleksibilnim stavom dali za pravo administraciji da ćuti i da bude neodgovorna. Vidite, u predstavljanju ovog zakona rekli ste da se ovde pokušava uvesti efikasnost, i vremenska, i finansijska i svaka druga. Srpska radikalna stranka smatra da je efikasnost na uštrb kvaliteta loša i da to nije dobro. Praksa je takva bila i do sada. Nama se čini da država u postupcima planiranja ne sme da bude indolentna i njena uloga ne sme da bude ovakva kakva će u principu biti kada se da mogućnost da posle 45 dana, ako se saglasnost na neki planski dokument ne da, taj dokument bude prihvaćen. Mi smo u načelnoj raspravi kada je zakon usvajan i posle u raspravi o izmenama govorili da se u ta planska dokumenta, nije bitno kog su nivoa i reda, ugrađuju razni interesi. Vi ste toga svesni, gospodine ministre, znate vrlo dobro, upućeni ste u situaciju na terenu. Čini mi se da baš zbog toga država mora da preuzme mnogo veću ulogu i odgovornost, bar kada je u pitanju planski deo sektora planiranja i izgradnje u Srbiji. Srbija je u tom smislu, sami ste rekli, zapuštena država. Sada se pokušava da se s tim nešto uradi, međutim, posao je jalov. Ne mogu da se složim sa obrazloženjem gde ste rekli da lokalne samouprave ne smeju da trpe štetne posledice eventualnog ćutanja i sporosti državne administracije. Možda ću zvučati čudno, ali mislim da država ima problem sa lokalnim samoupravama. Vi ste svedok, čini mi se da ste imali dosta mogućnosti i prilika da se putujući kroz Srbiju uverite na šta se sve nailazi, šta sve pojedinci u lokalnim samouprava rade i kako se ponašaju, kakvi se bolesni finansijski i politički interesi ugrađuju ili zbog njih menjaju planski dokumenti. Srpska radikalna stranka zna da državni intervencionizam mora da ima limite i granice, ali kada je planiranje i izgradnja u pitanju, kada je u pitanju tretiranje prostora u Srbiji, koji je objektivno zapušten, zaista, ni država, Ministarstvo, a onda ni ti drugostepeni organi naniže ne smeju sebi da uskraćuju obavezu da daju saglasnost na planske dokumente. Kasnije ćemo govoriti, podnosili smo i amandmane koji se tiču komisija za planove... Zaista smatramo da ste kvalitet planiranja doveli u pitanje fleksibilnošću koju uvodite kroz činjenicu da i 45 dana... U prethodnom zakonu je stajalo 30 dana, sada ste taj rok produžili na 45 dana. Ako ste produžili vremenski rok na 45 dana, onda pokažite volju da hoćete i želite da kontrolišete šta se to dešava po Srbiji, kako to lokalne samouprave odnosno oni koji izrađuju planske dokumente tretiraju prostor. Vi nemate bitniji posao trenutno. U Srbiji ne može da bude održivog razvoja ako se osnova ili temelj, a to tu planski dokumenti, ne postavi onako kako treba. Sve ostalo će biti samo farsa i zamajavanje građana. Hajde što građane, nemamo ni njih pravo da zamajavamo, zamajavamo sami sebe da sve ovo ima neki smisao. Morate vrlo jasno, gospodine ministre, da pokažite primer odgovornosti. U obrazloženju stoji: „... jer je odgovornost za donošenje planskih dokumenata na organima koji ih u skladu sa Ustavom i zakonom donose.“ Ovde je termin odgovornosti toliko devalviran, za tom kategorijom svako poseže; ne mislim konkretno u ovom zakonu, nego uopšte u ovom domu i u politici u Srbiji. Znate, za odgovornošću posežu svi – mi preuzimamo odgovornost, preuzimamo odgovornost, a haos metastazira. Prema tome, pozivamo vas da nađete način, vreme i energiju i da naterate ljude ispod vas da se ovim stvarima bave, da kontrolišu kako se definiše prostor u Srbiji danas i kako će to izgledati sutra. Hvala.
Zahvaljujem. Ministre, izvolite. Imate reč.
Hvala puno. Žao mi je što, očigledno ovi papiri lete oko nas, niste imali priliku da vidite da smo prihvatanjem jednog amandmana narodnog poslanika, to je Bojana Stanojević, upravo ovo pitanje rešili. Dakle, ćutanje administracije će isključivo postojati kada su u pitanju pe-ge-erovi (PGR), jer je njih jako mnogo. Što se tiče prostornih planova i nekih urbanističkih planova, ćutanje administracije neće postojati, i sa 45 dana smo skratili na 30 dana. Moram da kažem jednu stvar, koja vas ne treba da se tiče, ali treba da se tiče javnosti. U sektoru koji se bavi ovim ogromnim poslom, s obzirom na to da gotovo sve lokalne samouprave u ovom trenutku usvajaju prostorne urbanističke planove, radi troje ljudi. Ne možemo sa troje ljudi da pokrijemo celu Srbiju u roku od 30 dana. To je prosto tako i ko god sedeo ovde imao bi sličan problem zato što je tako. Ne možemo baš za svaki plan generalne regulacije da dajemo saglasnost, ali što se tiče ovih stvari, neće postojati ćutanje administracije. Kada proverimo i pogledamo da li je usklađeno sa prostornim planom, sa planom višeg reda mi ćemo te saglasnosti davati, bez obzira na to što će se verovatno dešavati da će ovi rokovi biti probijeni. Hvala.
Gospodine Stevanoviću, možete da govorite u okviru vremena ovlašćenog predstavnika, a javila se i gospođa Radeta. Reč ima gospođa Radeta.
Član 33. je suštinski loš član, ceo. Naša osnovna primedba na ovaj član je to što ne priznaje faktičko stanje. I, kako mislite da završite legalizaciju objekata, pored prvog stava ovog člana? To je jedan od suštinskih problema. Naravno, i ovaj amandman kolege Martinovića je u istom smislu i u nastavku tog našeg principijelnog stava da se ne priznaje faktičko stanje, gospodine Duliću, ako dokumenti prostornog i urbanističkog plana, kako kaže, moraju biti usklađeni tako da dokument užeg područja mora biti u skladu sa dokumentom šireg područja. To bi trebalo da se čini kao logično i normalno, ali imamo činjenicu da postoji 100.000 objekata bez građevinske dozvole. Ta činjenica mora da bude priznata i u zakonu. Kada je u pitanju stav 6, čije smo brisanje predložili, između ostalog kažete da lokalne samouprave ne smeju da trpe štetne posledice eventualnog ćutanja ili sporosti državne administracije. A da li građani smeju da trpe sporost i ćutanje lokalnih samouprava? To je suštinski problem. Vi se sada nama žalite. Ovo obrazloženje zašto naš amandman nije prihvaćen liči na to kao da se vi nama žalite da nešto ne možete da uradite. Kada objašnjavate kolegi Stevanoviću zašto nije prihvaćen amandman još više se žalite, kažete da ne možete vi sa troje zaposlenih u tom odseku da rešite problem. Pa, zaposlite 33. Kada govorimo o javnoj potrošnji i o tome da država troši više nego što treba na državnu administraciju, ne mislimo da to treba da bude na uštrb efikasnog rada. Koliko imate u drugim delovima vašeg ministarstva ili u nekom drugom ministarstvu, svejedno, a tek u agencijama koliko imate ljudi koji nemaju šta da rade i koji ne treba da rade. Napravite preraspodelu. Dajte tamo gde treba više ljudi, neka ih bude više, jer ovo je zaista problem koji država konačno treba da reši. Znate, jedanaest godina, od Šumarca, od 2003. godine, kada je Šumarac predstavljao prvi Zakon o planiranju i izgradnji... Treba li da vas podsećamo na to? Neki novembar bio je rok kada je trebalo da se podnesu zahtevi, pa smo tada pričali – ljudi, ovo nema veze s mozgom, ovaj zakon to ne može da reši. Tada ste naterali ljude da podnesu zahteve samo da bi se platile ogromne takse, pa se tada u budžet slilo ne znam ni ja koliko miliona samo na ime taksi građana koji su podneli zahteve za legalizaciju. Šta je urađeno? Nije ništa, ni jedan posto objekata nije legalizovan. Vi sada opet govorite o usklađivanju viših i nižih planova, ne priznajući faktičko stanje. Dakle, osnovno je da morate da priznate faktičko stanje. Osnovno je da morate da prihvatite da svi objekti moraju biti legalizovani. Kada kažem svi, naravno, ako je neki objekat na takvom mestu izgrađen da je nemoguće, ako je na nekom infrastrukturnom objektu itd., takav objekat ne može da se legalizuje, ali takvih je neznatno malo. Dokle god vi ne budete to regulisali zakonom, onaj službenik u opštini će da kaže – evo, on je član komisije koja legalizuje i on će da kaže ovo ne može da se legalizuje jer se ovaj plan ne uklapa sa onim planom koji je iznad toga. Ne znam šta vam nije jasno, ministre. Prosto, morate da prihvatite činjenicu da postoje bespravno izgrađeni objekti, odnosno objekti bez građevinske dozvole. Ako istinski hoćete da se legalizuju i ako istinski hoćete da službenici u opštini ne uzimaju pare za to, da ne daju više nego što košta legalizacija, morate zakonom te ljude da obavežete da moraju da rade svoj posao. Moraju lokalne samouprave da rade svoj posao. Nije opravdanje da nemate dovoljno ljudi da ih kontrolišu. Nije opravdanje to što kažete da lokalne samouprave ne smeju da trpe štetne posledice zato što Ministarstvo nema dovoljno ljudi. Kakve to štetne posledice uopšte lokalne samouprave mogu da trpe? Štetne posledice trpe samo građani. Naravno, građanima je prva instanca lokalna samouprava, vi ste tek neka sledeća. Volela bih zaista da ministar kaže šta mu nije jasno, pa da porazgovaramo o ovom članu.
Gospodine ministre, imate reč.
Moram da priznam, bez obzira na to što ste nesumnjivo poznavalac ove oblasti, da vam je malo pala koncentracija ili niste dobro pročitali ove stvari. Mi upravo govorimo o istoj stvari. Dakle, poslanik Stevanović je predložio amandman, odnosno branio amandman gospodina Martinovića. Upravo u pojašnjenju sam rekao da smo mi prihvatili tu sugestiju, doduše, ne kroz amandman kako je to formulisao poslanik Martinović, nego kroz amandman koji je definisala poslanica Bojana Stanojević. Ali, cilj koji smo želeli da postignemo postigli smo. Druga stvar, vidim da vi volite da pričate o legalizaciji, ali moram da vam kažem jednu stvar – očigledno niste pročitali te članove zakona. Dakle, planski osnov više nije osnov za legalizaciju. Nikakve veze usklađivanje viših sa nižim planovima neće imati, kada je u pitanju legalizacija. Nema više planova, nažalost. To je bila jako teška odluka, koju smo morali da donesemo. Mi smo faktički urbanizam stavili u stranu kada je u pitanju legalizacija bespravno izgrađenih objekata. To će da otkoči hiljade i hiljade, stotine hiljada slučajeva. Dakle, sada vi meni objašnjavate zašto mora da se radi, a ja hoću da vam kažem da smo mi to već uradili i stavili u zakon.
Gospođa Radeta ima reč.
Bojim se, ministre, da je vama pala koncentracija. Ovo što pričate nama ispričajte lokalnim samoupravama. Pokažite građanima Srbije koliko ste zaista uradili od onoga što obećavate i što pričate. Objasnite nama, narodnim poslanicima, zašto vam se više sviđa Bojana Stanojević, nego Aleksandar Martinović. Kako to da amandman kolege Martinovića niste prihvatili, a gospođe Stanojević jeste, i to tako što ste ga vi sa njom nekako doterali? Gospodine ministre, niste nas ubedili u to što govorite, a što je još gore, niste ubedili građane Republike Srbije. To što vi kažete da nema planova za legalizaciju, da će to sad da se otčepi i da krene legalizacija, to prosto ovaj član 33. negira, pogotovo njegov prvi stav negira to što kažete, ministre.
Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Reč ima potpredsednica.
Hvala. Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada je prihvatila amandmane poslanika LDP na članove 32, 62. i 49. Na ovaj način će zakon u dobroj meri da bude poboljšan, s obzirom na to da smo se mi iz Liberalno-demokratske partije vodili određenim principima u građevinarstvu, koji su i te kako potrebni za ovu devastiranu privrednu granu. Ti principi su, pre svega: efikasnost, racionalnost i celishodnost. Ti principi se ogledaju u svim našim amandmanima koji su predloženi da bi se poboljšala zakonska rešenja u Predlogu izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji. Ovaj naš amandman na član 19. predviđa da se naslov iznad člana 34. i član 34. menjaju. Zakonskim tekstom predviđeno je da se i naslov i član 34. brišu. Naš predlog je da se kao naslov označi „Obavezna dostava priloga planskog dokumenta“, a da član 34. glasi: „Organu nadležnom za poslove državnog premera i katastra dostavlja se prilog regulacionog i nivelacionog rešenja ulica i javnih površina sa elementima za obeležavanje na geodetskoj podlozi.“ Naše obrazloženje je da ukoliko se na ovaj način ne uredi obaveza dostavljanja navedenih dokumenata, u radu katastarskih službi će se i dalje pokazivati ogromni problemi i nemogućnost efikasnog postupanja. Nažalost, nismo naišli na pozitivnu saradnju od strane predlagača, koji je ovaj amandman odbio sa obrazloženjem da se organu nadležnom za poslove državnog premera i katastra dostavlja prilog regulacionog i nivelacionog rešenja ulica samo za slučaj da katastar vrši obeležavanje na geodetskoj podlozi prema prilogu naznačenom u podnetom amandmanu. Prema tome, jednostavno se katastar abolira od jedne obaveze koja bi u znatnoj meri poboljšala efikasnost prilikom rešavanja određene problematike iz ovog Zakona o planiranju i izgradnji.
Zahvaljujem. Primili ste ostavku, poštovani narodni poslanici, Elizabet Paunović na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stava 1. tačke 2) Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 2. i stav 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabrana narodnom poslaniku Elizabet Paunović, izabranoj na izbornoj listi ZES - Boris Tadić, i to danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Prelazimo dalje na rad. Ministar želi reč. Izvolite, gospodine Duliću.
Predlažem da Vlada prihvati ovaj amandman. Ukoliko to nije moguće sprovesti, predlažem da se Narodna skupština u danu za glasanje pozitivno izjasni o ovom amandmanu.
Zahvaljujem. Dakle, predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Petković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Da se složim da smo svi visoko koncentrisani, ali gospodin Dulić je svestan da se situacija menja iz minuta u minut. Malopre smo čuli da će se Skupština izjasniti o ovome, a sada smo dobili izveštaj Odbora da je amandman prihvaćen i da je postao sastavni deo teksta, onaj malopre. Moja namera je bila samo da ubrzam rad Skupštine, da se ne zadržavamo i obrazlažemo nešto što je već regulisano amandmanima. To pokazuje da kada se lekar i pravnik slože, onda će građevina u ovoj zemlji da procveta. Ovaj član 23... Znači, amandmani koje smo podneli na članove 23. i 24. su istovetni i oni se odnose na definisanje centralnog registra planskih dokumenata. Naime, do sada je to radio Republički geodetski zavod, a sada se izmenama i dopunama ovog zakona predviđa da to radi Ministarstvo. Rok za stupanje na snagu i osnivanje ovog registra je bio godinu dana od stupanja na snagu zakona. Podsećam vas, zakon je donet pre 18 meseci. Ovim izmenama i dopunama, nažalost, ne definiše se tim članom šta se radi sa postojećim registrom, da li on uopšte postoji, na koji način se prenosi na Ministarstvo, u kom roku. Mislim da je to potrebno da nam objasnite, gospodine ministre, da znamo da li se vodi na dva mesta, da li će biti samo u okviru vašeg ministarstva, čisto da ljudi mogu da planiraju i da znaju šta će raditi i kome će se obraćati. Zakonom to zaista nije definisano. Hvala vam.
Ministar Dulić ima reč.
Predviđena je izrada podzakonskog akta, odnosno pravilnika kojim će sve to biti razrađeno.
Javnosti radi, ako predstavnik predlagača prihvati amandman na sednici, a nije se o njemu razgovaralo na Zakonodavnom odboru, moramo se izjasniti mi u danu za glasanje. Da, prosto, to je taj slučaj. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Izvolite, gospodine Jeremiću.
Zahvaljujem se. Pa, evo, otprilike je slična priča kao i malopređašnja, amandman... Stigla je struja. Znači, priča je slična kao i povodom malopređašnjeg amandmana. Mi smo zatražili da se u ovom članu 23. izbrišu stavovi 2. i 3, jer smo smatrali da bi, s obzirom na to da registar nije uspostavljen u prethodnom zakonskom roku, Ministarstvo moralo da bude dužno u novom roku od godinu dana. Neprihvatljivo je i nelogično objašnjenje koje je pristiglo od strane predlagača da se amandman ne prihvata, s obzirom na to da registar planskih dokumenata nije uspostavljen. E, sad, ja ću samo za par koraka da vratim priču unazad i da podsetim, a siguran sam da ćete se i vi toga setiti, da je zapravo centralni registar i bio vaša ideja, je li tako, da je bio predviđen zakonom. Jeste. Takođe je činjenica da su uspostavljeni registri iz nekih manje važnih oblasti, a ovde, što je izuzetno bitna oblast, nema ga, pogotovo kada je reč o činjenici da bi taj registar, koji treba da sadrži evidenciju o pokrivenosti teritorije cele Republike Srbije planskim dokumentima, morao tako da se nađe. Zaista me interesuje zašto ste odustali od toga, odnosno na koji način će Ministarstvo za prostorno planiranje i urbanizam bolje raditi posao nego što bi bilo na ovaj način urađeno?
Hvala. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković.
Već sam govorio o prethodnom članu koji smo podneli, a sledstveno tome upućen je i ovaj amandman. Ministar je pojasnio da će podzakonskim aktima ta materija biti regulisana. Želim da izrazim zadovoljstvo još jednom zbog toga što su prihvaćeni amandmani DSS-a, što je donekle ovaj zakon popravljen, a siguran sam da ćemo vrlo brzo raspravljati i o novim izmenama i dopunama, s obzirom na to da je koncept pogrešan i da na ovaj način neće biti otklonjeni problemi, pre svega u lokalnim samoupravama, a onda i na drugim nivoima. Hvala najlepše.
Hvala vama. Na član 26. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Stanojević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović, koji ima reč. Izvolite.
Ovo može da se nastavi na onu priču od malopre, dame i gospodo narodni poslanici, kada smo kritikovali efikasnost na uštrb kvaliteta. Ministar je rekao da imaju veliki problem sa činjenicom da taj posao o kom smo govorili rade samo tri čoveka u Ministarstvu. To zaista jeste problem, ali to samo potvrđuje stav Srpske radikalne stranke da politički koncept kojim se rukovodi ova vlada zaista ne prepoznaje šta su nacionalni interesi. Ja se bojim da li će ta nova rekonstruisana vlada uspeti, gospodine ministre, da vas razume, da promenite položaj u sektoru u kom, da kažem, ministrujete. Ta nova energija koju nam je vaš premijer ili šef u toj vladi obećao zaista ovaj problem neće da reši. Sto puta smo rekli, ova država ima pare da plati na godišnjem nivou 70 miliona dinara za Fiskalni savet, ali nema para da uposli ljude koji će raditi posao koji je značajan i od koga će građani konkretno na terenu i u životu imati koristi, čime će se neki životni problemi tih ljudi rešavati. Umesto da plaćamo agencije, komisije, direkcije, raznorazne savete itd., ovoj državi bi mnogo pametnije bilo da plaća i finansira ljude koji će rešavati, ponavljam, životne probleme. E sad, vi, s jedne strane, lamentirate nad sudbinom Ministarstva, a s druge strane, sad će u komisijama za planove da sede, recimo, ljudi bez licence. Zašto? Zašto je to tako, prosto nas interesuje? Ako tražimo kvalitet, ako tražimo nešto što treba da bude dobro, ako pridajemo značaj nečemu, zašto se iz komisija za planove sklanjaju ljudi koji će imati licence? To je jedna stvar, to nas, znači, interesuje. To stvara preduslove da komisije za planove, koje utvrđuju šta će se s prostorom dešavati, postanu puka administrativna tela. S druge strane, predviđa se mogućnost ponovnog izbora. Mislimo da to nije dobro. U načelnoj raspravi smo takođe rekli, čini mi se da smo se pozvali na gradsku upravu u Subotici, neko je godinama član te komisije za planove i sad ponovo treba da bude, nema šta drugo da radi. Ovo traži dinamiku, traži promene, traži struku. Čini nam se da ovaj naš amandman treba da prihvatite, gospodine ministre, zbog njega kvalitet zakona i uopšte ove oblasti neće biti doveden u pitanje, biće to kvalitet više. Nemate razloga, ponavljam, da ga ne prihvatite. Hvala.
Reč ima ministar.
Pa, ja se zaista trudim da mi vodimo kvalitetnu raspravu i žao mi je što vi očigledno nemate, da li nismo stigli da distribuiramo sve papire... Nemate pred sobom kako će taj zakon da izgleda kada se prihvati amandman koji je Vlada prihvatila, a koji je upravo definisao ovu oblast. Dakle, mi smo prihvatili da svi članovi komisije moraju da budu licencirani inženjeri, s tim što postoji jedna briga – ukoliko im ograničimo trajanje mandata na dva mandata, imaćemo problem u manjim sredinama, gde možda i sada imamo problem jer nema licenciranih inženjera. Morate da shvatite da pravimo opšti akt, koji se ne pravi samo za velike gradove, u kojima svakako ima licenciranih inženjera, nego se pravi i za male sredine gde je možda problem pronaći licencirane inženjere koji će biti sastavni deo komisije za planove. Ovde se radi o tome da mi gledamo šta je realnost, imamo dobar presek situacije. Dakle, komisija za planove će od sada da bude sastavljena isključivo od licenciranih inženjera. To je bila vaša sugestija, a to smo prihvatili kroz amandman, mislim, narodnog poslanika Ivana Jovanovića. S druge strane, neprihvatljivo je da ograničavamo maksimalno na dva mandata, zbog toga što u mnogim sredinama ne bismo imali dovoljno licenciranih inženjera. Dakle, to morate da posmatrate na takav način. U svakom slučaju, ja vas molim, ne znam da li je to do Sekretarijata Narodne skupštine, da li se distribuira sav materijal, većinu stvari i sugestija koje ste davali u raspravi u načelu mi smo prihvatali kroz amandmane, koji možda nisu baš vaši, možda su iz neke druge poslaničke grupe, ali su formulisani na način kako treba.
Materijal je distribuiran; da li blagovremeno ili ne, to ne znam, ali je podeljen. Na član 27. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Ivan Jovanović i narodna poslanica Olena Papuga (amandman sa ispravkom). Vlada je prihvatila amandman narodnog poslanika Ivana Jovanovića, a nije prihvatila amandman, sa ispravkom, narodnog poslanika Olene Papuge. Na član 28. amandman su zajedno podneli Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Reč ima gospođa Judita Popović.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine ministre, ovim amandmanom smo predložili da se pravilo da se ne može naknadno tražiti dokumentacija proširi i na izdavanje građevinske dozvole, što je veoma važno zbog sprečavanja nesavesnosti u radu administracije. Pored toga, predložili smo da se poslednji stav dopuni rečju „izgradnja“, a to je onaj stav koji se bavi izdavanjem lokacijskih dozvola, zbog toga što poenta problema nije samo u nadogradnji postojećih saobraćajnica, već u izgradnji novih, a efikasnost lokalnih samouprava ogledaće se upravo u fleksibilnosti ove norme u situaciji kada je urbanistički ambijent slabo uređen.
Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Reč ima gospodin Perić.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vi se nalazite na čelu jednog ministarstva gde postoje veliki problemi. Oni su posebno počeli da se rađaju i narastaju od 2000. godine, počev od Dragoslava Šumarca pa nadalje; postojali su i u vreme tog kapitalnog ministarstva. Verovatno za sve probleme iz ove oblasti niste krivi vi i gospođa Damnjanović Petrović, nego, čini mi se, vi ne ulazite u rešavanje ovih problema sa dovoljno energije, snage, pa, rekao bih, i stručnog znanja. Kada je u pitanju Zakon o planiranju i izgradnji, tu je potrebno angažovati, ali istinski, vrhunske stručnjake iz oblasti arhitekture, građevine, inženjere geodezije, diplomirane pravnike, da bi se napravio dobar zakon. Pod uslovom da prihvatite sve amandmane koje su podneli narodni poslanici, vi ne možete da otklonite brojne greške koje su nastale prilikom donošenja ovog zakona koji je stupio na snagu 11. septembra 2009. godine. Doduše, postoji još jedna bojazan, ako znate da će biti još rekonstrukcije ove vlade – da vama „nakače“ još koje ministarstvo. Onda neće biti teoretske šanse da rešavate probleme koji su nagomilani u ovoj oblasti. Dakle, pred vama su legalizacija, konverzija, pokretanje sektora građevine. Postoji još jedan veoma ozbiljan problem, a to je „Očistimo Srbiju“. Ne znam da li ste bili nakon novembarskih poplava na područjima opština Bajina Bašta, Ljubovija, Mali Zvornik i Loznica? Mislim da uz angažovanje čoveka, uz angažovanje vašeg ministarstva u punom kapacitetu, treba da protekne dvadeset godina da se to vrati u stanje u kojem je bilo pre, iako ni pre nije bilo naročito dobro; sada je, posle poplava, kada se voda povukla, katastrofalno stanje. Vama dodaju i rudarstvo, i nema teoretske šanse da vi te probleme možete rešavati. Govorim o amandmanu na član 28. Predloga zakona o izmenama i dopunama, koji se odnosi na član 54. osnovnog zakona. Apsolutno mi ništa ne bi smetalo da se ispod mog amandmana potpisala koleginica Bojana Stanojević da biste vi prihvatili taj amandman. Doduše, ona je iz Vrnjačke Banje, a ja sam iz Ljubovije. Ljubovija je takođe lep gradić. Pa, mogao bi to da bude motiv za vas da prihvatite taj amandman. O čemu se ovde radi? Ranije je u članu 54 stajalo: „Pre podnošenja zahteva za izdavanje lokacijske dozvole formira se građevinska parcela, u skladu sa ovim zakonom, osim u slučajevima predviđenim članom 69...“ itd., pa neki stavovi. Vi sada predlažete da se taj stav člana 54. briše i kažete: „Lokacijska dozvola izdaje se za katastarsku parcelu koja ispunjava uslove za građevinsku parcelu, što utvrđuje organ nadležan za izdavanje lokacijske dozvole...“. Nije dobro postaviti ovaj problem na ovakav način. Mislim da je uzrok korupcije u sektoru izdavanja građevinskih dozvola velikim delom upravo to što sistemski nisu rešene neke stvari. Čini mi se da su korupciji podložni mnogi, od onih inspektora koji obilaze izgradnju građevinskih objekata do onih zaposlenih u vašem ministarstvu koji treba da donose i izdaju neke druge dozvole. Onda tu svi imaju sve. Kada svi znaju šta rade ostali, onda tu nema mogućnosti da se poštuje zakon. Zapravo, stiče se utisak da vama nije to cilj, nego da je cilj da ostane nejasna, konfuzna situacija, kako bi određeni broj građevinskih inspektora, pa i onih angažovanih u vašem ministarstvu, mogao, pored dobrih, solidnih plata, da uzima i više. Ako se ima u vidu da se porodični objekat, govorim o tome, a ne o poslovnim objektima, pravi jednom u životu, da bi se rešilo stambeno pitanje, onda našim građanima treba maksimalno izaći u susret. Ne, vi to ne činite, ne pokazujete čak ni dobru volju da se to uradi. Konkretno, za ove izmene i dopune Zakona mi smo predložili da se taj stav 8. člana 28. briše i da se zadrži prethodno rešenje, jer pre izdavanja lokacijskih dozvola treba formirati jedinstvene građevinske parcele. Ukoliko se pre izdavanja lokacijske dozvole ne formiraju jedinstvene građevinske parcele, najverovatnije je da će da se projektuje, a kasnije i izgradi, objekat čiji se gabarit prostire na više katastarskih parcela, a takav objekat se ne može upisati u katastarski operat, pa je ipak neophodno izraditi preparcelaciju. Postupak preparcelacije nije skup, vrlo je jednostavan i efikasan. Mislim da je to neuporedivo bolje rešenje od onog koje vi nudite u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji. Hvala.
Hvala vama. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo tražili, gospodine ministre, da se uvrsti novi stav u ovaj član – da je za sve planske dokumente za predele posebne namene Vlada dužna da u roku od godinu dana uradi programe implementacije. Vrlo je interesantno ovo obrazloženje: „Amandman se ne prihvata jer je celishodnije da se rokovi za donošenje programa implementacije utvrđuju, odnosno računaju od dana stupanja na snagu odgovarajućeg planskog dokumenta, a ne zakona“. Mi se sa tim slažemo. Znači, potpuno se slažem, ali vas pitam sada: za planske dokumente za predele posebne namene, ko će donositi program implementacije i kako je to definisano ovim zakonom? Ovim zakonom se, u stvari, izbacuje obaveza Vlade da donosi programe implementacije za planske dokumente za predele posebnih namena. Samo ću vas podsetiti da su to zaštićena dobra. To su dobra koja su od nacionalnog značaja za Republiku Srbiju. Dolazim iz opštine koja ima jedno zaštićeno dobro, a vi ste kao ministar imali priliku da se upoznate sa tim kakav se kriminal gore dešava, kakve se zloupotrebe tamo dešavaju, i to ne samo od strane građana, čak su oni najbenigniji u celoj toj priči. Oni koji su obavezni, na osnovu ovih zakona, da sprovode i da štite nacionalni interes, i Republike Srbije i lokalne samouprave i zaštićenog dobra, oni promovišu kriminal, oni promovišu bezakonje, oni stimulišu bespravnu gradnju. Pazite, i posle usvajanja ovih zakona, šta god da mi mislimo o njima, oni koji treba da sprovedu, u skladu sa zakonom, postupak legalizacije i usvajanja definisanih planskih dokumenata i strateških interesa, oni su kao lokalni funkcioneri, kao neko ko predstavlja državu na tom lokalnom nivou, promoteri bezakonja, promoteri urušavanja nacionalnih interesa Republike Srbije na jednom području. Zato postavljamo pitanje zašto se Vlada odlučila da ne donosi programe implementacije baš za ove dokumente, dokumente koji su od nacionalnog značaja i predstavljaju nacionalni interes Republike Srbije? Za SRS broj jedan su nacionalni interesi. Ako nešto ima nacionalni karakter, zaštićeno dobro, nacionalni je interes. Zaista postoji, višestruki: ekonomski, demografski, kulturološki, turistički i svaki drugi. Da ne pričamo priču iz planiranja, kako se to definiše i šta se radi, ali zaista nam nije jasno. Onda nam kažete samo da ti programi treba da se donose, rokovi da se uspostavljaju u odnosu na planski dokument, a vi ste kao predlagač isključili mogućnost ili obavezu da Vlada donosi program implementacije. Podsetiću vas samo, mi smo tražili u postupku usvajanja prve verzije ovog zakona, 2009. godine, da predvidite u zakonu da programi implementacije budu sastavni deo planskih dokumenata, a ne da se programi implementacije rade naknadno. To smo tražili od vas, a vi to kao predlagač zakona niste prihvatili. Imali ste svoj koncept; da li je dobar ili nije, potvrdiće vreme. Kakvo imate iskustvo na terenu? Evo, dolazimo u situaciju danas da menjate zakon, da zaobilazite obavezu da pravite programe implementacije na vrlo suptilnim mestima, odnosno na zaštićenim dobrima od nacionalnog interesa. Nas interesuje zašto je to tako? Smatramo da biste ovo mogli da prihvatite bar zbog onih planova koji su u međuvremenu doneti i za koje će neko, ili Vlada konkretno, naći alibi da i za njih u ovom vakuumu ne donosi program implementacije. Hvala.
Gospodine Stevanoviću, od kog vremena? Znači, od vremena ovlašćenog predstavnika. Hvala lepo. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada je prihvatila amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Reč ima gospođa potpredsednica Popović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom smo predložili jedan način rešavanja problematike u pogledu jedne vrste preparcelacije, odnosno spajanja više parcela. Mi smo predvideli mogućnost da se uz zahtev iz stava 1. ovog člana dostavljaju uslovi za ispravku granica katastarskih parcela i projekat geodetskog obeležavanja. Namera nam je bila da se odmah u startu organi koji se bave ovom specifičnom delatnošću, a to je utvrđivanje uslova za ispravku granica katastarskih parcela, kao i za geodetsko obeležavanje određenih parcela, uključe u to i procene da li je uopšte moguća ta ispravka granica parcela i da li je moguć projekat geodetskog obeležavanja. U slučaju da se ne pribave ovi uslovi ne bi mogao da se podnese taj zahtev vlasnika. Na taj način bi vlasnik u startu bio obavešten da je nepotrebno da se izlaže troškovima, jer se vidi da je nemoguće da se sprovede određena ispravka. Na ovaj način bismo smanjili opterećenost organa koji se bavi ispravkom granica tih katastarskih parcela, a ujedno bismo rasteretili i kućne budžete vlasnika parcela koji bi se nepotrebno izložili troškovima jer ne bi mogli da ostvare onaj cilj koji su predvideli kada su podneli zahtev za ispravku granice parcele.
Hvala. Na član 37. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospodine Novakoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, član 71. Zakona o planiranju i izgradnji definiše osnivanje Republičke agencije za prostorno planiranje. Članom 37. ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji tu agenciju ste ovlastili da bude nosilac poslova izrade prostornih planova iz domena Republike Srbije. Stav Srpske napredne stranke je da je postojanje Agencije za prostorno planiranje u potpunosti nepotrebno. To mišljenje smo pretočili u amandman kojim tražimo brisanje člana 71. Zakona o planiranju i izgradnji i na taj način tražimo i ukidanje Agencije za prostorno planiranje. Prema Zakonu o javnim agencijama, javne agencije se po pravilu osnivaju za obavljanje stručnih i razvojnih poslova i eventualno mogu obavljati poslove državne uprave, i to samo u slučaju da te poslove mogu da obavljaju bolje i delotvornije nego oran državne uprave. U ovom slučaju, kako ste ovim predlogom zakona predvideli, Agencija za prostorno planiranje obavlja samo poslove koje bi trebalo da obavlja samo ministarstvo, dok za stručne poslove angažuje druga pravna i fizička lica, bar ste tako predvideli u članu 79. Zakona o planiranju i izgradnji, koji kaže: „Za obavljanje pojedinih stručnih poslova iz svoje nadležnosti Agencija angažuje druga pravna i fizička lica, u skladu sa zakonom“. Čemu će onda ova Agencija za prostorno planiranje da služi, da li da bude medijator između Ministarstva i pravnih i fizičkih lica koja ćete angažovati za obavljanje stručnih poslova? Smatram da je ova agencija samo još jedan slučaj nepotrebnog osnivanja javnih agencija koje treba da obavljaju poslove ministarstava, čime se povećava i administracija i budžetski rashodi. Poslanička grupa Napred Srbijo SNS će u skupštinsku proceduru uputiti naš predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim agencijama, jer se praksa formiranja javnih agencija totalno otrgla kontroli. Ukupan broj javnih agencija nije poznat čak ni samoj Vladi Republike Srbije. Troškovi tih agencija i obaveze koje nameću građanima i privredi su sve veće, što ozbiljno povećava javni rashod. Nije poznat ni ukupan broj zaposlenih u tim javnim agencijama, ali se procenjuje da je to nekoliko hiljada ljudi, uglavnom primljenih po stranačkoj pripadnosti, a nikako po stručnosti. Vladine javne agencije službenike u radni odnos primaju bez ikakvog javnog konkursa. Kada tih nekoliko hiljada zaposlenih u javnim agencijama pomnožimo sa njihovim bruto platama, pa tome dodamo primanja honorarnih saradnika i članova upravnih odbora, pa troškove poslovanja i putne troškove, doći ćemo do računice koju je iznela i bivši ministar finansija, da se kroz javne agencije u Srbiji troši preko milijardu evra godišnje, i to bez ikakve kontrole Narodne skupštine Republike Srbije. Priznaćete da takvu praksu ne bi mogle da izdrže ni mnogo bogatije i razvijenije zemlje nego što je Srbija. U skladu sa stavom SNS da suvišne agencije treba ugasiti, rasformirati, a poslovanje ostalih dovesti pod kontrolu, predlažem da usvojite ovaj amandman i ukinete Agenciju za prostorno planiranje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji ima reč.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, ovo je vrlo bitan zakon, koji će imati implikacije u nastupajućem periodu. Imao ih je i do sada, ali, nažalost, država nije iskazala dobru volju da reši probleme u prostoru i zato imamo haos u građevinarstvu, imamo probleme u normalnom funkcionisanju u ovoj oblasti. Moj amandman se odnosi na član 94. starog zakona, odnosno čl. 40. zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji. Ovde je bitno naglasiti odredbe člana 93. i nepoznavanje suštine člana 93, pa je onda i član 94. nakaradan, kakav je ovde, a posebno ova izmena, o kojoj ću kasnije govoriti. Ključni član je član 93, koji se odnosi na uređenje građevinskog zemljišta. Sve odredbe do odredbe četiri mogu da prođu u praksi, međutim, odredba stava 4. je suštinska. U raspravi u načelu o ovom zakonu ukazali smo na to i tražili smo od Ministarstva da još jednom sagleda odredbu stava 4. U praksi, lokalna samouprava ne primenjuje stav 4; Ministarstvo ne kontroliše. Imamo proizvoljnost kod lokalne samouprave, koju dozvoljava Ministarstvo i zato u praksi imamo probleme u vezi s legalizacijom. Ministarstvo je pogrešilo onog trenutka kad nije definisalo uređenje građevinskog zemljišta. Ne može se bez definicije. Onda treba razraditi sve elemente, shodno datoj definiciji. Kada govorimo o uređenju građevinskog zemljišta, svaka lokalna samouprava mora u ugovoru sa investitorom navesti sve ono što je bitno, što je sadržinski vezano za izgradnju komunalne infrastrukture. Gospodo iz Ministarstva, nijedna lokalna samouprava ne definiše obim i strukturu, rokove izvođenja radova, a to je suština. Nije sporno, sa aspekta investitora, koliko će to biti sredstava, nego – koliko ja dobijam za to? To je obligacioni odnos. Srpska radikalna stranka godinama ukazuje na vašu obavezu da poštujete Zakon o obligacionim odnosima, jer to je dvostrani pravni posao iz koga proizilazi obaveza lokalne samouprave da izgradi ono što je definisano propisima koje donosi sama lokalna samouprava, sa rokovima, sa dinamikom i sa strukturom komunalne uređenosti. Bez toga nema ugovora, nema naknade. Zato vam investitori ne plaćaju, zato i nemamo legalizaciju. Gospođo Damnjanović Petrović, vi ste pravnik u Ministarstvu, to ste potvrdili kada ste ispravili ministra i rekli da nema bespravne legalizacije, da je ministar pogrešio, i vi ste u pravu. Ali, ne smete to činiti, i ovde morate ministru ukazati, on je druge struke, on se u to ne razume, ali vi se morate razumeti. Ovim na šta vam ukazujemo govorimo da kršite zakon i dozvoljavate lokalnoj samoupravi da krši zakon. To je drastično kršenje zakona. Kažete – nismo uspeli u legalizaciji 2003. godine, uspećemo u onom zakonu od 2009. godine. Sada radite korekcije itd. Još ćemo mi ovde raspravljati ko zna koliko puta o legalizaciji i o izmenama i dopunama ovoga zakona ili inoviranju ovog zakona, jer niste suštinsku stvar shvatili. Vi ne shvatate to, to je problem, a dozvoljavate lokalnoj samoupravi da radi šta hoće. Investitori su prepušteni sudbini u odnosima sa lokalnim samoupravama, jer su odredbe ovog zakona tako i napisane. Sada, sa ovim što ste učinili sa ovom odredbom člana 40. stav 3, neka vam je bog u pomoći, i investitorima. Kažete ovako: „Licima iz stava 1. ovog člana koja su vlasnici na građevinskom zemljištu na kome je po važećem planskom dokumentu planirana izgradnja komunalne infrastrukture može se priznati tržišna vrednost tog zemljišta kao stvarni trošak komunalnog opremanja zemljišta“. Pa, vi ste tu „pomešali lončiće“. Kako možete pomešati vrednost građevinskog zemljišta, koja mora biti iskazana u nekim novčanim jedinicama, sa stvarnim troškovima komunalnog opremanja? Ne možete to mešati. To su dva odvojena postupka. To su dve odvojene pojave koje moraju posebno da se definišu i ne mogu se „udrobiti“ ovako kako ste vi naveli. Šta će se desiti kada lokalne samouprave prihvate ovakvu odredbu i kompenzuju vrednost građevinskog zemljišta sa komunalnom infrastrukturom? Ko će raditi komunalnu infrastrukturu i sa kojim sredstvima? Cilj i smisao je da se od investitora uzmu sredstva za izgradnju, za uređenje građevinskog zemljišta po strukturi i po obimu kako je to predviđeno planom. Ako vi dozvolite da se procenjuje od strane lokalne samouprave, kako ste definisali ovde, da se prihvati tržišna vrednost, kako ćemo doći do tržišne vrednosti? Šta znači tržišna vrednost 2008. godine u odnosu na 2010. godinu i šta će to biti u 2012. godini? Šta ćemo dobiti u pogledu izgrađenosti koju ste definisali članom 93? Ništa nećemo dobiti, napravićete kompenzaciju, koju nigde niste definisali u pojmovniku ovog zakona. Pomešali ste lončiće, napravili ste od tri-četiri zakona, „udrobili“ ste sve u jedan zakon, potpuno je neprimenljivo. Zato vam mi kažemo – povucite ovo na vreme. Što se tiče građevinskog zemljišta, mora biti poseban zakon, zakon o javnoj svojini mora biti poseban zakon, zakon o legalizaciji mora biti leks specijalis zakon, da definišete pojmove, da ne ubacujete odredbe koje su nespojive sa odredbama ovog zakona. Neće se izvršiti legalizacija, neće se izvršiti implementacija ovog zakona, kao što se nije izvršila ni po prethodnim zakonima. Povucite ovo na vreme, nemojte dovoditi investitore u još nepovoljniji položaj. Još malo o onome što je ministar naglašavao ovde da nema radnika u Ministarstvu. Nemojte o takvim stvarima, mislim da je smešno i tragikomično da kažemo da nemamo u državnoj upravi dovoljan broj radnika i da ne možemo poštovati rokove zbog toga što ih nemamo. Zakon o opštem upravnom postupku je sistemski zakon, koji prevashodno vi u Ministarstvu morate da poštujete. Niti ga vi poštujete, niti ga poštuje lokalna samouprava. Zahtevi za legalizaciju vam stoje u lokalnoj samoupravi desetak, dvanaest, petnaest, pet godina. Odredbe zakona su jasne – opšti rok je 30 dana i produženi rok je još 30 dana, 60 dana, kraj upravnog postupka, on se obustavlja, ili se pozitivno rešava ili negativno itd. Morate primeniti odredbe tog sistemskog zakona. Vi ovim zakonom inaugurišete neke rokove, ali ne rokove koji su definisani Zakonom o opštem upravnom postupku. Ništa ne činite da utičete na lokalnu samoupravu da ona poštuje te rokove itd., itd., kasnije ćemo. Povucite ovaj zakon, imate dovoljno desetogodišnje iskustvo u neprimeni i kršenju određenih odredaba i nemogućnosti da implementirate sve ono što ste planirali ovim zakonom. Povucite, jer ovo je već pomalo sramota. Hvala vam.
Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Izvolite, gospodine Živkov.
Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 41. koji glasi – stav 1 u ovom članu treba da se briše, iz više razloga. Stav 1. glasi: „Otuđenje ili davanje u zakup građevinskog zemljišta iz stava 1. ovog člana, kada je vlasnik građevinskog zemljišta u javnoj svojini Republika Srbija, sprovodi Republička direkcija za imovinu Republike Srbije, odnosno nadležni organ autonomne pokrajine kada je vlasnik građevinskog zemljišta u javnoj svojini autonomna pokrajina“, što po našem stavu i po obrazloženju ovog amandmana ne postoji. Zakon o javnoj svojini... Kao što je i prethodnik, Milorad Buha, rekao, trebalo bi da se posebnim zakonom to uokviri. Smatramo da vaš koalicioni partner, koji je sa vama u koaliciji i ovde u republičkom i u pokrajinskom parlamentu, već odavno traži da se autonomnim pokrajinama i lokalnim samoupravama vrati na upravljanje, tj. da bi autonomna pokrajina i lokalna samouprava da upravljaju i raspolažu građevinskim zemljištem. Po programu SRS... Da ste ga primenili i prihvatili kao takvog sve bi drugačije bilo i lakše bi se sprovodilo, jer po programu Srpske radikalne stranke široka prava i autonomiju treba dati lokalnim samoupravama. Tu bi se mnoge stvari rešavale. Sami dolazite u koliziju sa obrazloženjem koje ste dali na ovaj amandman da mnoge stvari kao što stoje po Ustavu, po Zakonu o javnoj svojini, da lokalne samouprave u Ustavu u članu 86... Odredbama člana 183. Ustava propisano je da autonomne pokrajine upravljaju, a Zakonom o planiranju i izgradnji propisano je da pravo svojine na građevinskom zemljištu u javnoj svojini ima Republika Srbija. Znači, jasno i glasno da samo Republika Srbija može javnu svojinu otuđivati. Zbog toga je ovaj amandman i podnet, da se stav 1. briše. Hvala lepo.
Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, od trenutka kada je Zakon o planiranju i izgradnji stupio na snagu, septembra 2009. godine, čuju se oprečni stavovi o kvalitetu samog teksta, da li je ili nije primenljiv i o njegovim efektima u praksi. S jedne strane, iz ministarstva koje je radilo na ovom zakonu i iz većeg dela Vlade smo više puta čuli da je ovim sistemskim zakonom uveden ili će biti uveden red u oblast urbanizma i građevinarstva, što smo, doduše, slušali i 2003. godine kada je usvojen prethodni zakon o planiranju i izgradnji, ali i da je donet u vreme velike ekonomske krize.S druge strane, od većeg dela stručne javnosti, pre svega onih koji na terenu, u praksi treba da se rukovode ovim zakonom u obavljanju poslova za građane, privredu itd., čujemo da je primena zakona praktično nemoguća jer je veoma loš, da je zaustavio investicije u Srbiji, koje su inače bile jedan od proklamovanih ciljeva donošenja Zakona o planiranju i izgradnji. U svakom slučaju, ništa nije crno ili belo, ali da je zakon bio odličan ne bismo danas razgovarali o izmenama i dopunama Zakona u čak 90 članova. I, ono što je sigurno loše to je činjenica da zakon sa mnogo pratećih podzakonskih akata nije predvideo posledice koje će proizvesti po dubini, što je dovelo do brojnih problema, pa smo mi pokušali da amandmanima otklonimo neke nedostatke. Tako amandman na član 41. glasi – u dosadašnjem stavu 8, koji postaje stav 9. člana 96. Zakona, na kraju prve rečenice posle reči „između vlasnika građevinskog zemljišta u javnoj svojini“ dodaju se reči „uz saglasnost Vlade“. Imajući u vidu da se radi o prodaji ili davanju u zakup nepokretnosti u javnoj svojini po cenama nižim od tržišne ili besplatno, smatramo da je za takvo raspolaganje javnom svojinom neophodna saglasnost Vlade u svakom pojedinačnom slučaju. Iz obrazloženja predlagača zašto ovaj amandman nije prihvaćen vidi se da je amandman mogao biti prihvaćen, ali je rečeno da će ovo pitanje biti bliže uređeno kroz podzakonski akt. Mi smatramo da je bolje bilo da se ovaj amandman prihvati i da se na ovaj način ovo reguliše. Iskoristiću još nekoliko minuta od vremena poslaničke grupe da ukažem na neke ideje ljudi iz struke koje se tiču članova koji jesu predmet izmena i dopuna Zakona, ali iz određenih razloga nismo reagovali amandmanima. Sugestije su krajnje dobronamerne, predstavljaju probleme u praksi. Ako ništa drugo, do sledećih izmena Zakona možda date iz Ministarstva tumačenje ili objašnjenje ljudima koji rade na ovim poslovima, pa smo opet nešto korisno uradili. U članu 46. Predloga zakona o izmenama i dopunama, u vezi s članom 101a Zakona, u 3. stavu potrebno je definisati šta je potrebno dostaviti uz zahtev, dakle, dokaze da su oni koji su zahtev podneli i nosioci prava korišćenja na građevinskom zemljištu. U članu 63. Predloga zakona o izmenama i dopunama, u vezi s članom 144. Zakona, trebalo je jasno odrediti da za postavljanje klima-uređaja na fasadi objekta nije potrebno pribavljati akt nadležnog organa za gradnju. U članu 80. trebalo je definisati kako legalizovati ekonomski objekat i uskladiti ono što je u Pravilniku o kriterijumima za određivanje naknade u postupcima legalizacije naznačeno – da tehnički izveštaj o stanju objekta, instalacija, infrastrukturne mreže i spoljnjeg uređenja radi lice koje poseduje ličnu licencu, što je u primeni zakona već zaživelo. U članu 81. Predloga zakona o izmenama i dopunama, a u vezi s članom 190. tog zakona, zbog primene je potrebno definisati ko izrađuje skicu, dakle, lice koje ispunjava uslove za odgovornog projektanta ili odgovornog izvođača radova, u skladu sa odredbama ovog zakona. Na kraju, sigurno je da rešenja iz ovog sistemskog zakona treba da budu praktično podsticaj gradnje, koja može da dovede do bržeg sveobuhvatnog razvoja naše zemlje. Zabrinjava činjenica da je Srbija u prethodne dve godine na listi Svetskog ekonomskog foruma pala po brzini izdavanja građevinskih dozvola sa 171. na 178. mesto, od 181 zemlje, kao i činjenica da niko više ništa ne gradi. Obrazloženje iz Ministarstva, što se tiče ove rang-liste, da je u pitanju metodologija, odnosno cena izdavanja građevinskih dozvola, koja uključuje i naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, broj i trajanje procedure, može biti iskorišćeno i izgovor je, da tako kažem, za unutrašnju upotrebu, ali kako mislite da reaguju strani investitori kada dođu do ovakvih analiza? Upravo je to nešto što je trebalo da bude otklonjeno ovim zakonom. Zato, dajte da menjamo stvari koje prave probleme našoj državi da ide napred, da privlači neophodne investicije, zbog naših građana i njihove budućnosti. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala vama. Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 41. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada je prihvatila amandman. Odbor za urbanizam i građevinarstvo nije prihvatio amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 45. amandman je podnela narodni poslanik Maja Laušević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Ostojić, koji želi reč. Izvolite.
Hvala, gospodine Novakoviću. Koleginice i kolege, ovim mojim amandmanom se otklanja jedna nepreciznost, odnosno nepravda, razlika između dve grupe investitora: onih koji su uzeli zemljište u zakup i onih koji su ga dobili na korišćenje, jer je prvobitnim izmenama člana 101. predloženo brisanje stava 3, koji glasi: „Vlasnicima objekata ili vlasnicima posebnih fizičkih delova objekta, izgrađenim na građevinskom zemljištu za koje je zaključen ugovor o zakupu radi izgradnje na rok od preko 50 godina, utvrđuje se pravo svojine na građevinskom zemljištu, odnosno pravo svojine na građevinskom zemljištu srazmerno površini posebnih fizičkih delova čiji su vlasnici, bez naknade.“ Imamo takvu situaciju, kada je u pitanju pravo korišćenja zemljišta, da se može dobiti zemljište bez naknade. Smatramo da nema razlike između te dve grupe investitora, posebno onih koji su uzeli u zakup po tržišnim cenama, pobedili na nekakvom tenderu, isplatili zakup unapred za ceo period; mislimo da treba da dobiju zemljište bez naknade, kao što dobijaju ovi koji su pod nekim drugim uslovima, često i netržišnim, dobili pravo na korišćenje. Pošto ste prihvatili amandman koleginice Laušević, koji to isto govori, u principu sam zadovoljan, ne ulazim u raspravu zašto; gospodin Stevanović malopre reče da ste prihvatili amandman gospođe Stanojević a ne gospodina Martinovića, jer je ona lepša. I Maja Laušević je lepša nego ja, ali hajde da sledeći put, ako imamo slične amandmane, kriterijum bar bude ko je prvi podneo amandman. Pa, pošto sam podneo amandman u 9.55 časova, 2. marta, a koleginica Laušević takođe 2. marta, u 9.45, deset minuta ranije, sasvim je u redu da prihvatite njen amandman. Važno je da se ova nepravda ispravi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Reč ima gospođa Judita Popović.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je jedan od ključnih amandmana, koji potvrđuje naš prvobitni stav da u Zakon o planiranju i izgradnji nikako nije moglo da se unese rešavanje jedne svojinske reforme kao što je sistemski preokret u odnosu prema društvenoj svojini na građevinskom zemljištu. Ključne reči u ovom amandman su „po službenoj dužnosti“. Naime, predlažemo u stavu 3. ovog člana da se prilikom upisa prava svojine, koji vrši organ nadležan za poslove vođenja evidencije nepokretnosti i pravima na njima, to ne radi po zahtevu tih lica, nego po službenoj dužnosti. Obrazloženje koje smo dobili od predlagača zašto se ovaj amandman ne usvaja je sledeće: „Amandman se ne prihvata s obzirom da organ nadležan za poslove državnog premera i katastra, pored redovnih aktivnosti na uspostavljanju jedinstvene evidencije katastra nepokretnosti u Republici Srbiji, nema kapacitete da kao redovan posao obavlja po službenoj dužnosti i ovu vrstu upisa.“ Predlagač smatra da bi predloženi amandman trebalo prihvatiti iz razloga navedenih u obrazloženju. Naše obrazloženje koje je pratilo amandman, pored već rečenog, da se ovde radi o jednom specifičnom zakonu, koji se bavi planiranjem i izgradnjom, i da u njemu nema mesta za tu vrstu svojinske transformacije koja je regulisana sa nekoliko članova predmetnog zakona, jeste sledeće: naime, nacionalizacija građevinskog zemljišta urađena je tako što je nadležni organ u javnim knjigama jednostavno lupio svoj pečat sa konstatacijom da je predmetno zemljište postalo svojina države. Građani često nisu ni bili svesni činjenice da su preko noći gubili vlasništvo nad svojom imovinom. Nema razloga da se učinjena nepravda ne ispravi na isti način na koji je i učinjena, konstatacijom državnog službenika po službenoj dužnosti da je prestalo pravo korišćenja na neizgrađenom građevinskom zemljištu i da prelazi u pravo svojine, bez naknade. Ovim amandmanom se u stvari pojednostavljuje procedura, izbegava pravna praznina i ubrzava postupak konverzije. Prema tome, ukoliko katastar nepokretnosti ima kapacitete da radi po zahtevima građana, ne vidim zašto ne bi imao kapaciteta da prostim potezom pera, dakle, jednim pečatom, promeni tu suštinu, da li se radi o društvenoj svojini, državnoj svojini ili o privatnoj svojini onoga koji ima izgrađeni objekat na toj parceli. S jedne strane, katastri bi bili rasterećeni postupanja po silnim zahtevima; dakle, kapaciteti u katastru nepokretnosti bi bili manje opterećeni. S druge strane, građani bi bili oslobođeni plaćanja nepotrebnih taksi, kao i gubljenja vremena prilikom prikupljanja dokumentacije da se podnese zahtev za tu konverziju. Prema tome, benefiti bi bili veliki, postupak bi bio pojednostavljen, a mislim da bi to bilo od velike koristi i za sam katastar nepokretnosti jer bi postupak bio mnogo jednostavniji.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala vam puno. Usvajanjem amandmana Odbora mi smo i ovo pitanje rešili. I mi smatramo da bi upis konverzije prava korišćenja u pravo svojine bez naknade trebalo da ide po službenoj dužnosti. Pitanje je kapaciteta katastra. Dok se ne završi jedinstvena evidencija imovine u Srbiji, a to je do kraja godine, to nije realno. Iz tog razloga smo usvojili amandman koji kaže da će upis prava svojine po zahtevu lica vršiti organ nadležan za poslove vođenja evidencije nepokretnosti i pravima na njima u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Po isteku ovog roka, ukoliko postoji tehnička mogućnost vođenja evidencije nepokretnosti, odnosno, organ će to raditi po službenoj dužnosti. Dakle, mi smo od dana stupanja na snagu dali još godinu dana da ide po zahtevima građana. Nakon godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona to će se raditi po službenoj dužnosti.
Zahvaljujem. Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 46. Predlagač je na sednici istog odbora prihvatio amandman. Na član 46. amandman je podnela narodni poslani Maja Laušević. Narodni poslanik Maja Laušević povukla je ovaj amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 48. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za građevinarstvo i urbanizam prihvatio amandman. Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Gospodine ministre, u članu 49. predloga novododati stav 4. člana 104. Zakona menja se i glasi: „Konverzija prava korišćenja u pravo svojine iz stava 1. ovog člana se vrši na zahtev nosioca prava korišćenja“. U novom stavu 5. člana 104. Zakona reči „ako su isplatili u celosti iznos zakupnine za period na koji glasi ugovor o zakupu“ zamenjuju se rečima „uz naknadu tržišne vrednosti tog zemljišta, umanjene za revalorizovani iznos isplaćene zakupnine“. Izmena teksta novog stava 4. člana 104. Zakona se predlaže radi usklađivanja sa Ustavom i otklanjanja nejasnoća koje sadrži, i to posebno: predloženim tekstom ovog stava se propisuje da korisniku prestaje pravo korišćenja ako u roku od 30 dana od stupanja zakona na snagu ne podnese zahtev za konverziju. Pre svega se mora voditi računa o tome da građani nisu pretplaćeni na „Službeni glasnik“ i nisu u situaciji da podrobno proučavaju sve propise da bi saznali da moraju da u roku od 30 dana podnesu zahtev kako ne bi izgubili već stečeno pravo korišćenja zemljišta. Donošenje ovakvog zakona bi predstavljalo ogoljeno pravno nasilje i prevaru i pljačku građana koji su to pravo korišćenja stekli po zakonu i platili po tržišnim cenama. Propisuje se da nadležni organ po službenoj dužnosti utvrđuje prestanak prava korišćenja, pri čemu se ne propisuje postupak koji bi nosiocu prava korišćenja omogućio da učestvuje u postupku i štiti svoja prava, kao i pravo na žalbu, čime se otvoreno krši pravo na pravnu zaštitu i pravno sredstvo zajamčeno članom 36. Ustava i međunarodnim konvencijama o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda. Oduzimanjem prava korišćenja se krši pravo na imovinu zajamčeno članom 58. Ustava i međunarodnim konvencijama, jer je i pravo korišćenja imovinsko pravo koje čini deo imovine lica pa ne može biti oduzeto, osim u javnom interesu i uz pravičnu naknadu. Međutim, iz teksta predloga se ne može utvrditi da postoji javni interes takvog intenziteta da bi opravdao oduzimanje imovinskog prava, a nije propisana ni pravična naknada za oduzeto imovinsko pravo. Odredba kojom se oduzima već stečeno pravo korišćenja ima povratno dejstvo, a nisu ispunjeni uslovi iz člana 197. Ustava za donošenje propisa sa povratnim dejstvom. Propisano je da se utvrđuje pravo svojine u korist jedinice lokalne samouprave, ali se ne navodi o kojoj se jedinici lokalne samouprave radi. Po članu 188. Ustava, jedinice lokalne samouprave su opštine, gradovi i grad Beograd, pa tamo gde su opštine u sastavu gradova postoji nerešiv problem da se ustanovi ko će biti srećni dobitnik besplatnog građevinskog zemljišta, koje će skupo prodati. Izmena stava 5. je predložena da bi se obezbedilo da se pravo svojine može steći samo pod uslovom plaćanja tržišne cene i na taj način zaštiti javni interes i jednakost građana. Gospodine ministre, koliko smo iskreni u pažnji koju posvećujemo ovom predlogu zakona toliko će i materijalizacija ovog zakona da se izvrši u praksi. Bojim se da trlja ruke jedino građevinska mafija. Borite se dokle god možete protiv nje; kada vi ne budete mogli, onda će SNS.
Na član 50. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Reč ima gospodin Stevanović.
Samo ću kratko. Gospodine ministre, poštovane kolege poslanici, naša ideja je bila da ovim amandmanom pošaljemo jasnu poruku, političku poruku i stav SRS, a ne, kako je u obrazloženju rečeno, da eventualno prihvatanjem ovog amandmana omogućimo pravnim i fizičkim licima iz država bivše Jugoslavije da bez naknade ostvare mogućnost ili pravo na konverziju. Ako je tako, oni su i do sada to mogli da urade, zato što je ovo nešto novo što se unosi u zakon, i to pravo će eventualno moći da ostvare uz naknadu. Srpska radikalna stranka smatra da su ovo stvari koje imaju širu političku pozadinu, da su ipak veliki problem da bi mogle da se reše u jednom članu Zakona o planiranju i izgradnji. Mi smatramo, gospodine ministre, da je Vlada dužna da se i ovde rukovodi principom reciprociteta. Samo ću vas podsetiti na položaj i status imovine i pravnih i fizičkih lica u Hrvatskoj. Voleo bih da mi jedan jedini dokaz neko priloži da građani Republike Srbije imaju ovakva ili slična prava i mogućnosti tamo. Možda imaju u regulativi, možda imaju u normama i članovima nekih zakona, ali u praksi i u stvarnosti situacija je potpuno drugačija. Samo ću vas podsetiti na činjenicu da Republika Srbija, pravna lica iz Republike Srbije u Hrvatskoj imaju imovinu vrednu nekoliko milijardi evra. Tu imovinu baštini i njome raspolaže hrvatska agencija za privatizaciju, ne znam kako se to kod njih zove; raspolažu, prodaju. Srbi ili drugi građani koji su ovde, a imaju svoju imovinu tamo, nemaju mogućnost, ni sličnu, niti približnu, iako, ponavljam, tako nešto možda i postoji u normama i zakonima. Smatram da ste kao Vlada dužni da pokažete volju i opredeljenje da poštujete princip reciprociteta u odnosu sa svim državama koje imaju ovakve probleme i da se to na mnogo temeljitiji i ozbiljniji način rešava, a ne ovako, da im se stvara i daje mogućnost kroz jedan član zakona, što može, ako budete pokazali političku slabost, da postane vrlo neprijatno za nas. Hvala.
Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Reč ima potpredsednica gospođa Judita Popović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj amandman na član 51, kao i amandman na član 48, bavi se, u stvari, preciziranjem rokova; jasno se definiše vremenski period u kojem može da se zahteva određeno pravo i u kom vremenskom roku je moguće da se to pravo ostvari, odnosno na koji način se državni organ obavezuje da rešava po određenim zahtevima građana. Jako je bitno da se uvede određeni red u postupanje državnog organa prema građanima kada se radi o tako ozbiljnoj tematici kao što su određeni zahtevi u smislu planskog uređenja nekog segmenta u izgradnji, određene dozvole, početak gradnje, promena određenih prava na građevinskom zemljištu i slično. Zato smo bili mišljenja da i u zakonskom tekstu ti rokovi moraju da se preciziraju i tačno označe. Da smo imali određenu vrstu razumevanja za takvu vrstu zakonskog rešenja potvrđuje i obrazloženje predlagača. Iako je faktički odbio amandman, ipak se na neki način određuje prema tim rokovima i kaže da je konverzija potpuno prihvatljiva, u smislu određenog vremenskog perioda, i da je ovakav predlog koji je predat od strane Liberalno-demokratske partije, odnosno njenih poslanika, i te kako moguć, kao i da će Vlada raditi na izgradnji određenih podzakonskih akata kojima bi se ti rokovi jasno označili. Pored ovih rokova koji su prioritetni, u ovom članu 108. osnovnog Zakona o planiranju i izgradnji, jako je bitno da se i u članu 103. jasno definiše šta se u stvari predviđa za građevinsko zemljište, kao uslov da se određeni benefiti ostvare na tom zemljištu, da li je tu potrebno da bude pretežna delatnost kao jedan od uslova, ili namena zemljišta koja je određena planskim dokumentom. Očigledno je da je tu postignut neki kompromis jer je pretežna delatnost uzeta kao odrednica; jednostavno se previđa činjenica da je namena zemljišta predmet ovog zakona i konkretno tog člana 103. Malo je nejasno zašto se toliko insistira na toj pretežnoj delatnosti, kada je planski dokument kojim je određena namena zemljišta ipak prioritetan; ipak bi trebalo ona da određuje sve te uslove koji su potrebni za postupanje sa tim građevinskim zemljištem. Dakle, jako je bitno da se u ovom zakonu napokon preciziraju određene volje zakonodavca u pogledu rokova i u pogledu namene građevinskog zemljišta, koje faktički sada menja svoju suštinu. Faktički, menja odnos države prema građevinskom zemljištu, koje gubi onaj kvalitet, odnosno onu mogućnost da država potpuno samostalno raspolaže građevinskim zemljištem, jer građanin, odnosno pravno lice ima samo pravo korišćenja u vezi s istim.
Narodni poslanik Milisav Petronijević je povukao amandman koji je podneo na član 51. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 54. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo prihvatio ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Vladimir Milentijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 58. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, namera Vlade, koliko vidim, bila je na prvi pogled dobra – želja da se, ako već ima pravosnažno rešenje, investitoru omogući da nastavi gradnju. Mislim da je u suštini ovo rešenje nerealno, da unosi jako puno pravne nesigurnosti i da ni na koji način ne može da motiviše ozbiljnog investitora da na osnovu ovog člana zakona krene u izgradnju. Nakon tog pravosnažnog rešenja, koje, dakle, nije konačno, imate upravni spor, koji ume da traje u našoj zemlji čak i do tri godine U drugom stavu vi ostavljate mogućnost tom investitoru da gradi na svoju odgovornost. Ko bi normalan danas, ako već nema konačno rešenje kada je u pitanju izgradnja, ušao u tako veliku investiciju, a da nakon toga bude u situaciji da eventualno izgubi sudski spor i da sve ono što je uložio propadne? Mislim da je ovakvo rešenje, bez obzira na neku dobru nameru, poprilično iracionalno, da može samo da podstakne raznorazne zloupotrebe, da, bez sumnje, znači jednu pravnu nesigurnost, a bogami, mislim da je u suprotnosti i sa onim opredeljenjem Vlade da se bori protiv korupcije i kriminala. Ovakvim rešenjima možete samo da podstaknete korupciju, jer, sasvim sigurno, neko ko je uložio izvestan novac u neki objekat neće birati put i način da tu svoju investiciju zaštiti. Prema tome, moramo da poštujemo pravni sistem države. Mi smo u ovom slučaju intervenisali jednim amandmanom kojim tražimo da umesto pravosnažnog rešenja imamo konačno rešenje. To je jedini normalni i pravi put i način, a to što su upravni sudovi spori, što sporo rešavaju predmete, to je neka druga problematika, to već treba da rešava Ministarstvo za pravosuđe, to je već problem reforme pravosuđa i to ne može da se reši ovakvim zakonskim projektima. Hvala.
Hvala. Na član 59. amandman je podnela narodni poslanik Maja Laušević. Vlada je prihvatila amandman. Za reč se nije javio niko. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Vladimir Milentijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Reč ima gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 60, odnosno članu 140. osnovnog zakona, u stavu 2. gde se kaže da građevinska dozvola prestaje da važi ako se u roku od pet godina od dana pravosnažnosti rešenja kojim je izdata građevinska dozvola ne izda upotrebna dozvola, osim za objekte iz člana 133. ovog stava, mi smo dodali – i za individualne porodične objekte. Ovde ima nešto vrlo interesantno, kako predstavnici predlagača, odnosno kako Vlada tretira i koga tretira kao nesavesnog investitora. Znači, kažu da bi se izuzimanjem porodičnih stambenih objekata stvorila mogućnost da objekti stoje poluizgrađeni, bez fasada i slično, čime bi bila nastavljena praksa nesavesnosti investitora. Vrlo je interesantan taj tretman i odnos Vlade prema nesavesnim investitorima. U Srbiji, u kojoj, kako nam je Vlada skoro pričala, ima skoro milion bespravno izgrađenih objekata sada se stvaraju, u finansijskom smislu, takvi uslovi da ljudi zaista mogu (i treba) to da legalizuju i uvedu u legitimne tokove; sada se prema njima zauzima jedan potpuno fleksibilan stav, i to je u redu. To je interes i u redu je, ali kako može neko da se smatra nesavesnim investitorom ako mu građevinska dozvola istekne? Znači, on je savesnost i odgovornost pokazao u startu, i pristupio izgradnji objekta u skladu sa zakonom. Ne može on da bude, ni na koji način, nesavestan investitor. Ovde se nismo rukovodili ničim drugim sem ekonomskim položajem i ekonomskim prilikama u kojima se nalazi država, i svaki pojedinac u njoj. Ne verujemo da bi bilo mnogo onih koji bi bili u situaciji da posle pet godina ne izgrade objekat do tog da, kažem... u tu fazu da ga uvedu da dobiju upotrebnu dozvolu. Ako bi i bilo takvih prilika, to bi bili ljudi koji u takvu situaciju upadaju iz nekih objektivnih, ekonomskih razloga. Smatramo da je zakonodavac, odnosno predlagač zakona mogao da ove argumente uzme kao validne i da pokaže dobru volju. To su individualni stambeni objekti, to nisu pravna lica koja bi investirala i eventualno bila, kako vi kažete, nesavesna, pa da u centru grada stoji neki veliki objekat koji nije prodat, odnosno nije završen i predstavlja ruglo; ovo su individualni stambeni objekti. Mislim da biste tu mogli da pogledate i progledate kroz prste tim ljudima, jer su u startu pokazali volju i opredeljenje da u skladu sa zakonom grade svoj individualni stambeni objekat. Hvala.
Na član 60. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik... Izvinjavam se, najpre ministar, pa ćete vi, gospodine Babiću.
S obzirom na to da je ovo što je govorio gospodin Stevanović gotovo ista ideja kao sledeći amandman, koji je predala Poslanička grupa Napred Srbijo, ali je on precizniji, mi bismo prihvatili amandman na član 60. koji su podneli naprednjaci. U suštini, rešava ovaj problem o kojem ste vi pričali. Dakle, kada su u pitanju individualni stambeni objekti, važenje građevinske dozvole je duže od pet godina.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine ministre, za ovo prihvatanje amandmana ja ću vam se zahvaliti, ne u ime Poslaničke grupe Napred Srbijo SNS, već u ime građana Republike Srbije koji zaista, zbog teške finansijske situacije u kojoj su, nisu u mogućnosti da završe sve te objekte. Hvala još jednom.
Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 64. amandman je podnela narodni poslanik Maja Laušević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da.)
Gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je jako bitan, s obzirom na to da se bavi rokovima. Mi smo u tekstu amandmana predvideli: „Komisiju za tehnički pregled nadležni organ je dužan formirati u roku od 30 dana od dana podnošenja zahteva, a na predlog investitora objekta, sa spiska licenciranih institucija“. Predložena dopuna je veoma važna, s obzirom na to da ova procedura često traje i po godinu dana, zbog toga što se ne donose rešenja o formiranju komisije. Mislimo da bi bilo zaista celishodno da se i ovakvo rešenje unose u tekst zakona i da se na ovaj način komisija obaveže da u jednom primerenom roku reši zahtev građanina koji je zatražio, odnosno pravnog lica koje je zatražilo tehnički pregled.
Na član 76. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima dr Milan Knežević.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, mi smo podneli amandman na član 76. On se odnosi na dodati novi stav 2. u članu 182. Ja bih pročitao tu rečenicu na koju se odnosi amandman. U Predlogu ovog zakona kaže se: „Zabeleška iz stava 1. ovog člana sadrži sve relevantne podatke o danu, mestu i vrsti objekta, kao i o imenu investitora ili izvođača radova, ukoliko je ono poznato, a ukoliko nije, postupak će se voditi protiv nepoznatog lica.“ Našim amandmanom predlažemo da se u ovom stavu brišu reči „sve relevantne“. Smatramo da je prisustvo ovih reči „sve relevantne“ apsolutno nepotrebno i da može da dovede do nejasnoća u tumačenju. S druge strane, Zakon o opštem upravnom postupku i drugi procesni zakoni ne poznaju izraz „relevantni podaci“, pa ovaj izraz ne bi trebalo da stoji ni u ovim posebnim zakonima. Kada bismo posle brisanja ovih reči pročitali rečenicu ona bi mnogo preciznije glasila: „Zabeleška iz stava 1. ovog člana sadrži podatke o danu, mestu i vrsti objekta...“ itd., da ne čitam dalje. Praktično, ove dve reči su nepotrebne. U odgovoru Vlade je ovakvo obrazloženje: „Amandman se ne prihvata, s obzirom da je neprecizan, a da je predloženo zakonsko rešenje u skladu sa odredbama opšteg upravnog postupka.“ Mi tvrdimo da ovakvi izrazi ne postoje u tim zakonima o opštem upravnom postupku. Možda je obrazloženje trebalo da bude bolje, kaže – amandman nije precizan. Pa, ako smo mi jasno rekli – brišu se reči „sve relevantne“, obrazloženje za odbijanje amandmana je apsolutno neadekvatno, nego je napisano, eto, da bi se amandman odbio. Zato smatramo da bi prihvatanjem ovog amandman bar u ovom tehničkom smislu ovaj član zakona bolje zvučao i bio mnogo precizniji. Hvala.
Hvala vama. Na član 78. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Avramoviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, tu je gospođa Saška Damnjanović, pretpostavljam da će ona biti kompetentna da odgovori ministru, pošto on nije u sali, koja je svrha ovog mog amandmana. Pod pretpostavkom da je ona davala odgovore na ove amandmane, jako bi me zanimali neki odgovori, ali Poslovnik ne dozvoljava savetnicima ili šefovima kabineta da govore. Moraću da se obratim praznoj klupi ili samom zameniku, koji nema mogućnosti da mi da odgovor. Moj amandman se odnosi na to da je popust za naknadu za gradsko građevinsko zemljište omogućen svim građanima Srbije, osim onim građanima koji žive u prvoj i ekstra zoni. Podsetiću vas da je 2009. godine Skupština grada Beograda donela odluku o zoniranju, koja je potpuno nepravedna, da je u tom zoniranju napravila katastrofalne greške imajući ambiciju da negde nešto gradi, i da je time stavila u nejednak položaj građane Srbije koji žive u prvoj zoni u odnosu na ostale. Podsetiću vas i na član 19. Ustava Srbije, u kome se kaže da „jemstva neotuđivih ljudskih i manjinskih prava u Ustavu služe očuvanju ljudskog dostojanstva i ostvarivanju pune slobode i jednakosti“, podvlačim, gospođo Saška Damnjanović – jednakosti, „svakog pojedinca u pravednom, otvorenom i demokratskom društvu, zasnovanom na načelu vladavine prava“. Vi ste meni ovde dali odgovor da su svi pred Ustavom jednaki, sa čim se ne mogu složiti. U ovom amandmanu se jasno definiše da Ustav treba da bude privilegovan i da ne budu kažnjeni oni koji žive u prvoj ili A zoni, ekstra zoni, kako god hoćete to nazovite, jer nemaju prava na popust koji imaju svi, sve druge zone, kako u Beogradu, tako i širom Srbije. Podsetiću vas na grešku koja je napravljena 2009. godine Odlukom o zoniranju grada Beograda i grešku koja je napravljena 2010. godine Odlukom o izmeni i dopuni Odluke Gradske skupštine o zoniranju grada Beograda, tačnije od 29. decembra, u kojoj se u tu zonu koja nema pravo na popust stavljaju delovi starog Beograda, Starog grada, Vračara, Savskog venca, područja Čukarice, Novog Beograda, Zemuna, čak i Bežanije. Podsetiću vas da svi, pa i vi, gospođo Damnjanović, koji ste radili u opštini Savski venac, vrlo dobro znate kakva je infrastruktura na opštini Savski venac. Opštinu Savski venac navodim samo kao primer. Zašto kao primer? Zato što je Zakonom o porezima na imovinu opština Savski venac ugrožena, jer se popust ostvaruje ili mogućnost da se ne plati porez na zemljište pod objektom i na sam objekat, u ovom zakonu koji je u skupštinskoj proceduri... dozvoljen svima preko 10 ari, da se to plaća, a do 10 ne. A znate da su jedine površine preko 10 ari isključivo na Savskom vencu. Time smo svi koji živimo na Savskom vencu kažnjeni. Kada spojite ovo, da nemamo pravo na naknadu za gradsko građevinsko zemljište, kad spojite porez koji je predviđen, kome se isplati da živi na Savskom vencu, Vračaru, Starom gradu i u ovim delovima Beograda koje sam naveo? Poštujući neki princip socijalne brige, koji ste naveli u obrazloženju amandmana, nisam shvatio da poznajete infrastrukturu ovih centralnih opština, nisam shvatio da ovo što se navodi kao kriterijumi za zoniranje, a to su tržišna vrednost objekta i zemljišta, komunalna opremljenost, opremljenost javnim objektima, pokrivenost planskim dokumentima, razvojne mogućnosti lokacije, kvalitetna povezanost lokacije i centralnih delova grada, namena objekata i ostali uslovi... Dakle, granice zona, podsetiću vas, između dve opštine se razlikuju, tako da je leva strana ulice jedne opštine ekstra zona, jedan, za šta je primer regulacioni plan Dedinja, koje je takođe obuhvaćeno ovom zonom, a desna strana čak treća zona. Postoji jedna nelogičnost koju zdrav um ne može da shvati, da je deo Beograda, poput Maleškog brda na Savskom vencu, Lisičijeg potoka, koji nema ni pijacu, ni prodavnicu, ni put, ni odvod, ni dovod kako treba, čest nedostatak struje, pa čak nema ni plansku dokumentaciju, u ekstra zoni, lišen prava na popuste koje imaju svi ostali. Podsetiću vas i na to da je u Skupštini grada pokrenuta izmena Plana detaljne regulacije za Dedinje, a da je na osnovu tog plana doneta Odluka o zoniranju. Sada se postavlja pitanje, gospođo Saška Damnjanović, da su svi pokrenuli proces legalizacije 2003. godine, kada je to bila druga zona, a ovom odlukom su ubačeni u prvu zonu, i da se naknada za uređenje za njih naplaćuje faktički, prema pravilniku, za prvu zonu, iako su proces pokrenuli 2003. godine, dakle, pre nepunih osam godina... Sada imamo ugroženost i Ustava i građana koji žive na Savskom vencu, a treba da obratimo pažnju i na objekte male privrede, koji su takođe ugroženi i nisu oslobođeni svega ovoga. Oni plaćaju ogromne poreze državi, zapošljavaju ljude, a ugroženi su na najgori mogući način. Zbog svega toga ja sam u Opštini Savski venac pokrenuo inicijativu da se formira komisija za poređenje prava građana ove tri opštine, posebno opštine Savski venac, sa svim ostalim građanima u Beogradu i Srbiji. Međutim, politička odluka je takva da lideri te opštine, koji predstavljaju okosnicu bivšeg DOS-a, Demokratske stranke i ostalih, ne smeju da kažu svom gradonačelniku da ne žive u sredini u kakvoj žive, zato što je to odluka višeg pravnog akta, tačnije Skupštine grada. Zbog toga što je politika doprinela tome da jedni ne smeju da se obrate drugima da bi se poboljšao životni standard stanovnika u svima delovima Beograda, a ne u određenim, da bi se favorizovalo ono što je faktički manji prioritet, a to su prigradski delovi grada, a ne centralni, postajemo krivci što smo rođeni tu gde jesmo, što smo nasledili to što smo nasledili i što živimo tu gde živimo. Ne bih sad ulazio u sitne detalje, pošto pretpostavljam da se ovaj moj amandman odnosi, tako sam i naveo, na to da ovo pravilo i ovaj popust važi za sve objekte u svim zonama. Potpuno ne vidim ekonomski gubitak i razlog za odgovor na moj amandman, da je upravo tako napisan da bi socijalne kategorije imale privilegiju. Da li vi mislite, gospođo Damnjanović, da nema socijalnih kategorija na Savskom vencu, Vračaru, Starom gradu, Zemunu, Novom Beogradu, Bežaniji i svemu ovome što je doneto kroz odluku Skupštine grada? Da li vi mislite da ti ljudi žive u vilama, kako je to predviđeno za Tolstojevu i Užičku ulicu, gde živi, recimo, možda gospođa Ružica Đinđić, gde živi gospodin predsednik, gde živi ministar Šutanovac? Da li vi mislite da svi građani Savskog venca žive živote tih pojedinaca iz te ulice, pa treba da dele njihovu sudbinu? Ili mislite da će svi da podobijaju besplatne objekte, pa kad su dobili besplatne objekte, onda neka barem plate porez? Podsetiću vas da su ti ljudi većinom korisnici zemljišta površine preko deset ari, plaćaju porez na imovinu, zemljište i objekat i da su dvostruko oporezovani i nemaju pravo na popust, a da svi ispod deset imaju, a preko deset se nalaze jedino na Savskom vencu. Korisnici parcela, ne svojom voljom, već zbog ekonomske situacije, nisu mogli da izvrše preparcelaciju zemljišta, jer znate i sami da to košta 500 evra samo po prijavi i da to rade stručna lica, a ne fizička, nisu u mogućnosti da naprave sebi privilegiju da žive na zemljištu ispod deset ari, da bi mogli da ostvare pravopopusta, znači, da bi ostali da žive na Savskom vencu. Zato vas molim da prenesete ministru da prihvati ovaj amandman, nije ekonomska šteta za budžet Republike Srbije. Onemogućujete lokalne samouprave da vrše zloupotrebu selekcijom građana na prvi i drugi red time što su izmislili zoniranje i nepravedno stavili kriterijume da je donošenje planskog dokumenta prioritet da li će neko biti u A zoni ili ne, kao da građani donose planski dokument. To rade jedinice lokalnih samouprava, uz saglasnost Skupštine grada Beograda, na primer, u Beogradu. Podsetiću vas da je Statutom grada Beograda gradonačelnik gradske opštine Beograda stavio u status mesne zajednice; sve što se radi radi se na nivou grada, ne na nivou opština, posebno kada je u pitanju određivanje zona, poreza, određivanje građevinskih dozvola, do 800 kvadrata ide opština, preko ide grad. To su sve kriterijumi koji utiču na loš razvoj lokalnih samouprava, posebno u gradu Beogradu, jer je Statut takav, a i ovaj zakon omogućuje da ljudi u centru Beograda budu primorani da prodaju svoje objekte i da odlaze da žive na periferiju, jer nemaju takva primanja da mogu da plate i ispoštuju sve obaveze koje su im nametnute kroz Zakon o porezu na imovinu, kroz Zakon o planiranju i izgradnji, kroz naknadu za gradsko građevinsko zemljište. Međutim, gospođo Saška Damnjanović, podsetiću vas na još jednu stvar, na vašeg prijatelja predsednika opštine Savski venac, Tomislava Đorđevića, koga ni vi ni ja ne simpatišemo. On je ugovorom sa Direkcijom za izgradnju i gradsko građevinsko zemljište napravio sebi popust od 30% i platio naknadu za uređenje gradskog građevinskog zemljišta od 85.000 evra; on je taj privilegovani koji živi u A zoni i koji sebi to može da priušti od poštenog rada u opštini i primanja od 70.000 dinara kao predsednik opštine Savski venac. Dakle, ako budemo svi predsednici opština i ako budemo imali mogućnost da samo naknadu platimo 85.000 evra, sa popustom od 30%, jer kad platite celu sumu imate popust... Ko može da plati celu sumu u današnje vreme, na to pitanje treba da odgovori Uprava za organizovani kriminal, koja će napokon krenuti da rešava probleme po Beogradu, posebno sa predsednicima opština, poput Savskog venca, Vračara, Starog grada i, ne mogu da preskočim, Rakovice, pošto jedan deo Lisičjeg potoka pripada Rakovici, a oni su treća zona, iako su desna strana ulice. Da bismo sve ove nedoumice rešili, predlažem da prihvatite amandman SRS, da ne selektujete građane na prvi i drugi red u odnosu na zonu, koju niko od njih nije birao, da poštujete odredbu kada su krenuli u proces legalizacije, da po tom zakonu taj proces i završe, dakle, po toj zoni, i da pustimo ljude da žive u centru Beograda, jer su tu rođeni i nisu krivi što su tu gde jesu. Hvala.
Reč ima narodna poslanica gospođa Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član je, čini se, najbolji primer za ono što smo pričali i u načelnoj raspravi i inače, kada se govori o Zakonu o planiranju i izgradnji, da ovakav zakon ne može i ne sme da se predlaže sedenjem u kancelariji. Ne možete vi, gospodo, na kompjuteru da vidite pravo stanje na terenu. Da biste ovakav zakon uradili i da on zaista ima efekta, trebalo je da se obiđe teren, da se vidi kakvo je stvarno stanje, a ne samo na osnovu zvučnog naziva nekog dela, konkretno, Beograda, a svakako i drugih gradova, da donosite ovakve propise. Zašto vam kriterijum nije bio, recimo, stepen luksuza objekta, bez obzira na to gde je? Ne mogu samo lokacija i sama površina objekta biti kriterijumi za utvrđivanje ekstra zone, prve zone, kako ste vi to predvideli. Ako neko pravi kuću koja u osnovi ima sto kvadrata i radi, recimo, prizemlje, sprat i potkrovlje zato što ima dvoje punoletne dece koja već imaju formirane porodice, a objekat se vodi na onome ko je vlasnik, jer nisu mogli da rade drugačije, onda bi tu takođe trebalo da vodite računa da ne možete isto da ga tretirate, kada je u pitanju umanjenje, kao nekoga ko za dva ili tri člana porodice ima luksuzne vile koje liče na zamkove itd. Dakle, morali ste da vidite kako to stvarno izgleda. Sama činjenica da neko ima kuću, kolega Avramović je pričao o Dedinju, ili, recimo, na Gardošu u Zemunu, ne daje vam za pravo da to proglašavate prvom zonom. Da li ste možda nekad bili na Gardošu, koji jeste ukras Zemuna, da li ste videli kakve su tamo kuće, kakve su tamo ulice? Da li vi znate da taj deo Zemuna nema kanalizaciju? Kada smo mi srpski radikali tamo bili vlast uspeli smo da uradimo kanalizaciju u Gajevoj ulici; verovali ili ne, ako znate, to je „najsuvlji“ centar Zemuna, a nisu imali kanalizaciju! Dakle, mnogo je elemenata koje je trebalo imati na umu pre nego što ste se opredelili za ovakvo zakonsko rešenje. Šta vi kažete u obrazloženju, to je zaista interesantno – da se umanjenje naknade za uređivanje građevinskog zemljišta ne odnosi na ekstra zonu i prvu urbanističku zonu, ma šta to značilo. „Umanjenje naknade, kako je to ovim zakonom predloženo, odnosi se samo na lica koja su bespravno izgradila objekte, do određene površine, vodeći pri tom računa o broju članova porodičnog domaćinstva.“ Onda bi trebalo da nam date odgovor zašto neko ko sa dva ili tri člana porodičnog domaćinstva ima vilu od 500-600 kvadrata, to su uglavnom javne ličnosti, ne plaća naknadu 120%? Sa kim to možete da izjednačite? Vi obmanjujete građane Srbije ovim zakonom. Pitala sam prošli put, pitam i danas, zato što će ljudi koji budu zaključivali ugovore, koji ne mogu odjedanput da plate, kao ovaj predsednik opštine o kome je Avramović govorio, desetine hiljada evra, nego ne mogu da plate ni 500 evra odjedanput... A vi ih dovodite u zabludu određivanjem mogućnosti da naknadu plaćaju na duži rok. Ponovo vas pitam, ako je neko pre tri i po godine zaključio ugovor sa Direkcijom i počeo da otplaćuje iznos od 380.000 dinara i ako mu je ostalo da plati još 17 rata, prva rata mu je bila 4.300 dinara, sada mu je rata 6.800 dinara, ostatak duga mu je oko 50.000 dinara, a ako nastavi da plaća 17 rata po 6.800 dinara, čak i da se dalje ne povećava taj iznos, on mora da plati 115.600 dinara, da li možete da objasnite tu računicu građanima Srbije? Ta ista računica čeka građane Srbije kada se bude primenjivao ovaj zakon. U obrazloženju ste nam otkrili šta zapravo mislite. Ovo je zaista zaprepašćujuće. Kažete pod kojim uslovima se dozvoljava umanjenje plaćanja naknade za legalizaciju, između ostalog: „... vodeći računa o tome da lica koja su izgradnjom objekta trajno rešavala svoju stambenu potrebu“, što nije sporno, ali gledajte dalje, „kao i da nemaju drugu nepokretnost u svojini na teritoriji jedinice lokalne samouprave na kojoj je objekat koji je predmet legalizacije izgrađen.“ Da li je to normalno? Da li to znači da neko može da ima vilu na Dedinju, pa tamo neće dobiti određena umanjenja, ali istovremeno može da ima vilu u zemunskoj Kalvariji, pa će tamo da dobije umanjenje; ili može da ima jednu vilu u Beogradu, a drugu na Zlatiboru ili Kopaoniku, na jednu će da dobije umanjenje, za drugu neće da dobije. Kako ste vi to procenili? Da li ima logike da vi procenjujete i da kažete da se umanjuje taj iznos samo ako utvrdite da neko na toj istoj opštini, istoj jedinici lokalne samouprave nema neki drugi objekat? Da li vidite nelogičnost ovoga što ste propisali i da li vidite, a vidite sigurno, ne samo nelogičnost, nego da na ovaj način idete na ruku tajkunima, bogatunima, koji su ko zna kako postali bogati, koji mogu zloupotrebom ovog zakona da imaju i po pet vila bespravno izgrađenih, gde će moći da ostvare ova prava jer će posebno na svakoj opštini ostvarivati pravo umanjenja, bez obzira na to da li su u prvoj, ekstra zoni itd. Dakle, evo, ovaj član je najbolji dokaz koliko ste nepromišljeno uradili ovaj predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Za reč se javio narodni poslanik Bojan Đurić. Izvinjavam se, prvo će gospodin Marić. Izvolite, Mariću.
Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka smatra da porodice koje imaju četiri člana, ako imaju stan ili kuću površine do sto metara kvadratnih, ne treba da plaćaju naknadu za njihovu legalizaciju. Zbog toga smo predložili da se u članu 78. stav 1. procenat umanjenja poreza sa 99 poveća na svih 100%. Prihvatanje amandmana ne bi ljudima koji treba da legalizuju svoj objekat omogućilo bilo kakvu finansijsku korist, bilo kakvu uštedu, taj jedan procenat, međutim, to bi pojednostavilo postupak legalizacije. Koristim priliku da se osvrnem i na izgradnju 5.000 takozvanih jeftinih stanova u naselju „Stepa Stepanović“ u Beogradu i da postavim pitanje zašto se svi ti stanovi grade u Beogradu i zašto se uopšte grade u Beogradu? Hoće li to doprineti ravnomernom razvoju Republike Srbije? U svakom slučaju, neće. Takva politika će dovesti do toga da već pretrpani Beograd postane još pretrpaniji, a unutrašnjost Srbije još nenaseljenija. Jer, ako vi građanima iz unutrašnjosti ponudite jeftine stanove samo u Beogradu, u svakom slučaju će se naći jedan broj građana koji će pokušati da kupe te stanove i da se presele u Beograd. Podsećam na činjenicu da u Srbiji ima više od 80.000 potpuno napuštenih seoskih imanja. Postavljam pitanje – zar nije bilo korisnije i društveno odgovornije ove desetine miliona evra koji će se uložiti u izgradnju stanova u Beogradu uložiti za otkup i revitalizaciju ovih napuštenih seoskih imanja? Ili, ako se već moraju izgrađivati stanovi, za izgradnju stanova u unutrašnjosti? Za iste pare u unutrašnjosti Srbije može da se napravi više od 7.500 stanova. Drugo, izgradnja tih stanova motivisala bi ljude iz Surdulice, Crne Trave, Velike Plane, Smederevske Palanke, Arilja i drugih manjih mesta u Srbiji da ostanu u svom zavičaju, što bi u svakom slučaju doprinelo ravnomernijoj naseljenosti Republike Srbije. Čak bi i politička korist za vladajuću koaliciju bila veća, jer u svakom slučaju lepše zvuči ako se kaže da je u unutrašnjosti u 200 opština napravljeno 7.500 stanova, 150 u svakoj opštini, nego ako se kaže da je u Beogradu napravljeno 5.000 stanova.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospodin Bojan Đurić.
Potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se formalno po ovom amandmanu, ali čitav ovaj član 185, odnosno član 78. predloga izmena Zakona je u nekoliko segmenata problematičan. Ministra sada ovde nema, ali Ministarstvo se opredelilo za ovaj koncept gde je praktično glavna ideja, glavna vest to umanjenje do 99%. Gospodin Marić je u svom amandmanu predložio da to bude potpuno ukidanje ove naknade, odnosno da bude potpuno oslobođenje i da se procenat 99 zameni procentom 100. Vi ste dali dosta zanimljivo obrazloženje zašto se amandman odbija. Kažete, kada su u pitanju objekti izgrađeni bez građevinske dozvole, da je naknadu u skladu sa zakonom moguće umanjiti, i to pod jednakim uslovima za sva lica koja su bespravno gradila te objekte. Mislim da je suština u ovome: „pod jednakim uslovima za sva lica koja su bespravno gradila objekte“. Tu se vraćamo i na one uslove koji su dati, recimo, u stavu 6, odnosno stavu 8. i stavu 11. ovog člana, koji su problematični. Gospođa Radeta je govorila o tome jednim delom. Sada se zaista otvorilo pitanje na koje Ministarstvo ili Vlada moraju da daju odgovor. Gospođa Radeta je govorila o situaciji kada lice koje je u postupku legalizacije, koje treba da ostvari pravo na popust, odnosno član njegovog porodičnog domaćinstva, možda ima neku drugu nepokretnost na teritoriji iste jedinice lokalne samouprave. Nisam siguran da je moguć ovaj primer iz Beograda o kome je ona govorila, dakle, Dedinje, odnosno Savski venac i recimo Zemun, pošto po zakonu gradske opštine u Beogradu nisu jedinice lokalne samouprave, ali tu situaciju moramo da razjasnimo. Najgora situacija bi bila da kada počne primena ovog zakona desetine, stotine ili hiljade građana budu suočene sa problemom. Dakle, za te ljude taj problem već predugo traje: prvo zakon iz 2003, pa zakon iz 2009. godine, pa ove najnovije izmene Zakona. Ako pogledate komentare ljudi ovih dana na internet sajtovima i u neposrednom kontaktu, ljudi su potpuno sluđeni, oni ne znaju kako će funkcionisati primena ovog dela zakona, a to je ono što njih najviše interesuje – u kom procentu, pod kojim uslovima i u kom roku će moći da ostvare pravo na popust. Drugi problem je ova odredba, odnosno uslov gde se kaže da ta lica moraju da imaju prebivalište u neprekidnom trajanju od najmanje jedne godine na onoj adresi gde se nalazi objekat koji se legalizuje. O kojih godinu dana se radi? Pretpostavljam da ste mislili na rok od godinu dana pre podnošenja zakona za legalizaciju ili pre stupanja na snagu ovog zakona. Verovatno je u stotinama, u hiljadama slučajeva taj datum, odnosno ta mogućnost da se ostvari ovo pravo različita. Drugi problem je onaj koji postoji u praksi. Vi verovatno vrlo dobro znate da su ljudi vrlo često imali ozbiljne probleme da prijave prebivalište na onoj adresi gde se nalazi nelegalni, odnosno nelegalizovani objekat. Ta situacija je bila različita i različiti su uslovi, odnosno različite papire su tražili od ljudi, u zavisnosti od toga o teritoriji koje policijske uprave se radi. To otvara još jedan problem, da se najčešće samo jedno lice, samo jedan član domaćinstva prijavljivao formalno na toj adresi, a da su drugi ljudi ostajali na nekoj staroj adresi, na onoj adresi gde su ranije živeli. To će vam napraviti problem kada praktično jedinica lokalne samouprave bude tumačila ovaj uslov da li članovi porodičnog domaćinstva imaju drugu nepokretnost na teritoriji iste jedinice lokalne samouprave. Konačno (tu se već radi o sledećem amandmanu, ali da se ne bih ponovo javio), vi ste jedan amandman poslanika Petronijevića odbili uz obrazloženje da se ovde ne radi o imperativnoj normi, kada govorite o tome da pravo na ostvarivanje ovog popusta imaju ona lica koja su zaključila ugovor o pribavljanju dokumentacije sa jedinicom lokalne samouprave. Tačno je da to formalno nije imperativna norma, nego samo mogućnost, ali u realnom životu to će se dešavati praktično u svim situacijama. Ako je pravo na popust vezano za zaključivanje takvog ugovora, onda je prirodno očekivati da će ljudi ulaziti u takav aranžman, silom prilika isključivo zbog toga da bi ostvarili taj popust. Naravno, u nekim situacijama i zbog toga da bi im bilo lakše, prosto da bi lakše pribavili dokumentaciju, ali onako izgleda, na dublje čitanje, da je to obrazloženje da nije reč o imperativnoj normi prilično površno ili, da kažem, formalno. Hvala vam.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Pretpostavljam da dozvoljavate pravo na repliku?
Nemate pravo na repliku. Imate vreme poslaničke grupe. Izvolite.
Dobro. Iskoristiću samo jedan minut poslaničke grupe. Neverovatno je da nemam pravo na repliku, s obzirom na to da me je kolega Đurić prozvao imenom i prezimenom. Samo želim da objasnim, nažalost, da je moguće da neko može da ostvari pravo iz ovog člana i u dve gradske opštine na teritoriji Beograda zato što su katastri podeljeni po jedinicama gradskih opština, a ne samo za Beograd kao lokalnu samoupravu i zato što se porezi plaćaju na nivou gradskih opština. Dakle, potpuno je omogućeno ovim zakonom da neko ostvaruje ovo pravo, odnosno da ostvaruje popust za plaćanje objekata za legalizaciju, iako je u potpuno neravnopravnom položaju sa ostalim građanima, zato što je moguće da na teritoriji Beograda ima 17 objekata, koliko ima i lokalnih samouprava. Hvala.
Hvala vama. Ovo će biti vreme predviđeno za repliku. Izvinjavam se. Na osnovu člana 157. stav 6. i člana 161. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za urbanizam i građevinarstvo podneo je amandman na član 78. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 78. amandman je podnela narodna poslanica Maja Laušević. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Amandman na član 78. narodni poslanik Milisav Petronijević je pisanim putem povukao. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Edip Šerifov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Živkov, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman ispred Srpske radikalne stranke na član 78. stav 3, koji glasi – reči „odnosno ako on ili članovi njegovog porodičnog domaćinstva nemaju drugu nepokretnost na teritoriji jedinice lokalne samouprave na kojoj se nalazi objekat koji je predmet legalizacije“ brišu se. Obrazloženje koje smo dali je: ako neko ima staru, trošnu ili manju kuću, a pored nje napravi ili kupi objekat kojim bi svoje stambeno pitanje rešio, pri tom na toj adresi nema prebivalište, ne postoji razlog da se tom licu ne omogući pravo na umanjenje iz stava 6. ovog člana. Cilj amandmana je da se poboljša tekst zakona. S obzirom na to da je u obrazloženju dato da amandman nije prihvaćen, smatramo da ovakvih situacija u praksi nema malo, ima i suviše takvih problema i mislim da je trebalo da imate razumevanja za ovaj amandman i da ga prihvatite. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović.
Samo, izvinjavam se, da nam kažete, vreme poslaničke grupe ili moje?
Poslanička grupa SRS ima 19 minuta i 20 sekundi, a vi kao ovlašćeni predstavnik imate četiri minuta.
To ću vreme koristiti uz amandman. Generalno ću da se osvrnem na ovaj član 78. koji je u principu, sudeći po reakcijama i komentarima, najsporniji u celom ovom zakonu, otvorio je najviše polemike i rasprave. Mislim da je neko malopre rekao, gospođa Radeta, da je izraz nepromišljenosti. Ovo je dokaz da Vlada, u politici koju vodi, nema niti jasnu viziju, niti jasnu strategiju kako da se suoči sa problemima koji su u prostoru u Srbiji nicali godinama unazad. Ovde postoji niz dokaza za tako nešto, pa je to čak i ovaj stav na koji sam podneo amandman zajedno sa svojim kolegama, gde sam tražio da se ovaj rok od jedne godine produži na tri godine. Odbor je podneo amandman kojim su i jedna i tri godine izbrisane i nema vremenskih ograničenja. Pazite koliko je to interesantno: kada smo 2009. godine usvajali ovaj zakon ovde je rezolutno rečeno – što je zidano do ovog trenutka, moći će, posle toga, biće predmet rušenja. Onda je predlagač dve godine posle toga u svoj zakon uneo odredbu da je dovoljno dokazati da neko godinu dana živi na toj adresi za objekat koji treba da se legalizuje. Nismo slučajno predložili tri, da vas vratimo u period do usvajanja osnovnog zakona, jer, dozvolićete, od tog dana pa do danas neke ste objekte koji su nesavesno, odnosno nelegalno sagrađeni, porušili. U istom periodu neko je gradio, objekat mu je srušen, a neko je isto tako bespravno gradio posle usvajanja ovog zakona i sada će dobiti priliku da legalizuje. Sada ste još fleksibilniji – nema nikakvog roka, odnosno nikakvog vremenskog perioda u kojem su bili dužni da se prijave na toj adresi. Smatramo da je tri godine bilo vrlo korektno. Rukovodili smo se onim što ste vi predlagali, u šta ste nas uveravali pre dve i po godine kada ste usvajali osnovni zakon. Evo vam manifestacije potpune slabosti države. Uopšte nas ne interesuje ko je kriv, zato što nemamo ljude u ministarstvima, zato što su lokalne samouprave ovakve ili onakve. Jednostavno, ovo je slabost. Zbog ovakvih stvari treba da padne Vlada. Ne možemo da prepoznamo ravnopravnost svakog građanina u ovom članu, po ko zna koliko osnova; sada sam naveo: nekima ste već srušili kuće, neki će za isti prekršaj biti nagrađeni i besplatno će legalizovati svoje objekte. Znači, jedni su oštećeni tako što su im srušene kuće, drugi su oštećeni samo zbog činjenice da su bili savesni i platili, odnosno u postupak građenja ušli u skladu sa zakonom. Pričamo o pravičnosti i odgovornosti. Za gomilu ovih problema direktno je kriva lokalna samouprava. Umesto da „bičujete“ lokalnu samoupravu, vi joj zakonom sada namećete obavezu da radi pet puta više poslova. To smo govorili u načelnoj raspravi. Evo, ovde u članu 78, oni imaju mogućnost da pribavljaju dokument, pa će sada lokalna samouprava da se bavi samo legalizacijom. Ona nema tekuće poslove. Pitali smo u načelnoj raspravi – ko će da finansira te obaveze lokalne samouprave? Predsednici opština kukaju – mala transferna sredstva. Jesu, mala su transferna sredstva, ali i to malo što ima sada će da bude za finansiranje posla u katastru, posla ovde, posla onde, da bi neko mogao da legalizuje svoj objekat, a onda će taj neko za pet, dve, tri godine, kako zakon predviđa, da opštini vrati taj novac. Ovo je posao koji još nije ni stupio na snagu, a već je osuđen na neuspeh, jer niste u međuvremenu osposobili lokalne samouprave da se bave ovako ozbiljnim poslovima. Dolazimo do onoga što je možda najbitnije, a tiče se ovog člana – šta je sa ljudima koji su ušli u postupak izgradnje objekta ili sada legalizovali, kako će oni biti ravnopravni sa onima koji dobijaju privilegije i mogućnost da kroz ovaj zakon legalizuju svoje objekte? Odbili ste naš amandman. Kolega Radiša Ilić ga je podneo. On će govoriti kasnije o tome. Dajte dokaz, ili pokažite volju, da su pred Ustavom ili pred zakonom u ovoj državi svi jednaki. Kakav smo odgovor dobili na taj amandman, evo, moram da odem samo jedan korak napred: „... iz razloga što rok u predloženom amandmanu, a to je 1. januar 2004, nije zasnovan na odgovarajućem propisu.“ Šta to znači? Objasnićemo posle zašto smo se osvrnuli na taj datum i na taj rok. Ali, ni u obrazloženjima vi suštinski nećete da date odgovor zašto je to tako kako jeste, čime se u svemu ovome rukovodite, koji su to principi i gde možemo da vidimo Srbiju za tri godine na osnovu ovih zakonskih normi koje ste nam predložili. Uz činjenicu da će i dalje tri čoveka u Ministarstvu da se bave ovim poslovima, jer nema para u budžetu da finansiramo da to bude 30 ljudi, a gomila administrativnih obaveza će proisteći iz ovog zakona i za lokalne samouprave i za državu, koja mora da sprovodi kontrolu. Ovaj posao ne može da se sprovede bez jedne kategoričke... i bez oktroisanja države; ovde država mora da pokaže i hrabrost i odlučnost, političku. Ovde je nema. Prvo, nema političke hrabrosti, nema političkog koncepta i nema političke volje. Možda bi gospodin Dulić mogao više da je ima, možda lično pokazuje mnogo više inicijative da to uradi, ali, jednostavno, ovo je potpuno, potpuno trusno političko područje da se ovako ozbiljne stvari reše na ovakav način. Čini nam se da ćete se u još veće probleme upetljati, da ćete još dublje zaći u lavirint, iz kog ne da nećete imati potrebu da izađete, nego ćete ga ostaviti u nasleđe nekim drugima da iz njega izlaze, da put traže iz njega, a vi ćete samo deklarativno, pozivajući se na odgovornost, da budete daleko i od pozicija i od obaveza da rešavate ove probleme. Hvala vam.
Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Radeta ima reč. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo kolega Šarović takođe se odnosi na član 78, koji je očigledno, kao što reče kolega Stevanović, jedan od najinteresantnijih članova u ovom zakonu. U ovom članu u stavu 5. govori se o procentima koji su predviđeni zakonom za umanjenje prilikom legalizacije tzv. bespravnih objekata odnosno objekata izgrađenih bez građevinske dozvole. Vaš je predlog da za određenu grupu umanjenje bude 60%; mi smo predložili da bude 70%. Ono što govori o neozbiljnosti i neodgovornosti vas iz Vlade jeste obrazloženje; vi kažete da se „amandman ne prihvata zato što je predloženo zakonsko rešenje celishodnije, imajući pri tom u vidu namenu objekata, koja je jedan od kriterijuma za umanjenje naknade za uređivanje građevinskog zemljišta u ovom slučaju“. Čime vi dokazujete da je to celishodnije? Evo, mi tvrdimo da je celishodniji naš predlog. Dakle, vi ovo radite samo reda radi, a suština je, da se vratimo na početak, kada smo govorili još u načelnoj raspravi, suština je da vi zapravo generalno nemate uopšte ni želju ni nameru da rešite probleme bespravne gradnje na teritoriji Srbije. Evo, dok traje današnja rasprava javljaju se ljudi sa terena, prate, dobili smo u Poslaničkoj grupi SRS faks građevinskog inspektora Stanimira Drobnjakovića iz Priboja. Verovali ili ne, čovek je, samo zato što je hteo da radi u skladu sa zakonom, završio na VMA, zato što su ga još uvek nepoznate osobe, sa fantomkama na glavama, 29. novembra prošle godine sačekale ispred njegove zgrade, premlatile ga i – nikom ništa. Kažem nikom ništa zato što je njemu još u septembru prećeno i on se obraćao policiji i nadležnim opštinskim organima da im skrene pažnju da ne može da radi svoj posao kao građevinski inspektor. Radi se o onome što sam vam govorila u okviru jednog amandmana, da je ovaj inspektor doneo rešenje o obustavljanju gradnje objekta izvesnog investitora Pjevac Jelenka zato što je njegov objekat ozbiljno ugrožavao poslovni prostor izvesnog Sretena Komarice, dakle, i fizički ga ugrožavao. Tu je bilo pitanje ko ima jače veze kod rukovodstva u opštini Priboj. Očigledno, inspektor koji je radio svoj posao u skladu sa zakonom nije imao zaštitu ni opštine u kojoj je zaposlen. Ovaj gospodin navodi još da je ... Naravno, pominje i tužioca i rodbinske veze investitora i tužioca, odnosno zamenika tužioca itd., ali kaže da pored ovog slučaja postoje i drugi slučajevi bespravne gradnje gde lokalna vlast sprečava inspektora u sprovođenju zakona, sprečava zakazana rušenja, kao što je to bilo u slučaju kafe-bara „Džin“ koji je u vlasništvu Vitomira Bajića, i „Srpske klisure“, članova narkoklana Darka Šarića. Evo vidite koliko vama ne vredi zakon, koliko vama ne vredi ono što vi propišete u zakonu. Zato tvrdimo da će i ovaj član 78. biti izvor korupcije, zloupotreba, izvor određivanja granica. Dakle, tu neće biti korumpirani samo inspektori, nego i nadležni u opštinama koji će određivati granice prve zone, druge zone, ekstra zone. Zato vam to nije dobar kriterijum, zato je trebalo da koristite kao kriterijume ono što smo vam govorili u načelnoj raspravi i što govorimo danas. Ali, vi samo pokazujete da niste zainteresovani, kao deo režima, kao ova vlada, da rešite ni jedan jedini problem ni jednog jedinog građanina Srbije. Vi samo otaljavate posao, dajete predloge zakona. Svaka dva-tri meseca imamo izmene i dopune istog zakona. Kada smo pre 17 meseci raspravljali o Zakonu o planiranju i izgradnji tvrdili smo da ćemo zbog njegove neprimenljivosti vrlo brzo imati taj zakon u obliku izmena i dopuna. Ministar je javno rekao da to sigurno neće biti slučaj sa njegovim zakonom. Evo, taj slučaj se desio, danas raspravljamo o tome. I sada vam tvrdimo da donosite, i usvojićete, dame i gospodo iz vladajuće većine, neprimenljiv zakon, zakon koji je izvor korupcije i kriminala. Opet ćemo imati nerešene probleme u ovoj oblasti, i opet ćemo imati Zakon o planiranju i izgradnji, odnosno njegove izmene i dopune na dnevnom redu, i opet ćete se zaklinjati da je to najbolje rešenje, kao što smo slušali od Šumarca pa nadalje, evo, do dana današnjeg. Slušaćemo to do daljnjeg zato što je, nažalost, u državi Srbiji korupcija jedini način funkcionisanja. Korumpirani su svi u sistemu vlasti. Nemamo institucije sistema, imamo korumpirane državne službenike i to je suštinski problem, nažalost, koji se završava u samom vrhu režima. Hvala.
Hvala vama. Reč ima gospođa Bojana Stanojević.
Zahvaljujem se, poštovani predsedavajući. Morala sam da se javim i da prokomentarišem malo rečenicu gospođe Radete da ova vlast nema nameru da reši problem legalizacije. Kao neko ko se bavi ovom strukom htela bih da kažem da od perioda od kada se ova oblast reguliše zakonom nikada nije bilo većih povlastica za nelegalnu gradnju, odnosno za bespravnu gradnju. Isto tako hoću da podsetim da se radi o ljudima koji su nesavesni, koji su zidali bespravno i da bi trebalo u suštini sprovesti jednu analizu kako je uopšte došlo do milion bespravnih objekata, u kom periodu se to dogodilo da mi sada moramo da iznalazimo načine da povučemo tu crvenu liniju, o kojoj toliko pričamo, da bismo zaustavili tu bespravnu gradnju, odnosno da bismo legalizovali ono što je bespravno nastalo u nekom prethodnom periodu. Govorim o ljudima koji su u suštini nesavesni građani jer su gradili bespravno. Pri tom ću uzeti u obzir sve okolnosti koje su se događale u ovoj zemlji i koje su građane na neki način primorale da se tako ponašaju, nekada da, nekada ne, ali oni sada više nego ikada do sada u ovoj zemlji imaju priliku da ipak na povoljan način legalizuju svoje bespravne objekte. Kao što sam rekla u raspravi u načelu, sada ću podvući – ništa nismo uradili ako ne zaustavimo bespravnu gradnju. Dakle, evidentno postoji napor države da se legalizuju bespravni objekti, ali, isto tako, moramo svi skupa da radimo na tome da se ta bespravna gradnja zaustavi. Ako ne zaustavimo bespravnu gradnju, onda uz sve ovo, to što idemo preko principa struke, preko urbanističkih parametara i sankcionišemo nešto, ništa nismo uradili, ako se to i dalje bude ponavljalo. Znači, insistiram i dalje na striktnoj primeni zakona, svih propisa, da i lokalne samouprave i sve nadležne institucije sprovode zakon kako treba, a da mi ovde vršimo kontrolu. Tek tada ćemo moći da budemo zadovoljni onim što je učinjeno. Zahvaljujem se.
Hvala vama. Pravo na repliku, gospođa Radeta.
Što se tiče Srpske radikalne stranke, za nas je zaista neprihvatljivo da se kaže da su ljudi nesavesni, da su građani Srbije nesavesni. Naravno da nisu, nema građanina Srbije ili gotovo da nema građanina u Srbiji koji ne bi voleo da mu je objekat izgrađen sa građevinskom dozvolom, da je upisan u katastar, da je upisan u zemljišnu knjigu i da je sve potpuno legalno. Nažalost, glavni krivac za to što u Srbiji ima milion bespravno izgrađenih objekata jeste država, jesu lokalne samouprave, jeste nemogućnost legalnog dobijanja građevinske dozvole, neformiranje građevinskih parcela, zloupotreba u jedinicama lokalne samouprave, pa i u samom ministarstvu. Gospođa Stanojević, ne obraćam se lično, gospođa Stanojević bi morala da prihvati činjenicu da ovaj režim nema nameru da reši ni jedno jedino pitanje građana Srbije. Njena tvrdnja da insistira na primeni zakona... S obzirom na to da je koleginica iz Vrnjačke Banje, evo pitanja za nju – da li je „Trgomen“, to je onaj čuveni finansijer Tome Nikolića iz SNS, koji je pola Vrnjačke Banje bespravno izgradio, da li je i pod kojim uslovima legalizovao svoje objekte? Kako je legalizovao i da li je legalizovao svoje objekte gospodin Zoran Babić, koji glumi narodnog poslanika u ovom parlamentu? Dakle, pošto je koleginica rekla da se ona bavi tim poslom, zaista ne znam šta radi na nivou lokalne samouprave, ali ako ima veze sa vlašću u Vrnjačkoj Banji, s obzirom na to da je tamo na vlasti DS, između ostalih, neka proveri ova dva slučaja. Hvala.
Reč ima gospođa Stanojević.
Drago mi je da je pomenuto mesto iz koga sam ja i na koje sam, u krajnjem slučaju, i slaba, naročito s obzirom na to da sam iz te struke i i te kako vodim računa o svemu. Ne bih mogla direktno da odgovorim na ovo pitanje da li su ovi objekti o kojima vi pričate legalizovani. Dobro mi je poznato da se grade u Vrnjačkoj Banji, dobro mi je poznato da su bili bez odgovarajućih papira, a mogu da obećam da ću se raspitati u svakom slučaju, i zbog sebe i zbog vas i da možemo da popričamo o tome, da li je u međuvremenu izvršena legalizacija i na koji način. Inače, Vrnjačka Banja zaista ima veliki problem sa bespravnom gradnjom; ima problem, u krajnjem slučaju, i sa pravnom gradnjom, ali, to sam malopre i rekla, radi se o objektima koji su nastali u nekom prethodnom periodu. Upravo to sam potencirala – da treba analizirati u kom periodu su nastali i zbog čega. Ponavljam, prepoznajem dobro, s obzirom na to da sam iz te struke, da država ima nameru da povuče crvenu liniju i da legalizuje bespravne objekte. Apelujem na sve da primenom zakona omogućimo da se to više kod nas ne dešava i da ova zemlja izgleda uređeno, kao što i treba. Zahvaljujem se.
Hvala vama. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović, koji ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, jednim od stavova ovog člana kaže se: „Pravo na umanjenje propisano st. 6. i 10. ovog člana mogu ostvariti lica koja sa jedinicom lokalne samouprave zaključe ugovor o uređenju međusobnih odnosa u pogledu naknade za uređivanje građevinskog zemljišta ili ugovor o uređivanju međusobnih odnosa u pogledu pribavljanja propisane dokumentacije do 31. juna 2012. godine“. I u načelnoj raspravi naveli da je prosto neverovatno da u jednom ovako ozbiljnom predlogu zakona stavite da jun ima 31. dan! Da je ovo predlog mesne zajednice, možda bih razumeo, možda bih i shvatio, ali svakako bih tražio odgovornost predsednika mesne zajednice. Da je nivo opštine, to bi već bio ozbiljan propust, nivo grada – još ozbiljniji, ali ako ovakav predlog stiže od Vlade Republike Srbije, to je prosto neshvatljivo. Ovakvi propusti ne smeju da se dozvole. Takođe, ovaj zakon je potpisao prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade Ivica Dačić. Znači, prošlo Ministarstvo, prošlo Vladu, to su najozbiljniji, najodgovorniji ljudi koji vode ovu državu. Da li je moguće da niko ne čita ovo? Da li je moguće da onaj ko je pisao, ko je kucao nije pogledao barem u kalendar koliko jun ima dana, pa da stavite da će do 31. juna će važiti ovaj stav ovog člana? Takođe, predložio sam da se ovaj datum izbriše. Zašto? Kako će građani sklopiti ugovor sa jedinicom lokalne samouprave do ovog datuma ako uopšte ne dobiju odgovor od opštine da li njihov objekat može da se legalizuje ili ne? Zašto bih ja išao u jedinicu lokalne samouprave ako nemam odgovor od opštine? Izvinite, ja sam predao zahtev, pre tri, pet, sedam godina, odgovor od opštine nisam dobio, da li objekat može da se legalizuje ili ne. Tvrdim da do ovog datuma, do ovog roka koji ste vi odredili veliki broj građana uopšte neće dobiti odgovor od opštine da li može svoj objekat da legalizuje ili ne. Zbog toga sam i predložio amandmanom da se ovaj datum izbriše i da se tek nakon odgovora opština sklapaju ugovori između lica i jedinica lokalnih samouprava. Takođe, u toku današnje rasprave dobili smo obaveštenje od Odbora da ste ispravili ovu tehničku grešku i da sada stoji 30. jun. Takođe smo dobili informaciju da je Odbor predložio pet amandmana. U vezi s tim, želim samo jedno pitanje da postavim predsedniku Skupštine – kako je moguće da Odbor, koji je juče bio zakazan, gde sam ja došao, četiri poslanika su bila, od 15 koliko ima ovaj odbor... Odbor je juče otkazan jer nije bilo kvoruma i rečeno je da će najverovatnije biti održan danas, a da se ne zna vreme ni mesto. Da li je moguće da je Odbor danas održan, a da nisu pozvani članovi Odbora iz SRS? Kao zamenik predsednika Odbora, takođe nisam pozvan na današnji Odbor, iako sam redovno prisustvovao svim sednicama Odbora, kad god su zakazali. Ovo pitanje još jednom ponavljam predsedniku Skupštine – kako je moguće da se danas Odbor održi, ko ga je zakazao, kada je zakazan, gde je održan i zašto je načinjen ovakav propust, da članovi Odbora nisu pozvani i ja kao zamenik predsednika Odbora nisam pozvan na današnju sednicu? Zahvaljujem.
Hvala. Ovo će svakako biti provereno u pauzi, pa ćemo videti o čemu se zapravo radi, jer ne valja ako je tako. Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 78. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Izvolite, gospodine Iliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 78, koji glasi – Posle stava 13. dodaje se stav 14, koji glasi: „Pravna i fizička lica koja su u redovnom postupku ili u postupku legalizacije platila naknadu za uređenje građevinskog zemljišta u periodu od 1. januara 2004. godine do dana stupanja na snagu ovog zakona plaćaće 50% iznosa poreza na imovinu do 31. decembra 2016. godine“. Znači, to nije slučaj samo kada je ovaj zakon u pitanju, odnosno plaćanje naknade u procesu legalizacije, već je to postalo, rekao bih, i praksa za izmirenje poreskih obaveza od strane građana – da se oni građani, znači, oni obveznici koji su redovno izmirivali svoje obaveze, koji su plaćali državi ono što je propisivala sada maltene osećaju prevarenim. Vi sada dajete popust onima koji sada legalizuju neki objekat ili koji tek nameravaju da to urade, iako su neki rokovi i prošli. Da ste prihvatili amandmane i sugestije SRS i odredili minimalne i prihvatljive takse kada se donosio ovaj zakon, i ona prva a i ova druga legalizacija bi verovatno uspele. Ovako, vi iz Ministarstva se ponašate, kako bih rekao, kao neki dovitljivi trgovac na vašaru. Znači, vi iznesete robu, cena je previsoka, pa ko kupi kupi, pređe se, i na kraju, da ne propadne posao, preostalu robu maltene date u bescenje. Srpska radikalna stranka želi da se ovim amandmanom pruži određena satisfakcija onima koji su redovno izmirivali i izmirili svoje obaveze. Zato je trebalo da prihvatite ovaj amandman. Jedno pitanje za vas: kako se oseća čovek koji je ispoštovao čak i loš Zakon o legalizaciji i za kvadrat u procesu legalizacije, recimo, platio u nekoj ekstra zoni 10.000 dinara, a njegov komšija nije postupio po rokovima, kuća do kuće, ista ulica, sve isto, taj kvadrat danas sa nekim popustima, recimo, plati 500 dinara? Osećaj je, verujte, zaista mučan. Država, zbog mera koje predlaže, treba da ima odgovornost prema onima koji su poštovali zakon. Ovde se u amandmanu pominje 1. januar 2004. godine; razlog je to što je pre ovog datuma, sećamo se, donet prvi Zakon o legalizaciji, u vreme ministrovanja Dragana Šumarca, i pod još težim i gorim uslovima, sa mnogo većim taksama i naknadama; zatim je došla ova druga. Onaj ko je izmirio sve te obaveze treba da dobije kakvu-takvu satisfakciju za revnost prema državi. U suprotnom, kakva je poruka države poreskim obveznicima? Jednostavno – ne plaćajte ništa; sada je naknada visoka, čekajte da se donese uredba ili zakon, pa ćete svoju obavezu svesti na nekih možda 10%. Zahvaljujem.
Povredu Poslovnika reklamira narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Javljam se na osnovu člana 27. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Da bi ova rasprava dalje imala smisla, tražimo da nas pre zaključenja ove rasprave, odnosno u narednih nekoliko minuta obavestite da li je zaista održan Odbor za urbanizam i građevinarstvo, ko je od narodnih poslanika, članova Odbora, pozvan, koliko ih je bilo prisutno. Jer, očigledno je da postoji sumnja da nije bilo kvoruma na ovom odboru. Očigledno je da kolege iz SRS, članovi ovog odbora, nisu pozvane na sednicu Odbora. Da bismo uopšte mogli dalje da nastavimo... Jer, ako ste doveli u zabludu Narodnu skupštinu, onda je to zaista nešto o čemu bi trebalo ozbiljno da porazgovaramo. Dakle, molim vas, gospodine predsedavajući, zatražite od službi. To može u narednih nekoliko minuta da nam se dostavi. U svakom slučaju, od predsednika Odbora tražimo da nas obavesti zbog čega je izvršena diskriminacija poslanika SRS i zašto nisu pozvani na sednicu Odbora. Hvala.
Hvala vama. Taj izveštaj smo već zatražili. Obavestio sam vas da nema povrede Poslovnika. Ja je nisam izvršio neposredno pre ovoga. Reč ima gospodin Dragan Stevanović.
Gospodine ministre, s obzirom da ste tu, mislim da ovaj amandman zaista zaslužuje vaš komentar i da nam kažete zašto suštinski niste ovo prihvatili kao Vlada, kao predlagač, jer mislim da je ovo što piše u obrazloženju pomalo smešno. Kaže se: „... iz razloga što rok u predloženom amandmanu, a to je 1. januar 2004. godine, nije zasnovan na odgovarajućem propisu, na osnovu koga bi se mogao utvrditi razlog za umanjenje iznosa u pogledu plaćanja poreza na imovinu.“ Imam dva pitanja. Zašto vam nije sporan datum iz 2016. godine? Kojom ste se logikom rukovodili kada ste postavljali ovaj datum kao sporan? To je jedno pitanje. Zaista bih hteo da mi kažete vi i vaše kolege, ili bilo ko iz skupštinske većine, koji su to odgovarajući propisi na osnovu kojih će biti oslobođeni plaćanja naknade u iznosu od 99% svi oni koji dobijaju mogućnost na osnovu ovog zakona? Koji su to propisi koji su njih oslobodili obaveze da plate naknadu za uređenje građevinskog zemljišta? Znači, ovde je samo pitanje vaše političke volje, da li hoćete da prihvatite. Evo propisa, ovo treba da bude propis na osnovu kog će se utvrditi razlozi za umanjenje poreza na imovinu u iznosu od 50%. Kolege poslanici, gospodine ministre, ja sam na načelnu raspravu doneo svoj projekat i ugovor sa Direkcijom za građevinsko zemljište. Dakle, 2005. godine me je koštalo 3000 evra, u dinarskoj protivvrednosti, da uđem u postupak izgradnje potpuno legalno. Ja sam tada, gospodine ministre, rekao da sam bio predsednik Skupštine opštine i pitao sam vaše kolege da li bi neki građevinski inspektor smeo da mi dođe u dvorište. Naravno da ne bi, ali ja nisam čekao ni Šumarčev zakon, odnosno ni zakon iz 2009. godine, niti ove izmene i dopune. Trudio sam se da kao lokalni funkcioner ispred SRS pokažem primer kako bi trebalo da se radi. Tražim, u ime svih ljudi koji su pokušali da budu savesni i odgovorni, SRS traži da ti ljudi budu ravnopravni sa svima onima kojima ćete omogućiti (što je dobro) da legalizuju svoje objekte. Dobro je zbog poreza na imovinu, dobro je zbog svega onoga što je koleginica Radeta govorila, a tiče se uknjiženja, katastra, za sve je dobro. Hajde pokažite dobru volju i prema ovim ljudima koji su to uradili na jedan legalan način. Zašto 2004. godina? Zato što nismo hteli da piše 22. april 2003.godine, kada je usvojen Zakon iz 2003. godine. Lakše vam je da na neki način uđete od 1. aprila 2004. godine, zbog obračunavanja poreza na imovinu, jer se on radi godišnje, i da krenete naovamo. One koji su to uradili legalno narednih pet godina oslobodite 50% poreza na imovinu. Šta je tu sporno, šta tu izaziva potrebu i razlog za sumnju, za pitanje, ili nema utemeljenja u zakonu i propisima? To je zaista besmisleno. Dakle, kao što hoćete da pokažete volju da legalizujete ovo bez novca, pokažite volju i nametnite i tu obavezu lokalnim samoupravama da oslobode ljude koji su bili korektni poreza na imovinu, tih 50% vrednosti koju treba da plate. Prvo, to nije puno, neće lokalne samouprave trpeti veliki pritisak ili manjak u budžetu, pošto je porez na imovinu njihov izvorni prihod, a mislim da ćete vi pokazati volju i opredeljenje da poštujete Ustav, zakone i ravnopravnost svih građana u ovoj državi. U suprotnom, nažalost, to će baciti debelu senku na ovaj zakon, tako da, i ako bi ovaj posao uspeo jednog dana da se privede kraju, to bi ga obeležilo kao nešto što je bilo diskriminatorski.
Gospodine Lapčeviću, po ovom amandmanu? Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, reč je o jednom amandmanu koji je sasvim smislen i ne vidim zašto nije usvojen. Ali, suština čitave priče ovde je, između ostalog, način na koji će se vršiti legalizacija bespravno podignutih objekata. Pre godinu i po dana, kada je donošen ovaj zakon, negde jula 2009. godine, u tadašnjem izlaganju ministar je obrazložio da su suštinski razlozi da se uvede red u oblasti građenja, da se planski pokrije čitava zemlja kako bi se stvorili uslovi za dalje legalno građenje i, naravno, da se skrati procedura, da se ubrza proces dobijanja potrebnih dozvola za gradnju, kao i da se omogući legalizacija bespravno podignutih objekata, kojih ima veoma mnogo po evidenciji koju ima Ministarstvo. Radi se uglavnom o ljudima koji su te objekte gradili dugi niz godina unazad i koji nisu imali mogućnosti, zbog svog socijalnog statusa, da plate određene naknade za uređenje gradskog građevinskog zemljišta. Prosto su morali, da bi obezbedili sebi i svojoj porodici krov nad glavom, da više ulažu novac u izgradnju samog objekta, a nisu imali novaca da reše probleme papirologije i naknade koje se plaćaju, bilo lokalnim, bilo republičkim organima vlasti. Tada je data preporuka da lokalne samouprave donesu posebne propise, gde će se legalizacija omogućiti na takav način da se uz minimalnu papirologiju i uz simboličnu cenu izvrši legalizacija svih mogućih objekata, legalizacija svuda gde je moguće. Taj proces je otpočeo, dakle, primenom zakona, od septembra 2009. godine, pa nadalje. Prema podacima koje posedujem, u Beogradu je primljeno oko 250.000 zahteva za legalizaciju objekata, a od toga je obrađeno jedva oko 5% tih zahteva. Dakle, ako je za godinu ili godinu i po dana bilo potrebno da se obradi 5% zahteva, otprilike nam treba 20 godina da obradimo sve zahteve za legalizaciju koji su do sada podneti. U Nišu je sličan slučaj. Otprilike se tu kreće između 5% i 10%. Dakle, trebaće nam dugi niz godina da se samo obrade predmeti koji su predmet legalizacije. Posle godinu i po dana primene ovog zakona koji smo doneli 2009. godine, mi danas menjamo ovaj zakon u nekim bitnim stvarima. Ministar Dulić nam reče, krajem decembra prošle godine, da će se sada dodatno umanjiti naknade za legalizaciju objekata, da će praktično biti skoro potpuno besplatne. Na pitanje da li to znači da će novac biti vraćen onima koji su se u međuvremenu, u tih godinu i po dana, prijavili za legalizaciju objekata i platili naknade, koje su daleko niže od onih koje su stvarne, rečeno je – ne, neće biti, naravno. onaj ko je platio, platio je, a ovi koji nisu do sada platili, koji ulaze u novi postupak, oni će dobiti besplatnu legalizaciju. Sad se tu postavlja pitanje – šta je suština jednog zakona koji se donosi u Narodnoj skupštini? Da li je suština da se on izvrgava ruglu ili da na podjednak način tretira sve građane ove zemlje? Imate jednu kategoriju ljudi koji su savesni i koji su gradili sve svoje objekte onako kako predviđa zakon, uz svu predviđenu proceduru i papirologiju, plaćali naknade koje su u redovnoj proceduri daleko veće nego što su ove za legalizaciju. Takvih je verovatno, ne možemo da se igramo procentima, ali sigurno preko 70-80%, oni koji su gradili i koji poseduju objekte. Oni su plaćali naknade. Evo, uzeću jedan primer: moj komšija, koji je gradio objekat potpuno legalno, sa svim papirima, plaćao je naknadu za uređivanje građevinskog zemljišta u Nišu. Platio je oko 5.000 evra naknadu za uređenje gradskog građevinskog zemljišta. Dvadesetak metara od njega je gradio čovek bez i jednog papira, na divlje. Građevinska inspekcija i nadležni organi nisu, naravno, sprečavali to. Čovek je podneo zahtev, po Zakonu o legalizaciji, da mu se legalizuje objekat i platio je oko 600 evra. Gradili su u razmaku od jedne godine. Sad mi vi recite koju poruku šalje ovakav zakon i ovakav pristup ljudima koji, s jedne strane, grade legalno, po slovu zakona i onima koji ne poštuju zakon? Šalje se jasna poruka da ćete vi koji ne poštujete zakon mnogo bolje proći. Pa, i oni koji su okasnili, ili su u poslednjem trenutku predali dokumentaciju za legalizaciju po ovom zakonu od pretprošle godine, nisu platili tu naknadu, sada će ponovo biti nagrađeni, pa neće platiti ni onih simboličnih 10-15% od redovne cene, nego će biti potpuno nagrađeni pa neće platiti ništa. To je zaista apsolutno neprihvatljiva praksa, koja neće uneti red u ovu oblast, nego će, naprotiv, dalje degradirati oblast stanogradnje u Srbiji i poslati jednu ružnu poruku – da su ljudi koji poštuju zakon diskriminisani u odnosu na one koji ne poštuju zakon. S druge strane, red je reći par reči i o samom ministarstvu i o njegovoj ulozi u čitavoj priči. Prošle nedelje smo imali raspravu o Vladi. Vi ste kao ministar po drugi put izabrani da vodite resor urbanizma, prostornog planiranja, zaštite životne sredine, a sada vam je pridodato i rudarstvo, ne znam zaista po kom osnovu i po kom kriterijumu. Tada je bilo prilike i očekivao sam da će premijer, predlažući vas i druge ministre u Vladi, reći koju reč o tome kako su pojedini ministri vodili određena ministarstva i na osnovu čega su se ministri koji su ponovo predloženi kvalifikovali da budu predloženi da nastave posao u određenom ministarstvu i u novoj vladi. Logično bi bilo zaključiti da su oni koji su vodili određene resore u prethodne tri godine u Vladi Republike Srbije tu oblast vodili kako treba, da su poboljšali stanje u tim resorima, da imaju određene uspehe i da, naravno, zbog toga treba da nastave da vode ta ministarstva, kako bi dali još bolje rezultate. Koje rezultate je dalo ministarstvo koje vi vodite, gospodine Duliću? Nisam siguran da je dalo bilo koji dobar rezultat, ako samo posle godinu i po dana menjamo zakon. Nisam siguran da je dalo rezultate ni u oblasti bržih i kraćih procedura za izdavanje građevinskih dozvola… (Predsedavajući: Gospodine Lapčeviću, izvinjavam se, moram da vas prekinem. Zamolio bih vas da povežete tu vašu generalizovanu diskusiju sa amandmanom narodnog poslanika Radiše Ilića, o kojem raspravljamo. Budite ljubazni.) Ako ste pažljivo pratili, sve vreme sam do sada pričao o legalizaciji i načinu legalizacije objekata. Završiću za minut, ako vam smeta ta priča. Znam da istina vrlo često boli, ali prosto, činjenice su takve da se nagrađuju ministri koji ne da nisu ništa uradili, nego su napravili haos u određenim oblastima. To se može slobodno reći i za ovo ministarstvo, jer po broju izdatih dozvola u prethodnih godinu i po dana jasno se može zaključiti da su procedure znatno duže i da je građenje u Srbiji zastalo. Izmišljanje predizbornog zakona, a ne zakona za smanjenje posledica ekonomske krize, o gradnji objekata i pomoći građevinskoj industriji Srbije jeste još jedan način na koji će novac građana Srbije biti vrlo loše upotrebljen, da ne kažem zloupotrebljen, jer će samo podobna preduzeća, koja su bliska određenim partijama na vlasti, moći da grade po tom zakonu, bez tenderskih procedura, procedura javnih nabavki. Jasno je da su takav zakon i takva procedura potpuno protivustavni. U prošloj godini uopšte nije ni bilo efekata te pomoći građevinskoj industriji, jer skoro da nije počet nijedan objekat da se gradi po tom zakonu. Gle čuda, počeće uglavnom u toku ove godine, sa velikim investicijama, i to slučajno pred predstojeće izbore. Dakle, zato je taj zakon predizborni i zato su sve one stvari koje su se dešavale u vezi s ovim ministarstvom apsolutno neprihvatljive. Ovaj zakon neće ništa dobro doneti. Da ne pominjem 400.000.0000 dinara, ili koliko već, potrošenih za kampanju „Očistimo Srbiju“; da ne pominjem da je preko milion evra dato samo za bilborde za tu kampanju; da ne pominjem 25.000 evra koji su dati za izradu sajta Ministarstva itd. Apsolutno je sve pod velom tajne. Niti će ovaj zakon, niti vaša skupština većina, koja će verovatno to podržati, doprineti da se građevinska industrija pokrene, a ona je pokretač mnogih drugih, niti će se uvesti red u ove oblasti. Hvala.
Smeta mi, naravno, kada god zloupotrebljavate Poslovnik i reč koju vam dam da govorite o temi koja je na dnevnom redu, jer pretpostavljam da ni gospodin Radiša Ilić, podnosilac amandmana, ne bi mogao da prepozna svoj amandman u vašoj diskusiji. Gospodin Oliver Dulić ima reč i posle toga ću odrediti pauzu.
Zahvaljujem se. Dobro, mislim da bih zaista imao problem da sada ulazim u debatu sa gospodinom Lapčevićem povodom svih ovih stvari koje je naveo. Ne moram vama da objašnjavam razloge zbog kojih smatram da je ovo ministarstvo ne samo ispunilo svoje ciljeve i zadatke u protekle dve i po godine, nego i uradilo stvari koje mogu slobodno, a jednog dana ćete i vi možda biti u situaciji da to primetite i prihvatite, nazvati istorijskim. Mi smo uveli red u mnoge oblasti u kojima red nije postojao, u kojima nisu postojali ni zakoni ni norme. Kada pričamo o Ministarstvu ekologije ili segmentu ekologije, mi smo doneli 20 vrlo važnih zakona, preko 300 podzakonskih akata. Što se tiče ispunjavanja naših obaveza u skladu sa našim putem ka Evropskoj uniji, ovo ministarstvo postiže najbolje rezultate. Što se tiče akcije „Očistimo Srbiju“, izuzetno sam ponosan na nju. Ona je po prvi put u novijoj istoriji popularizovala nešto što je očigledno ogroman problem, i predstavlja civilizacijski iskorak; ona će nastaviti i dalje da funkcioniše, bez obzira na sve zlurade napade koji dolaze od onih koji pokušavaju da ama baš svaki mogući rezultat koji je nesporan i koji je toliko očigledan negiraju. U oblasti građevine i urbanizma nasledili smo ogromne probleme. Jedan deo njih ćemo rešavati kroz zakonsku inicijativu. Pad u građevinskoj industriji nije posledica bilo kog zakona, jer on postoji u celoj Evropi i u celom svetu. Pad u građevinskoj industrija je posledica svetske ekonomske krize. Samo zahvaljujući merama Vlade Republike Srbije, što kroz investicije u stanogradnji, što kroz izvođenje velikih građevinskih projekata, u ovoj godini, budite sigurni, zabeležićemo jedan veliki rast, koji će spasti građevinsku operativu i svakako doprineti rastu našeg BDP-a. Nije na vama da procenjujete da li su to rezultati ili nisu. Ne očekujem od vas da vi te rezultate pohvalite, ali su oni nesporni. Ono što pokušavate da uradite dovodeći mene u vezu sa bilo kakvim aferama je zaista sramno, pogotovo kada iznosite cifre koje apsolutno ne stoje. Sa velikim ponosom mogu da kažem da je Vlada Republike Srbije pomogla održavanje teniskog turnira. Da nije te pomoći bilo, on ne bi bio održan, a mora da se održava. To je urađeno u protekle dve godine preko Ministarstva životne sredine. U ovoj i narednim godinama, ukoliko bude bilo potrebe, biće pomognuto sa neke druge strane, ali država mora da radi i te stvari, bez obzira na to da li javnost to shvata ili ne. Kada otvarate pitanje sajta, samo mogu da kažem da je portal „Očistimo Srbiju“ izuzetno uspešan portal i verovatno jedan od najjeftinijih koje je ova država izradila. Postoje mnogo skuplji, koji su takođe plaćani po realnoj tržišnoj ceni. Čak sam u jednom trenutku, očekujući to pitanje, imao za vas spremne odgovore, vezano i za to koliko su koštali veb portali i sajtovi… (Predsedavajući: Gospodine ministre, moram i vas da upozorim da pričate o amandmanu.) Samo odgovaram na pitanje. U vreme dok su članovi DSS-a … (Predsedavajući: Nije ovo vreme odgovora na pitanja.) Samo na kraju da se vratim na amandman, vrlo kratko. To je, u stvari, bila tema. Samo ne znam od kada nemam pravo da odgovorim na pitanje koja su mi postavili? Ne znam kojim je to promenama Poslovnika meni onemogućeno, pošto je ovde gospodin Lapčević meni postavio pitanje i optuživao me direktno za neke stvari, ne znam po kojem Poslovniku ne mogu da odgovorim, kao što on ima pravo da meni postavlja sva ta pitanja? Dobro. Što se tiče pravedne naknade ili nadoknade za one koji su sve radili u skladu sa zakonom, najviše bih voleo da nelegalno izgrađeni objekti nisu postojali u Srbiji. Lično sam bio sklon tome da se nađe način da se oni koji su stajali u redovima, čekali dozvole ili plaćali legalizaciju po drugim cenovnicima na neki način kompenzuju. To, nažalost, nije moguće preko poreza na imovinu. Porezi su, odnosno porez na imovinu, potpuno druge kategorije, koje predstavljaju izvorne prihode lokalnih samouprava. Plašim se da bismo prihvatanjem ovog amandmana naneli štetu lokalnim samoupravama, jer bismo ih ostavili bez određenih prihoda. S druge strane, kategorija onih lica koja će biti obuhvaćena popustima je značajno manja u odnosu na cifru nelegalno izgrađenih objekata, koja je prikazana u svakoj mogućoj statistici. Popustima će biti obuhvaćene samo socijalne kategorije stanovništva, koje su vrlo precizno definisane zakonom, koje bi inače država trebalo da pomaže i pomoći će im na ovaj način. Svi oni koji su gradili objekte u prvoj i ekstra zoni, koji su gradili ekonomske objekte za tržište, koji su gradili industrijske objekte, hale, postrojenja itd. moraće da plate punu cenu legalizacije, kao i građani koji su legalizovali objekte po nekim drugim zakonima i po nekim drugim cenovnicima. Ovde pričamo o najugroženijim kategorijama stanovništva, koje bismo u slučaju da pokušamo da nađemo kompenzaciju za sve ostale suštinski uskratili za ovu vrstu pomoći, jer bi lakše bilo da i njima kažemo – vi plaćate punu cenu, nego da se vraćamo unazad po datumima i da one koji su takođe nelegalno gradili, ali su platili po nekom drugom cenovniku, sada na neki način nagrađujemo. Cela legalizacija je jedan vrlo komplikovan proces, koji podrazumeva opraštanje od greha kršenja zakona iz prošlosti. Verujte mi, mnogo smo više sati i dana provodili pokušavajući da nađemo adekvatna rešenja za ovaj problem, nego što vi uopšte možete da mislite. Mi se bavimo ovim problemom mesecima. Ovo nije najbolji mogući, ovo je najmanje loš mogući način da iz ovog problema izađemo. Dobrog načina da se izađe iz problema nelegalno izgrađenih objekata u Srbiji nema, nema pravednog modela, nema načina da sada kažemo – napravićemo model kojim će svako da bude zadovoljan. Svesni smo činjenice da će mnogi da kažu – zašto sam stajao u redu i plaćao punu cenu, a nekome sad to opraštate? Da, ali ukoliko krene da se gradi određena infrastruktura, on neće moći da očekuje da će na tu infrastrukturu da se priključi kao onaj ko je platio naknadu za uređenje zemljišta. On će morati da plati segmente izgradnje te infrastrukture. On će imati, takođe, i neke druge obaveze koje su neki pre njega platili. Kada malo pokušate da razložite ovaj problem... Ponovo kažem, bio sam sklon da se nađe način da se oni kompenzuju, ali to nije bilo realno u ovom trenutku i meni je žao zbog toga. Hvala.
Zahvaljujem vama. Podsećanja radi, član 106. stav 1 – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres – obavezuje me da upozorim svakog ko se toga ne pridržava na ovu obavezu. Na osnovu člana 87, određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Nastavljamo u 15.15 časova. Hvala. Reč će prvi dobiti gospodin Stevanović. [[Posle pauze – 15.15]] Nastavljamo rad. Na član 79. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo nisu prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Antić. Izvolite.
Srpska napredna stranka je intervenisala u dva stava ovog člana zato što smatramo da ima jako puno nedorečenosti kada je u pitanju ovaj institut javnog interesa i da su moguće ozbiljne zloupotrebe zato što nemamo jasan pravilnik šta je močvaran, šta je nestabilan teren. Desetine hiljada građevinskih objekata koji se nalaze na takvom terenu dolaze pod znak pitanja. Pokušali smo svojim amandmanom da rešimo ovaj problem u korist građana. Treba podsetiti da bi, na osnovu člana 198, ukoliko se odbije legalizacija takvih objekata, trebalo da sledi rušenje. Šteta bi bila prevelika, a postavlja se i pitanje odgovornosti države, u smislu da se pojedina klizišta i vodoplavni tereni eventualno saniraju i da se na taj način poboljšaju uslovi života kada su u pitanju ti građani. Smatramo da ovaj amandman ima svoju logiku, a posebno nam smeta to što ne postoji pravilnik na osnovu koga bi se moglo zaključiti koji su to objekti koji bi mogli da potpadnu pod ovu kategoriju. U drugom delu smo intervenisali na stav 4. ovog člana. To se odnosi na različit tretman fizičkih i pravnih lica s jedne strane i, s druge strane, države, državnih institucija, koje su isto kao i građani često gradile objekte bez građevinskih dozvola. Načelo jednakosti pred Ustavom neophodno je poštovati, po nama. Mi imamo često praksu, kada su u pitanju državni organi, da se dozvole jako brzo izdaju, što se kaže preko noći, da su građani i pravna lica u drugom planu i da je mnogo više vremena neophodno da se njihov status i njihovi zahtevi rešavaju. Prema tome, i u narednom amandmanu koji sledi ispred SNS zahtevamo da se na istovetan način urede prava kako državnih organa, tako i fizičkih i pravnih lica. Hvala.
Zahvaljujem. Htela bih samo da vas obavestim da ćemo danas završiti ovu tačku dnevnog reda, a sutra u 10.00 časova nastavljamo rad. Pošto će sutra u poseti Narodnoj skupštini Republike Srbije biti gospodin Putin, premijer Ruske Federacije, radićemo pre podne, sat vremena do njegovog dolaska. Orijentaciono, taj dolazak bi trebalo da bude između 14.30 i 15.00 časova, tako da pre podne radimo normalno. Zbog toga ćemo danas po završetku ove tačke i okončati rad, sutra nastavljamo. Sutra po podne... ocenićemo, mislim da ćemo raditi samo pre podne. Dogovorićemo se sutra. Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Konstantinović i Edip Šerifov. Vlada i Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Narodni poslanik Petronijević povukao je amandman pisanim putem 22. marta 2011. godine. Na član 82. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Milan Knežević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ispred SNS podneli smo amandman na član 82. i taj amandman glasi: „Član 191. briše se“. Znači, amandman se odnosi na brisanje ovog člana. Zašto? Praktično, članom 191. ovog zakona propisuju se posebni uslovi za legalizaciju objekata u državnoj svojini, koji su bitno blaži od uslova propisanih za legalizaciju objekata u vlasništvu fizičkih i pravnih lica koja nisu državno vlasništvo. Smatramo da za legalizaciju objekata ne mogu da važe različiti aršini ili pravila, odnosno da ta pravila zavise od toga u čijem vlasništvu se nalaze ovi objekti. Ako se primeni ovaj princip, onda se krši i načelo jednakosti svih pred Ustavom i zakonom iz člana 21. Ustava i načelo ravnopravnosti svih oblika svojine iz člana 82. stav 1. Teško je objasniti, kako objasniti da privatni vlasnici podnose sve dokaze o vlasništvu što se tiče objekata, zemljišta, izveštaje o instalacijama, infrastrukturnoj mreži, spoljašnjem uređenju, znači, svu tu potrebnu dokumentaciju vezanu za te objekte, a praktično, po ovom članu, za objekte u državnom vlasništvu to nije obavezujuće? Zato smatramo da je brisanje ovog člana u stvari dovođenje u jedno stanje gde će svi vlasnici objekata i investitori biti u jednakom položaju, što je u skladu i sa našim Ustavom. Hvala.
Na član 83. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Amandman je odbačen na Zakonodavnom odboru. Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ostali ste mi dužni odgovor u vezi s članom koji se odnosi na popust u odnosu na gradsko građevinsko zemljište i uređenje. Gospođa Saška Damnjanović je bila u sali. Voleo bih da dobijem vaš odgovor, mnogo bi mi značio, zbog toga što sam se stvarno trudio da vas ubedim da je danas utorak. U članu 83. tražio sam dodavanje jednog stava koji kaže: „Kada je objekat koji je predmet legalizacije izgrađen na građevinskom zemljištu u državnoj svojini, bez drugih korisnika na zemljištu koji su se kasnije pojavili radi upisa u katastar nepokretnosti po bilo kom pravnom – zakonskom osnovu, država sa vlasnicima objekta u postupku legalizacije rešava imovinsko-pravne odnose“. Zbog čega sam to tražio? Zato što postoje ogromni problemi kada je u pitanju upis u katastar. Postoji varijanta da se pri javnim uvidu ne pojave ljudi, ne dostave nikakvu dokumentaciju ili dokaz o imovini, a posle, kada tražite genezu stanja upisa u katastar, vidite da su se pojavili ljudi koji faktički tu niti žive niti imaju objekat, niti imaju ikakvo pravo svojine, a upisani su u katastar. Naravno, to pravi probleme pri procesu legalizacije, jer i sami znate da je potrebna saglasnost svih korisnika parcele za proces legalizacije. Šta se onda dešava? Veliki broj ucena od onih vlasnika, ljudi koji su upisani u katastar na čudan način jer na javnom uvidu nisu bili i nemaju nikakav dokaz. Dolazi do sudskih sporova, potraživanja da se briše iz katastra, i proces poprilično traje. Imamo primer u elitnom delu Beograda, na Topčiderskom brdu, gde je imovina države Srbije, koja je konkursom dodelila zemljište, do privođenja nameni, određenim licima. Oni su uspeli da izdejstvuju proces legalizacije, ali nisu uspeli da reše imovinsko-pravne odnose sa ljudima koji ne znaju da postoje na toj parceli, jer su se tek pojavili. Podsetiću vas i na primer Ministarstva inostranih poslova, koje je takođe upisano u katastar na jednoj parceli; kada je vadilo taj izvod pravobranilac Ministarstva inostranih poslova video da je tu upisano Ministarstvo odbrane. Onda je pokrenulo postupak za brisanje iz katastra Ministarstva odbrane i određenih lica i taj postupak dobilo na sudu; katastru je poslato rešenje da se određeni upisnici izbrišu iz katastra. Ono što je takođe loše je sprega katastra, načelnika katastarske službe u Beogradu i pojedinih predsednika opština. Zbog toga i zbog velikih grešaka i propusta koji su nastali prilikom upisa u katastar država je dužna da rešava imovinsko-pravne odnose, jer imovinsko-pravni odnosi su preduslov da biste legalizovali objekat sto posto. Dakle, kada dobijete saglasnost, dobili ste saglasnost onih korisnika koji su tada bili na parceli, ne možete da dobijete saglasnost onih koji nisu bili na parceli. Kada dođe predmet legalizacije na dnevni red, pojavljuju se ljudi koji su upisani. Dok vi tražite da se oni izbrišu i dok tražite da njihova saglasnost vama ne treba, dok to objasnite, prođe rok za legalizaciju; time ste onemogućeni da učestvujete u postupku legalizacije, kako je ovim predlogom zakona dozvoljeno. Daću vam primer kako je predsednik opštine Savski venac sebe upisao na pogrešnoj parceli. Kaže se ovako... Ovo je iz akta između Direkcije za izgradnju i predsednika opštine, u kome se kaže da je investitor dostavio zaključak, pa broj zaključka, vreme i godina, izdato od strane Odeljenja za građevinske i komunalne poslove opštine Savski venac, kojim se ispravlja greška u stavu 1. dispozitiva rešenja iz prethodne alineje, tako što umesto „na katastarskoj parceli 11335“ treba da stoji „katastarska parcela 11335/2“. Dakle, postoji ta mogućnost greške administracije, greške samog katastra, pogotovo na državnom zemljištu. Neka te greške rešava država. Potpuno je suludo da postupke pokreću oni ljudi koji su tu proceduru u skladu sa zakonom ispoštovali i potpuno je suludo da se neko upiše na nečiju parcelu, a da taj to ne zna, i da kada dođe proces legalizacije ili bilo koja druga pravna radnja on ima problem jer ga taj ucenjuje. Postoji mogućnost upisa u katastar i usled rehabilitacije, pojavljivanja starog vlasnika i na bilo koji drugi način koji ometa onog ko je na toj parceli, da li katastarskoj ili građevinskoj, jer jedna građevinska može da ima više katastarskih parcela. Postoji problem ucene i problem od strane opštine, koja je greškom nešto radila i upisivala. Onda neka ona ispravlja svoje greške. Naveo sam primer da je javni pravobranilac ili pravobranilac Ministarstva inostranih poslova dobio rešenje da se izbriše upis u katastar Ministarstva odbrane, koje je tu upisano bez objekta, bez ikakvog dokaza, bez učešća na javnoj raspravi koju je pokrenuo sam katastar. Postoje ogromni problemi u katastru, svuda. Molim vas, gospodine Duliću, da obratite pažnju i na to, jer je tu sprega korupcije i kriminala. Bivši sudija Drugog opštinskog suda je učestvovao u tome tako što je dodeljivao prava na rešenje o upisu u katastar određenim investitorima. Oni su mogli na osnovu toga da grade, dok su drugi investitori, koji nisu podobni ili nisu članovi Demokratske stranke ili nisu hteli da plate šta je trebalo da plate, dobijali to pravo sa sedam, osam, devet meseci zakašnjenja, izvod iz katastra, dok je bio u sudu. Onda ste imali selekciju onih koji su mogli nešto da rade i onih koji ne mogu. Molim vas da ovaj amandman prihvatite, da država rešava imovinsko-pravne odnose sa onima koji su se kasnije, po bilo kom osnovu, upisali u katastar, a da ljudi u procesu legalizacije … (Predsednik: Vaša poslanička grupa više nema vremena.) … taj proces završavaju u skladu sa zakonom, koji je i tako loš. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 84. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Knežević ima reč. Poslanička grupa ima još deset minuta.
Ovaj amandman koji smo podneli odnosi se na član 84, gde predlažemo da se u članu 199. Zakona stavovi 2. i 3. brišu. Zašto? U ovim stavovima propisano je jasno da se odmah po odbijanju ili po odbacivanju zahteva za legalizaciju mora izvršiti isključenje objekta iz vodovodne, elektroenergetske i svih drugih mreža. Znači, odmah po odbijanju i odbacivanju zahteva dolazi do isključivanja iz pomenutih mreža. Smatramo da nema razloga da se ovo isključivanje vrši odmah jer se u najvećem broju slučajeva radi o objektima gde stanuju ljudi, veoma često i sa malom decom, tako da isključivanje iz svih energetskih mreža pravi socijalni problem kod tih ljudi, odnosno onemogućava normalan život. Ako je već zakonom predviđeno rušenje tih objekata, zašto je potrebno mnogo ranije isključivati vodovodnu, energetsku i drugu mrežu? Ako postoji zakonsko rešenje, potrebno je dan pre toga uraditi ovo što je pomenuto. Smatramo da ovi stavovi treba da se brišu i da se u vremenskom periodu u kome dolazi do odbijanja ili odbacivanja zahteva i rušenja omogući ljudima da koriste te objekte, a ne da se oni na ovaj način dovode u nenormalne uslove života. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođo Radeta, po ovom amandmanu nemate vremena. Po Poslovniku, izvolite.
Hvala. Po Poslovniku, član 27. U vašem odsustvu, gospođo predsedniče, tražili smo informaciju zašto poslanici SRS nisu pozvani na Odbor za urbanizam i građevinarstvo, a nisu. Posumnjali smo u činjenicu da li je na Odboru bilo kvoruma. S obzirom na to da ovaj odbor ima 17 članova, kvorum bi trebalo da čini devet članova, međutim, zamenik sekretara je objasnio da su se u Odboru rukovodili članom 23. stavom 3, koji kaže – ako poslanička grupa ne predloži kandidate iz stava 1. ovog člana, odbor se konstituiše u sastavu u kome je izabran na osnovu predloga poslaničkih grupa koje su predložile. To bi moglo da bude tako da ne postoji i član 45. stav 2, koji kaže: „O prestanku dužnosti člana ili zamenika člana odbora i izboru novog člana ili zamenika člana odbora Narodna skupština odlučuje na prvoj narednoj sednici, po dostavljanju predloga poslaničke grupe.“ Dakle, ovde se radi o činjenici da su dva poslanika koja su podnela ostavke na poslaničke funkcije bili i članovi odbora. Dakle, mi nemamo slučaj iz člana 23, gde je poslanička grupa propustila da predloži svoje članove. Ali, razumeli smo... Mi smo ipak dobili od zamenika sekretara spisak članova koji su učestvovali na Odboru i razumeli smo zbog čega ste ovo hteli da sakrijete – zbog činjenice da je ovaj kvorum, koji po nama nije kvorum, kvorum od osam članova, zapravo, osmi član je bio Stefan Zankov iz ove fantomske poslaničke grupe Napred Srbijo. Vi ste hteli da sakrijete tu činjenicu da su vam oni dali kvorum, pa ste onda pokušali da nas ubedite da zapravo kvorum nije ni trebao, odnosno da je sve regularno. Ništa nije regularno. Dakle, on ima pravo da vam da kvorum, vi ste ga zato napravili, mislim, njihovu poslaničku grupu, da biste imali kvorum kada vam zatreba. Nije to sporno, ali sporno je što u trenutnim okolnostima nemate kvorum u ovom odboru. Hvala.
Nema povrede Poslovnika, ni razloga za vašu preteranu, neosnovanu sumnjičavost. Dakle, radi se o tome da ovaj odbor u ovom momentu broji 15 članova i da je osmoro većina. Prema tome, apsolutno nije prekršen Poslovnik, ali ako niste zadovoljni mojim odgovorom, predlažem da se Skupština u plenarnom sastavu izjasni u danu za glasanje.
Ako dozvolite, zadovoljna sam činjenicom da je Stefan Zankov vama dao kvorum. Hvala. Ne morate da glasate.
Dobro. Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Izvolite, gospodine Munjiću.
Hvala. Gospodine ministre, ovaj amandman se odnosi na član 85, tačnije na član 201. osnovnog zakona. Predviđeno je da se posle tačke 25) dodaju još dve tačke, dakle, 26) i 27). Kako sam ja razumeo iz objašnjenja, odnosno obrazloženja vašeg ministarstva zašto ovaj amandman nije prihvaćen, ideja Ministarstva je donošenje jednog podzakonskog akta koji bi se odnosio na parcelaciju, regulaciju i izgradnju. Dakle, vi ćete doneti jedan podzakonski akt i jedan pravilnik, je lʼ tako, koji će biti obavezujući na čitavoj teritoriji Republike Srbije, jedan tipski, rekao bih, pravilnik. I, šta će se desiti u praktičnoj primeni tog pravilnika? Nadam se da se slažete sa mnom da će u narednom periodu lokalne samouprave doneti svoje prostorne planove. U toj planskoj dokumentaciji lokalne samouprave će imati odredbe koje sadrže pravila o parcelaciji, regulaciji i izgradnji. Te odredbe koje će biti predviđene u tim planovima lokalnih samouprava često će biti u velikoj koliziji sa ovim pravilnikom koji vi predviđate. U tom slučaju, vrlo često taj pravilnik neće moći da se primeni ili će biti strahovito otežano da se primeni. Upravo iz tog razloga smo sugerisali formulisanje pravila za dugoročnu primenu. Zato smo i tražili dopunu člana 201, da bi se dodale još dve tačke: uslovi i normativi za projektovanje stambenih zgrada i stanova (to je prva tačka), i druga tačka koju smo tražili – način i postupak za raspisivanje i sprovođenje urbanističko-arhitektonskog konkursa. Mislim da je trebalo da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo potpredsednice.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, opsežnost i kompleksnost izmena ukazuju na to da je možda bilo celishodnije da se donese potpuno novi zakon. Ovako, postojeći zakon u jednom delu postaje prenormiran, a u drugom ima previše pravnih praznina, u trećem se suviše oslanja na buduće uredbe Vlade, u četvrtom zadire u tematiku nekih drugih zakona. Konkretno, ovaj član 88. ima jedan nedostatak, s obzirom na to da nije oročen rok u kojem bi nadležni organ trebalo da reaguje na nešto što je predviđeno u prethodna tri stava ovoga člana 88. Našim amandmanom smo predvideli da to bude rok od tri dana i da se postojećim stavovima doda još jedan stav, kojim bi se preciziralo na koji način nadležni organ i u kom roku treba da reaguje. Jako je bitno da se u svakom članu koji predviđa određenu obavezu državnog organa predvidi i termin, odnosno rok u kojem treba da se ta obaveza izvrši, jer samo na taj način možemo da postignemo da država efikasno radi, odnosno da njeni službenici zaista pravovremeno odgovaraju na zahteve građana. Čini mi se da u članu 52. postoji određeni problem što se tiče primene čl. 103. i 104, jer ukoliko se ne omogući onima koji imaju pravo na konverziju uz naknadu, i odustanu od te konverzije... U tom slučaju im se uskraćuje pravo da ne završe tu konverziju, ako im ne odgovara ta cena. Mislim da bi bilo mnogo celishodnije da se dozvoli odustanak. Ujedno bih istakla i određene primedbe na neku novu vrstu norme, tzv. urbanu komasaciju, s obzirom na to da urbana komasacija očigledno zadire u jedan drugi zakon, a to je Zakon o eksproprijaciji. Samo pod taj zakon bi moglo da se podvede sve ono što je ovim novim članovima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o planiranju predviđeno. Prema tome, ukoliko se radi o tako komplikovanom zakonu, koji je od tolikog značaja za državu, ne smemo dozvoliti da se previše često rade izmene i dopune. Mnogo je bolje, ukoliko se primeti da je zakon neprimenljiv, da ima ozbiljnih problema u njegovom sprovođenju, da se pristupi izradi novog zakona, s tim da se iskustvo koje je stečeno primenom postojećeg zakona iskoristi kada se piše i predlaže novi zakon, jer samo u tom slučaju će imati smisla da se donese novi zakon. Dakle, iskustvo koje je stečeno primenom ovog zakona ukazuje na to da mnogo šta treba da se promeni da bismo imali jedan dobar i efikasan zakon o planiranju i izgradnji. Da ne pričam o tome da je trebalo u međuvremenu da donesemo i zakon o javnoj svojini i sve ostale zakone koji imaju za predmet i sadržinu regulisanje tako ozbiljne materije kao što je svojina.
Da li još neko želi po amandmanu? (Ne.) Na član 88. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, moram da konstatujem da smo vrlo iznenađeni vašom rečenicom, predsednice Skupštine, kada ste rekli da nije povređen Poslovnik. Poslovnik je povređen, jer predstavnici SRS nisu pozvani na sednicu Odbora za urbanizam i građevinarstvo. To je teška povreda i ona se mora konstatovati i o tome se mora glasati.
Molim vas, niste reklamirali Poslovnik, ali moram reći, zbog tačne informacije, poslanici SRS su dodatno i telefonski pozivani. Neki se nisu javljali, ali zaista su pozivani i nemojte... Vi znate da ovde te vrste diskriminacije nema. Problem je što vi ne želite da učestvujete u pravljenju kvoruma, ali je to vaše pravo, koje ja nikada nisam osporila. Nemojte govoriti neistinu. Pošto sam zadužena za vođenje reda o radu skupštinskih tela, prosto vas molim, ja vas vrlo uvažavam, ali vas molim da baratamo činjenicama. Hvala vam unapred i držite se dnevnog reda. Zahvaljujem se. Možete reklamirati Poslovnik i govoriti o tome, ali prosto, to je onda iza ovoga.
Povreda Poslovnika, član 27, ovo se mora konstatovati ...
Ne možete istu tačku reklamirati, isti sadržaj govoriti.
Član 107. Poslovnika.
Izvolite, član 107, samo se ponovo prijavite.
Predstavnici Srpske radikalne stranke nisu pozvani. Oni su ovde izneli stav da nisu obavešteni i nisu mogli ni učestvovati na sednici Odbora za urbanizam i građevinarstvo. To je jedna stvar. Predstavnici Srpske napredne stranke su dobili obaveštenje i dva predstavnika su bila tu. Sada smo saznali da je Vučeta Tošković, član Odbora, učestvovao i dao kvorum. Predstavnici Srpske radikalne stranke, još jednom da konstatujem, nisu obavešteni o sednici, bez obzira na to što je ona najavljena na jučerašnjoj sednici, da će biti održana danas, ali danas nisu dobili poziv. To je istina.
Vi ste isključili sami mikrofon ponovo, je lʼ da? Da li vi želite da se ipak u danu za glasanje poslanici izjasne o tome da li je povređen Poslovnik? Da, želite. Tako će i biti. Imate reč po ovom amandmanu.
Pročitaću odredbu člana 88. Predloga zakona: „Rešavanje zahteva za izdavanje odobrenja za izgradnju upotrebne dozvole i drugih zahteva za rešavanja o pojedinim pravima i obavezama, podnetih do dana stupanja na snagu ovog zakona, nastaviće se po propisima koji su važili do dana stupanja na snagu ovog zakona.“ Ovo je jedna generalna odredba, ali ovom odredbom vi isključujete sve postupke, a ti postupci treba da dobiju bonus, govorim o legalizaciji ali i ostalim postupcima i ostalim pravima i obavezama koje proizilaze iz odredaba prethodnih zakona. Ako kažete da će se postupci nastaviti prema propisima koji su važili do dana stupanja na snagu ovog zakona, onda nema ovog bonusa. Nema svega onoga što ste pričali i pričate šest meseci, da će legalizacija biti besplatna, da će biti sa velikim popustima itd. Vi ste isključili te popuste. Ako se ciljano tumači ovo što ste vi ovde napisali, onda je to tako. Sad morate reći da li ste uključili sve one bonuse ili niste? Ili se ti bonusi odnose na sledeću legalizaciju, koja će biti neminovna jer na temelju ovoga zakona i ovih izmena i dopuna ovoga zakona nema legalizacije? Nema završetka legalizacije, to vam mora biti jasno. Legalizacija se mora rešiti leks specijalisom, sa svim uslovima, načinima, postupcima, pa i bonusima. Hvala.
Na član 88. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Saša Maksimović ima reč.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podnela Poslanička grupa Napred Srbijo SNS odnosi se na član 88, u kojem se dodaje stav 5. Amandmanom se predlaže davanje roka od godinu dana za podnošenje zahteva za legalizaciju objekata izgrađenih ili rekonstruisanih pre 11. septembra 2009. godine, u skladu sa ovim zakonom, imajući u vidu da su određeni uslovi legalizacije promenjeni u odnosu na osnovni zakon, tako da su uslov za legalizaciju stekla i lica koja ranije nisu ispunjavala uslove, ili nisu bila u mogućnosti da plate troškove, koji su ovim zakonom bitno smanjeni za određene kategorije građana. Takođe se mora ozbiljno uzeti u obzir i činjenica da je važeći pravilnik kojim je propisana sadržina tehničke dokumentacije i sadržina i načini izdavanja građevinske i upotrebne dozvole za objekte koji su predmet legalizacije stupio na snagu 13. februara 2010. godine, odnosno manje od mesec dana pre isteka šestomesečnog roka za podnošenje zahteva. Takvim, po meni nedopustivim, kašnjenjem u donošenju pravilnika, bez kojeg se nisu mogli podneti zahtevi, većina zainteresovanih građana je bila onemogućena da blagovremeno prikupi dokumentaciju i podnese zahteve. Ovakav predlog za davanje novog roka je u najboljem interesu i građana i države, jer je zajednički cilj da se ovo pitanje uredi. Time bi se otklonile posledice očiglednih propusta u donošenju zakona, jer je najveći deo obrazloženja da se ovim izmenama otklanjaju nejasnoće zakona. Konkretno se u obrazloženju navodi: „Članovima 78 - 84. predloženim odredbama otklanjaju se pojedine nejasnoće u postupcima legalizacije objekata.“ Ako su te odredbe bile nejasne predlagaču zakona, postavlja se pitanje kako se u tome mogu snaći građani ili lokalna samouprava? Konačno, treba imati u vidu da je glavni krivac za bespravnu gradnju država, upravo zbog ovakvih nejasnih i zakasnelih propisa, a sada donosi zakon koji sve probleme i svu štetu prebacuje na teret građana. Svakako da je ovo što sam naveo dovoljan razlog zbog kojeg bi trebalo da prihvatite amandman Srpske napredne stranke. Hvala.
Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman je podnesen u ime Poslaničke grupe SRS i odnosi se na član 89. stav 1. Predlog je da se taj stav jednostavno briše. Zašto? U jednoj rečenici to bi glasilo ovako: briše se jer je u neskladu sa odredbama propisa koji se odnose na svojinu i poreze na imovinu i nema jasno zakonsko određenje. Ova vrsta naknade je jednostavno nešto što je nasleđeno iz prošlosti, iz prošlih vremena društvene svojine i nedovoljno je definisan pojam. Evo primera iz prakse, tj. stvarnog stanja na terenu. Lokalna uprava nikada nije definisala šta je to, ni dan-danas, i zato se primenjivala selektivno. Opštine koje se smatraju bogatijim nisu vodile tu vrstu naknade. Nisu uopšte htele da ulaze u tu problematiku jer su imale druge izvore prihoda kroz poreze. Siromašne opštine, na drugoj strani, faktički su bile primorane pa su uvele tu vrstu naknade, kako bi pokušale da prežive, mada su znale da ima mnogo toga nedefinisanog. Desilo se to da su građani Srbije dovedeni u neravnopravan položaj, jer su neki plaćali, a neki ne. Čuli smo i u dosadašnjim izlaganjima, a i vi to dobro znate, da tako ne može, svi građani su po Ustavu ravnopravni, a ovaj primer koji navodim nije takav. U ovom zakonu se nigde ne mogu prepoznati kao definisani merila i kriterijumi, pa čak ni sam pojam, kako, zašto i na koji način ovu oblast urediti i definisati. Zato sam u ime Poslaničke grupe SRS i predložio da se u članu 89. stav 1. Predloga zakona briše. Uopšte, neprihvatanjem velikog broja amandmana koje su poslanici podneli, poslanici SRS, doći ćete u situaciju, a mi vas samo upozoravamo, da će se sve još više zakomplikovati, na teret građana, koji će čekati dve-tri godine na izmene pojedinih rešenja. Naša ideja je u stvari bila da se omogući brži postupak i sve uprosti, a samim tim i pomogne građanima. Moram da vas podsetim na nešto što sam već govorio u više navrata, na nedefinisane granice države Srbije, na neurednost u ovoj oblasti i na katastarske karte kojima se i dan-danas mnoge opštine služe i postupaju po njima. Te karte su, verovali ili ne, poštovani građani, još iz 19. veka, što narod komentariše i govori – iz doba Marije Terezije. To je istina. Na mnogim delovima na terenu nema ni traga od onoga što je ucrtano u njima; došlo je do pomeranja tla, reka, kanala, šuma, uvala itd. Ovo govorim jer želim još jednom da istaknem opštinu Apatin, gde su očigledni ovi primeri o kojima sada govorim. Molim vas da konačno krenete u rešavanje tih velikih problema, koji predstavljaju kasnije, u toku sprovođenja ovog zakona u praksi, uvođenja nekih novih sistema, ne znam kako to da nazovem, jer u zakonu se ne može prepoznati i definisati namera koja bi rešila ove probleme... Znači, i dalje postoje u katastrima karte koje… (Predsednik: Molim vas, nemate više vremena, ali završite rečenicu.) Evo, još jednom apelujem da se konačno izmene te karte koje postoje od Marije Terezije. To je katastrofa.
Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite, gospodine Buha.
Moj kolega Škrbić je dao malo šire obrazloženje, ja ću nastaviti u tom pravcu. Gledajte, u stavu 1. kaže: „Naknada za korišćenje građevinskog zemljišta plaća se u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji...“. Vidite koliko je to prazna odredba? Vi koji ste radili Predlog ovog zakona nigde niste dali obrazloženje i definiciju šta znači naknada, šta znači korišćenje građevinskog zemljišta, na šta se plaća, u kojim rokovima se plaća, koji su kriterijumi, merila itd. U pojmovnik ste to morali uneti. Ako je pravno pravilo, onda u pojmovniku morate objasniti šta znači, i sve bitne elemente tog pravnog pravila. Niste to učinili. Vi dozvoljavate, prema odredbi stava 2, da jedinica lokalne samouprave propisuje bliže kriterijume, merila, visinu, način, rokove plaćanja naknade za korišćenje građevinskog zemljišta, a može ih, kaže, propisati uzimajući u obzir i namenu korišćenja objekta. Ovo je neprincipijelno i protivzakonito, čak i protivustavno. Zašto? Naknadu za korišćenje gradskog zemljišta morate definisati zakonom i ona mora biti u skladu sa Ustavom. Ustavno određenje je da su svi građani jednaki pred zakonom i da svi građani plaćaju prema ekonomskoj snazi. Vi ste ovde omogućili varijantu da se u pojedinim opštinama ne uvede naknada za korišćenje građevinskog zemljišta, a drugima ste omogućili da uvedu. Jedni će plaćati po enormno visokim stopama, posebno u onim opštinama koje imaju manje izvorne prihode, pa koriste onaj tip naknada…
Vreme. Zahvaljujem. Na član 89. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres po svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem na saradnji. Rad nastavljamo sutra u 10.00 časova raspravom o Predlogu zakona o socijalnoj zaštiti. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije, prisutno je 65 poslanika. Očigledno je da nas ima više. Da bismo proverili koliko nas je u sali, molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 85 narodnih poslanika, što znači da ima uslova za rad. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Laslo Varga. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da prisustvuju današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike, Ljiljanu Lučić, državnog sekretara u tom ministarstvu, Suzanu Paunović, pomoćnika ministra i Nevenu Rajković, višeg savetnika u Ministarstvu rada i socijalne politike. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O SOCIJALNOJ ZAŠTITI (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Gordana Paunović Milosavljević, Dušanka Plećević, Paja Momčilov, Boris Aleksić, Lidija Dimitrijević, Sreto Perić, Vjerica Radeta, Nataša Jovanović, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Balint Pastor, Dejan Mirović, Dragan Stevanović, Zoran Krasić, Nemanja Šarović, Zoran Popović, Dušan Marić, Munir Poturak, Jelena Travar Miljević, Bajram Šehović, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Nikola Lazić, Milica Vojić Marković, Miletić Mihajlović, Zoran Bortić, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Srđan Spasojević, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Elizabet Paunović, kojim je predložila dodavanje novih članova 108, 109, 110. i zajedno narodni poslanici Elvira Kovač, Arpad Fremond i Balint Pastor na član 82. Narodni poslanik Božidar Delić povukao je potpis sa amandmana na članove 19, 73, 82, 85, 87, 93, 103, 104, 112. i 146. koje je podneo sa grupom narodnih poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Primili ste izveštaje Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za rad, boračka i socijalna pitanja prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović Milosavljević.