Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskoga sabora. Ne tražim stanku. Imam pitanje za vas.
Za mene osobno?
Da. Kada mogu kao predlagatelj dobiti zaključak koji je izglasan 8.svibnja vezano uz odbijanje Zakona o doplatku za djecu?
Ako je potpisan odmah. To je javna stvar. Bili ste tu i vi ste glasovali.
Ali dobio sam i odgovor da se čeka to da se vi vratite s puta prošli tjedan. U srijedu ste se vratili s puta međutim odgovora i dalje nema.
Od koga ste dobili kada ovako razgovaramo. Podnesite zahtjev, … [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] sve što budete tražili što je glasovano. Prema tome, dobit ćete zaključak i šta da vam sada ja odavde proučavam šta je bilo. Dobit ćete zaključak u skladu sa vašim traženjem ako ga niste dobili. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, Vlada bi uskoro trebala zaposliti 1875 državnih službenika.
Šta tražite kolega Kajin, recite?
Stanku u ime kluba 5 ili 10 minuta.
O temi?
O temi zapošljavanje 1875 državnih službenika kako bi sve bilo u skladu sa zakonima, kako bi se te procese kontroliralo kako se ne bi strančarilo molim pauzu od 5 ili 10 minuta.
Dobro. Poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. S obzirom da je povodom traženja stanke za klub HDSSB-a, povod samo kažem je posljednje samoubojstvo policijske službenice u Policijskoj upravi Slavonski Brod, a to je peto samoubojstvo u posljednjih pet godina u Policijskoj upravi Slavonski Brod. S obzirom na takvu situaciju ja tražim stanku od 10 minuta da neke stvari iskažem za govornicom.
Kako ste nazvali temu?
Stanje u Policijskoj upravi Slavonski Brod i MUP-u RH, s obzirom da je gospodin Tonković ovdje ne bi bilo loše da sasluša.
Poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Agonija Imunološkog zavoda se nastavlja i ja bih molio stanku.
Imunološki?
Imunološki.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
U ime kluba tražim stanku u vezi Imunološkog zavoda.
Poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Ista tema.
Dakle, konferencija za javnost klubova zastupnika sljedećih pola sata, najprije ćemo dati stanku. Stanka je do 9,45. Hvala lijepa. Nastavljamo u 9,45. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice, poštovani kolege zastupnici, stanka na traženje klubova zastupnika je istekla i sada idemo čuti šta na konferenciji za javnost misle klubovi po temama. Poštovani zastupnik Damir Kajin, zapošljavanje.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Nitko tu ne govori ili to nisu naše konferencije za štampu nego naprosto koristeći poslovničke mogućnosti govorimo o onim aktualnim političkim problemima za koje inače nemamo mogućnosti progovarati u Republici Hrvatskoj. Pa tako i ja želim nešto kazati o najavljenom zapošljavanju novih 1875 državnih službenika. Netko će reći da će veliki dio tih ljudi biti, kako bih rekao, otići u mirovinu i da će tijela biti popunjena, međutim, temeljno je pitanje ako netko nekome namjesti posao koliko ih onda mora zaposliti, gdje, tko, realni sektor da bi ti, ili da bi mi svejedno imali plaću. Mi se svi možemo složiti ili ne složiti ali ja vas uvjeravam da danas najprivilegiraniji posao je u nadgradnji. Mali obrtnici su čak u težoj situaciji od radnika koji rade kod njih. Hrvatska stagnira između ostalog zbog korupcije, zbog nepotizma, ove umjetne podjele poticane od medija, PR-a, ne znam, ne činjena, bavljenja nebitnim npr. paradama, pogodovanjima itd…. Iza Hrvatske po standardu pred 6 godina bilo je 7 zemalja Europske unije, danas svega 2. Zašto? Vodila se politika "Drž' vodu dok majstori ne odu". I onda si stvarno čovjek postavlja pitanje što nas čeka u dogledno vrijeme. Sada se najavljuje da će se zaposliti tih 1875 novih službenika. Jučer ste imali prilike pratiti situaciju u TESU, ako ga hoće Uljanik preuzeti ja ne vidim gdje je problem, TESU je bio svojedobno dio Uljanika, neka bude ponovno. Oni mogu raditi za Mađare, za Ruse, za Uljanik, ne znam za koga. A Uljanik grupa ima pune navoze barem do 2018. godine. Veći problem će im biti kako doći do radnika nego kako ugovoriti novi brod. I ne razumijem ove odluke DUDI-a. 1875 novih službenika uoči izbora to je otprilike 8 tisuća glasova ali to je još nešto. Za 2000. novih službenika treba raditi ako je osnovica plaće u javnom sektoru 5108 kuna i 84 lipe 16 tisuća 830 radnika. To nisam ja izračunao, to su izračunale jedne novine u Republici Hrvatskoj. Znači da bi se kroz porezni dohodak moglo imati toliko ljudi. Na mjesec znači treba osigurati 10 milijuna kuna. Kroz godinu 120 milijuna kuna. Sa doprinosima to je zasigurno bliže 200 milijuna kuna nego 190 milijuna kuna. Nakon svakih izbora zapošljava se između 5 i 10 tisuća novih ljudi. Treba već početi razmišljati da se država racionalizira, da se počinju ukidati agencije, ministarstva, općine, županije, komunalne službe ili stvarno ćemo za 3, 4 godine biti kao što neki pišu Grčka. Jedan ministar obećavao je posao jednoj čelnici ili članici stranke. To je uobičajena praksa. Gospodin Sabo po pravdi Boga, ja ću reći, je u zatvoru. Tko to ne radi? Pa to naprosto svi rade. I to je jedan od razloga i stagnacije i Istre i šta ja znam koga sve ne i Hrvatske. Da li bi ovi radnici koje sam spomenuo iz TESU-a radili u nadgradnji? Itekako bi radili jer je rekoh najprivilegiraniji posao upravo u nadgradnji. Ministar je rekao zaposliti ćemo 150 pravosudnih policajaca i to će biti naši. Nije trebao ništa reći, to se podrazumijeva u ovoj državi. I znate koja je razlika između onog, ne znam, socijalističkog mraka i ovog svijetla danas? Tamo se znalo, barem ja tako mislim nakon '71. godine da sudac, ministar, ne znam, direktor vodovoda, šef policije i teritorijalne obrane moraju biti iz partije. Ali danas nitko neće u jednom komunalnom poduzeću dobiti ni onaj trimer da kosi travu ako nije član partije. Tako je u Istri, tako bih iznenadio se da nije i drugdje. Zašto se kani zaposliti a ne preraspodijeliti 1875 ljudi? Možda bi ih trebalo zaposliti 50 pravosudnih policajaca gdje, dole u Puli zato jer tamo provaljuju i u zgrade DORH-a i falsificiraju dokumente, izuzimaju dokumente iz spisa ali bez obzira na sve mislim da ima prostora da se naprosto te ljude u Republici Hrvatskoj preraspodijeli a ne dodatno zaposli.
Hvala lijepa poštovani zastupniče Damir Kajin. Nije točno da nemate mogućnosti progovoriti o temama o kojima hoćete jer vam u Saboru stoje na raspolaganju prostorije, tu su novinari i možete svaki dan besplatno zakazati konferenciju za novinare u Hrvatskom saboru. A ovo što sada koriste sve zastupnike činite promatračima jer po Poslovniku se ne može otvoriti rasprava o vašim stajalištima. Zato vam to govorim ovo kako i govorim. … [[Upadica se ne čuje.]] Naravno, isto i za druge vrijedi ali vi ste se požalili da ne možete u Saboru progovoriti o temama pa vas ja pozivam sazovite konferenciju za tisak, za novinare, iznesite svoje stajalište i to je onda legitimno stajalište vašeg kluba a ovako… … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas, a ovako ne možemo otvoriti raspravu [[Upadica Kajin: Ne mogu o Istri.]] Ne možemo otvoriti raspravu jer to nije predviđeno tako. Hvala lijepa. A sad ćemo ići na utvrđeni dnevni red i otvoriti: - Konačni prijedlog Zakona o osobnoj iskaznici, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.835. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona ste primili. U skladu sa člankom 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možemo podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu o ovom konačnom prijedlogu zakona proveli su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za Hrvate izvan RH i Odbor za unutarnju politiku. Izvješća ovih radnih tijela ste primili na sjednici. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra unutarnjih poslova Evelin Tonković. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici, u RH osobne iskaznice u kartičnom formatu počele su se izdavati 1.siječnja 2003.godine. Nakon proteka tog razdoblja od 10 godina te osobne iskaznice u pogledu svojih zaštitnih svojstava i vizualnog identiteta više nisu u potpunosti odgovarale najnovijim standardima zaštite. Upravo stoga je polovicom 2013.godine donesene izmjena Zakona o osobnoj iskaznici te se od 10.6.2013.godine u RH počela izdavati nova redizajnirana osobna iskaznica sa unaprijeđenim elementima zaštite koja sadrži i osobni identifikacijskih broj nositelja osobne iskaznice. Kartica osobne iskaznice koja se izdaje od navedenog datuma bila je pripremljena i za kasniju ugradnju elektroničkog nosača podataka čipa. Tako da je uvođenje redizajnirane osobne iskaznice sa unaprijeđenim elementima zaštite i osobnim identifikacijskim brojem nositelja osobne iskaznice predstavljalo prvu fazu u procesu uvođenja elektroničke osobne iskaznice u RH. Kako bi se potaknuo razvoj informacijskog društva, te razvoj informacijskog sustava državne uprave E-uprava pružanje korisnički orijentiranih elektroničkih javnih usluga, te potaknulo na aktivno sudjelovanje u korištenju i razvoju elektroničkih servisa sve korisnike, građane i gospodarske subjekte pokrenut je projekt uvođenja elektroničkih osobnih iskaznica za hrvatske državljane. Očekuje se da će uvođenje elektroničke osobne iskaznice potaknuti razvoj javnih servisa i omogućiti elektroničko poslovanje gospodarskih subjekata i elektroničku komunikaciju gospodarskih subjekata sa tijelima državne uprave što bi olakšalo i ubrzalo pokretanje gospodarskih aktivnosti. Uvođenjem elektroničke osobne iskaznice i građanima će se olakšati komunikacija sa tijelima državne uprave i lokalne samouprave bez potrebe dolaženja u nadležne institucije radi ostvarivanja pojedinih prava. Zasada postoji mali broj javnih servisa kojima bi se moglo pristupiti pomoću elektroničke osobne iskaznice kao primjerice sustav E-građani, ali se nakon uvođenja elektroničke osobne iskaznice očekuje njihov ubrzani razvoj. Institucije koje će razvijati javne servise morat će ih prilagoditi za korištenje pomoću elektroničke osobne iskaznice te time neće morati ulagati u svoje kartice i u sustav koji kontrolira te kartice, nego će se njihovim uslugama pristupati pomoću elektroničke osobne iskaznice. Primjerice raznim elektroničkim uslugama u području zdravstva, školstva i slično. U okviru projekta uvođenja elektroničke osobne iskaznice pripremljen je i Zakon o osobnoj iskaznici sa ovim konačnim prijedlogom zakona čije se donošenje predlaže po hitnom postupku sukladno odredbi članka 204. Poslovnika Hrvatskog sabor. Donošenje zakona po hitnom postupku se predlaže kako bi se projekt uvođenja elektroničkih osobnih iskaznica za hrvatske državljane što prije dovršio i time ubrzale i olakšale naprijed navedene aktivnosti te kako bi se hrvatskim državljanima koji su zbog neispunjavanja određenih obveza i Zakona o prebivalištu ostali bez prebivališta u RH a time i bez osobnih iskaznica što prije omogućilo ishođenje osobnih iskaznica obzirom da je ovim zakonom predviđeno izdavanje osobnih iskaznica svim hrvatskim državljanima, bez obzira imaju li ili nemaju prebivalište u RH. Prijedlog ovog zakona predstavlja normativnu osnovu za uvođenje elektroničkih osobnih iskaznica za hrvatske državljane. Osobna iskaznica koja će se hrvatskim državljanima izdavati na temelju ovog zakona bit će elektronička i javna isprava, a njen nositelj će njome dokazivati svoj identitet, hrvatsko državljanstvo, spol, datum rođenja i prebivalište u RH. Osim u skladu s odredbama ovog zakona poslovi izdavanja osobnih iskaznica morat će se obavljati i u skladu s odredbama zakona kojim je uređen elektronički potpis i provedbenih propisa donesenih na temelju tog zakona, te internog akta o postupanju o postupcima certificiranja kojeg donosi davatelj usluga certificiranja. Najvažnije izmjene koje bi pokušao ukratko ukazati u odnosu na sada važeći zakon su, osobna iskaznica će biti obvezna isprava za hrvatske državljane starije od 18 godina sa prijavljenim prebivalištem u RH. Hrvatski državljani sa prebivalištem u RH, a mlađi od 18 godina neće morati imati osobnu iskaznicu, ali će je putem svojih roditelja kao zakonskih zastupnica moći ishoditi jer će njome moći potvrđivati svoj identitet u raznim postupcima vezanim uz osnovno, srednjoškolsko obrazovanje, a moći će im služiti kao putna isprava za prelaženje državnih granica EU i ostalih država koje to dopuštaju. Hrvatski državljani koji nemaju prebivalište u RH bez obzira na svoje godine života neće morati imati osobnu iskaznicu, ali će je moći ishoditi ukoliko to žele. Hrvatskim državljanima koji nemaju prebivalište u RH u osobnu iskaznicu će se upisati podatak o njihovom prebivalištu u inozemstvu. Prema podacima o prebivalištu ispisanih u javnoj ispravi koje je izdalo nadležno tijelo države u kojoj imaju prijavljeno prebivalište ili odobreni boravak i toj kategoriji hrvatskih državljana hrvatska osobna je iskaznica neće služiti kao dokaz njihovog prebivalište. Osobna iskaznica će se sadržavati elektronički nosač podataka čip, na kojem će biti pohranjeni podaci koji su ispisani u vizualnoj zoni kartice osobne iskaznice, uz to na čip će se moći pohraniti jedan ili dva certifikata i to identifikacijski i potpisni certifikat. Identifikacijski certifikat će služiti za osiguranje elektroničke potvrde identiteta osobe kojoj je izdana osobna iskaznica i autentikaciju radi pristupa elektroničkim uslugama. Dakle, vlasnik osobne moći će koristiti javne usluge bez osobnog dolaženja u pojedinu ustanovu već će se korištenjem računala i čitača kartice moći identificirati elektroničkim putem pomoću identifikacijskog certifikata na samom čipu osobne iskaznice. Potpisni certifikat će služiti za podršku navedenom elektroničkom potpisu kojim će se potpisivati elektronička isprava koja je sastavljena na računalu i čiji se prijenos i dostava adresatu vrši elektroničkim putem, a napredni elektronički potpis u cijelosti zamjenjuje vlastoručni potpis odnosno pečat i potpis ovlaštene osobe. Dakle, institucije koje će koristiti elektronički potpisane akte razvit će aplikacije koje će izraditi tekst nekog akta i digitalne potpise svih potpisnika, a aplikacijama će pristupiti pomoću elektroničke osobne iskaznice. Rok važenja osobnih iskaznica i certifikata koji će sadržavati biti će pet godina, izuzev osobni iskaznica izdanih osobama sa navršenih 65 godina koje će se izdavati bez roka važenja. Razlog je u tome što se certifikati koji su pohranjeni na osobnoj iskaznici ne izdaju na duži rok jer je snaga današnjih kriptografskih algoritama dostatna samo za narednih pet godina. Certifikati se nakon isteka ne obnavljaju na istoj karici zato što je jamstveni rok za čip koji kartica sadrži ne može u ovom trenutku biti duži od pet godina. To je praksa i drugih država članica EU primjerice Finske, Portugala, Litve, Latvije da izdaju osobne iskaznice sa rokom važenja pet godina. Osobne iskaznice izdane djedi do navršenih pet godina neće sadržavati certifikate, dok će osobne iskaznice izdane djeci od navršenih pet do navršenih 18 godina sadržavati identifikacijski certifikat što će im omogućiti elektroničku potvrdu identiteta u raznim postupcima vezani uz obrazovanje. Osobne iskaznice izdane osobama od navršenih 18 do navršenih 65 godina sadržavat će i identifikacijski i potpisni certifikat. Osobe sa navršenih 65 godina moći će po vlastitoj želji ishoditi osobnu iskaznicu sa ili bez certifikata. Znači samo karticu onakvu kakvu se i sada u ovom trenutku izdaje. Osobe sa navršenih 65 godina koja ishodi osobnu iskaznicu koja sadrži certifikate protekom roka važenja certifikata koji važi pet godina i ne mogu se obnavljati moći će nastaviti tu koristiti osobnu iskaznicu, on je može nastaviti koristiti kao standardnu karticu za potvrđivanje svog identiteta s obzirom da je izdana bez roka važenja. Ali njome tada neće moći obavljati elektroničku potvrdu svog identiteta niti će mu onda tada moći služiti za izradu naprednog elektroničkog potpisa. Osobe starije od 65 godina koje su već ishodile osobnu iskaznicu koja važi trajno ne moraju ishoditi novu osim ako žele imati elektroničku osobnu iskaznicu. To bi želio još jednom naglasiti da ne bi bilo zabune. Osobnu iskaznicu će izdavati policijske uprave odnosno policijska postaja ministarstva nadležnog za unutarnje poslove, mjesno nadležnog prema prebivalištu podnositelja zahtjeva. A osoba koja uz prijavljeno prebivalište na području Republike Hrvatske ima i prijavljeno boravište zahtjev za izdavanje osobne iskaznice moći će podnijeti policijskoj upravi, odnosno policijskoj postaji mjesno nadležnoj prema mjestu svog boravišta. Iznimno u izvanrednim okolnostima uvjetovanim elementarnim ili drugim nepogodama ili u drugim iznimnim situacijama osoba će moći podnijeti zahtjev za izdavanje osobne iskaznice i u policijskoj upravi, odnosno policijskoj postaji koja nije mjesno nadležna prema mjestu njenog prebivališta, odnosno boravišta. Policijska uprava, odnosno policijska postaja dužna je izdati osobnu iskaznicu najkasnije u roku od 30 dana od dana podnošenja zahtjeva ukoliko je zahtjev za izdavanje osobne iskaznice podnesen u redovnom postupku. Ako je zahtjev za izdavanje osobne iskaznice podnesen u ubrzanom postupku policijska uprava, odnosno policijska postaja dužna je osobnu iskaznicu izraditi u roku od 10 dana od dana podnošenja zahtjeva a ukoliko je zahtjev podnesen u žurnom postupku policijska uprava dužna je osobnu iskaznicu izdati u roku od 3 radna dana od dana podnošenja zahtjeva. Kod prvog izdavanja osobne iskaznice koja sadrži certifikate osoba će biti dužna registrirati se na portal elektroničke osobne iskaznice koju će uspostaviti davatelj usluge certificiranja. Korištenjem podataka za registraciju koje će dobiti kod preuzimanja izdane osobne iskaznice te se informirati o načinu korištenja osobne iskaznice. Osoba će biti dužna sama aktivirati elektronički dio osobne iskaznice korištenjem podataka za aktivaciju koje će dobiti kod preuzimanja osobne iskaznice. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra unutrašnjih poslova. Da li izvjestitelji radnih tijela Hrvatskoga sabora žele? A ispričavam se, ispričavam se, na izlaganje zamjenika ministra, uvodno izlaganje imamo replike, pa ćemo odraditi replike. Poštovani zastupnik Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Naime, gospodine Tonkoviću, i sam sam uzeo svoju osobnu iskaznicu koja vrijedi do 2022. Člankom 4. ispada da idemo korak unazad i da skraćujemo rok na 5 godina. Ako čip ne može izdržati 10 godina onda tražite drugi čip. Poslije toliko troškova koje imaju naši sugrađani još trebamo nabijati trošak osobnih iskaznica svako malo. Prema tome ako većina zemalja Europske unije ima rok 10 godina mi u klubu HDSSB-a inzistiramo da i to bude također u Hrvatskoj a ne da se uspoređujemo sa jednom Litvom. Molim objašnjenje ako je čip u pitanju, to nije dobro za hrvatski narod, idemo u rikverc.
Zamjeniče ministra, želite li odgovoriti? Da. Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Evelin Tonković.
Poštovani zastupniče, tehnički su ipak problemi. Samo nekoliko zemalja u Europskoj uniji ima na 10 godina, to je složeno tehničko pitanje, vrlo je složeno i iziskuje velika materijalna sredstva. Ovo je u ovom trenutku najoptimalnije rješenje.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine Tonkoviću, ja još uvijek bez obzira na vaše izlaganje ne vidim nikakav razlog za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. A podsjetiti ću vas 2014. godine smo u Hrvatskom saboru kada smo razgovarali o Zakonu o prebivalištu upravo govorili o ovakvim stvarima i tada smo po vašim podacima zapravo MUP je odjavio 257 tisuća 231 osobu i sada ovim novim zakonom se zapravo dozvoljava da svi hrvatski građani bez obzira na prebivalište mogu imati osobnu iskaznicu što je dobro. No kada govorimo o tome da ne ulazimo u tehničke detalje onoga o čemu ste vi govorili a vezano za jedno kriptografsko dešifriranje, odnosno kontrolni čip morate znati da danas u svijetu a i u Europskoj uniji se uglavnom upotrjebljavaju biometrijske osobne iskaznice a to imate i kod vozačkih dozvola i kod dozvola za prebivalište, ne znam propusnica graničnih i tome slično. Ako već govorite o ovome, evo volio bih da razmislite o tome da se osobne iskaznice mogu izdavati u diplomatsko konzularnim predstavništvima upravo zbog svih Hrvata koji žive izvan Republike Hrvatske i zbog smanjivanja troškova znajući da će ove osobne iskaznice vrijediti samo 5 godina a ne 10 godina kao do sada što ste vi pokušali objašnjavati upravo zbog ovih kriptografskih podataka na tim kontrolnim čipovima. Ne treba smetnuti s uma da ni MUP danas nema čitaće za kontrolne čipove, što je još jedan dodatan trošak ili opterećenje za državni proračun. E sada ako uzmete mene i moje godine, da se ne uspoređujem sa predsjednikom Sabora, ja ću do 65 godine trebati negdje 5 puta izvaditi osobnu iskaznicu, što mislim da nije dobro jer se građanima sa 65 godina zapravo omogućuje da te osobne iskaznice ne moraju vaditi. Evo, hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Nova replika poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine zamjeniče ministra, u trenutku kada smo donosili OIB kao jedinstveni identifikacijski znak za sve građane Republike Hrvatske onda je bio dogovor među resornim ministarstvima kako se bude tehnološki napredovalo da ćemo praktički težiti da u sljedećih 5 godina na jednoj iskaznici imamo vozačku i zdravstvenu. Nažalost s ovim Zakonom o osobnoj iskaznici, od toga projekta se definitivno odustaje kao što se odustalo i od središnjeg registra što se tiče OIB-a. I očigledno nekome ta priča sa OIB-om koji bi konačno u Hrvatskoj trebao dati jasnu krvnu i imovinsku sliku i birokratski smanjiti i uštedjeti korake i vrijeme hrvatskih građana preskače. Međutim, ono što želim također reći je 280 tisuća hrvatskih građana koji su Izmjenom zakona o prebivalištu izgubili pravo na osobnu iskaznicu, mislim da njima ništa u životu ne znači što će im netko napisati da imaju prebivalište. Jer ja ću ovdje sada ovom prilikom a to sam na Odboru za Hrvate isto govorio, za Hrvate izvan Hrvatske a to je kakav je porezni status tih ljudi. Jer nemojmo zaboraviti što znači prebivalište, nemojmo zaboravit na ona 182 dana, nemojmo zaboravit da ti građani, osobito ovi u zapadnoj Europi posjeduju nekretnine u Republici Hrvatskoj, nemojmo zaboraviti da građani iz prekooceanskih zemalja s kojima Hrvatska nema potpisane ugovore o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, nema potpisane ugovore o zdravstvenom osiguranju, će se naći praktički u situaciji da će im biti totalno onemogućen povratak u Republiku Hrvatskoj jer on ako plati porez na mirovinu u Americi on će ga morat platit i u Hrvatskoj. Prema tome, ova osobna iskaznica s obzirom na specifikum Hrvatske, s obzirom da je Hrvatska uz Italiju i Irsku zemlja u Europskoj uniji koja ima najveću migraciju mislim da moramo onda to neke stvari specifično i …
Hvala lijepa. Završili smo replike i odgovore na repliku. Sada da li će, da, predstavnici radnih tijela odbora. Prvi je na redu Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i poštovani zastupnik Furio Radin.
Hvala gospodine predsjedniče. U raspravi o Konačnom prijedlogu zakona o osobnoj iskaznici članovi odbora su iznijeli ocjenu kako zapravo ne postoje nikakvi opravdani razlozi za primjenu hitnog postupka kod donošenja predloženog zakona. Posebno je naglašeno da je pravo na osobnu iskaznicu na jezicima i pismima nacionalnih manjina postojalo i u bivšoj državi s tim da je tada ono bilo vezano za određeno područje. Tako se u Istri svi iz dvojezičnih područja neovisno o njihovoj nacionalnoj pripadnosti dobivali dvojezične iskaznice tamo gdje je dvojezičnost vrijedila. U Republici Hrvatskoj je to pravo vezano za pojedinca odnosno pripadnika određene manjine što se ne može smatrati napretkom na tom području. U članku 7. navodi se da je pravo na dvojezičnost … utvrđeno posebnim zakonom ili međunarodnim ugovorima, ali ono je utvrđeno i županijskim, gradskim ili općinskim statutima što se izrijekom ne spominje u ovoj odredbi. Osim toga, budući da se izraz obrazac osobne iskaznice odnosi i na konačni izgled osobne iskaznice i na obrazac na kojem se predaje zahtjev za izdavanje osobne iskaznice ukazano je na važnost da oba ova obrasca, kao i sadržaj koji će se nalazit na elektroničkom nosaču podataka budu na jezicima i pismima nacionalnih manjina tamo gdje vrijedi dvojezičnost. Kada je riječ o izradi nove osobne iskaznice skrenuta je pozornost na zakonsku odredbu prema kojoj ministar pravilnikom određuje cijenu izrade iskaznice što je ocijenjeno kao dodatni teret za hrvatske građane, s time da se u zakonskom prijedlogu nikad nigdje ne spominje činjenica da će građani morat kupiti, ako će htjet naravno, i odgovarajući čitač kojeg će moći nabaviti na slobodnom tržištu i po tržišnoj cijeni jer valjda pojedinac mora znat što piše na njegovoj osobnoj iskaznici. Dodatno opterećenje građana predstavljat će i obavijest za izrade nove osobe iskaznice svakih 5 godina. Budući da je člankom 4. određeno da je rok važenja osobne iskaznice 5 godina s tim da predloženi rok nije ničim obrazložen, postavljeno je pitanje kako je moguće da s obzirom na razinu napretka tehnologije i neograničen broj podataka koji će se nalaziti na elektronskom nosaču podataka, ne postoje takva rješenja koja bi osigurala čuvanje tih podataka sljedećih 10 godina koliko bi mogla vrijedit iskaznica. Izraženo je mišljenje da su predviđene kazne od 3 do 4,5 tisuće kuna za osobe koje moraju, a nisu ishodile novu osobnu iskaznicu ili ako su promijenjeni pojedini osobni podaci, a oni nisu podnijeli zahtjev za izdavanje nove iskaznice, nerazmjerne prekršaju. Istaknuto je da je u pojedinim slučajevima, primjerice za građane koji žive na otocima ili na područjima od posebne državne skrbi, u selima koji su udaljeni od policijskih postaja ili uprava, postoje objektivne okolnosti da premaše predviđeni rok. Skrenuta je dalje pozornost i na činjenicu da je tijekom 2014. godine gotovo 260 000 hrvatskih državljana izbrisani iz evidencije prebivališta i boravišta, što je važno i zbog toga što je prilikom odjave prebivališta osoba bila dužna vratiti osobnu iskaznicu radi njenog fizičkog poništenja. Istim tim osobama kako je istaknuto, sada se daje mogućnost ishođenja osobne iskaznice što predstavlja ponovni trošak za one osobe kojima je iskaznica tek nedavno poništena i još nemaju novu. Budući da predloženi zakon utvrđuje da svi hrvatski građani imaju pravo na osobnu iskaznicu iznesen je prijedlog da se u zakonskim odredbama predvidi mogućnost i da diplomatsko-konzularna predstavništva mogu izdavati osobne iskaznice. Ovo je osobito važno za hrvatske građane koji žive u prekooceanskim zemljama u kojima su i sama predstavništva, često jako udaljena, ali zbog nemogućnost dolaska u Republiku Hrvatsku da bi ishodilo osobnu iskaznicu. Napominjem da više od milijun državljanstava hrvatskih je podijeljeno početkom '90.-ih godina. Zapamtite taj podatak. S obzirom na to da predlagatelj zakona ističe kako je svrha uvođenje elektroničke osobne iskaznice poticanje i praćenje razvoja informacijskog društva te razvoja sustava državne uprave, pružanje korisničkih orijentiranih elektroničkih javnih usluga te potreba javnog sudjelovanja svih korisnika u korištenju i razvoju elektronskih servisa, istaknuto je da je prethodno trebalo napraviti potrebne analize koje bi potvrdile mogućnost ostvarivanja ove svrhe. Naglašeno je da je bilo potrebno ranije utvrdit koliko uopće hrvatskih građana ima pristup Internetu, koliko se od onih domaćinstava koja imaju pristup uopće njime zna služiti, kolika je prostorna pokrivenost i dostupnost mreža na teritoriju Republike Hrvatske i sl. Napokon i na kraju, skrenuta je pozornost da su kontaktni čipovi koji se predviđaju ovim zakonskim prijedlogom već zastarjeli i da je stoga njihovo uvođenje u suprotnosti s važećim direktivama Europske unije i postavlja se pitanje zašto Hrvatska, Republika Hrvatska to upravo sada radi. Izražena je i sumnja da će u slučaju krađe identiteta ili drugih zlouporaba biti moguće osigurati potrebnu zaštitu podataka koje će sadržavati osobna iskaznica. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 6 glasova za i 2 suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese konačni prijedlog zakona, da donese Zakon o osobnoj iskaznici uz jedan amandman. Na članak 7. stavak 2. i 3. mijenjaju se i glase: "Stavak 2. Kada je to utvrđeno posebnim zakonom ili međunarodnim ugovorima obrazac za zahtjev, obrazac osobne iskaznice i sadržaj iskaznice za osobu pripadnika nacionalne manjine tiska se i na jeziku i pismu nacionalne manjine. I tri. Obrazac za zahtjev, obrazac osobne iskaznice i sadržaj iskaznice iz stavka 2. ovoga članka popunjava se na hrvatskom jeziku latičnim pismom i jeziku i pismima nacionalnih manjina. Obrazloženje je kratko. Predloženim amandmanom se želi naglasiti da osim što sama osobna iskaznica mora bit napisana na jeziku i pismu nacionalnih manjina sukladno odredbama posebnog zakona koji to pitanje uređuje, te međunarodnim ugovorima potrebno je da i zahtjev za osobnu iskaznicu kao i sadržaj koji će se nalaziti u kompjuteru, znači na elektroničnom nosaču podataka bude također napisana na jeziku i pismima nacionalnih manjina kako bi se izbjegla svaka dvojba o ovoj zakonskoj odredbi. Hvala.
Hvala lijepa. Da li predsjednici i predstavnici drugih radnih tijela žele iznijeti svoja stajališta? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, zamjeniče ministra. Prošli tjedan smo u Saboru raspravljali o izmjenama zakona koje regulira putne isprave i taj prijedlog zakona nije išao po hitnom postupku, nego u redovnu proceduru, a ovaj je predložen hitnim postupkom. I to u obrazloženju hitnog postupka jedino što sam razumio da bi time omogućili da državljani Republike Hrvatske koji imaju pravo na osobnu iskaznicu dolaze u ljeto, ljetovati u Hrvatsku pa da iskoriste ovaj zakon i podignu ili srede si nove iskaznice. To nije opravdani razlog za hitni postupak naročito zbog dilema koje ovaj zakon još uvijek u sebi nosi. I mislim da bi bilo bolje da ste išli u dva čitanja ako nije kasno i Vlada može predložiti dva čitanja kako bi se izbjeglo da amandmanima moramo intervenirati u sam predloženi zakon. Drugo, u članku 1. je definirano da je osobna iskaznica dokaz hrvatskog državljanstva. Mene zanima gospodine zamjeniče ministra da li ste međuresorno usklađivanje napravili i da li je sada svima u ovoj državi jasno da sve zakone, a posebno podzakonske propise u kojima je propisano da se dokaz državljanstva ili dokazivanje državljanstva radi domovnicom izbrisali. Naime, mi smo još uvijek u situaciji da dio tijela državne vlasti, lokalne samouprave, pa i javnih institucija kao dokaz državljanstva traže domovnicu. To je jedna besmislena situacija. Osobnu iskaznicu ne možete dobiti bez domovnice. Donesete domovnicu, dobijete osobnu iskaznicu i onda vas još pet puta traže domovnicu. Ako je ovdje definirano da je osobna iskaznica dokaz državljanstva, onda nitko drugi, a to nije stvar ovog zakona, nego drugih posebice podzakonskih propisa ne može tražiti još jedan dokumenat dokazivanja državljanstva ako stranka to dokazuje osobnom iskaznicom. Upravo izostanak tih međuresorskih usklađivanja i ne mijenjanja podzakonskih propisa nakon donošenja novih zakona je često razlogom neuređenosti opće javne državne uprave u Republici Hrvatskoj. Čini mi se da čak i vi u Saboru kad smo raspisivali natječaje i javne pozive za neka izbor i imenovanja se tražila preslik domovnice. Drugo, odredba o važenju osobne iskaznice od 5 godina. Ja ne znam zašto najprije radimo veliki tehnički i tehnološki iskorak, pa na obrazac osobne iskaznice uvodimo mogućnost dva certifikata, a onda valjanost osobne iskaznice svodimo na pet godina, od sadašnjih 10 na 5. Jer to uvijek izgovor o nekakvim tehničkim problemima kasnije se svodi na to da od građana periodično svakih pet godina uzimamo novac da bi poštivali zakon i mijenjali osobne iskaznice svakih 5 godina. U doba olovke, gumice, papira i indiga i kad su osobne bile plastificirani komadić papira vrijedila je 10 godina, sada kada je elektronika toliko napredovala, kada zakonom uvodimo mogućnost elektronskog potpisa, skraćujemo valjanost osobne iskaznice na pet godina. Ko da građani jedva čekaju da mu se približi rok isteka da trče u policijsku stanicu ili upravu da bi ishođivali nove osobne iskaznice. I ne pristajem na obrazloženje da se radi o tehničkim problemima. Državna vlast i uprava postoji zato da tehnička rješenja prilagođava građanima i njihovim potrebama i interesima, a ne obrnuto, da građani budu ti koji će rješavati problem tehničkih problema pa ćemo svakih 5 godina mijenjati osobne iskaznice. Ni jedno suvislo obrazloženje, izgovor o tehničkim problemima, gospodine zamjeniče, nije prihvatljiv. Naprosto nije. Ako niste spremni tehnički riješiti problem da ona vrijedi 10 godina povucite ovaj zakon, dajte ga u prvo čitanje, riješite tehničke probleme i onda dođite sa zakonom. Sljedeće, na članak 10. ali u kontekstu toga da osobna iskaznica može biti i putna isprava. Dakle, osobna iskaznica može biti i putna isprava. Dolazimo do problema iste odredbe gospodine zamjeniče ministra ovaj članak 10. istu odredbu ima kao i članak x Zakona o putnim ispravama. I problem se javlja i može se javiti kod djece koji imaju roditelje gdje su oba zakonska skrbnika, a nisu završeni sudski ili upravni postupci osporavanja očinstva, rastave braka i neodgovornog roditeljstva. Naime, djeca s navršenih 15, 16 godina mogu tražiti osobnu iskaznicu kako bi si olakšali sve poslove za obrazovanje. Međutim, ako je postupak osporavanja očinstva, rastave braka u toku da bi dobio osobnu iskaznicu oba roditelja moraju podnijeti zahtjev ili podnosi jedan, a preuzima drugi. A što ako taj roditelj, naprosto drugi roditelj nije dostupan? Postupak rastave braka je u toku, on traje podosta dugo i nije ni u Hrvatskoj. Ili iz inata prema bivšem partneru doduše kažnjava dijete, ne želi dati suglasnost da dijete dobije osobnu iskaznicu koja mu može služiti kao putna isprava. Ili što u slučaju kada se primjenjuje zakonska odredba da je po sili zakona otac djeteta majčin muž, a majka je pokrenula postupak osporavanja očinstva da bi dokazala da je drugi muškarac otac djeteta i da bi biološki otac tu suglasnost mogao dati, a postupak traje, nema pravorijeka. A dijete bi trebalo otputovati u Austriju ili u Njemačku na školovanje ili liječenje za što mu je dovoljna osobna iskaznica. Ili žele izvršiti upis u srednju školu i fakultet izvan mjesta prebivališta. Ili se radi o neodgovornom roditeljstvu koje se ne odaziva na poziv drugog partnera da se to djetetu omogući. Ja nemam gotove formulacije, a upozorio sam i kod putnih isprava, upozoravam i sada da ova formulacija iz članka 10. u neugodne situacije može dovesti veliki broj djece i roditelja. Kao što i u članku 9. postoji rizik od zlouporabe. Naime jedan od roditelja, naročito u postupku osporavanja očinstva, skrbništva a s obzirom da je osobna iskaznica i putna isprava na prijevaru može srediti osobnu iskaznicu i dijete odvesti iz Hrvatske, a postupak napominjem sudbeni još traje. Zaštitni mehanizmi u članku 9. od mogućih zlouporaba ne postoje. I savjetovanje sa socijalnom službom vam je nužno da odredbe članka 10., a posebice stavka 9. dovedete do minimuma mogućnosti zlouporabe. Dali ste hitni postupak, nema vremena. Ja ovo što sam vam sad rekao nisam izmislio nego možete u javnosti pratiti tragične situacije problema o kojima sam sad govorio i ljudi su bili prisiljeni izlaziti u javnost da bi ukazali na loša zakonodavna rješenja ili zlouporabe određenih zakonskih odredbi ili njihovu nedorečenost. I ako postoji mogućnost da samo u 10 slučajeva izazovemo problem to je dovoljni razlog da zakon jasnije napišemo. I završno, oko članka 22., vezan je i na članak 2. koji predviđa ovlast Vlade RH na prijedlog ministra za unutarnje poslove određivanje pravne osobe u državnom vlasništvu za obavljanje poslova tehničke izrade osobne iskaznice, tiskanje obrasca i izdavanja certifikata. Nisam našao nijednu odredbu odgovornost, dakle ja ne znam tko je ta pravna osoba i tko će biti ta pravna osoba? To niste ni spomenuli. Dakle, zakon je došao po hitnom postupku, stupa na snagu praktički odmah, tko je ta pravna osoba koja će po članku 22., koja u ovom trenutku ispunjava uvjete da preuzme poslove iz ovog zakona? Jel' to državna tajna ili se to može reći u Hrvatskom saboru? Ili je možda upravo ta pravna osoba razlogom zašto osobne će vrijediti samo 5 godina? Međutim, ono što me zabrinjava ne postoji nikakva odredba o odgovornosti te pravne osobe za moguću zlouporabu podataka ili krađu podataka, krađu identiteta. Postoje prekršajne odredbe da će platiti x tisuća ili 10 ili 100 tisuća kuna ako nešto ne osiguraju. Međutim, svjedoci smo ovih dana ponovno u javnosti da je došlo do zlouporabe podataka i krađa identiteta na temelju fotokopije osobne iskaznice i da su građani ušli u dužničko ropstvo, blokade računa i ovršne postupke jer je fotokopijom njihove iskaznice netko sklopio ugovor recimo s teleoperaterom. I građanin ne može dokazati da on to nije bio taj, a ovaj ne mora dokazati drugačije. Dakle, dovoljno je da se nečija fotokopija osobne iskaznice pojavi kod davatelja usluga na temelju kojega on sklopi ugovor, taj kriminalac stvori građaninu čiji je identitet ukrao enormne troškove i ovaj ih mora platiti, mora ih platit. I sada dolazimo do nove osobne iskaznice sa dva certifikata, između ostalog i elektronskog potpisa, a i zaštićenih podataka. Zaboravio sam pitati jer to građani će doista morati imati čitač da pročitaju što na njegovoj osobnoj iskaznici piše? Ali koja je odgovornost te pravne osobu ukoliko dođe do zloupotrebe podataka ili krađe podataka, identiteta za svih one koji osobne iskaznice posebice kod certifikata. Ili će i u tom slučaju građanin čiji su podaci zloupotrebljeni na taj način ili identitet ukraden biti u situaciji da najprije podmire sve troškove koje neko od njih traži bez minimalne šanse da dokažu da je došlo do zloupotrebe ili krađe podataka. Pitanje zaštite i sankcioniranja samo za moguće propuste kao što ste to napisali u članku 27.nije zaštita građanima, ovo je sankcioniranje nepoduzimanja, ali odgovornost ako do toga dođe je nešto drugo. Tko je odgovaran u tom slučaju? Da li ta pravna osoba u vlasništvu RH jer je zakonom toj pravnoj osobi u ime RH dato to pravo, ti poslovi i oni rade u ime RH, ne u svoje ime, oni osobno ne izdaju ime svoje nego RH. Da li RH snosi odgovornost ako građanin pretrpi štetu koja je nastala propustom, krađom identiteta i zloupotrebom podataka do koje je došlo u pravnoj osobi u vlasništvu RH? Previše je slučajeva gospodine zamjeniče ministra ovih dana u Hrvatskoj, preveliki broj ljudi je u velikim poteškoćama da bi olako prešli preko toga. Vaši odgovori mogu pomoći u razumijevanju zakona, ali bez promjena na 10 godina valjanosti osobne iskaznice ovaj zakon će biti jako teško podržati.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Miroslav Tuđman replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Lesar, vi ste ovdje postavili pitanje da li je bilo međuresorskog dogovora vezano za jednu besmislicu da se traži onda domovnica, kada je osobna iskaznica potvrda toga. Činjenica je da postoji zakon po kojem država ne može tražiti od građana dokumente sa kojima već raspolaže, podatke sa kojima već raspolaže. Ali činjenica je isto tako da na upit sa kojim bazama podataka država raspolaže dobio sam odgovor da Ministarstvo uprave ne raspolaže sa podacima o bazama podataka s kojima država raspolaže. Drugim riječima stvarni ne funkcioniraju ne na međuresorskoj nego Vlada naprosto ne poštuje ovo. S druge strane sami ste već ovdje rekli sa ovim stavom da što tehnologija omogućava potpisni certifikat, identifikacijski certifikat pretpostavlja odustajanje od papirologije i da vrijedi naprosto elektronički dokaz. Ali problem je u tome što ne postoji strategija informacijske sigurnosti, ne postoje zakoni i propisi kako će se onda u tome štitit, prema tome s ovim se naprosto otvara niz novih pitanja na kojima nema ni blage predodžbe kako ih rješavati i kako se sa time suočiti. I prema tome, o nizu drugih stvari ću govoriti ali jasna stvar da se ovo radi na pamet, po logici nekakvih tehnoloških mogućnosti i inovacija a bez ijednoga strateškog i dugoročnog promišljanja.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Tuđman, upravo zbog toga sam i otvorio ovu temu. Naime država najprije meni da dokumenat kojim dokazujem da sam državljanin RH a onda me na drugom šalteru traže dokaz da sam državljanin RH od strane te iste države. I znam za ovu odredbu, međutim ta odredba se gotovo u praksi ne primjenjuje jer malo malo pa smo u situaciji dokazivati pred državnim tijelima da smo državljani RH. Međutim, sada kada ima ovakvu odredbu i nove osobne iskaznice u svim propisima u kojim je propisano da netko ima pravo tražiti domovnicu a ne osobnu iskaznicu mogao bi to razumjeti za one državljane koji nemaju osobnu iskaznicu jer nemaju prebivališta u RH, ali po ovom zakonu će i oni imati pravo na osobnu iskaznicu. Dakle, dokazivanje državljanstva samo jedanput, samo jedanput i to prilikom izdavanja osobne iskaznice. Onda smo ispunili svrhu želje da olakšamo građanima da poštuju zakon, da moraju imati osobnu iskaznicu koja je ujedno dokaz o osobnom identitetu i državljanstvo. Naravno da se radi o samo jednom ali na ovom primjeru želim reći koliko apsurda stvaramo. I onda to sve vrijedi 5 godina.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Furio Radin, replika.
Hvala. Kolega Lesar, pokušat ću vam dati rješenje na to pitanje. U 90% slučajeva uopće nije bitno da li imate ili nemate državljanstvo ako smo članovi EU, nego ako imate ili nemate stalni boravak. Kod nas je državljanstvo uopće precijenjena stvar, nije običaj pitati u zemljama EU državljanstvo nego 90% i više od 90% prava uključujući i prava da sudjelujete na lokalnim i regionalnim izborima, sve osim nacionalnih izbora pravo da plaćate poreze ili da imate olakšice na porez dolazi od toga da li imate stalni boravak. Suprotnost je, spomenuo sam malo prije, više od milijun državljanstva koje je Hrvatska podijelila devedesetih godina ljudima mnogi od koji uopće nisu ni bili u Hrvatskoj i koji bi onda na osnovi takvog dokaza o državljanstvu mogli imati stalni boravak pa onda i sva prava koja iz toga proizlazi. Tako da moj savjet bi bio sljedeći da ne potenciramo državljanstvo već potenciramo stalni boravak, to je europski duh.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala. Kolega Radin, meni je potpuno jasno da ulaskom Hrvatske u EU pitanje boravišta je tema o kojoj se rješava niz stvari, ali ipak, postoji niz stvari ali ne samo u Hrvatskoj nego i u Europi koja prava koja jesu vezana na državljanstvo. I ne možemo reći da recimo netko tko nije državljanin RH može biti imenovan za suca Ustavnog suda, dakle to je pitanje državljanstva ili izabran za zastupnika u Hrvatski sabor jel, tu je opet pitanje državljanstva. Dakle postoji niz stvari gdje državljanstvo velika razlika od onoga koji je dobio boravišnu dozvolu od stalnog boravka, privremenog ili bilo kojeg drugog. Ali pitanje državljanstva nije samo pitanje dokazivanje pred državnim tijelima u Hrvatskoj. Građani Hrvatske putuju diljem svijeta, ne samo u EU, a u tim zemljama pitanje državljanstva je još uvijek nešto što se traži, pita i dokazuje.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Lesar, ja bih se htjela očitovati i dijelom podržati u ovom kada ste govorili o problematici članka 10.odnosno o problematici izdavanja osobne iskaznice za dijete. Naime, ja sam na nekoliko odbora upozorila i dala svoje mišljenje vezano oko ovog članka. Ja smatram da se definitivno sa ovakvim odredbama zakomplicirao da tako kažem život, ali prvenstveno roditeljima među kojima nema problema, dakle gdje su normalne bračne zajednice i gdje se sada zbog onih koji su manipulirali ili im je namjera da manipuliraju stradaju svi oni drugi. Prvenstveno tu sada govorim i o situacijama u kojima jedan roditelj živi samo da živi u nekom drugom gradu zbog posla pa je tokom tjedna odsutan ili još ako živi i radi negdje u inozemstvu, recimo pomorac je pa mora čekati da dođe u neku luku pa mora pronaći tamo naše konzularno predstavništvo da bi dao suglasnost da drugi roditelj može dati zahtjev itd., itd. Dakle ja sam apelirala na predlagatelja da vidi, žao mi je također što je ovo u hitnom postupku, da vidi mogućnosti kako ovaj dio razraditi na način da svedemo, svjesna sam toga da postoji potreba da svedemo mogućnost manipulacije na minimum, a da s druge strane ne otežamo dodatno i financijski jer eventualno dati izjavu odnosno ovjeriti potpis kod javnog bilježnika itd., dakle da u tom dijelu ne opteretimo one obitelji u kojima takvih problema nema. Evo u tom smislu moja podrška.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala. Kolegice Sobol hvala vam na potpori. Naime, sličnu raspravu na odredbu članka 10.imao sam kada je bio ovdje ministar Miljenić o putnim ispravama i tamo je ista odredba napisana. Onaj zakon nije bio u prvom čitanju i ministar je obećao da će dopunska savjetovanja napraviti da se izbjegnu sve ove zamke o kojima smo i ja i vi govorili. Ali vidite ovo je sada hitni postupak. Amandmanski reagirati na formulacije članka 10.je gotovo nemoguće. Tu si je Vlada zakomplicirala ne znam zašto, ponovno ih upozoravamo da postoji mogućnost velikih problema u primjeni članka 10. Imat ćemo apsurdnu situaciju da ćemo onda kod putnih isprava nakon što ministar Orsat Miljenić očito je shvatio o čemu se radi napravi poboljšanja, a ovdje ćemo imati ovakvo zakonsko rješenje. potpuno nepotrebno.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub nezavisnih ljevičara i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom. Sigurno se sjećate, a naročito vi koji ste duže u Hrvatskome saboru, onih proklamacija s ove govornice sve na jednom mjestu. Postoji jedan premijer koji je s onim velikim škarama došao i sve ćemo odrezati ono što nam ne treba, a ja ću vam pokazati kako izgleda to sve na jednom mjestu. Morate imati ovakvu jednu veliku kutijicu u toj kutijici morate imati iskaznice i onda te iskaznice uzmete van i vidite da svaka iskaznica ne vrijedi ništa. I onda imate vozačku dozvolu posebno imate, pa imate vozačku dozvolu ako je novija onda imate ovu noviju, pa onda imate zdravstveno, pa imate dopunsku zdravstvenu, pa imate osobnu iskaznicu. Ona najmanje vrijedi, ona ništa ne vrijedi. Evo primjera, ja sam dobio novog člana obitelji i trebali smo ga prijaviti na našoj adresi. Pošto smo suvlasnici stana moja supruga i ja, morali smo jedan i drugi doći u policijsku postaju i kada smo došli onda smo donijeli iskaznice. Oni su rekli ne iskaznice trebate uzeti potvrdu o prebivalištu, a na iskaznici piše gdje stanujemo. I onda smo mi to tamo dva sata paradirali i konačno smo uspjeli dobiti. Za svaku potvrdu, za svaki neki proces koji trebate, trebate izvaditi domovnicu i trebate izvaditi list iz knjige rođenih ne stariji od 6 mjeseci. Koja je to odredba, zašto ne stariji od 6 mjeseci recimo muško, zašto ne starije od 6 mjeseci? Da bi se platilo, da bi birokracija imala zbog čega postojati. Ovaj zakon koji naš klub neće podržati nema nikakvog smisla. Ako ove kartice nisu u tom jednom onda to nikakvog nema smisla. Imamo čip, sve možemo staviti na kartice. Nema smisla donositi Zakon o osobnoj iskaznici kada osobna iskaznica ne vrijedi. Vrijedi samo kao identifikacija, ništa drugo. Znači samo se možete identificirati kada vas na porti kažu tko ste vi, onda kažete, čak nitko ni sliku ne gleda, to je valjda pro forme vas onda traže iskaznicu. Prema tome, ako nema zdravstvene, ako nema vozačke gore, ako nema onih dokumenata koje treba i ako vi trebate za bilo koji proces koji građanin radi morate izvaditi izvod iz matične knjige rođenih, pa vjenčanih, pa domovnicu, ne znam što, koje sve dokumente, onda ta iskaznica ne vrijedi ništa. Mi bismo trebali uz ovaj zakon mijenjati set zakona koji ili podzakonskih akata koji propisuje da to treba biti tako. I kada logično čak i birokrati, činovnici na šalterima logično razmišljaju, kažu nismo mi krivi tako piše u zakonu. To je točno. Tako piše u zakonu, ako on prekrši taj zakon dobiti će otkaz. I tko je kriv? Zakonodavac, predlagač zakona, predlagatelj zakona. Znači što ima smisla. Mi samo donosimo zakone koji jedan s drugim nema veze i koji sam za sebe ne znači ništa. Tako ni ova iskaznica ne znači ništa. Pogotovo to što ćete nakon svakih 5 godina trebati mijenjati iskaznicu. Nemojmo onda to mi raditi. To je veliki trošak. Ja bih vas zamjeniče ministra molio da kažete koliko košta taj čip. Koliko ta priča košta? Koliko će koštati građane priča? Je li u ovom trenutku stvarno najvažnije donijeti novi Zakon o osobnoj iskaznici koji ništa ne mijenja u suštini. Jer ovo e-građani itd…, dajte malo pogledajte koliko ljudi se koristi time. Što će oni ljudi koji se ne mogu koristiti? Koji su nepismeni. Hoće li se ovom osobnom iskaznicom građani, ona se valjda donosi zbog građana hoće li se smanjiti papirologija potrebna? Neće se smanjiti ni za jedan papir, vi ćete i dalje obijati šalter na šalter. One velike škare nisu ništa odrezale, osim odrezale su logiku, odrezale su bilo kakvu pomoć građanima. Jer građani i dalje moraju obijati pragove. Ali to je pitanje građana, ali sve što rade građani morate znati da i poslodavci imaju itekako veliki problem. Isto tako nema veze sa osobnom iskaznicom ali isto se tiče papirologije. Jedan građevinski poslodavac, kapitalist koji zapošljava 500 ljudi rekao je nije problem Vlada, nije problem, bez obzira da li je HDZ-ova, SDP-ova, čija Vlada, problem je birokracija. Ja za svaku dozvolu moram 6 mjeseci izgubiti, ono što se vani dobije za tjedan dana jer su takvi propisi. Sve to mi kompliciramo a onda i birokracija treba sama sebi postati svrha i naći opravdanje za svoje postojanje. Čak nije bitno da ih je toliko puno i ne znam da li ih je previše ili nije, bitno je što je neučinkovita, bitno je što zagorčava, svi oni šalteri nisu da bi pomogli građanima Republike Hrvatske nego su zato da bi im odmogli, da bi im zagorčali život, da bi zagorčali život svima onima koji žele poslovati u Hrvatskoj. I to nema smisla. Treba se zapitati kada donosimo neki zakon ima li smisla donošenje toga zakona. Ako nema smisla, nemojmo ga donositi. Samo zbog toga da možemo reći da mi imamo na osobnoj iskaznici čip i šta ćemo sa tim čipom kada ovaj meni kaže e stari domovnicu nemaš, e 6 mjeseci ti je isteklo na izvodu iz knjige rođenih. I šta mi onda vrijedi ta osobna iskaznica i taj čip kada nemamo čip u glavi. Problem je, čini mi se da je problem čip u glavi. Ono što sam, malo prije razgovarali smo, što će im, meni je to nejasno, možda pomoćnik ministra može objasniti zašto svu tu papirologiju trebamo svakoga dana vaditi i svakoga dana trebamo neke pristojbe plaćati. Da li je to svrha, da li su svrha pristojbe. Prema tome, sve ove, besmisleno je po meni komentirati članak po članak, govoriti o pojedinostima u zakonu kada suština samoga prijedloga odudara od one najjednostavnije elementarne logike a ta je da osobna iskaznica vrijedi samo za identifikaciju i to nekih vrsta osobne iskaznice vam normalno neće prometni policajac uvažiti nego traži vozačku dozvolu. Evo toliko, klub Nezavisnih ljevičara neće podržati ovaj zakon.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Imamo prijavljeno 7 replika. Poštovani zastupnik Draženko Pandek, prva replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, vi ste u biti u svojoj raspravi ukazali na dobar put dakle kako bi to trebalo izgledati. Dakle da ako recimo u budućnosti da se otvori mogućnost ako me zaustavi policija a nemam vozačku da oni imaju čitač u vozilu i lako provjeri identitet, provjere valjanost vaše vozačke, dakle da u biti i ne moramo imati vozačku ako imamo osobnu iskaznicu a tako ni ove druge dokumente. Ali preduvjet za to bi moralo biti ovo. Dakle sigurno je da morate početi s nečim. Morate početi graditi od temelja, ne možete početi graditi krov. Ovo je upravo temelj za to da se svi drugi propisi da se mogu promijeniti. Naravno treba poticati i treba utjecati da se sve drugo krene mijenjati, ali velim ovaj zakon i osobna iskaznica s ovim certifikatima je onda preduvjet da upravo ovo o čemu ste vi govorili, što ja smatram također da je dobar put i da to tako treba izgledati, uvjeren sam da će tako … izgledati. Hvala.
Odgovor na repliku,poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Pandek slažemo se u tome, ali se ne slažemo da to treba biti temelj i da temelj, nikad se ne gradi kuća tako da se izgrade temelji i onda se nekoliko godina puste ti temelji i onda se nakon 5 godina izgradi krov. To je promašena investicija. Druga stvar, prije svega mi u Hrvatskoj smo primjer Europi recimo za naplaćivanje parkinga. Znači imamo ljude koji znaju to riješiti, mi imamo rješenje, samo sustavi, maloprije smo čuli u replikama, sustav ne funkcionira, nema ono sve na jednom mjestu. Jedno ministarstvo ili odjeli u ministarstvima ne znaju što drugi odjel radi i nemaju podatke o drugom odjelu. Zašto? Pa kupovala se tehnologija, svak je u svom ″ataru″ kupovao, svaki od svog dobavljača …, ništa nije usustavljeno i to je vrlo teško napraviti jer smo napravili greške što nije samo greška ove Vlade nego su to greške i prethodnih Vlada. Prema tome ako ne riješimo, nemojmo ako nemamo za krov i ako ne znamo kako će krov izgledati, ako ne znamo kako će, treba li ta kuća prozore nemojmo gradit temelje, pričekajmo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Mile Horvat, replika.
Uvaženi kolega Vukšić, vi ste u svojoj raspravi, u svom govoru iskazali konačno jednu dilemu, dakle ima li smisla ovo što radimo. Ja neću tako oštro postaviti stvari, ali ću samo dodati tome jednu još dilemu o kojoj se malo govori. Osobna iskaznica, elektronska iskaznica je istovremeno osim identifikacijske isprave i putna isprava. Ja podsjećam da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo iskazati želju da im osobna iskaznica se izda dvojezično, a istovremeno putna isprava ne može biti osim na latiničnom, dakle zvanično pismo. Postavlja se dakle sad dilema jedna, taj dualizam kako mislimo riješiti činjenicu da je to istovremeno i putna i osobna, a pripadnici nacionalnih manjina onda imaju pravo konkretno mi na ćiriličnom pismu, jeziku i pismu, a kako će ona to funkcionirati kao putna isprava kad može bit putna isprava samo na latiničnom pismu. Dakle to je jedna dilema koju mislim da ovdje nije o tome nitko razmišljao i mislim da će o ovom svemu i predlagatelj trebati razmišljati.
Odgovor na repliku,poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Horvat, rekli ste da je prilično oštro pitati se ima li smisla ovo što radimo. Sumnjati je uvijek pametno, tko ne sumnja tad ja sumnjam u njegovu pamet, taj koji ne sumnja. I ne mislim da je oštro se pitati ima li smisla to što radimo, često … ono što ja radim ima li smisla. Čak i nekad ne pronalazim pravi smisao. Putna isprava, osobna iskaznica jest putna isprava samo za neke zemlje, to znamo i to se ne može tretirati kao putna isprava jer vi znate dobro da ne možete u mnoge zemlje sa osobnom iskaznicom, ali može za pogranične zemlje i za one s kojima imamo takav ugovor. Uostalom, sad smo zemlja Europske unije i puno je lakše putovanje građana Republike Hrvatske nego što je bilo prije. Ali je smisao u tome da ako već planiramo uvesti novu osobnu iskaznicu da onda to napravimo na najmoderniji način, ali na način koji će koristiti svim građanima Republike Hrvatske i koji neće tražiti da imamo velike kutije i da imamo … iskaznica s kojima bismo dokazivali na svakom šalteru neku posebnu mogućnost ostvarenja nekog svojeg prava.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Krešimir Bubalo, nova replika.
Hvala lijepo. Kolega Vukšiću, lijepo ste se dotakli tijekom svoje rasprave da sve treba bit na jednom mjestu i to je logično, kao što i druge zemlje imaju pa čak ono do krvne grupe. No gledajući da upravo je često potrebna potvrda o prebivalištu koja ima svoj rok što je dodatni trošak. Logično bi bilo da idemo i u izmjene tog zakona jer bilo bi dobro kad bi ovdje u Hrvatskom saboru donosili logične zakone. Ja vam postavljam onda pitanje, gledajući da imamo potrebu da 4 milijuna Hrvata ima osobnu iskaznicu onda vas pitam da li je jeftinije čip ili 4 milijuna ljudi da im se skrati rok na 5 godina umjesto da bude osobna iskaznica s rokom valjanja 10 godina.
Odgovor na repliku,poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Bubalo, sad ste izrekli jednu rečenicu, pitali ste se, isto tako u smislu zapravo vi ste se pitali o logici na jednom krivom mjestu, mi često nelogične zakone donosimo i često smo posvađani sa logikom. Ovo što ste pitali, da, prvo sve na jedno mjesto. Treba uz osobnu iskaznicu izmijeniti set zakona kako bi u tim zakonima pisalo da je osobna iskaznica pravovaljani dokument za sve ostalo. Tako dugo nema smisla ljudi moji. Mi ćemo donijeti ovaj zakon i osobna iskaznica neće vrijediti ništa i nema smisla i vaša logika je ispravna logika. Ajmo se pitat zašto to donijeti, još donosimo po hitnom postupku. Ja bih shvatio da smo po hitnom postupku donijeli čitav set zakona da promijene da osobna iskaznica kad ju imate vam valja za sve, ono što je logično za sve. Rekli ste krvna grupa, naravno za sve. U brojnim nesrećama kada imate uz sebe osobnu iskaznicu oni znaju koja ste krvna grupa, liječnici to bolje znaju koliko se skraćuje ako je život ugrožen, ako se zna koja je krvna grupa, a piše na toj iskaznici.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo kolega Vukšić kolika je nelogičnost u ovom prijedlogu. Ja ću vam reći sad iz svog osobnog primjera. Meni je zbog činjenice da mi je istekla osobna iskaznica prije nekih mjesec dana ja sam izvadio novu osobnu iskaznicu koja je u stvari rađena po starom zakonu bez čipova i ona je izvađena krajem prošlog mjeseca i vrijedi do 2025. godine. Dakle, 10 godina. E sad mi donosimo zakon po kojem će građani koji će dobivati nove iskaznice morati svakih pet godina novu iskaznicu i vjerojatno će biti nešto skuplja pretpostavljam nego što su dosadašnje bile. Dakle, apsolutno nelogičnost. Sad ne znam da li nekome fali čip u glavi ili ne, ali nemojte to prizivati jer mi se čini na način na koji su počele neke države ugrađivati već čipove u ljude to je za sada samo eksperimentalno. Ali nedavno smo vidjeli i neke tvornice. Vidjeli smo, ja sam vidio nedavno jednu švedsku reportažu u kojoj su djelatnici jedne tvrtke injekcijom ugrađivali čip na ruku i na taj način dobivali pristup određenim tehnologijama u toj tvrtci, od čak otvaranju vrata itd. Tako da to prizivanje čipa u glavi nije baš zdravo i nije dobro jer mi se čini da će to vrlo brzo uslijediti, a nadam se da kod nas neće tako brzo jer nismo baš u prihvaćanju novih tehnologija tako brzi, pa se nadam da tako brzo neće doći i do nas.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Matušiću, naravno da ne prizivam ovo što ste zapravo ironizirali, slažem se s vama. Ono što zanima nas i mnogi su prije rekli Arsen Dedić bi rekao: A tko će to sve platiti? Trebamo neki izračun. I ovo bi bilo sve logično, ovo bi bilo jeftino i da mijenjamo svakih 5 godina osobnu iskaznicu kad bi ta osobna iskaznica vrijedila za ono što sam sve rekao. Kad vi sa osobnom iskaznicom osim dokazivanja identiteta dokazujete i sve ostalo što vam nosi domovnica, izvod iz matične knjige rođenih, znači ne trebate vozačku posebnu izvaditi, ne trebate posebno dobivati iskaznicu. To je i pojeftinjenje za državu. Ja ne znam zbog čeg se to ne radi. Meni evo, meni je nelogično možda sam ja naivan pa, meni je to nelogično zbog čega sve to ne staviti na jedno mjesto kad je moguće staviti i nek' se mijenja svakih 5 godina, to me onda ne smeta. Ali onda kad imam osobnu iskaznicu ja sam riješio sve svoje probleme, više me nitko ne može na šalteru reći ali nemate ovaj dokument, trebate izvadit, stanite u red broj šest tamo šaltera. Onda kaže ovaj šest da sad domovnicu na broj ne znam koji na drugim mjestima se uzima, pa banaliziram. Prema tome, ne bi mi tih pet godina smetalo. I drugo, vjerujem da će pomoćnik ministra reći koliko će to sve koštati i zbog čega se ne radi ovo što bi se trebalo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolega Vukšić, dobro ste ustanovili da čemu hitni postupak, a obrazloženje koje je u tom hitnom postupku je stvarno zapanjujuće. Uvođenje elektronične osobne iskaznice potaknulo bi razvoj javnih servisa, te omogućilo elektroničko poslovanje i gospodarskih subjekata i elektroničku komunikaciju gospodarskih subjekata sa tijelima državne uprave što bi olakšalo i ubrzalo pokretanje gospodarskih aktivnosti. Uvođenjem elektronične osobne iskaznice i građanima bi se olakšala komunikacija sa tijelima državne uprave i lokalne samouprave bez potrebe dolaženja u nadležne institucije radi ostvarivanja pojedinih. Potaknuti gospodarske aktivnosti samo mogu stručnjaci. Ovo obrazloženje stvarno ne pije vodu i stvarno je bez veze stavljeno ovdje i to je još jedan dokaz lutanja i nevjerodostojnosti. a što se tiče dokumenata koji su potrebni i cijene koštanja, evo ja sam ovako izračunao. Ako se fotografirate 50 kn u boji, ako je dokaz o uplati koji je potreban dostaviti uplatiti u državni proračun 48,50 i ako je čip 30 kuna plus izvod iz matice rođenih plus domovnica negdje oko 200 i nešto kuna ukupno bi koštala ta iskaznica svakoga građanina. To je još jedan namet na hrvatske građane koji je sigurno bespotreban i koji sigurno nema nikakvu ulogu u gospodarskom razvitku.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Đakić, pa evo sad ste rekli jedan problem. Sad kad ćemo izvaditi novu iskaznicu mi imamo staru iskaznicu i staru iskaznicu smo dobili na temelju domovnice i izvoda koji su potrebni za to. Zašto bi mi sad trebali nove izvode kad samo mijenjamo osobnu iskaznicu? Pa bilo bi logično, imate jednu iskaznicu koju ste dobili na temelju tih dokumenata. Zbog čega ponovo trebate te dokumente vaditi? To je nelogično. A drugo, u potpunosti se slažem da ne duljim sa ovim. Obrazloženje koje ste pročitali je nelogično.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Vukšić, pokazali ste zavidnu kolekciju vaših iskaznica, no ja bih još tu mogao dodati nekoliko iskaznica kojima se dokazuje vlasništvo ili bilo koji drugi oblik pripadnosti tijelu koje vam je izdalo tu iskaznicu. Što se tiče nas otočana čak niti osobna iskaznica nije dovoljna da bi dokazali svoj identitet, pa pored osobne iskaznice koju imamo mi smo morali otočani napraviti i otočnu iskaznicu koja nam služi da bismo uz osobnu dokazali da smo građani RH i da živimo na otoku. I jasno i ona vrijedi 5 godina, pa ćemo i za nju morati tijekom iduće 3 godine napraviti novu otočnu iskaznicu. Pa nama otočanima nije dovoljna ni prometna iskaznica da bi dokazali da smo vlasnici vozila kojeg upravljamo, pa pored prometne dozvole moramo napraviti još jednu iskaznicu za vozilo koja opet vrijedi svega pet godina. Tako da u idućih pet godina mi ćemo trebati najmanje jednom godišnje vaditi neku iskaznicu da bismo dokazali da smo građani Republike Hrvatske i da smo vlasnici vozila s kojim upravljamo. I pri tome još želim dodati da pitali ste za troškove. Evo ova vinjeta, otočna iskaznica kojom dokazujemo da smo vlasnici vozila i koja mijenja za nas otočane prometnu dozvolu košta nas 80 kuna, tako da su krajem prošle godine otočani da bi dokazali da su vlasnici vozila za koju ima prometnu dozvolu morali izdvojiti oko 4 i pol milijuna kuna kako bi evo dobili iskaznicu kojom konačno dokazuju hrvatskim brodarima, a na prijedlog Vlade, da su vlasnici vozila za kojega jasno posjeduju sve valjane dokumente i koje za ostale građane RH vrijede jasno kao obična i normalna iskaznica. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Bačić evo ja vam predlažem da mi napravimo jedan biznis, a to je da ove kutijice malo veće, deblje počnemo proizvoditi. A druga stvar je izgleda pošto ja često idem na Cres i znam što sve otočani trebaju imati i što sve pokazuju na Krčkom mostu, što pokazuju na trajektu izgleda da su otočani sumnjivi ljudi jer trebaju daleko više dokumenata. I to je jedna od neravnopravnosti o kojima govorimo, i to je jedna od nelogičnosti ako vam piše na knjižici vozila ako vam piše adresa zašto trebate posebnu iskaznicu? Ako vam piše u osobnoj iskaznici na kojoj ste adresi zašto vam treba posebna? Ali gledajte, ovdje sad stoje ljudi koji to mogu riješiti, neće riješiti. U tome je problem. U tome je problem što jednostavno ne rješavamo stvari. A onda mi koji kritiziramo će reći vidi ovi samo kritiziraju. A što mogu u tome pozitivno reći?
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, vi ste zaista naveli raznorazne paradoksalne i groteskne podatke u svezi šarolikosti upotrebe osobnih podataka. Jedan od njih je npr. da na vratima uprave koja rješava osobne podatke piše molimo uplatiti jednu kunu u korist državnog proračuna. E sad, kad uplatite jednu kunu tamo vam kažu to je šest kuna jer je pet kuna uplatnica i ona dakle pristojba jel'. A za jednu kunu koju trebate ne možete to uplatiti tamo. Ne, ne uplatnica i jedna kuna. Drugo, šarolikost upotrebe osobnih podataka se vidi, evo ja sam potpisao puno inicijativa referendumskih i dadnem osobu i kažu nema potrebe, dajte mi JMBG. Na osobnoj ne piše JMBG. Pa imate li OIB? Pa ne imam samo na dopunskoj i na zdravstvenoj, tamo piše OIB. Dakle, čemu uopće onda služi dakle osobna? Valjda zbog slike ili ne znam ni ja jel slika uopće uredna. Pa kažu dobro mi vas poznajemo pa su upisali. A JMBG znam napamet jel'. E sada, kada vama ili meni istekne godinu dana od tehničkog pregleda i osiguranja vozila 20 ili koliko osiguravateljskih kuća vam se javi 15 dana ranije i kaže vama istječe tada. Oni znaju kad vam istječe. Ne ona kod koje ste nego sve ostale znaju. I još pri tome piše vam ime i prezime i piše OIB. Dakle, 20 osiguravateljskih kuća zna moj OIB. A OIB je trebao biti isključivo nekakav ajde da kažem osobni broj, zato se i zove osobni identifikacijski broj. Pa što radi AZOP, što se događa u ovoj državi? Njih 20 kuća osiguravateljskih zna moj OIB, a da nisam s njima uopće komunicirao niti sam imao poslovne kontakte. Nevjerojatno!
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Grubišić kad se uvodio OIB tad su rekli kad se uvede OIB i to jest namjera bila sve će se znati po tom OIB-u. Znači, kad se ukuca OIB sve će se vidjeti od krvne grupe nadalje, o ovom što smo danas govorili. Ali ovo je zanimljivo što ste rekli jednu kunu uplatiti. To je izravno zakonodavac kriv jer ovaj službenik ne smije uzeti jednu kunu, a mogao bi uzeti jednu kunu jer je zakon takav da trebamo financirati banke. Pet kuna će banka dobiti za što? Za jednu kunu će dobiti pet kuna. To vam je ono kao kad imate odvjetnike koji pljačkaju građane dužni ste nekome 200, 300 kn i dobijete račun od 1800 kuna jer je zakonodavac rekao opljačkaj građanina do gole kože, do kostiju ne do kože, sad je to ono do kostiju opljačkaj građanina. I to je čista pljačka. I ovo se može izmijeniti. Zašto bi netko plaćao pet kuna bankarske ili poštarine bilo što, usluge bankarske za jednu kunu? Ali takav je zakon. I onaj činovnik mora to tako napraviti jer je zakonodavac rekao potpomognimo banke, bankarski sektor, tajkune jer oni moraju dobro živjeti ali građani trebaju živjeti siromašni.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava ovaj prijedlog Zakona o osobnoj iskaznici iako se mogu načelno reći kritike u činjenici da možda prečesto mijenjamo postojeće zakone, ali rekao bih da promjene koje se predlažu ovim prijedlogom u odnosu na prijašnji zakon a predstavljaju nužnosti koje smo u biti trebali uvesti i ranije. Uvodno da bi izbjegli bilo kakve nedoumice koje su možda potaknute glasinama ili bojazni da bi ovaj zakon mogao značiti potrebu za mijenjanjem postojećih dokumenata dakle treba istaknuti da se ovime ne uvodi obveza mijenjanja postojećih osobnih iskaznica. Dakle, one vrijede do datuma do kojeg im je određena valjanost i one tek po isteku valjanosti postojećih osobnih iskaznica će građani uzimati nove. Dakle, nikakvih promjena tu nema. Jedino naravno ako žele moći će dobiti i ovu novu iskaznicu sa ovim elektroničkim čipom. Kad je u saborskoj proceduri bila rasprava o izmjenama i dopunama dakle prijašnjeg zakona koji je regulirao ovu tematiku prije dvije godine istaknuo sam da bi trebalo učiniti nužne korake ka većem uvođenju načela e-uprave dakle i u pogledu osobnih iskaznica. I ovaj je prijedlog zakona u tom smjeru. Činjenica da će se sada u osobne iskaznice moći ugraditi identifikacijski i potpisni certifikat je smatramo ogroman korak ka bržem i boljem uvođenju načela e-uprave u razne i osobne i društvene sfere. Postupci identifikacije, dakle najobičnije identifikacije sada će moći biti puno i brži i jednostavniji i efikasniji. Sada recimo kad u određenom postupku gdje je bila potrebna vaša identifikacija umjesto usmenog davanja svih generalija i čekanja da se onda ti podaci negdje upišu stvaraju se preduvjeti da će jednostavno biti moguće pružiti osobnu iskaznicu, provući je kroz čitač i cijela procedura je znatno brža i jednostavnija. A najvažnije bih ocijenio činjenicu da se ovim stvaraju preduvjeti da će elektroničko potpisivanje biti znatno olakšano. Do danas nažalost Zakon o elektroničkom potpisu i nije naišao na neku širu sveobuhvatniju primjenu. Upravo ovaj zakon će smatramo omogućiti promjenu. Sada će to biti izuzetno olakšano. Sklapanje ugovora na daljinu, na siguran način nadamo se da će ovaj zakon dakle omogućiti da to postane lako dostupno i široko primjenjivano. Također se primjenom elektroničkog potpisa znatno dakle podiže sigurnost … [[Govornik se ne razumije.]] potpisnika i smanjuje mogućnost eventualnih manipulacija i prevara. Nije bila jednom zabilježena prevara. Recimo osobno sam u nekoliko navrata čak čuo da je bilo manipulacija sa prodajom tuđeg zemljišta di je neko falsificirao osobnu iskaznicu, došao tamo, predstavio se kao vlasnik zemljišta i prodao tuđe zemljište. Sada se uvode s ovime određene sigurnosne prepreke tome jer ćete se morat elektronički ulogirati, potvrditi svoj identitet kod ovlaštenog pružatelja usluge certificiranja i recimo takva prevara više neće biti moguća. Rekli bi i da su uvođenjem ovog zakona nestaju prepreke da se omogući davanje izjava u različitim postupcima digitalnim putem, pokretanje upravnih, sudskih postupaka uz elektronički potpis. Isprva je napomenuto da će biti potrebno naravno i dalje normativno usuglašavanje i omogućavanje, dakle mijenjanje i drugih propisa ali velimo to je početak, ovo je temelj bez kojega ni mijenjanje drugih propisa ne bi bilo moguće, niti bi sad bilo moguće cijeli set propisa promijeniti odjednom. Idemo postepeno i rekao bih čak da kasnimo u cijelom tom postupku uvođenja načela E-uprave u sve sfere i uprave, i pravosuđa i privatnog života rekao bih, ali ovo je prvi korak, jedan od prvih koraka u tom smjeru. Sada je kupovanje i obavljanje transakcija preko interneta, dakle u sigurnosne elemente koje dolaze sa primjenom ovog elektroničkog potpisa trebale biti znatno sigurnije i olakšane. Dakle, donošenjem i provođenjem ovog zakona ocjenjujemo mi u klubu SDP-a se postižu brojni pozitivni učinci i veselimo se otvaranju ogromnih mogućnosti za brže poslovanje, brže i sigurnije, efikasnije obavljanje mnogih poslova i postupaka kako dakle od strane građana tako i od strane poslovnih subjekata i sudskih i upravnih tijela. Jasno, napominjem ponovo biti će potrebne dodatne izmjene zakonskih i podzakonskih propisa da bi se dakle svi mogući benefiti koji donosi elektronička osobna iskaznica mogli oživotvoriti u praksi, evo te mi isto i u klubu SDP-a potičemo i predstavnik unutarnjih poslova da u međuresornoj suradnji pogotovo i sa Ministarstvom uprave, Ministarstvom pravosuđa i ostalim ministarstvima, Ministarstvom zdravlja npr. potaknu nužne izmjene propisa da bi se dakle čim prije svi benefiti koje ove promjene mogu donijeti mogli u stvarnosti iskoristiti. Otvorilo se naravno ovdje i pitanje trajanja osobne iskaznice nove od 5 godina, promišljanjem o materiji možemo zaključiti da je to učinjeno naravno iz sigurnosnih razloga. Napredak u informatici, u kriptografiji je vrlo velik. Postoje preporuke da se ti neki, zbog sigurnosnih razloga, ti neki kriptografski elementi mijenjaju i brže svaki 3 godine npr. ali ovo je kad se pogleda i proučava materija ovo se preporuča kao nekakav optimalni rok 5 godina. Treba reći da certifikati koji sadrži osobna iskaznica daju te velike mogućnosti, ali u svakom slučaju postoji i rizici, dakle s protekom vremena ti rizici zbog mogućnosti napretka i u razbijanju tih kriptografskih elemenata dakle otvara se s protekom vremena veća mogućnost zloupotreba, no velim upozoravamo da bi se trebala i detaljnija obrazloženja čuti u javnosti zašto dakle 5 godina da bi se ta opravdavanja trebala javnosti detaljno predočiti tako da izbjegnemo eventualne opravdane prigovore, odnosno nejasnoće. Pohvalili bi inicijativu da se uvede obvezno izdavanje iskaznice s certifikatima, ali također i da se omogući i starijima od 65 godina da ne obnavljaju osobne iskaznice i certifikate ukoliko to ne žele. Naime, bez obzira što će se mnogi sada ljutiti što moraju zatražiti izdavanje nove osobne iskaznice sa tim certifikatima, benefiti i olakšanja koja će im se omogućiti dakle korištenjem tih certifikata, dakle da ih koriste u smislu identifikacije i mogućnosti da ih koriste za elektronički potpis, dakle ti benefiti će biti u svakodnevnom životu veliki i vjerujem ako će neko imati u početku i otpore prema tome da će kad shvati koju mu korist to donosi da će se vrlo rado složiti s tim da je to potrebno pa i nužno. No, opet se vraćam osobama starijim od 65 godina, treba ostaviti mogućnost izbora. Radi se o osobama koje su u mirovni, koje zbog objektivnih okolnosti ne treba siliti da poduzimaju neke radnje, poduzimanjem kojih u konačnici onda može biti kontraproduktivnu ili za njih osobno teško. Stoga pozdravljamo činjenicu da se te određene obveze koje proizlaze iz ovog zakona ne nameću i tim osobama. Što se tiče drugih obveza koje se nameću ovim zakonom, recimo kao što je obvezno sklapanje ugovora sa ovlaštenim izdavačem certifikata i obveze zamjene, dakle opet ističemo treba u čim većoj mjeri to opravdati prezentiranjem i objašnjavanjem prednosti i koristi koje će određene obveze koje se ovim zakonom nameću, koje će donijeti. S tim u vezi možda bi istaknuo i određene preporuke naime, donošenje ovog zakona kako sam istaknuo uvođenja načela e-uprave u sve segmente uprave i društva općenito. Zato smatramo nužnim i daljnja promišljanja kao uvođenja tog načela i na području ove materije koje se tiču osobne iskaznice. Sada je propisano prema zakonu ručno popunjavanje obrazaca za osobnu iskaznicu, donošenja analogne fotografije neposredno, dakle fizičko podizanje osobnih iskaznica kod izdavatelja prilikom isteka važenja osobne iskaznice, potrebno je fizički prvo vratiti da bi dobili novu u nadležnu policijsku postaju. Sada ne postoje tehničke nažalost mogućnost da se možda to na neki način poboljša i ubrza, ali preporučujemo čim se ispune tehničke mogućnosti i naravno treba raditi na uvođenju tih tehničkih mogućnosti, da se tada krene u digitalizaciju i tih procesa, te da se npr. omogući postupak sličan onome kada banke prilikom izdavanja kartice tekućeg računa i kreditnih kartica većinu toga šalju na kućnu adresu. Pokazalo se da je dosta sigurno, postoje procedure i vjerujem da možemo u nekim stvarima i kopirati privatni sektor da olakšamo i ubrzamo procedure i građanima cijelu tu situaciju učinimo lakšom, sigurnijom i da ih manje opterećujemo. Velika je i značajna promjena da će se ovim zakonom sada moći osobne iskaznice izdavati svim hrvatskim državljanima bez obzira imaju li ili nemaju prebivalište u RH. Određenim zakonskim promjenama što se tiče prebivališta sada su naši državljani koji žive van granica Hrvatske bili u nemogućnosti podizanja novih osobnih iskaznica, smatramo da je dobro da se ovime omogući njima da dobiju osobne iskaznice. Ona osobna iskaznica nije samo identifikacijski dokument, ona znači određenu povezanost sa matičnom državom i znači olakšavanje našim državljanima i rečeno je prelaženje granica unutar EU ima za njih određene benefite. Ne vidimo razloga i dobro je što se sada ovim zakonom omogućuje da i oni dobivaju osobne iskaznice bez obzira što nemaju prijavljeno prebivalište u Hrvatskoj. S obzirom na sve navedeno na velike mogućnosti ubrzanja rješavanja osobnih statusnih pitanja, ubrzanja administrativnih, upravnih i sudskih postupaka, otvaranju znatno lakšeg i efikasnijeg korištenja elektroničkog potpisa što omogućava i otvara ogromne mogućnosti trgovini i gospodarskom poslovanju snažno podržavamo donošenje novog Zakona o osobnoj iskaznici. Hvala.
Boro Grubišić, replika.
Hvala. Kolega Pandek na moj pisani upit ministru školstva zašto jedna od općina u Brodsko-posavskoj županiji škola ne može izdavati e-svjedodžbe, dakle nema mogućnosti, iako su 150 škola u nekom pilot projektu. On mi je odgovorio da je to stvar jedinice lokalne samouprave i teleoperatera. Dakle jedinice lokalne samouprave trebala bi omogućiti sa teleoperaterom širokopojasni Internet. Ali gdje je tu država? Zašto država nije propisala da teleoperater da se obvezuje uvesti širokopojasni Internet u svim općinama, a kamoli za otoke na kojima također to relativno slabo šljaka. Druga stvar, pa mi imamo povijest izdavanja osobnih iskaznica i drugih iskaznica. Imao sam jednu vojnu knjižicu gdje je opisno pisalo pošto je bila crno-bijela fotografija 40 i neke godine devete, osme, pisalo je boja očiju. Boja očiju je nepromjenjiva cijeli život, to je podatak koji se ne može i onda gospodinu piše graorasta boja očiju. A sada vas oslika gospodin fotograf dobijete fotografiju u boji. Pogledajte vašu osobnu iskaznicu jeli vam fotografija u boji ili nije? Ima li boje očiju na vašoj osobnoj iskaznici sa fotografijom? Jel se zna koja je boja vaših očiju? Ne zna se. Ima toga dosta još.
Draženko Pandek odgovor na repliku.
Naravno da tehnički preduvjeti se stvaraju, tehnički preduvjeti su bolji s protekom godina. situacija je sada daleko bolja nego prije 5, 6, a kamoli prije 10 godina, ali moram reći da je u RH pokriveno širokopojasnim internetom je možda daleko bolja nego u nekih čak i puno razvijenijih država, recimo čak i SAD-a. Dakle postoje neka područja koja su manje pokrivena ali sigurno da se na tome radi i da se preduvjeti stvaraju. Sve to naravno košta ali postoji i agenda prema kojoj će gotovo cijelo područje biti pokriveno, a ove stvari koje prijedloge koje ste iznijeli mogu se iznijeti i kao zastupnik u nekom zakonskom prijedlogu pa da vidimo kako će proći jer je to pitanje na koje se ne može u kratkom vremenu dati. Ovo da li mi možemo nametnuti određenom operateru određene mogućnosti koje možda i opterećuju i proračun operatera i proračun države.
Nikola Vuljanić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Pandek ja znam da vi ispred stranke na vlasti morate pričati tako kao što pričate, ali mi je nevjerojatno da možete zaista vjerovati u sintagmu, frazu međuresorska suradnja kada je ovako glasno kažete, a dobro znate da su sustavi baze podataka između različitih resora nekompatibilni, da MUP ne može koristiti podatke Ministarstva socijalne skrbi i obrnuto i ne znam kojeg ministarstva. Nekompatibilni su i toga nema, to ne postoji. I ovo je još samo jedna zafrkancija da se ljudima malo zakomplicira stvar. Ne znam da li je ta inkompatibilnost zapravo rezultat lopovluka ili zločeste nakane da se ljudima zakomplicira život da moraju ići od ministarstva do ministarstva, od šaltera do šaltera jer ne mogu na jednom mjestu kao što je davno ovdje jedan pokojni ministar rekao one stop shop, tu ćemo stop i tu ćemo napraviti shop i onda će nam sve biti u najboljem redu. To se nažalost nije dogodilo niti će se na ovaj način dogoditi. Naime, problem je u tome što građanin stalno mora državi nešto dokazivati. Moram dokazati da sam se rodio, moram dokazati da sam živ, moram dokazati da sam se oženio, moram dokazati da sam ostario. Morati ću vjerojatno se dignuti i dokazati da sam umro. Stalno moram ja državi dokazivati nešto. Pa čija je to država? Tko je tu šef? Hvala.
Draženko Pandek, odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Pa mislim da je ako hoćete dokaz o međuresornoj suradnji sadržan u prijedlogu ovog zakona gdje se dakle govori da će se ovaj projekt u integrirati u projekt e-građani koji je u biti projekt Ministarstva uprave. A da li bi morali više raditi na ovom povezivanju ministarstava, dapače, mi to uvijek ističemo i to bi bilo dobro. To nije problem koji je od jučer, to je problem koji je, pa rekao bih desetljećima i prevelike birokratizacije i problem bolje suradnje i povezivanja tih baza podataka. Ali mislim stvarno da postoji politička volja da se to učini. Velim i ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] da je čak dokaz upravo za to. A velim vi i niz kolega samo iznosi pa na neki način ne bih htio biti preoštar ali kuknjavu, ovo ne valja, ovo ne valja, to ne valja a neda se konstruktivan prijedlog kako što poboljšati. Pa ovo je upravo prijedlog ka tome da ovo o čemu ste vid govorili i kolege prije da se krene u sređivanje i poboljšanje stanja. Upravo ovo.
Ivan Šuker, replika.
Kolega Pandek, 280 tisuća hrvatskih građana je ostalo bez osobne iskaznice. I sada ključno pitanje kod ovog novog zakona kakav je njihov status po ovom novom zakonu? I sljedeće pitanje a što oni dobivaju sa ovim zakonom? Dakle što dobivaju građani izvan Republike Hrvatske sa ovim zakonom, dobiju osobnu iskaznicu i na poleđini iskaznice im piše prebivalište. Da li je to Njemačka, Amerika, Argentina, što oni dobivaju? Koja su njihova prava? Jer, dakle mi smo rekli oni će dobiti iskaznicu, otraga će stajati prebivalište. Da li će oni s tom iskaznicom moći doći na biračko mjesto i glasovati? Dakle to je ključno pitanje koje treba dati odgovor kada govorimo o ovoj osobnoj iskaznici. A druga stvar, ono što ću ponavljati do besvijesti, dakle kada se uvodio osobni identifikacijski broj, on je trebao poslužiti kao instrument za komunikaciju između organa državne uprave. Tako da naprosto građani više ne trebaju nigdje ići. Njihovo je samo da podnesu zahtjev a preko središnjeg registra se pokupe svi podaci i građanin dobije na kraju ili pozitivno ili negativno rješenje. Zašto se odustalo od toga? Zašto informatički državna uprava nije povezana? A dok se to ne dogodi ne možemo uopće govoriti o efikasnosti državne uprave. Mislim to je, onda se postavlja pitanje čemu ovo sve skupa. Mi ispunjavamo nekakve direktive da bi opet ljudi donosili ovako, sutra ćemo imati novu vozačku dozvolu, imamo Zakon o sigurnosti u prometu poslije ove točke dnevnog reda. Ali postavlja se smisao svega toga skupa? Tko će dati odgovor Hrvatima koji žive, druga, treća generacija u Njemačkoj koji su ostali bez osobne iskaznice, nisu mogli glasovati na prošlim izborima? Što oni dobivaju s tom iskaznicom? Ajmo dati taj odgovor a onda idemo govoriti o osobnoj iskaznici.
Draženko Pandek, odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Dakle dobivaju ako mogu kratko odgovoriti, ista prava kao što imaju i ostali građani u Hrvatskoj koji će imati tu osobnu iskaznicu. Dakle osobna iskaznica nije osnov za stjecanje bilo kakvog prava, ona je identifikacijski dokument. S time da će sada naravno moći ako će htjeti sklopiti elektronski ugovor pomoću te iskaznice moći će kao i ja koji ću dobiti tu iskaznicu. Moći će se identificirati, moći ću s njom prijeći očito i granicu a sve drugo ostaje isto kao i do sada. Dobiva mogućnost identifikacije. Ne stječe posebna prava jer osobna iskaznica i nije osnov za stjecanje prava. Identifikacijski dokument. Sve benefite koje donosi identifikacijski dokument dobiti će sa osobnom iskaznicom. A dobiti će dakle određenu poveznicu sa državom u kojoj su se opredijelili da su državljani. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Miroslav Tuđman.
Kolegice i kolege zastupnici. Mislim zapravo da bi trebalo prvo početi sa time i odati priznanje predlagatelju zakona na iskrenosti da glavni motiv nije interes građana za donošenje ovog zakona. Jer oni lijepo kažu u obrazloženju: "Svrha projekta uvođenja elektroničke osobne iskaznice je poticanje i praćenje razvoja informacijskog društva te razvoja informacijskoj sustava državne uprave.". Pitanje prioriteta, ovdje očigledno nisu politički, nisu gospodarski, nisu socijalni, nisu psihološki kriteriji i zato imamo onda tehnološke kriterije kao prve kriterije za predložena rješenja. Pa se otvoreno kaže, prijedlog je da iskaznica traje 5 godina zato što proizvođači čipova daju garanciju da će ti čipovi trajati 5 godina. Da daju garanciju 3 godine onda bi bilo 3 godine a da daju 20 godina, onda bi bilo 20 godina. To je jedna stvar. S druge strane, kaže se isto tako: "Osobna iskaznica predstavlja dio državne informacijske infrastrukture.". Ne kaže se ovo što je kolega Pandek malo prije rekao da je osobna iskaznica zapravo identifikacijski, osnova za, ne stiče se neka specijalna prava nego identifikacijski dokument pa se ne izvodi ono što su neke druge europske zemlje izveli, da ti dokumenti trebaju biti besplatni, da državljani taj dokument ne trebaju plaćati. Jasna stvar kad bi se tako stvari postavile onda bi bile stvari sasvim drukčije. S druge strane, imate ovo pitanje prebivališta pa se sad kaže je, dobro, uzeli smo prije ljudima 280 000 iskaznice osobne pa ćemo im sada vratiti, ali nećemo im vratiti ustavno pravo da sami odlučuju o svojem prebivalištu ono što Ustav garantira svim državljanima Hrvatske države. Prema tome, morat ćemo čekati nekakvu ustavnu tužbu i odluku Ustavnog suda da hrvatski državljani po Ustavu imaju pravo odlučivati gdje im je prebivalište, a gdje boravište, neovisno o tome da sad karikiram, da li 6 mjeseci 1 dan žive na jednom mjestu ili na drugom mjestu jer to je danas kriterij za određivanje prebivališta. To nije svugdje u svijetu i stoga se izvode i druga prava, izvode se pravo na biranje, pravo na izlazak na glasovanje, prema tome to čak i BiH ima što Hrvatska nema, a mislim da nije baš uputno se uspoređivati sa njihovim rješenjima. Nadalje, imamo jedno pitanje opet jednoga sa tehnološkog stajališta ako hoćete uvođenja koliko jednoga sustava čipova beskontaktnog sa kontaktnim čipovima zato što imate jedan niz dokumenata koji imaju te beskontaktne. Ovdje će trebat imati taj kontaktni čip, kako se to već zove, što je opet pitanje tehnologije. I nismo dobili pravi odgovor zašto moramo imati ta dva sustava, odnosno da li je to budućnost ili nije s obzirom da europska rješenja su ipak različita, a mi ne znamo zašto smo se opredijelili za ovaj sustav. Kad smo već kod toga, kaže se u ovom prijedlogu zakona ne predviđaju se nikakvi troškovi. Iz ovoga već ako želimo čak slijediti tu tehnološko ovo mišljenje onda moramo biti svjesni da su ovdje nepredvidivi troškovi primjene ovih rješenja. Naprosto ne znamo u kojim sve situacijama, u kojim sve institucijama će trebati uvesti tu opremu da bi se ovi sustavi mogli koristiti. Nadalje, govori se o nekakvoj anticipaciji pa se sad kaže o godinama. Pa sad kaže, dobro ovih nakon 65 godina na njih ionako više ne računamo pa ne moraju mijenjati i uzimati. Ali imate, ako već želimo anticipirati nekakve događaje, imamo već naznake da se radni vijek treba produžiti na 67 godina …. Zašto se onda ovdje ne predviđa da je ta granica 67 godina ili neka druga i zašto onda stoji da ovima starijima neće trebati taj certifikat ili potpis identifikacijski. Mislim da je to poseban problem koji je riješen sa tehnološkog stajališta, a nije suzila dimenzija i socijalna i psihološka i politička ako hoćete. S druge strane, mislim da su već neki upozorili na jednu činjenicu, znači sa 18 godina morate imati iskaznicu, prije toga možete imati, ali se onda javlja isti onaj problem izdavanja tih osobnih iskaznica za ljude sa manje od 18 godina kod tih neriješenih obiteljskih prilika. I što je onda rješenje ili koje će biti implicitno rješenje, to je da ćemo u svih onih slučajeva, a to je većina, nismo uspjeli dobiti numeričke podatke, za pretpostavit je da se to kreće ako ne na 10-znamenkasti broj ono barem na minimalne postotke pa ćemo maltretirati sve one druge da oba roditelja moraju dolaziti djecu vaditi te iskaznice, umjesto da se sjelo i razmislilo, uvažilo jasna stvar mišljenje pravobraniteljice za djecu. Ali postoji i inteligentniji način rješavanja tog pitanja tako da svi oni slučajevi koji su registrirani kao socijalni slučajevi moraju biti negdje registrirani i da se onda na temelju tih baza podataka stvari mogu prebijati. Već je ovdje rečeno i upozoreno na jednu činjenicu, da i kod ovih konvencionalnih rješenja i fotokopija osobnih dokumenata se mogu zlorabiti i zlorabe se na raznorazne načine. Kod ovoga identifikacijskog certifikata i potpisnog certifikata vrlo vjerojatno će tih zloporaba biti puno više zato što će se moći obavljati ne samo fizički nego na daljinu, internetski, međutim mi nemamo te strategije informacijske zaštite. Ne zna se kako se to može štititi, ne zna se kakvi će biti postupci sankcioniranja i ne zna se koji će biti zapravo ti centri i središta za praćenje odnosno za sprečavanje takvih zloporaba. To je jasna stvar. Jedan drugi problem, ali u ovome kod donošenja ovog zakona trebalo bi uvezati sa svim tim drugim, najaviti sve te druge promjene, a one jasna stvar da nisu još ni izdaleka niti na vidiku bez obzira što preko ovih odbora smo to tražili, a u izvješćima nadležnih institucija nikada nismo dobili jasniji odgovor o čemu se tu radi i koliko će to trajati. Prema tome, iz svih ovih razloga s jedne strane jasno da trebamo pomake, ali ne trebamo pomake koji će ići metodom pokušaja i pogrešaka. Prema tome, nema razloga za hitni ovaj postupak, jedino ako ne želimo da ovaj zakon bude u stalnom, hitnom postupku i da svakih par mjeseci o njemu raspravljamo sa dopunama onih stvari o kojima ovdje je već niz prethodnih govornika, zastupnika upozorili su a naprosto ovdje nisu dorečeni. Tako da što se mene tiče i kluba HDZ-a ovakav jedan nedomišljeni, nedorečeni zakon naprosto ne možemo u ovoj formi prihvatiti. Hvala.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Poštovani kolega Tuđman, ja smatram evo vi ste završili svoj govor govoreći u ime kluba HDZ-a da eto, da se nećete podržati ovaj prijedlog, da se radi o nedorečenom prijedlogu. Ja ne znam kome smeta što je ovaj prijedlog konačno dorečen, on uvodi reda. On uvodi reda i u interesu je građana, da građani zaista budu sudionici prava i dužnosti, a ne podanici. Prema tome, kad vi kažete da eto Vlada konačno ovim prijedlogom u samom obrazloženju teksta govori kako priznaje da cilj ovog prijedloga zakona nije interes građana, nego unapređenje tehnologije javnih servisa. Pa čemu ti javni servisi i tehnološka oprema i služe? Upravo onome o čemu smo uvijek govorili, da oni zaista, da građanin ne dolazi sto puta na jedno mjesto i to će u svakom slučaju unaprijediti, dakle ne samo ove međusobne, građanske odjele nego, građanske odnose i njihovo građansko stanje nego jednako tako i razvoj gospodarstva. Kad kažete da se krši ustavno pravo građana da odlučuju sami o svom prebivalištu. Ne krši se, ali se onemogućava zlouporaba jer kod nas je bilo uobičajeno ja izaberem prebivalište. Moje je prebivalište u Rijeci, a živim u Zadru. Toga ste imali iz različitih razloga, svakakvi razlozi su bili i toga smo svi svjedoci tih zlouporaba. Ja vam neću sada, možda da vam napomenem već opjevan slučaj Makarske i onog famoznog kućnog broja gdje je bilo prijavljeno toliko ljudi da su ljudi plošna bića ne bi svi stali. Jer ne znači slobodno izabrati prebivalište, odrediti a ne živjeti tu. Slobodno znači nastaniti se bilo gdje, gdje imate svoje vlasništvo ili nemate, ali znači tu i živjeti. I zaista to je u svakoj uljuđenoj zemlji tako [[Upadica Zgrebec: Vrijeme.]] Bio vam je neki intervju sa poznatim holivudskim parom koji su se preselili na sjever Europe u hladnoću jer kaže tu živimo 6 mjeseci 1 dan jer nam je tu jeftiniji, manji porez.
Hvala lijepa. Miroslav Tuđman, odgovor na repliku.
Kolegice Antičević, ja sam u ovom području informacijskih znanosti već jedno 40 i više godina i sva ta povijest te tehnologije ide zato da su se korisnici prilagođavali tehnologijama cijeli niz, kako su se tehnologije razvijale da bi se tek naknadno priznalo da treba uvažavati interes korisnika, a ne podređivati … [[Govornik se ne razumije.]] I ovo je isti slučaj i ja sam vam citirao obrazloženje zakona, nisam ga ja izmislio i ne stavlja se građanin na prvo mjesto, a da se stavlja onda biste vidjeli da sve ove, da imate osobnu iskaznicu i morate trčati domovnicu ili vas šalje iz jednog ureda da u drugom uredu izvučete potvrdu koja postoji već u državnoj upravi. Prema tome, taj vam argument ne stoji. Što se tiče prebivališta to je ustavno pravo gdje ću ja živjeti i vidjet ćete što će se dogoditi sada kad se bude uveo porez na nekretnine za državljane Hrvatske koji žive privremeno ili duže vrijeme u inozemstvu kakav će sve nered nastati ovdje, kakve će nelogičnosti nastati. S druge pak strane ako već uvažavate strana iskustva onda dajte priznajte da Amerikanac gdje god živi, u kojem god kraju svijeta živi glasa za svoga predsjednika svoje države bez obzira dal' tamo živi pola godine ili 30 godina. To je jasna stvar da nije upitno, ali ovdje sa ovom osobnom iskaznicom se to opet onemogućava. Prema tome, izbrisali ste koliko 280 tisuća ljudi iz biračkog spiska. Prema tome, stvari su puno složenije nego što se sa ideologijom i demagogijom može tumačiti.
Draženko Pandek, replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, dakle rekli ste u svom izlaganju da ovaj zakon nije u interesu građana ili da se ne donosi u interesu građana već radi toga da bi se izgradila informacijska struktura. Pa izgradnja informacijske strukture upravo je u interesu građana. Niz zastupnika je govorilo o tome kako nisu spojene baze podataka, kako je potrebno nositi hrpe papira, kako je papirologija velika i nepotrebna, postoji birokratiziranje. Pa upravo izgradnja informacijske infrastrukture je jedan od alata s kojim će se svi ti, sve te loše stvari ukloniti, prema kojima ćemo dakle moći sve objediniti na jednom mjestu, prema kojima ćemo moći vrlo lako se identificirati, poslovati, niz stvari raditi putem online gdje nećemo morati osobno dolaziti, nećemo morati nositi hrpe papira. Dakle, niz benefita, niz olakšavajućih okolnosti će donijeti izgradnja informacijske strukture a jedan od uvjeta za izgradnju informacijske strukture je upravo i donošenje ovog zakona. A što se tiče građana koji su iznad 65 godina dakle neće morati obnavljati certifikat, oni će moći obnavljati. Dakle, neće samo morati. To im je olakšavajuća okolnost. Neće morati, dakle moći će i nije vezano uz godine. Tako da mislim da to nije razlog za kritiku, ja sam čak iznio da je to razlog za pohvalu. Hvala.
Miroslav Tuđman, odgovor na repliku.
Hvala. Kolega Pandek ja sam rekao da primarni motiv jeste tehnologija i tehnički način razmišljanja. Ovo je posredno. I da treba preokrenuti da primarni motiv bude interes građana. A da bi primarni motiv bio interes građana onda bi prethodno trebala biti jedna odluka a to je da država i državna uprava treba koristiti baze podataka, da ih treba umrežiti, da ih treba integrirati, da treba odrediti načine korištenja, načine zaštite itd., a ne bezlično to će se dogoditi. Neće se ništa dogoditi ako se to prije toga ne definira. A ovo su samo puste želje. Prema tome, nitko nije protiv toga, a najmanje ja sam protiv toga, ali toliko toga i znamo i trebamo svi znati da na ovakav način ako se neke druge pretpostavke ne definiraju stvari će i nadalje funkcionirati imali mi osobnu iskaznicu sa čipom ili bez čipa opet ćemo trčati iz jednog do drugog ureda, iz jednog ministarstva do drugog ministarstva da prikupimo dokumente koje država ili državna uprava već ima. O tome govorim. Ako tu logiku promijenimo i kažemo da čovjek ne mora, kad mi netko kaže da moram mu donijeti domovnicu, da mu moram donijeti vlasnički list ovoga ili onoga a država to ima da možemo reći e neću zato što to zakon ne traži, ne obvezuje me onda će doći do promjene. A to je promjena, nije tehnička ili tehnološka nego je to promjena u glavama nas ovdje pa Vlade pa svih ostalih.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Tuđman upozorili ste na puno stvari koje su nedorečene ovim prijedlogom zakona koji ide po hitnom postupku. Bili ste u pravu i mislim da i predlagatelji zakona ukoliko su pratili vaše izlaganje mogu puno toga promijeniti odnosno povući ovaj zakon iz saborske procedure. Upravo sam sada dobio jednu poruku od jednog našeg sugrađanina iz jedne zemlje u kojoj su mu u veleposlanstvu danas pitali hoće li klasičnu osobnu iskaznicu ili elektronsku koja vrijedi 10 godina, a za one do 24 godine vrijedi 6 godina. Ono o čemu ste govorili jest razvoj informatičkog društva, da to doprinosi razvoju ili bi trebalo doprinijeti razvoju informatičkog društva. Činjenica je da MUP navodi da u 2014. godini u svom izvješću je zabilježen porast računalnog kriminaliteta povećan za 54%. Posebnu opasnost predstavljaju pojavni oblici jednog neovlaštenog pristupa računalima sustavima Vlade RH i ministarstvima čime se onemogućuje pristup građanima online posebno kod e-upisa u srednju školu te neovlašteni pristup računalnim sustavima. Što će se zapravo dogoditi u slučaju krađe identiteta? O tome se ne govori. S druge strane isto tako i ovim zakonom ne piše i nema popratnih analiza koliko uopće hrvatskih građana ima pristup internetu ili onih koji u kućanstvima imaju pristup, odnosno koliko njih se uopće zna služiti internetom i kolika je zapravo ta prostorna dostupnost mreža interneta na teritoriju RH. I kada ste govorili o kaznama za fizičke osobe one su predviđene od 3000 do 4500 kuna a znamo kad smo prošle godine govorili o Zakonu o prebivalištu, odnosno o boravištu koliki je broj starih i nemoćnih osoba bio koji nisu mogli na vrijeme se prijaviti za osobnu iskaznicu, što će se zapravo dogoditi s njima u ovom slučaju ukoliko na vrijeme ne upute zahtjev za novu osobnu iskaznicu. Evo, hvala lijepo.
Miroslav Tuđman, odgovor na repliku.
Pa kolega Babić ovaj prvi dio koji ste rekli, ove primjere, tiču se onoga što nemamo a to je Nacionalna informacijska strategija koja bi između ostalog trebala imati tu načela informacijske sigurnosti. Što se tiče ovoga drugoga dijela, krađa identiteta, to će postati i u nas sve dominantniji oblik kriminala s obzirom na razvoj tehnologije, razvoj mogućnosti i tehničkih mogućnosti ali sudionici toga neće biti samo hrvatski državljani jel vaš, moj ili bilo čiji drugi identitet će moći ukrasti netko s bilo koje strane svijeta. Imate, danas je već ovdje iznijeto da imate primjer krađe identiteta i naručivanja kod ovih operatera pa je država praktički nemoćna i nije u mogućnosti naći odgovor kako kazniti te nego svaki taj pojedinačni oštećenik mora dokazivati da mu je netko drugi ukrao identitet a to je još uvijek u nekim starim tehnologijama jer čuli smo da se radi o fotokopijama osobnih iskaznica. Što će se ovdje dogoditi sa ovim kada će netko slučajno ili namjerno ili već zahvaljujući svojim tim da kažem izvanrednim sposobnostima ukrasti nečiji PIN pa će moći manipulirati sa tim identitetima? A ako je samo po ovome onda će vjerojatno biti 3000 do 4000 kuna i bit će sve. Govorim, samo upozoravam na dimenzije toga naprosto problema koji su pred nama i uvođenjem ovakvih tehnologija a da se o tome niti priprema niti razmišlja niti je to domišljeno.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče. Osobna iskaznica je osobni dokument kojeg je izdala država a služi za identifikaciju građana. Međunarodnim sporazuma moguće je da osobna iskaznica posluži umjesto putovnice. U EU osobna iskaznica izdana u bilo kojoj zemlji je važeći identifikacijski dokument i u svim ostalim zemljama EU. Na iskaznici piše ime i prezime osobe, spol, datum rođenja i trajno prebivalište a po novom prijedlogu elektronske iskaznice deponirani su i OIB i elektronski potpis. Osobnu iskaznicu dužna je imati osoba starija od 18 godina života koja ima prebivalište u RH, a pravo na osobnu iskaznicu imaju i djeca mlađa od 18 godina života. Hrvatski državljani koji imaju prebivalište u inozemstvu također imaju pravo imati osobnu iskaznicu. Punoljetna osoba koja uz sebe nama osobnu iskaznicu, te osoba starija od 18 godina koja nije ishodila osobnu iskaznicu kažnjava se novčanom kaznom za prekršaj. To bi najkraće bilo suhoparno objašnjenje o osobnoj iskaznici. Još jedan važan podatak koji je vezan uz osobnu iskaznicu prijedlog za novu osobnu iskaznicu a to je OIB. Naime, uvođenje OIB-a u osobnu iskaznicu i sada elektronsku osobnu iskaznicu konačno vodi ka punoj primjeni OIB-a. U Zakonu o OIB-u piše osobni identifikacijski broj stalna je identifikacijska oznaka obveznika osobnog identifikacijskog broja koju korisnici osobnog identifikacijskog broja koriste u službenim evidencijama u svakodnevnom radu i kod razmjene podataka. OIB dodjeljuje Ministarstvo financija, odnosno porezna uprava, a osobnu iskaznicu MUP. U raspravi na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina vezanoj uz predmetni zakon rekao sam da građani ne vjeruju državi, da država ne vjeruje građanima. Predsjednik odbora me ispravlja sa argumentom da građani vjeruju državi čim ju žele i čim ju imaju. Krivo sam rekao i jasno krivo sam ispravljen. Naime, građani nemaju kud, oni imaju državu jer ju moraju imati. To je jedini oblik zasada življenja u uređenom društvu, tu se ne radi ni o vjeri ni o nevjeri već o nužnosti. A načelno radi se o povjerenu državnih institucija spram građana i obratno građana spram državnih institucija. Ne postoji neko povjerenje državnih institucija spram građana niti postoji veliko povjerenje građana spram državnih institucija. Kažu vaša osobna institucija. Vjerujem da niti meni, niti bilo kom drugom osobna iskaznica načelno ne treba. Nitko sam sebe neće legitimirati. Ona treba institucijama države da bi povjerovale da sam ja ja. Jer meni bi bilo dovoljno da kažem glasno i jasno ime i prezime, no država mi to ne vjeruje, ona traži potvrdu mojih riječi kroz pisani dokument koji je država to verificirala. Jasno je da je to kroz par zadnjih stoljeća do danas uobičajeni odnos države i građana i građana međusobno svugdje u svijetu. Izabrani predstavnici, odnosno Vlada ma koliko god liberalna bila ima tu stalnu tendenciju umanjivanja prava građana, a građani se po naravi tome i opiru. Vlada uz pomoć predstavničkog tijela stalno pokušava nametnuti propise koji uređuju odnose u društvu ali sa stalnom tendencijom da sebi olakša i pojednostavi propise i proceduru. Desi se da time pojednostavni i građanima poslove sa državom, no nerijetko na uštrb jednostavnosti za građane i nerijetko na uštrb građanskih sloboda. Današnje elektroničko doba još više sužava osobne slobode građana, sve je manje-više anonimnosti i intimnosti. Država je danas sve veći big brother, nad svakim građaninom odnosno građankom. Jednim kompjuterskim klikom država danas ima praktički sve, i može imati sve podatke o svakom od nas, od imena, prezimena, gdje živimo, s kim živimo, jesmo li oženjeni, koliko djece imamo, da li smo vlasnici nekretnina, pokretnina, da li smo kažnjavani ili nismo, da li imao tvrtku, koju i koliko, da li smo uredni platiše komunalne naknade, poreza, da li smo platili kaznu za parkiranje itd. Uvođenjem i punom primjenom OIB-a, sveopćom kompjuterizacijom odnosno informacijom, informatizacijom dolazimo u doba kada više neće biti nikakvih osobnih tajni. U toj stalnoj borbi vlasti i građana uvijek su građani ti koji popuštaju, mi građani pristajemo na takav odnos s državom, odnosno s vlasti jer a)nemamo kud i b)znatno nam pojednostavljuje svakodnevni život. I zato uvije pozdravljamo inovacije koje nas udaljavaju od države i smanjuju nam izravni doticaj s njom odnosno s njezinim institucijama bez obzira koliko i kojih se intimnosti time odričemo. Suvremeno elektroničko doba i suvremena administrativna komunikacija unutar državnih institucijama svima nam pojednostavljuju život i bez obzira na sve primjedbe danas nam je komunikacija s državnim institucijama jednostavnija nego ikad. U tekstu prijedloga zakona piše "Ovaj zakon predstavlja normativni okvir za provedbu projekata uvođenja elektroničkih osobnih iskaznica za hrvatske državljane". Uvođenje elektroničke osobne iskaznice potaknulo bi razvoj javnih servisa, te omogućilo elektroničko poslovanje gospodarskih subjekata i elektroničku komunikaciju gospodarskih subjekata s tijelima državne uprave što bi olakšalo i ubrzalo pokretanje gospodarskih aktivnosti. Uvođenjem elektroničke osobne iskaznice i građanima bi se olakšala komunikacija s tijelima državne uprave i lokalne samouprave bez potrebe dolaženja u nadležne institucije radi ostvarivanja pojedinih prava. Osobna iskaznica će sadržavati elektronički nosač podataka na kojem će biti pohranjeni podaci koji su ispisani u vizualnoj zoni kartice, osobne iskaznice uz to na čip će se moći pohraniti jedan ili dva certifikata i to identifikacijski i potpisni certifikat. Identifikacijski certifikat će služiti za osiguranje elektroničke potvrde identiteta osobe kojoj je izdana osobna iskaznica i autentifikacije radi pristupa elektroničkim usluga, a … certifikat za podršku naprednim elektroničkom potpisu koji ima istu pravnu snagu i zamjenjuje vlastoručni potpis sukladno zakonu kojim je reguliran elektronički potpis. Osobna iskaznica bit će obvezna isprava za hrvatske građane starije od 18 godina s prijavljenim prebivalištem u RH. hrvatski državljanin s prebivalištem u RH mlađi od 18 godina neće morati imati osobnu iskaznicu, ali će ju putem roditelja kao zakonskih zastupnika moći ishoditi jer će njome moći potvrđivati svoj identitet u raznim postupcima vezanim uz osnovno i srednjoškolsko obrazovanje, a moći će im služiti i kao putna isprava za prijelaz državnih granica država EU i ostalih država koje to dopuštaju. Hrvatski državljani koji nemaju prebivalište u RH bez obzira na svoje godine života neće morati imati hrvatsku osobnu iskaznicu, ali će je moći ishoditi ukoliko to žele. Dakle usvajanjem ovog zakona dobiti će suvremenu elektroničku osobnu iskaznicu koja će im između olakšati komunikaciju s tijelima državne uprave. Važno je zbog javnosti reći da nije neophodno vaditi nove iskaznice do isteka važenja starih. Valja još napomenuti da u članku 6.stavku 3.piše da na zahtjev osobe kojoj se izdaje osobna iskaznica izdati će se osobna iskaznica na kojoj se nalazi oznaka za osobnu iskaznicu OI na brailleovom pismu. Klub HNS-a, Liberalnih demokrata uložiti će amandman na taj članak sa željom da sve izdane osobne iskaznice nose oznaku OI na brailleovom pismu. Uz ovaj predloženi amandman Klub HNS-a, Liberalnih demokrata prihvatiti će Zakon o osobnoj iskaznici. Hvala.
Ivan Šuker, replika.
Kolega Blažeković spominjali ste OIB. Dakle, pet godina nakon što je trebala završiti ta implementacija OIB-a on je nažalost rascjepkan na mnogo dijelova. Taj OIB je trebao služiti kao podloga za mnoge reforme. S jedne strane je trebao dati imovinsku krvnu sliku svih građana RH, svih poduzeća, a temeljem toga je trebala biti podloga za mnoga prava gdje ima, budimo iskreno govoreći, mnogo onih koji nemaju prava, dakle to je s jedne strane. S druge strane s obzirom da zbog OIB-a su se sve državne institucije trebale povezati onda je logična stvar bila da se formira taj središnji registar i onaj tko podnese bilo koji zahtjev institucija kojoj je to podnešeno pogledat će te podatke i pod točno propisanom protokolu iz središnjeg registra i građanin dobiva pozitivno ili negativno rješenje. Također, sa uvođenjem OIB-a je bila ideja i u razgovoru sa tadašnjim čelništvom MUP i sa čelništvom Ministarstva zdravlja da se na nove iskaznice znači u roku 2 ili 3 godine putem novih mogućnosti tehničkih i tehnoloških da se ugradi čip i za vozačku dozvolu i zdravstvenu iskaznicu tako da građani sa sobom ne trebaju nositi 4, 5 iskaznica. Nažalost, mi sada tehnološki mijenjamo samo jedan dokument. Nažalost, OIB nije podloga niti glavni instrument za borbu protiv korupcije, opet je svako počeo raditi u svom dvorištu neka svoja pravila, opet građanin mora ići od institucije do institucije da bi dokazivali da su ono što jesu. I kada govorimo o bilo kakvom ovom zakonu ovo nije kritika MUP-u sada zbog osobne iskaznice nego kritika svima onima koji su morali sudjelovati u tom procesu, međutim taj proces je zaustavljen očigledno nekakve lažne moralne veličine se itekako boje da on profunkcionira.
Boris Blažeković odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šuker što se samog OIB-a tiče zato što stvarno smatram da je važan i mislim da, ali se ne bih složio s vama da je proces zaustavljen. Ja mislim da je nešto usporen, imate pravo, ali je usporen po mom uvjerenju i saznanjima zbog procesa uređenja puno drugih segmenata unutar države. A sam znak da se i sama intencija i želja da se uvede OIB u samu osobnu iskaznicu govori o tome da taj proces sigurno nije prestao jer da je prestao onda se ne bi uvodio u ovu novu elektronsku osobnu iskaznicu. To sam rekao i u svojoj diskusiji HNS-a Liberalnih demokrata, a to je da je važan podatak i da to govori o tome da to vodi konačnoj vodi k punoj primjeni OIB-a. U kom roku, ne znamo. Čim prije tim bolje.
Tomislav Klarić, replika.
Kolega Blažeković rekli ste da je država postala Big Brother, ima sve podatke o svojim građanima i danas nam je procedura jednostavnija nego ikad. Sjećamo se uveden je JMBG, pa smo onda imali OIB, pa smo imali jedne iskaznice pa smo mijenjali druge iskaznice i ako ste pažljivo slušali ispred našeg kluba gospodina Tuđmana ako država želi biti uistinu taj Big Brother i imati sve podatke o svojim građanima i ako građani moraju raditi nove iskaznice onda neka ih država i plati jer su je i onako već platili ti isti građani. Međutim, meni se čini čitava ova priča i donošenje novih zakona na ovaj način kao kada čovjek želi kupiti auto pa ga kupuje u dijelovima na način da kupi motor od stojadina, vrata od golfa, kotače od citroena onda na kraju kada ga ide spajati onda ispadne nešto slično onom što se iscrtavalo iz Alan Forda. Apsurdi koji su se događali ovdje, šta nije apsurdno sjećate se ono da kada prijave … nekakve dokumentacije morate dostaviti rodni list ne stariji od 6 mjeseci kao da ste se rađali valjda svakih 6 mjeseci ili šta nije apsurd ako morate obaviti liječnički pregled po zakonu kojeg smo donijeli ovdje u Saboru za držanje i nošenje oružja, isti taj liječnički pregled ne vrijedi vam za vozačku dozvolu ili za nekakvo radno mjesto a ista je procedura, isti, jedino što je razlika što taj liječnički pregled košta od 350 do 550 ovisno kod kojeg liječnika ga obavljate. Dakle ako ide na teret građana a uvodi se zbog potreba države onda mislimo da taj dio priče nije u redu. A pogotovo na ovaj način kada se ide parcijalno određivati i zakonima propisivati određene procedure a onda su u konačnici sve one nespojive. I onda dolazimo u situaciju da nije baš to onako kako ste vi rekli da nam je danas procedura jednostavnija nego ikad.
Boris Blažeković, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Pa ja i dalje po mojim dubokim saznanjima i življenjem u ovoj državi tvrdim da je danas procedura za izdavanje bilo kojeg dokumenta jednostavnija nego što je ikad bila do sada a pogotovo u nekim segmentima gdje je bilo strašno komplicirano, teško, dugo se čekalo itd…. Jedna od stvari je recimo građevinska dozvola, spomenuti ću kao jedan od kardinalnih primjera za koje svi znamo. I zaista je to, ta procedura zahvaljujući ne toliko želji države i institucija države koliko o samoj tehnologiji. Sama tehnologija je nametnula tu jednostavnost ukupnih procedura. Na svu sreću ja imam dojam u ovom razdoblju da i ova Vlada želi i pokušava maksimalno koristiti te tehnologije, ne uspijeva se nažalost dovoljno, svi bi htjeli da to bude puno brži proces ali ima određenih objektivnih očito i subjektivnih prepreka i da to ide malo polakše nego što bi mi svi to htjeli i nego što je to i u razvijenom svijetu. Šta se tiče big brothera, to je nešto što sam osobno protiv, maksimalno sam protiv bilo kakvog petljanja države u naše osobne živote. Ali isto tako kao i svi ostali građani pristajem na takve situacije da mi država uđe dublje u moju intimu nego što bih ja osobno smatrao da je to dozvoljeno zbog nekakvog pragmatizma, zbog nekakvog oportunizma, jednostavnosti komunikacije sa tom državom da bi jednostavnije došao do uputnice, bilo kakvog bolničkog nalaza, nekakve dozvole, nekakvog dokumenta a još smo dobri, još smo u Hrvatskoj dobri kako to izgleda u nekim drugim državama.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a, kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvaženi gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom. Ovaj Zakon o osobnoj iskaznici koji je upućen u Hrvatski sabor u hitnu proceduru bilo bi dobro da se hitno povuče sa, iz te hitne procedure. To bi bilo najbolje s obzirom na primjedbe koje ću sada iznijeti. U ovom zakonskom prijedlogu pod broj 1. se ovlašćuje izdavanje javnih isprava nadležnih tijela drugih država a te javne isprave se upotrjebljavaju za izdavanje osobnih iskaznica u Hrvatskoj. Naime, dakle ukoliko državljanin Republike Hrvatske koji ima prebivalište izvan Republike Hrvatske recimo Travnik ili Banja Luka, nije bitno, potražuje osobnu iskaznicu u Hrvatskoj i traži da mu se izda on mora od javnog tijela, dakle institucija, bilo tzv. Republike Srpske ili pak federacije jedinica lokalne samouprave u tim općinama u toj državi zatražiti tu javnu ispravu. Odnosno dokaz o prebivalištu, pardon. Vjerovati u dobronamjernost, dobrohotnost tih javnih tijela u tim općinama koje su dakle izvan Republike Hrvatske i vjerovati u to da i nije bog zna što u cilju poglavito ako ti ljudi, državljani Republike Hrvatske za svrhu potraživanja toga dokumenta o prebivalištu navode dobivanje osobne iskaznice u Hrvatskoj. Time ćemo vrlo vjerojatno s obzirom na odnos nekih u drugim državama prema Hrvatima koji tamo žive dobiti otpisane iz Bosne i Hercegovine, novi broj otpisanih iz Bosne i Hercegovine, govorim prije svega sada, iako ih ima i u drugim državama hvala Bogu, pa ćemo doći u poziciju da ćemo s obzirom na broj tih otpisanih možda doći uskoro i na granicu od 8% Hrvata u Bosni i Hercegovini i zapravo do statusa nacionalne manjine u Bosni i Hercegovini. Zbog čega javne isprave koje su potrebite za izdavanje osobne iskaznice u Hrvatskoj i dokazi za to ne bi bili izdani, pripremljeni i to obavljeno u Republici Hrvatskoj? Zašto netko ne može doći u, šta ja znam, u Policijsku upravu Zagrebačku i reći moje prebivalište je u Travniku a da mu se izda osobna iskaznica? Dakle to je jedna stvar. Druga stvar. U članku broj 4. ovoga istog zakonskog prijedloga piše da je rok važenja osobnih iskaznica i certifikata koji se na njoj nalaze 5 godina. Čemu taj vremenski rok od 5 godina? Ne bi li bilo dobro s obzirom na troškove koji su ovdje, netko je izračunao oko 200 kuna da ta ista osobna iskaznica vrijedi 10 godina? što se mijenja za 5 a što za 10 godina? Je li to nekakva silna promjena nakon 5 godina ili je to želja da netko ponovo nakon 5 godina utroši 200 kuna i da netko da kažem i zaradi na izradi novih iskaznica? Ili pak, radi li se o nepovjerenju države u svoje vlastite građane? Od toga da se neke javne isprave, poglavito matičnih ureda računaju samo valjanost 6 mjeseci od izdavanja ili ovjere kod javnog bilježnika, dakle samo 6 mjeseci, govorimo o izvodu iz Matične knjige rođenih, vjenčanih itd. koje su nam potrebne u svakodnevnom životu, kako kome. I onda idemo ponovo nakon 6 mjeseci ako nam treba za nešto drugo kod javnog bilježnika da potrošimo novih 50 kuna, 48,50 kako već ide, da bismo dobili novi dokument. O tome koliko smo puta ovjeravali domovnicu i za izdavanje bilo kojih drugih dokumenata, o tome da je OIB kao jedno zaista da kažem univerzalni broj, sredstvo kojim se moglo gotovo sve obuhvatiti, poglavito u smislu imovinsko-pravnih odnosa, plaća, Porezne uprave itd., gdje se sve nije mogao upotrijebiti, ali nažalost još uvijek nije do kraja zaživio. I nadalje, posebno treba istaknuti da sustavi baza podataka po pojedinim ministarstvima kako je rekao kolega nisu kompatibilna pa vi podatke iz jednog ministarstva ne možete rabiti i upotrijebiti za potrebe ili ako imate nekakav privatni posao obaviti u drugom ministarstvu nego morate ići sve pješke ili ispočetka, kako god hoćete, vaditi dokumente koji su pohranjeni u bazi nekog drugog ministarstva, a govorimo o elektroničkoj povezanosti, govorimo o korištenju elektroničke, počevši od one đačke, učeničke svjedodžbe pa nadalje. Rekao sam već ovdje da te e-svjedodžbe može imati samo škola koja je na području sa širokopojasnim Internetom. A koliko općina i gradova u Hrvatskoj od 556 nema širokopojasni Internet. Tako isto važi i za ovu novu osobnu ili e-iskaznica, osobnu iskaznicu. Kaže za to su odgovorni teleoperateri i jedinica lokalne samouprave. A šta država? Zašto država ne propiše teleoperateru da je obvezna upravo zbog korištenja e-dokumenata i tih e mogućnosti koje nam se pružaju da osigura na teritoriju cijele Hrvatske širokopojasni Internet, da im uvjetuje poslovanje sa time. Toga nema, nema nikakve ni prinude ni prisile ni zamolbe. Tako da ove stalne ili vrlo česte promjene osobne iskaznice, ja sam izvadio osobnu iskaznicu nakon 2 mjeseca je došla neka nova koja ima onu kako kažu europska, nije ona elektronička nego europska, eto ja je nemam pa ne znam koliko sam zapravo oštećen ili nisam, ali sad evo imam priliku po ovom novom zakonu po hitnom postupku izvaditi novu iskaznicu, a ovu koju imam, imam dvije godine svega. Ne moram je vaditi naravno, piše u zakonu ovdje, a možda ću namiriti 65 godina uskoro pa neću morat nikako više vaditi ovu osobnu iskaznicu. Ali da agencija za, ovdje ne piše tko će izrađivati nove osobne iskaznice, znamo da je to Agencija za komercijalnu djelatnost i znamo i da je to agencija u vlasništvu države. Znamo i tko je na čelu agencije, gospodin bivši član Ravnateljstva policije pa mi se čini, ne bih htio sumnjati ni u čije poštenje ali evo sad donosimo zakon po hitnom postupku. Šarolikost upotrebe osobnih podataka koje imamo u našoj praksi, koje susrećemo svakodnevno, počevši od onoga kako sam rekao, ne znam za koji dokument treba uplatiti 1 kunu kako bi banka zaradila 5, dakle uplatiti 1 kunu u korist državnog proračuna, a 5 ili 6 naplati, kako koja banka, za tu uslugu pa do toga da javni bilježnici moraju svakih 6 mjeseci po zakonu, dakle dokument nije pravovaljan ukoliko je ovjera starija od 6 mjeseci. Osim toga, imao sam priliku da me gospodin zaustavio u zgradi policije i pitao moje dijete je imalo 17 godina kad je počelo ići u autoškolu, trebala mu je liječnička svjedodžba ali prošlo je 6 mjeseci kako je položio i sad mu više ne važi, mora ponovo kod liječnika izvaditi novu liječničku svjedodžbu koja košta od 300 do 550 kuna, kako kod kojeg liječnika. Dakle imamo jednu polipragmaziju, primjenu propisa sa različitim tretmanom, imamo jednu šarolikost upotrebe osobnih podataka i ja ne sumnjam u namjeru zakonodavca da je htio zapravo obuhvatiti sve to evo možda jednim rješenjem i Zakonom o osobnoj iskaznici, ali mislim da je uplitanje kako sam rekao u početku nadležnih tijela drugih država za izdavanje osobnih iskaznica je potpuno pogrešno, nadležnih tijela druge države ili drugih država u kojima Hrvati žive i koji imaju hrvatsko državljanstvo. Dakle to se smatra javnom ispravom to što izda neka druga država da bi time onda išao ostvariti osobnu iskaznicu u Republici Hrvatskoj, dakle da naši ljudi zavise od nadležnih tijela druge države, a znamo i imamo pritužbe i sve ostalo kako se odnosi prema ljudima u drugim državama. Ne kažem da su svi takvi, ali takvih slučajeva ima i bit će sasvim sigurno puno onih koji će biti kako sam rekao otpisani iz tih drugih država. Klub HDSSB-a a po gospodinu Đuroviću je i uložio amandman na članak 4. stavak 1. gdje predlažemo da rok važenja osobnih iskaznica i certifikata bude 10 godina i to je ono što je minimalno u svezi naših, dakle današnje rasprave, traženja u svezi Zakona o osobnim iskaznicama ali zaista zapinje za oko ovo da za izdavanje hrvatskog dokumenta je potrebno dobiti potvrdu nadležnog tijela druge države. Pitam se ima li i jedne druge države koja je propisala takav način dobivanja osobnih dokumenata kao što to evo u ovom zakonskom prijedlogu. Ali mislim da, se nadam da će gospodin, pardon zamjenik ministra razmisliti o tome i može li naša administracija i policijske uprave takve stvari u svezi prebivališta državljana koji žive izvan RH donijeti u Hrvatskoj. Zašto ne mogu dati izjavu pred našim Ministarstvom unutarnjih poslova ili pak ne znam državne uprave itd. gdje bi to bilo važeće. Ili pak izjava ovjerena kod javnog bilježnika u Hrvatskoj, mislim ne znam evo. U replikama sam još mnoge stvari izrekao tako da one glavne primjedbe koje sam htio reći sam rekao ovdje i mislim da zbog toga klub HDSSB-a ne može biti za ovakav zakonski prijedlog i mislim da bi bilo dobro da ga se povuče i popravi i dopravi za drugo čitanje. Hvala lijepo.
Kolega Miroslav Tuđman, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Grubišić, vi ste upozorili na ovu činjenicu da je za one hrvatske državljane koji žive izvan Hrvatske potrebna nekakva potvrda ili dokument druge države. Nije pitanje samo ovoga slučaja sa Bosnom i Hercegovinom, nego je problem i sa hrvatskim državljanima koji žive u zemljama koje ne priznaju dvostruko državljanstvo. Prema tome, u tom slučaju se može dogoditi da dođe do sukoba interesa i do kolizije i da se onda naši državljani moraju odlučivati za jedno ili drugo državljanstvo. Međutim, ovdje se radi o načelu da li Hrvatska država vjeruje hrvatskim državljanima ili ne vjeruje i to je ono o čemu smo i pokušali i u svojoj raspravi upozoriti. Vi ako aplicirate, netko ako aplicira za američko državljanstvo ili za bilo koji američki dokument postoji odredba ako daje lažni iskaz taj će se dokument ili ta odluka poništiti nakon pet, deset ili pedeset godina. Prema tome, ovdje bi trebalo biti načelo ne da se trči kod javnog bilježnika, nego da onaj koji traži iskaznicu a ne živi u Hrvatskoj ako je već ovako da njegova izjava vrijedi. A u slučaju lažnog ili nekakvog da će se to poništiti ako to ima neke druge konzekvence. I to je načelo kojeg bi zakonodavac, odnosno predlagatelj zakona trebao se držati.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Tuđman mislim da smo na što kažu na istoj liniji, dakle stvar je u povjerenju prema vlastitim državljanima, građanima. Dakle, ne znam zbog čega ti isti građani ne bi dokazivali mjesto prebivališta, dakle pred organima i tijelima države Hrvatske. A ne da odvise, ovise kako god hoćete o tijelima iz nekih drugih država. A kažem znamo dobro kakvi su odnosi, kakva je situacija u nekim, ja ne bih htio ovdje nikoga prozivati. Osim toga, znate kakva je situacija u Njemačkoj, da Njemačka ne dopušta jesi li državljanin Njemačke ili nisi, a ne dvojno državljanstvo. Dakle, imamo situacije gdje zapravo kao što je bila situacija sa Zakonom o popisu birača koji je izbacio nekoliko stotina tisuća birača u Republici Hrvatskoj, pa je Europska unija temeljem i tog dokumenta smanjila broj zastupnika Republike Hrvatske u Europskom parlamentu sa 12 na 11. O toj šteti nitko ne govori, nikoga nije briga i to tako ide dalje.
Dragutin Lesar, replika.
Kolega Grubišić, u svojoj ste raspravi i vi problematizirali prijedlog da osobne vrijede samo pet godina. To je doista apsurd. Uvodimo svemirske osobne iskaznice koje će vrijediti duplo manje no do sad. Ali kad to povežete sa onom odredbom u članku 2. i 12. ako se ne varam tko će izrađivati osobne iskaznice i identifikacijski čip i elektronski potpis ili certifikat ne mogu se oteti dojmu da se zapravo radi o podešavanju zakona mogućnostima te pravne osobe u državnom vlasništvu za koju još uvijek ne znamo tko je ona. Ja sam postavio pitanje tko je to tko će to raditi? I drugo, niti u zakonu, niti od predlagatelja nikako dobiti odgovor na pitanje odgovornosti Republike Hrvatske za krađu identiteta i podataka sa tih certifikata i zloupotrebe toga. Imamo sada situacije i problem građana koji su, čiji su identiteti … [[Govornik se ne razumije.]] običnom fotokopijom osobne iskaznice, a zamislite elektronski potpis. I opet ćemo bit u situaciji otvaranja jedne nove zone kriminala od koje će država oprat ruke kao Poncije Pilat, a građani će kasnije biti u problemu. Ako u ovom trenutku ne postoji nitko u Hrvatskoj tko može proizvesti čipove koje će držati 10 godina sa certifikatima onda je najpravednije rješenje prema građanima ove zemlje da osobne iskaznice se ne plaćaju, da ih ne tjeramo da kupuju svakih pet godina nove osobne iskaznice da bi dokazali da postoje.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Zgodno je ova zadnja rečenica i dio rečenice, da, ponekad su ljudi dokazivali da postoje ne samo u našoj državi Hrvatskoj nego i u nekim drugim zemljama. Morate poslati potvrdu da ste živi. Ali kada već govorimo o tim čipovima na karticama ja ne kažem da oni kojima se uništi čip, dakle moglo bi se tako napraviti, da onima kojima je čip uništen, kojima je postao da kažem nevažeći gdje se ne može prepoznati čip na tim uređajima da moraju i da trebaju dakle novu osobnu iskaznicu. Ali ako ona je kod većine građana se očekuje sasvim sigurno da taj čip da kažem izdrži 10 godina i nema potrebe da se mijenja svakih 5 godina. Zaista to sliči, ja sam čak i naveo agenciju koja radi te stvari. Možda i nije ta, ja ne znam, ne bih htio sumnjati ni na koga niti želim sumnjati jel' međutim gotovo neke stvari se mogu između redova pročitati. Tako da nije nejasno o kome je riječ. A što se tiče osobnih podataka, pa vidite imamo tako siguran AZOP koji tako fantastično radi i radio je jel' tako da on pokušava sakriti te podatke, neke, poglavito one o imovinskim karticama jel'. Tako da se mi ne trebamo sekirati imamo agenciju koja se o tome brine, možemo mirno spavati.
Ivan Drmić, replika.
Evo poštovani kolega ja bih na početku odmah rekao da se sa cijelom vašom raspravom slažem, međutim nešto ste zaboravili. Zaboravili ste postaviti jedno pitanje predlagaču jer smo ranije razgovarali pa bih ja iskoristio ovu priliku da vas podsjetim. Isto se radi o trajanju osobne iskaznice. Mišljenja sam, isto kao i vi, da je pet godina prekratak rok za trajanje jednog dokumenta koji koristimo najčešće u ovoj državi i izrekao bih svoje mišljenje da je ovo još jedna pljačka hrvatskih građana. Jedino na čemu smo osjetili da smo postali članovi EU to su promjene dokumenata, hrvatskih registracijskih pločica i sve ono što baca građane ove države u dodatni trošak. Ali zaboravili ste, kao što sam rekao, postaviti jedno bitno pitanje predlagaču ovog zakona. Da li su ti spomenuti čipovi koji kod nas traju očito pet godina, a u drugim normalnim zemljama koje brinu o svojim građanima traju deset godina pa i više, da li su oni već nabavljeni, da li postoje već, da li je prošla javna nabava i da li postoje zalihe tih čipova? Ako je tako zanima me tko je to nabavio i tko je kupio takvu robu, ja bih se usudio reći sa defektom. Jer jednostavno neshvatljivo mi je da u Njemačkoj jedan čip može trajati deset godina i u drugim zemljama zapadne Europe međutim u našoj praksi kao i dosada uvijek nađemo nekakve zemlje koje isto nakaradno rade, u ovom slučaju Litva, Finska ne znam da li ste nabrojali još koju, znači tamo gdje nije to dobro riješeno. Mi nađemo uvijek jednu takvu zemlju pa se uspoređujemo s njom. Dajte se usporedite sa Njemačkom, usporedite se sa Austrijom, usporedite se sa Švicarskom pa da kod nas konačno dođe i nekakvo pozitivno iskustvo iz ove EU. Ako nisu nabavljeni ti čipovi zanima me isto tako zašto se ne predvidi u nabavi da nabavimo te kvalitetnije? U ovoj zemlji je kriza, ljudi nemaju za kruh, kopaju po kontejnerima za smeće a mi ih tjeramo da svakih 5 godina vade ponovno iskaznice i da se bacaju u dodatni trošak. Pa danas putovnice za novorođenu djecu vrijede 5 godina, iako se ta djeca dobrano izmjene. Tako da nažalost još bih samo zaključio da je kod nas inače praksa u zemlji da kupujemo lošije čipove, a da ih skuplje plaćamo nego u zapadnim zemljama.
Vrijeme. Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Izvrsna replika kolega Drmić. Sjetite se tih registarskih tablica naših automobila koje su imale crvenu i plavu kockicu, gdje je dizajner na natječaju koji je vrijedio oko 40, 50 tisuća kuna kao prvonagrađeni dobio, uredno je isplaćeno jel', crvena plava sve u bijelome jel', crven, plavi, bijeli krasna oznaka hrvatskih registarskih. Ne bi se ni u Srbiji postidjeli takvih registarskih oznaka jel'. Što se tiče ovog vašeg pitanja jesu li čipovi nabavljeni, ja ne znam to zna valjda zamjenik ministra i ona agencija ili ne znam firma u državnom vlasništvu koja će najvjerojatnije, ja ne mogu znati takve stvari, koja će provoditi dakle izradu tih novih čipiranih iskaznica. Možda bolje da nas čipiraju za uho kao što čipiraju neke druge žive organizme jel'. Sjetite se također i kupovine cjepiva od Novoartisa švicarskoga gdje smo kupili milijun doza cjepiva, neki iz bivše Vlade, a potrošeno je samo 70 tisuća, a sve je to skupa plaćeno, nešto je vraćeno ali je veliki dio plaćen a da nikada nije ni upotrijebljen nego je prošao rok od godinu dana i to je bačeno. Dakle, puno ima stvari, pa onda master plan hrvatskih bolnica također plaćen strancima nikada nije proveden master plan ali je 200 tisuća eura ili milijun i pol kuna bačeno u vjetar. Takvih bacanja novaca u vjetar ima koliko god hoćete. Tako da ništa začuđujuće ni od ove Vlade a nažalost ni u ovoj državi. A gledajte samo gužve, jeste li ikad vadili, mislim znam da ste vadili nekakve dokumente, odete tamo u policijsku upravu gdje se to izdaje pa tamo su redovi i redovi ljudi koji čekaju od oružnih listova, osobnih iskaznica, putovnica, opća gužva jel'. I to je stalno tako. Ako ovo napravimo na pet godina imat ćemo još veće gužve.
Vrijeme. Kolege, gledajte na ekran kad prolazi vrijeme. Dražen Đurović, replika.
Hvala. Sad je cijena produženja osobne iskaznice oko 50 kuna plus fotografija koju moraš izraditi i obrasce ispuniti. Za očekivati je da će ta osobna iskaznica biti skuplja jer ona sama po sebi košta u proizvodnji više nego stara i sad još onda skratiti rok na duplo kraće razdoblje mislim da moramo voditi računa o interesu hrvatskih građana i o tome da im zapravo ne poskupljujemo život onim odlukama koje donosimo, a našu državnu administraciju i način kako ćemo mi neku mjeru provesti prilagoditi hrvatskim građanima, a ne hrvatske građane prilagođavati našim tehničkim mogućnostima. A ako nemamo tehničke mogućnosti onda to nemojmo uvoditi i ovako i onako najveći broj država članica EU nije uveo takve osobne iskaznice, svi i dalje imaju ove standardne i normalno funkcioniraju. Prema tome, naš je amandman zapravo usmjeren prema interesu hrvatskih građana. I mi kao Hrvatski sabor i MUP trebamo o tome u prvom redu voditi računa. Pa neka se i AKD koji odlično radi posao izrade svih tih dokumenata prilagodi tehnički kad se bude mogao prilagoditi i onda ići u taj sustav izrade a svi dokumenti treba nastojati da traju što duže da hrvatski građani što rjeđe moraju hodočastiti i što rjeđe moraju to plaćati. Jednaka je stvar i sa putovnicama, i sa osobnim iskaznicama, i sa vozačkim dozvolama i sa svom ostalom dokumentacijom. Mislim da smo pozvani da živit građanima učinimo jednostavnijim i jeftinijim a ne da im ga dodatno otežavamo i zagorčavamo tim hodočašćenjem i sve većim plaćanjem troška izrade svih tih dokumenata. I mislim da bi zapravo, nije odgovor ministra unutarnjih poslova tehničke mogućnosti, već je njegov posao da iznađe tehničke mogućnosti da se to na ovaj način napravi u interesu hrvatskih građana.
Boro Grubišić odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, vi ste već i obrazložili i svoj amandman tako da se naravno slažem s time da je zbog situacije u kojoj se nalaze velika većina hrvatskih građana, siromaštva koje vlada zaista pomalo da kažem nepotrebno ako već i radimo nove iskaznice da one traju samo 5 godina. I onda ponovno nakon 5 godina isti troškovi itd. Mnoge zemlje u EU nisu uopće prionule takvom poslu niti je to bilo za njih prioritetno ni potrebno. Mislim da trebamo razmisliti je li to potrebno i nama u Hrvatskoj. A što se tiče fotografije, sjetite se kad ste vadili osobnu iskaznicu rekli su vam nemojte se nasmiješiti, morate biti smrknuto ozbiljni za fotografiju na osobnoj iskaznici. Mislim da danas nije potrebno u Hrvatskoj nikome, gotovo nikome govoriti da se ne treba nasmiješiti, smiješka u Hrvatskoj nema. Hvala lijepo.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice. Poštovani gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege prije svega smatram, naravno da ću glasovati za ovaj prijedlog zakona i smatram da ga zaista treba donijeti po hitnom postupku. On je u interesu građana. Po prvi put država zaista želi srediti situaciju, želi biti ravnopravan partner svojim građanima, želi od građana zaista vidjeti one osobe, u građanima vidjeti one osobe koje su svjesne svojih prava, pa jednako tako i svojih dužnosti, a ne manipulacijom kao što su dosada bile na djelu po različitim osnovima, po različitim pravima ali jednako tako i dužnostima. Nagledali smo se zadnjih ne znam koliko godina pa i desetljeća gdje se manipuliralo građanima upravo hoće li ostvariti svoje pravo, pa onaj nije mogao ostvariti svoje pravo koga pripada, ali je zato mogao dobiti neko pravo koje ga ne pripada. I na takav način od ljudi smo stvorili podanike za određenu političku grupaciju. Prema tome, ovaj prijedlog zakona zaista postavlja stvari na pravo mjesto čist račun. I u interesu je građana njihovih svakodnevnih aktivnosti, prije svega upravo sve one kritike koje su bile upućene čitavom, vađenju čitavog niza papira, da to će možda biti potrebno upravo dok se ne dobije ovakva elektronička osobna iskaznica. Ali na takav način čim se ona dobije olakšava se komunikacija građaninu s tijelima državne uprave, lokalne samouprave bez potrebe dolaženja u nadležne institucije radi ostvarivanje pojedinih prava, ali jednako tako i radi vlastitih dužnosti koje imaju naspram tijela javne vlasti. Ali ne samo za građane, ne građane kao individue, nego jednako tako omogućilo bi se i elektroničko poslovanje gospodarskih subjekata i elektroničku komunikaciju gospodarskih subjekata s tijelima državne uprave što nam je od iznimnog značaja. I mnogi građani zovu i pozdravljaju upravo u tome vidi, u ovome drugome što sam rekla upravo vide svoju mogućnost i svoju prednost. Danas je ovdje bilo riječi o tome kako su mnogi građani, evo kako je ova vlast izbrisala ljude koji nisu prijavili svoje prebivalište i ostali su bez osobne iskaznice. Je li to odgovorno ponašanje tih zastupnika koji se protive Zakonu o osobnoj iskaznici važećem i Zakonu o prebivalištu? Što su bili građani dužni reći? Ali oni kao da ih pozivaju, neka to u zakonu piše. Je li to zakonitost ili je to ona zakonitost kojoj smo se već nagledali u prošlom razdoblju? Dakle, građani su bili pozvani od vlasti temeljem zakona, ne samo što su oni to trebali znati, nego ih vlasti i poziva da prijave svoje prebivalište. Oni koji se nisu odazvali bili su izbrisani. Ja neću sada govoriti o tom broju koliko se prije manipuliralo dakle u različite svrhe, naročito i ne samo u izborne nego u svake druge, u imovinske pa su prava dobivali oni koji su trebali zbog toga, zbog nedostatka novca jer su dobili oni koji nisu treba. Oćemo o tome govoriti? Tome stajemo na kraju, ali sada i tim ljudima, pa ne može građanin biti bez osobne iskaznice, omogućavamo mu upravo ovdje da nije potrebno prebivalište u osobnoj iskaznici, ali država treba znati gdje prebivaju njezini građani i građani su dužni prijaviti svoje prebivalište ondje gdje prebivaju, ne gdje bi htjeli biti ili gdje im je porez manji, ili gdje će dobiti putne naloge. Ne čini dobro onaj zastupnik koji na takav način podučava građane,ne čini im dobro. A to ne radi, radi njihovog interesa da bi nešto lakše prošli. Radi vlastitog interesa, ja sam se izborio za to, pa si ti meni dužan, pa ćeš ti onda glasati, pa ćeš dovesti još 50 ili 100 ljudi koji su dobili takva prava koja im ne pripadaju. I zato pozdravljam donošenje ovog prijedloga zakona. Hrvatska je napredna zemlje Hrvatskoj to treba. Istina je u pravu su oni kritičari koji govore o mogućnosti zlouporabe. A koje nažalost pravo nije bilo zloupotrebljeno? Naravno kada je ono u elektroničkom obliku da je možda i jednostavnije, možda ne običnom smrtniku se to ne čini, ali ovdje su spomenuti eksperti koji su vični tome, koji mogu zloupotrijebiti, ukrasti identitet, zloupotrijebiti pravo. Na kraju krajeva mi smo dobro regulirali u izmjenama Kaznenog zakona sve vrste cyber kriminaliteta ali očito da u praksi ima problem i o tome treba vidjeti što pogotovo MUP može u preveniranju ali i otkrivanju te vrlo opasne vrste kriminaliteta učiniti. Međutim ti isti kritičari koji govore o tome ne govore o tome kako se običnim papirima manipuliralo pogotovo tajne službe. Znamo da su bili servis, to su teške zlouporabe za obračun sa političkim ne istomišljenicima, dakle običan papir se zloupotrebljavao, nadopisivao, slao medijima. Nećemo govoriti o političarima,nastojimo to zaboraviti mi ali s novinarima također. Međutim dakle te govornike podsjećam na to razdoblje. Volila bi o tome progovoriti ako imaju još nešto reći na tu temu, ali volila bi da se više ne javljaju po toj temi. Što se tiče odredbe članka 10.tu zaista vidimo posebno interes i brigu samog ministarstva onda čitave Vlade u pogledu zloupotreba djeteta pogotovo onih roditelja koji imaju zajedničku roditeljsku skrb za koju možda i centar za socijalnu skrb ne zna kakvi su njihovi odnosi i što se sve to može prelamati preko djeteta. Svjedoci smo da to nisu česti slučajevi, ali relativno mali broj stanovnika relativno se i često događaju ti međusobni obračuni preko djeteta. Otmice djeteta, odlazak u drugu državu, čitava odredba članka 10.je koncentrirana upravo da bi se to onemogućilo. Međutim opravdana je kritika onih koji govore da se obiteljima koji imaju uredne odnose, koji se zajednički skrbe o djetetu da upravo zbog onih koji to ne rade, koji zloupotrebljavaju da se na takav način kažnjavaju svi. Zato razmislimo upravo da se ne odričemo zaštite onog djeteta, one djece koji imaju takve roditelji koji njima tobože skrbe, a međusobno se loptaju, a sve na štetu djeteta pa mogu zloupotrijebiti i njegove isprave kako bi dijete oteli, odveli negdje u nepoznato, a s druge strane kako bi se većina zaštitila i većina djece i njihovih roditelja koji svakodnevno su izloženi borbi za opstanak, svaki sat je dragocjen, da ne troše vrijeme kod tih posebnih suglasnosti, ako je … jedan mora se drugi suglasiti ili oba da odu. Danas vidimo i kod privatnih poslodavaca da je teško uzeti slobodan dan, naravno da se to ne čini svaki dan, ali za drugi put moraju ići kod liječnika, treći put kod onoga tako da se dosta sve skupa nabere tih odlazaka i odsustva s posla. Prema tome, ono što želim posebno naglasiti, ima norme, ima stipulacije gdje bi upravo mogao to učiniti jedan roditelj, a u slučaju opasnosti kada taj sam roditelj zna da će drugi zloupotrijebiti onda posebno ovlastiti tog roditelja da se zatraži ili zabrani bez njegove suglasnosti izdavanje osobne iskaznice za dijete kako je ne bi zloupotrebio. Prema tome, možemo zaštiti i jedne i druge. Hvala lijepa.
Kolegica Marija Ilić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Zamjeniče sa suradnikom. Naime, ja ću se vrlo kratko osvrnuti u svojoj raspravi samo na onaj dio da kažem starije populacije odnosno umirovljeničke. Iako je zamjenik ministra posebno apostrofirao onaj dio koji se odnosi na umirovljenike i izdavanje osobnih iskaznica nije na odmet da se to još jednom spomene. Dakle osobno, a naravno i u ime kluba HSU-a mi pozdravljamo odredbu da je osobama starijim od 65 godina prepušteno da po vlastitoj želji ishoduju osobnu iskaznici sa ili bez identifikacijskog i potpisanog certifikata. Dakle treba jasno reći da osobe iznad 65 godina starosti, a koje imaju iskaznicu s oznakom trajno imaju pravo ali ne i obvezu ishođenja nove iskaznice što je vrlo važno napomenuti. Ono što želim još dodano naglasiti je da predloženi zakon umirovljenicima ne stvara obvezatni novi trošak, već je to prepušteno njihovoj odluci. Dakle ako oni žele oni mogu ići po novu iskaznicu sa certifikatom, ali ona nije obvezujuća i ne stvara trošak. Naravno hoću naglasiti i reći da je stupanjem na snagu ovog novog zakona da se ne stvara obvezatni trošak ni drugim građanima jer često se čulo kako se stvara novi trošak. Dakle oni koji posjeduju važeće osobne iskaznice tek kada nastupi novi da moraju mijenjati onda će nastupiti i trošak ali to nije izvanredni trošak nego je to trošak u slijedu. Dakle redovni koji bi svakako nakon izvjesnih broja godina uslijedio. Moram reći da nismo protiv tehnoloških dostignuća a na koncu ne možemo ni biti jer smo sastavnica zemalja za naprednim tehnologijama u koje se naravno mora i Hrvatska inkorporirati. Ali u primjenu svakako treba ući vrlo oprezno. Evo toliko. Hrvatska stranka umirovljenika osobno i ja ćemo podržati prijedlog zakona. Hvala.
Ada Damjanac, replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Kolegica Marija, podržavam vaš stav oko svega što ste rekli oko vrijednosti izdavanja osobnih iskaznica i primjene ovoga zakona. I drago mi je da ste spomenuli trošak koji evo naša starija populacija, naši umirovljenici nemaju i ostavljeno im je na volju. Jer cijelo vrijeme, odnosno jedan veći dio naših rasprava danas ovdje odnose se upravo na trošak, na neki način, na populistički način se pokušalo iskazati da je to enorman trošak za naše stanovnike, međutim ja bih rekla da to nije tako. Trošak koji će biti oko izdavanja osobnih iskaznica svakih 5 godina je minoran trošak u odnosu na ono što naši građani svakodnevno plaćaju. Pa ja ću spomenuti samo teleoperatere, pa onda nekakve pakete televizijske itd… gdje se doslovce vrši pljačka naših građana a ne na ovaj način. Dakle vrijednost ovakve iskaznice sigurno je daleko veća od samog troška i urediti će mnoge, mnoge stvari. Zahvaljujem.
I sada pozivam zamjenika ministra gospodina Evelina Tonkovića da da završno izlaganje.
Hvala potpredsjednice Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Nova osobna iskaznica, to je jedan korak naprijed, ona daje nove funkcije, daje nove mogućnosti i to nije vraćanje korak unazad. Ako ćemo biti u situaciji da možemo koristiti kao i Europska unija i svi građani Europske unije mogućnosti elektroničkog poslovanja onda ne vidim šta je u tome loše. Ovo je trend u Europi, i sve europske zemlje idu prema ovakvom razvoju osobne iskaznice. Ne samo to, nego bih još jednom naglasio vrlo važno da nitko ne mora ishoditi novu elektroničku osobnu iskaznicu sve dok mu ne istekne rok osobne iskaznice koju već posjeduje a može je ishoditi ukoliko želi koristiti usluge koje omogućava elektronička osobna iskaznica. Postavljeno je jedno od pitanja zašto korištenje kontaktnih čipova a ne bezkontaktnih čipova. Većina zemalja Europske unije, više od pola zemalja Europske unije radi i koristi kontaktne čipove. Nikakvi, ne radi se o nikakvim zastarjelim tehnologijama niti bi tko riskirao da uzima neke tehnologije koje su zastarjele. A bezkontaktni čipovi da, ali bezkontaktni čipovi se koriste za putne isprave prvenstveno koje sadrže biometrijske podatke. Osobna iskaznica primarno nije putna isprava i ne sadrži stoga biometrijske podatke. Zašto hitan postupak, bilo je ovdje dosta polemike? Pa upravo radi toga što želimo da se ove pogodnosti koje nova elektronička osobna iskaznica pruža građanima Republike Hrvatske koji žele pratiti razvoj tehnologije, koji žele osuvremeniti svoje poslovanje, pojednostaviti ga, da im u tom pravcu da poticaj elektroničkog poslovanja. Pa mi moramo u tehnologijama ići naprijed, nema razloga da stojimo. Dalje je bilo jedno od pitanja osobna kao dokaz državljanstva. Nitko ne može tražiti doka državljanstva ukoliko osoba posjeduje osobnu iskaznicu. To je stvar koja je čista. Kolega Drmić je iskazao jednu sumnju, odnosno iskazao je jedno pitanje u vezi čipova, da li su nabavljeni za osobne iskaznice i jesu li kao takvi nekvalitetni. Ne, nisu nekvalitetni. Te čipove nabavlja pravna osoba koja obavlja tehničku izradu osobnih iskaznica, ona odgovara za to. A nabavlja ih od koga? Od proizvođača u Europi a vrlo je malo tih europskih proizvođača i svjetskih proizvođača koji su se specijalizirali za izradu elektroničkih čipova. Još jednom naglašavam europske zemlje, EU, koriste ove čipove i upravo od ovih proizvođača i to na onaj rok od 5 godina. Uvijek je taj problem 5 godina, 5 godina jer to daje određena jamstva, daje i neke druge razloge, vrlo je kompleksno pitanje i tehničko pitanje. I treba osigurati zaštitu u poslovanju. Moguće da ima nekih zemalja koje idu i na 10 godina ali to je pitanje njihovih tehnologija i razvoja i početaka što su prije počeli razvijati ove sustave. Kolega je Grubišić iskazao bojazan, mislim kolega saborski zastupnik Tuđman oko toga da li će neka tijela drugih država, stranih država sudjelovati u onim prethodnim postupcima i na taj način našim građanima koji žive u inozemstvu, u dijaspori stvoriti neki problem. Ne, nemaju oni što tamo tražit, oni imaju samo doć' u Republiku Hrvatsku, svoju domovinu, predočit jedan od identifikacijskih dokumenata koji posjeduju strane države u kojem je upisan podatak o prebivalištu, predočit našim tijelima i oni će dobiti osobnu iskaznicu bez ikakvih znači sudjelovanja stranih državnih tijela. Bilo je ovdje pitanje još oko izdavanja osobnih iskaznica djeci. To je pitanje usklađeno sa Obiteljskim zakonom. Mnogi su sudjelovali u izradi Obiteljskog zakona, od Ministarstva socijalne politike, pravobraniteljice za ravnopravnost spolova i upravo su oni bili ti koji su tražili da to bude usklađeno sa Obiteljskim zakonom. Mi smo to pratili. Kolega Grubišić je dobro kazao jer je bilo jedno pitanje od saborskog zastupnika gospodina Lesara, koja je to pravna osoba koja ima ovlast za izradu osobnih iskaznica. Na to pitanje je dao odgovor kolega Grubišić AKD, međutim AKD-om ne upravlja nikakva osoba koji je bio ravnatelj Hrvatske policije. Zna se postupak izbora tih ljudi, sasvim drugi ljudi upravljaju. Mi ih kontroliramo tu pravnu osobu, a nadziru je prema zakonu i tijela nadležna za informacijsku sigurnost i zaštitu osobnih podataka. Putem tih tijela se mogu utvrditi eventualne odgovornosti i pravnih osoba u izdavanju certifikata. Prema posebnim propisima tu pravnu osobu se može i sankcionirat zbog eventualnih propusta u postupku izdavanja certifikata. I na kraju ono što je najvažnije, da umirimo naše umirovljenike još jednom, osobe koje imaju više od 65 godina i ishodile su osobnu iskaznicu sa trajnim rokom važenja neće morat ishoditi nove osobne iskaznice, osim ukoliko oni osobno, sami ne žele imati elektroničku osobnu iskaznicu. Znači nikakvog troška za njih kao jednu populaciju koja je osjetljiva, koja gleda svaku kunu da je potroši na jedan razuman način. Hvala vam lijepo.
Replika, Dražen Đurović.
Hvala. Gospodine zamjeniče ministra, ma nije potrebno da mi ikoga umirujemo već da donosimo rješenja koja su u interesu hrvatskih građana. To je zapravo najbolje. Vaše obrazloženje tehničkih prednosti ili manjkavosti je gotovo jednako obrazloženju kao da sam ga ja dao, dakle mislim da vi ne radite na tom području bilo bi puno vrjednije da je netko tko ima veze sa strukom dao neko obrazloženje i to po mogućnosti u pisanom obliku koje su to tehničke okolnosti i nemogućnosti radi kojih je nešto nemoguće. Ovako … reći da se nešto može ili ne može je ovako prilično proizvoljna ocjena s obzirom da je tu riječ o stručnom pitanju. Ali ono što nas temeljno zanima, nas zanima politički društveni aspekt, a ne tehnički. Dakle tehnika tu treba služit hrvatskim građanima, ne može nekoliko milijuna hrvatskih građana hodočastit svakih 5 godina zato što imamo ili nemamo nekakvo tehničko rješenje i to kontaktnog čipa koji je star 10, 15 godina ili 20 kao rješenje. Dakle nije to nekakva tehnološka novotarija, to je nešto što se već dugi niz godina primjenjuje u svim aspektima, bankarstvu i slično. Prema tome, gledajmo što je interes hrvatskih građana i pokušajmo tehnička rješenja njima prilagođavat, a ne obrnuto. A ukoliko postoji zaista taj AKD nema tehničke mogućnosti i slično, pa dajte nam jedno pisano obrazloženje i od struke. Hvala.
Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Određujem stanku do 15 sati, a onda ćemo nastaviti sa točkom 5. dnevnoga reda.
Konačni prijedlog Zakona o osobnoj iskaznici, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR.835. Rasprava o tekstu konačnog prijedloga zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Dražen Đurović. Idemo po redu. Idemo na amandmane. Poštovani zamjenik ministra Evelin Tonković. Idemo po redu. Amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 30. Imate? Idemo polako. Obrazloženje, da, ne i obrazloženje.
Hvala predsjedniče Sabora. Vlada prihvaća amandman Odbora za zakonodavstvo.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog. Imamo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 7.poštovani zamjeniče ministra.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora Vlada ne prihvaća.
Obrazloženje poštovani zamjeniče.
Glavom 3.prijedlog zakona obuhvaćene su odredbe o obrascu same osobne iskaznice te je predloženim odredbama zajamčena dvojezičnog obrazaca osobne iskazne u slučajevima kada je to utvrđeno posebnim zakonom ili međunarodnim ugovorom. Mišljenja smo da dvojezičnog obrazaca zahtjeva za izdavanje osobne iskaznice nije potrebno propisivati zakonom jer će se sadržaj obrasca detaljno propisati pravilnikom kako je to i propisano predloženim stavkom 4.članka 7.prijedloga zakona. Jednako tako amandmanu se uz obrazac predlaže i dvojezično ispisivanje sadržaja osobne iskaznice, a iz obrazloženja amandmana je vidljivo da se misli na podatke koji su pohranjeni u elektroničkom nosaču podataka. U elektroničkom nosaču podataka osobne iskaznice nalaze se upisani osnovni identifikacijski podaci nositelja osobne iskaznice i dva digitalna certifikata. Podaci nositelja nalaze se na elektroničkom nosaču podataka u svrhu elektroničke obrade u zemlji i inozemstvu u slučajevima kada treća strana nema pristup nacionalnim registrima u kojima se navedeni podaci nalaze. Da bi se u navedenim slučajevima osigurala interoperabilnost dokumenata elektronički podaci se unose isključivo na latiničnom pismu. Napominjemo da se i dio podataka u vizualnom dijelu osobne iskaznice koji se koristi za elektroničku strojnu obradu također ispisuje isključivo na latiničnom pismu i bez hrvatskih dijakritičkih znakova sukladno relevantnim standardima. Radi se o strojno čitljivoj zoni koja se koristi u svrhu elektroničnog unosa podataka na inspekcijskim uređajima na graničnim prijelazima.
Hvala lijepa zamjeniče ministra. U ime podnositelja amandmana poštovani zastupnik Furio Radin Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Da, za nacionalne manjine dvojezičnost je lakmus papir kada se radi o iskaznicama je lakmus papir o tome da li će glasati ili ne za ovakav zakon. to treba biti jasno. Demantirat to na podzakonski akt je za nas suvišno ako se to može odmah riješiti zakonskim aktom. Ja ću sada dati na glasanje ova amandman, ali ovo što sam rekao i stav Kluba nacionalnih manjina.
Želite da glasujemo o amandman ili? Dobro. Molim glasujte o amandmanu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 16 za, 2 suzdržana i 66 protiv. Poštovani zamjeniče ministra imamo sada amandman Kluba zastupnika HNS-a.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Vlada ne prihvaća.
Obrazloženje.
Osobna iskaznice koje sadrže oznaku za osobnu iskaznicu OI na Brailleovom pismu namijenjene su prvenstveno slijepim i slabovidnim osobama. Odredbom članka 6.stavka 3.konačnog prijedloga Zakona o osobnoj iskaznici propisano je da će se na zahtjev osobe kojoj se izdaje osobna iskaznica toj osobi izdati osobna iskaznica koja sadrži oznaku OI na Brailleovom pismu, tako da slijepim i slabovidnim osobama nije uskraćena mogućnost takve osobne iskaznice. S obzirom da je osobna iskaznica javna isprava kojom se prvenstveno utvrđuje ili provjerava identitet njenog nositelja oznaka za osobnom iskaznicom na Brailleovom pismu ne bi mogla pomoći slijepim ili slabovidnim službenicima u državnim ili javnim tijelima za utvrđivanje ili provjeru identiteta osobe kojim se obraća radi neke usluge i uz zahtjev predlaže svoju osobnu iskaznicu koja sadrži oznaku OI na Brailleovom pismu.
U ime kluba podnositelja amandmana kluba HNS-a poštovani zastupnik Boro Blažeković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ovo je sada za kolege saborske zastupnike, naime radi se o tome da člankom 6.stavkom 3.postoji mogućnost da svatko zatraži da mu se na iskaznicu stavi oznaka OI, znači dva slova na Brailleovom pismu. To svatko može od nas tražiti bez obzira da li si ti slijepa ili slabovidna osoba ili nisi. Mi u klubu HNS-a smatramo da bi sve osobne iskaznice trebale i morale imati tu oznaku jer takvu osobnu iskaznicu može dobiti od bilo koga bilo koja slabovidna ili slijepa osoba. Tražim izjašnjavanje uz taj amandman.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Molim glasujte o amandmanu Kluba zastupnika HNS-a kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 19 glasova za, 2 suzdržana i 62 protiv. I na kraju amandman Kluba zastupnika HDSSB-a.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Vlada ne prihvaća.
Obrazloženje.
Na elektroničkoj osobnoj iskaznici nalazit će se privatni ključ korisnika i certifikat koji služi za izradu naprednog elektroničkog potpisa. Napredni elektronički potpis prema Zakonu o elektroničkom potpisu ima snagu vlastoručnog potpisa, te je certifikat pomoću kojeg se on izrađuje potrebno adekvatno zaštititi kako bi se spriječila njegova zlouporaba. Privatni ključ korisnika štiti se snagom složenošću algoritama kojima je on kreiran, što je ključ složeniji potrebna je veća procesorska snaga da se ključ kompromitira. Period valjanosti certifikata određuje se ovisno o vrsti korištenih algoritama i duljini kuća. Period valjanosti RS ključeva usklađen je sa normom ETC TS 119, prema navedenoj normi preporučuje se izdavanje RS ključeva duljine 2408 bita na period važenja od tri godine ali svakako kraće od šest godina. Elektronička osobna iskaznica koja će se izdavati u RH koristit će ključeve duljine 2400 i 800 bita u periodu od pet godina što je u potpunosti u skladu sa gore navedenim preporukama. Da bi certifikat sukladno predloženom amandmanu vrijedio 10 godina morao bi imati duljinu ključa od 4906 bita a današnja tehnologija i elektronički servisi koji bi se koristili, osobnu iskaznicu ne bi mogli podržati ključ takve duljine.
Hvala lijepa zamjeniče ministra. Ispričavam se, podnositelj amandmana je poštovani zastupnik Dražen Đurović, jer u zaglavlju je stajalo Klub zastupnika HDSSB-a pa sam ja pogriješio. Podnositelj amandmana očitovanje.
Da, pa zahvaljujem. Osnovna, temeljna intencija je naša bila da zapravo hrvatskim građanima olakšamo život jer ovim izmjenama zakona će hrvatski građani svakih 5 godina morati se iznova fotografirati i izrađivati osobne iskaznice, to do sada još nije bilo nikada u hrvatskoj povijesti. Mislimo da je ipak 10 godina jedno puno razumnije razdoblje da Hrvatski građani izrađuju osobne iskaznice. Neću spominjati da i trošak zapravo time raste. Namećemo ne samo da dva puta idu u policiju svakih 5 godina već trošak zapravo i za osobne iskaznice hrvatskim građanima raste preko 300%. Dakle do sada u 10.-godišnje razdoblju je osobna iskaznica hrvatske građane koštala 50 kuna, od sada će ih u 10.-godišnjem razdoblju osobna iskaznica koštati barem 160 kuna. Dakle dva puta po 80 kuna prema sada važećim cijenama izrade plus dva puta fotografije plus 4 dana odlaska u policiju. I stoga smo, mi smo ti koji donosimo zakone a tehnička rješenja se jednostavno trebaju prilagoditi onim normama koje mi definiramo. I stoga vjerujemo da se ako nema mogućnosti za kontaktni čip moglo planirati bezkontaktni. Ali na ovaj način sve kraće razdoblje trajanja važenja svih dokumenata za hrvatske građane zapravo stvaramo i dodatan financijski trošak i dodatni teret zapravo u svakodnevnom životu hrvatskih građana umjesto da im ga na neki način olakšavamo. Stoga je naš amandman bio da to bude 10 godina a da se tehnički uvjeti prilagode onoj normi koju mi definiramo u interesu hrvatskih građana. Stoga ja molim glasovanje. Hvala.
Hvala lijepa. Molim izjasnimo se o amandmanu poštovanog zastupnika Dražena Đurovića kojeg Vlada nije prihvatila. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 17 glasova, 2 glasa suzdržanih i 68 protiv. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 71 za, 6 suzdržanih i 10 protiv donesen Zakon P.Z. br. 835. u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
15,00 je sati kolegice i kolege, nastavljamo s radom. Raspravit ćemo: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 837. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za statut i Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu. Izvješća ste primili. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Evelin Tonković, zamjenik ministra unutarnjih poslova.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Ovaj prijedlog zakona donosi se radi usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa propisima EU. Naime, radi ukidanja Direktive 2001/82 EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25.listopada 2011.godine o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima, vezanim uz sigurnost prometa na cestama, te donošenja nove Direktive EU 2015/413 Europskog parlamenta i Vijeća od 11.ožujka 2015.godine o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima protiv sigurnosti prometa na cestama potrebno je ovim prijedlogom zakona izmijeniti odredbe Zakona o sigurnosti prometa na cestama u dijelu u kojem se navodi propisi EU koji se sada prenose u pravni poredak RH. Također ovim prijedlogom zakona se mijenjaju definicije pojmova radni stroj, moped, motocikl, motorni tricikl, propisane odredbom članka 2. Zakona o sigurnosti prometa na cestama radi usklađivanja ovog prijedloga zakona sa pravnim propisima EU. Naime, Europska komisija u okviru E-pilot u predmetu 6919 14 … zatražila odgovore na pitanja vezana uz usklađivanje odredbi ovog zakona sa odredbama Direktive 2006/126 EZ o vozačkim dozvolama koja je izmijenjena Direktivama 2009/113 EZ, 2011/94 EU i 2012/36 EU te je kao rezultat odgovora RH, Ministarstva vanjskih poslova i europskih poslova Europskoj komisiji izmijenjena odredba članka 2.važećeg Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Nadalje, kako je odredbama Zakona o sigurnosti prometa na cestama propisano da se vozačke dozvole da kategorije B, C1 E, C, D1 E, D izdaju samo vozačima koji već imaju pravo upravljati vozilima kategorije B, C1 C, D1 i D, a dozvola za kategoriju H se izdaje samo vozaču koji već ima pravo upravljati kategorijom B, te kao se pravo upravljanja dokazuje vozačkom dozvolom odnosno potvrdom o podnesenom zahtjevu za izdavanje vozačke dozvole. Iz važeće odredbe proizlazi da je vozač dužan imati vozačku dozvolu npr. u situaciju kada posjeduje C kategoriju kako bi mogao dobiti vozačku dozvolu C E kategorije. Navedenu odredbu stoga je potrebno izmijeniti s obzirom da nije u skladu sa odredbom sukladno kojoj se vozačke dozvole za kategorije C1 C, D1 i D izdaju vozačima koji su već položili vozački ispit za upravljanje vozilima kategorije B. Zakonom o sigurnosti prometa na cestama propisano je da je osoba na koju je vozilo registrirano dužna u roku od 15 dana od prodaje ili drugog načina promjene vlasništva na vozilu odjaviti vozilo, osim ako obvezu objave vozila nije preuzeo novi vlasnik vozila. Isto tako propisano je da je novi vlasnik vozila koji je preuzeo obavezu odjave vozila dužan u roku od 15 dana od stjecanja vozila registrirati vozilo na voje ime ili ga odjaviti, a ako ga ne registrira na svoje ime ili ne odjavi ministarstvo nadležno za unutarnje poslove će na zahtjev osobe na koju je vozilo registrirano rješenjem ukinuti registraciju vozila. Naime, tijekom primjedbe odredbe važećeg zakona uočen je problem koji se pojavljuje u praksi i to u slučaju kada je stari vlasnik registriranog vozila u obvezi odjaviti vozilo a to ne može učiniti jer više nije u posjedu dokumenta odnosno prometne dozvole i registarskih pločica, a koje je dužan predati u postupku odjave vozila. S tim u vezi, a radi rješavanja navedenog prijedloga ovim prijedlogom zakona propisuje se da obveza odjave vozila postaje isključiva obveza novog vlasnika vozila i to u svim slučajevima, a ne samo u slučaju kada je obvezu odjave vozila preuzeo prilikom stjecanja vozila. Ovim prijedlogom zakona ukida se i ograničenje najveće dopuštene snage motora, osobnog automobila B-kategorije kojim smiju upravljati mladi vozači jer takvo ograničenje nije sukladno Direktivi 2006/126 EZ Europskog parlamenta i Vijeća o vozačkim dozvolama. Osim toga i nije dokazano da ograničenje bruto snage motora u osobnim automobilima ima ikakav utjecaj na sigurnost prometa. Naime, pokazalo se da ograničenje snage motora osobnih automobila kojima smiju upravljati mladi vozači na 80 kilovata stvara brojne probleme u praksi. Pitanje drugog automobila u obitelji, pokriće police obveznog osiguranja od automobilske odgovornosti koje ne vrijedi ukoliko vozač nije imao pravo upravljati vozilom kojim je prouzročio štetu, strani vozači koji turistički dolaze u Republiku Hrvatsku i slično. Za produženje valjanosti vozačke dozvole nakon navršenih 65 godina života važeći Zakon o sigurnosti prometa na cestama propisuje obvezu obavljanja zdravstvenog pregleda što se u praksi pokazalo kao prekomjeran teret za građane te životne dobi te se stoga predlaže rješenje po kojem se zdravstveni pregled treba obaviti samo u slučaju da je obveza zdravstvenog pregleda utvrđena zdravstvenim uvjerenjem na temelju kojeg je vozačka dozvola izdana. Međutim, ja bih ovdje jednu malu digresiju. Uvijek ostaje zakonska obveza iz članka 233. stavka 3., to je opća obaveza prema svim vozačima koji sudjeluju, sudionicima u prometu da ako se na liječničkom pregledu ili u tijeku liječenja utvrdi da vozač boluje od bolesti ili ima invalidnost radi koje nije više sposoban upravljati sigurno motornim vozilom, liječnik koji je obavio pregled ili je liječio vozača te izabrani liječnik dužan je uz upozorenje bolesnika o tome obavijestiti nadležnu policijsku upravu, odnosno policijsku postaju kako bi ga mogli ona mi, odnosno Ministarstvo unutarnjih poslova uputiti na izvanredni nadzorni liječnički pregled. Znači ovdje se ne radi o nikakvom eventualnom umanjenju sigurnosti u prometu. Isto tako važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama propisano je da zdravstvenu sposobnost vozača i kandidata za vozače čija je zdravstvena sposobnost ocijenjena različito u jednoj ili više zdravstvenih ustanova utvrđuje liječničkim pregledom drugostupanjsko zdravstveno povjerenstvo koje osniva ministar nadležan za zdravstvo. Međutim, zakonom nije propisano kako u slučaju različite ocjene zdravstvene sposobnosti utječe na posjedovanje vozačke dozvole. Stoga ovim prijedlogom zakona propisuje se da će u navedenom slučaju, znači kada postoji različitost policijske uprave, odnosno policijske stanice postaje, takvom vozaču, privremeno oduzeti vozačku dozvolu sve dok se on ne podvrgne zdravstvenom pregledu pri drugostupanjskom zdravstvenom povjerenstvu. S obzirom da postoji obveza usklađivanja Zakona o sigurnosti prometa na cestama s pravnom stečevinom Europske unije predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a poštovana Ada Damjanac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo pred nama se nalazi i još jedan zakon oznake P.Z.E. što znači da ga usklađujem sa zakonodavstvom Europske unije. Dakako radi se o Prijedlogu zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama sa Konačnim prijedlogom zakona. Do same promjene dolazi kao što je i napomenuo zamjenik ministra zbog ukidanja direktive Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. godine i donošenja nove Direktive Europske unije od 11. ožujka 2015. godine a odnosi se na lakšu razmjenu informacija o prometnim prekršajima protiv sigurnosti prometa na cestama u dijelu uvođenja propisa Europske unije u pravni poredak Republike Hrvatske. Radi se i o usklađivanju pojmova i definicija iz područja prometnih vozila kao i definicija npr. AM i C vozila što znači da AM vozila su mopedi i motokultivatori i ono što je potrebno za njihovo upravljanje a to je starosna dob od 15 godina. Zatim za C vozila a to su motorna vozila koja osim vozila D1, D i F čija najveća dopuštena masa ne prelazi 7 tisuća 500 kg i za njihovo upravljanje je minimalna starosna dob 21 godina. Usklađivanje se odnosi nadalje na pravo dobivanja određene kategorije za upravljanje motornim vozilima. U članku 217. definirane su kategorije koja prometna sredstva spadaju u koju kategoriju kao i minimalna starosna dob vozača za dobivanje vozačke dozvole određene kategorije. Kada već govorim o vozačkim dozvolama onda je važno napomenuti i još jednu promjenu a odnosi se na trajanje važenja dozvole, odnosno produljenja kada ona istekne. Naime, vozačka dozvola za upravljanje vozilima AM, A1, A2, A, B, i BE kategorije izdaje se sa rokom važenja od 10 godina odnosno najduže do 65 godine života. Do sada je bila obaveza zdravstvenog pregleda nakon 65 godine i ovo je nešto što se sada mijenja, ostaje obveza liječničkog pregleda samo ako je utvrđena zdravstvenim uvjerenjem na temelju kojega je vozačka dozvola izdana i prilikom njenog produljenja, dakle nakon 65 godine života. Ta se odluka ne odnosi na vozače B kategorije kojima je to zanimanje i instruktorima vožnje, npr. taksistima, profesionalnim vozačima jer kod njih se vozačka dozvola izdaje isto tako na 10 godina ali sa obavezom liječničkog pregleda prilikom produljenja. Za vozače koji posjeduju vozačku dozvolu C1, C1E, CC, D1, D1E, DDE i H, vozačka dozvola izdaje se dakle na rok od 5 godina i tu je obaveza liječničkog pregleda prilikom svakog produljenja. No postoji još jedno ograničenje, a to je produljenje odnosno izdavanje vozačke dozvole na 1 godinu kod slučajeva kada je potreban zdravstveni nadzor u kraćem roku. Nadležno tijelo odnosno policijska uprava može donijeti odluku o neizdavanju vozačke dozvole i protiv takve odluke ne može se izjaviti žalba, ali se može pokrenuti upravni spor. To je vidljivo nama iz članka 224., ali isto tako i kod članka 241. u postupku neizdavanja izvoznih pločica u članku 250. u postupku neregistracije vozila kod promjene vlasnika ako se u roku od 15 dana od promjene vlasnika ne prijavi ta promjena ili izvrši odjava, a to sad postaje obveza novog vlasnika vozila. Isto tako odnosi se i na članak 252. kojim se također propisuje da se protiv rješenja u postupku registracije vozila, produljenja važenja prometne dozvole, izdavanje pokusnih pločica, izdavanje ukidanja odobrenja za izdavanje pokusnih pločica, izdavanje korištenja prenosivih pločica ne može izjaviti žalba, već se može pokrenuti upravni spor. U članku 284. koji se odnosi na odbijanje izdavanje dozvole kandidatu za vozača ili oduzimanje dozvole od strane policijske uprave u slučaju različite ocjene zdravstvenog stanja odnosno sposobnosti vozača sve dok drugostupanjsko zdravstveno povjerenstvo ne utvrdi da je zdravstveno sposoban za upravljanje vozilima kategorije za koju mu je izdana vozačka dozvola, za koju mu se izdaje ili oduzima, isto tako ne može se izjaviti žalba ali se može pokrenuti upravni spor. Meni je osobno žao što se ukida ograničenje za mlade vozače do 24 godine, a to je za upravljanje motornim vozilima čija snaga motora prelazi 80 kw, ali razlog da se to miče je upravo usklađivanje sa drugim zemljama Europske unije gdje to pravilo ne postoji jer bi to onda bilo diskriminirajuće u odnosu na naše vozače. Dobro je ono što je i bitno, da ostaje nulta stopa tolerancije na alkohol mladih vozača. I da kažem da je od 3. travnja do 10. travnja 2015. provedeno savjetovanje sa zainteresiranom javnošću i tijekom internetske rasprave 26 sudionika dostavilo je svoje prijedloge i u privitku materijala koji smo dobili s ovim prijedlogom zakona nalazi se izvješće sa rasprave i obrazloženja o prihvaćanju ili neprihvaćanju. Izmjene i dopune Zakona o sigurnosti prometa na cestama kojeg imamo pred sobom stupiti će na snagu nakon usvajanja normalno, odnosno prvog dana, počet će se primjenjivat prvog dana nakon objave u Narodnim novinama. Dakako, klub SDP-a podržati će Izmjene i dopune Zakona o sigurnosti prometa na cestama. Zahvaljujem.
Hvala i vama. U ime kluba nezavisnih ljevičara govorit će Mladen Novak.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče sa suradnikom. Ja ću malo imat drugačiju raspravu u odnosu na svoju prethodnicu. Koliko sam ja upoznat, a mislim da nisam jedini ovdje koji je bio na sjednici odbora, možemo konstatirat da je promjena europske direktive samo u tome da se poziva sad na neke druge propise odnosno neke druge članke. U samom sadržaju nema promjene, prema tome ovo E je opet svojevrsna manipulacija, ali dobro, na to smo već naviklo. I obično kad stoji to E onda se nešto prilagođava direktivama Europske unije, a u suštini mijenja se puno onih drugih stvari koje s tim nemaju apsolutno nikakve veze. Ja neću reći da donošenje ovog zakona ima veze sa predizbornom kampanjom i činjenicom da je izborna godina ili predizborna, ovisi, ali da su pojedine odredbe ovdje po mome diskutabilne, stvarno jesu. Bilo je govora da li se možda podleglo na sjednici odbora i kojekakvim automobilističkim lobijima. Evo ja vam mogu pročitat odgovor iz 2012. godine, 13. srpnja zastupničko pitanje u kojem stoji da je oko 82% svih registriranih vozila u Republici Hrvatskoj ispod onog praga od 80kw pa prema tome to nije pogodovanje kad govorimo o Hrvatskoj. Ali činjenica da mi ne govorimo samo o Hrvatskoj i da vjerojatno postoji određeni pritisak na razini Europe kod takvih donošenja takvih propisa. Jer budimo iskreni, oni koji rade one najjače pile kako bi to rekli ovi mladi, oni u principu imaju i najjače lobije i najlakše će izlobirat određena rješenja. Ali kad sam već spomenuo ovaj zakon onda moram nešto i pozitivno reći da ne ispadne da je samo negativno. Oko promjene vlasništva ovo sve što ste vi obrazlagali da ne ponavljam sad, apsolutno se slažem i to je trebalo još i ranije napravit ali eto nismo i to nije kritika nego je čisto dobro uočen problem. Što se tiče liječničkih pregleda također, slažem se i mislim da je ovo dobro da ste obrazložili dodatno jer sudeći po onome što se dalo iščitat u medijima čak mislim da su i pojedini novinari krivo protumačili i mislim da je s vaše strane ovo bilo dobro prezentirano. Ali 2012. godine u srpnju sam ja uputio pitanje, zastupničko pitanje temeljem dva upita građana. Jedan upit se odnosio na to da privatnik ima registrirano vozilo koje je iznad propisane snage, on je obrtnik, vozilo karavan, koristi ga u obrtu i sad njegov sin ide s tim vozilom po, bukvalno 2 metra kabla, 2 i pol kilometra dalje od mjesta gdje rade, zaustavi ga policija i on je u prekršaju. Poslao je svog sina koji je ispod ove dobne granice. To je problem broj jedan. Problem broj dva. Manji automobili nabrijani, ali su ispod ovoga, ubrzanje od 0 do 100 za ne znam 6, 7 sekundi, a onaj prije spomenuti ima ubrzanje za nekakvih 15 sekundi. Tad mi je, tad sam dobio odgovor na zastupničko pitanje, ali ono što je interesantno što piše u tom odgovoru. Prilikom uvođenja navedenih ograničenja u zakone proučavali smo rješenja drugih zemalja, ali i statističke pokazatelje i specifičnosti koje vladaju u našoj zemlji. E sad tu meni nešto nije jasno. Da li su statistički pokazatelji se nešto drastično promijenili ili je ovo napisano čisto da bi se nešto odgovorilo, pa bez brojčanih pokazatelja, bez pozivanja na neke argumente, nego konstatacija koju ne možete provjeriti i ona se podrazumijeva da je istinita. To ja mislim da je neozbiljno od strane bez obzira kojeg ministarstva ili Vlade da se na takav način, mi smo nešto konstatirali, izrekli i samim tim se podrazumijeva da je to istina. Mislim da je to nekorektno. S druge strane imali smo tamo na sjednici Odbora imali smo priliku čut razmišljanja da se već stvorila nekakva navika kod naših građana i da se nešto podrazumijeva. Mlađe osobe ispod 24 godine ne mogu određena vozila voziti. To je postalo nekakva hajmo reći nešto s čim su se ljudi pomirili, to je obaveza za koju svi znamo da je takva i nitko ne postavlja upitnost njezina donošenja. Sad najedanput mi potežemo pitanje usklađivanja sa EU, a onda je bilo obrazloženje veća sigurnost. Pa zašto mi ne bi donijeli propis, odnosno ostavili postojeći koji kaže barem po onome što smo čuli i što ovdje piše, što smo čuli prošli puta na odboru, ne sad na ovoj zadnjoj sjednici nego kad je to bilo aktualno da s time pala drastično smrtnost mladih ljudi u prometu, da je povećana sigurnost. Svi mogući pokazatelji su išli na ruku onome zakonu koji sad idemo mijenjati. Jel' to meni netko može objasniti da li su se ti parametri tako mijenjali ili su to dnevno-političke potrebe, pa onda stvarno možda je netko u pravu tko tvrdi da je to populistički potez vezan uz buduće izbore. Neću, ja ne tvrdim da je, ali je suludo ako stavljamo mlade ljudske živote sad na panj zbog toga da bi se nekome dodvorili, a iz ovog papira, odgovora koji je potpisao ministar 2012. godine stoji da upravo proizlazi, zaključak je da je ovo u stvari populistički potez i da se radi sve samo zbog toga što slijede izbori. Ne znam, ali volio bih odgovor od vas zamjeniče da li vi možete izaći sa konkretnim pokazateljima, brojkama koliko je točno donošenjem ovog zakona, ovog koji je trenutno na snazi pao broj stradalih mladih ljudi, njihovo sudjelovanje u prometnim nezgodama ili je to onako paušalni podatak za dnevno-političke svrhe? Ja nisam protiv toga da se zakon mijenja. A ako se pokaže da je nešto dobro, da nešto ide u cilju nekakve, podizanje nekakve kvalitete života ljudi. Ali bojim se da je ovo nekakav ishitren potez koji baš nema uporište u ničem. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime DC-a, Novog vala i narodne stranke reformista govorit će poštovani Petar Baranović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo, uvaženi gospodine zamjeniče sa suradnikom, vrlo kratko o ovom zakonu fokusirano na jednu bitnu stvar. Prije toga onako uvodno potpuno jasno da se radi o zakonu koji zbog potreba usklađivanja sa pravnom stečevinom EU, odnosno sa relevantnom direktivom treba donijeti po hitnom postupku jasna je situacija, uskladili smo sve pa moramo i ovo. Međutim, u ovom zakonu postoji jedna ideja koju je gospodin zamjenik ministra pokušao obrazložiti, koju će neki kolege, kolegice i kolege prihvatiti, dio javnosti će biti za, dio protiv, a ja ću se na nju osvrnuti i vlastitim iskustvom i slučajem. Imao sam prijatelja, počinje jedna pjesma i dobro je kad tako počinje pjesma, ali kad tako počinje životno iskustvo i to tužno životno iskustvo koje bi nam trebalo bit jedna referenca za promišljanje o ovome, onda nije sjajno. Vršnjaci, rasli smo skupa, išli skupa u školu, dosegli određene godine i točku u kojoj je on ostao, a ja sam nastavio živjeti dalje, poginuo u saobraćajnoj nesreći na mopedu u blizini Šibenika jer mu je prednost oduzeo vozač od 80 i nešto godina koji naravno dame i gospodo da se ne lažemo ne može voziti u današnjem prometu. Možemo se mi pozivati na slobode. Kad bi se pozivali na slobode od rođenja čovjeka onda bi bilo upitno i zašto ne prije punoljetnosti? Zato što smo procijenili da ljudsko biće do određenog stupnja zrelosti ne stječe adekvatne mentalne, intelektualne, motoričke kakve god hoćete sposobnosti da upravlja vozilom. Želite li mi gospodine zamjeniče ministra u ime vašeg ministra reći da ljudi od 85 godina su sposobni u današnjem prometu participirati bez rizika? Je li itko u izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama pokušao shvatiti istinu da je najveći broj vozača iznad 80 godina bomba na cesti? Što mi radimo? Hoćemo li uvesti na Croatia airlines pilote od 70 godina? Što mi radimo? Mi ukidamo obavezni liječnički pregled iza 65. godine. … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovali ili ne. Ukidamo zadnji obvezni zakonski filter sposobnosti koja je sama po sebi upitna. I tu istinu svi u ovoj sali duboko znamo. Jer da je drukčije onda bi vrlo vjerojatno olimpijski osmerac bio prosječne starosti od 67 godina. A ja znam da ja danas sa 44 odnosno pardon 46 godina, htio sam malo ukrasti, ne bi mogao potegnuti niti 500 metara pruge. I nemojmo se lagati! Donosimo zakon u kojem ionako problematične odredbe po kojima puštamo ljude, starce koji jedva mogu hodati po cesti, koji ne vide prst pred nosom još rješavamo obaveznog liječničkog pregleda pod izlikom da će to ako je potrebno njegov liječnik nešto pa neko povjerenstvo, a Churchill je rekao genijalnu stvar o povjerenstvima, rješavati. I kad onda nekog mog drugog prijatelja ubije starac od 85 godina onda ćemo biti odgovorni dame i gospodo mi u ovoj sali i vi gospodine zamjeniče i vaš ministar koji je došao na tu genijalnu ideju. Ja vas molim da još jednom predlagatelj ovog zakona promisli o ovome i da prespava noć, da dođe sa amandmanom Vlade. Ja ga neću pisati, očekujem da to Vlada napravi i da zaštiti živote građana ove zemlje na cestama, da se privedemo zdravom razumu da ne bi još netko, nečiji prijatelj ili prijateljica zaglavili zbog ovakve gluposti. Hvala lijepa.
Imamo dvije replike, prvo Željko Šemper.
Kolega Baranoviću ova vaša rasprava je u najmanju ruku neprimjerena da ne kažem neke malo gore riječi jer bih mogao nešto svašta reći jer ne znam da mi se sad mjeri tlak bio bi stvarno vrlo visok. Ovo je neprimjereno i sramota za jednog zastupnika koji ljude sa 75 godina naziva starcima. Meni fali 4 godine, jesam ja starac? Sramota! Dajem vam na 100 metara 10 metara fore pa ćemo vidjeti tko će biti prvi.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Kolega Šemper duboko se ispričavam vašoj mladosti i ovakav mi se lapsus više neće ponoviti. Hvala lijepa.
Druga replika, Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle kolega Baranović, naravno svatko ima svoj stil, ja ne bih tim stilom govorila kao vi ali u biti ja ću sad reći jer sam tako govorila i na odborima koji su bili i predstavnici predlagatelja to znaju da se u osnovi slažem sa osnovnom misli koju ste iznijeli ovdje, a to je da također smatram da ova odredba da nakon 65 godine se više ne mora dakle raditi zdravstveni pregled nego samo na osnovu onog zdravstvenog, ako postoje indicije kod onog zdravstvenog pregleda koji je napravljen prilikom izdavanja vozačke dozvole. I tu definitivno smatram da su u pravu, da prvo treba slušati struku koja o tome govori. Ja ne znam da li ste svi ali neki od nas su dobili izuzetno dobro argumentirane razloge zašto ovakav prijedlog ne bi trebao stajati u zakonu i to od strane stručnjaka medicine rada. Mi se možemo zavaravati ovako i onako, možemo svi misliti o sebi ovo ili ono ali ja u osnovi ne podržavam ovaj prijedlog da se na ovaj način, ajmo vidjeti kako i na koji način se to može bolje urediti, ali da se potpuno na ovaj način regulira ovo dosadašnje pravo odnosno izbaci mogućnost da se ide na zdravstveni pregled nakon 65 godine. Smatram da nije dobar, bez obzira uz sve argumente koje sam imala prilike iščitati od Sindikata umirovljenika i ostalih koji su o tome govorili. Ali smatram da struka prvenstveno treba imati riječ kada je o ovome pitanje.
Odgovor na repliku, Petar Baranović.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovana kolegice Sobol vaše slaganje s onim što mislim ja kao zastupnik, a vrlo vjerojatno i većina zastupnika osim kolege Šempera i možda još pokojeg, je ohrabrujući znak za hrvatsku politiku. To znači da razum se može dignuti iznad dnevne politike i da možemo u ovoj sali biti odgovorni bez obzira na stranke, na spol i na dob. Ja sam ovo što sam izrekao za govornicom izrekao ne srameći se svoje mladosti, referirajući se na razum današnji koji imam, ne bojeći se i ne srameći se buduće starosti ako mi je Bog da dočekati. I iz tog razloga uopće ne vidim zbog čega je kolega Šemper ovako temperamentno istupio. Jer ako sam ikog u životu volio volio sam moju babu starosti, ona mi je pružila najviše. Drago mi je da ste se složili i ja se nadam da će biti još zastupnika koji će dati svoj obol u današnjoj raspravi o ovom razmišljanju vašem, mom, razmišljanju zdravog razuma koji uvažava vrijednost ljudskog života i stvarne parametre kod donošenja ovakvih odluka. Hvala lijepo.
U ime kluba HSU-a govorit će poštovani Željko Šemper.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani zamjeniče. Prije nego počnem morao bi si staviti prst kao što je Šuker kod onog penala kad je izvodio na svjetskom prvenstvu. Toliko ste me uzbudili. Zadnje izmjene Zakona o sigurnosti prometa na cestama bili su na raspravi u ovom Saboru 13.srpnja prošle godine i imali su cilj usklađivanje s pravom stečevinom EU u pogledu obavezne upotrebe sigurnosnih pojaseva i sustav sigurnosnog vezivanja djece u vozilima. Uz ove ključne odredbe primarni cilj je bio osigurati viši stupanj sigurnosti vozača i drugih sudionika u prometu zabranom upotrebe mobitela i drugih uređaja za vrijeme vožnje na sve vozače kao što su vozači tramvaja i biciklisti kod kojih nije postojala zabrana. Uz ove dvije prethodne odredbe koje su se uskladile s direktivama EU izmijenjena je i odredba koja nema veze s direktivom EU a koja je propisala obvezu zdravstvenog pregleda na način da se vozačka dozvola poslije navršene 65 godine života više ne može produžit bez obaveznog zdravstvenog pregleda. Primjena ove odredbe od 5.kolovoza 2014.izazvala je veliki gnjev i nezadovoljstvo kod umirovljenika i osoba starijih od 65 godina. Ispunjavanje psiho testova, pregledi kod četiri do pet liječnika i na kraju trošak od oko 600 kuna bio je udar na osobe treće dobi. Prije ove izmjene još od 2004.vozačka dozvola se izdavala na 10 godina s rokom važenja do 80 godine života vozača a nakon toga na rok označen u liječničkom uvjerenju a najduže na 5 godina. U vrijeme kad se stalno produžava životni vijek, kad se u istoj godini povećala dobna granica za starosnu mirovinu na 65 na 67 godina, sniženje dobne granice sa 80 na 65 godina bilo je stvarno šokantno posebno za one koji ne osjećaju teret godina ili slabljenje psiho fizičkih sposobnosti. Istovremeno ima dosta pojedinih kategorija osiguranika kao što su sveučilišni profesori, odvjetnici, liječnici koji imaju pravo na rad do 70 godine života. Ovakva izmjena ukazivala je i na mogući diskriminacijski učinak jer ovakva odredba u nepovoljan položaj stavila je veliki broj vozača na osnovu dobi u odnosu na vozače mlađe od 65 godina života. U Hrvatskoj u listopadu 2014.godine ukupno je bilo 2 milijuna 152 tisuća vozača, a od toga broja 221 tisuća starijih od 65 godina života što je 10,28%. Statistike pokazuju da stariji vozači ne pripadaju najrizičnijim skupinama u prometu, da su upravo oni zbog svog iskustva u vožnji daleko oprezniji i promišljeniji sudionici u prometu. Temeljna zamjerka dosadašnje odredbe je što se generalno propisuje zdravstveni pregled za osobe starije od 65 godina života, vodi se samo računa o dobi a ne i o zdravstvenom stanju vozača. Granica od 65 godina određena je paušalno bez utemeljena jer psihofizičke sposobnosti su individualne kod vozača starije životne dobi. Izmjena članka 222.stavka 2.zakona u prošloj godini prošla je dosta nezapaženo uz ostale izmjene pod oznakom P.Z.E. Po hitnom postupku iako postupak produljenja vozačkih dozvola nije bila predmet usklađivanja s direktivom EU. Savjetovanje sa zainteresiranom javnošću povodom nacrta prijedloga zakona održana je putem interneta i provedeno je u vrlo kratkom roku od 7 dana u lipnju 2014.godine. Pa i nije bilo primjedbi na nacrt zakona. Nažalost tek primjenom zakona, naknadnom provjerom i usporedbom s ostalim članicama EU uvidjeli smo kako je isti problem vrlo liberalno riješen u Belgiji, Francuskoj, Njemačkoj gdje kod obnove vozačkih dozvola nema liječničkih pregleda bez obzira na godine, do Italije koja ima vrlo rigorozan zakon. Obavezan liječnički pregled svakih 10 godina do 50 godine, svakih 5 godina od 50 do 70 i svake 3 godine nakon 70 godine života. Primjedbe su bile i kako nacrt prijedloga zakona nije prošao ni obveznu proceduru rasprave na Nacionalnom vijeću za umirovljenike i strije osobe. Iako prema sporazumu između Vlada Republike Hrvatske i Nacionalnog vijeća svaka izmjena propisa u fazi nacrta koji se tiču mirovinskog sustava i zaštiti starijih osoba treba doći na dnevni red vijeća kako bi njegovo mišljenje efikasno moglo utjecat na konačan prijedlog zakona. Isto tako smatrali smo da liječnici obiteljske medicine trebaju preuzeti odgovornost i inicirati određeni pregled jer najbolje poznaju zdravstveno stanje svojih pacijenata. U primjeni ovog zakona i dosad je prema članku 233.stavku 3.liječnik koji uoči određene zdravstvene probleme bio dužan uz upozorenje vozaču o tome obavijestiti policijsku upravu o promjeni zdravstvenog stanja vozača neovisno o starosnoj dobi vozača dakle i prije 65 godine života. Klub Hrvatske stranke umirovljenika prema zaključku Nacionalnog vijeća za umirovljenike i starije osobe predložio je ove izmjene članka 222.koje je raspravi sa Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvom zdravlja i Ministarstvom rada i mirovinskog sustava. Rezultat takve primjerne rasprave je ova izmjena članka 222.koja sada glasi, prilikom produljenja vozačke dozvole vozač je dužan podvrgnuti se zdravstvenom pregledu za vozača u slučaju kada je obveza zdravstvenog pregleda utvrđena zdravstvenim uvjerenjem na temelju kojeg je vozačka dozvola izdana. Dakle on ošto je bitno za umirovljenike ukida se obveza zdravstvenog pregleda kod produženja vozačkih dozvola nakon navršene 65.godine život. Nadamo se i vjerujemo da će ovakvo rješenje zadovoljiti sve vozače 65+ koji su izmjenama od kolovoza 2014.koji su se osjećali diskriminirano. Zahvaljujemo navedenim ministarstvima koji su prihvatili naše opravdane argumente i u hitnu proceduru poslali ove izmjene nakon kojih smo bar u nečem jednaki da jednom Njemačkom, Francuskom, Belgijom. Naravno, klub HSU-a podržat će ovu izmjenu. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Šemper ne bih vas htio uzrujati, ja sam isto u toj kategoriji iznad 65. Položio sam vozački sa 18 i do 65.nitko živ me ništa nije pitao. U međuvremenu sam počeo nositi naočale, dobio šećer i koješta toga mi se u životu promijenilo i sa 65.sam sam otišao bez obaveze, nisam imao obavezu ali sam otišao na taj liječnički pregleda jer mi je jasno da bi na cesti mogao predstavljati i opasnost, a da ne budem svjestan toga, pa barem da znam. I mislim da u tom nema ništa lošega da ova situacija kakva je do sada bila da pregled bude obavezan. Druga je stvar što je to skupo i što bi ta vrsta pregleda iznad 65 godine trebala biti besplatna i trebala bi država to financirati. Ali sama činjenica da čovjeku sustav i osjetila i refleksa i svega sa godinama odlazi je nešto što si moramo priznati. Imamo ogledalo kod kuće pogledamo se u ogledalo i vidimo to i ne treba se oko toga uzrujavati. Ja nisam ni na koga ljut, ali najmanje da bi se uvrijedio ako mi netko kaže čuj imaš 66 godina i nisi isti kakav si bio sa 30. Pa nisam.
Odgovor na repliku Željko Šemper.
A kolega možete biti jako lijep ali kada vam ispod haube staro srce, prema tome ne mrete voziti onak kak izgledate. Osim toga ja bih vam preporučio da promijenite liječnika. Ako ste vi tek u ogledalu vidjeli ili osjetili da niste baš pravi pa onda lijepo promijenite ga jer on očito ne vodi brigu o vama. A naš prijedlog stvarno je u tome makar svi umirovljenici su prije svega se tužili na visinu, 600, 700 kuna za umirovljenika koji ima 1.800 kuna je stvarno previše, ali i oni vode računa o svojem zdravlju, a mi smo nastojali da povećamo odgovornost liječnika posebno obiteljskog liječnika koji ga zna godinama, koji ima njegov karton i sasvim je normalno da vas uputi na pregled ako dobro ne vidite ili si možete kupiti novo ogledalo. Hvala.
Nova replika, Tomislav Klarić.
Evo kolega Šemper da vas … ja u potpunosti podržavam vaš stav jer činjenica je, a čini mi se da iz replike gospodina Vuljanića kada je rekao da je primijetio da nešto s njim nije uredu otišao je na pregled, to ukazuje na to da su stariji ljudi starije životne dobi više svjesni o tome kakvi su i kakve su njihove sposobnosti od mlađih. Ono što mene brine, a to smo govorili i na odboru to su ograničenja koja se skidaju za mlađe. Dakle mi smo uveli što je nešto što je bilo što se pokazalo učinkovitim i dobrim. Smanjeni su statistika je to pokazala, broj nesreća, a svi smo bili mladi i znamo koliko je i naših prijatelja i poznanika u toj životnoj dobi nastradalo. Prilagođavaju se samo europskim zakonima koji tako nešto propisuju, a ukidati nešto što se pokazalo dobrim, možda ne u ovom obliku kako je bilo do sada do 24.godine,a li svakako mora postojati jedan određeni period kod tih mladih ljudi kada tek krenu i sjednu za volan na koji način će stisnuti papučicu gasa i koju snagu će imati ispod te papučice gasa. Što se tiče starijih osoba, one su kudikamo u tom dijelu iskustvenom ali i zdravstvenom puno svjesniji svoga stanja nego ti mladi ljudi, a svi smo bili mladi i znali smo potegnuti i puno preko 100. Hvala.
Odgovor na repliku Željko Šemper.
Hvala lijepa. Kolega stvarno ste me malo smirili sada. sada će biti meni lakše, a i nakon novog donošenja zakona našim umirovljenicima jer znate puno njih ima koji se još u tim godinama 65+ neke evo i ja imam jednog prijatelja koji je 3.u Hrvatskoj u stolnom tenisu i ta generacija, možda neki od njih nemaju ni karton zdravstveni i osjećaju se vrlo dobro i stvarno da oni moraju na sve ove torture koje su neki od kolovoza prošli stvarno su ogorčeni jer polažete psihološke testove, psihofizičke testove, pa ako 4, 5 liječnika ak je to na hrpi to vam je stvarno jedna gnjavaža i onda još tu gnjavažu morate calen bitte. Hvala lijepo.
U ime Kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada prijavila se Nansi Tireli. Nema je, gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDSSB-a govorit će poštovani Dražen Đurović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici. Ovdje je nekoliko stvari na koje bi se također nadovezao koje su već i prethodnici spominjali. Prvo, kada je riječ o ograničavanju kilometraže, o ograničenju brzine kretanja vozila koje se u prvom redu odnose na ove mopede. Vidio sam da je to zapravo dio regulative koju mi moramo prihvatiti, dakle limitiranje brzine za mopede sa 50 na 45 km. Tako da zapravo oko toga mislim da nemamo što zapravo ni reći nego jednostavno to prihvatiti. Iako mogu izraziti žaljenje zbog toga s obzirom da nemali broj naših sugrađana vozi te mopede i koristi posebno u Dalmaciji ove do 50 kubika. I mislim da ni 50 km nije bila neka bog zna kakva velika brzina na limitatorima sada još 45 je još manje. Zapravo na neki način im otežava sudjelovanje u prometu kada su limitirani. I u gradskom prometu kada se moped limitira na 45 km. Drugo, kada je riječ o mladim vozačima i ukidanju odredbe o ograničenju snage vozila kojim mogu upravljati, ta snaga od 80 kilovata mislim da je to nekih 107, 108 konjskih snaga na autu. Činjenica je da, ja se zanimam poprilično za aute i činjenica je da u zadnjih nekoliko godina praktički vozila niže klase dolaze sa snagama od 75, 80 kilovata, da zapravo iz godine u godinu i vozila sve manje i manje imaju sve veće snage. Tako da ovdje nema, ovdje nema zapravo sretnog rješenja oko toga, zaista ga nema. I s jedne strane razumijem, imam razumijevanja za ukidanje te odredbe ograničavanja snage. S druge strane imam razumijevanje i za one koji se pribojavaju da bi se time ponovno mogao povećati broj prometnih nezgoda vezano za mlade vozače. Ono što mi je pomalo nerazumljivo a to je kada je riječ o članku 221. dakle gdje se brišu stavci 3. i 4. koji se tiču snage. I razumijem da ostaje stavak 2. dakle koji govori o tome da oni ne mogu početi upravljati motornim vozilom ako u krvi ili su pod utjecajem droge, lijekova ili imaju alkohola. A ne razumijem u stavku 1. ova ograničenja brzine kojom oni smiju upravljati tim motornim vozilima. Što znači mislim ako ostavi taj stavak 1. da oni na autocesti ne smiju voziti više od 120 km na sat. Dakle na autocesti ograničenje je 130 km na sat a mi mladim vozačima ostavljamo u članku 221, stavak 1. da oni ne smiju voziti više od 120 km na sat. Na neki način mi to djeluje pa gotovo kao bizarno. Ili na otvorenoj cesti gdje je ograničenje ukupno brizne kretanja 90 kilometara na sat mi kažemo da mladi vozač ne smije voziti više od 80 km na sat. Zapravo ne vidim, pa kada se već išlo na ukidanje znači ovoga, ne vidim kojeg smisla velikog ima zadržavanje tog stavka 1. gdje mi njima kao ograničavamo da se oni smiju maksimalno voziti 10 kilometara manje od ograničenja koje vrijedi za sve sudionike u prometu. Iskreno kada se već brisalo ograničenje snage pa onda stavimo i da smiju se na jednak način kako bih rekao voziti odnosno držati se u okviru ograničenja koja vrijede za sve sudionike u prometu. Ne vidim kako može policija utvrđivati laserom da li mladi vozač vozi 10 km manje nego što voze svi ostali sudionici u prometu u odnosu na ograničenja na cesti. Na neki način mi to djeluje pomalo bizarna odredba. A kada se već ukidaju ove moj prijedlog je bio pa ukinimo i tu jednu i gotovo. Dakle smije voziti sva vozila, dakle smije ih onda voziti prema jednakim ograničenjima kao i svi drugi sudionici u prometu. Također kada je riječ o ovome što zapravo jest najzanimljivije u ovome a to je pitanje liječničkih pregleda odnosno dužine trajanja vozačke dozvole, Klub zastupnika HDSSB-a je sukladno direktivama Europske unije predložio da se vozačke dozvole za ove kategorije AB, F i G izdaju na rok važenja od 15 godina i to za dobne skupine do 75 godina. Zašto do 15 godina? Zato što je dakle preporuka je da se vozačke dozvole izdaju na rok od 10 godina ali je također u ovoj direktivi 126/2006 dopušteno državama u nacionalnim zakonodavstvima da omoguće znači dužinu trajanja vozačkih dozvola maksimalno do na rok od 15 godina. Svi se mi sjećamo i vi ste polagali i ja sam polagao u Jugi, dobivali smo vozačke dozvole nakon položenog ispita, ona je vrijedila do 65 godine starosti. Vrijeme kada je taj zakonski koncept nastupio to je vrijeme '70.-tih, '80.-tih godina, bilo je vrijeme kada je prosječna dob življenja u Republici Hrvatskoj bila oko 65 godina za žene i za muškarce. I vozačka je vrijedila do razdoblja otprilike neke prosječne životne dobi. Radni vijek je bio negdje do 60.-te godine otprilike. Danas, 30-ak godina kasnije, prosječna starosna dob u Republici Hrvatskoj, dakle muškarca i žene oko 75 godina. Prema tome, tu negdje kada bi tu analogiju prenijeli u današnje vrijeme s obzirom da se je i radni vijek pomakao na 67, na 70 godina, životni vijek se znatno produžio, držimo sasvim razumnim i da se taj rok koji je prije bio do 65 godina kao neke granice starosti sada pomaknemo na 75 godinu. A iskoristimo onu mogućnost koju nam dopuštaju regulative Europske unije da dužinu trajanja vozačke dozvole produžimo na onaj maksimu a to je od 15 godina. Zašto? Pa jednostavno zato da olakšamo našim sugrađanima da ne moraju svakih 10 nego svakih 15 godina produžavati valjanost vozačke dozvole. Nakon 75 godine, to jest već dob znači prosječno nekakvog trajanja života u Republici Hrvatskoj u ovom trenutku, znači u ovom vremenu o kojem sada govorimo. Mi smo se zapravo nadovezali na ovaj vaš prijedlog da se samo … [[Govornik se ne razumije.]] da se na po 5 godina produžuje vozačka dozvola jer to ipak držimo tada se već mijenjaju nekakvi ciklusi, ciklusi životnog vijeka. Ili možda druga opcija o kojoj isto treba razmišljat, da se recimo nakon 75. godine uvede obvezni jedan liječnički pregled pa da se onda ipak neka granica ili neki prostor postavi jer mislim da tu negdje ta dob je danas pratila zapravo ono na što je zakonodavac ciljao sa 65 godina prije 20 ili 30 godina. Tu bi negdje bili znači u tom omjeru. Podsjetit ću da u Saveznoj Republici Njemačkoj već nakon 50. godine se vozačka dozvola produžuje na rok od 5 godina. Dakle ova uredba o kojoj govorimo … ona omogućuje da nakon 50. godine zakonodavac u nacionalno zakonodavstvo može definirati kraće rokove trajanja vozačke dozvole nakon 50. Mislim da a kad je riječ o ovom dijelu i tu sam bio kad je bilo riječ o Zakonu o oružju i o svemu o čemu je god riječ, ovaj dio koji vi ne možete najbolje razumjet, a to je da obiteljski liječnici budu sudionici i suradnici policije i dostavljaju policiji podatke o bolestima od kojih obolijevaju ljudi da se to jednostavno, toga bit neće. Toga ima vrlo malo, to su vrlo rijetke pojave, a kad se one dogode onda ću vam reći kako one u praksi izgleda. Kad neki savjesni liječnik napiše policiji dakle da njegov pacijent ima psihozu, dakle on mora odat liječničku tajnu, on mora odat dijagnozu, on mora odat policiji dojavit lijekove koje taj čovjek uzima, tada policijski službenik pozove čovjeka i kaže mu evo gospodine, vaš liječnik taj i taj tog i tog datuma policiji je dojavio da ste vi. I onda taj čovjek naravno ode kod tog liječnika i želi se s njime obračunavati. Da, da, upravo tako to bude i mogu navesti x primjera. I naravno da onda dobar dio liječnika izbjegava uopće takve situacije, da ne govorimo da krši Hipokratovu zakletvu, da krši liječničku tajnu, da krši zakonske obveze koje ima i da se zapravo upušta dijelom u procjene za koje nije nadležan zbog toga što nije specijalista medicine rada da procjenjuje niti zna točno kako pravilnici medicine rada definiraju okolnostima u kojima je netko sposoban ili nesposoban za upravljanje motornim vozilom i tu još dodatno sam sebe zapravo uvlači u probleme. I u konačnici hoću reći da naravno liječnici to nit su činili, niti čine, niti će činit u budućnosti. Dakle na to se policija ne treba oslanjat da će liječnici na taj način počet surađivat sa policijom. Hrvatski liječnici neće na taj način počet surađivat s policijom iz ovih i brojnih drugih razloga koje sad nisam spomenuo. Moglo bi ih se puno šire elaborirati. Stoga predlažemo upravo ovaj naš amandman i kažem da mogli bi razmišljat o toj granici 75 godina da li u toj dobi uvesti jedan liječnički pregled obvezni ili ostaviti samo da se nakon 75. godine po 5 godina produžuje vozačka. Mislimo da je ovo s jedne srane dakle olakšava građanima jer rjeđe trebaju obnavljat vozačku dozvolu, a s druge strane ipak skraćenje razdoblja trajanja vozačke dozvole poslije 75. godine na svakih 5 godina ipak zapravo dovodi u situaciju onoga tko ima tu vozačku, ako ništa drugo da treba doći u tu policiju pa će ga netko i vidjet u kakvom je on stanju i on sam će trebat bit u tom stanju da može podnijet zahtjev, otići po dozvolu i slično. Dakle, mislimo da je to rješenje bolje od ovog rješenja za sve svakih 10 godina i bez ikakvih posebno kriterija oko toga. I na kraju, s obzirom da se neizravno ovo dotiče ove problematike, mislim da je prilika zapravo da Ministarstvo unutarnjih poslova razmisli i postoje brojni mehanizmi kako bi se u Republici Hrvatskoj mogla povećavat sigurnost prometa i kad je riječ o tržištu rabljenih vozila, s obzirom da je to danas tržište rabljenih auta zapravo glavni izvor iz kojeg Hrvati nabavljaju aute jer su nova vozila za fizičke osobe, dakle za naše građane postala preskupa i tu imamo nekoliko gotovo pa vrlo čudnih situacija. Jedna od tih situacija je da svi mi na stanicama za tehnički pregled unosimo kilometražu svoga vozila svake godine na tehničkom pregledu, a onda kad se vozilo prodaje onda se spušta ta kilometraža, to se radi masovno u Hrvatskoj i ta se vozila prodaju sa smanjenom kilometražom. Iako imamo podatke u stanicama za tehnički pregled točno o kilometraži koliko je vozilo cijelo to vrijeme prolazilo. Nikada nije bilo ni pokušaja zapravo da se jednostavno omogući kupcima vozila da imaju vrlo jasan uvid u to koliko je to vozilo prošlo upravo iz podataka sa redovitih godišnjih tehničkih pregleda što je relativno jednostavno, jednostavno sustavno za riješiti. Mislim da bismo time zapravo izbjegli brojne malverzacije koje se događaju na tržištu rabljenih auta, a time zapravo posredno i poboljšali sigurnost svih sudionika u prometu jer se ne bi moglo događati da zapravo naši građani vrlo često kupuju vozila koja su u puno lošijem tehničkom stanju, sa puno više prijeđenih km nego što to piše konkretno u njima. Evo i na kraju klub HDSSB-a predlaže ovaj amandman i s prihvaćanjem tog amandmana mi ćemo bit suglasni sa ovim izmjenama i dopunama Zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, poštovani Željko Šemper. Izvolite.
Kolega Đuroviću, ovo što ste rekli da će doći do sukoba između obiteljskog liječnika i pacijenta, odnosno vozača, neće on čuti to od nekoga da će ga policija privesti na specijalistički ili zdravstveni pregled, nego će obiteljski liječnik njemu osobno reći a obavijestiti prema odredbi obavijestiti policijsku upravu. I svakako da je svakom vozaču u cilju da zna da je zdrav i da može voziti i da nije u opasnosti za druge sudionike u prometu. A što se tiče do kolovoza prošle godine, ograničenje je bilo do 80 godina i ništa više nije bilo nesreća u postotku od onoga koliko vozača 65 plus ima. Ima ih 10% i u tome omjeru su bile i nesreće u kojima su bili krivi vozači 65 plus. Prema tome, ovdje je također sad jedna posebna odredba koja je bila i prije, ali koja će se i vjerujem primjenjivati nešto dosljednije nego što je bilo do sada da liječnici osobne medicine mogu to voditi računa i trebaju voditi računa o svom svakom pacijentu što je zadatak obiteljske medicine. Hvala.
Odgovor na repliku, Dražen Đurović.
Hvala. Ma nije upitan odnos liječnika i pacijenta i ove preporuke što će on reći tom čovjeku, pacijentu da li da on nešto učini ili ne učini. Međutim, to nije ono što će većina ili dobar dio ljudi odgovoriti već ona obavijest kad je uputi policiji. Onda se upravo događa ovako kako sam vam rekao, a to nisam rekao kao nešto što se može dogoditi, nego iz nekoliko slučajeva koje sam čuo od ljudi da se to upravo tako dogodilo. Da li je bila riječ o oružju, da li je bila riječ o nesposobnosti za nekakve poslove ili je bila riječ o vozačkoj dozvoli. Jednostavno nastaje konflikt zbog toga što tu, dakle upravo je scenarij ovako kako sam opisao da ga sada ne ponavljam i gdje zapravo i službena osoba iz policije cijelu tu situaciju jednostavno usmjeri na ovog liječnika koji ispadne kao nekakav policijski doušnik koji policiji javlja kada ovaj čovjek je popio koju tabletu, što uzima, koja mu se bolest dogodila i slično. Mislim to su jako problematične situacije s etičke strane i profesionalne, a da ne govorimo na koji način se narušava onda povjerenje i odnos tog čovjeka i njegovog liječnika. I zato ne možete očekivati, ima naravno ljudi s kojima se to može mnogih. Međutim, s onim jednim dijelom to jednostavno ne ide i nastanu problemi i tu je pitanje ako taj čovjek tuži liječnika privatnom tužbom kako će ovaj završiti. Ovaj će se pozivat na Zakon o sigurnosti u prometu, ovaj će se pozivati na neke sasvim druge zakone i pitanje je kako će sud na kraju u jednom takvom odnosu presuditi.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDZ-a govorit će uvaženi Ante Sanader.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo naoko jedna jednostavna promjena u skladu sa europskim direktivama, jasno i po kojim smjernicama i sa kojim izmjenama. Ali jasno kad se govori o ovakvom Zakonu o sigurnosti na cestama gdje smo svi mi vozači i gdje mi svi sve znamo o tom, to je isto kao i nogometaši svi igramo nogomet i svi smatramo da možemo bit treneri reprezentacije Hrvatske, najbolji. Tako i ovdje mi svi sve znamo o tom i zato su ove stvari nezahvalne i šta ministar će nam sad govorit ili netko stručan kad mi to svi sve znamo. Ali evo, ovdje su se iskristalizirala dva problema oko kojih se raspravljalo i prije godinu dana kad smo raspravljali isto o izmjenama ovog zakona otprilike bilo je isto to tako, glavne rasprave su bile o tim temama. Ja sam i tada prije godinu dana u ime našeg kluba zagovarao upravo ovo što se sad promijenilo. Upravo smo rekli da će to utjecati na naše umirovljenike i simpatična mi je bila danas rasprava gospodina Šempera i njegova reakcija, jer ja sam njega vidio kako vozi bicikl bolje nego mladi od 30 godina. I kao takav opravdano je reagirao kad se ovdje postavila jedna situacija, možda subjektivna normalno. Svi mi imamo subjektivne situacije gdje je netko naš mili i dragi stradao u nekoj teškoj situaciji, nekome je pala letva sa kata pa trebao bi sad sve letve zatvorit. Znači, ne možemo se tako okomiti na ovu promjenu zakona. Mi apsolutno podržavamo kao i prije godinu dana i evo zahvaljujem za naknadno razumijevanje. Siguran sam da to nije u predizbornoj kampanji jer to se i ne radi u ovoj zadnjoj godini mandata i kad je vrijeme predizborno tko će raditi nešto za kampanju. To je naivno. Znači, dobro je da smo to promijenili i da naši ljudi sa 65 godina ne moraju biti podvrgnuti novim vještačenjima i novim nalazima i novim plaćanjima bez obzira što smo i ovdje čuli da neki su se bunili liječnici iz medicine rada. Ali normalno, pa oni najviše zarađuju od tog i oni su tu strana u sukobu ja bih rekao pod navodnike u sukobu i oštećena strana jer sad će imati manje posla. Ali sigurno da ljudi od 65 godina nisu ti na koje se trebaju primijeniti tako oštri kriteriji. A ako bi gledali koliko je to stradalih od onih od 25 ili 30 godina koliko onih od 70 ili 65 godina ja mislim da bi statistika bila puno teža na strani onih mladih jer su puno više oni uzrokovali prometnih udesa, nesreća nego ovi stariji ljudi tako da ovo apsolutno podržavam i u ime našeg kluba sigurno tu dajemo potporu za to. Ja sam isto mišljenja bez obzira ovo što kaže gospodin Đurović za liječnike primarne zaštite, shvaćam i njihovu kompleksnost njihove situacije i težinu te njihove odgovornosti. Međutim, ipak oni moraju preuzeti jednu odgovornost. Ako su odabrani liječnici, ako uzimaju glavarinu. Vi znate da ima pacijenata koji ne otiđu u liječnika po nekoliko godina a glavarina se redovno isplaćuje svaki mjesec, onda mislim da bi morali i naši liječnici primarne zaštite pomoći svojim pacijentima. Ja bih to zvao pomoć svojim pacijentima da oni ne moraju sad nekakve naknadne troškove i da njih naknadno netko ne testira i ne provjerava. Možemo i tako gledati stvari. Možemo mi gledati na onaj grubi slučaj, ima nekih ljudi koji su problematični pa će oni napasti svog primarnog liječnika. Ali možemo razmišljati i o tome da moj primarni liječnik ako mu ja dajem povjerenje da je on dužan biti meni i servis, da ja ne moram za svaku uslugu nešto dodatno plaćati da mi on može pomoći. Pa u tom smislu apeliram da bi to ako treba i kroz zakonska rješenja staviti našim liječnicima primarne zaštite da su oni ti koji trebaju obavijestiti nadležne. Kad kažemo policiju to onda u našem narodu grubo djeluje, znam i prihvaćam ono što su govorili prethodnici jer onda odmah ispada da je to doušnik policije. Ali nije doušnik policije nego onaj tko treba prijaviti ono što pacijent ima problema, a sve u želji da pomogne onom tko mu stalno daje glavarinu i tko mu stalno pomaže. Tako da mislim da evo isto moj prijedlog je da se prema tim liječnicima primarne zaštite da oni preuzmu veće odgovornosti i da tako rasteretimo ove naše starije a koje ćemo i mi dosta nas ovdje za par godina doći u tu kategoriju kolega i suradnika. I sigurno da drugi problem je ovaj koji se iskristalizirao kroz ovaj zakon pitanje ovog ukidanja u članku 7., ukidanja u članku 221. stavka 3. i 4. i smanjenje te snage vozila, odnosno ukidanje te stavke. I zbog, ovdje je rečeno nekih europskih već prije standarda, a valjda smo znali prije godinu dana koji su to europski standardi pa se možda trebalo ako ima problema sa turistima ili ne znam kim naći nekakve druge kategorije a ovdje ipak preferirati evo ja to više potenciram nego ove starije vozače da nađemo načina pa da možda godinu dana bude neki rok kad ti mladi vozači bi trebali o njima imati nekakva ograničenja da ne moraju odmah te najjače strojeve oni voziti i imati mogućnost onda sa svojim mladim adrenalinom napraviti nekakav problem. Tako da evo to je ta druga stvar koja se najviše ovdje razgovarala i koja mislim da uvažavajući ovo da turizam jer ipak moramo pomoći i interes nam je da turisti dolaze u Hrvatsku i da se daje značaj turistima, ali da možda evo pa bar godinu dana. Jer i dosad je bilo nepravedno, ja sam to govorio prije godinu dana, čovjek koji položi sa 23 godine on ima godinu dana ograničenja, a onaj koji položi sa 18 godina on ima 6 godina ograničenje da ne smije voziti tako jaki stroj. A možda je trebalo reći godinu dana pa bez obzira u kojoj godini položiš vozački godinu dana ti je ograničeno voziti na tako jakim strojevima i jakim vozilima. Evo, to su te dvije stvari. I još nekoliko stvari ovdje i kroz javnu raspravu vidjelo se da su i dane kao primjedbe. Ali evo i što je kolega prethodni Đurović govorio ne vidim razloga što se ovo smanjivalo sa 50 na 45 km na sat, to ne znam ako je to isto neka europska direktiva ali tih 5 km inače kad vozite 50 na sat i sa biciklom, evo gospodin Šemper ja sam siguran da on vozi sigurno 40 na sat sa biciklom … [[Upadica se ne razumije.]] Nije? E dobro. Ali dobro, za motor se 5 km na sat više ili manje mislim da je to ako nije neka ta opet direktiva da ne bi trebalo ići na to. Iz ove javne rasprave, a i to sam dosta primjedbi dobio u razgovoru sa ljudima i inače je to problem još uvijek vezano za član 208. stavak 4. a naš član 4. u promjenama a tiče se ove stručne spreme. Mi smo u dosadašnjem zakonu u članku 208. imali ove ovlaštene ispitivače da to mogu biti osobe samo sa završenim sveučilišnim studijem. I sad se tu, vrijeme je da ima puno privatnih visokih škola, evo u Zagrebu mislim da imamo 40-ak ili 30 tisuća najmanje studenata koji studiraju na privatnim visokim učilištima i oni su stručni specijalisti i oni su sad tu degradirani. Pa bi trebalo, znači svi koji su završili veleučilište ali imaju isto 300 ECTS bodova kao i oni koji su završili sveučilišni studij da se u ovaj članak kako je predloženo i u ovim javnim raspravama i primjedbe koje su došle, znači u članku 208. u ovom stavku 4. gdje izbacujemo ovaj dio one kategorije koji postaju ovlašteni ispitivači da dodamo u članku znači uz ovo gdje piše preddiplomski, diplomski i sveučilišni, integrirani preddiplomski i sveučilišni studij da nadopunimo tekst i/ili preddiplomski stručni i specijalistički diplomski stručni studij prometnog smjera. I na taj način bi svim ljudima koji su završili stručne škole, visoke stručne škole i veleučilišta omogućili da ravnopravno mogu sudjelovati, da mogu kao i ovi ljudi sa sveučilišnim stručnim studijem biti ovlašteni ispitivači. Ja to neću davati kao amandman ali mislim da bi ovdje ministarstvo, ljudi iz ministarstva koji su danas tu. Jer ako pogledate odgovore koje ste dobili u javnoj raspravi malo su smiješni. Nitko ne ulazi u bit problema, svi kažemo pa ne znam. Jer u državnoj upravi službenici su ravnopravni sa stručnim studijima i sveučilišnim studijima na radnim mjestima. Pa ne vidim da i ovdje ne bi mogli to prihvatiti i dati ovim ljudima mogućnost da i ljudi sa stručnim studijima mogu biti ovi ovlašteni ispitivači. Nije to neka znanost da to sad ne bi moglo se prihvatiti. Nije mi jasno ni ovo da se izbacuje odnosno da se uvlači kao protiv rješenja drugostupanjski postupak da mora biti upravni spor. Ne znam kako to pravno možda ali ako postoji mogućnost pravna da evo primjer protiv rješenja donesenog u postupku izdavanja vozačke dozvole u članku 9. to se odnosi na članak iz zakona 224. ne može se izjaviti žalba ali može se pokrenuti upravni spor. Pa svim našim građanima je jednostavnije da ako to neki drugi zakon ne zabranjuje da on u policiji da žalbu i da tamo odmah drugostupanjski neki viši referent ili netko može odgovoriti drugostupanjski ako nije sukob da samo policija ne može dati prvo i drugo rješenje. Da čovjek ne mora ići u upravni spor jer upravni spor je kompliciran za obične građane i da obični građani ne moraju ići u nova trošenja. Mislim da bi bilo razumno prihvatiti. Nisam shvatio ni ovaj članak 15.,znači za izmjenu trenutnog zakona, odnosno članka 284.stavka 5.kad mi kažemo da ako prvostupanjska odnosno zdravstvena sposobnost se u prvom stupnju ocjeni kao nešto problematično, ok da se ide na drugostupanjsko zdravstveno povjerenstvo, to je dobar prijedloga, ali nije mi jasno da u tom periodu se čovjeku oduzima vozačka dozvola. Jer tu nije pravomoćnost akata, a ako nije pravomoćnost akta onda bi bilo logično da u to vrijeme dok ne bude taj akt pravomoćan, ako smo otvorili drugostupanjsko da onda se ne oduzima dozvola. Ne znam šta to može biti čovjek, šta mu se može dogoditi, može biti iz kojekakvog razloga zdravstvenog i u drugom stupnju on to dobije i onda je on ostao bez vozačke dozvole neki period vremena. Možda nisam dobro razumio prijedlog, ali evo ako je to moguće bilo bi ovako laički logičnije da se do završetka ili do pravomoćnosti ukupnog postupka da on ne gubi vozačku dozvolu. A evo, a uvijek kad se govorio o Zakonu o sigurnosti prometa onda se otvaraju i stara pitanja i stare stvari, tako se i u ovoj javnoj raspravi otvorilo opet ono zašto ne bi neki imali, zašto mi ne bi imali mogućnost da dva vozila imaju jednu prometnu dozvolu, da dva vozila imaju jedne tablice. To se odnosi na ruralna područja gdje ljudi imaju vozile koje im služi za ići u polje, za odradit neki posao, odnijet alat u svoje polje u obradu i sad on mora to vozilo registrirat. Mislim da to ako ima razumijevanja, ovdje se kaže pa treba iskonzultirati deset drugih ministarstva ili nekakva druga pitanje vezana, ali mi smo ovdje da ipak pokušamo našim građanima omogući jednostavniji život, olakšat i pojeftinit. A ja znam kod nas evo u Dalmaciji imaju ljudi koji imaju drugo vozilo koje on mora registrirat da bi išao s njim u polje, da bi odnio tamo motokultivator ili da bi lopatu i maškrin odnio u polje onda mora sad, novo auto mu je šteta koristit za to, ali onda mora registrirat onog svog ne znam starog golf koji je još u dobrom stanju. Neka on prođe tehnički pregleda, ali da se ista vozila kao što je u Austriji, ovdje je navedeno da to u Austriji ima takva mogućnost i bilo bi logično ako je moguće da to i ovdje se omogući. I još jedan detalj koji je bio interesantan u javnoj raspravi a to je razgraničenje odgovornosti vozača i vlasnika vozila. Znači vi imate nekakav obrt, imate nekog radnika i sad ovdje je bio jedan dobar primjer tom radniku je netko oduzeo ili neko ograničenje stavio na vozačku dozvolu, ali mi uvijek kažnjavamo i onog vlasnika obrta zato što onoj vozač tamo ima neki problem, a vlasnik obrta ne može vidjet. Posebno u nas je situacija da vlasnik obrta, ljudi rade svoj posao, on je tokar ili pekar i sad on će ići gledati da li oni njegov radnik kakva mu je vozačka dozvola. Pa ako je to moguće da se ne kažnjavaju ti vlasnici obrta, nego ako je neki vozač nešto napravio, vlasnik obrta odgovara je li vozilo tehnički ispravno a ne da on odgovara jer taj vozač ima nekakvih prekršaj i je li nekakva mogućnost. I kad govorimo, a danas je to popularno, o dužnosnicima onda bi možda trebalo razmišljati i o ograničenju brzine dužnosnika, ona vozila kad voze dužnosnike kroz gradove, pa kad vidite da projuri 180 na sat mislim da to isto nije potrebno. Da bi i tu trebao ovaj zakon naći neka ograničenja jer nema razloga, ide vam predsjednik, premijer, netko prolazi sada kroz Splite onda se svi belje na to. Mi Splićani smo inače takve, ne volimo nikakve autoritete ali sad on ide 150 na sat, vozi kroz grad, zašto? Onda dođe taj dužnosnik, onda on tamo se pozdravlja sa građanima. Znači on nikakvu opasnost nije imao tamo da će ga neko ubiti, jer se pozdravlja sa građanima za 5 minuta. Pa da se ograniči ta njihova vožnja malo kroz gradove. Evo hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Željko Šemper.
Kolega Sanader, ja se potpuno slažem sa vašom raspravom. A jako dobro se sjećam i 13.srpnja prošle godine kada ste također zastupali ovo naše mišljenje i drago mi je što smo evo uspjeli zbog 220 tisuća vozača napraviti ovu izmjenu zakona. I da ne bi visjelo u zraku da možda radimo o svojem osobnom interesu, vi ste me u Koprivnici vidjeli da bicikliram, ja nemam niti vozačku dozvolu, niti ne vozim, znači govorim samo o interesu populacije 65+. Ali me je više pogodila jedna izmjena prošlogodišnja gdje je zabranjeno biciklistima razgovaranje na mobitel i ne znam u čemu je to nekakva prijetnja prometu? Jer meni je isto razgovarao jednom rukom, vozio jednom rukom, razgovarao mobitelom ili lizao sladoled, ali sladoled na sreću nije zabranjen.
Odgovor na repliku Ante Sanader.
Pa evo mi smo stvarno prošlu godinu o tom razgovarali, ali možda smo trebali tražiti da slušalice može. Znate ako vozite bicikl, imate, sad je to dosta jeftino i ovi svi mobiteli imaju zgodne slušalice, pa možda bi trebali predložiti da nam dopuste sa slušalicama možemo voziti bicikl, jer vidim dosta mladih ljudi vozi bicikl. A razuman je ovaj zamjenik ministra pa će on to razumjeti, zna on kako je to u Splitu da se svi voze sa biciklima i mobiteliziraju, ali imaju svi slušalice. Pa evo to je dobar prijedlog za amandnam.
Druga repika Dražen Đurović.
Hvala. Kad je riječ o suradnji liječnika i policije Zakon o liječništvu članak 22.definira obveze prijavljivanja. Obveze prijavljivanja odnose se na smrt, na tjelesne ozljede nastale nasilnim putem te na sumnje na zapuštanje ili zlostavljanje malodobnih, nemoćnih i drugih osoba. Dakle,to je obveza prijavljivanja liječnicima prema Zakonu o liječništvu. Sve drugo bi zapravo predstavljalo kršenje zakona i čovjek može potpasti uredno u slučaju tužbe, a da ne govorimo o moralnom aspektu s kojim se susretneš i etičkom kada ideš policiji javljati kako je netko imao operaciju, da li boluje od koje zloćudne bolesti, da li uzima lijekove, da li je bio na zračenju, da li prima kemoterapiju primjerice koja znatno otežava nekome sudjelovanje u prometu, da li ima alzheimer i slično. Dakle treba se tu staviti u poziciju tog odnosa i potpuno bi bilo ja ne znam tko bi od nas na taj način mogao doći policiji i ići pisati o nekome izvješće o njegovim zdravstvenim tegobama, a s druge strane ti koji to pišeš ne znaš pravilnik o ocjenjivanju vozača, dakle ti nisi taj koji može procijeniti kriterije za sposobnost upravljanja vozilom. Dakle može sve to što si ti prijavio policiji biti nedostatno da on ne bude sposoban za upravljanje motornim vozilom, ali zato postoji medicina rada, ljudi koji su to specijalizirali koji provode pravilnike na način kako ih je donio zakonodavac. I onda ti njega uputiš, platiš i ovaj nakraju kada prođe postupak kaže pa čovjek može upravljati vozilom, a ti si njega poslao, mislim to je potpuno besmisleno.
Odgovor na repliku Ante Sanader.
Dobro, vi ste to rekli … ali ovdje smo govorili o ovima starijima od 65 godina i mislim da bi trebala biti obveza mog liječnika primarne zdravstvene zaštite da on meni i pomogne. Ako sam ja njemu dao povjerenje izabrao sam ga da je on taj moj, ja mogu izabrati koga hoću ako sam izabrao liječnika primarne zdravstvene zaštite mislim da bi on meni mogao pomoći na način da ja ne trebam trošiti bez veze, ja to tako gledam. Ja glavarinu plaćam svaki mjesec hoću ići ili neću ići nije bitno, ali ja moram sada ići na Medicinu rada, ja moram platiti 400 kuna taj liječnički pregled, ali ja sam zdrav i moj liječnik primarne zaštite zna da sam ja zdrav i ja to gledam na taj način, ne na način da je on neki špijun policije pa će on dostavljati nekakve podatke policiji. Zato sam rekao i u raspravi možemo gledati stvari sa dvije strane, ja to gledam na ovaj način, ako sam stariji od 65 godina imam svog liječnika, on će prijaviti, ako treba potpisati. Pa svi ljudi će potpisati jel mu bolje to da njegov liječnik primarne zaštite da izvješće policiji ili da je on morao ići na testiranje svaku godinu i potroši još 400 kuna, a mirovina mu je 1.600 ili 2.000 kuna. Evo u tom kontekstu a ne u kontekstu da bi ti liječnici primarne zaštite bili bilo kakvi doušnici policije i da bi onda se netko s njima razračunavao i prijedlog bio ovaj koji sam rekao.
Nova replika Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Sanader s obzirom da smo nas dva liječnici kolega Đurović i ja također imam primjedbu na ovu vašu raspravu u tom smislu kada spominjete stalno glavarinu i mi plaćamo glavarinu itd. Da, plaćamo glavarinu ali i zato da liječnik čuva po Hipokratovoj zakletvi tajnu pacijenata. A kada je on otkrije policiji i dostavi onda ona više nije sačuvana, onda ne znam zašto čovjek plaća glavarinu. Dakle, tu smo u nekom radi se o jednoj neću reći nesporazumu ali u svakom slučaju ima stvari koje su možda bi mogli razlučiti neka stanja ili bolesti koje su moguće za reći, ali ima stvari koje se baš i ne mogu reći ni policiji. Nije baš zgodno. Druga stvar, kada govorite o mladima koji su ograničeni snagom motora od 80KW pa vi znate da je prije bilo ono ograničenje da mora mladi nakon 23 sata ići sa pratnjom starije osobe. a onda su mene đaci učenici iz Vinkovaca pitali gimnazijalci a kako to da oni koji polože idu u školu za vozače kamiona i polože tu školu sa 19, 20 godina i voze kamione u Njemačku, Iran, Irak, Tursku bez ikakvih problema, a oni koji voze osobni automobil imaju ograničenja. Jeli to suvislo uopće? Dakle dečko sa 19 godina završi za D kategoriju i vodi kamion u Iran, Njemačku, položi državni ispit i on ode, a ovaj ne može voziti mali osobni automobil sa 80KW kako se već hoće reći. I onda ovo moram ponoviti suvislo pitanje mog kolege Đurovića dakle možda bi trebalo dodati ovo ograničenje od 120km osim na autocesti gdje postoji veće ograničenje.
Odgovor na repliku Ante Sanader.
Znači ovdje kada sam govorio o liječnicima primarne zaštite, ja sam uvjeren da bi umirovljenici svi stariji od 65 godina ili oni koji hoće potpisali radije da njegov liječnik izvijesti policiju ako on ima probleme nego da on svaku godinu plaća 400kuna u tom kontekstu, a nikako ne da su liječnici nekakvi doušnici i da oni nešto policiji prenose podatke. A ovo što se tiče kamiona, mislim i zakonodavaca i javna rasprava kaže da se ne misli kamion niti se on može ubrzati brzo kao to vozilo malo niti on može voziti brzinama, dobro on je još veći pa još opasniji jer je ogroman pa i manjoj brzini kada napravi nekakav škerac, napravit će puno, puno veću štetu nego ovaj. Ali mislim da to nije baš usporedivo jer ti nabrijani, ali nažalost stara vozila nabrijana koja naši mladi ljudi nažalost zbog standarda koji nam je kupuju polovna izvan i koji su vrlo, vrlo upitne tehničke ispravnosti ali jaki strojevi oni su u opasnosti i sigurno je to bila ideja i kada se ovaj prijedlog zakona u proceduru u tom smislu i kada se o tome dugo raspravljalo. Evo ja sam u raspravi rekao možda bi bilo logično da se kaže godinu dana neko ograničenje ili ovo iza 23 sata i tako sve. Svi mi želimo svoju djecu odgajati da oni budu uredni i da im život ne dođe u opasnost. I svi ovi prijedlozi i cijela ova naša rasprava je u tom smislu da se pokuša pomoći spasiti mladost da se ne napravi jer ako se pogleda statistika poginulih u zadnjih 10 godina pa kada vidite sve mjere koje su se u zadnjih 10 godina u prometu stavile ili pogledajte ja znam kod nas u Dalmaciji kada je netko prije išao s kacigom na motoru svi su mu se smijali, a sada ne vidite nikoga bez kacige odnosno smiju se kada vide nekog bez kacige šta mu se dogodilo. tako da je to dobro sve ovo što se radi.
Posljednja replika poštovana Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Sanader sigurno da nas sve najviše pogađaju smrtno stradala mladost na našim cestama a upravo zbog toga je danas, većina diskutanata je zapravo ukazala na upit na ovo ograničavanje, ukidanje ograničavanja snage automobila koji zapravo voze mladi ljudi. I tu se mogu s vama složiti sa brigom, sa ukidanjem zapravo ove odredbe. Prema tome, svima nam je zadatak da ako se nešto ukida zapravo da radimo na sigurnosti mladih u prometu. I to što ste i sam maloprije rekli, raznorazni primjeri a vidimo i primjere u drugim državama i mjere koje smo i mi do sada donosili, kada usporedimo sa statistikom koja se događa onda vidimo negdje gdje smo. Prema tome, međutim ja ne bih rekla da je taj problem samo da se tiče ovoga zakona, mislim da je problem širi i spomenuli ste maloprije i roditelje i tu se slažem i društvenu zajednicu i druge zakone itd…. Prema tome, moramo raditi i dalje na tome, moramo pronalaziti načina da radimo za sigurnost naših mladih. Kada pogledate mlade vozače onda možemo da reći da njih karakterizira i nepažljiva vožnja i telefoni, SMS poruke i mobiteli i alkohol, vrlo često voze bez pojasa, ne znam, neiskustvo koje je ugroza samih njih a isto tako i drugih sudionika u prometu. Međutim, ja bih ovdje naglasila, spomenula bih samo, recimo u Švicarskoj se ta brza vožnja koju najčešće mladi rade, neće im pasti na pamet. Zašto? Zato što se nikada ne može dogoditi da mladi čovjek vozi na cesti da ne naiđe na patrolu. Prema tome mislim da treba puno više patrola, puno više kazni da bi zapravo iskorijenili takve stvari. Spomenuo je netko kacigu malo prije da je sada vrlo čudno šta, ako netko vozi bez kacige. Ali to je upravo zbog toga što su stalno išle akcije, stalno su išle kazne i upravo zbog toga su zapravo i navikli se da stavljaju te kacige. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovani Ante Sanader.
Hvala potpredsjedniče. Pa evo kolegice, mislim da se tu oko toga svi slažemo i ovo što sam rekao u zadnjem dijelu, apsolutno briga za mlade jer svi smo bili mladi. Mladi čovjek, mladi momak hoće vidjeti curu, hoće se pokazati curi, a ako mu nije frizura dobra ima neki dobri motor, ako nije dobar motor mora malo brže voziti pa onda ima dobro auto, nema dobro auto ili cura, obrnuto, hoće se pokazati momku i to su ta vremena i zato je logično da raspravljamo i vidimo. Ali nažalost, statistike su vam pokazale kroz godine koliko mladi ljudi stradavaju. I odgovorno društvo mora u svim segmentima, ne samo u ovom segmentu policijskom i ovom kažnjavanja jer to je najnepopularnije ali nažalost mora biti i tog ali moramo cijelo društvo, svi segmenti od škole, obitelji. Obitelj se trudi pokušati utjecati na mlade ljude. Od obiteljskog odgoja koji je sigurno najvažniji ali i društvo u cjelini pokazivati ono što je negativno, to isticati kao negativno a ne to isticati. Nažalost mladima često ti uzori budu loši pa onda onaj brzo vozi kako je prošao da i ja tako mogu i iz toga dolaze svi ovi problemi. Ali evo ako smo svi jedinstveni u tim stavovima i ukupno društvo daje sve od sebe kao što se radi, kao što statistike pokazuju u zadnjih 20 godina ipak da je pao broj poginulih, stradalih u prometu, manji broj prometnih nesreća, onda sigurno da ćemo i ovakvim mjerama postići rezultate.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je poštovani Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Evo ja želim govoriti o Zakonu o sigurnosti u prometu. Ja ću svoje izlaganje usmjeriti na izmjene članka 221. ovog Zakona u kojem se brišu stavci 3. i 4. i pokušati ću dokazati zašto bi to bilo loše i da moramo razmisliti o ovome što je govorio i kolega u ime kluba HDZ-a. Jer, ova je odredba unesena 2008. godine kao svojevrsni osigurač mladih vozača. Svi znamo što je bilo te 2008. godine, to je bila godina u kojoj je poginulo gotovo najviše mladih vozača u proteklom desetljeću. I postavlja se pitanje da li je ona dobro pogođena u smislu definicije mladog vozača s obzirom da je ona tada definirana u odnosu na dob i povezana sa snagom motora ili snagom vozila a onda su se pojavile dvojbe tko je mladi vozač. Je li to ona koji može također položiti vozački ispit sa 45 godina i prvi puta početi voziti taj isti automobil velike snage. U čemu je onda uopće razlika osim ajmo to tako reći u nekakvom razvoju osobe, da li je ona jednaka sa 18 ili sa 40 godina. Koja su ograničenja bila prisutna za tu dob od 16 do 24 godine, tj. za mlade vozače? Znači izdavala mu se dozvola na 10 godina maksimalno dopuštene brzine danas smo čuli mogao je voziti 80 km na sat, nije smio voziti većom brzinom od 100 km na običnim cestama odnosno 120 na autocesti. Mopedom je smio najviše voziti 40 km na sat. Nije smio početi uopće upravljati vozilom ukoliko je pod utjecajem alkohola ili opojnih droga i u najmanjoj količini, svi znamo da za sve ostale vozače vrijedi onih 0,5 promila. Također mladi vozači ne smiju upravljati automobilom čija snaga motora prelazi 80 kilovata, negdje oko 105 konjskih snaga a ako upravlja automobilom jačeg motora od propisanog kazna mu je bila 1000 kuna. Još neke stvari koje mladi vozač po zakonu nije smio raditi a to je bilo vuči bilo kakvo priključno vozilo na automobilu te organizirano prevoziti djecu. To su bila ograničenja postavljena 2008. i kroz izmjene zakona malo modelirana do 2014. godine. Što kažu podaci o poginulima za 2013? Od '90.-te na cestama je tada poginulo 1360 ljudi, broj žrtava smanjio se za 3,7 puta, tj. 2013. bilo je 367 poginulih. Znatno se smanjuje i broj nesreća koje uzrokuju mladi vozači. Primjerice 2008. bilo je 10 tisuća i 574 takve nesreće sa 160 poginulih a 2013. 4 tisuće 390 nesreća sa 62 smrtno stradala mlada vozača, negdje oko 63% manje. O ovome se oglasio i Ustavni sud na zahtjev da se ocjeni ustavnost članka 221. koji je tada postavila skupina zastupnika iz oporbe 2008. godine. Ustavni sud u svom rješenju navodi da razlikuje tri kategorije vozača. Znači novi vozači koji su vozačku dobili po starom zakonu, oni koji sada podliježu zabranama i ograničenjima iz novog zakona koji je tada izglasan i oni punopravni vozači, znači mladi vozači koji su položili vozački ili dobili vozačku za vrijeme važenja novog zakona. Što se tiče ograničenja na 80 kw Ustavni sud naložio je policiji da tijekom 2014. vodi statistiku i da ih obavijesti do 1.3.2015. što su uočili u primjeni te odredbe. Znači oni su rekli mi ćemo ponovno razmotriti ustavnopravnost te odredbe članka 221. kada nam dostavite podatke. Ali su u toj odluci rekli da vi možete izmijeniti ovaj zakon ako smatrate potrebitim da se izmijeni i ovaj članak zakona. Znači dali su vam dozvolu ali će svejedno nakon vašeg …, ja ne znam da li ste vi to napravili, oni tu ustavnopravnost tog članka ipak ocijeniti i morat će ga ocijeniti jer su se obvezali. Što kaže novi zakon? Vlada ukida sporne odredbe iz 2008. tj. te stavke 3. i 4. članka 221. Što su mladi vozači zamjerali na tom prijedlogu zakona? Mislim da su bili ipak u jednom velikom dijelu u pravu. To je nejednakost mladih vozača pred zakonom s obzirom na dob i iskustvo. Netko tko je položio ispit sa 24 godine mogao je odmah voziti jači automobil. Netko tko je to napravio sa 18 ili 19 godina, što je najčešća kategorija polaganja vozačkih ispita, morao je čekati 5 ili 6 godina da vozi automobil jače kategorije. Mnoge profesije vezane su za upravljanje automobilom i ta mladež koja je dobivala dozvole jednostavno bila je nekonkurentna na tržištu rada s obzirom na ograničenja snage vozila koje smiju voziti. I ono što je možda najčešći problem bio, u obitelji uglavnom više-manje uvijek ima jedan automobil. Ako je bio veće snage taj vozač nije mogao stjecati iskustvo vožnje takvog automobila, jednostavno nije ga smio voziti i to je za njih bila jedna od najvećih prepreka. Zbroj smrtno stradalih u 2014. je 307 osoba, znači 16,6% manje nego 2013. godine kad ih je poginulo kako sam rekao 368. To je pokazatelj da je ovaj zakon uz Nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa učinio određene velike pomake i da smo se približili onoj željenoj brojci. Ona nikad nije dobra, ali do 2020. da to bude 5 osoba na 100 000 stanovnika. Mislim da tome treba težiti i dalje. Trend smanjenja je zabilježen i kod mladih vozača. U 2014. u nesrećama koje su skrivili mladi vozači poginulo je 36 osoba što je 31 osoba manje nego 2013. godine. U tim nesrećama teško je ozlijeđeno 385, a lakše 1897 osoba što je manje za 20, odnosno 12% nego u 2013. Znači govorimo o mladim vozačima kojima ipak treba staviti određeni osigurač ili pokušati ih zaštititi jer to mora biti intencija svakog zakona. Mi smo 2008. imali ukupno 664 osobe, a kažem 2014. 308 ili gotovo 100% manje. Znači kad je donesen zakon koji se mijenjao kasnije, znači imamo gotovo smanjenje za 100% manje poginulih u odnosu na 2008. godinu. Broj poginulih mladih vozača 2008. iznosio je, ono što sam rekao na početku, 167. Prošle godine čuli smo 32. To je velika stvar za ovu državu. A i moramo promatrati zakon upravo u tom segmentu jer statistika ne laže. Primjenom novog zakona, Nacionalnim programom sigurnosti u prometu, pojačanim kontrolama, većim kaznama, ali i boljom cestovno infrastrukturom, boljim automobilima svih klasa jednostavno broj mladih vozača, broj poginulih mladih vozača smanjivan je kontinuirano. Kažem, 2014. bio je 36 mladih vozača poginulih što je gotovo 5 puta manje nego 2008. godine. Ne trebamo govoriti kažem što znači jedna tragedija i gubitak svakog mladog života. Danas raspravljamo o zakonu koji miče jednu barijeru vezanu uz snagu vozila kojim upravlja mladi vozač s B kategorijom. Mislim da je zbog određenih dvojbi i moguće nepravednosti isti dobro učiniti. Znači možda i treba maknuti ove odnose, ali ipak ostaviti nekakvu barijeru koja bi se ticala iskustva mladog vozača povezanog sa snagom vozila na način da svaki novi vozač koji položi vozački ispit treba ipak barem dvije godine ili barem godinu dana jednog roka u kojem će mu se dozvoliti da vozi i jače automobile. I ne bih to vezivao kažem uz godine jer definicija mladog vozača možda je krivo postavljena u samom nacrtu zakona, jer položio ispit sa 18, 25 ili 32 godine ti si neiskusan vozač u prvom trenutku, bez obzira na tvoje psihofizičko stanje i imaš određena ograničenja i možeš u prometu kažem napraviti nešto što onda završi na krivi način. Ja mislim da ovakvo ograničenje možda nije presudno ali je ipak kažem ponovno bio osigurač i mladi su to prihvatili. Mladi su to prihvatili teške volje, ali su prihvatili i prilagodili su se tome da neće voziti jače automobile zato što jednostavno im je to bilo zabranjeno, a i plaćali su kazne. I mislim da statistike jasno pokazuju kada se što događa jer policija to vrlo dobro vodi, a upravo se događaju nesreće vezane uz snagu automobila i brzinu. Pa imamo slijetanje vozila s ceste, imali smo 2008. 54 mlade osobe, 2013. 28, znači smrtno poginulih. Nalet na pješaka 2008. je bilo 37, 2013. 6. Sudar vozila u pretjecanju 2008. 37, 2013. 9. Znači vidite na neki način snagu zakonske odredbe. Koji su uzroci prometnih nesreća kažem kad govorimo o nepropisnoj brzini. 2008. smo imali 18, sada 6 u 2013. Brzina u neprimjerenim uvjetima 2008. 81, 2013. 31. Znači jasno nam kaže statistika što se događa sa jakim vozilima, brzinom i u vremenu kada se to događa. Najveći broj nesreća mladih vozača u razdoblju od 22 do 06 sati sa smrtnim posljedicama. Sve je jasno. Hoćemo li sada ovako liberalno pustiti da sad mladi vozač sa 18 godina uleti u taj automobil jakih snaga, jake ajmo reći kubikaže, puno kilovata ili konjskih snaga i neka vozi ili ćemo mu ipak ostaviti barem godinu dana, dobro o tome razmislimo, da se pripremi i za takav automobil.
Prelazimo na replike. Prvo poštovani Marijan Škvarić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Pa uvaženi kolega u vašoj raspravi zaista ste prije svega istaknuli zaista bitne naznake ovoga zakona, a tiče se mladih vozača, gdje ste zaista rekli da je malo još tu neravnopravan odnos da li je to mladi vozač po svojim godinama života ili to po godinama staža vožnje u tom dijelu. I mislim da tu bi trebalo dodatno taj dio zakona definirati. Dobro ste spomenuli da ima velikih problema, znači ako mladi vozač položi vozački ispit onda bi on sebi morao kupiti automobil, a pitanje je danas mogućnost kupovanja automobila i taj mladi vozač ako ima jedan automobil u obitelji koji je jače snage nikako ne može steći iskustva u vožnji. I prolaskom 24 godine on tri, četiri godine, pet godina nije vozio i sigurno ima veće probleme u vožnji, opasnost nego da je počeo odmah voziti. Ali ste dobro spomenuli jednu stvar koju bih posebno istaknuo da prije svega imaju i drugi faktori koji ovise o broju poginulih mladih vozača koje ste dobro napomenuli. Jedna od bitnih stvari, a to je da trebamo raditi na prije svega prevenciji, prevenciji u okviru auto škola. Pitanje je koliko su te autoškole osposobljene. Događa vam se da neki mladi vozač u svom dijelu školovanja nikad ne izađe na autocestu, nikad ne prođe nekakve uvjete i mogućnosti koji ga čekaju u stvarnom prometovanju. Autoškole bi trebale imati takav sustav educiranja da on zaista vozač kao takav može naučiti vožnju u svim uvjetima. Ovisi puno i prije svega o … [[Govornik se ne razumije.]] opremljenosti, jer vjerujem da je puno tome doprinijelo da se i u okviru lokalnih uprava, gradova, općina i cesta radi infrastrukture, nogostupe, radi se rasvjeta i kvaliteta horizontalna i vertikalna signalizacija. Sve to doprinosi boljoj sigurnosti na cestama i naravno ono što je bitno trebalo bi puno više raditi sa mladim vozačima jer u okviru gradova i općina postoje Vijeće za komunalnu prevenciju koje zaista o tome govore koji su ključni programi, projekti zajedno sa policijskim upravama da se radi na njihovom aktiviranju [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Znači puno prevencije je u tome dijelu da smanjimo broj nesreća. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani Josip Borić.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega, svakako prevencija ja sam to i naveo nije bez razloga ostvaren ovakav napredak. Iako kažem svaki život, izgubljeni život je tragedija ali postoji kažem dobar zakon kojeg se dograđivalo, postoji Nacionalni program sigurnosti u prometu koji je petogodišnji i daje rezultate u pet godina. I sada je za mene ipak možda malo prehrabro da smo pustili upravo izmjenama članka 221. da sve ono što smo do sada na neki način branili i prilagodili te mlade vozače tom činjenicom, iako je kažem po meni krivo možda tada definirano što je mladi vozač jer se sveo samo na dob i tu je možda bilo najviše i nepravde. I to treba po meni u ministarstvu lijepo promisliti i ostaviti određenu barijeru od godinu ili dvije dana po njihovoj procjeni da se ipak omogući stjecanje. Jer ipak je vožnja određena vještina i iskustvo ne samo psihofizičko stanje, pamet ili samo glava. I da jednostavno se omogući da ti ljudi ipak onda stiču kroz slabiji automobil, slabijih snaga određeno iskustvo i da onda se to sa protekom od godine ili dvije dana normalno takvoj osobi i skine. Jer jednostavno ovako ćemo doći u situaciju da je od donošenja ovog zakona sve slobodno. I sjetimo se kažem ponovno te 2008. i zato je i tada napravljen Zakon o sigurnosti prometa potpuno novi sa velikim ograničenjima. Slučaj Velika Gorica neću spominjati što se desilo. To je imalo i svoj pravosudni tijek itd. da nam se ne desi sutra ponovno i da onda opet kažemo tko je kriv, a uvijek svi traže krivca. A Vlada si ovdje sebi dala mogućnost da bude isključivi krivac je maknula sve barijere i bilo kakav osigurač. Mislim da ipak treba ostaviti jer kažem u odnosu na vozačko iskustvo ne na dugo.
Sada će replicirati Frano Matušić.
Zahvaljujem. Pa kolega, zapravo puno toga je relativno ovdje u ovim prijedlozima i može se pomoći na razne načine. U konačnici cilj treba biti doista zaštita vozača svih u prometu ne samo vozača, nego svih koji sudjeluju na neki način u prometu. Ali prije svega sprječavanje tragedija koje su doista bile povod za donošenje zakona koji je 2008. ublažio i zapravo taj veliki postotak mladih vozača koji je ginuo, zapravo smanjio značajno. Međutim, kad kažete vozilo od 80 kilovata ili 105 konjskih snaga to je vrlo relativan pojam. Kad imate mali automobil kao što je recimo Fiat 500 sa 105 konjskih snaga to je jurilica. Imate dakle te manje automobile koji mogu biti jako nabrijani sa 105 konjskih snaga može biti jako puno u Renault Clio recimo ili ovako primjer koji sam spomenuo. Dakle, to je jedan relativan pojam. Druga stvar što je sa vama pitanje kad je netko položio vozački ispit, ali to sam već predlagao i prije. Ja sam zato da se mladim vozačima u smislu tek položenog vozačkog ispita, da im se daje privremena dozvola, privremena dozvola koja bi se nakon godinu, nakon dvije prevela u pravu ali pod također određenim testovima koji bi dokazali da je taj vozač stvarno savladao vožnju. Jer teško će netko savladati vožnju u 30 sati i teško će bit dobar vozač na autocesti ili bilo gdje drugdje. Ja svakodnevno vozim, pa da vam ne pričam što sve vidim u vožnji i na koji način se ponašaju vozači ali to nema veze sa mladim vozačima nego generalno sa načinom vožnje. Imate spore vozače koji su nekad i češći uzrok prometnih nezgoda nego ovi brzi vozači. Imate spore vozače koje nikad policija ne kažnjava, premda ima kazna i za spore vozače ali ja nikad nisam vidio. Netko napravi kolonu od 20 automobila [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] i policija ga, ne miče ga sa strane itd. Dakle, puno toga je relativno.
Posljednja replika Tomislav Klarić. Tomislav Klarić, replika. Hoćete replicirati ili ne?
Evo uvaženi kolega Borić, vi ste istaknuli dva bitna problema o kojima se dosadašnji zakon nije posvećivao upravo ovo što znači ukoliko netko položi vozački ispit sa 25, 30, 40, 45 godina on praktički nema nikakvih ograničenja. Onaj tko položi sa 18 ima ograničenje do 24. godine. Činjenica je da koliko god se to smatralo možda nepravedno prema mladim vozačima da je ova statistika koju ste pročitali nepobitna. I u svakom slučaju ono što je dobro u postojećem zakonu može se prilagoditi da se smanje ti uvjeti ali svakako mora ostati jedan takav dio. Kad netko govori o automobilima, evo gospodin Matušić je maloprije spomenuo, da i slabiji automobili mogu postići velike brzine. Činjenica je da automobil sa 80 konjskih snaga može postići brzinu i od 140 i od 150 i od 160 ali osjećaj te brzine u takvom automobilu nije isti kao u nekakvom BMW-u, AUDI-u od 140 i 150 kad praktički, a naročito na otvorenim cestama, vi nemate uopće osjećaj da vozite brzinom, pogledajte i sami kad vozite autocestom ukoliko ne gledate na brzinomjer vama brzina od 150, 160 osjećaj je kao da vozite 110 za razliku od automobila do 100 konjskih snaga koji su dozvoljeni mladim vozačima. U svakom slučaju ne bi trebalo ukidati ovu odredbu u smislu stjecanja iskustva, osim za profesionalne vozače koji su završili taj dio školovanja i stekli određeno iskustvo. Ali u svakom slučaju treba taj standard odnosno tu statistiku dovest onom konačnom cilju da stradavanja ne budu veća u odnosu na ova koja su dosada, da se taj postotak smanji. I ova statistika koju ste iznijeli je u svakom slučaju ona koja dosadašnji zakon stavlja u pravom smislu riječi da zakoni moraju biti ti da štite i život naših građana.
Odgovor na repliku, Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Klarić, pa činjenica jest da je mnogo toga dozvoljeno sa punoljetnošću, znači sa 18 godina, ali da je recimo ovo jedan od zakona koji je upravo baš na tih 18 godina napravio jedno ograničenje i on nije sigurno tada bio primljen kod mladih ljudi baš na najbolji način jer ipak i oni vole kako smo danas čuli stisnuti gas upravo kako reče kolega Novak tih nabrijanih pila kako oni to zovu i vole pokazati da su zreli da mogu, da mogu brže i bolje od nekog. Međutim, statistika je neumoljiva i ona pokazuje kažem u odnosu na 2008. godinu razloge tj. imamo vrste nesreće koje su povezane s brzinom i snagom, a njih sam čitao, slijetanje vozila s ceste, nalet na pješaka, sudar vozila u pretjecanju. Tada ih je bilo 147 sa smrtnim slučajem, 2013. takvih je nesreća bilo 43. Uzroci, najviše dva uzroka, nepropisna brzina i brzina neprimjerena uvjetima. 2008. 99 takvih smrtnih slučajeva, 2013. 37. Mislim da ne trebamo biti veliki ni stručnjaci da ne možemo pročitati te brojke i da ipak utvrdimo da kroz izmjene ovog zakona tj. konačni prijedlog da se reagira i da se ostavi jedan promijenjeni oblik ovog članka i nekakvo ograničenje koje će biti vezano uz iskustvo, povezano sa kilovatima tj. snagom vozila, a ne uz dob jer onda ćemo doći na ono što smo imali opet nezadovoljstvo i neke nepravedne situacije koje su i tad pojavljivale. Jer kažem mladi vozač je nespretno definiran i on je mladi vozač bio sa 50., sa 35. ili 18. godina u smislu svog iskustva i tu treba zaista napraviti nešto da ne ostane ovaj zakon bez ikakvih barijera pa da se onda sljedeće godine pitamo a što smo to učinili kad vidimo statistiku?
Pravo na pojedinačnu raspravu sada će iskoristiti poštovana kolegica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle, ja ću u jednom dijelu se izreferirati, odnosno možda i ponoviti neke stvari koje su neki kolege prije mene rekli ili su ukazali na njih, ali evo krenut ću redom. Vezano oko izmjena ovog Zakona o sigurnosti prometa na cestama a koji se odnosi na problematiku mladih vozača. Govorim sad i o tome zato što sam o tome govorila i tada kada se taj zakon donosio ovdje u Hrvatskom saboru i kada smo vodili rasprave o tome što to znači mladi vozač, zašto ograničenje za mlade vozače i tada se otvorila jedna rasprava koja ustvari mislim da nije do danas završena, a to je zašto ograničenja, govorim sad o kubikaži motora, motornih vozila, dakle samo za mlade, dobno gledajući od 18 do 24 godine, što je sa kategorijom ili pojmom ili nečim što ovaj zakon ne poznaje, a to su novi vozači? Neću reći sad neiskusni vozači da to ne stoji u zakonu ali novi vozači. I u biti već tada smo raspravljali o tome i davali prijedloge dakle da u nekoj budućnosti bi ovaj zakon trebao upravo prepoznavati tu kategoriju. Jer kao i većina vas koji ste ovdje raspravljali i ja smatram da netko tko položi vozački ispit u 18. godini, u 25., 30. ili 65. on je novi, prvenstveno je novi vozač uz vjerojatno još neka dodatna ograničenja koja nosi ta dob, htjeli mi to priznati ili ne. Neka ograničenja za vožnju nosi i ta mladost, a neka za vožnju nosi i starija životna dob, neću reći starost, ali nosi. Mislim to mi svi toga moramo biti svjesni. Stoga mi je ustvari žao što nikada svih ovih godina, a o ovom zakonu smo 2008. ako se ne varam je prvi zakon pa smo onda imali nekoliko izmjena, što ustvari do dana današnjega mi nismo uspjeli uvesti u ovaj zakon upravo tu kategoriju novog vozača. Da li će taj novi vozač imati ograničenje samo što se tiče brzine, da li će imati ograničenje kubikaže što mi se čini nekako kako godine prolaze i razvoja automobilske autoindustrije da to sve će biti manje moguće ali mi recimo ujedno razmišljamo jednog dana i o električnim automobilima. Dakle, razvoj automobilske industrije će ići tako da ćemo vjerojatno u budućnosti možda i skorijoj morati još neke izmjene raditi. Dakle, ja se iskreno zalažem da u ovaj zakon jednog dana unesemo tu kategoriju novog vozača koji će imati određena ograničenja pa makar i vezano uz ovu brzinu, ograničenje brzine koje sada po ovom prijedlogu zakona ostaje za tu kategoriju mladih vozača. A oni jesu kao takvi definitivno diskriminirani u odnosu na sve druge koji po prvi puta ustvari dobivaju vozačku dozvolu ili recimo polože vozački ispit u 50 godini života jer vožnja je dobrim djelom i stečeno iskustvo koje vi imate, koje dobivate sa godinama. Zato mi se čini, a u skladu i sa odlukom Ustavnog suda, kolega Borić je o tome govorio dakle ova odredba zakona nije proglašena protuustavnom, mada je bila na ocjeni ustavnosti ali je Ustavni sud našao određene stvari na koje je upozorio zakonodavca, a jedna od bitnih primjedbi je bila pitanje tretiranja na jednak način mladih vozača koji su tu hrvatski državljani i koji ovdje dakle žive u Hrvatskoj i mladih istih takvih vozača koji dolaze u Hrvatsku kao turisti u prolazu ovako onako. Dakle i to da se prema svima ustvari treba postupati na jednak način. I čini mi se da je to ustvari i najveći problem za zakonodavca bio kako postići to da on u ne znam Sloveniji, Austriji ili ne znam gdje može voziti auto velike kubikaže sa 19 godina a u Hrvatskoj to ne može, a ti praktički jel kažnjavaš, ne kažnjavaš, jer on tamo ima drugačije propise i u konačnici nije došao svojom krivicom u tu situaciju. Tako da u tom djelu razumijem na neki način i muku zakonodavca i osobno smatram, jer sam se i tada zalagala da ne treba imati, da je ok i da je u redu da se ovo ograničenje kubikaže miče iz zakona, ali sam jako za to da ostane ograničenje brzine. Kolega Borić je govorio o statističkim podacima kako se zahvaljujući upravo ovom članku zakona došlo je do smanjenja nesreća u kojima su sudjelovali mladi, broja poginulih itd. ali mislim da se to mora promatrati u sklopu još nekih faktora koje smo mi ipak u ovih zadnjih godina i puno boljih cesta od autocesta, ali i ovih drugih cesta ipak puno boljih novijih automobila koje ipak naši građani voze, prema tome u tom i plus svih akcija koje je MUP svih ovih godina, pogotovo zadnjih 10 godina radio i kroz nacionalnu Strategiju sigurnosti prometa i različitim akcijama medijskim itd. Dakle, tu je splet više faktora. Dakle, podražavam osobno ovaj dio koji se odnosi na ukidanje ograničenja što se tiče kubikaže. Podražavam ostanak ograničenja brzine, ograničenja brzine i evo na neki način apeliram da možda svi skupa jednog dana dođemo do toga da ovaj zakon počinje poznavati tu kategoriju novog vozača bez obzira kada položio vozački ispit. I konačno vezano oko kategorije starijih, naših starijih građana vozača, dakle ja smatram da određena dodatna ograničenja nakon određene dobi moraju biti i kada je u pitanju zdravstveni pregled i za vozače. Slažem se međutim s time da je 65 godina preniska granica. I slažem se s onima koji kažu povećavamo dob za odlazak u mirovinu, povećava se ovaj dob života, dakle životni vijek je duži i kolega Đurović je dao jedan prijedlog, stigao je određeni amandman ali mislim da određeno ograničenje, odnosno dodatna potreba da se izvrši zdravstveni pregled nakon određenih godina života da mora postojati jer znate šta svi smo mi, ja pretpostavljam da su u ovoj dvorani manje-više svi vozači, ja imam vozačku dozvolu preko 35 godina. Nekada sam vozila relije, danas više ne, danas ću možda u neku humanitarnu svrhu to učiniti. A kad govorimo o obiteljskim liječnicima i o tome hoće li oni ili neće nekome dati dokumentaciju ako je došao do nekakve promjene u zdravstvenom stanju. Ja ne znam da li je nekada netko u MUP poslao nekakav moj nalaz od mojih poteškoća sa vidom i nekih ograničenja koja sam i sama primijetila da imam u noćnoj vožnji ali sam se potrudila pa sam to riješila itd. Ali moj obiteljski liječnik koliko ja znam to nikad nije niti sam morala ići na ikakav zdravstveni pregled. Dakle, ovo sad govorim i vezano oko toga da li imam tu određene godine ili nemam, pa i tu tom djelu bi onda trebalo ustvari uopće vidjeti koliko je realno da se ona odredba zakona koja sad postoji da svaka nekakva takva promjena zdravstvena bi se trebala dostaviti u policijsku upravi, uopće bi ikad mogla ili uopće ne bi mogla stići, evo kolega Đurović je govorio o obavezi liječnika i kada uopće se nekakva medicinska dokumentacija može nekome predati. Evo, dakle u tome smislu podržavam izmjene zakona ali kažem osobno mislim da ovaj članak koji govori o ukidanju obaveze zdravstvenog pregleda za osobe starije životne dobi ne bi trebala ovako stajati. Ja sam zato da se povisi ta dob i definitivno ju ne bi trebalo promatrati samo i isključivo to zato što to košta 300, 500 ili 800 kuna. Ajmo onda pitati zašto to toliko košta? I možda se u tom djelu mogu napraviti pomaci pa bi onda i taj pregled bio dostupan i onima sa nižim primanjima. Hvala.
Hvala i vama poštovana kolegice. Prijavljene su četiri replike. Prva replika poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolegice, pa manje-više se slažemo prilično oko ovih zakonskih odredbi i po pitanju novih vozača također. To bi trebalo na neki način definirati samo mislim da je netko rekao da je u Sloveniji postoji privremena dozvola koja traje 2 godine dana. i to bi na taj način najelegantnije riješili i ne bi sada dovodili u pitanje dali je netko mlad 18, 19, 20 itd. Imate nove vozače koji polože sa 18 godina, a nemaju automobil i ne vozi godinu dana ili eventualno vozi dva, tri puta godišnje od roditelja, prijatelja itd. Kakav je taj vozač nakon godinu dana? što on zna o vožnji nakon 30 sati odrađenih ako je odradio i svih 30 sati? Dakle trebalo bi na neki način imati dodatni ispit sa tom privremenom dozvolom omogućiti da dvije, godine dana vozi a nakon toga u posebnim uvjetima gdje se testiraju stvarno i refleksi i reakcije na uvjete kakvi se događaju svakodnevno da se provjeri stvarno spremnost vozača za uključivanje u promet odnosno za normalnu vožnju. Ta ograničenja recimo sada su ograničenja 80 na cestama, inače je 90 izvan naselja ili na brzoj cesti je ograničenje 100, a toliko jest ograničenje na brzoj cesti. A na autocesti 120, a inače je 130 dakle to nisu neke značajne razlike u brzinama. Još bih nešto rekao, otvorio bih jednu temu koja se tiče zatvaranja autocesta radi zimskih uvjeta. Zatvaranje autocesta radi zimskih uvjeta pa to nema nigdje u europi. Konkretno, zatvara se ispod sv. Roka autocesta i šalju se ljudi na 10 puta goru cestu preko Gračaca i sa kamionima i jednaki su udari bure, još gore u nekim usjecima itd. koja je to nelogičnost. Dakle i to je pitanje sigurnosti. Vidim da je ovdje u javnoj raspravi bilo otvoreno i to pitanje, čini mi se značajno da se autocesta osigura da se normalno može prometovati u zimskim uvjetima uredu, kamionima je problem vjerojatno zbog velike površine, ali osobni automobil nema nikakvog razloga da se zabranjuje promet kod jake bure.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Matušić, da kategorija novog vozača znam da to onda otvara i ova dodatna pitanja koja ste vi otvorili, ali mislim da vrijedi pokušati pronaći najpovoljniju soluciju, svjesna toga da vjerojatno onaj koji položi ispit u 40.godini vjerojatno je da ima automobil ili ga namjerava odmah kupiti da će odmah krenuti voziti negdje ostala valjda navika, ja to kažem nekada isto tako sa 18 godina manje-više svi su išli polagati vozačke ispite pa jesu li imali auto ili ne ali to je bilo ono nešto što uz put što se kaže napraviš. Dakle vjerojatno ima različitih rješenja, vrijedi se potruditi i mislim da bi onda u tom smislu i ovaj zakon bio bolji. A što se tiče zatvaranja naših autocesta za vrijeme kada su takvi nepovoljni zimski uvjeti. Ja sam se isto našla x puta i više puta na udarima bure prvenstveno jer i na sjevernom Jadranu bura žestoko tuče i moram kazati da sam par puta bila u situaciji da mi je bilo žao što su me pustili preko Krčkog mosta, a da ga nisu zatvorili za sav promet. Tako da ja tu ne bih ulazila vjerojatno ipak procjena i određenih prometnih stručnjaka itd. da su određeni udari bure ili nanosi snijega ili ne znam čega takvi, a i nemogućnost u krajnjoj liniji zimske službe pretpostavljam jer nekad su toliko ekstremi uvjeti u smislu padalina vjetra itd. da ja osobno razumijem da tu cestu zatvore. Da li pri tom ona druga cesta je sigurnija ili ne, to opet možemo o tome raspravljati. Ali ja znam da starom cestom kroz Gorski Kotar od Zagreba preko Karlovca do Rijeke nisam nikada ostala ni zbog bure ni zbog zimskih uvjeta i nikada me nisu maknuli sa te ceste, … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Borić, replika. nisu maknuli sa te ceste, … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepo. Kolegice Sobol mi svi danas govorimo više-manje svi klubovi naveli smo osnovni cilj, a to je zaštita vozača mladih i starijih znači povećanje sigurnosti u prometu i za to mijenjamo zakon, to je nekakav osnova premisa kojom su svi krenuli u raspravu. I sada se opravdano postavlja čitanje štitimo li mi tu krivo definiranu definiciju mladog vozača na način da ukidamo sve barijere kroz brisanje stavka 3.i 4.ovog članka 221.ili povećavamo mogućnosti da povećamo nesigurnost u prometu i smrtnost mladih vozača i jeli to jedini i osnovni uzrok. Nije sigurno, svi znamo da možete voziti i 190 sa 45 godina kao i sa 20 godina, ali ipak država ima snage reći mi smo postavili određenu barijeru. To što je ti ne poštuješ,više-manje onda tvoj problem. ali ovako bez ikakve … vi nemate što reći bilo kome. Nažalost kažem ginu mladi ljudi bez obzira na zakon, ali postojale su barijere i sada ostajemo bez ikakve i tome se treba prići na jedan način koji sugerira da ćemo i dalje štiti nekakav život, sigurnost bez obzira na definiciju pa makar i novog vozača ili mladog vozača. Ali onda to riješimo kroz iskustvo od godinu ili dvije dana vezano uz vožnju ne uz dob. Ali to moramo ostaviti ako želimo biti ozbiljni i ovaj zakon zvati Zakon o sigurnosti prometa jer sve ispod toga će biti krivo definirano onda jer ćemo se vratiti u 2007.i one statistike kojima je država pokušala doskočiti izmjenama zakona 2008. I onda je krenula statistika, ali li sve ostalo i cestovna infrastruktura što sam rekao i nacionalni program i bolji automobili i veći i sigurniji automobili itd., ali ako mi kažemo mladom čovjeku koji sada ima 18 godina i dobio je vozačku uđi u automobil od 220 konja i vozi se kako hoćeš vi njega niste zaštitili apsolutno ničim.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Borić, da mi mu dopuštamo da uđe u automobil od 220 konja ali mu kažemo ne možeš voziti više od 120 na autocesti i ne možeš voziti više od 80 na drugoj cesti. Prema tome, mi nismo ukinuli sva ograničenja, dakle ukida se miče se ova odredba o kubikaži, ali ovo drugo ostaje. Ja ponavljam još jedanput i još jedanput upućujem vidim jer ste u raspravi imali to da ste čitali presudu odnosno mišljenje Ustavnog suda vezano oko ocjene ustavnosti da i po mišljenju Ustavnog suda te odredbe u ovom zakonu jesu bile upitne. Zbog toga ako se ne varam su i tražene određene statistike koje je MUP trebao dostaviti Ustavnom sudu. Jer nemojmo zaboraviti od 1. 7. 2013. mi smo članica Europske unije i kao što mi moramo voziti po propisima kada dođemo tamo onda i oni ovdje. Ali kada ga se zatekne u autu koji ima veću kubikažu on je stranac i njemu ne možete oduzeti vozačku dozvolu.
Hvala lijepa. Poštovana Ljuljana Cvjetović, replika.
Poštovana kolegice mi se slažemo da moraju postojati ograničenja i za mlade vozače a i za starije, znači za vozače starije životne dobi. Ali zalažemo se i za nešto drugo. Ja ću vam reći moj primjer. Prije 4 mjeseca sam morala produžiti vozačku dozvolu. Vi odete kod obiteljskog liječnika i on vam izda potvrdu sa vašom poviješću bolesti koja izgleda otprilike E6, G7, i u tom smislu. To naravno mogu razumjeti samo liječnici. Tada sa tom potvrdom morate ići na medicinu rada. Tamo ispunite psiho test, vrlo kratak, neke sličice. Liječnički pregled vam je razgovor sa liječnikom i pregled očiju jer moraju utvrditi da li nosite naočale pri vožnji ili ne. Ako nosite naočale mora vam biti slika sa naočalama. I taj pregled košta 350 kuna. Mi se pitamo, da li obiteljski liječnik koji vas liječi 30 i više godina može istu tu potvrdu dati. On ne mora prijavljivati MUP-u, on ne mora biti kontakt sa policijom, ali mislim da on najbolje zna u kakvom ste vi stanju i kakva je vaša bolest. Šta nije žalosno da ja imam vozačku dozvolu 46 godina od 18 godine do 65, nikada me ništa nije nitko pitao niti je moj liječnik bio obavezan da barem kaže da li ja moram nositi naočale ili ne nositi naočale da bi dobila vozačku dozvolu.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Poštovana kolegice. Pa dakle, ja mislim da se vi i ja ustvari slažemo. Ja se zalažem za to da sa određenom dobi, da sa određenom dobi moramo biti svi u situaciji da obavimo i taj zdravstveni pregled vezan uz sposobnost vožnje. Da li je to to što ste vi sada pa platili 350 kuna. Ako je problem tih 350 kuna, onda ajmo razgovarati o cijeni je li to previše ili je to premalo. To je cijena jednog psiho testa, to je cijena pregleda očiju i to je taj razgovor sa liječnikom. Da li to može raditi obiteljski liječnik? Možda to može raditi obiteljski liječnik ali onda u tom smjeru ajmo tražiti određena rješenja i određene promjene i ajmo tražiti rješenja u tom smjeru ako to nije 65 godina, rekla sam i u svojoj raspravi zato što je produžen životni vijek, zato što nam produžuju i godine do kada moraš obavezno raditi da bi išao u punu mirovinu, ajmo govoriti je li to 75 godina. Ili je to 80 godina? Dakle i u tom smislu onda to ostaviti u zakonu. A ja se ne slažem da je to što tada vi napravite to za 350 ili za 200 kuna da je to toliko nepodnošljivo da naši umirovljenici to ne mogu a u isto vrijeme zaboravljamo koliko košta tehnički pregled, registracija automobila i obavezno osiguranje. To nam nije problem.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa mislim da je ova dobna granica od 75 godina jedna onako vrlo racionalna mjera sadašnje radne, otprilike nekakve radne sposobnosti prosječne dužine trajanja života kao jedna granica o kojoj bi trebalo razmišljati oko poduzimanja liječničkog pregleda ili barem o skraćenju produženja trajanja vozačke dozvole. Zato sam i predložio ovaj amandman. A s druge strane sam tim amandmanom ciljao zapravo da se do te dobi vozačka dozvola traje po 15 godina a ne 10 godina kako je u ovom prijedlogu. S obzirom da je sukladno Regulativi Europske unije ne vidim razloga zašto ne bi je produžili pa traje 15 godina pa da ljudi imaju 5 godina duže svaki put to razdoblje koliko će trebati platiti tu vozačku dozvolu. A kada je riječ o ovom pregledu praktički sam siguran da ga ne može odraditi obiteljska medicina ni na koji način zbog toga što je struka tako definirana, medicina rada je danas specijalizacija. I ovdje nije pitanje procjene zdravstvenog stanja već je pitanje procjene sposobnosti upravljanjem motornim vozilom. Zato postoji ta specijalizacija medicine rada, zato se izdaju pravilnici i čitav taj sustav medicine rada koji je posložen zato da procjenjuje specifične sposobnosti da li za nošenje oružja, da li za vožnju automobila, da li za rad na specifičnim poslovima i procjenu sposobnosti za takvo nešto. Siguran sam da obiteljska medicina neće moći nikako u niti jednom obliku preuzeti. Jer jedna stvar je procijeniti zdravstveno stanje a druga stvar je odlučiti o tome da li je to zdravstveno stanje adekvatno sposobnosti za bilo što drugo. To je stvarno posao medicine rada i obiteljska ga neće moći. Zbog toga ona samo sudjeluje u ovom dijelu pripremnih nalaza, anamneze i eventualno laboratorijskih nalaza kada se ide na medicinu rada.
Hvala lijepa. Sada će u ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske zamjenik ministra unutrašnjih poslova poštovani Evelin Tonković.
Hvala predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Mogu vam reći da je bilo zaista zanimljivo, bilo je tu ideja, bilo je nekakvih prijedloga ali eto sada smo na neki način vezani ovim predmetom rasprave danas oko ovog zakona. Radi pojašnjenja ja bih kazao u raspravi se ovdje provlačila teza da liječnici na neki način prokazuju svoje pacijente.
Oprostite zamjeniče ministra, imam osjećaj da mislite da imate završnu riječ, a imamo još jednog govornika. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja sam vam rekao jer ste tražili, nisam mogao procijenit šta vi mislite, ja sam … šta tražite. Onda hvala lijepa, nastavit ćemo kad odradimo još jednu raspravu. Pojedinačna rasprava, poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja ne bih imao ništa protiv da je zamjenik ministra govorio, dapače. Ja ću kazati nešto i govoriti o nečemu što kolege danas poštovani nisu govorili. Kaže jedan hrvatski filozof da su mladi ljudi skloniji ljevici jer su buntovniji, jači, agresivniji, revolucionarniji, a onako u poodmakloj dobi da su ljudi skloniji desnici pa tako treba gledati i mlade vozače kada se domognu automobila i normalno da žele iskušavati taj automobil do samih granica, što naravno zna često kobno završiti pa u tom smislu treba shvatiti i ovu raspravu. Isto tako ću napomenuti neke stvari koje su govorili kolegica Cvjetović i kolega Đurović. Recimo ja nosim naočale, dioptrija mi se nije promijenila u zadnjih 20 godina, svakih 5 godina moram raditi kontrolni pregled naočala i to me košta nekih 320 kuna, k tome još moram odvojiti svoje vrijeme, idete oftalmologu, onda poslije doktoru medicine rada. Glede onoga što želim govoriti vezano je za to što je ovdje zamjenik ministra pa bih volio da on to posebno čuje iako sam pisao u dva navrata ministarstvu, a vezano je za članak 255. ovog Zakona o sigurnosti prometa na cestama. A zapravo o čemu se radi, to su nekako životne stvari iz prakse u životu. Radi se o motornim vozilima, traktorima i motokultivatorima, od područja Konavala, svih otoka, Kvarnera, Primorja, Istre, Zadra, Šibenske županije, Sinja, Imotskog, Splitsko-dalmatinske županije. Naime, kada govorimo o tehničkom pregledu vozila ta vozila koja voze otprilike 2, 5, 7 i 10 km/h moraju iz udaljenih mjesta dolaziti u stanice za tehnički pregled. Zakon doduše je omogućio da se tehnički pregled može, naime nadzornik za tehnički pregled može doći i na lice mjesta, no kako ta vozila nisu registrirana sve u jednom danu teško da oni imaju toliko djelatnika da bi to mogli napraviti. Pa sad možete zamislit poštovani zamjeniče ministra kako to izgleda kad recimo iz … vozite prema Imotskom, nekih … 65 km sa motokultivatorom na … pogon. S 4-5 km/h treba vam 10 do 12 sati da biste došli u stanicu za tehnički pregled za motorna vozila gdje vam tada nadzornik za ta vozila zapravo ne radi ništa niti koristi uređaje na toj tehničkoj stanici, niti one bubnjeve jer to ne može. On zapravo samo pogleda to vozilo, platite osiguranje i vi možete ići doma. To morate napraviti svake godine. Mislim da to nije dobro. Slažem se s time da svako motorno vozilo koje izlazi na javnu cestu mora biti tehnički ispravno, ali recimo znam da to rade u Bavarskoj, nešto u Francuskoj i Švicarskoj, da vi javnobilježničkom izjavom ili izjavom na tehničkom pregledu možete dati izjavu da je vaše vozilo tehnički ispravno, platite osiguranje i samim tim ste osigurali vozilo i ono može sudjelovati u prometu. Šteta je kažem što ovo nije obuhvaćeno ovim zakonom pa time ne mogu dati ni amandman, ali vas molim ukoliko je to moguće da razmislite i o ovome, bez obzira što je omogućeno zakonom da nadzornik može doći na lice mjesta, ali njih nema dovoljan broj i normalno da to ljudima, evo danas pada kiša recimo u Zagrebu, možete zamisliti jednog ratara koji mora 20 ili 30 km voziti do stanice za tehnički pregled, vratit se u jednom danu i naravno opet to napraviti svake godine. Ukoliko to ne napravi u roku od 15 dana dobit će naravno kaznu jer nije prijavio motorno vozilo. Znači samim tim što je odgovoran i što želi platiti osiguranje i tehnički pregled, mi ga onda kažnjavamo ukoliko to nije napravio za 15 dana. Stoga vam predlažem da razmislite malo o ovome, bit ću vam silno zahvalan ukoliko to napravite jer radi se o tisućama osoba koje imaju ova motorna vozila i motokultivatore, kažem najviše ovim rubnim dijelovima. Možda u Slavoniji je to manje jer se radi o radnim vozilima koja postižu velike brzine pa je moguće obaviti tehnički pregled u jednom danu. Ali ovo kažem iz prakse, iz onoga što razgovaram s ljudima mislim da bi trebalo to napraviti. Jer kažem, na tehničkom pregledu tim vozilima se ništa ne radi osim što im se napravi digitalni snimak, plati se osiguranje i time su oni zapravo zadovoljili sve uvjete i mogu sudjelovati u provedbi. Ukoliko sam pomogao i vama i tim ljudima bit ću vam zahvalan.
Hvala lijepa kolega. Što se tiče mladih i starih revolucionara, poslije zasjedanja ću vam ja reći to. Sada u ime Vlade, imamo i repliku, ispričavam se. Poštovani zastupnik Igor Kolman, replika.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Babić, iako nije predmet zakona ova tema me ponukala na repliku. Mi u Hrvatskoj imamo ogromni problem sa tehničkom neispravnosti vozila koja se kreću našim cestama, to kolege iz Ministarstva unutarnjih poslova znaju. Mi imamo ogromni problem s time da ima jako puno neregistriranih i uopće tehnički nepregledanih vozila na cestama, bitno više nego u uređenim državama Europske unije, a nažalost i mnoga vozila koja nam jesu registrirana i tehnički pregledana upitne su tehničke ispravnosti. U tom smislu ja mislim da mi ne možemo olakšavati kriterije na razini zahtjeva da zaista sva vozila budu tehnički pregledana i tehnički ispravna, ali ono u čemu se slažem i zato koristim priliku da dam tom dijelu vaše rasprave podršku, slažem se da bi trebalo naći načina da se ljudima taj postupak olakša. Postoje i mobilne stanice za tehnički pregled, postoje razne druge varijante u kojima bi se moglo ljudima olakšati ali bez ponavljam bez ikakvog snižavanja kriterija što se tehničke ispravnosti tiče. Jer ja mislim da naše statistike i nisu do kraja, ne pokazuju do kraja udio tehničke ispravnosti, odnosno neispravnosti u nesrećama. Neispravnost amortizera recimo koja produžuje put kočenja. Pa onda recimo imate nesreću koja se možda ne bi dogodila da su amortizeri bili potpuno ispravni i takve stvari koje naše statistike ne pokazuju u potpunosti. Dakle, mi si ne smijemo dozvoliti snižavanje kriterija, ali bismo trebali razmisliti o načinima da ljudima olakšamo pristup tehničkom pregledu i ispunjavanju onih zahtjeva koji se moraju ispuniti.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Kolman, očito me niste slušati. Ja nisam govorio o motornim vozilima, govorio sam o radnim strojevima, de facto o traktorima od 4, 5, 7 i 10 km/h i motokultivatorima. Nitko od ljudi s kojima sam pričao, znači nitko nije govorio o tome da ne želi platiti osiguranje ili zbog tehničke ispravnosti svog vozila. Ali kada dovezete to vozilo u stanicu za tehnički pregled vi ne obavljate, vi ne koristite niti jedan uređaj, niti bubnjeve za kočnicu, niti uređaj za ispušne plinove niti ne znam nešto drugo već samo dobijete digitalnu fotografiju. Znači, on vas snimi, uslika vas tu i platite osiguranje i to je to. Naravno da se slažem s tim i vi kažete da ima veliki broj neregistriranih motornih vozila. Mislim da je to zakon doskočio da u roku od 15 dana morate vratiti registarske pločice ili platiti osiguranje. Mislim da se to dobrim dijelom sredilo. Ali ovdje se radi stvarno o traktorima i motokultivatorima i tu ljudima činimo velike probleme. Znači, oni nisu protiv plaćanja pristojbi, dapače žele platiti osiguranje za svoje motorno vozilo. Jer i zbog sigurnosti sebe a i drugih sudionika u prometu već se radi isključivo o tome da oni moraju prevaljivati veliki put zbog ničega, izgubiti jedan cijeli dan, a mislim da to nema nikakvog smisla. Mogu dati javnobilježničku izjavu da je njihovo vozilo tehnički ispravno i da za to odgovaraju kao u Švicarskoj recimo. Hvala.
Hvala lijepa. Sada je red na zamjeniku ministra unutarnjih poslova poštovanom Evelinu Tonkoviću, završna riječ. Hvala lijepa.
Hvala predsjedniče Sabora, Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Radi jedne jasnoće da ne bismo stvorili jednu krivu percepciju u javnosti niti Ministarstvo unutarnjih poslova zanimaju podaci, osobni podaci o pacijentima i građanima, niti ih mi kao takve dobivamo od liječnika. Što mi dobivamo? Mi dobivamo samo opću obavijest liječnika da netko više nije sposoban upravljati sigurno motornim vozilom. To je nama potrebno i dostatno da bismo dosljedno zakonskim odredbama takvog građanina RH radi njega i radi drugih sudionika u prometu uputili na izvanredni zdravstveni pregled. Prema tome i povratno kad dobijemo informaciju mi apsolutno nemamo nikakvih saznanja ni o dijagnozi ni o onom problemu zdravstvenog koji tog čovjeka osobno tišti. Mi dobijemo samo uvjerenje da on nije sposoban ili je sposoban ili je ograničeno sposoban i ništa više od toga. To je više radi javnosti. Kolegica zastupnica je malo prije kazala jedan svoj primjer koji je vrlo interesantan. Sa 18 ili 19 godina jer ona kaže da 46 godina nije bila na liječničkim pregledima. Sa 18 godina hipotetski mi dobijemo vozačku dozvolu, idemo na liječnički pregled i do 65 godina po sadašnjem zakonu nitko nas ništa ne pita, a u međuvremenu stoji ono stanje zdravstveno kojeg mi znamo i znaju liječnici koji eventualno su u nekakvom kontaktu zbog nekakvih zdravstvenih mogućih problema. I sad se pojavljuju dvije situacije zašto je taj pregled moguće dobar ili moguće nije potreban. Mi smo u ovom trenutku odlučili da to nije potrebno. Da, moguće je da bi taj zdravstveni pregled odmah identificirao nekakav zdravstveni problem, pa bismo čovjeku kazali oprostite, ali znate ne možete ići u promet. A šta je sa onom skupinom građana koji će danas obavit zdravstveni pregled bilo tko od nas jer je ljudsko zdravlje nepredvidivo, bolje znaju kolege zastupnici koji su liječnici. Mi danas možemo obaviti sva moguća zdravstvena ispitivanja a da nam se značajno promijeni psiho fizički status kroz vrlo blisku budućnost možda već sutra. Prema tome, tu jednu hipotetsku situaciju koje se može dogodit je riješila odredba iz članka 233. stav 3. i tu treba inzistirati na dosljednoj primjeni tog članka. Znači, na liječničkom pregledu ako se na liječničkom pregledu ili tijekom liječenja utvrdi da vozač boluje od bilo koje bolesti ili ima invalidnost radi koje više on nije sposoban da bude sudionik u prometu. Liječnik koji je obavio pregled ili liječio vozača, te izabrani liječnik dužan je uz upozorenje liječnika o tome obavijestiti nadležnu policijsku upravu. A šta je to nego imperativna nula? I mi smo na taj način sanirali ovu situaciju kada smo rekli da više ne treba liječnički pregled, jer ako je nekakvom čovjeku koji je navršio neku dobnu granicu od 65 ili više godina, promijenio se zdravstveni status, a liječnik zna da se promijenio. A tko će prvi znat nego liječnik? Onda je liječnik dužan da dosljedno provede ovu zakonsku normu. I predviđena je novčana sankcija za pravnu osobu od 5000 do 15000 kuna, a za odgovornu osobu od 1500 kuna do 5000 kuna. Prema tome, ništa štetno se neće dogoditi po sigurnost prometa time što se ova obaveza ljudima sa 65 godina za sada eliminirala. Još jednom bih samo napomenuo da taj zdravstveni pregled na kojega ga upućuje Ministarstvo unutarnjih poslova, a sukladno odredbama Zakona o sigurnosti prometa na cestama ne plaća taj građanin ukoliko normalno bude sve u redu sa njegovim psiho-fizičkim zdravljem. Prema tome, teret je plaćanja na nekom drugom u tom slučaju. Eto hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Time smo iscrpili listu prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. A sada prelazimo na, tu su tri predlagatelja, isti zakon i dogovor je da se obavi rasprava zajednička o sva tri prijedloga. ... [[Upadica se ne razumije.]] Nisam vidio, žao mi je. Sad se nećemo vraćati kolega, ako dozvolite da završimo? Pošaljite pisanim putem ja ću zamoliti zamjenika da uzme u obzir vašu repliku. Idemo odlučivati o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 837. Rasprava o Konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Molim poštovanog zamjenika ministra unutarnjih poslova Evelina Tonkovića da se izjasni. Amandman Odbora za zakonodavstvo na članak 5., br. 1. imate ga? Polako.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Amandman se prihvaća Odbora za zakonodavstvo na članak 5.
Hvala lijepa. Postao je sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Amandman br. 2. istog Odbora na članak 14., poštovani zamjeniče ministra.
Amandman zastupnika Dražena Đurovića?
Ne, ne, amandman br. 2. Odbora za zakonodavstvo na članak 14.
Prihvaća se.
Da, da, prihvaća se jedan i drugi, ja sam to i mislio, čak bih refleksivno to rekao. Hvala lijepa. Postao je sastavni dio Konačnog prijedloga Zakona. Idemo na amandman poštovanog zastupnika Dražena Đurovića, amandman samo je jedan.
Hvala predsjedniče.
Samo je jedan, da izvolite na članak 8.
Amandman se ne prihvaća.
Obrazloženje.
Predloženom odredbom članka 8. Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama a kojom se mijenja odredba članka 222. stavka 2. Zakona o sigurnosti promet na cestama, propisano je da se liječnički pregled ne mora obaviti prilikom produženja valjanosti vozačke dozvole osim u slučajevima kada je obaveza zdravstvenog pregleda utvrđena zdravstvenim uvjerenjem na temelju kojeg je vozačka dozvola izdana. Naime za produženje valjanosti vozačke dozvole nakon navršenih 65 godina života važećim Zakonom o sigurnosti prometa na cestama propisana je bila obveza obavljanja zdravstvenog pregleda što se u praksi pokazalo kao prekomjerni teret za građane i te životne dobi te se stoga predložilo rješenje po kojem se zdravstveni pregled treba obaviti samo u slučaju da je obveza zdravstvenog pregleda utvrđena zdravstvenim uvjerenjem na temelju kojeg je vozačka dozvola izdana. Međutim, vrlo važno je iskazati da je važećom odredbom članka 233. stavka 3. Zakona o sigurnosti prometa na cestama propisana obveza liječniku da ako se na liječničkom pregledu ili u tijeku liječenja utvrdi da vozač boluje od bolesti ili ima invalidnost radi koje nije više sposoban sigurno upravljati motornim vozilom liječnik koji je obavio pregled ili liječio vozača te izabrani liječnik dužni su, znači imperativna je norma uz upozorenje bolesniku o tome obavijestiti policijsku upravu ili postaju u kojoj osoba ima prijavljeno prebivalište, odnosno privremeno ili stalno boravište kako bi ga u skladu sa zakonskim propisima uputili na izvanredni zdravstveni pregled. Također na kraju ističemo da se predloženim amandmanom ne mijenja dužnost obavljanja zdravstvenih pregleda vozača osim što bi se nakon navršenih 75 godina života vozačka dozvola izdavala na kraći rok nego što je to određenom odredbom članka 8. Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sigurnosti prometa na cestama.
Hvala lijepa. Podnositelj amandmana, poštovani zastupnik Dražen Đurović, očitovanje.
Hvala. Pa gospodine zamjeniče ministra, mislim da je bit bila u nečem drugom, a to je da vašim izmjenama i dopunama Zakona ograničavate trajanje vozačkih dozvola na 10 godina, dakle svakih 10 godina će trebati ići izrađivat novu vozačku dozvolu. Sukladno direktivama Europske unije moj amandman je bio da vozačka dozvola traje 15 godina i to je sukladno regulativi Europske unije koja dopušta da nacionalno zakonodavstvo dopusti maksimalan rok trajanja vozačke dozvole 15 godina. To je zapravo intencija, nisam uopće ulazio u pitanje zdravstva, a nakon 75. godine da svakih 5 godina se nova vozačka izrađuje, dokle u ovim izmjenama zakona, dakle koje ste sada predložili većini vozačka dozvola traje 10 godina i svakih 10 godina se izrađuje nova. Nije bilo uopće riječ o liječničkom pregledu. Dakle na tome je težište amandmana, na dužini trajanja vozačke dozvole, neovisno o liječničkom pregledu i ne vidim razloga točno zašto ona ne bi trajala 15 godina, a ne zašto bi mi svi otkad položimo vozački pa do smrti svakih 10 godina išli izrađivat novu vozačku dozvolu ako nam europsko zakonodavstvo omogućuje u Direktivi 2006/26 da to činimo svakih 15 godina. A stavio sam onda rok poslije 75. godine s obzirom da je to nekakva biološka dob da se to ipak čini svakih 5 godina što je nekako primjereno starosti. A nisam se uopće o amandmanu osvrtao na pitanje liječničkih pregleda ni na ovu intervenciju oko njihovog ukidanja.
Tražite li glasovanje poštovani … Molim da se izjasnite o amandmanu poštovanog zastupnika Dražena Đurovića kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 13 glasova za, 1 suzdržan i 71 glas protiv. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim izjasnite se. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 78 glasova za, 5 suzdržanih i 5 glasova protiv, donesen zakon P.Z.E. br. 837 u tekstu kako je predložila Vlada, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dakle, dogovorili smo se da zajednički raspravljamo o sva tri prijedloga. - Konačni prijedlog Zakona o prijenosu osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na Republiku Hrvatsku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 839; - Prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, prvo čitanje, P.Z. br. 745; - predlagateljica zastupnica Natalija Martinčević - Prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, prvo čitanje, P.Z. br. 830; - predlagateljica zastupnica Sunčana Glavak O prijedlozima zastupničkih zakona Vlada Republike Hrvatske dostavila je svoje mišljenje. A raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i sport i jednog i drugog i trećeg prijedloga zakona. Predstavnik Vlade Roko Andričević je tu, u ime prijedloga Vlade RH. Molim uvodno obrazloženje.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi zastupnici predmetnim zakonom vrši se prijenos osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever. Grad Varaždin i grad Koprivnica prestaju biti njegovi osnivači te osnivač postaje RH, a Sveučilište Sjever dalje nastavlja s radom kao javna ustanova. Nakon provedene rasprave ministarstvo je izradilo obrazac izvješća o provedenom savjetovanju sa zainteresiranom javnošću o nacrtu prijedloga Zakona o prijenosu osnivačkih prava na RH. Nakon provedenog javnog savjetovanja ministarstvo je uputilo na mišljenje mjerodavnim nadležnim tijelima na dodatne suglasnosti i praktički zakon je kao takav upućen u proceduru i došao na Hrvatski sabor. Trenutno stanje Sveučilišta Sjever se sastoji u tome da se izvodi 11 studijskih programa od kojih je jedan u biomedicinskom području, 4 programa su u društvenom, 5 u tehničkom i 1 studijski program u umjetničkom području. Sumarno gledano radi se o 7 stručnih studijskih programa i 4 sveučilišna studijska programa. Osnivanjem Sveučilišta "Sjever" ostvarene su prije svega pretpostavke policentričnog razvoja mreže visokog obrazovanja u RH u istodoban snažan doprinos regionalnom razvoju sjeverozapadne Hrvatske kako u gospodarskom tako i u kulturnom i opće društvenom pogledu. U tom smislu sam postupak osnivanja Sveučilišta Sjever utemeljen je na važnim povijesnim etnološkim i kulturnim pretpostavkama razvoja sjevera RH. Analizirajući opravdanost razvoja visokog obrazovanja u sjeverozapadnom dijelu RH potrebno je uzeti u obzir i strukturu stanovništva, njihove obrazovne karakteristike te napraviti usporedbu na nacionalnoj razini. Gradovima Varaždinu i Koprivnici koji su sjedišta Sveučilišta "Sjever" u odnosu na udaljenost od Sveučilišta u Zagrebu gravitira stanovništvo Varaždinske županije, Međimurske županije, Koprivničko-križevačke županije te dijelom Krapinsko-zagorske, Bjelovarsko-bilogorske i Virovitičko-podravske. Jedan od glavnih ciljeva strateškog dokumenta EU Europa 2020 je do 2020. godine dostići 40% visokoobrazovnih u populaciji 30 do 34 godine. Republika Hrvatska je postavila cilj do 2020. doseći 35% visokoobrazovanih u toj populaciji. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine RH imala je 26% visokoobrazovanih u ovom indikatoru, a županije sjeverozapadnog dijela RH u prosjeku 17% što ukazuje na to da je sjever RH u zaostatku sa prosjekom ostalog dijela RH. Ukoliko se posebno promatra postotak visokoobrazovanih u dijelu te populacije 30-34 godine u županijama koje su sjedište postojećih sveučilišta analiza pokazuje da se u svim županijama osim Osječko-baranjske imaju broj visokoobrazovanih u prosjeku ili veći od prosjeka RH dok samo Osječko-baranjska županija ima veći postotak od promatranih županija sjeverozapadnog dijela RH. Zaključno, valja istaknuti kako je platforma za donošenje Zakona o prijenosu vlasništva i osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na RH izražena u opsežnom elaboratu o osnivanju Sveučilišta Sjever koji je izrađen u siječnju 2014. godine kojim su zacrtani misija i vizija sveučilišta te istaknuti konkretni ciljevi u njegovom budućem dugoročnom razvoju potkrijepljeni i utemeljeni na egzaktnim podacima i pokazateljima. Na ovom mjestu valja istaknuti samo neke od značajnih ciljeva zacrtanih elaboratom čije će ostvarenje biti omogućeno donošenjem Zakona o prijenosu vlasništva. Osnovni razlozi ustrojavanja i ciljevi djelovanja Sveučilišta Sjever su: dugoročno povećanje broja visokoobrazovanih stanovnika u sjeverozapadnoj Hrvatskoj, omogućavanje pristupa visokom obrazovanju većem broju stanovnika sjeverozapadne Hrvatske, pokretanje visoko kvalitetnog znanstvenog istraživanja, umjetničkog rada i inovativnosti, jačanje doprinosa sveučilišta u regiji kroz potporu industriji i gospodarstvu te društvenom i kulturnom životu u cjelini, razvoj međunarodne suradnje sveučilišta i moguć pristup europskim fondovima, pokretanje vrlo važnog stručnog visokoobrazovnog programa u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Grad Koprivnica i Grad Varaždin svojim očitovanjima od 2.ožujka 2015.godine i 27.veljače 2015.godine izrazili su suglasnost i podršku u prijenosu osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na RH kako bi se postigli ciljevi sjeverozapadnog dijela RH vezani uz povećanje broja visokoobrazovne populacije. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine zamjeniče ministra da bi ova rasprava išla u nekakva da kažem pravom smjeru mislim da vi niste odgovorili na ključno pitanje, a to je da jedno privatno sveučilište osnovano uz potporu dva grada koji su obećali da će nešto financirati i sada najedanput to više ne ide i sad ta kompletna obaveza financiranja praktički prelazi na državu. E sad, koliko je dozvola za osnivanje veleučilišta u RH izdano to dobro znate i što znači ako se taj recept hoće primjenjivati na sve ostale? Mislim da je to ključna stvar koju ste vi kao predstavnik Vlade morali reći za ovom govornicom. Morali ste reći za ovom govornicom koliko to novaca košta? Ja se sjećam famozne priče oko javnog privatnog partnerstva, izgradnje sportskih dvorana itd. kako je to sjajan projekat da bi na kraju u državni proračun se ugradilo da se sufinancira taj sjajni projekata sa nekakvih 20 i još nešto milijuna godišnje. Mislim da ako donosimo ovakve odluke onda računi moraju biti čisti i hrvatska javnost mora znat točno koliko to košta i koliko će to koštati. Jer vi ako u ime Vlade to govorite, ako ne date taj odgovor onda niste dali potpun odgovor i mislim da svaka rasprava u ovom Saboru je suvišna onda.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zamjenik ministra znanosti, obrazovanja i sporta Roko Andričević.
Uvaženi zastupniče Šuker, znači u procesu donošenja i postupka donošenja Zakona o prijenosu vlasništva već je vlasništvo nas Sveučilištem Sjever u nekoliko navrata i na odborima točno definiran iznos troškova ovog postupka. Znači za 2015.godinu to je 5 milijuna kuna, za sve naredne godine to je 10 milijuna i 600 tisuća kuna.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa uvodnim izlaganjem predlagatelja ostalih zakona. Sada je na redu prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, prvo čitanje, P.Z.BR. 745. Predlagateljica zakona je poštovana zastupnica Natalija Martinčević. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege, poštovani profesori predstavnici Sveučilišta Sjever. Narodna stranka Reformisti smatra da je Sveučilište Sjever jedan od dugoročno najvažnijih projekata za Varaždin, za Varaždinsku županiju, cijelu sjevernu regiju ali i Hrvatsku u cjelini. I upravo iz tog razloga još u 11.mjesecu prošle godine u saborsku sam proceduru uputila prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever. Drago mi je da su važnost i značaj ideje da Sveučilište Sjever postane javno prepoznale i druge političke opcije i da je to podržala u konačnici i Vlada i izašla sa svojim prijedlogom, te vjerujem da ćemo oko ovoga danas u raspravi a posebno sutra u glasanju postići konsenzus. Odmah na početku izlaganja iznijet ću nekoliko ključnih argumenata. Prije svega regija sjever je regija sa preko 650 tisuća stanovnika koja jedina nema vlastito od države financirano sveučilište. Uz svo poštovanje prema Sveučilištu Zagreb i smjerovima koje ono ima u sjeverozapadnoj Hrvatskoj to nikako nije i ne može biti dostatno. Ovo dakle nije nešto čega smo se sjetili mi na sjeveru, dapače mi smo zadnji koji takvu inicijativu pokrećemo. Tu je važno podcrtati da uz javna sveučilišta u naša četiri najveća grada Zagrebu, Osijek, Splitu i Rijeci svoje javno od države financirano sveučilište ima i Zadar čije sveučilište kao javno osnovano još 2002.godine, Dubrovnik čije sveučilište kao javno osnovano 2003.godine i Pula čije sveučilište kao javno osnovano 2006.godine. Dakle u Hrvatskoj već postoji sedam javnih sveučilišta od čega dva na kontinentu a pet u jadranskim gradovima. Jedni sjever kao regija od 650 tisuća stanovnika dosada svoje sveučilište nije imala. Najuže poveza s tim je i drugi argument a to je podataka da je prosjek visoko i više obrazovanih na sjeveru Hrvatske bez dakle ovog indeksa nego ukupno 10,5%. Samo za usporedbu prosjek Hrvatske bez sjevera je 20% visoko i više obrazovanih a visoko i više obrazovanih u Gradu Zagrebu ima preko 30%. To je vjerojatno podatak koji ne zna puno ljudi, jer je percepcija o sjeveru Hrvatske uvijek drugačija, no ovo su egzaktne brojke koje jasno govore da je sjever Hrvatske podobrazovan u odnosu na ostatak Hrvatske, da to snažno utječe na naše gospodarstvo, na naše plaće i na razvoj regije u cjelini. I to je nešto što moramo hitno promijeniti. Posebna komponenta ove priče a ponovno je povezana sa svim dosada navedenim je i socijalna komponenta, odnosno žalosna činjenica koja se nažalost niti za mandata ove Vlade nije uspjela popraviti, a to je da je prosjek plaća u Hrvatskoj najniži upravo u Međimurskoj županiji koja je pretposljednja i Varaždinskoj županiji koja je posljednja po prosjeku plaća. U egzaktnim brojkama Varaždinska županija je 23,6%, a Međimurska 21,2% ispod prosjeka plaća u RH. Što to znači? To znači da vrlo mali broj roditelja danas može poslati svoju djecu na studij u Zagreb ili negdje drugdje. Studiji u Zagrebu košta puno. To se obitelji sa prosjekom plaća od 3.570 kuna koliko je u Varaždinskoj županiji sasvim sigurno ne mogu priuštiti. Ekonomske projekcije pokazuju da prosječni trošak studiranja izvan mjesta stanovanja odnosno regije stanovanja stoji mjesečno oko 2.500 kuna, stan, režije, prijevoz, hrana, bez participacije u školarini odnosno pod uvjetom da je student u redovitom statusu i da ne plaća školarinu. Omogućujući djeci da studiraju doma u Varaždinu, u Koprivnici sutra nadamo se sa širenjem sveučilišta i u Čakovcu, Krapini u Križevcima dajemo djeci čiji roditelji ne mogu platiti studiranje izvan doma šansu da završe fakultete i da time osiguraju sebi bolju budućnost. Iznijela sam sada, vjerujem da ćete se složiti, više nego jake činjenice i argumente zašto naša sjeverna regija treba i mora imati svoje od države financirano sveučilište. Nadalje, ono što je vizija i ono što je ideja i što su ciljevi koji se osnivanjem sveučilišta sjever želi postići. Prije svega to je dugoročno povećanje broja visokoobrazovanih stanovnika u sjeverozapadnoj Hrvatskoj. Kao što sam već i naglasila trenutno je postotak visokoobrazovanog stanovništva u sjeverozapadnoj Hrvatskoj izrazito nepovoljan i nekonkurentan. Dakle već navedenog broja od svega 10,5% visoko i višeobrazovanih 5,62% stanovnika završilo je jedan od sveučilišnih studijskih programa, a 4,54% stanovnika završili su stručni studijski program. Takva obrazovana struktura regiju sjever onemogućava u gospodarskom razvoju, predodređuju isključivo za nisko akumulativne prerađivačke industrije poput tekstila, prerade kože, prerade drva u kojoj naši građani mogu ostvariti samo minimalna primanja, što se jasno dokazuje i u prosjeku plaća za koje sam već navela da su najniže u Hrvatskoj i potpuno je jasno da su to povezani procesi. Povećanjem broj visokoobrazovanih ostvarit će se pretpostavke za brži i uspješniji razvoj regije u svakom pogledu. Drugo je omogućavanje pristupa visokom obrazovanju većem broju stanovnika sjeverozapadne Hrvatske. Trenutno samo s područja Varaždinske i Koprivničko-križevačke županije više od 3 tisuće studenata studira u sveučilišnim centrima izvan mjesta prebivanja, ukoliko tu pribrojimo i susjedne županije navedeni broj diže se na 8 tisuća studenata. Navedene u određenoj mjeri i nužno zbog diversifikacije studijskih programa na nacionalnoj razini i naravno da ne postoji potreba za razvoj svih studijskih programa na svakom od sveučilišta. Međutim, ponovit ću činjenicu da zbog socio-ekonomskih uvjeta postoji veliki broj građana koji danas nemaju pristup visokom obrazovanju zbog nemogućnosti školovanja u sredinama izvan mjesta prebivališta. Sveučilište Sjever svake akademske godine ima značajno veći broj prijavljenih kandidata na upisnim rokovima negoli su raspoložive kvote za redovne i izvanredne studente, a na pojedinim atraktivnijim studijskim programima, taj je broj i višestruko veći. To znači da se Sveučilište Sjever mora razvijati, da mora rasti i mora omogućiti podizanje obrazovane strukture naše regije. Cilj je nadalje dodatno zapošljavanje kvalitetnoj nastavnog osoblja sa stečenim znanstvenim i stručnim kompetencijama nastavnika te izabranih u znanstvenim i znanstveno nastavnim zvanjima. Sustav sveučilišta ima zadaću otkrivati posebno sposobne kadrovske potencijale, te poticati na razvijanje i primjenu odgovarajućih zvanja i vještina za dobrobit zajednice u kojoj djeluju. Trebaju postojati načini i poticanje napredovanja te pravne organizacijske mjere provođenja i vrednovanja temeljene na znanju na radu i na sposobnostima. Tu je važno istaknuti da je Sveučilište Sjever postavilo kao prioritet poticanje i jačanje interesa za prirodne, tehničke i biotehničke znanosti. Ovo smatramo iznimno važnim i tu Sveučilište sjever ima prostora za napredovanje i razvijanje. Naime, u istraživačkom izvješću Instituta društvenih znanosti Ivo Pilar Područni centar Varaždin, razvojne perspektive visokoškolskog obrazovanja u gradu Varaždinu na pitanje građana unutar kojeg područja djelatnosti bi prema njihovom mišljenju bilo najvažnije otvoriti veleučilišne odnosno sveučilišne studije, u Varaždinu najčešće navode potrebu za otvaranje studija iz područja prirodnih i tehničkih znanosti 23 do 24%, zatim slijedi područje biomedicine i zdravstva sa 18%, te područje društvenih znanosti sa 15%. Studijski programi u području prirodnih znanosti ne postoje u gradu Varaždinu, iz područja biomedicine i zdravstva postoji jedino Studij sestrinstva, iako iz područja tehničkih znanosti pokriveno gotovo polovica studijskih programa na Sveučilištu Sjever u Varaždinu ispitanici daju prioritet otvaranju studijskih programa upravo iz područja tehničkih znanosti. Važno je da je to sveučilište prepoznalo ove sve analize i da u tom smjeru razvija svoje programe. Ono što također smatram da je važno istaknuti, a to je ključno je to je jačanje doprinosa Sveučilišta Sjever regiji kroz potporu industriji, gospodarstvu, te društvenom i kulturnom životu. U tom smislu Sveučilište Sjever se već pokrenulo i već naveliko djeluje, ono je naime osnivač zajedno sa gradom Varaždinom i Fakultetom organizacije i informatike Tehnološkog parka Varaždin. Tehnološki park Varaždin je najveći tehnološki park u RH i u 2014.godini odobrena su mu sredstva za izradu projektne dokumentacije u iznosu od 15milijuna kuna za izradu novih prostora i opremanje laboratorija. Sveučilište će u suradnji sa upravom Tehnološkog parka Varaždin sudjelovati u projektiranju laboratorija u području strojarstva, strojogradnje i elektrotehnike, a sukladno vlastitim razvojnim potrebama, te potrebama gospodarstva regije u cjelini važno je reći da je Sveučilište Sjever i partner gradu Varaždinu u kandidaturi grada za europsku prijestolnicu kulture 2020.godine to je potpisano prošli tjedan. Sveučilište ima trenutno nešto više od 140 stalno zaposlenih. Od toga 115 zaposlenika u nastavi i oko 30 nenastavnog osoblja te oko 200 vanjskih suradnika. Trenutno na svim godinama na sveučilištu sjever studira oko 2700 studenata. Sveučilište brine i o razvoju vlastitih kadrova pa tako financira ili sufinancira doktorske studije za 30-ak svojih asistenata i nastavnika. Ovo su brojke ali tu je važno reći da iza tih brojki stoji puno rada, puno truda i puno entuzijazma svih zaposlenih na sveučilištu. I tu se osjeća jedna velika pozitivna energija svih oni kojima je omogućeno da studiraju u Varaždinu, isto tako i u Koprivnici. To za studente, za njihove roditelje ali i za budućnost i razvoj ali i za dušu tih gradova i dušu cijele regije, znači jako puno i to je jedan od dodatnih razloga zašto to moramo podržati. Sveučilište je inače nastalo na temeljima Visoke elektrotehničke škole u Varaždinu koja je počela sa radom 2001. godine. 2005. godine prerasta u veleučilište u Varaždinu koje ima tri stručna studija, elektrotehniku, proizvodno strojarstvo i multimediju, oblikovanje i primjenu. Veleučilište u Varaždinu u sljedeće 2 do 3 godine počinje izvoditi studijski program u znanstvenom području biomedicine, zdravstva, stručni studij sestrinstvo te ima u tom trenutku više od 3000 studenata. Stjecanjem osnivačkih prava nad medijskim sveučilištem 2012. godine gradovi Varaždin i Koprivnica jasno pokazuju da su zainteresirani za podizanje razine obrazovanja u sjevernoj regiji Republike Hrvatske. Medijsko sveučilište započinje sa radom u akademskoj godini 2012./2013. i gradska vijeća gradova osnivača donose odluku u ožujku 2013. godine o integraciji veleučilišta u Varaždinu i medijskog sveučilišta. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta je na temelju uputa Vladi Republike Hrvatske 19. veljače 2015. godine pokrenulo javnu raspravu o učincima predloženog zakona koja je završena 20. ožujka i iznimno nas veseli da su gotovo svi, gotovo u potpunosti, 2 su izuzetka, neću ih sada imenovati, možda ako bude nekakvih replika pa ću onda, dakle osim 2 svi su podržali osnivanje sveučilišta sjever što znači da su i građani ali i stručna javnost prepoznali sve ovo o čemu danas govorimo. Moram, uvaženi zastupnik Šuker je nešto govorio dakle oko, ja sam to shvatila kao jednu generalnu politiku obrazovne politike u Varaždinskoj županiji kada je spomenuo javno privatno partnerstvo, pa bih i njega ali možda i sve zajedno željela podsjetiti što je javno privatno partnerstvo donijelo Varaždinskoj županiji. Varaždinska županija naime jedina je županija u cijeloj Hrvatskoj koja ima potpuno uređene, obnovljene, dograđene sve škole i sve sportske dvorane temeljem javnog privatnog partnerstva jer inače iz proračuna gradova, općina i države možda bi imali jednu do dvije a ne sve. Varaždinska županija je temeljem projekata tadašnjeg župana Čačića uspjela osigurati jednosmjensku nastavu svim učenicima osnovnih i srednjih škola. Varaždinska županija je krenula sa sufinanciranjem prijevoza kojeg smo uspjeli nametnuti i ovoj Vladi. I koji su rezultati toga? Rezultati toga su dakle da danas Varaždinska županija ima centre izvrsnosti, ima jednosmjensku nastavu koja je rezultirala time da danas. Dakle nakon 10 godina s odmakom kada pratimo koji su učinci javnog privatnog partnerstva i svega onoga što je ono, i sufinanciranje prijevoza učenika, što je ono proizvelo. Dakle 36% više upisanih u gimnazije, 36% više i udvostručenje upisanih na fakultete. Dakle ako to nije ozbiljan pomak, dakle temeljem upravo takvih projekata ja ne znam što onda je. Dakle to treba podržati i to bih preporučila i drugim županijama da rade tim više što je sada država konačno preuzela obvezu da javno privatno partnerstvo sufinancira sa 55%. I naravno da država to treba preuzeti i naravno da država to treba financirati. I javno privatno partnerstvo isto tako i Sveučilište Sjever. Jer kao što znamo mi smo danas financijski najcentraliziranija država, dakle uz Grčku najcentraliziranija država u Europi gdje 90% prihoda završava u državnoj blagajni a svega 10% u jedinicama lokalne samouprave. Dakle svega 10% za sve ostale gradove, županije, općine. Prema tome da, država treba financirati i Sveučilište Sjever i javno privatno partnerstvo. Evo sve klubove i zastupnike pozivam da podrže ovaj zakonski prijedlog i omoguće osnivanje Sveučilišta Sjever. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo repliku. Poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena kolegice Martinčević ja se slažem uglavnom sa najvećim djelom ili gotovo sa svime što ste rekli u svojoj raspravi ali zbog istine treba istaknuti da povijest nije počela sa vašim puštanjem vašeg prijedloga u proceduru, ovo je projekt na kojem se radi kao što ste na kraju krajeva i sami kasnije u svom govoru rekli od 2001., 2005. i u mandatu ministra Jovanovića su se intenzivno organizirali sastanci i dogovori i pokušaji da se to napravi. Nažalost tadašnji zamjenik ministra nije bio posebno kooperativan. U tom smislu ja moram iskoristiti priliku da se i zahvalim i zamjeniku Andričeviću na promjeni odnosa ministarstva prema ovom važnom sveučilištu. Ali da se vratim na početak, dakle ovo je jedan projekt na kojem se radi već barem 15 godina skoro i u ovom mandatu i prije vašeg zakona se intenzivno radilo i oni za koje tvrdite da su preuzeli ideju i prihvatili ideju su zapravo tu ideju iznijeli i doveli do ovog trenutka u kojem se danas nalazimo. Na kraju krajeva sveučilište je osnovano kao sveučilište prije vašeg zakona. Tako da iako se slažem sa svime drugim što ste rekli, odnosno gotovo sa svim, ali istini za volju treba istaknuti da povijest nije počela sa vašim prijedlogom zakona.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnika Natalija Martinčević.
Povijest svakako nije počela sa mojim prijedlogom zakona, ali mi je drago da je moj prijedlog zakona inicirao ovo o čemu danas raspravljamo i da je moj prijedlog zakona doveo do toga da ćemo sutra glasati i ja vjerujem izglasati Sveučilište Sjever. U potpunosti ste u pravu, od 2001. godine je krenula povijest veleučilišta pa kasnije sveučilišta. Osobno sam bila prisutna na svim sastancima kod ministra Jovanovića i jako mi je žao da u jednom trenutku je cijela priča stala i da se po tome tri godine nije napravilo ništa. Ljudi koji rade na sveučilištu, studenti koji studiraju našli su se u opasnoj i ozbiljnoj situaciji da njihovo sveučilište i opstanak dođu u opasnost. Tada sam odlučila, dakle nakon tri godine što se apsolutno ništa nije desilo da moramo početi djelovati, da moramo nešto učiniti i tada sam izašla sa svojim prijedlogom zakona. Vladi je trebalo evo više od 6 mjeseci da izađe sa svojim, a mene jako žalosti da HNS nije izašao sa svojim.
Hvala lijepa. Sada je treći prijedlog zakona istog sadržaja, isti prijedlog, to je Prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, prvo čitanje, P.Z. br. 745, predlagateljica zakona je Sunčana Glavak. Pozivam predlagateljicu poštovanu zastupnicu Sunčanu Glavak da da uvodno obrazloženje.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra. Vidim da su nam se pridružili i nastavnici sa Sveučilišta Sjever u Varaždinu koje srdačno pozdravljam. Kolegice i kolege. Dakle došli smo nakon očito niza godina i nakon mnogih povijesnih trenutaka koji su opisani zapravo u mojem prijedlogu zakona koji je pred vama do sasvim jednog novog prijedloga koji se razlikuje od onoga što je predložila, na početku što je došlo u Hrvatski sabor kolegica Martinčević, potom smo čekali Vladin prijedlog. Očito je Vlada bila nešto obećala, ali se to malo odužilo pa eto stiglo je danas to isto tako nama na klupe. I dakle ovo je pred vama sveobuhvatan prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, drukčije koncipiran od ovoga što smo imali prigode čuti. S obzirom da je i kolegica Martinčević zadirala u neke povijesne momente neću vas opterećivati time, imate prijedloge ispred sebe, ali ću izraziti svoje žaljenje što ovdje zapravo nema naših kolega zastupnika koji dolaze iz III. izborne jedinice ili malo šire, koji bi se trebali zalagati za ovakav ili onakav prijedlog zakona i iznijeti svoje mišljenje podržavaju li ako da ili ne podržavaju i zašto ne. Čast izuzecima naravno, vidim kolegu ovdje koji protestira, ali naravno to se ne odnosi na nazočne u dvorani. Jedna od razlika koju predlažem ja u svom prijedlogu zakona što je argumentirano dakle i uvodno u zakonu jest, imajući u vidu činjenice iznijete u povijesnom pregledu razvoja visokog školstva u sjevernim dijelovima Republike Hrvatske, zaključak se nameće, a to stoji u mom prijedlogu da središte odnosno sjedište Sveučilišta Sjever treba biti u Varaždinu, da se određuju 4 buduća sveučilišna centra u Čakovcu, Koprivnici i Križevcima. Dakle to je razlika od recimo onog što smo čuli u prva dva prijedloga. Čuli smo jednako tako i gospodarska kretanja odnosno u kojim se okvirima odvija gospodarstvo sjevernog dijela Republike Hrvatske, dakle obuhvaća tri županije: Varaždinsku, Međimursku i Koprivničko-križevačku koje zajedno čine prostor od 3738 km2 sa nešto više od 405 000 stanovnika. Kolegica Martinčević dobro je rekla, nažalost posljednji smo po prosječnim visinama, po neto prosječnoj plaći u Republici Hrvatskoj. Važno je istaknuti relativno visoke vrijednosti izvoza koje sve tri županije ostvaruju i njihove pozitivne vanjskotrgovinske bilance koje po županijama iznose prema u trenutku predlaganja zakona dostupnim podacima, Varaždinska s iznosom od 1,3 milijarde kuna, Međimurska 700 milijuna kuna i Koprivničko-križevačka s iznosom od 800 milijuna kuna. Dakle kao što vidite sve tri županije među prvima su u visini izvoza, međutim još jednom kaže nekako ne dopire to pa ni u ovoj sabornici do naše javnosti. Nažalost, imamo najniže plaće u Republici Hrvatskoj. Ono što je još važno istaknuti, da bi po mom mišljenju trebalo Sveučilište Sjever biti naravno u funkciji zapošljavanja kadrova koji će nakon školovanja iz njega izaći. Naravno da je kao i u drugim dijelovima Hrvatske želja za povećanjem industrijskog rasta, međutim njega jednako tako i u našem dijelu Hrvatske ili u tom dijelu Hrvatske možemo promatrati isključivo kroz povećanje zaposlenosti. Dakle smanjenje broja nezaposlenih uz uvjet da mladi obrazovani kadrovi ostaju u Hrvatskoj, a ne da odlaze iz Hrvatske, stručnog i napose visoko obrazovanog kadra koji će odgovoriti zahtjevima gospodarstva na području sjevera Republike Hrvatske što do sada nije bio slučaj jer smo imali nisku razinu udjela visoko obrazovane radne snage u ukupnoj radnoj snazi te neusklađenost obrazovnog sustava i potreba industrije. Visoko obrazovanje mora biti usklađeno s razvojem tehnologija, brzog i jednostavnijeg prijenosa informacija i usvajanje metoda u postupcima obrade, analiza, interpretacija, vizualizacija i drugih učinkovitih radnji u procesima stvaranja konačnog proizvoda i njezinog izlaska na domaće i vanjsko tržište i to industrija na području sjevera Republike Hrvatske. Naposljetku treba istaknuti i značajan porast investicija u istraživački rad znanstvenika i visokoškolskih ustanova koje će isključivo biti povezane, ponovo naglašavam, sa zahtjevima gospodarstva, a ne umirućih poticaja od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta koji u konačnici rijetko dovode do industrijskog rasta jer nisu niti bile okosnicom zahtjeva gospodarstva već promišljanja pojedinaca ili grupe pojedinaca. Samo osposobljeno radništvo kroz stručne škole i visoko obrazovane ustanove otvarane po zahtjevima gospodarstva jamac su povećanja produktivnosti, tj. povećanja izvoza što izaziva naravno i povećanje BDP-a i u konačnici industrijski rast te znatno povećanje plaća. Kroz nekoliko riječi o postojećim studijskim programima, dakle organizirani kroz fakultete, veleučilišta, visoke škole većim dijelom nisu odgovorili, dakle potrebama gospodarstva sjeverne Hrvatske. I možemo zaključiti kako u ovom trenutku ne postoji dovoljan broj visoko organiziranih kadrova koji su nužno potrebni specifičnom gospodarstvu sjeverne Hrvatske. Kako su otvarani studijski programi za kojima ne postoje zahtjevi gospodarstva, kako su nastavne planove i programe stručnih i sveučilišnih, kako je nastavne planove i programe stručnih i sveučilišnih preddiplomskih i diplomskih studija potrebno uskladiti s postojećim gospodarskim granama na području sjeverne Hrvatske. Ovoga trenutka s obzirom da je i predstavnik Vlade govorio kako je došlo do osnivanja od 2009. godine kada je Europa press holding dobio dopusnicu neću se ponavljati. Međutim, na Sveučilištu Sjever danas se izvode dva studija na diplomskoj razini – odnosi s javnošću i poslovna ekonomija s dva usmjerenja međunarodna trgovina te turizam. U suradnji sa Sveučilištem u Rijeci izvodi se i sveučilišni poslijediplomski doktorski studij – mediji i izdavaštvo. U planu je uvođenje novih studija, te u srednjoročnom razdoblju i podizanje postojećih stručnih studija na sveučilišnu razinu. Pitanje koje se postavlja u kontekstu ovoga i onoga što sam ranije rekla, dakle potreba gospodarstva koja djeluje na području sjevera Hrvatske jesu li doista i hoće li doista ovi kadrovi imati gdje i raditi. Kada govorimo o budućnosti Sveučilišta Sjever smatram da ga treba razvijati kao sveobuhvatno sveučilište sa širokim spektrom istraživačkih i studijskih programa u skladu sa ekonomskim mogućnostima i potrebama društva i gospodarstva u sjevernoj Hrvatskoj. Sveučilište mora poticati izvrsnost u znanstvenom i istraživačkom, odnosno umjetničkom istraživanju i tražiti svoje mjesto među prepoznatljivim sveučilištima koji njeguju principe akademskih načela. Sveučilište značajno mora povećati svoju međunarodnu prepoznatljivost i atraktivnost novim oblicima istraživačke i studijske mobilnosti, te studijskim programima dostupnim studentima iz drugih zemalja. Treba težiti poboljšanju kvalitete međunarodnom razmjenom znanstveno nastavnog kadra i studenata. U odabranim područjima od interesa za razvoj Sveučilišta u Zagrebu potražit će se kad god bude potrebno ekspertiza u inozemstvu. Ovo je samo dio koji sam stavila u zaključku kada definiramo Sveučilište Sjever sutra. Dakle, još jednom ću naglasiti. Ono što vidite i u člancima prijedloga zakona, dakle Sveučilište će kao sastavnice imati 4 centra, sjedište u Varaždinu, dakle Koprivnica, Čakovec i Križevci. Ono oko čega je bilo prijepora na Odboru gdje je naravno ovaj naš prijedlog ili moj prijedlog odbačen jest Odluka o zasnivanju mentorstva. Neki smatraju da je nepotrebno, međutim u ovako koncipiranom zakonu to bi trebalo stajati. Samo ću se osvrnuti na prijedlog osnivačkih prava, odnosno prijenosa osnivačkih prava koja su definirana u članku 25. Dakle u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona osnivački Sveučilišta Sjever, grad Varaždin i grad Koprivnica kao prenositelji osnivačkih prava zaključit će s Ministarstvom znanosti, obrazovanja i sporta kao stjecateljem osnivačkih prava ugovor o prijenosu osnivačkih prava. Grad Varaždin i grad Koprivnica u roku od 45 dana od stupanja na snagu ovog zakona donijet će sve odluke, dati suglasnosti il provesti bilo koju radnju propisanu njihovim osnivačkim aktima potrebno za zaključenje ugovora o prijenosu osnivačkih prava nad Ustanovom Sveučilište Sjever iz prethodnog stavka ovog članka, te podnijeti prijavu u sudski registar Trgovačkog suda u Varaždinu. Odluka o zasnivanju mentorstva nastavno na članak 25. U članku 26. Senat Sveučilišta u Zagrebu donijet će u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona odluku o zasnivanju mentorstva nad Sveučilištem Sjever ili odluku drugog naziva kojom će se ostvariti svrha i cilj iz stavka 2. do 6. ovog članka. Neću vam sve čitati. Dakle, temeljem odluke iz prethodnog stavka tijela Sveučilišta u Zagrebu izvršavat će prava i obveze tijela Sveučilišta Sjever, te će se njome pobliže opisati način izvršavanja i provođenja odluka za vrijeme trajanja odluke. Kolegice i kolege, smatramo da je ovako sveobuhvatan zakon bolje rješenje od ovog što je predložila Vlada odnosno što je predložila uz veliki trud i kolegica Martinčević. Smatramo da treba gledati dugoročno, a ne kratkoročno i zato je na ovakav način koncipiran Prijedlog zakona o osnivanju Sveučilišta Sjever, svjesni toga da će naravno vladajuća većina poduprijeti svoj prijedlog zakona. Međutim, da se vratim i na ono što je rekao kolega Šuker. Nije nam namjera samo staviti nešto na teret državi već nam je bitno što će iz toga proizaći, bitno nam je da imamo stručne nastavnike, a da stručno nastavno osoblje ili profesori, stručni kadrovi obrazuju kadrove koji će naći zaposlenje na tržištu rada koje je potrebno u tom dijelu Hrvatske. Hvala vam lijepa. Nadam se eto, naš klub će poduprijeti moj prijedlog, a vidjet ćemo kako će ostali kolege se odlučiti. Hvala lijepa i nastavnicima koji će vjerojatno imati primjedbe i na jedan i na drugi i na treći prijedlog. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Poštovani zastupnik Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo zastupnice. Dakle, replika je zato što ste se osvrnuli naravno na izostanak kolega iz 3. izborne jedinice, oni su na odborima i definitivno su podržali osnivanje sveučilišta, prijedlog Vlade, dijelom na odborima, a dijelom pripremaju odbore. A osvrnuo bih se na vaš detalj da trebate dugoročno razmišljati. Ma gledajte gospođo zastupnice, pogledajte argumente i brojke, 2002. osnovano Sveučilište u Zadru, 2003. Dubrovnik, 2001. sveučilište odnosno Strojarska škola u Varaždinu postaje Veleučilište u Varaždinu, 2002. dobiva dopusnicu. I onda dugoročno, vi ste očito dugoročno razmišljali u HDZ-u, 8 godina nema pomaka. Ja se zbilja čudim, čudim hrabrosti da na takav način razgovarate. I podržavam vaš stav o nastavnicima koje ste gore pozdravili, to su sjajni nastavnici. I rekli ste imamo sjajne nastavnike. Zašto ih niste u ovih 8 godina dozvolili da naprave sveučilište? Pa to je u biti nevjerojatno! Evo ja dolazim iz 6. izborne jedinice, sveučilišni sam prof. u Gradu Zagrebu, dakle nisam iz 3. izborne jedinice koju vi prozivate, kolegice i kolege sjedili ste u prošlom Saboru, 8 godina dugoročno razmišljate i sad politizirate. Lijepo molim, nemojte politizirati na djeci, nemojte politizirati na nastavnicima, nemojte politizirati na temama na koje naprosto nemate pravo. Naravno da nekad imate pravo kao oporba, imate pravo govoriti kao saborska zastupnica ali ovdje nemojte radi nastavnika koji vas gore slušaju jer i ja sam nastavnik i naprosto neumjesno, neumjesno, neumjesne opaske i zbilja iznenađen sam vašom retorikom. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega da se ne lažemo nijedan odbor trenutno ne radi, 18 sati je i 20 minuta. Prema tome, molim vas nemojte iznositi neistine. Dugoročno možda ste kratkoročno u Hrvatskom saboru … [[Upadica se ne razumije.]]
Molim, molim izgleda da djeluje preferencijalno glasovanje.
Možda ste kratkoročno u Hrvatskom saboru, vrlo rijetko ste na sjednicama pa vam je ovo malo nepoznato. … [[Upadica se ne razumije.]]
Izvolite kolegice, umirili smo podnositelja replike, sve je u redu.
Gospodine doktor vidim da ste se prebacili u odvjetničke vode, očito vam baš ne ide jako dobro. Međutim, nema nikakvog razloga da vi mene upućujete što bi bilo dobro za mene koja dolazim iz te izborne jedinice. Dozvolite nema apsolutno nikakvog razloga. Pa valjda ja znam što ljudi tamo govore i što ljudi traže. Možda se ne slažemo od zareza do zareza ali to nije vaš problem, to je moj problem. I znam što su ovi ljudi tražili ili preko svojih posrednika, prema tome nemojte nam docirati što bi vi htjeli da se događa u Međimurju, Varaždinu, Koprivnici. Prema tome, ako se i ne slažemo ili ako se ne slažu nastavnici sa mojim prijedlogom barem smo se potrudili dati nekakav zakonski prijedlog. Oprostite, vi ste u četvrtoj godini mandata i nemate apsolutno nikakvo pravo nama tu docirati. Mogli ste se potruditi. Prema tome, manite se odvjetničkih poslova i nemojte se petljati tamo gdje ne poznajte ni ljude ni prilike.
Svaki zastupnik ima isto pravo petljati se u sve dijelove Hrvatske i sve poslove u Hrvatskoj i svih građana zastupati u Hrvatskoj, tu niste u pravu kolegice. Ovo nema nijedan imperativni mandat niti zastupa bilo koje mjesto niti bilo koju skupinu nego sve građane Hrvatske u općem interesu Hrvatske i to ne današnje nego i buduće Hrvatske. Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Vesna Želježnjak, replika.
Pa evo poštovana kolegice dio diskusije mi je uzeo naš saborski zastupnik ali htjela sam se osvrnuti na prozivanje zašto nema? Pa nema vašeg predsjednika koji je iz vaše izborne jedinice pa mislim da bi bilo dobro da je on tu da da podršku vama za ovaj zakon.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa. Kolegice Želežnjak ja sam mislila da ćete se osvrnuti barem na ovo što sam predložila jer je to zapravo u interesu, ali vidim da možemo o svemu pa ću onda i ja tako o svemu. Pa ću samo iskoristiti eto moju repliku i reći za Boga milog 3 milijuna kuna potrošila su ministarstva na vlastitu promidžba u prva tri mjeseca ove godine. A nemamo za gladnu djecu, nemamo za potrebite u RH. Samo to vam mogu reći.
Sve je zanimljivije što smo bliže noći. Hvala lijepa. Da li predstavnici radnih tijela Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća, stajališta? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Nezavisnih ljevičara, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče Sabora, gospodine zamjeniče ministra. Raspravljamo danas o tri zakona koja se suštinski naravno razlikuju, ali osnovicu ta tri zakona čine neki potezi koji su povučeni u zadnjih par godina i koji su nas doveli pred gotov čin. Ja sam svjestan, a išao sam to i uživo vidjeti i posjetio sam prostorije Sveučilišta Sjever, nekadašnjeg Veleučilišta u Varaždinu, ljudi su uložili ogroman trud i velike novce da od toga naprave reprezentativan prostor, ne samo reprezentativan nego i funkcionalan sa sjajnim specijaliziranim učionicama, sa lijepom opremom i sve to skupa. Sve to stoji i sve to čini, po mom mišljenju, a gotovo 40 godina sam u visokom obrazovanju u Hrvatskoj, odlično Tehničko veleučilište u Varaždinu. Otkuda je ova ideja i činjenica današnja gotova činjenica Sveučilišta Sjever krenula? Krenula je s juga, iz Splita. Na zadnji dan svog mandata kad je već bila tehnička Vlada ministar Primorac je poduzeću EPH i vlasniku Paviću potpisano dopusnicu za nešto što su nazvali Medijsko sveučilište što je s medijima možda imalo nekakve veze ali sa sveučilištem ama baš nikakve, nikakve, ni po kojem živom kriteriju na svijetu to nije moglo biti sveučilište. No on je to potpisao svom prijatelju na zadnji dan mandata, eto napravio je uslugu prijatelju. I to me od ministra Primorca nije čudilo, nije čudilo, i druge stvari je on radio koje nisu baš bile sasvim suvisle. Začudilo me je nakon toga da je ta dopusnica kroz firmu Medija Uni koju je EPH osnovana i na nju prenio dopusnicu prodana kao dozvola za buregdžijsku radnju, prodana Gradu Koprivnici kroz tu firmu, firma je prodana za 3 milijuna i 900 tisuća kuna čini mi se. Dopusnice za visokoobrazovane ja nisam znao da se kupuju i prodaju, nisam znao da je to roba, to valjda proizlazi iz nečeg drugog iz dokazivanja izvrsnosti, iz dokazivanja količine nastavnika, programa, prostora, opreme i šta ja znam čega. Grad Koprivnica je kupio, dobio firmu, Medijsko sveučilište. Varaždin je godinama prije toga razvijao Medijsko sveučilište, Varaždin je razvijao veleučilište sa masu programa, dobrih stručnih programa, imao je dosta zaposlenih ljudi, dobili su i taj prostor, grad je i uredio kasarne i sve to skupa funkcionira i sad s jedne strane je postojala firma i dopusnica Medijsko sveučilište koje u tom trenutku ničeg nije bilo osim te firme. S druge strane je postojalo ljudi, nastavnika koji su godinama radili, dobro radili, stručni studiji itd. i sad se je to spojilo u jedno, ovi su dobili novi naslov koji nešto vrijedi, a ovi drugi su dobili legitimitet kroz broj ljudi, kroz broj programa. Ono što me je začudilo, nije me začudilo što je ministar Primorac napravio, ali me začudilo da je ministar Jovanović potpisao tu privremenu dopusnicu i još me jedanput začudilo možda i više da je to isto učinio i novi ministar ove Vlade. Počelo je kupovinom s jedne strane, počelo je kao dobro veleučilište s druge strane. Rezoni da ljudi, da se obrazovna struktura u regiji treba poboljšati naravno da stoje za Boga miloga, ali ona se je i poboljšavala kroz takvo veleučilište i kroz ponešto sveučilišnih studija koji postoje u Varaždinu, četiri ih postoji u Varaždinu. Zašto sad nešto što ima 9 stručnih, pardon sveučilišnih preddiplomskih studija, to su oni trogodišnji studiji, od toga 2 takva studija imaju nastavak na diplomskom dijelu, dakle imaju one sljedeće 2 godine, 3+2, ni jedan doktorski studij, zašto to mora postat sveučilište kad su ti stručni studiji dobri i poboljšavaju obrazovnu strukturu i rade za privredu tog djela zemlje? Zašto se to moralo dogoditi ni danas mi nije jasno, međutim eto dogodilo se i događa se. Nikome ko radi u visokom obrazovanju ne treba objašnjavati da takva struktura institucije nije sveučilište. To ljudi koji rade u visokom obrazovanju, ovdje ima par, to savršeno dobro znaju. I dokazivati obrnuto nadam se da neće jer je to nedokazivo. Tako 97.godine kad smo počeli sa tim stručnim studijima u Hrvatskoj onda smo rekli da će upravo ti studiji poslužiti ovom dizanju obrazovne razine populacije u Hrvatskoj i da trebaju biti orijentirani na lokalnu privredu itd. I to se je napravilo sa veleučilištem, ma što su neki zglajzali pa su otišli u kriminal jesu ali Bože moj zglajzali su neki fakulteti pa su otišli u kriminal nije garancija naziva sveučilište nije garancija da će unutra samo poštenje biti. Jedini diplomski studiji koji postoje na Sveučilištu Sjever su ekonomskog tipa i medijskog tipa. Ne znam točno kako se zovu piše ovdje unutra, ali to su jedini diplomski studiji dakle oni koji vode do daljnjeg, do sljedećeg stupnja obrazovanja, dakle do magistra struke. Da se više od toga neće dogoditi garantira, ako nije laž, ovaj dio prijedloga zakona koji govori o tome koliko će čitava stvar koštati. Koštat će 10 milijuna kuna godišnje. To nije moguće. Ja sam vodio jedan fakultet u Zagrebu jedno 20-ak godina, osrednji fakultet, osrednjih potreba, osrednje veličine on košta godišnje nešto više od 28 milijuna kuna, jedan fakultet. Nemoguće da sveučilište košta 10, a da još i razvija nove programe, to je potpuno nemoguće, to nije istina, tvrdim odgovorno. Popis nastavnika je impozantan i upoznao sam neke nastavnike, to su sjajni ljudi koji s puno entuzijazma rade i dobre stvari rade, stručne dobre stvari rade mislim ne treba to posebno dokazivati. Ono što nigdje nije moguće vidjeti ni na kojoj stranici jeste nešto što se na sveučilištu zove red predavanja, a to je program što će se ove godine raditi i u tom programu kod svakog kolegija piše ko to dela, e to nisam vidio. Radio bi to vidio, mislim da bi to bilo potrebno da se to vidi jer nije dovoljno imati 100 ili 120, 150 ljudi sa izborom na tih koliko to ima 9+2, 11 programa pa da se kaže da je nastava stručno zastupljena. Možda je, možda nije. Iz dokumenata koji su vidljivi to se ne može ocijeniti. U dokumentima prijedlogu zakona se puno govori o obrazovanju i treba govoriti o obrazovanju, o znanstvenoistraživačkom radu se ne govori gotovo ništa ili ništa, ako je spomenuto u rečenici, dvije. Jedna od odlika odnosno jedna od djelatnosti najvažnije zapravo koja razlikuje fakultet od škole je upravo znanstvenoistraživački rad, fakultet i sveučilište. Rado bi da se i to vidi, što je sada u toku, što se planira, u kojem projektima ljudi sudjeluju, koliko to pridonosi afirmaciji i sveučilišta i regije i grada i Hrvatske, koliko toga u međunarodnim projektima i tome slično o tom se ne priča. Možda su to planovi za neku svjetlu budućnost? A možda je onda čitavu ovu stvar preorijentirana sa veleučilišta na sveučilište trebalo ostaviti za tu svjetlu budućnost. Rezoni, idemo pomoći našoj siromašnoj djeci iz regije da im visoko obrazovanje bude pristupačno bili bi pošteni kada ne bi postojale brojke. Pa pogledajte u te brojke koji je omjer redovnih studenata, dakle onih koji studiraju na račun države i izvanrednih koji plaćaju. Izvanrednih ima 3, 4 puta više. Ja se slažem, jedino tako je moguće da institucija sa 10 milijuna kuna funkcionira, jedino tako je moguće. Jel znam veleučilišta koja dobro funkcioniraju … principu dobro, ali nemojmo onda prodavati ovu demagogiju. Mi ćemo našoj sirotinji pomoći s tim da će ta sirotinja platiti školarine. E čekaj, nešto ne štima u toj logici. Sveučilište čitavo vrijeme u sva ova tri prijedloga se govori o tome kako regiji treba pomoći, što je naravno istina, regiji treba pomoći, ali ja sam uvjeren da u zemlji kao što je Hrvatske sveučilišta ne trebaju biti regionalna. Sveučilišta trebaju biti hrvatska sva, sva koliko god ih ima. I ako to nisu, ako nisu prvenstveno otvorena za čitavu Hrvatsku pa onda i baš i ne treba nijednoga, nijednog koji nije tako otvoren. Na koncu, tu je i novac. U prijedlogu zakona ovo koje je ministarstvo dostavilo, kaže se da će ove godine to biti 5 milijuna, sljedeće godine 10,5 milijuna i onda 10 milijuna 200. Te brojke mogu govoriti samo o dijelu hladnog pogona, dakle o dijelu plaća nastavnika, ne o svima. Ako su svi ovi ljudi koji su na popisu zaposleni to nije dosta za njihove plaće, ni o čemu drugome. Ili je namjera stvari dopeljati pod državnu kapu i ostaviti ih ovakvim kakve jesu, dakle ne razvijati novoga jer za to nema novaca ili je namjera doći sa rebalansom proračuna ili sa novim proračunom za 2016.i sa cifrom Veleučilište Sjever između po mojoj skromnoj procjeni 50 i 70 milijuna. To su istine. Izbori su brzo,izbore treba dobiti na sjeveru i mislim da je to jedan od glavnih razloga zašto se sada ide i zašto svi idu. Treba se pobrinuti za birače, a ceh će platiti neko drugi. Sve manje i manje zakona u ovom Saboru o kojima neko pita, bilo tko, tko će to platiti. Ovdje je jasno. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo čuti nekoliko replika. Poštovana zastupnica Natalija Martinčević prva.
Evo meni bi na vaše izlaganje trebalo 20 minuta replika, međutim imam samo 2 minute, pa ću se osvrnuti samo na ono najvažnije. Iz vašeg izlaganja zapravo cijelog ja se ne mogu oteti dojmu da je suština vašeg izlaganja podcjenjivanje grada Varaždina, podcjenjivanje regije i podcjenjivanje Sveučilišta Sjever. Vaše su teze pa šta će sada tu sveučilište, pa dobro je njima i veleučilište, pa imaju programa na veleučilištu, dosta je to. Zašto sveučilište posebno, pa ima zagrebačko sveučilište, pa evo pa tu je FOI. Dalje, pa koliko će to koštati? Pa zašto se ne pitate koliko košta Zagrebačko sveučilište? Koliko državni proračun košta Zagrebačko sveučilište? Milijardu kuna. Koliko košta Sveučilište u Zadru? 40 milijuna kuna. Sveučilište u Puli 35 milijuna kuna, Sveučilište u Dubrovniku 52 milijuna kuna. To nitko ne pita, pita se sada za Varaždin i za naših ove godine 5 a sljedeće godine 10 milijuna kuna. Ne možemo se na taj način odnositi prema sjeveru. Jedina smo regija koja nema svoje od države javno financirano sveučilište i sada smo se okomili uz ove sve argumente koje smo naveli. Pa naravno da nam treba sveučilište, nije dovoljan FOI, nije dovoljno Zagrebačko sveučilište i nije dovoljno veleučilište. Zbog toga je imamo 10,5% visoko i više obrazovanih, naspram Zagreba koji ima 30%. Kada imate tako obrazovnu strukturu onda imate i takve industrije, onda imate i takve plaće, pa to su vezani procesi. Ovo je važna prilika i važna šansa da se nešto napravi. I vidim da se ostalim stvarima jako puno čudite, dopusnicama, prodaji, kupnji i tako dalje. Nemojte se čuditi, ako imate nešto za reći recite tamo gdje je mjesto, neka se sve istraži i ispita a nemojte … [[Govornik se ne razumije.]] insinuacije bez dokaza i vrijeđati sve ove vrijedne i marljive ljude koji su doveli ovo sveučilište do stadija da može postati javno.
Odgovor na repliku, očekujem.
Evo bez ljutnje. Čini mi se da replika je uzrokovana zapravo ovim što sam zadnje spominjao tj. izborima. Ajde da se pokažemo koliko smo mi vjerni našoj regiji. Ja ništa nemam protiv Varaždinske regije, ne dao Bog. Kada se osnivala prva visoka škola u Varaždinu pisao sam program za nju. Studij tekstila u Varaždinu se davno trebao ugasiti, ja sam osobno bio taj koji nije dao da se to ugasi i održavao do današnjeg dana. No, ovakvi rezoni su samo rezoni dajte i nama. Napravljeno je zbog isto političkih razloga i na nekim drugim mjestima pa ajmo i kod nas. Ja to takve rezone ne mogu prihvatiti pa tko voli, tko ne voli. Moj rezon o kojem sam pričao je kvaliteta. Kvaliteta i organizacije i cijelog postupka od samog početka i toga što postoji danas. Da je ta inicijativa krenula od FOI-a koji se neda u ovakve situacije, neda, da je krenula od tuda i da je na pravi način napravljena i da sveučilište nema 9 preddiplomskih i 2 diplomska studija nego 9 preddiplomskih i 9 diplomskih i 2 doktorska onda bi vjerojatno drukčije diskutirao, danas diskutiram ovako. Hvala.
Hvala lijepa. Bio je to odgovor poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića. A sada nova replika poštovanog zastupnika Igora Kolmana.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Vuljanić nekoliko stvari. Slažem se, 20 minuta što je rekla gospođa Martinčević je kratko vrijeme pa samo nekoliko stvari. Rekli ste da se radi o odličnom tehničkom veleučilištu, Sveučilište Sjever je odavno preraslo nivo tehničkog veleučilišta, čak i odličnog. Ima 11. studijskih programa u 4 znanstvena područja. Da ne duljim dalje o podacima koje ste čuli, dakle odavno je preraslo status koji mu vi dajete. Što se EPH tiče, prvo EPH nema tu apsolutno nikakve veze sa cijelom pričom a i ono što je tada davno kupljeno nisu bile dopusnice nego su bila osnivačka prava sveučilišta, dakle ne govorite istinu s jedne strane i s druge strane to je potpuno druga stvar. Treća stvar postavljate pitanja zašto bi uopće osnivali sveučilište, zašto se osnivaju sveučilišta? Zašto smo osnovali Zagrebačko sveučilište? Mislim zašto uopće imamo sveučilišta na kraju krajeva. I jedino što može odlučiti na kraju dana šta vrijedi biti sveučilište a šta ne vrijedi je međunarodna akreditacija a u postupku reakreditacije Sveučilišta Sjever su sudjelovali stručnjaci i sa Cambridgea i sa drugih renomiranih sveučilišta i bili su, ja nemam drugu riječ, bili su zadivljeni sa onim što se tamo postiglo. I zadnja stvar koju ću komentirati oko proračuna 10 milijuna kuna, proračun sveučilišta neće biti 10 nego 17 milijuna kuna za 2015., '16. i zajedno sa vlastitim sredstvima to će biti sasvim dovoljno za razvoj. A možda će im biti dovoljno za razvoj kolega Vuljanić zato jer se ne ponašaju prema resursima i prema novcu kao neka druga sveučilišta pa je možda i fakultet koji ste vi vodili, koji već jako dugo i predugo žive u jednom okoštalom i zabetoniranom načinu raspolaganja novcem poreznih obveznika. Možda će i zato to koštati manje i imati više šanse za razvoj.
Hvala lijepo. Ponovo odgovor na repliku poštovanog zastupnika Nikole Vuljanića.
Kratko, pitanje zašto nije pravo pitanje, zašto osnovati sveučilište. Pa zato što treba, zato što treba. To valjda nitko normalan ne može reći da ne. Pitanje je kada. Pitanje je da li osnovati kad nemaš uvjete niti imaš perspektivu za novce do tih uvjeta, radiš … [[Govornik se ne razumije.]] ili onda kada to imaš. Govorite o djelovanju u znanstvenim područjima. U znanstvenim područjima postoje znanstveni doktorski studiji, postoje diplomski studiji a ovo su stručna područja. I postoji znanstveno područje strojarstvo, postoji stručno područje strojarstvo. I ja sam uvjeren da se tu sjajno stručno radi ali ne još i znanstveno. Možda za koju godinu hoće, ali danas ne.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Vuljanić, da ja sam isto prijavio se na repliku za vaše pitanje koje ste već znali odgovor, zašto postoji sveučilište. Zašto osnovati sveučilište, sad ste vidim reterirali, sad ste i vi za sveučilište, a reterirali ste u kraju vašeg predavanja, samo je pitanje kada. To mi sliči na kolegicu Glavak koja je također dugoročno razmišljala pa 8 godina su razmišljali kad bi išlo sveučilište u sjeveru pa je 8 godina prošlo. Pa gledajte, ja sam vam liječnik, gastroenterolog, dakle za primjerice žučni mjehur. Znate tko je napravio prvu operaciju žučnog mjehura u bivšoj državi? Varaždinska bolnica. Prije Rebra, prije moje bolnice. Kolege su napravili prije mog tima su napravili laparoskopsku operaciju jer znanost, vještine, ne zavisi i ne dijeli na male i velike nego na kvalitetne i zdrave, kao što spomenuli ste kriminal za koji sam i ja čuo da je bio nekakav kriminal. Ali kriminal kolega Vuljanić je karakterna osobina, on i nije osobina veleučilišta, ona nije osobina sveučilišta, ona nije osobina nastavnika, liječnika, saborskih zastupnika, saborskih zastupnika iz juga Hrvatske ili sjevera Hrvatske. To je karakterna osobina, kao što je usvajanje znanja karakterna osobina i zato su kolege iz Varaždina to napravili prvi. Ja im skidam kapu, puno sam od njih naučio. Tako i ovdje, dajmo ljudima šansu, Hrvatska je nažalost takva oblikom prekrasna zemlja, sjajnog krajobraza, tisuću i koliko otoka, ali takva oblika kakvog jest. Zato imamo 5 sveučilišta diljem Jadrana, a nemamo na sjeveru. Stoga apeliram, prihvatimo prijedlog Vlade Republike Hrvatske. Razmišljali smo srednjoročno i donijeli smo odluke, a ovo je optimalna šansa da ovim nastavnicima gore damo nekakvu satisfakciju.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić čeka da da odgovor na repliku.
Stvarno ljudi trebaju dobit šansu, to nije uopće u pitanju, pogotovo ako rade. Ja mislim da ovo nije nikome usluga, zato sam se ovako možda i grubo javio. Određena opterećenja će doći sad na tu instituciju koja će ih zaustaviti u puno stvari i teško će uspjet ispuniti to. Mislim da će za par godina svima koji se zalažu za takve brzinske korake bit krivo što nisu bili malo sporiji i malo umjereniji i što su popustili pred nečim što je počelo na krivi način koji nije legalan, ajde da ne kažem grubu riječ, na način koji nije legalan kupovinom dopusnicom. To se nije smjelo dogodit i ja nikad neću uz to pristati. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Valter Boljunčić, replika.
Hvala. Pa ja ne znam da li pričamo o istom zakonu, dakle Sveučilište Sjever postoji, tu ne govorimo o tome da se ono na novo formira. Ono postoji i djeluje kao takvo, ali je činjenica da bi bilo nepošteno da jedan dio zemlje mora sve sam plaćati, dok u drugim dijelovima zemlje ipak država sufinancira visoko obrazovanje koje je Strategijom razvoja obrazovanja proglašeno kao opće dobro koje mora biti dostupno svima. Tako da vi ne možete raspravljati sada o tome da li oni postoje kao sveučilište, postoje zakoni o tome koje kvalitete mora biti i to se ne odnosi samo na njih, to se odnosi na svih nas. Svakako sveučilište koje postoji prolazi kroz akreditaciju, a ako je ispunilo će bit, ako ne dobit će zabranu da se upišu. Prema tome, ovo nije zakon o tome da li su oni veleučilište pa će postati nego da se dio tj. da se osnivačka prava, drugim riječima pomoć države da tome da dalje napreduju. Veleučilište i sveučilište je ipak veoma bitna razlika. Sveučilište je prije svega samostalna osoba, nema upravno vijeće koje određuje država nego samostalno upravlja, može puno više se upustiti u međunarodne projekte, može razvijat doktorske studije i cijeli niz drugih stvari koje veleučilišta prije nisu mogla. Ali to je jedna dakle činjenica koje već oni postoje i mislim da je u redu da država izađe u susret, da im da poticaj za razvoj, a od ovih 2700-2800 studenata, 2000 je u stan području kao što smo imali danas prilike za čuti, a omjer broja redovnih i izvanrednih studenata se najviše ogleda kod medicinskih sestara što je sasvim prirodno jer većina njih radi dokle ide na Stručni studij sestrinstva i to je ustvari ako hoćemo reći vjerojatno u Europi danas najtraženija profesija, vjerojatno više i od računarstva. I nemojmo zaboraviti da je u Zakonu o znanosti i visokom obrazovanju i u prijedlogu nacionalnog vijeća kao jedna od osnovnih i prvih točaka stavljen policentrični razvoj. Prema tome, ako ćemo gledati to se možemo vratiti na kvaku 22 da li čekat da će netko napredovat da bude vrhunski pa ga tek ideš osnovat što je gotovo nemoguće ili će se ići obrnuto. Osim toga, tko će to platiti? Mi dobivamo 35 milijuna u Puli, a godišnje milijardu kuna ide iz Istre van. Prema tome, mi se možemo pitati koga mi sve plaćamo, a nemamo novaca za jednog profesora.
Hvala lijepa. Odgovor poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Činjenica je da Sveučilište Sjever postoji, ima privremenu dopusnicu, ima sve organe, rektora, prorektore, …, to sve što treba imati. Čijom voljom postoji? Postoji voljom dva grada pa je i odgovornost dva grada. Od sutra… … [[Upadica se ne razumije.]] Od sutra će ta odgovornost biti na svima nama. Ja ne mislim da je pravi trenutak za to da se preuzme ta odgovornost, no većina očito misli drugačije. Meni je žao ako se sve to shvaća kao napad na bilo kog, uopće nemam nikakvog interesa ni u kojem aspektu, samo ne bih rado da napravimo danas nešto da država, a mi smo država, htjeli to ili ne i vlast i opozicija, država danas napravi nešto što će sutra reći ma nije baš bio pravi trenutak, mogli smo to i pametnije. Evo ja to danas kažem, mogli bi i pametnije. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa dio mi je zapravo replike uzeo kolega Valter. Dakle, kolega Vuljanić vi vrlo dobro poznajete naš Ustav, ja se barem nadam, pa onda u kontekstu ovoga što ste govorili, a s obzirom da ste govorili gotovo 20-tak minuta i istovremeno o sva tri prijedloga dosta je teško bilo razlučiti na koje načine i kome i u kom trenutku upućujete kritiku, jer ste u pojedinim dijelovima svog izlaganja i sami sebe na neki način demantirali. Dakle, ustavna načela govore prije svega o ravnopravnosti i svima mora biti dostupno jednako obrazovanje. Međutim, ono što držim pa djelomično je kolegica Martinčević rekla, ne bih željela neki teški termin upotrijebiti. Međutim, nemojte omalovažavati na neki način sjever Hrvatske. Tako je to bilo iz vašeg izlaganja. Mislim da je to vrlo nekorektno. Jednako tako držim da ste potpuno pogrešno shvatili ako govorimo o mom prijedlogu zakona kada govorite o dostupnosti studiranja, dakle nikome se ne brani, štoviše u mom prijedlogu stoji ne da svi mogu studirati na Sveučilištu Sjever već da se poboljša kvaliteta međunarodnom razmjenom znanstveno nastavnog kadra i studenata. Dakle, upravo to stoji u mom prijedlogu zakona i držim da niste u pravu ako ste u tom smislu kritiku uputili na moj prijedlog zakona. I još jedna stvar koju ste problematizirali kao to će biti regionalno sveučilište. Ne, to će bit hrvatsko sveučilište, dakle i mi smo u Hrvatskoj.
Molio bih samo da raspravu ne shvaćate osobno. Ovo je rasprava za hrvatsku javnost, za opće stvari, pa ocjene kakva je koja rasprava nemojte. Nije. Nisam vas. Ja ne znam od kud ste se vi našli u tome. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Nemojte molim vas! Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Prijedlog HDZ-a što se mene osobno tiče je najrazumniji. Ako se već radi još jedno regionalno sveučilište onda bi ono trebalo poniknut iz već etabliranih fakulteta jednog drugog sveučilišta. I to je meni logično, tak bi stvari trebale izgledati. Zato što je tako izgledala i cijela ova diskusija bi sasvim drukčije išla. Naravno ne pada mi na krajičak pameti omalovažavati regiju ili Varaždin ili šta ja znam koga. Pa ako netko radi u ovoj državi onak kak bog zapoveda onda je to na sjeveru u Varaždinskoj i Međimurskoj županiji. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ovo nije off the record, ovo je on the record. Ravnopravnost se u obrazovanju i pristupu obrazovanju ne očituje u tome dal' vam se sveučilište nalazi na 500 metara od vaše kuće. To nema veze sa ravnopravnošću. Ravnopravnost se očituje u kriterijima da možete na to sveučilište kad vas je volja i kad ispunite za to uvjete kao i one čija je kuća pokraj sveučilišta. Prema tome, taj rezon da su djeca danas neravnopravna u Varaždinu, jer nemaju tamo sveučilište definitivno ne stoji pogotovo ako dolaze na izvanredni studij pa plaćaju tu školarinu. Onda si je i Zagreb mogel platit ako je to već kriterij.
Nakon ovog odgovora često poželim biti u manjini. A sada klub Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Vesna Želježnjak.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege, cijenjeni gosti, profesori sa Sveučilišta Sjever. Pa dozvolite mi da se osvrnem na nekoliko značajnih podataka i nekoliko značajnih činjenica. Ali već dosta toga je napomenuto u prijašnjim diskusijama, ali očito da treba nešto ponavljati da bi neki zastupnici shvatili o čemu se radi na Sveučilištu Sjever. Pa počeci razvoja projekta uspostave izgradnje sveučilišta u sjeverozapadnoj Hrvatskoj datiraju još od 2001. godine osnivanjem Visoke elektrotehničke škole sa pravom javnosti. Kroz proteklih 14 godina ustanova se razvijala i rasla, te je doživjela nekoliko preustroja. Pod današnjim nazivom Sveučilište Sjever djeluje od 22. siječnja 2014. godine kada je izvršena integracija dviju ustanova pripajanjem Veleučilišta u Varaždinu Medijskom sveučilištu u Koprivnici i od tada više nije javno, iako se i dalje financira od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta. Ustanova danas zadovoljava sve tražene standarde kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju, a isti su usklađeni sa nacionalnim i europskim standardima i smjernicama za osiguranje kvalitete. Danas 86% studenata upisano je u sten područje. Razlozi i ciljevi osnivanja Sveučilišta Sjever su sljedeći. Kao prvo to je poboljšanje nepovoljne, obrazovne strukture sjeverne regije Republike Hrvatske. Svi relevantni podaci jasno pokazuju da ovaj dio Hrvatske značajno zaostaje za državnim prosjekom. Nešto više od 10% visoko obrazovanih stanovnika prema prosječnoj stopi od 18% u Republici Hrvatskoj, dok za najvećim hrvatskim sveučilišnim centrima zaostaje i više oko 27% visoko obrazovanih, te će trebati poduzeti iznimne mjere u narednim godinama da se ova nepovoljna struktura i slika popravi javno Sveučilište Sjever samo je jedan ali velik, značajan korak u pravom smjeru. Ravnomjeran razvoj svih regija u RH, to smo već maloprije čuli. Kao što je poznato u primorskoj Hrvatskoj djeluje 5 javnih sveučilišta Pula, Rijeka, Zadar, Split i Dubrovnik dok se na kontinentu nalaze samo 2 Zagreb i Osijek. Jačanje gospodarskih potencijala i ravnomjerni razvoj sjevernih županija, prava mladih sjevera na pristup visokom obrazovanju u sjevernoj Hrvatskoj zatim stvaranje temelja za pokretanje novih studijskih programa u skladu s potrebama regionalnog i lokalnog gospodarstva. Uz to dugoročno bi se prednosti prijenosa osnivačka prava nad Sveučilištem Sjever na RH trebala demonstrirati kroz otvaranje novih radnih mjesta kao rezultat sveučilišnog poticanja kreativnosti i inovativnosti te pokretanje novih vidova poduzetništva. Sada 50 stručnjaka sa Sveučilišta Sjever u suradnji sa lokalnom zajednicom radi na pokretanju niza novih studijskih programa za potrebe lokalnog i općeg gospodarstva. Zbog značajnih ulaganja jedinice lokalne samouprave, gradova Varaždina i Koprivnice pri pokretanju Sveučilišta Sjever ovdje ne treba zaboraviti dosada već investirana mnoga sredstva osnivača koja su uložena da bi se stvorili kvalitetni preduvjeti za obavljanje redovne nastave znanstvene, umjetničke i stručne djelatnosti Sveučilišta Sjever. Prijenosom osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na RH sve te investicije dobile bi logičnu i državnu potvrdu. Već je spomenuto koji su studijski programi, znači imamo 11 studijskih programa na 11 odjela Sveučilišta Sjever. Provedeni su i postupci vrednovanja u kvaliteti i visokom obrazovanju dosada. Ono što je bitno napomenuti da je dosada Sveučilište Sjever do danas pohađa 3000 studenata iz cijele Hrvatske i šire, a zaposleno je 152 nastavnika i vannastavnog osoblja te više od 200 vanjskih suradnika u nastavnim znanstveno-nastavnim i umjetničko-nastavnim zvanjima. Sveučilište raspolaže prostorom ukupne površine od oko 9000 metara kvadratnih. Ukupno je dosada Sveučilište Sjever, odnosno Veleučilište u Varaždinu diplomiralo 1620 studenata, od čega 1223 inženjerke i inženjera u području tehničkih znanosti i 397 prvostupnica i prvostupnika iz područja biomedicinskih znanosti. Sveučilište ima jednu od najkvalitetnijih upisnih politika te kontinuirano radi na razvoju i jačanju interesa za STEM područje. Već sada, ponavljam, na sveučilištu je 86% ukupnog broja studenata koji spadaju u STEM područje. Što se tiče postupaka vrednovanja kvalitete o visokom obrazovanju svake godine se vrši reakreditacija. Tako je i ove godine postupak reakreditacije Sveučilišta Sjever proveden krajem travnja 2015. U samoanalizi ustanove predočeni su numerički pokazatelji kojim ustanova zadovoljava sve zahtjeve sadržane u pravilniku o sadržaju dopusnice te uvjetima za izdavanje dopusnice za obavljanje djelatnosti visokog obrazovanja, izvođenje studijskog programa i reakreditaciju visokih učilišta. Najvažniji utvrđeni pokazatelji kvalitete su sljedeći: pokrivenost nastave stalno zaposlenim nastavnicima po studijskim programima u odgovarajućim zvanjima u prosjeku 60 do 95%. Zahtijevani kriterij iznosi 33% na stručnim studijima, odnosno 50% na sveučilišnim studijskim programima. Drugo, omjer stalno zaposlenih nastavnika i studenata je 1 na prema 19. Zahtijevani kriterij je manji od 1 na prema 30. Treće, raspoloživ prostor po studentu oko 3 metra kvadratna. Zahtijevani kriterij iznosi 1,25 metara kvadratnih. Četvrto, broj znanstvenih radova od posljednjeg postupka vrednovanja iznosi trenutno više od 1260 od čega je više od 25% tih radova A1 kategorije pri čemu je 131 rad u najvišoj kategoriji. Još su izvršene reakreditacije i prijašnjih godina vezano na sve ono što je bilo potrebno učiniti te je uglavnom provedeno 6 od 7 poglavlja standarda, a ocjena je bila vrlo dobar. Već dosta toga je bilo napomenuto pa neću se ponavljati, ali bitno je reći da 2014. i 2015. akademske godine po interesu za upise na neke od studijskih programa Sveučilište Sjever zauzelo je 18. mjesto od ukupno 122 institucije visokog obrazovanja u Hrvatskoj koje izvode više od 770 različitih studijskih programa, a prema službenoj rang-listi Agencije za znanost i visoko obrazovanje. U prosjeku za jedno mjesto na svaki od studija Sveučilište Sjever svake godine konkurira oko 10 kandidata, a na pojedinim studijima taj je interes i višestruko veći. Sveučilište Sjever ima također i 5 odobrenih programa cjeloživotnog učenja, a u suradnji sa gospodarskim subjektima u regiji u planu je pokretanje i novih programa sukladno potreba tržišta rada, prije svega za deficitarnim zanimanjima. Sveučilište u tu svrhu izvodi kontinuirano praćenje i anketiranje potreba tržišta rada. Suradnju s gospodarstvom i lokalnom zajednicom Sveučilište Sjever ostvaruje i osnivanjem i suvlasništvom sa 3 centra. Osim Tehnološkog parka Varaždin postoji još suradnja sa Centrom za razvoj tehnologija i transfer znanja Sveučilišta Sjever te Innotech Centar kompetencija Koprivnica čiji su partneri uz osnivača grad Koprivnicu Sveučilište Sjever i Podravka. Cilj spomenutih centara je kvalitetnije povezivanje znanosti i gospodarstva te uspješan transfer znanja i tehnologija u svrhu otvaranja novih radnih mjesta. Kroz Erasmus programe i ugovore o bilateralnoj suradnji Sveučilište sjevere surađuje s više od 20 različitih visokoškolskih ustanova iz Europe i svijeta, a sukladno strategiji razvoja ta će se brojka povećati već u ovoj godini. U protekloj godini ugostilo je niz stranih predavača a ostvarene su i prave dolazne mobilnosti kroz Erasmus program u kojem je semestar na sveučilištu provelo, na Sveučilištu Sjever provelo nekoliko studenata iz Slovenije. Očekujemo da će se i ta brojka povećati u ovoj godini. Sveučilište trenutno objavljuje nekoliko znanstvenih časopisa i sudjeluje u organizaciji više domaćih međunarodnih znanstvenih konferencija. Studentima i zaposlenicima sveučilišta na raspolaganju je 32 vrhunska opremljena laboratorija uglavnom iz tehničkog i biomedicinskog područja znanosti te niz produkcijskih studija i umjetničkih kabineta za društvena, odnosno za umjetnička područja. Uz to sveučilište raspolaže knjižnicom s više desetaka tisuća tiskanih, odnosno elektroničkih knjiga i časopisa kao i pristupom najvažnijim svjetskim znanstvenim bazama. A alumna Sveučilišta Sjever osim u Hrvatskoj uspješni su i rade diljem Europe, Sjeverne Amerike i Azije a odnedavno se prvi bivši student sveučilišta zaposlio u Novom Zelandu. Više od 90% alumni Sveučilišta Sjever ostaje živjeti i raditi u Hrvatskoj. Suradnja sveučilišta s inozemnim sveučilištima i znanstvenim ustanovama kao bitan element razvoja znanstveno istraživačkih potencijala sveučilišta od velike je važnosti za ostvarivanje temeljnih ciljeva razvoja sveučilišta. Sveučilište je temeljem prenesenih prava integriranih ustanova nositelj Erasmus povelje za razdoblje 2014.i 2020.i to povelje za ustanovu medijskog sveučilišta i Veleučilišta u Varaždinu. Agencija za mobilnost i programe EU je nakon integracije izdala integriranu prelaznu povelju za sveučilište temeljem pravne sljedbenosti nove ustanove. I na kraju kao i dosada upisom na studijske programe Sveučilišta Sjever ono će poticati obrazovanje za prirodna, tehnička i biotehnička znanstvena područja, a u skladu s programskim ugovorima potpisanim između Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta i visokih učilišta na temelju odluka Vlade RH još od 2.kolovoza 2012.godine. Sa Sveučilišta Sjever najavljuju se otvaranje tri nova smjera, studij prehrambene tehnologije, studij ambalaže, studij održive urbane mobilnosti. Intenzivno se radi na otvaranju diplomskih studija za sva tri smjera u Koprivnici. Donošenje zakona o prijenosu osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na RH predstavlja jedino racionalno i realno rješenje kojim će sjeverozapad Hrvatske početi ostvarivati ista prava te dobiti iste mogućnosti razvoja kao i ostale regije u RH koje već imaju javna sveučilišta. Stanovnici sjeverozapadne regije RH to zaslužuju.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici skoro bi vas mogao poimence pozdravljati. Uvaženi zamjeniče ministra dobro došli dragi gosti. Meni je zapravo jako drago moram reći, ja se ne sjećam situacije, moj doduše saborski mandat nije baš tako dugo, odnosno staž, ali ja se ne sjećam situacije da smo imali tri prijedloga zakona koji jeste činjenica je razlikuju se u mnogome ili barem u jednom djelu ali sva tri imaju isti temeljni cilj a to je osnivanje, odnosno daljnji razvoj i transformacija Sveučilišta Sjever u javno sveučilište. Ja odmah želim na početku reći da će HNS podržati od ta tri zakona, podržat će prijedlog Vlade, podržat ćemo naš prijedlog kolegice Martinčević. HNS je kao što vi dobro znate stranka koja se od svojih korijena intenzivno zalaže za razvoj obrazovanja kao jednog od temelja razvoja i društva i države i u ovom slučaju imali smo intenzivnu i konstruktivnu ulogu i zato ovaj prijedlog Vlade smatramo i našim prijedlogom, ali kad kažem naš prijedlog onda želim reći još nešto o tome, ja sam iz prve izborne jedinice, nadam se da mi to ne oduzima pravo da govorim o Sveučilištu Sjever jer zaista Sveučilište Sjever iako slažem se je na prostoru treće izborne jedinice ako na taj način definiramo prostor RH i jednim djelom druge, ali ono je sasvim sigurno korist za cijelu RH, za sve nas. I razvoje mreže visokog obrazovanja, i razvoj obrazovnih institucija, i na kraju krajeva mogućnost da naša djeca, moja kćer za 13 godina ide na fakultet ako se odluči ići na fakultet zašto ne bi studirala na Sveučilištu Sjever? Meni se već danas ponuda Sveučilišta Sjever čini kvalitetnijom i boljom od mnogih tzv. uglednih i etabliranih fakulteta i sveučilišta. I da citiram kolegu Vuljanića "Trebamo ga zato jer ga trebamo". I zapravo tu možemo na neki način staviti početak i kraj ove rasprave. Sveučilište Sjever trebamo jer ga trebamo sve ne samo Varaždinska, Međimurska, Koprivničko-križevačka, Bjelovarsko-bilogorska, Virovitičko-podravska, jednim djelom dakle onih 600 tisuća ljudi koji na neki način izravno gravitiraju sveučilištem, mi ga svi trebamo, mi ga kao RH trebamo, mi trebamo razvoj znanost, mi trebamo obrazovanje, mi trebamo sveučilišta i tako trebamo i Sveučilište Sjever kao javno sveučilište što se ovim prijedlogom zakona danas i predlaže. Neke od podataka smo čuli ali ja ne mislim da je na odmet da ih ponovimo, ponavljanje je majka znanja. Dakle na sveučilištu trenutno studira oko 3 tisuće studenata u 11 studijskih grupa, više od 350 zaposlenika i vanjskih suradnika. I ono što želim naglasiti kao jedan od argumenata za ovo što danas predlažemo je da osiguravamo pretpostavke za ravnomjerni razvoj kako mreže visokog obrazovanja u RH, tako Hrvatske u cjelini i u ovom slučaju naravno i posebno sjeverozapadne regije i u gospodarskom i u društvenom i u kulturnom i u znanstvenom i u svim drugim smislovima. Spomenut je podatak 86% studenata studira u područjima znanosti i tehnologije, inženjerstva i matematike, biomedicinskim i informacijsko-komunikacijskim područjima. sva ta područja su ona koja su danas u Hrvatskoj deficitarna s jedne strane, a s druge strane u svim našim dokumentima i industrijskom strategijom i svim analizama se pokazuju kao ključna i među ključnim područjima za razvoj RH i našeg gospodarstva. Spomenuto je ponovit ću namjerno regija u kojoj se sveučilište nalazi je debelo ispod prosjeka RH po visokom obrazovanju, znatno niše oko 10% znatno niže od nacionalnog prosjeka i u onoj referentnoj skupini 30 do 34 godine koja se spominje i u planovima EU i u našim dokumentima isto tako je bitno niže i to je sigurno povezano s činjenicom da ta regija do sada nije imala sveučilište, isto kao što su vjerojatno niže plaće povezane s činjenicom da ima premalo visokoobrazovanih ljudi, isto kao što problem s investicijama je povezan s time jer vi ne možete očekivati investicije uz suvisla, kvalitetna, suvremena, sofisticirana radna mjesta ako imate premali udio visokoobrazovanog stanovništva koje može raditi na tim radnim mjestima i u tim tvrtkama koje se otvaraju kroz te investicije. I to isto tako pokazuje da nam sveučilište treba, da nam treba javno Sveučilište Sjever. Treba nam javno Sveučilište Sjever kao samostalno sveučilište, ne kao dislocirani dijelovi nekih drugih sveučilišta koja se negdje drugdje čije matice su negdje drugdje, dalje ili bliže, čiji planovi razvoja su daleko od regije u kojoj se sveučilište nalazi,nama treba samostalno Sveučilište Sjever. Ne podružnice zagrebačkog ili bilo kojeg drugog sveučilišta. I ne slažem se da mogućnost studiranja i pristupa sveučilištu nije važna mogućnost materijalna mogućnost pristupa studiranju nije važan argument. To je strašno važan argument. U RH jako puno djece ne ide u srednju školu ili nije išlo u srednju školu jer nije moglo doći do škole. I isto tako jako puno mladih ljudi ne studira jer studij je skupi sport, mi to svi znamo. čak i ako ne plaćamo školarinu studij je skup sport ako ste u drugom gradu, ako morate plaćati smještaj, troškove prehrane, putovanja i svega onoga što studenti plaćaju. Sveučilište Sjever omogućava stanovnicima sjeverozapadne Hrvatske da studiraju ili u samom mjestu u kojem žive ili vrlo blizu ili bliže mjestu u kojem žive nego što je to bio slučaj i to će mnogim mladim ljudima i ne samo mladima, ali prvenstveno mladima otvoriti mogućnosti koje im do sada su bile nedostižne i nezamislive. Interes je već sada ogroman. Kolegica Želježnjak je govorila 18.je sveučilište od 122 po interesu. Rekao sam da neće samo mladi profitirati, neće samo mladi jer sveučilište ima i tih pet programa cjeloživotnog učenja. Mi smo se tu da mi je kuna za svaki put kada se u ovoj sabornici spomenulo kako je važno cjeloživotno učenje ja bi bio milioner. Ovo sveučilište ima pet programa odobrenih cjeloživotnog učenja i planiraju se novi naravno. I to je isto tako jedna od stvari koja je važna i zbog čega nam to sveučilište kao javno sveučilište treba. Sljedeći cilj je povezivanje znanosti i gospodarstva uz transfer znanja i tehnologije, sve to skupa zbog boljih i novih, ali naglašavam boljih radnih mjesta. Što mislim kada kažem boljih radnih mjesta? Malo statistike, u RH osobe sa završenim fakultetom imaju u prosjeku 52% višu plaću od onih sa srednjoškolskim obrazovanjem i oko 20% višu od prosječne. To su podaci koji isto tako govore u prilog tome da nam i u sjeverozapadnoj regiji treba sveučilište i treba više visokoobrazovanih naših sugrađanki i sugrađana. Isto tako ne treba zanemariti činjenicu da samo sveučilište kao institucija prije nego što uopće počnu ove sve koristi od transfera tehnologije, znanja, visoke obrazovanosti, investicija koja onda mogu ići na bolja radna mjesta, sama činjenica postojanja sveučilišta doprinosi zajednici u kojoj se to sveučilište nalazi. I ne samo materijalno i financijski nego i kulturno i društveno. Studentska populacija je najprogresivnija, najživlja, studentski gradovi su uvijek najživlji, najmoderniji u njima se događa život na najbolji mogući način i zato nam treba sveučilište u regiji koje nema sveučilište. Cijela kontinentalna Hrvatska ima samo Zagreb i Osijek, dakle apsolutno postoji opravdanje da se Sveučilište Sjever osnuje odnosno transformira u javno sveučilište. Spominju se troškovi, ajmo malo o troškovima. Sa ovim proračunom koji se predlaže prijedlogom zakona i kada se uzme broj studenata po studentu Sveučilište Sjever bi koštalo, ali to koštalo pod velikim navodnicima jer ja ne smatram da je obrazovanje trošak u tom smislu i da obrazovanje košta u onom smislu u kojem to klasično ta riječ znači, koštalo bi 5.770 kuna po studentu. Usporedbe radi Zagrebačko sveučilište košta 16.594 kune po studentu, Osijek 13.056 kuna, Zadar 18.304 kune, a Katoličko sveučilište koje se također financira iz proračuna košta ni manje ni više nego 27.382 kune po studentu. Ali ako govorimo o troškovima isto tako treba naglasiti da su gradovi i Varaždin i Koprivnica već uložili znatna sredstva u ovo sveučilište i da s ovom promjenom statusa to dobiva jednu novu snagu i jedan novi smisao. Dakle Sveučilište Sjever je jedno moderno, fleksibilno sveučilište, prilagođeno vremenu u kojem živimo, spremno na rast i razvoj i zadovoljava apsolutno sve tražene standarde kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju. Dapače uvjeti su u mnogome i u većini stvari znatno iznad hrvatskog prosjeka. Odnos studenata i nastavnika, omjer prostora i studenata, deseci laboratorija moderno opremljenih, umjetničkih kabineta, produkcijskih jedinica, drugih radnih prostora ali nije samo pitanje infrastrukture i zgrada i kabineta i broj radova i znanstvena kvaliteta je u ovom trenutku veća od mnogih puno starijih ili malo starijih sveučilišta u Republici Hrvatskoj. To i dalje pri tome ne mislim govoriti ništa loše o drugima, to samo govori dobro o Sveučilištu Sjever. Ono dakle omogućava da se ljudi obrazuju, da se razvija znanje i tehnologija, da se povezuje gospodarstvo i da se inkubiraju nove ideje i novi projekti. Cjeloživotno obrazovanje također kao važan dio programa Sveučilišta Sjever. I sve to naravno i to uopće nije čudno ima snažnu podršku javnosti. Gradska vijeća Varaždina i Koprivnice naravno su dala podršku. Ali i u javnoj raspravi u dva kruga koja je održana 680 očitovanja je stiglo, od toga po mojim podacima je 6 bilo protiv, ali nije važno, nadam se da ste vi u pravu da je 3 bilo protiv, ali u svakom slučaju to je zanemariv postotak, to je razina statističke greške. I ono što želim na kraju svojeg izlaganja naglasiti je da je najkvalitetnije, najbrže, najefikasnije i najracionalnije rješenje ono koje predlaže Vlada Republike Hrvatske dakle prenošenje upravljačkih prava na Republiku Hrvatsku. I završiti ću s jednim zanimljivim povijesnim podatkom, ja mislim da će kolega Škvarić nešto o tome isto reći, dakle 1687. godine je dekretom cara Leopolda u Lepoglavi osnovana Kraljevska akademija sa pravom dodjele doktorata, dakle neki embrio ajmo to tako reći sveučilišta. To je nažalost u međuvremenu pretvoreno u zatvor. Ajde da ovaj puta tu grešku svi zajedno ne napravimo. Hvala.
Embrion dugo traje. Poštovani zastupnik Dubravko Bilić ima repliku na vaše izlaganje.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa evo kolega Kolman zapravo ste vrlo sažeto ali cjelovito i temeljito obradili ovu interesantnu temu ne samo kao regionalnu temu osnivanja sveučilišta nego doista kao jednu obrazovnu, znanstvenu temu koja zanima cijelu Hrvatsku. Mene je posebno zapravo, da tako kažem, usmjerila na vašu, na repliku činjenica da ste na početku rekli da su doista 3 zakonska prijedloga. I oni pokazuju zapravo da su to tri inicijative za jednu istu stvar. A ja bih se složio s vama da je ovaj prijedlog Vlade zapravo najcjelovitiji jer prije svega uvažava činjenicu da Sveučilište Sjever postoji samo mu se daju evo javne ovlasti. I to je nešto što u svakom slučaju treba prepoznati. Ali naravno da su i ove druge dvije inicijative gotovo na istome tragu jer potenciraju važnost obrazovanja, odnosno visokoškolskog obrazovanja na sjeveru Hrvatske. Još ste napomenuli jednu interesantnu stvar koja je specifična zapravo za ovo Sveučilište Sjever a to je cjeloživotno učenje. Cjeloživotno učenje je kroz ovih 5 programa, biti će ih i više, cjeloživotno učenje zapravo će omogućiti našem sveučilištu Sjever da se aktivnije uključi u europske projekte pridobivanja sredstva za ulaganje u razvoj i infrastrukture sveučilišta ali i u razvoj programa jer je cjeloživotno učenje prepoznato i u Europi u ovom periodu 14-20 kao jedan od prioriteta prilagodljivosti i samih učilišta, sveučilišta tržištu rada. I na kraju evo da kažem da ovo nije nikakva politička odluka na sjeveru Hrvatske jer … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Hvala lijepa.]] dobivaju izbori.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Cijenjeni kolega i ja se slažem da je činjenica da postoje 3 zakona. Meni se isto prijedlog Vlade čini, i nama u klubu HNS-a se prijedlog Vlade čini najracionalnijim i najefikasnijim. Ali činjenica je da to da imamo 3 prijedloga zakona koji ipak idu nekako prema istom cilju. Ako ništa drugo s jedne strane svima nama olakšava obranu i zastupanje Sveučilišta Sjever a s druge strane sasvim sigurno pokazuje da smo u pravu i da Sveučilište Sjever zaslužuje biti sveučilište. Što se cjeloživotnog učenja tiče najlakše je braniti one koji rade nešto što se stalno ističe kao prioritet. Mi o cjeloživotnom učenju u Saboru govorimo svako malo i onda dođe sveučilište koje to već radi. To je onda najlakše zastupati i braniti. I treća stvar, s obzirom da ja ipak sebe smatram političarom, ja se ne bojim političkih odluka. Karakteristika političara i vlada koje preuzimaju odgovornost je da donose političke odluke. Ovo jeste politička odluka i treba biti politička odluka, mi smo političari, Vlada je političko tijelo, ovo je politička odluka u svakom slučaju ali ono što je i važnije da je ovo dobra politička odluka i to je poanta ove priče sa Zakonom o sveučilištu Sjever.
Poštovani zastupnik Petar Baranović, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega Kolman u svom ste izlaganju spomenuli da je obrazovanje skup sport. Obrazovanje nije skup sport, obrazovanje je danas skupa i mnogima nedostupna potreba. Osnovni uvjet i na osobnoj razini a i na razini društva, regije ne samo da se napreduje nego i da se opstane. I u tom pogledu držim da ćete se složiti samnom da nitko nema pravo održavati postojeće stanje koje sjever Hrvatske pretvara u provinciju. Osnovne smjernice europske politike su ravnomjeran razvoj. Pričanje o ravnomjernom razvoju, a da ljudima, mladim ljudima te regije ne osiguramo jednake uvjete koje imaju njihovi vršnjaci bila bi puka demagogija. Prema tome, mislim da je situacija potpuno čista i da ćete se u tome složit sa mnom. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Igor Kolman.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora Cijenjeni kolega Baranović, slažem se potpuno, ja sam upotrijebio izraz skup sport jer je to uobičajena fraza, ali mogu se složiti s vama da ima i boljih načina na koje sam to mogao reći. Skupa potreba je sasvim sigurno nešto s čime se mogu u potpunosti složiti. Danas bez obrazovanja zaista čovjek vrlo teško sudjeluje u suvremenom društvu, ne samo kad govorimo o radnim mjestima nego generalno i komunikacijama i medijima i svime onime s čime se mi suočavamo zapravo zahtijeva ozbiljno obrazovanje. Tako da nemam ništa drugo reći nego potpisujem sve što ste rekli u vašoj replici.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Rajko Ostojić, replika.
Hvala lijepa. Dakle da, istina je da ste rekli obrazovanje je skup sport, a rekli ste još ljepše kad ste govorili o trošku, zato sam se i javio. Dakle rekli ste koliko je trošak per capita po studentu i rekli ste vrlo jasno to nije trošak. Tu ste bili eksplicitni. Dakle ovo je bila jedna umjetnička sloboda, a tu ste bili eksplicitni kolega. I potpuno podržavam ono što ste rekli i vi i Vesna Želježnjak, dakle da je ovaj prijedlog Vlade najbolji jer se radi samo o prijenosu upravljačkih prava. Vratili su nas u 17. stoljeće u Lepoglavi, ali mene ste asocirali s ovim vašim lijepim citatom trošak ne postoji, jednu staru kinesku poslovicu, staru nekih 3000 godina, znate i sami kakva je bila kineska civilizacija. Oni kažu sljedeće, ako želiš dobro svojoj obitelji, svojoj ulici, svom selu, svojoj regiji, državi, sadi rižu, ako želiš dobro par godina. Riža se sadi, sadi, bere, prodaje, ali dođe suša, nema više love, nema preživljavanja. Ako želiš dobro svom selu, gradu, regiji, državi, za 2-3 desetljeća posadite šljive ili dole u Neretvi mandarine ili neko slično voće, ali opet dođe nevera, kataklizma, tsunami i nestane. Ključna je ova treća, ako želiš dobro svom selu, obitelji, narodu, ulaži u ljude. To je ključno. Samo u ljude, jer jedino ćemo na taj način pomoći i svojoj regiji, u ovom slučaju sjevernoj regiji, svojoj državi, domovini, Hrvatskoj domovini i naravno Europskoj uniji. Znači ulaganje u ljude nije trošak i to je činjenica. To nije trošak, to je investicija u budućnost. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku nema ili ima? Diskusija je polemična, mora biti.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Ostojić, u polemičnom tonu slažem se sa svime što ste rekli, ali želim reći da mi imamo problem u Republici Hrvatskoj. Mi nismo još do kraja osvijestili tu činjenicu da obrazovanje zaista nije trošak i dok god to ne budemo osvijestili morat ćemo izgleda napravit neke zaista izračune. Ja ne znam, to će bit neka žestoka matematika. Možda nam kolege sa Sveučilišta Sjever u tome mogu pomoći da zaista izračunamo koliko u nekom srednjoročnom i dugoročnom razdoblju svaka kuna koju smo uložili s koliko se vraća ili koliko košta svaka kuna koju nismo uložili, a trebali smo i mogli smo. I dok taj iskorak ne napravimo imat ćemo problem sa financiranjem obrazovanja i sa razvojem utemeljenim na obrazovanju.
Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HSU-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Željko Šemper.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege, poštovani gosti. Pred nama je zakon prema kojem će gradovi Koprivnica i Varaždin dobiti dva ravnopravna sveučilišna centra koja će značajno pridonijet obrazovanju mladih u SZ Hrvatskoj. Još u ruju 2012. sporazumom dva grada udareni su temelji i zadane smjernice za njihov razvoj i orijentiranost prema potrebama lokalne zajednice. Osnovni strateški cilj osnivanja Sveučilišta Sjever je povećanje broj visokoobrazovanih građana u županijama regije SZ Hrvatske. Svi statistički pokazatelji pokazuju izrazitu nepovoljnu strukturu i nisku razinu visoko obrazovanih građana tog dijela Hrvatske. Prosjek visoko obrazovanih građana u Republici Hrvatskoj prema popisu stanovništva iz 2011. godine iznosi 26%, a u županijama SZ Hrvatske samo 17%. Zbog toga je cilj u narednih 10 godina podizanje broja visoko obrazovanog stanovništva ove regije na prosjek Republike Hrvatske. Svih ovih godina iz te regije mladi odlaze na fakultete u Zagreb. Dosta mladih iz Koprivnice osim u Zagrebu danas studira i u udaljenom Osijeku što za njihove roditelje predstavlja veliki trošak. Kolege Vuljanića nema ali postavio je jedno pitanje, otkud ideja. Pa ja slobodno mogu reći da sam ja preteča tog sveučilišta jer sam ja '70.-ih godina primjerice pripadao toj siromašnoj generaciji koja nije imala financijskih sredstava za studij u Zagrebu, već se vanredno školovala uz rad uz podršku Podravke na Fakultetu organizacije i informatike u Varaždinu sa odjelom u Koprivnici. I danas postoji veliki broj roditelja, posebno sada u vrijeme krize, koji ne mogu svojoj talentiranoj djeci platit smještaj, prijevoz i hranu u Zagrebu ili nekom drugom gradu i tako osigurati daljnje školovanje izvan mjesta prebivališta. Predviđen je sustav novog sveučilišta ima zadaću otkrivati posebno sposobne kadrovske potencijale iz te regije, poticat razvijanje i primjenu odgovarajućeg znanja i vještina za razvoj gospodarstva, lokalne zajednice u kojoj žive i u kojoj će se stvoriti uvjeti da ostanu u svojem kraju, da svoj kruh ne moraju tražit u Zagrebu ili negdje u inozemstvu. Da bi sveučilište privuklo upis vrhunskih studenata, mora imati kvalitetne studijske programe, mora obrazovati, stvarati kadrove za poduzetništvo, mora poticati studije deficitarnih struka, ne stvarati kadrove koji će gubiti dane na burzi i uzaludno tražiti posao u svojoj struci. Svako iseljavanje i odlazak u tuđe zemlje posebno visoko obrazovanih kadrova tragedija je za svaku državu. Zbog toga treba sustavno skrbiti da najbolji studenti po završetku studija budu prilagođeni tržištu rada, ostanu u svome kraju i budu nositelji gospodarstva i budućeg razvoja svojeg kraja gdje su rođeni. Odlukom Vlade Republike Hrvatske iz kolovoza 2012. a u skladu sa ugovorima između Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta i visokih učilišta upisom na studijske programe sveučilišta treba poticati obrazovanje za prirodna, tehnička i biotehnička znanstvena područja. U gradu Varaždinu iz područja biomedicine i zdravstva postoji jedino studij sestrinstva, a studijski programi iz područja prirodnih znanosti ne postoje. Ovo sveučilište se osniva u cilju zadovoljenja potreba mladih građana sjeverozapadne Hrvatske sa zadaćom razvoja cijele regije prvenstveno kao potpora gospodarstvu, ali i društvenom i kulturnom životu u cjelini. Grad Koprivnica od 2006. godine radi na projektu razvoja visokog obrazovanja i osnivanja sveučilišta. Grad je osnovao Odbor za razvoj jedne takve institucije, potpisuje se ugovor sa Vladom RH o ustupanju prostora bivše vojarne sa obvezom osnivanja sveučilišta, odnosno gradnje kampusa ali za uzvrat grad Koprivnica mora izgradit novu zgradu Palači pravde koja je građane Koprivnice stajala 32 milijuna kuna. Dok su drugi gradovi u RH vojarne dobivali na poklon građani Koprivnice će još godinama otplaćivati kredit za izgradnju Palače pravde koja je sada u vlasništvu Republike Hrvatske. Osnovni ciljevi djelovanja Sveučilišta Sjever su prije svega povećanje broja visoko obrazovanih stanovnika, omogućiti pristup visokom obrazovanju što većem broju stanovnika te regije s visoko obrazovanim kadrovima iz te regije dati potporu industriji i gospodarstvu, te društvenom i kulturnom životu regije i dodatno zapošljavanje kvalitetnog nastavnog osoblja sa znanstvenim i stručnim kompetencijama i znanstveno-nastavnim zvanjima. Tako bi nova ustanova Sveučilište Sjever realizacijom ovih ciljeva trebala biti važan i glavni faktor ravnopravnog razvoja ovog dijela Hrvatske prije svega u gospodarskom ali i u kulturnom, socijalnom i društvenom pogledu. Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj prijedlog Vlade. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. Nastavljamo raspravu po klubovima. Sada je na redu poštovani zastupnik Petar Baranović u ime kluba DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista.
Hvala lijepa uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo, malobrojne prisutne oko ovako interesantne teme i poštovani gosti. Dobra večer, ušli smo već polako u noć. Za početak citat iz hrvatskog Ustava: "Obrazovanje u Republici Hrvatskoj svakome dostupno pod jednakim uvjetima u skladu sa njegovim sposobnostima." Članak 66. Kad bi razmislili o tome koliko ovaj članak tangira današnju temu onda vjerojatno bi današnja čitava rasprava oko ove teme trajala koliko triba za dignit ruke da izglasamo prijedlog zakona koji god bude izglasan. Koji god bude izglasan taj će ispravit veliku nepravdu koju sjeverozapad Hrvatske trpio hrvatske politike, ispravit veliku neodgovornost i oprat obraz politike koja je dopustila da u ovoj zemlji jedan centar ima monopol nad svim. Pa onda iz tog centra i sveučilišta, najvećeg sveučilišta u Hrvatskoj dođu još i tonovi kritike na ovu inicijativu da i sjeverozapad bude ravnopravan Dubrovniku, Splitu, Zadru, Rijeci, Osijeku i drugim centrima. Kao što je kolega Kolman kazao skup sport, a ja sam sebi za slobodu da ga korigiram skupa potreba postavimo sebi pitanje kakvu šansu ima sjever da ne postane zala provincija ako nema svoje sveučilište? Kakvu šansu sveučilište bez ravnopravnog položaja u odnosu na druga sveučilišta sa istim zadatkom, istim ovlastima ima ukoliko ta prava ne izjednačimo? Lokalnim samoupravama sjevera Hrvatske treba biti zahvalan, jer tamo postoju zgrade, tamo postoji oprema, tamo postoje kadrovi, postoje neki entuzijasti, dio ih je tu gore na galeriji koji su kao pepeljuga u Hrvatskoj akademskoj zajednici radili svoj posao čekajući da im Hrvatski sabor nađe staklenu cipelu i donese i ispravi nepravdu. Za razliku od drugih kojima se iz državnog proračuna radilo kampuse, kupovalo opremu, davalo plaće, plaćalo seminare, odlaske na simpozije. Sjever se borija sam, sam je stvara u uvjetima u kojima živi danas sa najnižom prosječnom plaćom od svih, gotovo svih regija u Hrvatskoj. Nek' me kolege koji to bolje znaju ispravu ako griješim. Postavimo sebi pitanje da li ti ljudi plaćaju PDV? Da, po istoj stopi po kojoj plaćaju ljudi u Zagrebu, građani ove zemlje, u primorju, u Dalmaciji, u Slavoniji. Kad smo stvarali državu jesu li ti ljudi nosili šarenu uniformu? Ja ih pamtim iz tih vremena. Jesu, iako direktno njihovi domovi nisu bili ugroženi. Imaju li ti ljudi pravo da njihova djeca, mladi ljudi sjeverozapada startaju život pod istim uvjetima pod kojima startaju zagrebački klinci, oni koji su se rodili u perimetru od 5000 metara oko Kaptola. Apsolutno imaju pravo. Imaju li ti ljudi pravo da njihova djeca, mladi ljudi sjeverozapada, startaju život pod istim uvjetima pod kojima startaju zagrebački klinci, oni koji su se rodili u perimetru od 5000 metara oko Kaptola? Apsolutno imaju pravo. Je li normalno da smo se 20 godina od stvaranja Hrvatske države, od poslijeratnog vremena, dakle 25 godina, uopće našli u situaciji da razgovaramo o ovome večeras? Da 600 tisuća ljudi u jednoj regiji je samo snalazeći se kroz svoje jedinice lokalne samouprave davalo minimalnu šansu mladim ljudima da uspiju. Zašto je ovo sveučilište bitno, zbog čega je bitno osim osobnog probitka svakog mladog čovjeka? Što čeka regiju u kojoj nema akademske zajednice? Kakav je stvarni prostor za napredak društva, gospodarstva, znanosti? Nikakav. Jedino što regija kojoj država uskrati šansu za ravnomjeran razvoj na ovaj način može očekivati to je da postane provincija. Jesu li ti ljudi to zaslužili? Apsolutno ne. Ja držim da će ovo biti jedan od rijetkih zakonskih prijedloga u ovoj našoj močvari od hrvatske politike koja je dopustila da uopće toliko godina nakon raspravljamo o ovome, dakle da će ovo biti jedan od rijetkih zakonskih prijedloga oko kojeg ćemo postići konsenzus glasajući i za svoje prijedloge ali u konačnici i za prijedloge drugih samo s jednim ciljem da mladi ljudi, akademska zajednica i građani sjeverozapada imaju jednaku šansu i jednaka prava. Jer u državi u kojoj se to u praktičnom smislu ne postigne Ustav vrijedi jednako koliko tjedni časopis. U mnogočemu smo Hrvatski ustav u njegovoj primjeni, u mnogim nišama funkcioniranje ovog društva sveli na tjedni časopis, nemojmo ga svoditi na tjedni časopis kad je u pitanju pravo na obrazovanje. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Nastavljamo, klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Sunčana Glavak zajedno sa potpredsjednikom Doma Željkom Reinerom. Nema ga? Onda samo vi kolegice. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege uglavnom čuli ste kroz moj prijedlog zakona za što se zalažemo, međutim ono što bih željela reći a potaknuo me eto i kolega koji je govorio prije mene jest možda smo mi malo samozatajni u tom dijelu Hrvatske, možda nismo dovoljno glasni, možda je riječ o mentalitetu. Možda smo navikli sve stvari raditi sami i za sve se pobrinuti sami. Međutim, imamo jednaka prava ili bismo ih trebali imati kao što to imaju i svi ostali, ne misleći pritom da smo na neki način diskriminirani. Ali, činjenica jest da od infrastrukturnih projekata a ako hoćete od kanalizacije sve se radilo o samodoprinosu. Složit će se vjerujem kolege, svi živimo tamo, znate o čemu govorim, možda zato u 2015. godini i ovog trenutka pomalo na drukčiji način gledamo na ove prijedloge koji su pred nama. U svakom slučaju ne oduzimajući više vrijeme mi smo svoj prijedlog iznijeli, tražimo da razmislite i o njemu ali u svakom slučaju Sveučilište Sjever u ovakvom ili onakvom obliku zaslužuje svoju šansu uz još jednom ponavljam nužnost stručnih kadrova kako u nastavničkom kadru, a tako i možda drugih studija, kolegija koji će se tamo odvijati i koji će biti usko vezani uz potrebe tržišta rada, a ne obrazovati kadrove koji će teško pronaći svoje mjesto na tržištu rada među nažalost brojnim nezaposlenim u RH. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana kolegice, vrlo ste racionalni. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prvi će biti Marijan Škvarić, izvolite kolega.
Hvala gospodine predsjedniče Sabora, poštovani zamjeniče ministra. Prije svega bih se osvrnuo na jedno ključno pitanje koje smo nekoliko puta u ovoj raspravi tijekom evo ove večeri pokrenuli, a to je a zašto nam treba sveučilište, zašto nam treba znanje, zašto nam treba obrazovanje? Odgovor je ono pa da zaista nam treba jer prije svega ako želimo u ovom globalnom sustavu ulaska Hrvatske u EU želimo prije svega biti konkurentni. A konkurentnost u ovim slučajevima se ne očituje koliko imamo novaca u džepovima i koliko možemo teški teret nositi na našim leđima nego koliko imamo znanja i sposobnosti u našim glavama. I to nismo vidjeli od danas, to nismo vidjeli od jučer, to se vidjela ta potreba već davnih godina kada su se osnovala sveučilišta, kada su ljudi učili jer zaista su htjeli nešto više, nešto bolje za sebe, ali i nešto više i bolje i za svoj kraj, za svoju državu a i društvo u cjelini. I naravno svatko ima pravo na uspjeh, svatko ima pravo i na razvoj. U tom dijelu kad govorimo o našoj makroregiji sjevera Hrvatske imamo pravo na naše sveučilište, imamo pravo da svima i prije svega i djeci, studentima ali i cjeloživotno obrazovanje što smo danas čuli i imamo mogućnost da nam se to i omogući. I da, bili smo možda uskraćeni dosta vremena. Ali ja kao prije svega gradonačelnik grada Lepoglave bih još jedanput spomenuo, to je da malo definirano od kolege Igora, da u jednom trenutku smo zaista bili uz bok velikim europskim centrima znanja. Ali taj trenutak je bio nažalost prije 341 godinu kada je prvo sveučilište ovoga kraja bilo osnovano u Lepoglavi, 1674. godine. I zaista možemo reći mnogi velebni muži u tom trenutku uz Dubrovnik, uz Beč u Lepoglavi se promicala kultura, znanje i obrazovanje. I mislim da u ovom djelu nakon ove rasprave ovih stavova uvaženih kolega možemo reći da ne smijemo čekati više ni jednu godinu, ma ni jedan mjesec, ni jedan dan da ne omogućimo osnivanje sveučilišta, da ne omogućimo da svi imamo pravo na znanje i obrazovanje. Jer i kao gradonačelnik mogu zaista reći da svim onim programima i projektima koje smo definirali da smo temeljili razvoj na mlade i obrazovane ljude, da je to temelj svih temelja razvoj našega kraja, naše sredine. I ja bih još jedanput spomenuo da se definira koristi, i razlozi i ciljevi za osnivanje Sveučilišta Sjever u najkraćim crtama, a to je poboljšanje nepovoljne obrazovne strukture sjeverne regije RH. S ovih 10% udjela visokoobrazovanih ljudi mislim da to ne možemo reći da tu imamo tu konkurentnost. Da moramo postići i ravnomjeran razvoj svih regija u RH i da zaista moramo ispraviti nepravdu prema našoj regiji. Ma nećemo biti ko kalimero, to je prava pravcata nepravda. I mi smo ti koji smo ipak na sjeveru Hrvatske puno aktivniji, proaktivniji i borimo se za naša prava i borimo se za ono što ta regija itekako zaslužuje. I da u svemu tome želimo da obrazovanje nosi naš gospodarski razvoj potencijala i razvojni razvoj sjevernih županija jer ako samo velimo za ovo prije što sam rekao da imamo nepovoljnu strukturu i razvoj a govori se da recimo vanjska regija i sjeverna regija je najkonkurentnija regija u RH pa gdje bi nam onda kraj bio da smo imali prije priliku da ovo što smo imalo kao slabosti ispravimo i pretvorimo u našu veličinu, našu snagu i našu prednost? I ovdje je isto rečeno izgubili smo 8 godina od 2001.godine, u jednom trenutku 8 godina nije nam se moglo pomoći niti ulagalo da sveučilište razvijamo, ali sad je došao trenutak da evo zaista mi svi prije svega sa našom Vladom, sa našim ministrom i mi iz SDP-a, HNS-a podupremo i dođemo do ovakve odluke i ovako kvalitetnog rješenja. Naravno govorim o pravu naših mlađih sugrađana da također imaju pristup visokom obrazovanju a ne da nažalost iz našeg kraja, to je još blizu do Zagreba, ali ima ih puno koji studiraju i u Osijeku, i u Splitu, i u Rijeci, i u Zadru. Da to su troškovi, troškovi koje mnoge obitelji se odriču svega samo da mogu omogućiti svojoj djeci obrazovanje. Jer su oni shvatili da je obrazovanje temelj svega života i razvoja. Definiranje i stvaranje temelja za pokretanje novih studenskih programa u skladu sa potrebama lokalnog i regionalnog gospodarstva više puta je rečeno trebamo studente, trebamo ljude koji su konkurentni na svjetskom globalnom tržištu, ne samo na ovom regionalnom dijelu i da oni zaista doprinose razvoju svojih lokalnih sredina odakle su došli. I da tu je isto prednost zašto treba napraviti, e zahvaliti se i Koprivnici, i Varaždinu koji su odricanje putem svojih sredstava koje nisu ulagali u druge potencijale da se stvori mogućnost razvoja i osnova našeg sveučilišta. I zaista bih rekao da i ovaj zakon je prema tome jedan od najboljih koji omogućava brže, kvalitetnije a u konačnici i jeftinije ostvarenje ovih ciljeva koje smo si postavili ovim zakonom. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega Škvarić. Na redu je poštovani kolega zastupnik Mario Habek.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, zamjeniče ministra, kolegice i kolege pa evo kao uvod u ovu raspravu dopustite mi samo nekoliko podataka o aktualnom stanju na Sveučilištu Sjever i njegovim studijskim programima i naravno zainteresiranosti studenata za njih. Studijski programi Sveučilišta Sjever izvode se u dva ravnopravna sveučilišna centra i to Sveučilišni centar Koprivnica i Sveučilišni centar Varaždin što uveliko naravno doprinosi dostupnosti visokog obrazovanja u cijeloj regiji sjeverozapadne Hrvatske. Sveučilište Sjever izvodi nastavu na jedanaest različitih studijskih programa i naravno dva diplomska, dva na diplomskoj razini i devet od čega je devet na preddiplomskoj razini. Obzirom na to da Sveučilište Sjever školuje većinom deficitarne kadrove jedina visoka školska ustanova ovakvog tipa u široj regiji govorim o raznovrsnosti studijskih programa i veličini. Interes za upis naravno novih generacija na studije Sveučilišta Sjever raste iz godine u godinu. Prema podacima Agencije za znanost i visoko obrazovanje prilikom upisa akademske godine 2014.-2015. Sveučilište Sjever je ostvarilo zavidnu 18 poziciju od 122 ustanove visokog obrazovanja u RH čime je ustanova svrstana u top 15% ustanova prema interesu budućih studenata. Upravo zbog tog interesa jasno je da ovakav prijedlog zakona itekako ima smisla jer prepoznaje potrebe lokalne zajednice kao i potrebe samih studenata. Stoga donošenje Zakona o prijenosu osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na RH u Hrvatskom saboru predstavlja jedino realno i racionalno rješenje kojim će sjever RH početi ostvarivati ista prava te dobiti iste mogućnosti razvoja kao i ostale regije države koje imaju vlastito javno sveučilište. Navedenim se ispravlja i velika neravnopravnost u odnosu na ostale makroregije koje imaju već svoja javna sveučilišta kao što sam to i naveo. Ustanova zadovoljava sve tražene standarde kvalitete u znanosti i visokom obrazovanju a isti su usklađeni sa nacionalnim europskim standardima i smjernicama za osiguravanje kvalitete. Također Sveučilište Sjever predstavlja odgovor na sve zahtjevnije i specifičnije obrazovne optimume zbog niza činjenica koje idu u prilog postojanju ovakve ustanove. Smanjeni troškovi studiranja, jeftinija prehrana, manji troškovi mobilnosti, bolja povezanost i nastavak srednjoškolskog stukovnog obrazovanja, veća povezanost i suradnja s gospodarstvom. Uspostava javnog sveučilišta donosi veliki iskorak i veliku perspektivu za čitavu lokalnu zajednicu. Privlačenje studenata iz drugih krajeva porast će naravno javna potrošnja u gradovima od ugostiteljskih usluga, potrošnja osnovnih životnih potrepština, knjiga i drugo. Gradovi će se ispuniti mladim ljudima što će dovesti do novih kulturnih sportskih i zabavnih sadržaja. Važnost ovog projekta prepoznala je šira javnost. Tijekom dvije javne rasprave na mrežnim stranicama Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta RH dostavljeno je mišljenje od oko 560 fizičkih i pravnih osoba iz svih struktura društva. Sveučilišni profesori, znanstvenici, gospodarstvenici, kulturni djelatnici, čelnici jedinice lokalne samouprave, studenti i mnogi drugi. Zato ja osobno dajem čvrstu potporu ovom zakonu, a još ću jednom istaknuti i nekoliko ključnih razloga zašto je tome tako. Naravno da treba poboljšati obrazovnu strukturu sjeverne regije RH. Kao što su moji kolege već istakli svi oni podaci jasno pokazuju da ovaj dio Hrvatske, sjeverni dio Hrvatske zaostaje za državnim prosjekom, javno Sveučilište Sjever samo je jedan ali veliki i značajan korak u pravom smjeru. Treba težiti da se sve regije u RH ravnomjerno razvijaju. Trenutna situacija koja je nepovoljna za stanovnike sjeverne regije nekoliko sjevernih županija s više stotina stanovnika pretvaranjem Sveučilišta Sjever u javno sveučilište konačno bi dobilo ono što sve druge regije u Hrvatskoj već neko vrijeme imaju. Vjerujem da će sveučilište svojim djelovanjem sigurno značajno pridonijeti lokalnom i regionalnom razvoju gospodarstva o kojemu je bilo mnogo riječi od mojih prethodnika. Također mladi ljudi sa sjevera imaju pravo na pristup visokom obrazovanju u sjevernoj Hrvatskoj, pretvaranjem Sveučilišta Sjever u javno sveučilište svi roditelji u ovom dijelu RH dobili bi mogućnost da im djeca studiraju u mjestu u kojem stanuju ili vrlo blizu mjestu stanovanja. Time bi im se omogućilo značajne uštede u kućnim budžetima. Također mnogi roditelji niti ne mogu priuštiti svojoj djeci odlazak na studiranje u neki drugi grad, te bi im se ovom odlukom otvorila prilika za znatno jeftiniji pristup visokom obrazovanju. Zato dopustite da evo kao zastupnik sa sjevera Hrvatske iz Varaždinske županije zahvalim Vladi, zahvalim premijeru Zoranu Milanoviću na ovom prijedlogu zakona jer ukoliko se usvoji, a vjerujem da se hoće usvojiti, da će ovaj prijedlog … nove velike mogućnosti i ovaj zakon i ova odluka tom dijelu sjeverne Hrvatske. Hvala lijepo.
Na kraju poštovani zastupnik Rajko Ostojić.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Baranović je citirao Ustav, članak 66., a mi smo saborski zastupnici i imamo našu Vladu koja je potpuno jasno donijela svoj program Vlade za mandat 2011.-2015.o dostupnom obrazovanju za sve sugrađane, te da će u javnim ustanovama školovanje biti besplatno za uspješne i redovite studente te financijska potpora dana redovitim studentima za školovanje osobito u vrijeme gospodarske krize, naglasak je na ovo osobito u vrijeme gospodarske krize. Danas hvala Bogu izlazimo iz recesije po svemu sudeći i službeno, pričekajmo rezultate zavoda o rastu BDP-a u zadnjem kvartalu i šteta na ovom tragu da se za vrijeme gospodarske krize dakle prije 7,8,9 godina kada je počela nije realizirana jedna dobra ideja. A nije realizirana iz toga što se naprosto nešto što je radila Račanova vlada osnivanjem Sveučilišta u Zadru 2002., osnivanjem Sveučilišta u Dubrovniku 2003.nije nastavila, nije ih to zanimalo, naprosto ih nije zanimalo imali su preča posla, očito. A onda je došla gospodarska kriza i onda sada upotrebljavamo teške riječi sirotinja, to je jedna od najtežih i ružnih riječi u hrvatskom jeziku i volio bih da se o tome ne govori u Hrvatskom saboru. oni koji su govorili očito sada nisu ovdje pa ih molim da to ubuduće to ne govore. Dakle to je teška riječ, teška riječ. Dakle, na tragu tog i Ustava članka 66., zakona programa Vlade logično je da se podupre jedino logično prijedlog Vlade o prijenosu upravljačkih prava iz cijelog niza razloga o kojem sada ne bi govorio, a samo ću ponoviti, nije riječ samo o 3 županije Varaždinskoj, Međimurskoj, Koprivničkoj nego 50% susjednih Krapinsko-zagorskoj, Bjelovarsko-bilogorskoj i Virovitičko-podravskoj. Znanost je nevjerojatna, znanost je kao živi kamen, nevjerojatno brzo se razvija. Mi smo pričali jedno 3, 4 sata i vjerujte mi da mnoge činjenice koje su bile prije 3 sata više ne vrijede, a da su nove bolesti, nove spoznaje, osobito ICT tehnologiji, strojarstvu, dizajnu ma svemu onome što u principu već sada ima sveučilište u sjeveru elektrotehnici, biomedicinskoj elektronici se možda razvilo. Stoga još jednom apsolutna potpora prijedlogu Vlade. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Prije nego što vidim da li će predstavnik predlagatelja jedan, drugi i treći završno davati riječ, ne mogu a da ova rasprava dinamična i kvalitetna me podsjetila na jednu životnu mudrost, kaže da teškoće rastu sve više i više što se primičemo cilju. Tako da imamo u vidu to. Da li će predstavnici predlagatelja završne riječi uzeti? Da. Predstavnik Vlade, poštovani zamjenik ministra znanosti, obrazovanja i sporta Roko Andričević.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. U ime Vlade Republike Hrvatske naravno zahvaljujem na dugotrajnoj i kvalitetnoj raspravi. Ono što je svima nama očito ovdje jasno da je zajednički cilj svih da Sveučilište Sjever nastavi sa radom kao javno sveučilište u Republici Hrvatskoj. U cijeloj raspravi ste u više navrata spominjali i to je nešto što ja želim kao predstavnik Vlade naglasiti obrazovanje naravno ne smije i nije nigdje trošak. Znači obrazovanje je najmoćnije oružje koje može imati neka država u razvoju svog društva, u razvoju svega onoga što društvo želi biti. I nadam se da će ovaj prijedlog Vlade Republike Hrvatske koji je prijedlog o prijenosu osnivačkih prava, koji je najjednostavniji u smislu implementacije svoje u praksi biti prihvaćen na glasovanju u ovom Saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Poštovana zastupnica Natalija Martinčević u završnoj riječi o svojem prijedlogu.
Evo ja bih se također kao predlagateljica svima zahvalila na jednoj konstruktivnoj i pozitivnoj raspravi. Bilo je nekih izuzetaka ali ubrzo se vidjelo da su bez ikakvih argumenata. Ja naravno očekujem da će se podržati prijedlog Narodne stranke-Reformisti, on je na kraju krajeva i rađen u suradnji sa sveučilištem. No u svakom slučaju ako bude većina podržala prijedlog Vlade mi ćemo također naravno podržati prijedlog Vlade jer imamo zajednički cilj da Sveučilište Sjever postane javno od države financirano sveučilište. I netko je rekao evo vi sada to tu radite zbog birača, naravno da radimo zbog birača, birači su nas izabrali, birači nas plaćaju i naš je posao da radimo ovdje za birače. I ja se nadam da evo uz ovaj zakonski prijedlog koji će sutra na glasanju ja vjerujem proći će biti još puno drugih dobrih i konstruktivnih prijedloga. Ono što mogu reći od Narodne stranke-Reformisti svakako. Hvala.
Hvala i vama. Hvala lijepa. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovati ćemo o zakonima kada se steknu uvjeti. Sada ćemo zastati sa radom. Nastaviti ćemo u plenarnom obliku sutra u 9,30., to je Izvješće ministra unutarnjih poslova o obavljanju policijskih poslova u 2014. godini. Hvala vam lijepa, vidimo se sutra ujutro. Konačni prijedlog zakona o prijenosu osnivačkih prava nad Sveučilištem Sjever na Republiku Hrvatsku, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 839. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte, izjasnite se. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 81 glas za, 2 glasa suzdržanih i 2 glasa protiv, donesen zakon P.Z. br. 839 u tekstu kako je predložila Vlada Republike Hrvatske.