Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Raspravit ćemo: - Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2013. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Vlada Republike Hrvatske podnijela je izvješće na temelju članka 37. Ustavnoga zakona o pravima nacionalnih manjina. Prijedlog akta ste primili. Raspravu je proveo Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješće ste primili na sjednici. U ime predlagatelja izvješće će obrazložiti ministar uprave Arsen Bauk. Izvolite ministre.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovane dame i gospodo zastupnici. Prošle godine imali smo na dnevnom redu Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina za 2012. godinu koje je ustvari bilo u sjeni događaja oko postavljanja dvojezičnih ploča u Vukovaru iako se to izvješće nije odnosilo na tu godinu. Izvješće za 2013. godinu trebalo bi obuhvaćati i te događaje, ali obzirom na opasnost da ta tema krene raspravu sa ostalih tema kojima se bavi Izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Ja se u uvodnom obrazloženju neću posebno referirati na tu točku zadržavajući pravo da ukoliko pokaže potreba u raspravi uzmem riječ još koji put. Analizirajući provedbu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava koja se za potrebe nacionalnih manjina osiguravaju u državnom proračunu za 2013. godinu može se konstatirati da su se u svim područjima provodile aktivnosti koje su doprinijele ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina koja su osigurana Ustavnim zakonom i drugim propisima. U 2013. godini izrađena je analiza statutarnog uređenja ostvarivanja prava na ravnopravnu uporabu jezika i pisma nacionalnih manjina u lokalnim jedinicama koja je pokazala da u određenom broju lokalnih jedinica statuti nisu uopće ili nisu u potpunosti usklađeni s Ustavnim zakonom i Zakonom o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Stoga je neophodno da u narednom razdoblju prema ovim jedinicama poduzmu se odgovarajuće mjere kako bi iste svojim statutima uredile, odnosno detaljno razradile pravo na službenu ravnopravnu uporabu jezika i pisma nacionalnih manjina. A očekuje nas i dopuna Zakona o uporabi jezika i pisma sukladno odluci Ustavnog suda. U 2013. godini značajno je povećan broj izdanih osobnih dvojezičnih iskaznica u odnosu na prethodno razdoblje posebno za pripadnike Talijanske nacionalne manjine. Međutim, razina ostvarivanja prava na korištenje jezika i pisma nacionalne manjine u postupcima prvog i drugog stupnja pred upravnim tijelima jedinica samouprave kao i u postupcima pred tijelima sudbene vlasti u 2013. godini ostala na vrlo niskoj razini i gotovo zanemariva, odnosno nepromijenjena u odnosu na prethodno razdoblje. Na području odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina konstantno se osigurava visok stupanj provedbe Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. I u 2013. godini uspješno se provodilo obrazovanje učenika u nastavi koje se u cjelini izvodi na jeziku i pismu nacionalnih manjina model A, te je uočen trend povećanja broja učenika koji pohađaju programe učenja jezika i kulture nacionalnih manjina model C. Vidljiv je daljnji pomak i u odgoju i obrazovanju pripadnika Romske nacionalne manjine. U 2013. godini u odnosu na prethodne godine zbog povećanog broja korisnika značajno se povećao utrošak sredstava za predškolski odgoj Roma. Konstantno se povećava i obuhvat djece pripadnika Romske nacionalne manjine osnovnim obrazovanjem. Povoljniji kriteriji za upis u srednje škole kao i značajna sredstva koja se osiguravaju za isplatu stipendija rezultirali su povećanjem broja učenika pripadnika romske nacionalne manjine u sastavu srednjoškolskog obrazovanja. Tijekom 2013. godine u ostvarivanju prava nacionalnih manjina na pristup medijima, ostvaren je daljnji pomak sklapanjem ugovora između HRT-a i Vlade RH za razdoblje od 01. siječnja 2013. do 21. prosinca 2017. kojim su između ostalog ugovorene programske obaveze HRT-a na proizvodnju, suproizvodnju i objavljivanje programa namijenjenih informiranju pripadnika nacionalnih manjina u RH na jezicima nacionalnih manjina, uključujući i programe za djecu na jezicima nacionalnih manjina. Analiza provedenih aktivnosti koje su tijekom 2013. godine bile usmjerene na osiguravanje kulturne autonomije nacionalnih manjina ukazuju na sustavno poticanje nacionalnih manjina te njihov aktivan i ravnopravan doprinos kulturnom životu. Razvijene su brojne djelatnosti i aktivnosti te su realizirani brojni programi koji predstavljaju značajan doprinos Hrvatskoj kulturnoj sceni. Naročito su razvijeni izdavačka i knjižnična djelatnost kao izraz realne medijske situacije u kojoj stvaraju pripadnici nacionalnih manjina, a RH je najveće materijalno ulaganje u manjinsku baštinu u 2013. ostvarila u zaštiti nepokretnih i pokretnih spomenika kulture. Pri tome je naročita pažnja posvećena … baštini Srba u Hrvatskoj, objektivne srpske pravoslavne crkve koji na teritoriju RH u različitom stanju očuvanosti ima preko 400. Nadalje, u svibnju u 2013. godini održani su lokalni izbori na kojima su pripadnici nacionalnih manjina u cijelosti ostvarili svoje pravo na zastupljenost u predstavnički i izvršnim tijelima jedinica lokalne i regionalne samouprave u odnosu na zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne uprave, stručnim službama i uredima Vlade RH u 2013. godini u odnosu na 2012. godinu, vidljivo je povećanje postotnog udjela sa 3,38 na 3,51%. To doduše može biti i zbog drugačijeg načina određivanja broja pripadnika nacionalnih manjina jer se uspostavom registra zaposlenih, moglo ga se povezati i sa registrom birača pa smo onda umjesto izjašnjavanja vadili podatke direktno iz registra birača. Odluka o zabrani novog zapošljavanja iz 2009. godine i u 2013. značajno je ograničila zapošljavanje u tijela državne uprave. U upravnim tijelima lokalnih jedinica u 2013. godini broj jedinica koje u svojim upravnim tijelima osiguravaju zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina neznatno je smanjena dok je udio pripadnika nacionalnih manjina u pravosudnim tijelima u odnosu na prošlo izvještajno razdoblje ostao relativno isti. Vlada RH je u 2013. godini unatoč nepovoljnoj gospodarskoj situaciji osigurala iz državnog proračuna financijska sredstva za financiranje programa vijeća i predstavnika nacionalnih manjina u jedinicama slabije ekonomske razvijenosti. Ocjenjujući funkcioniranje vijeća i predstavnika može se utvrditi da još uvijek u pojedinim lokalnim jedinicama, a posebno na područjima od posebne državne skrbi postoji njihova nedovoljna uključenost u javni život i upravljanje lokalnim poslovima, većim dijelom uzrokovana nedovoljnom suradnjom vijeća i predstavnika s lokalnim jedinicama te nedostatnim financijskim sredstvima za rad. Vlada RH će i u narednom razdoblju poduzimati mjere s ciljem podizanja razine učinkovitosti vijeća i predstavnika, ali i lokalnih jedinica, a posebno nastaviti s održavanje edukacija i seminara. Nakon što je u studenom 2012. godine donesena Nacionalna strategija za uključivanje Roma za razdoblje od 2013. do 2020. godine, Vlada RH je u travnju 2013. donijela akcijski plan za provedbu nacionalne strategije te u svrhu praćenja provedbe cjelokupnog operativnog dijela strategije osnovano Povjerenstvo za praćenje provedbe nacionalne strategije. U 2013. godini organizirane su brojne međunarodne aktivnosti u vezi s jednogodišnjim … RH … za uključivanje Roma 2005. – 2015. koje je započelo 01. srpnja 2012. godine, a završilo 30. lipnja 2013. godine. Održane su 4 međunarodne konferencije te sjednica Međunarodnog upravnog odbora. Također tijekom 2013. godine aktivnosti na provedbi projekta Potpore Romima, faza 3, financiranog u okviru programa Pretpristupne pomoći EU IPA 2008, te projekta Potpora nacionalnim manjinama na lokalnoj razini u sklopu Pretpristupnog programa EU IPA 2012., a koji imaju za cilj ojačati i olakšati aktivno i potpuno sudjelovanje romske nacionalne manjine u gospodarskom, obrazovnom, kulturnom i društvenom životu hrvatskog društva poduzimala su se planiranom dinamikom. U području razvijanja tolerancije prema različitosti i suzbijanju diskriminacije, ističe se donošenje Nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava za razdoblje od 2013. do 2016. godine kojeg je Vlada RH donijela u travnju 2013. godine. Jedno od prioritetnih područja nacionalnog programa je područje prava nacionalnih manjina. U 2013. godini također su se provodile kampanje te su održani brojni seminari, okrugli stolovi i savjetovanja koji su doprinijeli daljnjoj borbi protiv predrasuda i stereotipa te diskriminacije i segregacije nacionalnih manjina. Zaključno se može konstatirati da je Vlada RH tijekom 2013. godine ulagala napore s ciljem što potpunijeg i osiguranja prava nacionalnih manjina te da su se putem nadležnih tijela poduzimale mjere i izvršavale kontinuirane aktivnosti na provedbi Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Provedbu Ustavnog zakona ojačala je provedba mjera iz akcijskog plana za provedbu Ustavnog zakona koje su u 2013. godini provedene u velikom postotku, 85,13%. Vlada RH u narednom razdoblju će nastaviti s daljnjom provedbom Ustavnog zakona u svim područjima. Za provođenje Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina u 2013. godini iz Državnog proračuna RH ukupno je utrošeno 138 milijuna 172 tisuće 777 kuna i 3 lipe. Zahvaljujem.
Hvala. Ante Babić, replika.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Pa poštovani gospodine ministre, rekli ste da je Vlada se potrudila za što potpuniju provedbu ovog Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina pa ste između ostaloga, ali u jednom vrlo brzom referatu rekli da je za zaštitu … objekata … djelatnosti i programa ustanova nacionalnih manjina, glazbenu i glazbenu-scensku djelatnost potrošeno preko 9 milijuna kuna. Zaboravili ste reći da je od tih 9 milijuna kuna srpska nacionalna manjina potrošila 5,5 milijuna kuna za 60 programa, što je u usporedbi sa 2012.godinom u kojoj je potrošeno 2,5 milijuna kuna zapravo dvostruko više. Mislite li da je to primjereno u ovoj gospodarskoj situaciji? Hvala.
Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodine ministre. Dva vrlo konkretna pitanja za vas. Vi ste u obraćanju između ostalog rekli da je izraz realne situacije u izdavaštvu prikazan i u ovom izvješću odnosno kroz novac koji je upućen za tu namjenu. Moje pitanje glasi, da li je jedan slučaj zabilježen da su morali vratiti pripadnici ne izdvajajući bilo koju nacionalnu manjinu, sredstva dodijeljena izdvojena iz državnog proračuna jer su primjerice vrijeđali, omalovažavali, pa i diskriminirali posebice u izdavaštvu većinski odnosno hrvatski narod? Drugo, kažete da su poduzete brojne aktivnosti što se tiče Romske nacionale manjine i molim vas da mi odgovorite na pitanje da li znate da je Međimurska županija odnosno Skupština Međimurske županije prije dvije godine uputila jednu zamolbu prema Vladi RH da se u rješavanje romske problematike u Međimurskoj županiji izravno uključe tri ministra, ministrica socijalne politike i mladih, ministar unutarnjih poslova i ministar obrazovanja, znanosti i sporta. I moje pitanje glasi zašto do danas čak nije održan ni obećani sastanak? Jer podsjećam vas pripadnici Romske nacionalne manjine najviše ih živi u Međimurskoj županiji, mi želimo da se oni integriraju u društvo, vidimo da i država osigurava izdašna sredstva. Primjerice tako da školovanje srednjoškolsko obrazovanje pripadnika Romske nacionalne manjine oni imaju pravo na stipendiju od pet tisuća kuna, dakle pet tisuća kuna godišnje svako dijete, pripadnik Romske nacionale manjine dobiva izravnu stipendiju ako se upiše u srednju školu. Hvala lijepo.
Pitanja ostavite za aktualno prijepodne, a ovo je bila replika. Želi li predstavnik odbora? Da. Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina kolega Furio Radin.
Hvala lijepa. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmatrao je na svojoj 53.sjednici 9.listopada 2014.izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalne manjine, utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu i to ko matično tijelo. Istaknuto je da se već godinama ponavljaju isti problemi odnosno da još uvijek nema značajnijeg napretka u područjima uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne i lokalne uprave i pravosudnim tijelima, pristupu nacionalnih manjina sredstvima javnog priopćavanja, sudjelovanju pripadnika nacionalnih manjina u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima kao i kada je u pitanju stambeno zbrinjavanje i povratak. Što se tiče prava na uporabu jezika i pisma nacionalnih manjina naglašeno je da gotovo nema nikakvog pomaka u odnosu na ranija razdoblja, a stječe se i utisak da se ozračje u kojemu to pravo treba realizirati osobito proteklih godina pogoršalo. Od 27 jedinice lokalne samouprave u kojima pripadnika nacionalnih manjina imaju zakonske pretpostavke da ostvaruju svog manjinskog prava na uporabu jezika u njih 17 statutima ni 12 godina nakon donošenja Ustavnog zakona to pitanje još uvijek nije riješeno, pravo se ima, a pitanje nije riješeno statutima tako da prava nema i nije uopće uređeno ili nije uređeno na način koji bi osiguravalo pretpostavke da se to pravo u praksi i realizira. To za one koji kažu da samo u Vukovaru toga nema. U samom izvješću se navodi da je razina ostvarivanja prava na dvojezičnost u postupcima prvog i drugog stupnja pred upravnim tijelima jedinice lokalne samouprave kao i u postupcima pred tijelima sudbene vlasti u 2013.godini na vrlo su niskoj razini i gotovo zanemariva, te da se uredi državne uprave u županijama nisu ni kao u prethodnom izvještajnom razdoblju izvijestili niti o jednom slučaju ostvarivanja prava na uporabu manjinskog jezika i pisma u postupcima koji su vodili. Pred sudovima su u protekloj godini vođena svega tri postupka na manjinskom jeziku i sva na prekršajnim sudovima. Zašto je to tako? Zato što uopće nema pretpostavke da se vode postupci na manjinskom jeziku nego oni se vode isto sa libijskog građanina ili za predstavnika Srpske ili Talijanske nacionalne manjine, to je isti postupak, znači nema dvojezičnog postupka na sudovima i to treba biti već jednom jasno, zato nema ni vođenih postupaka. Osim toga od izdavanih iskaznica 97% osobnih iskaznica odnose se i dalje samo na jednu nacionalnu manjinu dok ostale uopće ne traže iskaznice. To je zato što iskaznice bi trebale biti pravo teritorija, a ne pravo pojedinca. Napokon, izneseni su primjeri loše prakse koji ne pridonose pozitivnom ozračju ne samo u medijima već i u postupanju službenika i tijela koji su u izravnom kontaktu s pripadnicima nacionalnih manjina kao što su postupanja izbornih komisija u prošlogodišnjim lokalnim izborima kada birači nisu bili dovoljno informirani o mogućnostima glasovanja za manjinske liste ili postupanja službenika kada pripadnici nacionalnih manjina žele promijeniti ili dopuniti podatak o nacionalnoj pripadnosti u evidenciji birača i prave im se sve moguće poteškoće. Isto tako nije u pitanju samo ne postupanje lokalne samouprave već i drugih tijela. Naveden je primjer nepoštivanja Ustavnog zakona i Zakona o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina od strane Hrvatskih cesta koji pored izričite zakonske obaveze i zamolbi jedinica lokalne samouprave već godinama ne postavljaju dvojezične pisane prometne znakove i druge oznake u prometu tamo gdje nalaže zakon da budu. U područjima odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina i pored postignutih rezultata još uvijek su brojni problemi. Značajno su smanjena sredstva za prevođenje udžbenika. Svi nastavni planovi, programi manjinskog obrazovanja još nisu doneseni, a i registracija pojedinih škola na manjinskom jeziku i pismu nije još uvijek riješena iako se radi o problemu na kojima se ukazuje već čitavih 11 godina. Iznesen je podatak prema kojem je u predškolskom odgoju bilo osiguravano najprije 70 kuna po djetetu za razdoblje 11 mjeseci, a sada se sredstva osiguravaju samo za 8 mjeseci čime je dovedeno u pitanje zapravo ostvarivanje tog prava. Pristup nacionalnih manjina sredstvima javnog priopćavanja i dalje je otežan. HRT još uvijek nema posebne redakcije za nacionalne manjine, a njegovi centri na područjima gdje u značajnijem broju žive pripadnici nacionalnih manjina nemaju emisija za manjine. Raspodjelom sredstava fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti koji je bio utemeljen za nacionalne manjine danas je iskorišten od strane nacionalnih manjina samo u iznosu od 10%, ostalih 90% ide za razno razne druge stvari. Ukazano je i na višegodišnje slabljenje materijalnih, financijskih pretpostavki za ostvarivanje manjinskih prava. Sredstva za udruge i ustanove nacionalnih manjina od 2010. godine kontinuirano se smanjuju, a povrat njihove nacionalizirane imovine se pored svih obećanja ne rješava. Na lokalnoj i županijskoj razini proces, to ćemo preskočiti, to će reći drugi zastupnici. Stambeno zbrinjavanje povratnika je već dugo godina u potpunom zastoju što sasvim obeshrabruje povratak, a što najbolje pokazuje podatak iz izvješća prema kojem se tijekom cijele 2013. godine iz izbjeglištva vratilo ukupno 11 raseljenih osoba. Ocijenjeno je da u ovom problemu nije u izvješću dana odgovarajuća pažnja. Situacija Roma je također vrlo problematična i kompleksna. Neću pročitati cijeli taj dio koji iznosi čitavu stranicu, o tome će govoriti kolega Kajtazi poslije. Članovi odbora u raspravi su osobno naglasili, time završavam, da je razvijanje tolerancije prema različitosti i suzbijanju diskriminacije u izravnoj vezi sa ostvarivanjem prava i sloboda pripadnika nacionalnih manjina. Neka od neostvarenih prava kao što je praksa do sada pokazala nisu blokirana zbog nedostatka financijskih sredstava već upravo zbog nedostatka volje, motivacije i spremnosti da se tolerira različitost i pravo na drugoga. Stoga je to pitanje o kojem se u narednom razdoblju mora posvetiti veća pažnja. Isto tako, naglašeno je da za stvaranje konstruktivne atmosfere bitan je odnos prema pripadnicima nacionalnih manjina u zemljama u kojima Republika Hrvatska ima propisane bilateralne sporazume o zaštiti manjina. Ovo je pitanje u izvješću posvećeno svega nekoliko rečenica uz to kontradiktornih, jer se s jedne strane naglašava da se provođenju bilateralnih sporazuma posvećuje kontinuirana pažnja, a s druge strane navodi se podatak da tijekom 2013. godine nije bilo nikakvih aktivnosti vezanih za sastanke mješovitih odbora za manjine. Također se navode nepotpuni podaci vezano za financiranje manjina temeljem bilateralnih sporazuma. Tako se navode sredstva koje hrvatske manjine dobivaju iz državnog proračuna u ukupnom iznosu od 3 milijuna kuna, ali se ne navode ona sredstva koja se izdvajaju iz proračuna za pojedine manjine u Hrvatskoj temeljem tih istih sporazuma. I na kraju, nakon provedene rasprave odbor je većinom, 6 glasova za i 2 suzdržana odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu Republike Hrvatske za 2013. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba nezavisnih zastupnika govorit će kolege Šandor Juhas i Damir Kajin.
Poštovana predsjednice, poštovani kolege. Jedna trećina našeg kluba podržat će ovo izvješće, iako smatram da u njemu je trebalo biti više kritičkih elemenata. Izvješće je korektno napisano, ukazano je na niz problema, ali i pozitivnih rješenja koja govore o stanju našeg društva. Jer primjena manjinskih prava nije primjena želja manjina, nego odraz volje većinskog naroda i ona daju odrednicu neke zajednice. Pohvalio bih na početku odnos Savjeta za nacionalne manjine i Ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina prema problematici svih nacionalnih manjina unatoč činjenici da je u posljednjih godina smanjeno financiranje programa udruga i ustanova nacionalnih manjina za oko 18% i da su one dovedene do ruba samog funkcioniranja. Ja bih pohvalio i činjenicu da se prvi puta u izvješću pučke pravobraniteljice u posebnom poglavlju određuju prava nacionalnih manjina što će sigurno doprinijeti tome da se ova kompleksna problematika cjelovito sagleda i donesu kvalitetna i dugoročna rješenja, da se donesu zakoni koji će se primjenjivati uvijek i svugdje i bez rezerve i fige u džepu. A da je potrebno da se ova problematika kompleksno i cjelovito sagleda i pravedno i daje dugoročna rješenja govori i činjenica da se ukupno [[Upadica Zgrebec: Kolega Juhas, samo trenutak. Kolegice i kolege, molim vas nemojte na glas razgovarati, dekoncentrirate onoga tko govori u ime kluba.]] Dobro. Jedna trećina kluba, da. Nas ima tri i to je to. To je garantirano, a za ono drugo ćemo se dogovoriti. Znači, dvije trećine već imamo. Dobro. Znači, da je potrebno da se donese kvalitetno jedno rješenje i dugoročno govori sama činjenica o kojoj je govorio gospodin isto ministar, da u 27 jedinica lokalne uprave koje su obavezne u provođenju Zakona o upotrebi jezika i pisma nacionalnih manjina. Kaže, u 10 slučajeva u njihovom statutu je ugrađeno rješenje iz zakona, u 12 jedinica sadržane su samo opće odredbe bez detaljne razrade dok u 5 jedinica lokalne samouprave uopće nije određeno, nije uređeno ostvarivanje prava nacionalnih manjina. Znači, možemo govoriti o neprimjeni možda najznačajnijeg manjinskog zakona i o grubom kršenju Ustavnog zakona. Što se tiče obrazovanja na pismu i jeziku nacionalnih manjina tu bih ja pozdravio odluku ministra da se omogući upis i formiranje razreda u onim manjinskim sredinama i u onim manjinskim školama koje imaju manji broj učenika od propisanog. Međutim, potrebno je da se ta odluka zadrži, da se ona ne mijenja svake godine i da se onda učenici mogu upisati u sigurno nešto, da njihovi roditelji znaju da će ta institucija raditi dotle dok njihova djeca treba da završe tu nastavu. Potrebno je sagledati i pitanje udžbenika i samih programa. Jer lijepo je napisati to da se povećao broj učenika po modelu C međutim trebalo bi dostaviti i te nastavne planove i programe školama koje ga provode. Potrebno je riješiti pitanje donošenja nastavnog plana za mađarski jezik po modelu B za srednje škole i po modelu C. Mislim da u ovom izvješću ima prostora još za cjeloživotno učenje, ne samo za pripadnike romske nacionalne manjine, a u ovom izvješću nedostaju i izvaninstitucionalni a veoma značajni oblici obrazovanja nacionalnih manjina koji se financiraju putem ministarstva, kao što su ljetne škole i ostali oblici. U izvješću sam i na odboru prigovorio da nisu obuhvaćene sve vjerske zajednice. U Hrvatskoj postoji dobro organizirana protestantska zajednica pa mislim da je i nju trebalo obuhvatiti ovim izvješćem, tim prije što je ona dobila značajna sredstva u proteklom razdoblju i što su obnovljeni brojni objekti ove zajednice. Što se tiče pristupa sredstvima javnog priopćavanja mislim da tu također ima dosta prostora. Sredstva Fonda za pluralizam medija i raznovrsnost elektroničkih medija a dodjeljuju se bez konzultacija i mišljenja manjinskih predstavnika. Pa onda imamo situaciju da manjinski radio, znači koji je namijenjen baš za tu manjinu i osnovan dobija otprilike isto toliko sredstva ili manje sredstava od neke radiostanice na lokalnoj zajednici gdje postoji zanemariv broj pripadnika te nacionalne manjine za koju se emitira program. Što se tiče kulturne autonomije nisam naročito zadovoljan sa ostvarivanjem kulturne autonomije, mada je najveći broj pripadnika i najveći broj aktivnosti mađarske zajednice vezan upravo za to područje. Osim obnavljanja sakralnih objekata i reformirane crkve od strane Ministarstva kulture i programa vezanih za Savjet za nacionalne manjine i Ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina imam osjećaj da ostale institucije baš ne razumiju ni ne shvaćaju pitanje nacionalnih manjina. Ja imam običaj da kažem pa nismo mi pali sa Marsa i mi smo sastavni dijelovi ove države, naša kultura je sastavni dio hrvatske kulture, naše vrijednosti su i vrijednosti područja na kojima živimo. Hrvatska je i naša domovina i onda nema baš puno logike da kad mi napišemo neki kvalitetan program a oni nama odgovore da se radi o manjinskom pitanju i da se obratimo Savjetu za nacionalne manjine. Što se tiče zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina ja bih ovdje nešto samo par riječi rekao o Baranji pošto otamo dolazim i većina Mađara živi tamo. Baranja je u proteklih 23 godine poharana, opustošena i gospodarski uništena. Ne pamti se da je ikad vladalo takvo siromaštvo, jad, bijeda i čemer. U njoj živi oko 35 do 40 tisuća stanovnika, a iseljavanje je ogromno. Nevjerojatno je što se dešava, mladi masovno napuštaju to područje, radnih mjesta gotovo da i nema i borba za svako radno mjesto je ogromna i nemilosrdna. U toj borbi manje-više uvijek stradaju prvo manjine, a stradaju normalno i ostali. Većina Mađara kao što sam rekao živi u Baranji. Više od 50% ukupne naše populacije je tamo. I ako se govori o manjinama onda se govori obično o Talijanima u Istri, Mađarima u Baranji. Međutim, kakva je zastupljenost naša govori i sam podatak da u baranjskim općinama a ima ih 8 zajedno sa gradom Belim Manastirom imamo 5 zaposlenih koji govore mađarski jezik od čega 3 u Kneževim vinogradima. Mi možemo govoriti o zakonu, možemo govoriti da li imamo pravo ili nemamo pravo ali to je nešto što je više od toga, to je demokratsko dostignuće neke zajednice, neke lokalne samouprave i njenim težnjama da se predstavi kao uređena zajednica, demokratska zajednica. Tim prije što svaka od tih općina ima i održava odnose sa mađarskim općinama, mađarskim gradovima, nogometne klubove sa nogometnim klubovima, vatrogasci sa vatrogascima itd. A što je možda najznačajnije od svega toga, sve one teže nekom gospodarskom napretku i počinju pisati i uključuju se u različite europske fondove gdje su obično partneri iz Mađarske i iz mađarske sredine a ne znaju jezik i ne poznaju jezik. I mislim da je to dovoljna činjenica znači da od 8 jedinica lokalne samouprave u 5 njih imamo ljude koji razumiju mađarski jezik i koji mogu nešto učiniti i prema tom gospodarskom razvitku i prema povezivanju sa tim ostalim jedinicama lokalne samouprave. Što se tiče vijeća i predstavnika tu bih imao isto samo jednu malu primjedbu. Pa mislim da je potrebno da se riješi pitanje financiranja vijeća i predstavnika. Ono je prepušteno na volju lokalnim jedinicama i tu dolazi do apsurdnih situacija. Vijeće mađarske nacionalne manjine Osječko-baranjske županije za svoj rad dobiva negdje oko 90 tisuća kuna od županije i hvala im za to. Međutim, tu živi 50% mađarske populacije, a u isto vrijeme imamo vijeća u nekim sredinama u kojima je daleko manji broj Mađara ili pripadnika naše manjine a dobivaju po 500, 600 tisuća kuna za svoj rad. Isto tako neke županije za svoje predstavnike dodjeljuju 30, 40 tisuća kuna, a neki nemaju ništa. Mislim da se tu, na tom djelu može nešto napraviti. Jesam prekorači?
Pa ja moram reći da će još jedna trećina, gospod zastupnici podržati ovo izvješće. Pa smo došli na dvije trećine, 66%, ako bude bio ovdje Don Grubišić ona će biti 100% i treća trećina. Ali što reći, kakvo je stanje? Ja bih rekao ovako da ima u Hrvatskoj manjina i manjina. Kada svake godine u ovoj zemlji ne bi imali neke izbore ili kada ne bi imali neke ponovljene izbore, neke referendume ja mislim da bi stanje bilo i kud i kamo bolje. Kad su se prilike recimo oko Srpske manjine u Vukovaru rapidno počele pogoršavati. Prije svega pred ponovljene izbore koji su se desili prije nekoliko mjeseci, je da je sve bila jedna predizborna predstava sa glumljenjem gnjeva protiv dvojezičnih ploča, ali moj je dojam da su ljudi ipak imali osjećaj da je riječ o politikantstvu, ne o stvarnoj politici i da je sve na neki način pod kontrolom. I konačno, budite uvjereni da sadašnji gradonačelnik gospodin Penava morat će provesti sve ono što predviđa Ustavni zakon. Jednostavno morat će jer Ustavni zakon ne može se za jedne odnositi na jedan način a za neke druge na drugi način. Na strani 5 ovdje se govori da je navedenom analizom utvrđeno "Da pripadnici određene nacionalne manjine čine najmanje trećinu lokalnog stanovništva u 27 jedinica lokalne samouprave." Međutim, ako zbog povijesnih okolnosti, civilizacijskih okolnosti neka sredina želi da se primjenjuje dvojezičnost onda toj sredini to mora se omogućiti. Ja kažem, nešto je prije gospodin Furijo spominjao, još uvijek su svježe rane i ovog poratnog egzodusa, recimo Talijanskog stanovništva iz Istre, Rijeke, Zadra ali ne samo talijanskog, 186 tisuća ljudi u periodu 47., 54. napušta te prostore i odlazi put Italije, 130 tisuća je optanata, oko 40 tisuća u tom broju je Slavenskog stanovništva, Hrvata, Slovenaca gore sa Bužeštine. A ja naglašavam da još uvijek 5236 ljudi to je onih koji su dobili otpust iz jugoslavenskog državljanstva od kojih je 3 tisuće imalo neku imovinu, kojih je danas u prvoj parenteli negdje oko 1000 i oni imaju prava na povrat imovine. No, to ne ide, ljudi umiru i jasno nestaju. I onda imamo jedan problem, jasno optant nema prava na povrat imovine jer je to riješeno međunarodnim ugovorima. Ali ovih 5236 cirka nekih 500 do 1000 ljudi zasigurno da. Ali vidite oni danas u jednoj jedinstvenoj Europi u Europi bez granica ne mogu doći do onoga što je nekada bilo njihovo, što su generacije i generacije stvarali ali zato lokalni dužnosnici što vrijeđa zdrav razum, za kunu po kvadratu mogu do 5, 6, 10, 15, 20, 25 hektara i sve to mogu onda si preuzeti za ništa, urbanizirati, gore mogu predvidjeti turističke punktove i ono što su dobili za 1000, 2000 ili 10 000 kuna prodaju za toliko po kvadratu. I da li je to doprinos rješavanju manjinske problematike? Ajde, neko će reći da je to cinizam ali to je jedna stvarna istina. Ja ne vidim i zašto je problem poštovati prava drugog recimo na njegov jezik ili na njegovo pismo, zašto bi bio problem što npr. biskup Milovan ili biskup Kutleša koji je iz Bosne i Hercegovine mašu ili maše i na talijanskom, nema nikakvog problema. Dapače, narod ih poštuje, prihvaća kao svoje i zbog toga ih još više i cijeni. Ne znam konačno zašto je gospođi Šuici isto bio problem gospođa Bratušek što je pjevala Bandiera Rossu. Ali pustimo sada to, ja znam da nije isto danas govoriti o Istri, da nije isto danas govoriti o Rijeci i Vukovaru, ili nekim drugim krajevima koji su bili ratom zahvaćeni. Ali isto to ću reći, da nakon 2. svjetskog rata nije ništa bolje bilo recimo u Istri no što je prije 15 godina bilo u Vukovaru. Pa opet čovjek je čovjek, nije za zlo kriv onaj stanovnik talijanskog roda, već je velikotalijanska politika u ono vrijeme kao što za fojbe nije bio kriv onaj naš mali čovjek nego jedna revanšistička politika prema onoj prethodnoj politici. Znači, ako želimo nacionalno pitanje pretvarati u političko pitanje onda sreće neće biti i obrnuto. Mislim da je oko Vukovara, ovdje se govori na strani 7 i 8 Vlada apsolutno ispravno postupala. Zanimljivo je izdvajanje ovih dvojezičnih iskaznica, iste se u pravilu ishođuju samo talijanskoj zajednici dok su Srbi u pravilu "pragmatični" neće na dvopismene iskaznice, a zašto jer se naprosto boje usuđujem se reći svojevrsnog revanšizma koji bi to moglo donijeti. Oko Roma se pomjerilo puno na bolje, ali mislim da njima treba i dodatno više pomoći.
Hvala lijepa kolega. Replike na izlaganje kolege Šandora Juhasa. Ante Babić izvolite.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Pa gospodine Juhas, rekli ste da prava nacionalnih manjina ne zavise od nacionalnih manjina već od većinskog naroda kazavši da će samo jedna trećina kluba prihvatiti ovo izvješće, a istovremeno zapravo zaboravljate da je opseg i razina ostvarivanja prava nacionalnih manjina u Hrvatskoj jesu zapravo na najvišoj razini koja je gotov nepoznata u drugim, a ne samo u europskim zemljama. Ako možda znadete neku zemlju u našem okruženju koja to radi na jedan bolji i drugačiji način, volio bih da nam to kažete ili ona koja nam može služiti za primjer. Jeste li zadovoljni dodjelom sredstava ili ne, rekli ste da niste, ali zaboravljate da iz programa kulturne autonomije kroz bilateralnu suradnju Savjet za nacionalne manjine isplatio 2,3 milijuna kuna, od toga, u našem Ustavu su 22 nacionalne manjine, dobili ste vi 400 tisuća kuna i talijanska nacionalna manjina 1,9 milijuna kuna. Ja ne znam po kojim kriterijima i zašto recimo nisu ostale nacionalne manjine dobile ta sredstva i znaju li te nacionalne manjine uopće da ste vi, recimo, u odnosu na njih 20 dobili ova sredstva. Evo, hvala.
Odgovor na repliku, Šandor Juhas. Uključite mikrofon kolega.
Ja ću početi sa ovim bilateralnim sporazumom. Da, znaju i druge nacionalne manjine i ovo izvješće je javno, a svake godine Savjet za nacionalne manjine donosi program rada koji se temeljni na kriterijima i na metodologiji i javno se objavljuje na internetu i na službenom listu zbog čega, za koje namjene se ta sredstva dodjeljuju i mislim da tu ne bi trebalo biti problema, to je znači iz sredstava Savjeta za nacionalne manjine. Postoje bilateralni sporazumi sa nekim državama, sa nekim državama ne postoje, sa Republikom Mađarskom i, kako ja znam, sa Italijom postoje potpisani bilateralni sporazumi i to je po mom mišljenju u redu i u redu je … članova Savjeta i to je do sad funkcioniralo tako i ja se nadam da će za ostvarivanje programa, znači to su programi, Savjet financiran programe i znači, osim tih programa će se dodjeljivati i dalje ta sredstva isto kao što se dodjeljuje i sa drugim, znači zajednicama, Mađarskoj zajednici. Ja se s vama apsolutno slažem da je zakonska regulativa Hrvatske daleko odmakla u odnosu na možda druge zemlje, druge susjedne zemlje, ali mislim da ni ovdje ne bi trebalo baš puno diskutirati oko toga. Rekao sam da je pravo ili da su prava manjina u toj mjeri ili da se u toj mjeri mogu ostvarivati koliko im daje većinski narod. To nije sukus nekakvih želja, nego sukus mogućnosti i onoga što ti da većina. Prema tome, ako mi imamo veća prava i ako mi uživamo u većim pravima ovdje nego u susjednim zemljama, onda je to najvjerojatnije zbog toga što je RH i demokratičnija i bolje uređena, itd.
Hvala. Jasen Mesić, replika. Isključite mikrofon.
Uvaženi kolega, htio sam samo replicirati vezano za onaj dio gdje ste govorili o zastupljenosti manjinskih zajednica, odnosno manjina vezano u medije, nešto o tome govorio je gospodin Radin kad je spomenuo HRT i nešto o tome je govorio ministar u uvodnom izlaganju kad je spomenuo programski ugovor. Spomenuli ste i fond za … medija. I onda ste na kraju rekli da manjine imaju onoliko prava koliko im to da većinski narod. Pa ja bih dodao tome i koliko se same izbore jer vrlo brzo ćemo imati Izvješće o radu HRT-a, imat ćemo izvještaj Programskog vijeća, imat ćemo izvještaj o provedbi ugovora sa Vladom RH i duboko me zanima kako ćete reagirati na to izvješće HRT-a kad Savjet za nacionalne manjine, gospodin … čak je jedanput rekao da će pozvati pripadnike nacionalnih manjina da ne plaćaju pretplatu, zbog nepoštivanja prava nacionalnih manjina da budu ravnopravno zastupljene na HRT-u ili sukladno ugovoru, što navodi čitajući gospodin ministar, baš me zanima dal' ćete onda kad ćemo napravljati o Vijeću za elektroničke medije, kad ćemo ovdje raspravljati o HRT-u, da li ćete onda biti toliko kritični i reći i ne glasati za to izvješće. Zbog toga što je evidentno da se ne poštuje u programskom smislu ono što bi HRT trebala. Mislim da bi to trebali. U toj varijanti i onda će stvarno manjine imati onoliko prava, kao što vi kažete, koliko većinski hrvatski narod u ovom smislu daje, putem svojih političkih, putem svog političkog aparata, ali isto tako koliko se predstavnici manjina za to izbore. Ukoliko sada govorimo o tome, da to nije dobro, a prihvaćamo sve što dolazi iz HRT-a ovdje, onda imamo dvostruke kriterije i dvostruke standarde.
Odgovor na repliku, Šandor Juhas.
Pa ne bih ja rekao da imamo dvostruke kriterije i dvostruke standarde, evo mi smo i sada na prošloj sjednici Savjeta za nacionalne manjine imali upravo jednu točku koja je bila vezana za ostvarivanje naših prava u elektronskim medijima. I mogu da kažem da smo tamo isto izrazili ovako dosta svoje nezadovoljstvo, kako znam, gospodin … je bio i neki dan na televiziji, razgovarao je tamo sa … televizije i mislim da će tu biti nekih napredaka. Kad sam govorio o fondu za … medija, čovjek kad pogleda ovako malo tko je dobio, što je dobio za kakve emisije, itd., onda malo se začudi. Ja kako znam, tako su mi stariji kolege objasnili, da je taj fond ustvari izmišljen zbog toga da bi nacionalne manjine na određeni način došle do sredstava i da se onda počnu financirati ti programi. To ste sada izgleda pretvorili u nešto drugo, ali ja ne bih o tome jer nisam ja dosta dugo tu da bih mogao raspolagati sa relevantnim činjenicama. Međutim, mene smeta recimo da, kao što sam rekao, da jedna manjinska radio stanica dobije toliko sredstava, pazite, manjinska radio stanica, znači sav svoj program, cjelodnevni program koliko ima, provodi na jeziku te nacionalne manjine. Znači, nema emisije, da će sada biti, ne znam ja da će sada biti 5 minuta, 10 minuta, sat, pola sata ili ne znam nego sav svoj program emitira na jeziku nacionalne manjine dobije toliko novaca koliko dobije i jedna radiostanica koja emitira emisiju na jeziku nacionalne manjine u trajanju od 15 minuta ili u trajanju od 20 minuta, a na području te lokalne zajednice ima nekoliko pripadnika te nacionalne manjine. Znači tu treba izvršiti nekakve promjene i tu mi predlažemo da se posluša i glas nacionalne manjine i tu se apsolutno slažem sa vama da koliko ćemo se uspjeti izboriti, koliko ćemo se izboriti, koliko ćete nam vi dati.
Hvala lijepa. Na izlaganje Damira Kajina replika Furio Radin. Izvolite.
Kada se počne licitirat sa brojkama egzodusa mada je kontekst o kojem je govorio Damir Kajin je taj kako bi govorio i ja, ali kada se govori o brojkama uvijek se griješi. Spomenuti egzodus od 180 tisuća Talijana se kosi sa onim što je rekao Josip Broz Tito o tom problemu, a to je onaj koji ih je bio istjerao 350 tisuća. E sada, ako ja moram vjerovati i ako se ja moram odlučiti da li vjerujem Damiru Kajinu ili Josipu Brozu Titu ja se nalazim u velikom problemu pa zato sjednem. Hvala.
Damir Kajin odgovor na repliku.
Pa problem egzodusa je puno kompleksniji. Nije samo taj post revolucionarni primitivizam razlog zašto je jedna komponenta Istre Istru napustila, mislim dominantno na ovo slavensko stanovništvo, bilo je onih koji nisu prihvaćali režim, bile su ove fojbe koje su se isto tako dešavale nakon toga, bila je tu i talijanska propaganda koja je govorila svi idemo pa se svi vraćamo, bilo je tu i politika crkve. Jer vi morate znati da '47.godine svo talijansko svećenstvo na čelu sa biskupom Radosijem kao i drugim biskupima u Rijeci odnosno dolje Zadru napuštaju te prostore, to je tad kada nismo imali televizije, radija itd. bila je isto jedna snažna poruka. A kada ja govorim o 186 tisuća ljudi koji su u dva egzodusa u onome prvome '47., drugome '54.napustili Istru govorim i pozivam se na brojke koje je iznosio u ono vrijeme vodeći hrvatski demograf ili jugoslavenski svejedno gospodin Žerjavić, a te brojke su se bazirale na podacima MUP ili ondašnjeg SUP-a ne znam kako se zvalo. I on govori da je 90 i nešto tisuća optanata sa djecom negdje oko 130 i nešto tisuća, da je negdje oko 40 tisuća ljudi pobjeglo koje nije u tim evidencijama i onda nabraja i druge brojke i onu koju znam na pamet 5236 ljudi koji su dobili otpust iz jugoslavenske imovine čija je sudbina bila nacionalizacija i koji danas imaju pravo na povrat iste. Prema tome, da li ćemo vjerovati Titu, da li ćemo vjerovati Žerjaviću ili službenim podacima MUP-a to je sad neko drugo pitanje, ali tu povijesnu nepravdu prema tom stanovništvu Istre i prema Istri kao takvoj treba ispraviti.
Hvala. Ante Babić, replika. Izvolite.
Poštovani gospodine Kajin vi ste u svom izlaganju rekli da je glumljenje gnjeva lokalnog stanovništva oko postavljanja dvojezičnih ploča u Vukovaru i onda ste rekli da se zakon mora poštivati glede 1/3 stanovništva odnosno uporabe njihova jezika i pisma i odmah ste to usporedili sa Istrom i sa dvojezičnošću u Istri znajući isto tako da u Istri nemate 1/3 stanovništva ali imate uporabu jezika i pisma. I nema, ako su se o tome dogovorili lokalno stanovništvo, jedinice lokalne samouprave zašto ne. Problem koji je vezan u Vukovaru vi kao namjerno zaboravljate ili ne znate da i zbog toga reagirao Ustavni sud i donio je svoju odluku od 12.kolovoza ove godine u kojoj kaže izrijekom "da se propiše ili za cijelo područje odnosno za pojedini dio ili pojedine dijelove područja grada Vukovara individualna prava pripadnika nacionalnih manjina na službenu uporabu svog jezika i pisma". Isto tako da je Vlada RH dužna u roku od jedne godine od dana objave ove odluke uputiti u parlamentarnu proceduru izmjene i dopune Zakona o službenoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina što ona naravno ne čini već uporno i dalje postavlja dvojezične ploče. A sjećate se recimo da smo mi po tom pitanju stalno govorili o poštivanju članka 8. ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina zbog poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda razvijaju i razumijevanja, solidarnosti, snošljivosti i dijaloga među njima i da je to problem. Vlada se oglušuje na to niti o tome ne razgovara već i dalje uporno na jedan nasilan način postavlja dvojezične ploče u Vukovaru što nije dobro i izaziva.
Hvala. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Apsolutno odluku Ustavnog suda kao "jedinog" tumačenja onog jedinog pod navodnicima Ustava RH jasno da valja poštovati. Međutim ja osobno smatram da je Vlada glede ovoga ispravno postupala citiram ona je "oštro osudila incidente koji su se tijekom 2013.godine dešavala oko postavljanja dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru. Kao pravna država RH je dužna osigurati puna ostvarenja prava pripadnika nacionalnih manjina odnosno dosljednu primjenu Ustavnog zakona", ja se u cijelosti slažem sa time. Želim i to reći da prilike u Istri '45. bile su iste, a možda i gore nego u Vukovaru '95. godine. I ja se samo jednoj stvari nadam, da više niti jedna politika nakon evo ovoga šta se dešavalo 2013., četrnaeste neće manjinsku problematiku koristiti u političke svrhe. A u onome što se dešavalo u Vukovaru ja prije svega prepoznajem jednu politiku koja je prethodila onim prijevremenim izborima koji su održani pred nekoliko mjeseci. Žalosno ali to je bilo po mom sudu tako.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a kolega Mile Horvat.
Uvažene kolegice i kolege, izvještaj o provođenju Ustavnog zakona vezan i za utrošak sredstava mi pripadnici nacionalnih manjina stalno forsiramo, dakle komentiramo određenu našu poziciju, a izvještaji se svake godine pišu kako se pišu i sve mi se više čini da to prepisivanje liči na onu tzv. resorsku prepisivačku školu. Kad uporedimo izvještaj za prošlu godinu, pretprošlu godinu ne vidimo nekakve suštinske razlike osim ponešto statističkih podataka i onda se na kraju konstatira kolika je količina ostvarenih manjinskih prava vezana za ekvivalent koji se zove proračunski novac i time se zadovoljavamo. Neki kažu puno ste dobili novaca, neki kažu malo smo dobili itd., a nitko ovdje ne govori o nekakvim temeljnim stvarima, a to je društvena klima i raspoloženje za stvarno istinsko provođenje i omogućavanje provođenja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. No, i dnevni i mjesečni i godišnji događaji potvrđuju da je to tako, odnosno demantiraju sve one koji kažu da je količina manjinskih prava visoko postavljena, da su to standardi koje nitko u gotovo u Europi nema. To baš i nije tako i to pripadnici manjina koji smo bi trebali biti prvi konzumenti toga baš i ne osjećamo. Dakle, vidimo da ovo izvješće ima stanje na neki način cementirano i što se tiče zapošljavanja i što se tiče problema obrazovanja i problema informiranja, uvijek su iste teme. Svako malo, svakih pola godine mi upozoravamo na ponašanje HRT-a i onda kažemo kakvi su problemi kod HRT-a. Nije u pitanju samo količina novca koja se izdvaja za informiranje, nego je u pitanju suština. Da li javni servis poštuje ugovore, ugovorne obaveze i obaveze koje je dao Vladi Republike Hrvatske da će formirati manjinske redakcije, da će napraviti kvalitetne emisije koje se neće baviti samo folklorom nacionalnih manjina koji će na neki način artikulirati probleme manjinske zajednice i reći većinskom narodu to su problemi manjinske zajednice. Naravno da postoji Fond za razvoj pluralizma medija, naravno da znamo kako se manipulira sa sredstvima tu. Imamo mi i podatak to smo rekli kod rasprave o HRT-u, imamo tačno podatak koliko radio stanica u svojim programima obrađuje teme manjinskih, odnosno manjinske teme, a koliko sredstava za to povlače. Dakle, govorim o manipulaciji određenih medija sa tim sredstvima na račun tematike manjinske problematike. Ali to sad nije direktna tema. To je samo jedan dio sadržaja ovog izvještaja. Dakle i o tome smo govorili. Govorili smo često i o zapošljavanju kao krucijalnom pitanju ne samo manjinskog, naravno i većinskog naroda. Ali kad govorimo o zapošljavanju manjina postoje određene ekstra obaveze koje je netko preuzeo, postoje akcijski planovi koje smo preuzeli i postoji činjenica da ako u nekakvoj državnoj upravi bez obzira što je zabrana zapošljavanja, ako netko u nekoj državnoj upravi ode u redovnu mirovinu logično je očekivati, a pripadnik je manjinske zajednice. Konkretno, ako kolega ima u gruntovnici pripadnika mađarske zajednice tamo da radi zbog toga da komunicira lakše sa pripadnicima mađarskog naroda zašto na njegovo mjesto ne dođe isti takav pripadnik manjinske zajednice. Koga to ugrožava? Zar to jedno radno mjesto dovodi u pitanje Strategiju zapošljavanja države? Ne, nego se radi o dobroj volji da se to uradi. Mi na tim stvarima inzistiramo. Kad se govori o, da se ne priča o pravosuđu, da se ne priča o Državnom odvjetništvu hajmo nabrojati na prste koliko je pripadnika nacionalnih manjina u Državnom odvjetništvu zaposleno u zadnjih 10 godina. U pravosuđu koliko je sudaca zaposleno? Zar mi nemamo pravo na participaciju u tako ozbiljnim poslovima? Zar mi nismo dio ovog sistema? Pa mi bi htjeli da budemo kičma ovog sistema, pozitivna zdrava kičma kroz intelektualne stvari, a ne kroz afere i kroz mržnje i kroz nekakve senzacionalističke stvari koje nam se stalno inputiraju. Kad se govori o obrazovanju vidi se da su veliki podaci ovdje statistički vrlo dobro urađeno, odnosno obrađeno i rečeno koliko pripadnika nacionalnih manjina pohađa vrtiće, koliko srednje, koliko osnovne škole po A, B, C modelu. To je sve egzaktna star. Međutim, ono što mi uporno govorimo kao pripadnici Srpske zajednice država jeste stvorila pravni okvir za obrazovanje po jednom, drugom i trećem modelu, izdvojila je korektna sredstva. Međutim, kad dođete do nižeg nivoa da se to implementira u životu, kad dođete do osnivača koji se zove županija, županija kaže ne, mi nećemo registrirati. Uporno je 20 godina škole koje imaju zakonsko pravo da se registriraju kao manjinske škole. Radi se o osnovnim školama na istoku i to blokira Vukovarsko-srijemska županija. Dakle, većina vijećnika uvijek glasaju protiv toga. Dakle, tu moramo sistemski naći drugo rješenje, osnivač mora biti netko drugi, ne može biti županija. Dakle, mora biti neko ko će to kontrolirati na drugačiji način. Govorim o programima, udžbenicima smo izostavili ne samo niz značajnih pripadnika Srpske zajednice koji su činili milje ove kulture, koji su gradili hrvatsku kulturu i drugih i mađarskih i slovačkih itd. Nema ih. Ali zato kad se govori o programima imamo jedan interesantan naputak, jedno uputstvo od ministra gospodina Matića koji kaže da je obavezno učenicima svih 8. razreda 2 dana pohađati Vukovar kako bi se doživjela svježa povijest i trajno pamtila. Ja se slažem da treba odati pijetet žrtvama Vukovara, pa nitko nije zaboga protiv toga, ali zar gospodin Matić misli da će s ovim proizvesti pravi efekat? Rezolutno narediti moraš biti 2 dana tamo. Pa jel' to Kumrovac 1 i 2? Umjesto da se objasnilo roditeljima i da se reklo izvolite dajte djecu, ja vjerujem da bi efekat puno bio veći. Ovako imate otpor na istoku, ljudi kažu neće nama nitko narediti da dva dana djecu šaljemo tamo. Pa jel' to odgojna mjera? Jel' to govorimo o obrazovanju, o zaštiti, o obrazovanju nacionalnih manjina? Ponavljam, uz dužno poštovanje pijeteta žrtve, nitko nije protiv toga ali način kako je to naređeno vrlo nas podsjeća na nekakva prošla vremena. Kad govorimo o temi koja se zove ravnopravna upotreba jezika i pisma nemam namjeru otvarati temu ćirilice, apsolvirana je dosta dugo na razne načine ali moram konstatirati da još uvijek u svim lokalnim jedinicama poslije popisa stanovništva nisu korigirani statuti, nisu usklađeni sa zakonom, sa Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. I uprava nije provela nadzor, prolongirala je svoj obavezni nadzor na 6 mjeseci dok se ne upoznaju načelnici sa materijom. Dakle, načelnicima treba 6 mjeseci poslije izbora da se upoznaju sa svojim zakonskim obavezama. I danas imamo situaciju da to nije usklađeno, a govorimo o poštivanju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Mogao bih govoriti i kolegi Babiću reći pa mislim ako Ustavni sud derogira odredbe jednog dijela Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina u svojoj odluci koju ste citirali, a ja je ne želim komentirati jer otvaram druge teme, onda nemam tu što govoriti više. Kad govorimo o participaciji odnosno vijećima nacionalnih manjina tu postoje raznorazna iskustva. Potpuno se slažem sa kolegom koji je rekao da je osnovna stvar neujednačeno financiranje Vijeća za nacionalne manjine. Naše iskustvo govori da ta vijeća su postala čisto formalna vijeća, da nemaju svoju osnovnu funkciju da budu nekakav korektiv vlasti lokalnoj samoupravi kad se radi o pitanjima vezanim za problematiku manjinskih zajednica. U praksi bi to značilo da ako Županijska skupština ima na dnevnom redu temu vezano za probleme manjinske zajednice mora dobiti prethodno mišljenje i suglasnost Županijskog vijeća nacionalnih manjina. Tko to radi danas, nakon 10 godina primjene ovog zakona? Cijelu stvar svedemo na formu. Dat ćemo im toliko novaca, oni nek si isfinanciraju nekakva svoja kulturna dešavanja, pomalo neka plešu, nek se časte itd. i mi smo demokratski ispunili svoju obavezu, dali smo novce vijećima nacionalnih manjina. Nije to zakonodavac htio kad je formirao, kad je zakonom regulirao osnivanje Vijeća nacionalnih manjina. Dakle, ni sistem nema volje da to stavi u funkciju kako treba, a bogami ni pripadnici nacionalnih manjina nemaju osnovnih znanja niti volje da institute Vijeća nacionalnih manjina koriste na način kao što je to zamišljeno. Imamo stanje danas kakvo imamo. Na kraju, vidimo da moglo bi se ući još u niz tema, a nema vremena, vidimo da cijela ta priča, jer je u naslovu su i financijska sredstva, cijela ta naša manjinska priča otprilike koliko sam ja tu zapisao košta nekih 138 milijuna kuna po raznim izdvajanjima koliko je za vjerske zajednice i formiranje dato itd. Dakle, Proračun RH manjine koštaju de facto zajedno sa jednim dijelom obnove koštaju nekih 138 milijuna kuna. Koji je to postotak od proračuna RH? Jednako kao što možemo reći koji je postotak učešća obrazovnih emisija sa manjinskom tematikom u programu javnog servisa. Pa ćete doći do katastrofalnih podataka. O stambenom zbrinjavanju neću govoriti, o tome se puno govori. Ja ću reći činjenicu da često neki drugi faktori limitiraju stambeno zbrinjavanje. Imamo ponašanje institucije koja se zove HEP koja povratniku koji se vraća nakon 10 godina isključi sat, skine sat i kaže možeš se ponovno uključiti ako platiš 11 000 kuna. Treba tom jadniku reći nemoj se više ni vratiti jer ti je HEP uzeo struju. A mi ovdje pričamo o sistemskim projektima koji državu koštaju toliko i toliko. A padamo na običnim, banalnim stvarima koje se dešavaju u lokalu na dnu nekakve zapovjedne piramide. I sad ću nekoliko minuta iskoristiti samo za jednu činjenicu, da vas upoznam, osjećam potrebu da vas to upoznam. Dakle, govorimo o nekakvim standardima, govorimo o zaštiti manjina, manjine su naše bogatstvo. I onda vam se pojavi u gradu Belom Manastiru jedan letak koji kruži unazad 2 mjeseca, 2014. godine. Uputstvo kako Hrvati treba da žive sa Srbima. Nevjerojatna stvar! Ja nisam mogao vjerovati ali se daje uputstva recimo, dakle leci su išli u sandučiće. Prodajete li stan, kuću ili zemlju ne prodajte Srbima makar nudili više cijene. Ako je čak eventualni Srbin kupac i pošten čovjek ne prodajte njemu, nemoguće je predvidjeti poštenje njegova potomstva. Kada u svom poduzeću trebate uposliti neke radnike ne zapošljavajte Srbe jer time omogućavate njihovo privredno jačanje. Izbjegavajte trgovine, uslužne i proizvodne radionice čiji su vlasnici Srbi. Ne družite sa Srbima, ne prijateljujte s njima jer tako izbjegavate njihovo ulaženje u hrvatsko narodno tkivo. Inače lament je na tome kako je doveden biološki opstanak Hrvata u Baranji u pitanje. I kao poučak tome kako se izvući iz toga jeste ovo pismo koje kruži po Belom Manastiru. Kaže ne napuštajmo naša sela, naselja i zemlju jer ako treba netko otići neka to odu oni, treba im stvoriti takve životne uvjete da požele otići. I sada na kraju između ostaloga, se kaže najbolje bi bilo da za njih i za sve nad da oni odu odakle su došli njihovi preci a to je u Srbiju. Ja bih ovdje mogao imati jedan ciničan komentar pa reći kad bi svi oni koji su došli u Baranju 64. pa nadalje otišli onda moj kolega Juhas Šandor i ja ne bi bili manjina u Baranji. Ali nije moj nivo razgovara i razmišljanja takav. I na kraju u potpisu su nekakvi prognani Hrvati i ovaj tekst pročitaj, zapamti i zaboravi od koga si dobio, još samo ono sažvači i progutaj kao nekad u partizanskom vremenu. Dakle, toliko o jednoj društvenoj klimi, o tome kakav bi trebao imati tretman pripadnici nacionalnih manjina. Kolegica mi je rekla, kaže ja uvažavam izuzetno, kaže bilo bi najbolje da svi budemo građani Hrvatske. Naravno i ja tako mislim i nema potrebe da ističem svoj manjinski identitet, ali me svako malo ovakve stvari vrate na početak priče, otrijezne me i kažu ne, ne. Još uvijek nije vrijeme za te stvari.
Prelazimo na replike. Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Horvat, vi ste na početku svoga izlaganja govorili o odnosu Hrvatske radiotelevizije prema manjinama. I tad ste rekli da se Hrvatska radiotelevizija uglavnom bavi manjinskim folklorom. S vama se slažem, ne bavi se suštinskim problemima, manjinskim folklorom. Međutim, gospodine Horvat u mnogim segmentima se Hrvatska radiotelevizija bavi, a i drugi mediji folklorom umjesto da se bave problemima koji muče većinu građana Republike Hrvatske. Hrvatska radiotelevizija, pitali ste se vi a i neki drugi zastupnici, da li ona ispunjava obveze iz ugovora koje je potpisala sa Vladom Republike Hrvatske. Ne ispunjava, zbog toga smo nekolicina saborskih zastupnika tražili i smjenu glavnog ravnatelja, ne znam kako ste vi tada glasali za to. Hrvatska radiotelevizija ne samo da ne ispunjava ugovorne obveze nego Hrvatska radiotelevizija ne ispunjava osnovne funkcije javne televizije koje je odavno postavio BBC, što je javna televizija. Pa je to treća, četvrta ili deseta komercijalna televizija u Hrvatskoj. Hrvatska radiotelevizija sudeći po svemu i po programu, a naročito u odnosu na informativni program kreće se po onoj Lenjinovoj "Korak naprijed, dva koraka nazad."
Odgovor na repliku Mile Horvat.
Zahvaljujem se uvaženi kolega. Ja u mnogome dijelim ocjenu rada ovog javnog servisa sa vama. Na kraju mi smo to i vrlo kritički rekli kad smo govorili o analizi rada, dakle u redovitim izvještajima i nismo ih prihvaćali. Upravo iz tog razloga što smo ukazivali na ovaj odnos prema temama vezanim za pripadnike nacionalnih manjina, posebno na način financiranja određenih emisija gdje smo ukazivali čak i na faktor manipulacije. Ovo što sam govorio, dakle određeni mediji uzimaju državni novac kako bi fiktivno prikazali, odnosno kako bi prikazali, i fiktivno imali određene manjinske emisije. I to je opasna stvar, inače mi nikad nismo ozbiljno o tome razgovarali, nismo ušli ispod kože tog cijelog problema. Bojim se da bi tu se prilično toga i otkrilo. I moja je konstatacija, taj javni servis je očito samo najažurniji u trenutku kad treba ovrhom blokirati račune ljudi za neplaćene dvije one rate. Dakle, i to je nešto što, ja sam to njima rekao, oni se čude kao pa to je zakonska obaveza. Slažem se, ali danas u situaciju kad penzioneri imaju 1500 kuna penzije i blokirati mu karticu da ne može da živi zato što nije platio dvije rate po 80 kuna je za mene nedopustiva stvar, nedopustivo ponašanje javnog servisa koje nije privatni servis, koje je javni i mi određujemo njegova pravila igre.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice. Kolega Horvat, prije godinu dana smo imali ovdje i stanku u Saboru jer je jednom zastupniku zamislite došla jedna anonimna dopisnica sa vrlo ružnim sadržajem. Takvih dopisnica, takvih sadržaja imate jako puno na društvenim mrežama, pa i ovaj vaš pamflet na kraju, to nije razina ovoga visokog doma i to je mogao napisati bilo tko. Možda nam vi možete na kraju reći tko stoji u potpisu imenom i prezimenom. Vi ste nešto rekli da su to možda izbjegli odnosno prognani Hrvati. Ali ja ću se vratiti na vašu raspravu, ono o čemu ste vi zapravo govorili i rekli da vi, da razina i opseg prava nacionalnih manjina ne osjećate u Republici Hrvatskoj. I moram vam reći da mi je žao, žao mi je zbog toga. Neću puno elaborirati o udžbenicima, o obrazovanju, programima A, B i C, neću govoriti čak ni o tome iako bi trebalo. Kada vi govorite o zastupljenosti nacionalnih manjina u zastupničkim i predstavničkim tijelima, Ministarstvo unutarnjih poslova, Ministarstvo pravosuđa, odvjetništvu, istovremeno zaboravljate recimo i teško je pronaći te podatke, da ne znamo o zastupljenosti nacionalnih manjina ni u ovom visokom domu, da ne znamo niti u Vladi Republike Hrvatske, da ne znamo u agencijama, da ne znamo u fondovima. I taj broj bi sigurno, sigurno bio drugačiji, bio bi puno veći. Spomenuli ste radi vjerodostojnosti i to cijenim da su nacionalne manjine kroz ta sredstva dobili 138 milijuna kuna od Republike Hrvatske i rekli ste da je jedan dio sredstava smanjen, naravno smanjen je zbog gospodarskih teških prilika u Republici Hrvatskoj. Ja ću vam samo reći recimo da je kroz Ured za ljudska prava i nacionalne manjine, a i to mi nije jasno, recimo Srpsko narodno vijeće u Republici Hrvatskoj je dobilo 7,5 milijuna kuna, da je dobila zajednica općina Vukovar 1, 5 milijuna kuna, da je potrošeno za školstvo 32 milijuna kuna, za kulturnu autonomiju 36 milijuna kuna, a za usporedbu reći ću vam da hrvatske nacionalne manjine u 12 europskih zemalja imaju samo 3 milijuna kuna. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega, ja kad sam govorio, čitao ovaj pamflet, kako ste vi rekli, za mene je on u suštini pamflet. Meni je žao što sam morao današnju temu završiti sa ovim pamfletom, ali taj pamflet je uznemirio ljude. Vi ne živite u takvom ambijentu i ne možete, nemate percepciju srazmjera ovakve igre sa ljudima. Zato sam pročitao, da upozorim da se sa ovakvim stvarima nitko nema pravo igrati u RH. Bez obzira o kome se radi i na čiju je adresu ovo išlo. Slučajno je išlo na adresu srpske zajednice, srpske nacionalne manjine. I to je jedan vrlo ružan osjećaj kada vi znate da u jednoj sredini se o vama ovakvo piše i ovako govori. Vezano za sredstva, naravno, cijeli ovaj izvještaj je vezan za sredstva, a ja mislim da ovakva vrsta izvještaja treba odvojiti kategoriju provođenja jednog ustavnog zakona od kategorije novca jer ako budemo vezali ovo za novac, izgubit će se smisao ovog prvoga, dakle provođenja Ustavnog zakona i instituta koje ono treba da provede. Naravno da u tim, mogli bi izanalizirati kuda su svi ti troškovi otišli, negdje je bilo i manjak sredstava, negdje je možda dato više nego što je bilo potrebno, ali o tome netko vodi računa. Vi ste govorili o vječnoj temi koliko je dobilo Srpsko narodno vijeće, ja ovdje moram reći, Srpsko narodno vijeće je krovna organizacija Vijeća srpskih manjina u RH. To je krovna organizacija. Dakle, to nije… … [[Govornik se ne razumije.]] Gori. Dakle, to nije… … [[Upadica se ne čuje.]] Sve radi, sve gori. Dakle, to nije nikakva privatna organizacija i ako … preko 100 ogranaka, onda valjda ima i troškova za svoj rad. I netko je, tko je odobravao ta sredstva, debelo ušao u kriterije na osnovu kojih se ta sredstva dodjeljuju. Kako SNV-u, tako …, tako udrugama drugih nacionalnih manjina u okviru tih 38 milijuna kuna koliko savjet odobrava. Savjet je prošao niz revizija i nije uočena ni jedna nepravilnost …
Hvala. Furio Radin, replika.
Hvala lijepa. Kolega Horvat, ja razumijem ono što ste vi rekli i ne mislim da su to pojedinačni slučajevi. Mi godinama smo imali takve iste slučajeve, a i imamo i danas, nije rijetkost da nam netko kaže, idite od kuda ste došli, a kad je kriza i kad je torta sve manja, toga će biti sve i više. To je uvijek povezano sa nekim ekonomskim stvarima koje se žele postići. I da se mi razumijemo, u tome, kad je kriza, svi narodi svijeta su isti, to uopće nije odlika Hrvatske, to su svi narodi. Kada slabijem kažeš, čuj ti, ako govoriš talijanski, to se nama događalo, idi od kuda si došao. Onda mi idemo doma jer smo došli od doma jer tamo smo oduvijek. A to redovito vam kažu ljudi koji su došli gotovo prije 5 minuta, to nama ne kažu Istrijani koji znaju, koji su s nama, to su naše obitelji, koji su s nama toliko godina. To nam kažu ljudi koji su došli 5 minuta i kažu nam da mi, a ne oni, idemo od kuda su došli. To su i ljudi koji su protiv dvojezičnosti, to su ljudi koji ne vide dobro da ima dvojezičnost na ipsilonu, to su ljudi koji ne vide dobro da ima talijanskih škola ili da ima emisija na talijanskom. To je tako. Nemojmo tu stvar potisnuti jer ta stvar, budući ta nesretna kriza se nastavlja, nastavljat će se i povećati i dalje. Nemojmo tu stvar potisnuti, to je tako.
Dujomir Marasović, replika.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Kolega Mile Horvat, replika, mislim da su u Hrvatskoj postignuta dobra, da je postignuta velika razina zaštite nacionalnih manjina, velika razina prava nacionalnih manjina i ako nešto nije u redu, treba popravljati kontinuirano ubuduće i tu se ne bi trebalo voditi uopće nikakve rasprave jer mislim da više nikakvih pitanja u smislu nekih problema pravih u Hrvatskoj ne postoji. Mi jesmo, Mile, u Hrvatskoj dali, odnosno … najveću razinu zaštite nacionalnih manjina u Europi. Ja se o Aziji neću izjašnjavati ili o Kini ili o Južnoj Koreji ili o Sjevernoj, ali u Europi najviše, u Hrvatskoj zaštićene nacionalne manjine. I što fali, treba dati i popraviti. Urediti stvar. Ali ono, reagiram, recimo na to vaše pismo. Ja ću vam reći pozitivan primjer. U Šolti, kod mene, došao Srbin iz Beograda sada ovo ljeto i radi kuću, …, prema tome, čovjek je tu zadovoljan. Imamo i pozitivnih primjera. Ako ne vjerujete, dovedite televiziju, dođite kod mene pa ćete vidjeti. Ja eto, želim govoriti na taj način, ali ono zbog čega sam se javio na repliku, vi kažete, ajmo prebrojiti koliko je u državnom odvjetništvu predstavnika nacionalnih manjina. Ja vam kažem da u državnim institucijama RH, Vlada, Sabor, ministarstva, ima toliko nacionalnih manjina da se neke institucije ne bi postidite da budu na terazijama. Ja bih više volio da Hrvatsku u Ministarstvu vanjskih poslova vodi jedan Srbin, a da vodi hrvatsku politiku, ne … što ga vodi Vesna Pusić jer bi se to ministarstvo moglo, dakle nazvati Ministarstvo … poslova, … po sadržaju kojega vodi.
Hvala. Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Uvaženi kolega, ja ću samo na onaj prvi vaš dio replicirati. Dakle, razina zaštite manjina u RH jesu nominalno, dakle, legislativno postavljene na vrlo visok standard, vrlo visok nivo i ja to nisam porekao. I mi čak kad god smo u kontaktima sa pripadnicima nacionalnih manjina izvan RH kada odlazimo u Srbiju kada razgovaramo sa Vijećem vojvođanskih hrvata uvijek kažemo Hrvatska ima visoke standarde ali samo na papiru jer ja ne mogu vama reći da je visoki standard to ako županija opstruira provođenje zakona, onda to nije visoki standard jer na papiru je to tako. Na kraju zbog tih visokih standarda smo i dobili određene preferencije kada smo ulazili u EU pa smo rekli evo manjine jesu legislativno pokrivene. A kada vi dođete u jednu općinu kada dođete u općinski sud kada dođete na lokalni nivo onda vidite koliko to nije tako i koliko još treba društvene higijene se desiti da se prihvati činjenica da postoje neke manjine i da imaju čak poneka ekskluzivnija prava pa zato jesu manjine, da nisu manjine ne bi im trebala ekskluzivnija prava u odnosu na većinski narod. Pa ništa to opasno nije, to je samo stvar senzibiliteta društva da li će to prepoznati i podići na određeni nivo ili neće. Ovo što ste vi rekli primjer iz Beograda dolazi tako, ja bih volio da je svuda tako, ja to podržavam. Volio bih kada bi ta komunikacija među ljudima konačno nakon 20 godina bila takva kao što ste vi sada rekli.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Horvat, rat je kada gledamo da kažem nekakav univerzum i to trajao relativno kratko otprilike pet godina. no posljedice i rane zarastaju jako dugo i ovo što ste vi rekli događa se taj dopis nekakav letak, on nije potpisan. Da bi te rane zacijelile da bismo imali nekakav odnos o kojemu vi govorite i kojega priželjkujete, zaista treba proći relativno dugi, dugi ili već broj godina. Ali ono što ste govorili o javnoj televiziji vjerujte mi da ni većinski narod hrvatski narod nije zadovoljan javnim servisom, javnom televizijom. Folklora imate i s jedne i s druge strane, a pravih tema i pravog programa nema zapravo. Nije mi jasno što vi želite sa školama koje posjećuju Vukovar, kažete da je odredba da budu dva dana u Vukovaru. Jel želite da budu tri dana ili više dana, ja ne znam koliko želite ili da budu jedan dan, ne znam nisam shvatio dovoljno dobru. Ali to da je odredba da hrvatski školarci posjećuju hrvatska svetišta, stratišta i ratišta to je dobra odredba po meni. Ne znam zašto vi imate nešto protiv toga. U programu kojeg imaju naši osnovci piše iz povijesti piše da je Domovinski rat buknuo ili nastao zbog toga zbog povećanog otpuštanja Srba s posla i pojave radikalnih četničkih skupina u Srbiji. Protiv toga ne vidim da je itko ustao iako takva definicija nastanka rata u Hrvatskoj je katastrofalna, a to piše hrvatska izdavačka kuća Profil i gospođa Snježana Koren je u potpisu toga. Tu se niste bunili protiv toga i protiv takve definicije. A kada govorimo o biološkom opstanku Hrvata u Baranji, vjerujte mi da je cijela Slavonija biološki ugrožena skupa sa svim svojim manjinama i većinskim i manjinskim narodima.
Hvala. Odgovor na repliku Mile Horvat.
Kolega Grubišiću ja kada smo govorili o televiziji javnom servisu dakle ja bih volio kada bi u tom javnom servisu bio pokazan jedan jak gospodarstvenik, jak privrednik, a pripadnik nacionalne manjine. Dakle u tom smislu sam govorio. Ne treba nama više toliko folklora, konzumirali smo već dosta te kulturne dimenzije, ajmo sada vidjeti da li u zajednici, a tvrdim da u zajednici ima vrlo jakih privrednika, jakih naučnika, kulturnih radnika, književnika itd. u tom pravcu sam govorio da javni servis onda ima samo jednu pro forme manjinsku emisiju, a daleko je to od suštine koja zadovoljava manjine. Nemamo mi ništa protiv toga da se posjećuje Vukovar. Ja sam bio protiv načina, rekao sam i sada mislim da rezolutna naredba ministra koji naređuje što će raditi sektor prosvjete nije dobra stvar. Ministar obrane rezolutno naređuje da se ide tamo. Pa zašto onda postoji Ministarstvo obrazovanje koje treba o tome odlučivati u sklopu nekakvog programa, edukacije ili čega li već. I to ne može biti po meni forma rezolutne naredbe. Šta ako ne ode? Hoće platiti kaznu? Ako roditelj kaže neću pustiti moje dijete, hoće li platiti kaznu, dijete će dobiti isključenje iz škole ili šta? Ne ja ovdje imam, ja ću pročitati to, dat ću vam pa pročitajte, forma je za mene neprihvatljiva. Ja nisam govorio o suštini o posjeti Memorijalnom centru ne, ja sam govorio o formi i ta forma stvara određeni animozitet kod ljudi i ljudi reagiraju onako kako inače ne bi reagirali. Oni koji bi htjeli pustiti sada kaže pa ne možeš ti nama narediti dva dana tamo da idemo. Ja upozoravam na ovakav jedan pristup tome problemu, ništa više, samo to.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Horvat također sam se javila oko ovih vaših razmišljanja oko odlaska djece u Vukovar. Ja mislim da je to dobro. Bila sam ministrica hrvatskih branitelja i znam da smo i tada često puta mi iz ministarstva nailazili na nevjerojatno neznanje ali ne samo kod mladih ljudi nego i kod odraslih. I sada da ovdje napravimo javno očitovanje primjerice saborskih zastupnika o tome koliko je točno i precizno na Ovčari potučeno, pobijeno žrtava nisam sigurna da bi svi jednako znali reći točnu brojku, a takvih brojki je puno. Naime, Vukovar je i svaki narod u svojoj povijesti odrediti nešto što je zaista nedodirljivo i nešto o čemu svi moraju sve znati. Vukovar je takvo mjesto, dakle simbol i obrane i junaštva i mučeništva i pobjede i ekocida i urbocida i genocida svega toga je Vukovar simbol. Nezamislivo je ono što čujem ovih dana također u političkom prostoru da ima nekih političara koji nikad nisu bili u koloni sjećanja, a kolona sjećanja traje od 18.studenog '98.godine. Dakle, nakon što je Vukovar vraćen ustavno-pravni poredak Republike Hrvatske. Bila sam nekoliko puta na Arlingtonu, na američkom groblju gdje su pokopani svi poginuli američki vojnici u svim ratovima. Milijuni američke djece dolaze na Arlington, svakodnevno je tamo tisuće i tisuće američke djece iz svih krajeva Amerike koji moraju stati u stavu mirno jer imaju ceremonijal majstora koji zapovijeda kad se polaže vijenac. Svi civili ovdje moraju stati u stavu mirno, a svi vojnici bez obzira što su aktivni ili neaktivni moraju staviti ruku na srce u trenutku kad se polaže vijenac [[Upadica Zgrebec: Hvala.]] Dakle, ja sam za to ali vjerujem da to nije naredba zbog koje bi netko čije dijete ne bi otišlo …
Odgovor na repliku, Mile Horvat.
Uvažena kolegice Kosor, ja slažem se sa vama da svako društvo ima određena mjesta posebnog pijeteta. I ako je to ovo društvo, ova zajednica odredila da je to baš Vukovar, a ne neko drugo mjesto ja nemam ništa protiv. Mi to uvažavamo. I slažem se sa vama da u Americi se stoji, to je ceremonijalna stvar kad si već tamo, naravno da postoji ceremonijal i pravila koje poštuješ. To je sve normalno. Ja samo govorim nije mi prihvatljivo da se to rezolutno naredi. Sve drugo je u redu. Roditelji su mi dolazili, rekli su nije problem da je to u drugoj formi rečeno pa bože moj. Svi koji žive u Republici Hrvatskoj, koji su tu ostali uostalom prihvaćaju vrijednosti Republike Hrvatske sve, ne selektivno. Ali da se naredi da to moraš, pa tome neka mi se ne zamjeri opet podsjeća na neka prošla vremena kad se moralo ići u Kumrovec. Pa ja baš nisam htio ići! Pa mislim o čemu se radi! Zašto tu stvar ne pustiti roditeljima i sa jednim drugim načinom, drugom metodom međusobne komunikacije, objašnjavanja itd. dati roditeljima priliku da se ako o svemu pričamo zašto nismo o tome pričali sa roditeljima. Možda bi bio efekat puno veći.
I Josip Salapić, replika.
Hvala potpredsjednice. Kolega Horvat, mislim da će pravi dan razumijevanja problematike i hrvatskog naroda i hrvatskih državljana srpske nacionalnosti biti onda kad 18.11. Dan sjećanja na Vukovar ne bude dan političkih obračuna, dan kolona jedne, druge ili treće. Po meni to bi bio dan koji bi trebao biti nacionalni blagdan, državni praznik koji bi bio dan sjećanja, dan sjećanja na sve žrtve Domovinskog rata, a da ne budemo u zabludi. Povijest nas je puno naučila. Pa i pokojni Franjo Tuđman, sjetimo se vlaka mira i poruka tada prema Vukovaru koliko je od toga dana do danas učinjeno po pravima svih nacionalnih manjina, a posebno po meni srpske nacionalne manjine. Zalažem se za to da je tolerancija i mir onda kad budemo svi išli 18.11., kad to bude državni praznik i kad bilo koja hrvatska Vlada, predsjednik države, predsjednik Sabora, predsjednik Vlade, svi zastupnici, sve stranke, svi vi kolege nacionalnih manjina budemo mogli bez ikakvih opterećenja ići odati počast svim žrtvama rata bili oni hrvatski, bili oni hrvatski državljani srpske nacionalnosti. Namjerno govorim hrvatski državljani srpske nacionalnosti jer tako smatram sve nacionalne manjine. Jedna je država, jedan je narod, naši su problemi danas puno, puno jači nego ovo razlikovanje tko je Hrvat, tko je Srbin i tko više voli svoju zemlju. Jedna je Domovina Hrvatska. A to da se s vama i sa bilo kojom nacionalnom manjinom bilo koja politička elita kad fali neki glas za sastavljanje Vlade igra i poigrava samo ću se vratiti na vlak mira i reći da su uski interesi, citirat ću predsjednika Tuđmana, otprilike uski interesi, lokalni interesi, interesi pojedinaca trebaju biti ispod nacionalnih interesa, a naš nacionalni interes je poštivanje svih prava, gospodarskih, … [[Govornik se ne razumije.]] izvučemo iz krize i bolji život svih hrvatskih državljana.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Kolega Salapić, kada bi većina razmišljala tako kao vi vjerojatno bi ta kolona sjećanja u Vukovaru bila puno veća i puno više pripadnika Srpske zajednice bi u toj koloni bilo. Postoji na žalost niz društvenih faktora, društvenih ponašanja koji šalju signale nemojte, niste dobro došli tamo. A uostalom šalju se signali pripadnicima hrvatskog naroda. A kakvi bi tek signali bili pripadnicima Srpske zajednice kada bi netko osim odvažnih pojedinaca koji jesu bili tamo. Dakle, ne možemo reći da nisu i sa lokalnog i gradskog nivoa i sa državnog nivoa kada bi bili. Ja bih volio dočekati taj trenutak kada to ne bi bila sporna stvar i kad bi svi mi mogli otići i odati počast mrtvim ljudima, poginulim, ubijenim itd. Jer to je u kulturi čovjeka. Mi smo na kraju i bliski toliko da se možemo bar u tim trenucima poštovati. Međutim, ja bih postavio jedno pitanje. Ako je to tako, ako se postavlja pitanje zašto Srbi ne dođu u kolonu sjećanja, ja postavljam jedno kontra pitanje. Kolika je količina patriotizma kad na Dan državnosti u jednoj maloj sredini imate 3 zastave obješene? Dakle o čemu se radi. Pa većinski narod nema izrađenu kulturu memoriranja određenih stvari. … [[Govornik se ne razumije.]] gleda, nemoguće, nevjerojatna stvar da državne praznike nitko ne manifestira to javno, većinski narod to ne radi. Pa nemojte onda reći e zašto vas nema tamo kad još mnogo toga se mora ukupno u društvu uraditi da bi se sklopila jedna, jedna cjelovita slika o toj temi.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Melita Mulić.
Zahvaljujem se uvažena potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Ovo je deseto po redu izvješće koje Vlada RH podnosi Hrvatskom saboru vezano za provedbu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. I kad se vodila rasprava i na matičnom odboru, Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina a i ovdje danas u sabornici iznesena su različita mišljenja koja se kreću od toga dakle da godinama ponavljamo iste podatke, do toga da je izvješće frizirano do onih konstatacija da je ovo jedno od rijetkih potpuno objektivnih izvješća. Ukoliko bilo tko od nas vrlo detaljno iščita ovo izvješće iako ima 12 godina da smo donijeli ovaj zakon može mu postati jasno zapravo što se radi konkretno i kakva je jednako tako atmosfera, odnosno u kakvom društvu živimo. I stoga nam kolegice i kolege ništa ne … da si svako jutro govorimo kako smo lijepi i pametni u ogledalu ukoliko su činjenice drukčije. Ne mislim zapravo da nam to ukoliko sami sebe zavaravamo presudno utječe na samopouzdanje hrvatske nacije i države. Baš s obzirom na to što sam i izrekla ja ću i raspravu podijeliti u ime kluba SDP-a na dva dijela. Dakle, u svom prvom dijelu ću reći zbog čega klub SDP-a podupire ovo izvješće, a u drugom ću se osvrnuti na kontekst odnosno sliku te na stvarne mogućnosti ostvarivanja prava nacionalnih manjina i po ovom Ustavnom zakonu koji zapravo nema ustavnu snagu već se samo tako lijepo i zavodljivo zove a zapravo se radi o organskom zakonu. Ali postoje i druga prava temeljem kojih nacionalne manjine ostvaruju svoja prava u RH s obzirom na međunarodne ugovore kojih je RH potpisnica. Dakle, izvješće konstatira da se bilježi zadovoljavajući napredak u većini područja. U onom dijelu u kojem je bila zadužena Vlada Republike Hrvatske da osigura puno ostvarenje prava pripadnika nacionalnih manjina odnosno dosljednu primjenu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina na cijelom području RH i to kao pravna država, država utemeljena na vladavini prava i zaštiti ljudskih prava Vlada je i učinila i stoga ćemo podržati ovo izvješće. Ona je to bila dužna i učiniti i s obzirom da smo stranka potpisnica okvirne Konvencije za zaštitu nacionalnih manjina kao i Europske povelje o regionalnim ili manjinskim jezicima a u skladu s kojima treba proaktivno djelovati. Nadalje, ono što je bilo dobro, i ministar je govorio o tome u referentnoj godini, nekoliko kolega se osvrnulo na to, jest upravo potpisan ugovor između Vlade RH i Hrvatske radiotelevizije a vezano za proizvodnju, su-proizvodnju i emitiranje emisija na jezicima nacionalnih manjina i tako će se dakle, to je na 4-godišnji period, dakle do 2017. godine na HRT-u odnosno prvenstveno u radijskom programu bismo trebali čuti 60 emisija na manjinskom programu. Ono što jeste akcent i tog ugovora i ono na što stalno ukazujemo i mi u klubu SDP-a a i pripadnici nekih drugih klubova jeste da prikazivanje manjina je nedopustivo da se samo svede u nekakve kulturološke i tradicijske okvire već zapravo treba objektivno informirati o njima, zadovoljiti njihove informativne potrebe ali imati i puno više manjinskih priloga u općim informativnim emisijama koje manjine prikazuju u sasvim drugačijem svjetlu, upravo kako bi se stvorila drugačija klima u RH. I zbog toga što mediji snose posebnu društvenu odgovornost kao jedan od temeljnih stupova demokratskog društva. Jednako kad govorimo o medijima ja ipak neću propustiti konstataciju Savjeta za nacionalne manjine a to je da nisu u potpunosti primijenjene odredbe Zakona o elektroničkim medijima a da se ne provode ni obveze utvrđene Europskom poveljom o regionalnim ili manjinskim jezicima, odnosno da nisu uvedeni programi na talijanskom, mađarskom, češkom, slovačkom, rusinskom, ukrajinskom i srpskom jeziku. Ono što je pozitivno bilo u protekloj godini je i da je Vlada odlučila posebnom odlukom sufinancirati, odnosno financirati rad Vijeća nacionalnih manjina i predstavnika nacionalnih manjina u onim jedinicama lokalne samouprave koje nisu financijski samoodržive odnosno koji nemaju novca za to, koje dakle su ekonomski nerazvijene a posebno dobar dio njih se nalazi u područjima od posebne državne skrbi. Treća stvar koja je pozitivna je povećanje udjela nacionalnih manjina u broju državnih službenika u tijelima državne uprave. Dakle, u posljednjih nekoliko godina, a posebno otkako je na snazi odluka Vlade, to je dakle još iz mandata prošle Vlade u 2009. godini o zabrani zapošljavanja novih državnih službenika stalno se govorilo da nije ni moguće povećati broj nacionalnih manjina kao državnih službenika i namještenika, a zapravo upravo iz ovog izvješća svjedočimo jednom pozitivnom primjeru. Jer dakle s obzirom na javne natječaje koja su pojedina ministarstva raspisivala vodilo se računa o tome da se zapošljavaju pripadnici nacionalnih manjina. Dakle, od novozaposlenih državnih službenika imamo oko 6% manjinskih zastupnika odnosno pripadnika pardon i to zapravo govori da smo i onaj željeni postotak koji zapravo bi bio barem minimalan po zakonu postigli. Iako načelno gledajući, gledajući opće brojke u tijelima državne uprave sve je još uvijek ispod očekivane razine. Kakvo je stanje u sudstvu, kakvo je stanje u odvjetništvu? Ja mogu samo ilustrirati sljedećom činjenicom, a to je da nema nitijednog dužnosnika na Trgovačkom sudu, nitijednog dužnosnika na Upravnom sudu a da je pripadnik manjine. A skupno na Visokom upravnom sudu, Vrhovnom sudu, Visokom trgovačkom sudu i Visokom prekršajnom sudu ima čak 1 Srbin i 2 ostala. Osim nekih tradicionalno dobrih područja na kojima je zadovoljavajuća primjena ovog zakona, kao što su odgoj i obrazovanje na manjinskim jezicima, kao što je kulturna autonomija, kao što je ostvarivanje vjerskih sloboda, kao što je na kraju krajeva i povećanje jedne posebno osjetljive manjinske populacije a to su Romi u različitim programima predškole, predškolskog odgoja ali i srednjoškolskog i visokog obrazovanja, ipak ću istaknuti i neke kritične točke koje su mnogo češće u ingerenciji jedinica lokalne i područne te regionalne samouprave, nego što su u ingerenciji Vlade, odnosno na državnoj razini iako i Vlada ima zadatak ih regulirati jer podsjećam još uvijek nemamo adekvatan normativni okvir kojima bi se regulirala njihova uspješna primjena. Dakle, ponovit ću da je Ministarstvo uprave sastavilo listu jedinica lokalne samouprave u kojima pripadnici određene nacionalne manjine čine najmanje jednu trećinu stanovništva i koje su u svojim statutima dužne urediti ostvarivanje prava na ravnopravnu manjinskog jezika i pisma. I takvih jedinica lokalne samouprave nakon provedenog popisa stanovništva imamo 27, ali pazite od provedenog popisa stanovništva i objavljenih rezultata još u 2012. godini nema apsolutno nikakve promjene. I samo njih 12 ima jednu opću uporabu, opću odredbu o uporabi manjinskog jezika i pisma, 5 ih uopće nije to uskladilo a 10 ih ima usklađen statut. Broj jedinica samouprave u kojima je potrebno osigurati zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u upravnim tijelima tih jedinica je 78, a sad pazite ovo, on je u odnosu na proteklo referentno razdoblje to je zapravo razdoblje od 4 godine od održavanja lokalnih izbora do lokalnih izbora, dakle njih je manje za 19. I od ovih 78 to pravo u potpunosti ostvaruje njih 56 dok u 22 nije zajamčena zastupljenost. A čak i broj onih koji osiguravaju u odnosu na godinu ranije i izvješće koje smo također ovdje raspravljali, manji je za 8. I kad je u pitanju zaposlenost u jedinicama lokalne samouprave, dakle namještenika, službenika jedinica lokalne samouprave to je jedan trend na koji se svi moramo zapitati. Ako uzmete u obzir da ih je 192 novo zaposleno, a da je pripadnika manjina 30 manje nego što je bilo u proteklom referentnom razdoblju, onda je to zaista jedan podatak koji nas ima sve zabrinuti. I to je to što se tiče lokalne samouprave. A sad idem ona jedan nacionalni trend koji nas ima sve ovdje zabrinuti a to su podaci o zločinima iz mržnje koji su počinjeni sukladno Kaznenom zakonu. Ako vam ja kažem da se broj takvih zločina za 6 ili 7 puta povećao a da su osnovni razlozi i motivacije upravo etnicitet odnosno nacionalna pripadnost onda je to da se zapitamo u kakvom društvu živimo iako Ministarstvo uprave navodi izrijekom da nema sustavnog i organiziranog kriminala prema pripadnicima nacionalnih manjina, a s druge strane imamo zločin iz mržnje koji su u protekloj godini povećani za 29,1%. I ono što smatram silno važnim jeste spomenuti da nitko ne može u Saboru govoriti, ovo je politička pozornica o 2013. godini a ne spomenuti da je to bilo upravo godina kada je Sabor zaprimio zahtjev da se raspiše državni referendum sa pitanjem koje se odnosilo na promjenu članka 12. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i to način da se pravo na službenu manjinskog jezika i pisma ostvaruje samo u onim jedinicama lokalne samouprave ali i na području pravosuđa i javne uprave, u onim jedinicama u kojim je postotak pripadnika manjine 505, dakle da se taj prag poveća ili drugim riječima da manjinske nacionalne zajednice u tim jedinicama postanu većinske. I činjenica je da je preko 576 tisuća građana, a neki od njih su bili i sami pripadnici nacionalnih manjina potpisalo zahtjev da se taj prag iako je to jedan o pragova koji je najviši u našem bližem i daljnjem okruženju, poveća tako da manjina mora postati većina da bi ostvarila svoje pravo. I dio ljudi bio je uvjeren da radi nešto domoljubno, da radi nešto važno za Hrvatski narod, ali ono što je jako zabrinjavajuće, na što još jedan put podsjećam i da su to potpisali neki koji su sjedili u Vladi kada je Vlada jednoglasno donijela Akcijski plan za intenzivnu provedu ovog zakona, a koja se upravo odnosila na povećanu upotrebu jezika i pisma nacionalne manjine i to kako bismo ušli u EU. I upravo nas, zapravo jedna takva nedosljedna politika koja je s jedne strane manipulacija osjećajima žrtava hrvatske žrtve, s druge strane u rješavanje postignuti standarda međusobnog razumijevanja i suživota između većine i manjine, dovela do toga da su društveni uvjeti i politički uvjeti za provedbu ovog zakona znatno lošiji nego što su bili kada je zakon donesen konsenzusom prije 12 godina. I kolegice i kolege mi smo podsjetit ću u toj istoj godini, mi smo postali punopravna članica EU i još jedan puta nam život potvrđuje da se ništa ne treba uzimati zdravo gotovo i da dosegnuta razina demokratskih standarda nije zajamčena. I zato ću još jedan put ovdje ponoviti riječi i predsjednika Hrvatske vlade koje je iznio u onom trenutku kada je govorio o stanju nacije i izvješću rada Vlade u protekloj godini "Ne smijemo dopustiti da se dovede u pitanje državna briga o manjinskim društvenim skupinama. Naša je obaveza i naš posaoda promoviramo i branimo prava slabijih. To su najveće vrijednosti obranjene u Domovinskom ratu. Zemlja u kojoj ljudi žive i izražavaju se u skladu sa svojim uvjerenjima i sa slobodnim shvaćanjem vlastitog identiteta." I kolegice i kolege krajnje je vrijeme da postignemo konsenzus oko toga. Hvala na pažnji.
Hvala. Ante Babić, replika.
Kolegice Mulić, iz onoga što ste zapravo vi govorili očekivao sam da će to možda govoriti ministar uprave gospodin Arsen Bauk, ali mislim da ste se vi dobro ukomponirali u cijelu ovu priču kroz vaše izlaganje. Pa ste, da imam vremena možda bi više mogao govorio o tome ali ste govorilo o Savjetu za nacionalne manjine glede informiranja valjda misleći o tome da je Savjet za nacionalne manjine dodijelio određena sredstva nacionalnim manjinama za informiranje po onim općim i posebnim kriterijima. Ti opći i posebni kriteriji kažu da će se promicati i pružati financijska potpora za ostvarivanje kulturnih, informativnih, izdavačkih programa udruga i ustanova koji doprinose unapređivanju i uspostavljanju multietničkog i multikulturalnog povjerenja, posebno u kriterijima pak stoje da udruge i ustanove koje su … zahtjev za … financijske potpore moraju promicati vrednote Ustavnog poretka RH. Od tih sredstava 4,1 milijun kuna dobilo je Srpsko … vijeće za izdavaštvo, a 3,5 milijuna kuna troše na tjednik Novosti, srpski tjednik Novosti, imam ovdje nekoliko zadnjih brojeva u kojima je zapravo prikazan jedan … primjer govora mržnje. Ja ću vam napomenuti da se tu vrijeđaju simboli RH, da se tu vrijeđaju hrvatski građani, da se tu vrijeđa katolička crkva, da se tu o HDZ-u govori kao o fašističkoj organizaciji, o ustaškim dernecima, da se o prvom predsjedniku Tuđmanu govori kao o diktatoru kojega uz to što ga čuvaju naoružani stražari, bi možda trebalo postaviti minska polja ispred njegovog ili sličnih spomenika i da ne nabrajam, uglavnom sve to možete pročitati u ovome tjedniku za kojega taj isti Savjet za nacionalne manjine daje 3,6 milijuna kuna. Čisto radi vjerodostojnosti.
Hvala lijepa. Furio Radin, replika. Morate se javiti kolegice. Odgovor na repliku, Melita Mulić. … [[Govornica se ne čuje.]]
Zahvaljujem se uvažena potpredsjednice. Kolega Babić, vezano za slobodu medijskog izražavanja, ja možda za razliku od vas nisam medijska čudorednica, odnosno zaista, možda s druge strane i ne čitam tjednik Novosti pa ne mogu zapravo se usuglasiti s vama vezano za određene stvari koje ste iznijeli u svojoj replici, ali ja zapravo vjerujem da postoje određena tijela koja o tome vode računa, uvažavajući slobodu govora i izražavanja u RH. Jednako tako kad je u pitanju Savjet za nacionalne manjine, podsjetit ću da je to jedno neovisno tijelo u kojem sjede pripadnici, odnosno zastupnici nacionalnih manjina te različiti stručnjaci koji su i delegirani, odnosno izabrani od strane različitih znanstvenih vijeća te udruga pripadnika nacionalnih manjina. To je u svakom slučaju neovisno tijelo. Hvala vam lijepa.
Furio Radin, replika.
Hvala lijepa. Slažem se sa kolegicom Mulić kada govori o tome da je, ona nije koristila naravno tu riječ, ali ja ju koristim, da je sramota što se zakon ne primjenjuje na mnogim mjestima gdje se statuti ne mijenjaju iako zakon kaže da bi se trebali promijeniti. Ja bih rekao da je zemlja podijeljena i horizontalno i vertikalno. Vertikalno je podijeljena zato što je zakoni koji se donose ovdje, onda se ne primjenjuje u ostalim dijelovima Hrvatske, nećemo govoriti o … periferiji, a horizontalno zato što na nekim mjestima Hrvatske i gdje zakoni postoje, oni se ne primjenjuju, a na drugim, sasvim drugim mjestima, geografski, Hrvatske i tamo gdje nema zakonskih osnova, to se popravi statutima pa onda se ide i preko zakona. Ja tvrdim sljedeće, oni koji kažu, a ovdje već gotovo svi kažu da mi imamo dobre zakone koji se ne primjenjuju, kažu jednu stvar koja nema smisla. Dobar zakon koji se ne primjenjuje vam je isto kao dobar protokol pilotu da sleti, ali onda pilot ne uspije sletjeti nego se zabije na zemlji. Protokol je dobar, ali on nije sletio ili poletio. To vam je tako. Ne postoji dobar zakon koji se ne može primijeniti, dobar zakon mora imati mehanizme da se primjenjuje.
Melita Mulić, odgovor na repliku.
Hvala vam. Da, ja se slažem s vama da u RH, kako za ovo područje, a tako i za mnoga druga, vlada taj normativni optimizam i da zapravo ne postoje ili se učinkovito ne primjenjuju kontrolni i nadzorni mehanizmi njihove provedbe i ja sam to spomenula i s pozornice u ime kluba SDP-a i još … napraviti, uostalom i ne moram podsjećati, to je navedeno i u odluci Ustavnog suda, a obveza je svih nas ovdje da poštujemo odluke Ustavnog suda pa tako i Vlade RH, da će se donijeti adekvatan zakon, odnosno izmjene i dopune zakona kojima će se to moći primijeniti jer je zapravo nedopustivo da upravo tamo u onim dijelovima koji bi trebali biti bliže građanima, a to su zapravo jedinice lokalne samouprave, ti isti građani osjećaju manju razinu zaštite svojih prava, odnosno da ih ne mogu adekvatno ostvariti.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Mulić, vi ste govorili o porastu zločina iz mržnje … poraste gotovo 22%. To je, maloprije su kolege govorili, mi smo jaki u zakonima, ali smo loši u provedbama tih zakona i to govorimo iz dana u dan. Zapazio sam jednu reakciju ovih dana u novinama, kada nogometaš Šimunić pita, ne znam koju javnu osobu, zbog čega nije reagirala na povike, ne znam, "ubij Hrvata" i to su neke mučne scene koje treba osuditi. Međutim, … Šimunić bi imao pravo na svoju intervenciju kada bi ustao protiv uzvika "ubij, ubij Srbina". Tako dugo dok mi pripadnici većinskog naroda nećemo reagirati, naročito javne osobe i branit ćemo stavove tih skupina koje siju mržnju na terenima raznim, tako dugo će se događati i one druge stvari i nećemo imati pravo osuđivati ono jer ne osuđujemo ono što mi sami radimo i što rade male skupine, male skupine, ali trebamo ih osuđivati. Druga stvar je, to se godinama ponavlja i tek kada se dogodi neki eksces tada reagiraju javne osobe jer moraju radi EU trebaju raditi. Ne reagira policija, ne reagira DORH, ne reagira USKOK. Govorili smo o brzim sudovima koji će odmah nakon utakmice provoditi te ljude u zatvor, ništa nismo učinili. Mi sami potičemo, ja govorim o javnim osobama, političarima, potičemo takvo stanje. Dopuštamo da bude sve više zločina iz mržnje i zato jest ova cifra koja je zabrinjavajuća od 22%. MI sami trebamo, previše smo tolerantni i previše se često i ovdje u Saboru sa simpatijama gleda na takve stvari.
Melita Mulić, odgovor na repliku.
Kolega Vukšić, samo ću vas ispraviti nije 22 nego 29,1% mislim 7% je još veća razlika i to samo povećanje u odnosu na prošlu godinu. Dakle to i jeste jedan trend oko kojeg je nužno postići konsenzus i slažem se s vama u osudi takvih pojava i u osudi drugačijih medijskih pojava. I zato bih ja recimo isto tako očekivali evo danas smo imali raspravu vezano za pamflet iz Belog Manastira i ja bih očekivala isto tako da će se kolege s desnice ili da se u svojim kasnijim raspravama koje će imati u ime klubova osvrnu na to jer to jesu stvari za koje moramo svi pojedinačno i stalno koristiti priliku da ih osudimo i koji dovode do urušavanja postignutih civilizacijskih i demokratskih standarda u RH. Hvala.
U ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina kolega Veljko Kajtazi.
Poštovana potpredsjednice, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege. Ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina propisana je ravnopravna službena uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina. Unatoč tome što su u Hrvatskoj priznati 22 nacionalne manjine u RH su službeno priznata samo 7 jezika nacionalnih manjina, a to su talijanski, mađarski, češki, slovački, ukrajinski, rusinski i srpski jezik. Ovdje se mora napomenuti potreba da se u ovom popisu doda romski jezik jer je to nužan preduvjet za ostvarivanje brojnih drugih prava te nacionalne manjine. Treba se zapitati nije li nelogično da Filozofski fakultet u Zagrebu ima kolegij o romskom jeziku i kulturi, a da taj isti jezik nije uvršten u priznate manjinske jezike u RH. Što se tiče odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina svakako je za pohvalu nastavak trenda ulaganja u odgoj i obrazovanje nacionalnih manjina kao što se vidi na tiskanju novih udžbenika na češkom jeziku. Ali treba istaknuti da se po pitanju odgoja i obrazovanja na romskom jeziku gotovo nije ništa značajno dogodilo. Budući da Romi nemaju matičnu državu samim time ne postoje standardizirani udžbenici na romskom. U svrhu ostvarivanja tog cilja kao nužan preduvjet treba priznati romski jezik kao 8.jezik nacionalnih manjina u Hrvatskoj pristupiti izradi potrebnih udžbenika. Mnoga romska djeca koja tek kreću u školu se nedovoljno dobro služe hrvatskim jezikom pa bi im omogućavanje dijela nastave na romskom jeziku uvelike olakšalo njihovu prilagodbu u školi i bolje razumijevanju i savladavanju školskog gradiva što bi izravno utjecalo na smanjenje visokog postotka ranog napuštanja školovanja. Na samom kraju ovog izvješća naveden je broj pripadnika nacionalnih manjina zaposlenih u određenim tijelima državne uprave. Očito je da ovaj zakon ne funkcionira u području zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina u postotku razmjernom njihovom udjelu u stanovništvu. Iako taj problem zbog mnogih specifičnih razloga najvidljiviji je na primjeru Romske nacionalne manjine njega osjećaju i sve druge manjine, a taj problem nezaposlenosti dodatno se intenzivirao zadnjih godina uslijed višegodišnjeg ekonomskog nazadovanja društva. Dio izvješća o pristupu sredstvima javnog priopćavanja se bavi uglavnom HTV i njegovim posvećenim nacionalnim manjinskim programima emisije Prizma i Manjinski mozaik čine važan segment obrazovanja kako manjinske populacije tako i pripadnika većinskog naroda koji se posredstvom tih emisija upoznaju sa kulturom manjinskih naroda u RH i na taj način se pospješuje razvoj kulture dijaloga i suživota. Stoga bi se trebalo razmotriti premještanje tih emisija u neki drugi termin, a ne vikendom prijepodne kako bi manjinske teme doprijele do što većeg broja ljudi. Međutim u svijetu poboljšanja pristupa sredstvima javnog priopćavanja treba svakako istaknuti da podupirem inicijativu Kluba zastupnika HSU-a ukidanjem TV pretplate za građane slabijeg imovinskog stanja. Na taj način posebno se utjecalo na Romsku nacionalnu manjinu koja bi sa takvim mjerama bila od višestruke pomoći. Zanimljivo je da u ovom izvješću pri temi stambenog zbrinjavanja se vrlo malo spominje legalizacija nelegalno izgrađenih objekata pripadnika nacionalnih manjina. Svakako da je i dalje najveći problem obnova kuća povratnika nacionalnih manjina u svoje domove koje su napustili u ratnom vihoru, ali svakako bi se više pozornost trebalo izdvojiti aktualnim događanjima u tom području posebice legalizacija bespravno sagrađenih objekata. Pri tome se pod posebnim povećalom treba staviti legalizacija romskih objekata jer je ta legalizacija jedan od glavnih preduvjeta dugoročnog stambenog zbrinjavanja i uvođenjem komunalnih usluga u ta naselja kao preduvjet za bolji život Roma. Rome u Hrvatskoj karakterizira izrazito stambena segregriranost od većinskog stanovništva i to je nešto o čemu bi se u budućnosti trebalo posvetiti više pozornosti. Etnički motivirana kaznena djela i postupci vezani uz diskriminaciju su i dalje prisutni u našem društvu. Svakako treba pohvaliti napredak policije i sudstva u području prepoznavanja zločina iz mržnje. Srpska manjina kao najveća manjina i manjina uz koju se vezuju ratna događanja neupitno snosi veliki dio tereta što se u ovom dokumentu jasno i naznačuje. Međutim smatram da bi se više pozornosti trebalo posvetiti etničkim motiviranim kaznenim djelima nad osobama romske populacije kako bi se poslala jasna poruka da takav vid ponašanja nije društveno prihvatljiv. Svi se sjećamo slučaja romske obitelji u Škabrnji, te prosvjeda roditelja u Međimurju radi onemogućavanja nastave u kojoj bi u zajedničkim razredima bila romska i neromska djeca. No, javnost ne znam jesu li glavni akteri tih događanja za svoja djela bila pravosudno procesuirani. Što se tiče financijskih pokazatelja ovog izvješća navedeno je samo koliko je novaca odobreno pojedinim državnim tijelima za projekte vezane uz nacionalnu manjinu. Na kraju je samo navedeno da je u prošloj godini za provedbu ovog zakona utrošeno nešto više od 138 milijuna kuna. Mišljenja sam da bi se u buduće više pozornosti trebalo pridodati upravo ovom dijelu izvješća navodeći još detaljniju specifikaciju troškova kako bi se stvorili transparentniji uvidi u utrošena sredstava. Posebna pažnja u ovom izvješću dana je Akcijskom planu za provedbu nacionalne strategije za uključivanje Roma za razdoblje 2013. do 2015. godine. Najveći napredak u poboljšanju uvjeta života Roma očitava se u području obrazovanja koji se među Romima polako počinje shvatiti kao preduvjet za bolju budućnost. Ali svakako treba istaknuti se. Još veći pomaci mogu napraviti većim uključivanjem romske djece u predškolske aktivnosti koji bi rezultirali boljom socijalizacijom i većom razinom služenja hrvatskom jeziku. U svrhu izbjegavanja da zbog lošeg poznavanja hrvatskog jezika djeca imaju loše rezultate u školi, te je rano napuštaju. Na žalost, ogroman broj romske djece nakon 5 razreda osnovne škole više ne sudjeluju u obrazovnom procesu što je jedan od najvećih problema romske populacije u Republici Hrvatskoj. Nacionalna strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije je prepoznala važnost predškolskog obrazovanja za romsku djecu, te je u planu omogućavanje besplatnog dvogodišnjeg predškolskog odgoja za svu romsku djecu. Nadamo se da će ti planovi biti kvalitetno implementirani, te da se neće događati da predškolski programi traje samo dva mjeseca po par sati dnevno kao što je do sad se znalo događati. Vrtić, odnosno predškolski odgoj je za romsku djecu prije svega mjesto socijalizacije i savladavanje hrvatskog jezika, a budući da ta djeca zaposlenih roditelja imaju prednost pri upisu u vrtiću gotovo u pravilu romska djeca ostanu neupisana. Također spomenuta strategija je prepoznala važnost obrazovanja odraslih kao i mogućnost upisa srednje škole nakon dvogodišnje pauze po završetku osnovne škole što je izrazito bitno za Rome koji odlučuju nastaviti školovanje. Kvalitetni pomaci se događaju i u pretpostavkama stvaranja kulturne autonomije posredstvom Savjeta za nacionalne manjine budući da Savjet redovito financira kulturni … [[Govornik se ne razumije.]] kulturne manifestacije, izdavaštvo i informiranje. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta osiguralo je pripomoć za praćenje nastave za 542 učenika. Također navodi brojku od 5400 romskih osnovnoškolaca, a podsjećam da romska manjina po zadnjem popisu stanovništva ima nešto više od 16000 članova, pa ispada da svaki treći Rom u Hrvatskoj je polaznik osnovne škole što je nelogično, budući da je poznato da Rome karakterizira rano odustajanje od školovanja. Osiguravanje stipendije, smještaj u učeničke domove stvoreni su preduvjeti za povećanjem broja romskih učenika oba spola koji uspješno završavaju srednju školu. Ministarstvo znanosti, obrazovanja je registriralo 23 studenta upisana u visoko školske ustanove u akademskoj godini 2012./2013. Smatram da je jedan od prioriteta obrazovnog sustava u Republici Hrvatskoj treba bit stvaranje većeg broja romskih studenata kako bi se loša razina obrazovanosti u romskoj populaciji popravila. Praksu stipendiranja romskih studenata i učenika od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta svakako treba pohvaliti. No, treba apelirati da se isplaćivanjem spomenutih stipendija vrši mjesečno, a ne da na primjer u svibnju studentima bude isplaćene stipendije za nekoliko mjeseca odjednom. Međutim, školovanje se u zadnjih nekoliko godina stvorio određen broj Roma sa stečenim srednjoškolskim i akademskim zvanjima, te se stvorio novi problem zapošljavanje visoko obrazovanih Roma, a upravo je zapošljavanje Roma jedan od glavnih ciljeva navedenog akcijskog plana. Pri tome treba istaknuti da se pojedini članci ovog zakona koji se odnose na razmjernu zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina i njihove prednosti u zapošljavanju očito se ne primjenjuju u praksi što dokazuje nezaposlenost visoko obrazovanih Roma. Za sad se čini da je jedino moguće zapošljavanje za Rome u Hrvatskoj povremeni rad na javnim radovima, a koliko god ti javni radovi bili korisni za romsku populaciju takva vrsta zapošljavanja je u pravilu kratkoročna i ne rješava egzistenciju sudionika te se sudionici javnih radova ubrzo vraćaju na primanje socijalne pomoći. Zapošljavanjem visoko obrazovanih Roma utjecalo bi se na povećanje i nastavak školovanja Roma, te od njih bi se stvorilo uzore u zajednici. Pojedine točke u izvješću akcijskog plana za provedbu Nacionalne strategije za uključivanje Roma su jako malo upisane. U odjeljku gdje se bavi zdravstvom samo su kratko opisane i nabrojane aktivnosti u području zdravstva, te je kao zaključak navedeno da postotak cijepljenosti romske djece doseže postotak cijepljenosti i druge djece navodeći neposredno dva reda iznad tog zaključka da nema dovoljno podataka kako bi se ocijenilo stanje u području zdravstva. Neupitno je da li je područje zdravstva izrazito važno polje za Rome budući da njih karakteriziraju loši uvjeti, pa samim tim i veća sklonost bolesti i kraćem životnom vijeku. Postavlja se pitanje zar ovako bitno područje nije zaslužilo malo veću pažnju. Kako institucije koje sudjeluju u provedbi ovog akcijskog plana tako i oni koji su izvještaj sastavili. Također, socijalna skrb se na početku izvješća spominje kao jedan od glavnih stupova nositelja ovog akcijskog plana, ali u izvješću o njoj nema gotovo ni riječi, a ona obuhvaća izrazito važan dio romske problematike budući da su Romi nadprosječno zastupljeni kao korisnici usluga Centra za socijalnu skrb. Povjerenstvo za praćenje provedbe akcijske Strategije za uključivanje Roma za razdoblje od 2013. do 2020. godine održalo je dvije sjednice u 2013. godini. Na istim je usvojio i kriterije za utvrđivanje financijske pomoći za romsku nacionalnu manjinu za razdoblje od 2013. do 2015. godine, te je donijelo odluku o raspodjeli financijskih sredstava za romsku nacionalnu manjinu u 2013. godini u ukupnom iznosu od 640000 kuna. Ističem da je novim pravilima ukinute jednokratne novčane pomoći fizičkim osobama. Svakako treba istaknuti potrebu što skorijem sastanku ovog povjerenstva, kako zbog redovnih obaveza u vezi nadgledavanja provedbe ovog dokumenta tako i zbog dodjele pomoći nastradalim Romima u rujanskim poplavama pri čemu se posebno ističe poplava u Podravskom romskom naselju Drnje kraj Koprivnice gdje su domovi Roma danima bili pod vodom i kao takvi ne udovoljavaju minimalnim životnim uvjetima što tamošnje Rome dovodi u još težu situaciju. Sličnu situaciju, prirodne katastrofe doživjeli su i naselje Parag i Kuršanec u Međimurju i u romskom naselju Crkvenici te se nadam da će nadležne službe imati sluha za pomoć ovim naseljima kao što su imali za poplavljeno područje u Županijskoj Posavini u svibnju. Svjestan sam težine ekonomske i socijalne situacije u državi uzrokovane višegodišnjom ekonomskom krizom i rastom nezaposlenosti i životnih troškova. Loša situacija u romskoj zajednici nije uvjetovana zadnjim ekonomskim trendovima već je takva generacijama i trenutačnim negativnim ekonomskim trendovima i ne mogu i ne smiju biti razlog smanjenju napora za unapređivanje razvoja romske zajednice u RH. Kako bi se uvjeti romske zajednice u RH poboljšali naglasit ću glavne teze. Priznavanje romskog jezika kao osmog jezika nacionalnih manjina u RH, provedba akcijskog plana za uključivanje Roma na razini lokalne i regionalne samouprave mora biti prioritet budući da je samo 5 županija usvojilo svoje akcijske planove za integraciju Roma. … [[Govornik se ne razumije.]] nacionalne strategije za Rome koja je usvojena 2013. godine. Omogućiti besplatnu legalizaciju objekata u kojima žive Romi budući da je riječ o socijalnoj izrazito ugroženoj zajednici. Direktan upis na visokoškolske obrazovne ustanove kako bi se izravno utjecalo na razinu obrazovanja romske populacije. I na kraju zapošljavanje obrazovanih Roma sukladno Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina. Hvala.
Prelazimo na replike. Sunčana Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Istine radi kolega Kajtazi nekoliko činjenica. Krenut ću od uključivanja romske djece odnosno pripadnika romske nacionalne manjine u programe predškole. I sami ste rekli što je osnovni problem, kako bi djeca mogla ravnopravno sudjelovati u nastavi kada krenu u prvi razred preduvjet je da se služe sa hrvatskim jezikom što je veliki problem. I sami ste istaknuli djeca uglavnom ne znaju hrvatski jezik. Dakle, istine radi na ovome se radi i ja mislim da je to dobar pomak da se djeca uključe u predškolu što je primjerice dobar primjer u Međimurskoj županiji. Kada spominjem Međimursku županiju vratit ću se na ono što jednostavno ovdje ne smije ostati neizrečeno, kolega Kajtazi netočno je da se u Međimurju provodi segregacija i netočno je da Međimurci bilo koga diskriminiraju. Kolega Kajtazi podsjetit ću vas da 11 000 Roma u tri romska naselja živi u Međimurskoj županiji, da preko 4 milijuna kuna pripadnici romske nacionalne manjine iz državnog proračuna dobivaju na ime socijalnih naknada i kada ste spominjali legalizaciju i tražili pomoć podsjetiti ću vas jednako tako da je za legalizaciju romskih naselja u Međimurskoj županiji izdvojeno preko 70 milijuna kuna. Mi želimo ravnopravne sudionike u svim segmentima. Tu se slažemo apsolutno, ali ovo su činjenice. I mislim da to hrvatska javnost mora znati, a posebno znaju moji Međimurci. I željela sam da to i drugi kolege i kolegice čuju. Ono što vi govorite da bi bilo dobro da djeca pripadnici romske nacionalne manjine imaju izravan upis mislim da bismo tu tek napravili diskriminaciju prema ostaloj djeci i vjerujem da se slažete oko toga sa mnom. I za kraj potrebno je dugoročno riješiti i stvoriti suživot i još jednom vas pozivam da učinite ono što smo mi učinili iz HDZ-a, pozvati tri ministra da se aktivno uključe a ne deklarativno na rješavanju ovih problema.
Hvala. Odgovor na repliku, Veljko Kajtazi.
Zahvaljujem se. Poštovana kolegice već u više navrata mi skrećete pozornost kao da ja ne poznajem stanje u Međimurju. Moram vam reći da u ovih tri godine vašu županiju sam obišao najmanje dosad 40 puta, što znači da mi je stalo rješavati što više pitanja Roma. Očito da prije toga nije bilo tako jer da je bilo tako sigurno bi manje obilazio Međimursku županiju. Kad je u pitanju upis u škole, naveo sam vam prošli puta i sad vam opet skrećem pozornost da romska zajednica je najosjetljivija, najugroženija socijalna skupina od svih 22 nacionalne manjine. Svjesni smo da smo jako malo učinili unatrag 20 godina, možda i šire. I mislim da pozitivna diskriminacija je neophodno potrebna u romskoj zajednici u svemu. Od upošljavanja, upisa u školu, stanovanja i svega onoga što obuhvaća upravo dva strateška dokumenta koja je Vlada donijela, a to je nacionalna strategija i akcijski plan. U nacionalnoj strategiji točno od prošle godine uveli smo nove reforme i tražimo i imajući u vidu da tada i ta nacionalna strategija koja je rađena nije rađena sa svim Romima nego samo sa pojedinima i upravo radi toga i tražimo reviziju te Nacionalne strategije 2013. godine. Dotakli ste puno toga tako da ne mogu se sjetiti još ali kad je u pitanju legalizacija u Međimurju imamo negdje više od 12 naselja romskih. Tako da naselja koja su legalizirana samo djelomično su legalizirana, samo 6 romskih naselja, a to je djelomično. A iz godine u godinu dolazi do izgradnje novih objekata jer romska zajednica se širi i širi. Tako da i sama legalizacija koja je napravljena legalizirani su objekti a tako da što se tiče samih čestica nije se do kraja riješilo. Ima puno još nekih problema. Imam još malo vremena, koristim priliku da ja vas pozivam da zajedno riješimo pitanje Međimurja.
Isteklo je vrijeme. Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Poštovani zastupniče Kajtazi htjela bih se referirati na dvije stvari koje ste izrekli u svojoj raspravi. Prva je, rekli ste da bi trebalo romski jezik priznati kao osmi jezik nacionalnih manjina u RH. Dakle, problem je što zapravo nema jedinstvenog stava među Romima o tome što bi to, koji bi to zapravo jezik bio. Dakle, u Međimurskoj županiji živi najveći, relativno najveći broj, najveći postotak pripadnika romske nacionalne manjine u RH. Dakle, ne bih rekla da je to 11 tisuća, prema podacima iz popisa to je negdje između 5100 i 6000, dakle oni se svi izjašnjavaju kao Romi, kod popisa jedan dio njih se izjašnjava kao Hrvati pa je taj podatak zapravo nepouzdan. Ali dakle u samoj Međimurskoj županiji nije definirano da li je taj romski jezik čip, da li je to romski jezik, da li je to bajaški jezik. Prema tome, trebalo bi najprije usuglasiti među Romima što bi to bio romski jezik da bi se mogao uvesti kako 8 jezik nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Druga stvar na koju se želim referirati je pitanje segregacije. Spominjali ste segregaciju, dakle opće je poznata stvar da je prije nekoliko godina Međimurska županija bila optužena za segregaciju Roma u obrazovnom sustavu. Tada se nije htjelo razumjeti ali mislim da se danas ipak to razumije, dakle da su stvari uznapredovale. Dakle, vjerujem da se danas vidi da se zna da pojava čistih romskih odjeljenja niti je bila niti jest posljedica segregacije, već naprosto činjenice da je nekim međimurskim školama, evo istaknut ću kao primjer Osnovnu školu u Kuršancu, pa zatim Osnovnu školu u Macincu gdje djeca Romske nacionalne manjine zapravo čine i preko 60% ukupnog broja upisanih učenika. Dakle, zbog visokog nataliteta romske populacije naprosto su romska djeca postala u tim školama većinama i hrvatske djece budući da ima manje, odnosno premalo nemoguće je u takvim uvjetima, u takvim situacijama složiti dakle mješovita razredna odjeljenja.
Hvala. Veljko Kajtazi, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Poštovana kolegice, kao da ste me pitali šta ćete me pitati. Moram vam reći kad je u pitanju jezik, tu su pojedinci upravo došli do razdvajanja Roma. Točno se zna 1971. na prvom svjetskom kongresu koji je održan u Londonu donijeta je odluka da je službeni jezik, romski jezik Romanići i nema više tu razgovora. Mi sami dolazimo do toga i razdvajamo. Ako oni sebe nazivaju bajašima i kažu da je njihov jezik bajaški, koji je 99% sličan rumunjskom jeziku i nema nikakvih sličnosti sa romskim jezikom ja tu ne vidim nikakav problem. Njima treba omogućiti, naravno to je njihov materinji jezik, i njima treba omogućiti da oni se koriste svojim materinjim jezikom a nikako ne službenim jezikom. Mi moramo početi raditi na stvaranju određenih uvjeta za učenje romskog jezika romanićija. To znači nastavni programi i udžbenici, dok tada ne budemo imali naravno da romskog jezika neće ni biti u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Dragutin Lesar, replika.
Poštovani kolega Kajtazi, sada već po nekoliko puta Međimursku županiju u negativnom kontekstu izdvajate i apostrofirate kada su u pitanju položaji Romske nacionalne manjine. Meni je žao što se mislite da ćete time učiniti dobro pripadnicima svoje zajednice i ignorirate i ne spominjete da su igraonice za djecu predškolske dobi 2000., 2001. uvedene u Međimurju kad u Hrvatskoj nitko za njih nije ni znao. Da su asistenti u nastavi, pomagači pripadnici Romske manjine u Međimurje egzistirali kada u Hrvatskoj to nije bila ni tema rasprave. Da je prvi novac od 2,5 milijuna kuna za legalizaciju ili urbanizaciju naselja izdvojen 2002. godine koliki je konačni iznos ne znam. I pozivate i okrivljujete lokalnu i državnu vlast oko legalizacije naselja, ali prešućujete drugi problem s kojim smo se susreli već pri pokušaju prvog takvog naselja. Jedna trećina građevina izgrađena je na zemljištu vlasnika, druga trećina na uzurpiranom državnom zemljištu i treća trećina na uzurpiranom privatnom zemljištu. I kako se može legalizirati građevina po Zakonu o legalizaciju ako je vlasnik nju izgradio na uzurpiranoj privatnoj imovini drugog susjeda, građanina, državljanina Republike Hrvatske? Kada se vlasništvo nad zemljištem raščisti tek tada možete zahtijevati, predlagati besplatnu legalizaciju kao mjere tobože pozitivne diskriminacije ali ne zalažete se za takve iste mjere kod drugih. Pa prema tome morate iznositi sve činjenice, ne djelomično.
Hvala. Odgovor na repliku Veljko Kajtazi.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, spomenuli ste igraonice od 2001. godine, te igraonice nisu napravljene po nastavnom programu Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta. Moje osobno mišljenje je da je to bacanje novaca jer više bih volio da mi pitamo i razgovaramo da li mi uopće imamo i koliko imamo uposlenih Roma u Međimurju, da li ih uopće imamo, i šta smo mi učinili od 2001. do danas, znači 13 godina? Koliko su se ti naši Romi i ta djeca educirali u svemu tome. Govorite o legalizaciji, sama legalizacija, vidite i sami na koji način je napravljena infrastruktura, infrastruktura je tako napravljena preko svakih kiša kuće su poplavljene, stanje je katastrofa. I onda se pitamo da li je bolje bilo da tog asfalta ima ili da ga nema. Hvala.
Kolegice i kolege napravit ćemo kratku stanku do 12, 00 sati kada ćemo pristupiti glasanju pa molim da svi uđete u dvoranu i zauzmete svoja mjesta.
Prelazimo, odnosno vraćamo se raspravi. Vraćamo se raspravi o točci dnevnog reda. Molim kolege i kolegice da omoguće nastavak rasprave o Izvješću o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. … /Govornici govore u glas, buka u dvorani./… Kolegice i kolege raspravu o vikendu i sastancima za vrijeme vikenda ostavite za izvan sabornice. Mislim da su se stekli uvjeti za nastavak. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu klub poštovane zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a. Molim poštovanu zastupnicu Jadranku Kosor da uzme riječ.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Mislim da se još nisu baš stekli svi uvjeti za nastavak rasprave jer se još uvijek govori i žamori pa vas lijepo molim da probate osigurati uvjete ako je moguće, a ako ne mogu ja se nadglasavati. Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, htjela sam reći i gospodine ministre ali ga nema, ali već kad nema ministra samo bih htjela evo napomenuti zanimljivost za predstavnike Vlade RH koji će u ime Vlade koja podnosi ovo izvješće nazočiti ovoj raspravi. Navedena su dva potpredsjednika Vlade, 4 ministra, 6 zamjenika, još jedan predstojnik a kao što vidimo već duže vremena nema nikoga ovdje. Tako da to je isto nešto što ja mislim da bismo mogli i promijeniti jer nema potrebe da Vlada, nije to samo u ovom slučaju, bilo je toga i prije a bit će i ubuduće, da Vlada navodi 6, 7, 8, 10 predstavnika Vlade koji će nazočiti sjednicama Hrvatskoga sabora. Sjetite se rasprave o Izvješću o radu Državnoga odvjetništva gdje isto tako nikoga nije bilo. Onda to nema smisla i nema potrebe niti navoditi. To je ovako jedna mala usputna primjedba koja govori o tome koliko se i na koji način cijeni rad Hrvatskoga sabora. Ovo je izvješće naravno standardno. Evo govori o okviru od više od 138 milijuna kuna koji su u prošloj godini uloženi, neću reći utrošeni nego uloženi, u provedbu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Ali naravno i svih drugih zakona koji se na zakon naslanjaju. To je jedno korektno izvješće. Slažem se s onima koji su govorili o tome da su ta izvješća zapravo tipizirana, da ona manje-više govore o istomu, samo se možda od godine i godine mijenja tu i tamo koja brojka, pa i sam ministar koji je podnosio izvješća nekako je to činio gotovo bih rekla nevoljko i ispod radara. A to je tema koja bi nas trebala itekako zaokupljati jer smo kolegice i kolege, dame i gospodo u postavljanju standarda u zaštiti ljudskih prava odnosno u zaštiti prava nacionalnih manjina, pa onda opet ponavljam ljudskih prava mi visoko podigli ljestvicu, letvicu još davne 96. kad je predsjednik Tuđman potpisao sve relevantne međunarodne dokumente koji govore o jamstvu Republike Hrvatske u zaštiti prava nacionalnih manjina. Dakle, taj naš put koji je krenuo ulaskom u Vijeće Europe, pa onda u druge institucije, i prije toga naravno u Ujedinjene narode jeste stvarao okvir u kojem se i danas krećemo i oko kojeg se i današnja rasprava vodi. Naravno mi danas govorimo o provedbi Ustavnog zakona o pravim manjina, ali i drugih zakona, Zakona o suzbijanju diskriminacije, o jeziku i pismu nacionalnih manjina. I mislim da možemo konstatirati i ovaj puta da je taj naš zakonodavni okvir odličan, on je digao standarde među najvišima je u Europi. Sigurno da smo zemlja u EU koja se može itekako podičiti i pohvaliti tim zakonodavnim okvirom, ali naravno uvijek na početku i na kraju dana dolazimo do rasprave o tome provode li se zakoni i je li sve ono što činimo u svakodnevnom životu u skladu sa najvišim standardima. Podsjetit ću u ovoj raspravi da smo od 2010. kad smo mijenjali Ustav Republike Hrvatske u izvorišne osnove proširili odredbo koja govori o tome da je Republika Hrvatska nacionalan država Hrvatskog naroda i država pripadnika nacionalnih manjina. Da smo sve nacionalne manjine, njih 22 i na brojali, u izvorišnim osnovama Ustava Republike Hrvatske, tako da je to bio još jedan standard više koji smo evo konsenzusom, budući da se Ustav Republike Hrvatske mijenjao konsenzusom ugradili u najviši zakonodavni odnosno akt koji određuje kako ćemo živjeti i u kojem ćemo se smjeru kretati. Već je ovdje prijepodne kolega Salapić spomenuo predsjednika Tuđmana i njegov govor u Vukovaru. Nakon dolaska vlaka mira 97., pa evo apeliram i danas da kolege zastupnici i zastupnice pročitate taj govor gdje predsjednik Tuđman dolazi s vlakom mira u još uvijek zapravo okupirani Vukovar jer tamo je bio … [[Govornica se ne razumije.]] i gdje na početku svoga govora govori o tome kako vidi odnos pobjednika prema svima ostalima i gdje jasno kaže da pobjednik koji ne zna praštati sije klicu novoga zla. To je govor koji zaista ulazi u anale političkih govora u Hrvatskoj ali i puno šire. Trebalo bi ga čitati, trebalo bi mu se vraćati jer je to govor koji je među ostalim jasno zacrtao smjer koji moramo ići u zaštiti manjina bez obzira na prošlost koja je bila pogotovo u Vukovaru strašna, jer je Vukovar bio izložen nesmiljenoj agresiji treće po veličini i snazi armije u Europi, dakle jugoslavenske armije, namjerno izostavljam ono narodne, jer narodna nije bila. Dakle, izvješće je dobro, dobro je strukturirano. Ima jedan netočan podatak u ovome izvješću pa predlažem da se ispravi na 8 stranici. Predlagatelji ovoga izvješća dakle Vlada kažu spominju se prijedlog zaključka o problematici postavljanja dvojezičnih natpisa u Gradu Vukovaru i primjene Ustavnog zakona o pravima manjina koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnesen kako piše od strane 113 zastupnika. Da je podnesen od strane 113 zastupnika onda bismo mogli promijeniti Ustav. Naime, radi se o jednoj trećini zastupnika i radi se o grešci koja međutim ostaje u povijesti zapisana pa predlažem da se ta greška ispravi. Možemo biti zadovoljni i stanjem u području obrazovanja, ovdje je dosta bilo riječi o Romskoj nacionalnoj manjini. Mislim da se od prošlog izvješća jasno vidi mali napredak ali važan napredak u obrazovanju, veći obuhvat djece i u predškolskim ustanovama i u osnovnoškolskim ustanovama i u srednjim školama. To je jedan od glavnih ciljeva i desetljeća za Rome i drugih dokumenata koje je potpisala Republika Hrvatska. Dakle, obrazovanjem obuhvatiti što je moguće više djece osobito učiniti sve da se što više djevojčica pripadnica Romske nacionalne manjine školuje zbog tradicije. I mislim da u tom smislu idemo dobrim putem, dobro je naravno, i to su bile odluke i prošlih Vlada za stipendiranje djece pripadnika Romske nacionalne manjine. Međutim, naravno da nismo nikada do kraja zadovoljni. Spominjemo posebno svi Romsku nacionalnu manjinu zato što je i najosjetljivija i zato što treba dodatno ulagati napore i u zdravstvenom sustavu, ali isto tako u stambenom zbrinjavanju. Govorilo se i o kulturnoj autonomiji tu i možemo i ne možemo biti zadovoljni. Spominjana je HRT koja je u vlasništvu države, koja je potpisala i sporazum sa Vladom. Mislim da ne možemo biti zadovoljni zato što nikako i ni na koji način nije dobro sve informacije, pogotovo i o političkim zbivanjima, ali svakako u kulturnom velikom cjelokupnom segmentu obrazovnom stavljati u … emisije. Nama nije cilj … manjina, nama je cilj neprekidno jačanje onoga što se zove život. Ne upotrebljavam čak riječ suživot, nego život, zajednički u zajedničkoj domovini koja se zove Hrvatska. Zato mislim da onaj letak koji je bio danas spominjan ovdje, to samo usput dotičem, nije pisao nitko tko voli Hrvatsku, tako da mislim da to u načelu i treba ignorirati i s prezirom ignorirati. Podatak o povećanju broja izdavanja osobnih iskaznica, osobito talijanske nacionalne manjine jest zanimljiv. Dakle, prošle godine, 2608, oprostite 2012. 2068, a već prošle godine 6524. Spominjem veliku aktivnost koja je pokrenuta još 2010. godine, koja se vidi u izvješću za 2010. godinu kada je tadašnje Ministarstvo unutarnjih poslova pokrenulo, i to je bilo posebno istaknuto u tom izvješću, edukaciju pripadnika nacionalnih manjina za izdavanjem osobnih iskaznica na njihovom jeziku. Dakle, to je bila edukacija koja je još počela evo prije 4, 5 godina. I na kraju, treba još jedanput, kolegice i kolege, spomenuti da u kontekstu ovoga izvješća mi neprekidno govorimo i o svemu onome što smo činili i činimo u provedbi Zakona o suzbijanju diskriminacije, o nastojanju da hrvatsko društvo bude zaista tolerantno društvo, zemlje članice EU i u tom smislu vrlo često mislimo da imamo što za istaknuti našim kolegama u preostalih 27 članica EU, ali ta borba i to nastojanje za tolerantno društvo, demokratsko društvo, društvo u kojem ćemo se međusobno poštovati i uvažavati, društvo u kojem se nećemo bojati drugih i drugačijih, ta borba i to nastojanje traje i dalje i trajat će uvijek, drugima i drugačijima treba pokušavati pružati ruku i zato o tome treba učiti od, kako se kaže, male noge, od vrtića i od osnovnih škola. Na samom kraju s obzirom na događaj u Vukovaru, moram to spomenuti u kontekstu odluke Ustavnoga suda, koja je bila vezana za zabranu održavanja referenduma o promjeni Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina, moje je mišljenje da odluka Ustavnoga suda nažalost ništa do kraja nije riješila. Problemi su ostali, o problemima se trenutačno ne govori, ali problemi bubre i bojim se da bi ih ponovo mogli jednom eskalirati. Dakle, ništa se nije do kraja riješilo. Bojim se da će se približavanjem 18. studenoga ponovo mnoge stvari iznijeti na površinu, da će ponovo biti nevjerojatno puno tenzija kako je bilo prošle godine i apeliram za ovom govornicom jer nažalost i 18. studeni i Kolona sjećanja dolaze u vrijeme pojačavanja predsjedničke kampanje, apeliram da smognemo snage zaista svi. Tu je uvijek odgovornost onih koji trenutačno vladaju ovo državom najveća, u to nema sumnje, a predlažem da smognemo snage da taj 18. studeni dočekamo u dostojanstvu, u tišini, u molitvi oni koji se mole, da se svi zajedno poklonimo žrtvi Vukovara, a da nakon toga nastave rasprave i o provedbi Ustavnog zakona, o načinu provedbe, o tome što će Vlada učiniti, ali bilo bi važno da ovaj 18. studeni dočekamo tako da je svatko dobrodošao u Vukovar i da svatko tko želi zapaliti svijeću i tko se želi pokloniti i hrvatskim braniteljima i civilima koji su branili Vukovar i onoj djeci koja su u podrumima posjedila i svim onim ranjenicima koji su bili sklonjeni u vukovarsku bolnicu, a onda odvedeni na Ovčaru i tamo masakrirani, da se svi zajedno poklonimo bez obzira na naše razlike političke, nacionalne, etničke i da onda krenemo dalje. Kad bismo to uspjeli, kolegice i kolege, dame i gospodo, učiniti ove godine, onda bi sigurno i ovakvo izvješće za sljedeću godinu, odnosno za ovu godinu u sljedećoj godini bilo potpunije i mogli bismo ga prihvatiti sa puno više entuzijazma i ponosa. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Imamo prijavljeno 6 replika na vaše izlaganje. Prva replika je poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kolegice, mislim, ono što ste govorili, a govorili ste i dobro i lijepo, s obzirom na situaciju, ja bih rekla pa nešto … kod nas dramatično, čak i u Europi i u nekim drugim dijelovima svijeta, pojavljuju se ekstremisti, pojavljuju se oni koji iskorištavaju vrijeme krize kako bi nudili nekakva rješenja, pokazujući da za sve nevolje je upravo drugi kriv. Drugi i drugačiji po bilo kojem osnovu. To su vrlo opasna stanja na koja vi upozoravate već sada i treba stalno o tome govoriti, a ne ignorirati da se to negdje drugdje događa, negdje u nekom drugom gradu, u nekoj drugoj državi, na nekom drugom kontinentu jer zlo brzo dođe. Naime, kada ističete pitanje obrazovanja i zato to shvaćam kao potporu uvođenja građanskog odgoja da se djeca od najranije dobi uče demokraciji, uče toleranciji da nam drugi nije neprijatelj. I ono što je važno za neke koji su malo stariji da prestanu svoje domoljublje, svoje rodoljublje iskazivati na takav način i da im je mjera koliko mrze druge koliko su netrpeljivi prema drugima da je to mjera njihovog domoljublja i rodoljublja. Tko mrzi drugoga ne voli ni sebe ni svoje.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Da, slažem se oko standarda i oko usporedbi primjerice sa drugim zemljama. sjetimo se Francuske, sjetimo se Pariza, sjetimo se strašnih nereda koji su vrlo često kulminirali u nevjerojatne sukobe. Pazite to je jedno upozorenje kamo može dovesti kada se problem stavlja pod tepih ili kada se problem zakopava i kada se o problemu ne može javno govoriti. Odgovornost je uvijek na onima koji vode državu u tom trenutku, ali jednako tako odgovornost je na politici u cjelini na političarima u cjelini. A prihvatiti druge i drugačije to često puta nije jednostavno ni lako, ali ako djecu učimo da drugi i drugačiji nije opasnost, da drugi i drugačiji može biti bogatstvo. Puno puta smo govorili upravo na taj način da smo govorili pripadnici nacionalnih manjina, nacionalne manje su bogatstvo za RH, ne sada to se tako govorili o devedesetih sjećam se. Donošenja ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina, sjećate se i vi ste kolegice bili, dakle mi smo to donijeli konsenzusom i mi smo tada govorili i pripadnici tadašnje opozicije kao i pripadnici tadašnje vlasti, to je bila tada SDP-ova vlada, govorili da želimo visoke standarde. Bila je upotrjebljena čak jedna formulacija, želim nad standarde, ali nad standard ili nad standard to znači upravo to poštovati i pokušavati razumjeti. To katkada nije lagan put, ali ne smijemo se od toga umoriti.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Veljko Kajtazi, replika.
Zahvaljujem se. Poštovana kolegice Kosor, moram vam reći da za vrijeme vašeg mandata malo zemalja u regiji mogu biti sretne ili ponosne da su imali jednu premijerku koja je bila predsjednica Povjerenstva za praćenje nacionalnog programa za Rome. Moram vam reći ja osobno kao pripadnik romske zajednice bio sam presretan jer sam mislio da ćemo puno toga učiniti kao što ste malo prije u samom izlaganju rekli malim koracima se ide naprijed. Ali romska zajednica je na ovom području blizu 700 godina i non stop govorimo o tim malim koracima. Moramo već prestati, moramo nešto napraviti da bi zajednici upravo omogućilo ono što ja cijelo vrijeme govorim mora postojati pozitivna diskriminacija kada je pitanju Roma. Sjećate se nedavno moje press konferencije, zamislite mi u 2, 3 godine napokon da imamo jednog obrazovanog Roma i ni za njega ne možemo naći posao, posao koji je u deficitu. Ja postavljam pitanje zašto? Zato što je pripadnik Romske nacionalne manjine ili nešto drugo, treće ja to ne znam. Ali ako je osoba koja je ušla u uži izbor od 30 ušla je među prvih pet, a primaju samo četiri, a Roma ne primaju. Poziva se na ustavni Zakon o zapošljavanju nacionalnih manjina u članku 22. I sada ja postavljam pitanje jesmo mi zajednica koja ne želimo Rome ili želimo pomoći Romima? To je jedno. Drugo, rekli ste također o tim malim koracima vratio bih se opet natrag po pitanju svih onih ostalima naročito po pitanju obrazovanja. Mi u obrazovanju možemo učiniti puno toga samo ako želimo, a moje osobno mišljenje malo što želimo u tom dijelu. Spominjali ste isto tako pripomoć za praćenje nastave, točno, Romi imaju jedinu mogućnost pripomoć plaćanja nastave koja iznosi 500 kuna u 10 mjeseci pet tisuća kuna. i postavljamo pitanje, da li je dovoljno samo Romima platiti, da mi smo platili.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Kolega Kajtazi spomenuli ste to vladino Povjerenstvo za praćenje desetljeća za Rome odnosno za provedbu programa za Rome, da bila sam na čelu tog povjerenstva i kao potpredsjednica, nakon toga kada sam izabrana za predsjednicu vlade smatrala sam da je dobro to nastaviti i da je dobro na taj način pokazivati smjer u koji želimo ići. Međutim ono što je moje iskustvo bilo i u vođenju toga povjerenstva jest da vlada kakva god bila i koja bila i koliko god sredstava imala i koliko god stvarne želje bile u vladi ne može sama bez lokalne zajednice ali i bez romske zajednice kada govorimo o nacionalnoj manjini o Romima, znači bez romske zajednice je isto tako jako teško. Dakle Romi i njihovi predstavnici moraju živo i svakodnevno biti zainteresirani. Tu je kao što znate bilo sjajnih primjera, recimo kada smo rješavali probleme u Donjoj Dubravi u Međimurju jedna strašna situacija koju smo uspjeli poboljšati, ali ima i primjera gdje to uvijek nije tako. Tako da jest poruka zajedničkim snagama ako se uhvatimo ovako slikovito rečeno za ruke imamo iskrenu i stvarnu želju i radimo ići ćemo i malo većim koracima naprijed.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik kolega Željko Sabo, replika.
Zahvaljujem predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zastupnice Jadranka Kosor, počasna građanko grada Vukovara, želim reći da sam kao saborski zastupnik rođeni Vukovarac, učesnik Domovinskog rata i pripadnik 204. Vukovarske brigade zadovoljan sa odlukom Ustavnog suda koji je sa svojom odlukom našao kompromisno rješenje za situaciju kod primjene ustavnog Zakona za nacionalne manjine. Bolje rečeno da svi razumiju povodom natpisa tabli za ćirilicu. Moram vam reći, izvijestiti ako ste vi u izvješću koje ste slali EU kada ste bili predsjednica hrvatske Vlade, da je onaj Statut od 2009. godine koje je Gradsko vijeće grada Vukovara u mom mandatu, znači vijećnici HDZ-a, SDSS-a i HSP tada i koji je usvojen da je tada, da je danas na snazi samo izmijenjen kroz zakonske okvire što je zakon davao. I taj Statut grada Vukovara je na snazi, a Ustavni sud je upravo rekao godinu dana dao jedan timing Gradskom vijeću grada Vukovara i gradu Vukovaru da to pitanje uredi. Znači, ono je već uređeno u gradu Vukovaru, jer se jasno u člancima tog statuta, gdje upravo po zakonu kako to treba biti danas to i učinjeno. Govorite o i drago mi je da ste to spomenuli 18.11. i taj dan odlukom Hrvatskog sabora je Dan sjećanja na žrtve Vukovara, a mi Vukovarci se sjećamo i Škabrnje, pa i članovi Hrvatskog sabora. Taj dan predsjedniče Hrvatskog sabora bi trebao biti dan da to bude državni protokol i u organizaciji Hrvatskog sabora za obilježavanje tog dana, dana sjećanja. Taj dan bi trebalo na neki način da postoji organizacijski odbor [[Upadica predsjednik: Na žalost, vrijeme vam je isteklo i to dugo.]] Samo još trenutak, ispričavam se. Ipak je Vukovar ako dozvolite. I da to bude u organizaciji državnog protokola, onda će mnoge stvari biti lakše i građanima i rukovodstvu grada Vukovara [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] Rekao bih samo još jednu rečenicu.
Nemojte kolega Sabo. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Dobro, ja razumijem o tome bi se moglo cijeli dan ovdje govoriti. Bilo bi sjajno da govorimo lišeni bilo kakvih političkih strasti, a obogaćeni samo onim ljudskim, istinskim ljudskim strastima jer ja mislim da kad se govori o Vukovaru i o žrtvi Vukovara da ovdje nema zastupnika i zastupnice koji ne osjeća isto duboki ponos i duboki pijetet prema žrtvama i duboku istinsku želju da u Vukovaru bude dobro, da ljudi žive dobro i da nema događaja kakvima smo svjedočili. Spominjali ste odluku Ustavnoga suda. Ona jasno je rekla što misli o referendumu, o izmjeni Ustavnoga zakona. Ali isto tako što bi trebala učiniti lokalna zajednica, znači Gradsko vijeće i što bi trebala učiniti Vlada. Vrijeme promiče, vrijeme prolazi. Rok od godinu dana će za trenutak proći i mislim da bi bilo vrijeme da se zajedno sjednu upravo sada, evo ovih dana ususret osamnaestom i predstavnici Vlade i predstavnici grada Vukovara i da probaju vidjeti u tim zadaćama koje je Ustavni sud jasno naložio što, gdje, tko misli kada raditi. A podjelu na vukovarsku i nevukovarsku Hrvatsku zaista bila sam prošle godine tamo ne bih htjela više doživjeti. Vjerujem da se nikad to neće ponoviti, jer svi hrvatski branitelji pogotovo vi koji ste branili Vukovar vi imate istu poziciju, isto mjesto bez obzira na sve što se kasnije događalo. Svi branitelji Vukovara zaslužuju posebno mjesto i vjerujem da će tako ove godine biti, tome se nadam. Predlažem da se evo u organizaciji pozovu i počasni građani Vukovara, zastupnici s tog područja da pomognemo.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Salapić, replika.
Hvala predsjedniče. Ja ću nastaviti isto kao i vi gospođo Kosor i gospodin Sabo. Spomenuli ste oboje 18.11. Ja sam jutros u replici to već rekao, ali želim da to ostane zabilježeno. Taj dan bi trebao biti dan sjećanja i državni blagdan zbog svih žrtava i Hrvata i hrvatskih državljana srpske nacionalnosti. Tamo su stradali i branitelji Hrvatske koji su bili i Bošnjaci i Talijani i Romi i sve druge nacionalne manjine, državljani Hrvatske, da nekoga ne izostavim. Namjera treba biti iskrena i prava. Spomenuli ste i vlak mira. Često se osobno uhvatim tog govora predsjednika, pokojnog predsjednika Tuđmana. To je sve ostalo zabilježeno i hvala bogu da je tako. Puno je ljudi bilo u tom "vlaku mira". Ja sam siguran da je pokojni predsjednik bio vizionar hrvatske budućnosti, a da neki ljudi koji su tada bili u vlaku mira nisu baš mislili onako kako je mislio predsjednik. Jer puno je godina prošlo od toga dana, od svih onih žrtava koje su pale za obranu hrvatske Domovine, za današnje mjesto i nas kad možemo ovdje u sabornici ovako slobodno govoriti da bismo mi na taj dan imali ono što se dogodilo prošle godine. A i svake godine je bilo pomalo napeto. Pa kad imamo Dan pobjede 5.8. možemo imati mi i dan sjećanja na, ne samo na Vukovar i da se ne uvrijede druga mjesta stradanja hrvatskog naroda. Nek' to bude mjesto gdje će se sjetiti svih gradova i svih mjesta gdje su ljudi izginuli za slobodu Hrvatske, ali neka to počasno mjesto dobije Vukovar. A iskreno se nadam kad jednoga dana budemo u nekim drugačijim uvjetima imali novi teritorijalni ustroj Hrvatske, kada budemo razmišljali o budućnosti zemlje u kontekstu članstva u EU da će i Vukovar biti mjesto određene administrativne regije, da ne bude samo dan sjećanja na povijest, nego i dan budućnosti kada će biti nova radna mjesta, kada će se tamo otvarati firme, kada će svi ljudi slobodno živjeti i raditi u svom Vukovaru. To je za mene najvažnija stvar.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Da, osim dana sjećanja koji smo evo, za koji smo se odlučili ovdje u Hrvatskom saboru i koji je, koji nije blagdan, to je dan sjećanja ima i puno drugih. Zapravo svaki dan negdje od kolovoza evo do kraja godine svaki dan bi mogao biti dan koji bismo na neki način obilježili u Hrvatskom saboru kao dan sjećanja na Vukovar. Evo godišnjica, … … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Pa da, naravno. Evo kolega Milas spominje datume dakle, od početka prvih provokacija pa naravno od početka onda opsade itd. A evo obljetnica pogibije generala Blage Zadre, nije li to isto bio trenutak kad smo mogli i ovdje u Saboru se na neki način toga i na svaki način toga prisjetiti jer je to bio jedan od onih generala, odnosno jedan od onih vojnika i hrvatskih branitelja koji su zaista uzor svima i mogu biti uzor svima i tad su bili uzor svim Vukovarcima i svim braniteljima Vukovara. Blago Zadro je uvijek bio prvi, a onda iza njega su bili njegovi vojnici i brinuo je o životu i o sudbini svakoga. Tako da politici u tim događanjima ne bi smjelo biti mjesta. Mislim na vulgarnu politiku i mislim i na one, a ima i takvih, koji kažu nikad nismo bili u Vukovaru u koloni sjećanja ali evo ove godine ćemo iz nekih razloga doći. Pa mislim onaj tko nije bio od 18. studenoga '98. do 2014. ne mora posebno dolaziti ni sada. Ali svi oni koji dođu moraju biti dobrodošli.
Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolegice Kosor slažem se s vama da je u Hrvatskoj postignut visoki nivo zaštite prava nacionalnih manjina. Za razliku od nekih zemalja koje su nam držale lekcije upravo iz tog područja i područja visoke tzv. demokracije. Evo recimo Francuska koju ste spomenuli i u kojoj nema nacionalnih manjina. Svi koji žive u Francuskoj su Francuzi, nema nacionalnih manjina u toj državi, tako kažu. Iako žive i Baski i Nijemci u Alsaceu i Valonci na sjeveru itd., ali o tom nisam htio govoriti. O tome, posebice o Vukovaru i o odluci Ustavnog suda ja bih rekao nešto drugo. Da 20 godina i više od onog što se dogodilo, one tragedije u Vukovaru, da za pravi oprost treba i pravo kajanje. Dakle, iskaz toga što je bilo i pokajanje. Onda se može tražiti i oprost i dobiti iskreni oprost. Zaborav nikada, ali oprost možda ili da. Ali nikada nismo ni čuli pravo kajanje za ono što se dogodilo u Vukovaru. O tome da ste rekli da se pomalo pomiče situacija nabolje u Hrvatskoj pri utrošku tih 138 milijuna kuna to je točno. Da imamo milijardu i 380 milijuna kuna opet bi ovdje slušali gotovo iste stvari kao što su iznijeli neki predstavnici nacionalnih manjina. Ali, evo na stranici 33. imamo ukupan broj zaposlenih u tijelima državne uprave koji je povećan za 2% u prošloj godini, dakle sa 51 800 na 52 691 ili manje od 2% povećan broj ukupno zaposlenih, a broj ljudi koji pripadaju nacionalnim manjinama u tim istim tijelima je povećan za 8%. Dakle, pomiče se. I tu ste potpuno u pravu. Eto, hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Da, apsolutno se slažem. Ja mislim da nemam te podatke, nisam se zapravo time bavila ali sad ću pokušati vidjeti recimo u zemljama članicama EU ima li igdje ovakvo, postoji li takvo izvješće koje govori? Mislim da ne, dakle mislim da ne i mislim da se nigdje na takav način transparentno ne vidi kakva i kolika sredstva se ulažu u recimo kulturnu autonomiju i sve ono ostale segmente koji čine brigu o pripadnicima nacionalnih manjina. Ali da uvijek može bolje, naravno. Međutim, da moramo biti ponosni i na ono što smo napravili govori i činjenica, vi ste isto spominjali neke zemlje ja sad neću govoriti o zemljama ali govorit ću o nekim zemljama i iz nedavne prošlosti i njihovom odnosu prema Romima. I kad pogledate to su i neke zemlje EU, o odlukama o izgonu itd. Zamislite da se to dogodilo, a nije se dogodilo i neće se dogoditi u Hrvatskoj. I zamislite da se dogodilo u vrijeme naših pregovora pa to bi bilo, nikad ne bi zatvorili pregovore. Međutim, nije se dogodilo i neće se dogoditi jer smo tu zaista svojim standardima napravili jedan okvir kojim se pomičemo malo po malo. Govorili ste o iskrenom kajanju. Da, slažem se. Iskreno kajanje je uvijek presudno. Dok god kajanje, bez obzira o čemu se radilo, kad napravimo nekom drugom nešto loše ako kajanje nije iskreno onda nema ni prave ljubavi i nema pravoga poštovanja.
Poštovana zastupnica Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovani predsjedniče. Poštovana zastupnice Kosor rekli ste da je romska nacionalna manjina osjetljivija od svih ostalih nacionalnih manjina u Hrvatskoj i s time se potpuno slažem. Isto tako se u potpunosti slažem sa vašom konstatacijom da je obrazovanje najefikasniji put socijalizacije pripadnika romske nacionalne manjine ali se ne slažem da se u području obrazovanja postižu dobri rezultati. Pokušat ću to ilustrirati na primjeru Međimurske županije gdje se nalazi najviše, relativno najviše Roma u Hrvatskoj i gdje zapravo lokalna sredina ulaže i veliku volju i velika financijska sredstva da se osiguraju uvjeti za kvalitetan suživot. S tim da tvrdim da je volja uvijek važnija od samih financijskih sredstava. Dakle, jedan od najvećih problema zašto nema posebno velikih pomaka što se tiče obrazovanja je u tome što još uvijek nije osiguran potpun obuhvat romske djece u osnovnoškolskom obrazovanju. Dakle, jedan veliki broj djece ostaje van sustava i tu gotovo nema napretka iako je eto osnovnoškolsko obrazovanje obavezno. Dalje, u osnovnim školama je 16% romske djece romske populacije od ukupnog broja učenika, a u srednjim školama ih je samo 4%. Dakle, vidimo da se jedan veliki broj djece u osnovnim školama, da mali broj djece nastavlja srednjoškolsko obrazovanje. U 10 godina je primjerice čak 2 tisuće romske djece ostalo dakle nije završilo osnovnu školu. Napuštaju najčešće osnovnu školu u petom razredu. Isto tako u posljednjih desetak godina samo je 118 romske djece iz Međimurske županije završilo srednju školu unatoč tome što se provodi mjera snižavanja bodovnog praga za upis u željenu srednju školu i što se od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta romskoj djeci dodjeljuju stipendije od 500 kuna mjesečno, s tim se da se ishod te stipendije ne uvjetuje niti redovnim pohađanjem nastave a niti uspješnim završetkom obrazovanja.
Hvala. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa. Pa poštovana kolegice, naravno da se bez suradnje i roditelja i cijele zajednice, romske zajednice bez suradnje međutim i lokalne zajednice, ne može. Ja sam uspoređivala podatke, činjenica da je u ovom izvješću navedeno da je više romske djece obuhvaćeno i predškolskom odgojem, osnovnoškolskim o tome sam govorila. Dakle, to jesu neki mali pomaci na bolje, ali naravno bez te čvrste suradnje i bez pravog cilja, bez pravoga plana ne možemo dalje. Tako da nas puno posla čeka, ali mislim da kad usporedimo ove podatke sa podacima od prije recimo 15 godina onda su to jako, jako vidljivi, baš u Međimurskoj županiji.
Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru o istoj temi. Poštovani zastupnik Ante Babić u ime kluba HDZ-a.
Poštovani predsjedniče Hrvatsko sabora, poštovani ministre Bauk, kolegice i kolege. Prema odredbi članka 37. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina Vlada Republike Hrvatske najmanje jednom godišnje Hrvatskom saboru podnosi izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava koji su u državnom proračunu Republike Hrvatske osiguravaju za potrebe nacionalnih manjina iako u savjetu za nacionalne manjine se kaže da je to od 30.6., ali mislim da ovih tjedan dana kada je to Vlada uputila u saborsku proceduru nije uopće problem. Podsjetit ću da ove godine po drugi put raspravljamo o ovom izvješću, o Izvješću Vlade o provođenju Ustavnog zakona jer smo kao što se vjerojatno sjećate raspravljali o izvješću za 2012. godinu početkom ove godine. Izvješće za 2013. u najvećem dijelu ne razlikuje se od izvješća u 2012. godini. Ono obuhvaća različita područja ostvarivanja prava nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u državnom proračunu kojim se financira ostvarivanje prava nacionalnih manjina od ravnopravne uporabe službenog jezika nacionalnih manjina, očuvanja tradicijskih oznaka i naziva te uporabe znamenja i simbola nacionalnih manjina, odgoja i obrazovanja na jeziku i pismu nacionalnih manjina, prava na očitovanje vjera i osnivanje vjerskih zajednica, pristupa sredstvima javnog priopćavanja, kulturnu autonomiju, stambeno zbrinjavanje itd. Iza svakog ovog poglavlja održane su, sadržane su zapravo ocjene stanja i preporuke za daljnje djelovanje u ostvarivanju pojedinih prava nacionalnih manjina što je napravila Vlada. Iz tih ocjena i preporuka proizlazi i pozitivna ocjena o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava proračuna u te svrhe. Kada je riječ o ravnopravnoj uporabu službenog jezika i pisma nacionalnih manjina navodi se da pripadnici određene nacionalne manjine čine najmanje jednu trećinu lokalnog stanovništva u ukupno 27 jedinica lokalne samouprave i to pripadnici Srpske nacionalne manjine u 23, a u po jednoj pripadnici Češke, Slovačke, Mađarske, Talijanske manjine u po jednoj jedinici lokalne samouprave. Iz čega proizlazi pravo pripadnika nacionalnih manjina prema Ustavnom zakonu na ravnopravnu službenu upotrebu svog jezika i pisma u tim jedinicama lokalne samouprave. Sukladno tome dotične jedinice lokalne samouprave bile su dužne uskladiti svoje statute s odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Nadzor nad provođenjem te obaveze u djelokrugu je ovdje nadležnog gospodina ministra Bauka odnosno mjerodavnog Ministarstva uprave. S obzirom na činjenicu da ne postoji zakonom utvrđeni rok za usklađivanje statuta jedinica lokalne samouprave sa Ustavnim zakonom Ministarstva uprave dalo je mišljenje da je navedenu obvezu potrebno ispuniti "primjerenom roku" te da taj primjereni rok ne bi trebao iznositi više od 6 mjeseci od dana službene objave rezultata popisa stanovništva iz 2011. godine. Iz svega ovoga proizlazi da je formalno-pravna pretpostavka za uvođenje u službenu uporabu jezika i pisma nacionalnih manjina u jedinicama lokalnih samouprava u kojima najmanje jedna trećina lokalnog stanovništva čine pripadnici određene nacionalne manjine donošenje statuta jedinica lokalne samouprave koji će regulirati uporabu jezika i pisma nacionalne manjine u dotičnoj jedinici lokalne samouprave. Međutim, usprkos takvim stajalištima pa i pravnom shvaćanju Ministarstva uprave te njegovom postupanju u konkretnim situacijama i rješavanja problema dvojezičnosti u jedinicama lokalne samouprave koji ispunjavaju zakonom predviđene uvjete Vlada Republike Hrvatske je problemu dvojezičnosti u Gradu Vukovaru kod postavljanja natpisnih ploča na ispostave tijela državne vlasti pristupila na nasilan i potpuno neprimjeren način ne vodeći računa o silini i smislu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina a posebice ne o članku 8. u kojem stoji da sve odredbe Ustavnog zakona pa i Zakona o ravnopravnoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina moraju tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i hrvatskog naroda, razvijanju, razumijevanje, solidarnost, snošljivost i dijaloga među njima. Cijelo vrijeme izazivanje napetosti i krize u svezi sa postavljanjem dvojezičnih ploča u Gradu Vukovaru ukazivali smo i apeliramo smo na poštivanje članka 8. Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina, međutim Vlada i njena mjerodavna tijela ostajala su gluha na apele za poštivanja članka 8. te su uz primjenu sile i postavljali dvojezične ploče na objekte u kojima su smješteni upravna i pravosudna tijela u gradu Vukovaru. Da su naša upozorenja o nezakonitom postupanju Vlade o postavljanju dvojezičnih ploča bila jesu utemeljena, nalazimo zapravo potvrdu i u odluci Ustavnog suda od 12. kolovoza 2014. godine kojom se očitovao na zahtjev za raspisivanje referenduma Stožera za obranu grada Vukovara. Ustavni sud odredio je da Gradsko vijeće grada Vukovara dužno u roku od godinu dana statutom grada izrijekom propisati i urediti za cijelo područje, odnosno za pojedini dio ili pojedine dijelove područja grada Vukovara individualna prava pripadnika nacionalnih manjina na službenu uporabu svog jezika i pisma te javnopravne obveze tijela državne i javne vlasti za koje smatra da odgovaraju životnim činjenicama i faktičnim okolnostima u gradu Vukovaru u opsegu koji ne ugrožava samo bit tih prava, a istodobno uvažava potrebe većinskog hrvatskog naroda koji izviru iz još uvijek živih posljedica Velikosrpske agresije te potrebu pravednog i pravilnog tretmana srpske nacionalne manjine na području grada Vukovara. Ustavni sud također je obvezao Vladu RH da u roku od godine dana uputi u saborsku proceduru izmjene i dopune Zakona o službenoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina u kojima će se urediti prikladan pravni mehanizam za slučajeve kada predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave ne provode obveze iz Zakona o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina, odnosno … njegovu provedbu. Ustavni sud također je odredio da u razdoblju do donošenja izmjena i dopuna Zakona o upotrebi jezika i pisma nacionalnih manjina, nadležna državna tijela neće provoditi taj zakon na području grada Vukovara uporabom prisilnih mjera. Iz ovakve odluke Ustavnog suda proizlazi nedvosmislena obaveza da se problem ravnopravne uporabe jezika i pisma nacionalnih manjina u pojedinim jedinicama lokalne samouprave mora rješavati isključivo pravnim, a zakonom zasnovanim sredstvima, a nikako uporabom prisilnih mjera jer prisilne mjere kao što smo bili svjedoci u Vukovaru stvarno ne doprinose, a niti su u skladu sa duhom i slovom Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Usprkos tome i ovih dana smo svjedoci da Vlada RH umjesto da poštuje odluku Ustavnog suda te da radi na izmjenama i dopunama Zakona o službenoj uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina i dalje ustrajava na postavljanju dvojezičnih ploča na sve objekte državnih tijela u gradu Vukovaru čime samo nastavlja s provođenjem svoje politike u gradu Vukovaru stvarajući dodatne tenzije koje su i koje će dugoročno negativno utjecati na izgradnju međusobnog razumijevanja snošljivosti i dijaloga između pripadnika srpske nacionalne manjine i hrvatskog naroda u gradu Vukovaru. Problem dvojezičnih ploča u Vukovaru koji zaokuplja pozornost hrvatske javnosti u zadnjih godinu i pol dana potpuno je zasjenio opseg i razinu ostvarivanja prava nacionalnih manjina u Hrvatskoj koja su u Hrvatskoj definitivno na najvišoj razini koja je gotovo nepoznata u drugim i ne samo europskim državama. To se odnosi na odgoj i obrazovanje na jeziku i pismu nacionalnih manjina, kako po modelu A u kojem se nastava u cjelini izvodi na jeziku i pismu nacionalnih manjina, zatim i po modelu B i modelu C, zašto je utrošeno preko 32 milijuna kuna. Za zaštitu sakralnih objekata, nakladničku djelatnost, programe, ustanove nacionalnih manjina, glazbenu, glazbeno-scensku umjetnost te dramsku umjetnost, izdvojeno je preko 9 milijuna kuna od kojih je samo za očuvanje kulturne baštine pripadnika srpske nacionalne manjine utrošeno skoro 5,5 milijuna kuna za 60 programa dok je recimo u 2012. godini kada je za iste potrebe utrošeno bilo samo 2,5 milijuna kuna, znači stopostotno povećanje. Ukupno je u državnom proračunu za kulturnu autonomiju udruga i ustanova nacionalnih manjina u 2013. godini utrošeno preko 39 milijuna kuna. Za stambeno zbrinjavanje o kojem smo slušali i danas ovdje izbjeglih pripadnika nacionalnih manjina i bivših nositelja stanarskog prava u 2013. godini utrošeno je skoro 8,5 milijuna kuna, a za financiranje Vijeća i predstavnika nacionalnih manjina iz proračuna jedinica lokalne samouprave o čemu se malo govori, utrošeno je 20 milijuna kuna. Ukupno je za provođenje Ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina u 2013. godini izdvojeno preko 138 milijuna kuna. Usporedbe radi, treba na kraju iznijeti podatke o financijskoj potpori hrvatskim nacionalnim manjinama u 12 europskih država u 2013. godini koja ukupno iznosi, nećete vjerovati, tek 3 milijuna kuna. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sada su na redu replike. Prva replika, poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, govorili ste o Vukovaru i evo o postupcima Vlade koji uporno i unatoč preporuci Ustavnog suda želi i izaziva u stvarnosti pred ovu nadolazeću Kolonu sjećanja napetost i i to ste dosta dobro rekli napetosti u Vukovaru među narod koji je tamo zaista osjetljiv. Govorili ste i o brizi Hrvatske o nacionalnim manjinama, govorili ste o sredstvima koja se izdvajaju i nekako se stječe dojam da Srpska nacionalna manjina je nekako najveća je manjina, a i najveća sredstva se izdvajaju za nju. Ja bih volila, nemam taj podatak, znati koliko se recimo izdvaja u Srbiji za Hrvatsku nacionalnu manjinu, voljela bih isto tako, a ne znam, možda vi znate da li je naša Vlada reagirala sada kada je bila utakmica u Srbiji na one nezamislive riječi. Ali volio bih da je netko danas u Saboru kada se govori o Srpskoj nacionalnoj manjine jednako tako ogradio se od tih rečenica, ogradio se konačno od klanja Hrvata jer to stvara sve skupa nemir i to bi bilo lijepo. I mi bismo drugačiji jedan osjećaj bi svi skupa imali u našoj Hrvatskoj i građani Vukovara bi drugačije se osjećali. Ovako se stvaraju tenzije, da li to netko želi namjerno učiniti ili je nekome naprosto drago slušati što se dešava na utakmicama, što se dešava u Srbiji, a odnose se na Hrvate i hrvatski narod. Morala sam se uključiti premda nisam htjela, ali me zaista zanima i ta sredstva koja se izdvajaju, a evo i ovaj stav Vlade i uopće na koji način ljudi reagiraju.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Sumrak ja ću vam reći u brojkama, Hrvatska nacionalna manjina u Republici Srbiji je za 2012.godinu dobila 130 tisuća eura što je nekih cca 1,2 milijuna kuna. za ovu godinu su predviđena određena sredstva koja im do sada još nisu dostavljena. Ono što ste rekli jeli Vlada reagirala vezano na ovu utakmicu koja se odigrala, znam da nisu, nije samo Vlada nije niti ministrica vanjskih poslova Vesna Pusić, a nije niti predsjednik naše države gospodin Ivo Josipović. On ima neka preča posla vezana sada za izbornu kampanju. Stanje sigurno Hrvatske nacionalne manjine u ovom trenutku izvan RH njega sigurno ne interesira.
Poštovana zastupnica kolegica Melita Mulić, replika.
Zahvaljujem se predsjedniče. Uvaženi kolega Babić, govorili ste u ime kluba HDZ-a i govorili ste o primjeni članka 8.ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Ja ću vas podsjetiti baš zato što ste govorili u ime kluba HDZ-a da je predsjednik sadašnji vaše stranke isto ovo izvješće branio 2010.godine i hvalio se njime kako dvije jedinice lokalne samouprave, jedna od njih je grad Vukovar ima statut kojeg je donijela koalicija HDZ-a, SDSS-a i HSP-a ja ću vam pročitati to što piše u tom statutu to je članak 61.koji kaže "U skladu s odredbama ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina i ovoga statuta pripadnici Srpske nacionalne manjine imaju pravo slobodne uporabe srpskog jezika i ćiriličnog pisma u društvenom i javnom životu, te u službenoj komunikaciji u javnim poslovima i samoupravnog djelokruga grada Vukovara". Nikada nitko nije bilo iz vaše Vlade bilo u vrijeme kada smo pristupali EU sporio ustavnost ili nekakvu drugačiju interpretaciju članka ovog ustavnog zakona, ona je postala problem samo zapravo kada je trebalo organizirati izbore u gradu Vukovaru.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Mulić u pravu ste vi i svega, rekao sam vam ako ste pozorno pratili da 1/3 stanovništva koja čini određenu jedinice lokalne samouprave pripadaju im i određena prava po ustavnom Zakonu o pravima nacionalnih manjina i tu ništa nije sporno. Znate život nije statičan, on je dinamičan, okolnosti se mijenjaju. tada su se promijenile okolnosti u Vukovaru i vi to jako dobro znadete i to smo stalno govorili. Ako se sjećate stalno sam govorio tada je i gospodin ministar uprave Bauk govorio da će postavljanje ploča u gradu Vukovaru biti praznik demokracije. Ukoliko se sjećam onda se to sve događalo po noći i to je iritiralo većinsko hrvatsko stanovništvo. Čim imate iritaciju stanovništva i povećanje tenzija logično je da nešto nije bilo uredu, zato smo i pozivali na članak 8.ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. S druge strane ja i vi često razgovaramo o tome na odborima i stav HDZ-a koji ću iznijeti ovdje vezan za nacionalne manjine bez ikakve fige u džepu ja sam rekao da je šteta i zbog nacionalnih manjina u RH koji konzumiraju svoja prava da ih oni koriste samo za tu nacionalnu manjinu ne dijeleći ih recimo sa većinskim narodom i tada sam govorio da ja nikada neću biti za asimilaciju nacionalne manjene i ovom slučaju za njenu getoizaciju nego sam jednostavno za to da se nacionalna manjina sa svim svojim pozitivnim stvarima integrira u hrvatsko društvo što je i intencija, a i stav HDZ-a. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Sunčana Glavak, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Babić u svom izlaganju između ostalog dotakli ste se visine iznosa. Ja ne bih problematizirala visine iznosa koje primjerice dobiva Srpska nacionalna manjina u RH niti smatram da bi se trebala na bilo koji način umanjivati prava bilo koje nacionalne manjine pa tako i Srpske nacionalne manjine. Međutim, željela bih upozoriti na ono što je učinjeno kao propust, smatram prije svega od strane Vlade RH koja može rješavati to pitanje. Naime, Republika Hrvatska i Republika Srbija imaju potpisan bilateralni sporazum za koji smatram da se ne poštuje u cijelosti. U njemu je određen i reciprocitet kojim je reguliran, regulirane su visine, odnosno u kom omjeru mora biti jednako tako financirana i hrvatska nacionalna manjina u Republici Srbiji. I smatram da je i ovo mjesto, a ovdje nam je eto i ministar u Vladi Republike Hrvatske da mi jano postavimo pitanje zašto se bilateralni sporazum ne poštuje i zašto se te odrednice koje su tamo propisane ne poštuju, jer hrvatska nacionalna manjina u Republici Srbiji nema prava kakva su joj propisana. Još jednom govorim ni na koji način ne prejudicirajući da bi se sredstva trebala smanjiti Srpskoj nacionalnoj manjini ili bilo kojoj drugoj nacionalnoj manjini u Republici Hrvatskoj.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Sabora. Pa kolegice Glavak, ako ste čitali, vidim da jeste ovo izvješće o utrošku sredstava prava nacionalnih manjina, onda ste mogli zapaziti da u ovom poglavlju koje je vezano za bilateralne sporazume je Vlada kontradiktorna. Ona kaže da Republika Hrvatska kontinuirano posvećuje pažnju provođenju do sada potpisanih bilateralnih sporazuma o zaštiti prava nacionalnih manjina, a tijekom 2013. godine nije bilo aktivnosti vezano uz zasjedanja i sastanke navedenih međuvladinih mješovitih odbora za manjine. E sad, sporazum koji ste spomenuli Republika Hrvatska ima još sa 5 zemalja. To je i Crna Gora i Italija, Mađarska, Makedonija. I prihvatili smo jedan sporazum iz 1955. godine vezano za Austriju, odnosno za Gradišćanske Hrvate. Znači, 2011. godine se zadnji put sastao međuvladina mješovita komisija i naravno da nisu razgovarali o tim stvarima. Reći ću vam, primjerice Hrvatska nacionalna manjina u Srbiji nije zastupljena ni u zastupničkim niti u predstavničkim tijelima i od prošle godine nema svog zastupnika u Narodnoj skupštini. Vidjeli ste ove scene vezane za udžbenike hrvatskoj nacionalnoj manjini i onda su se oni zapravo podijeli Bunjevcima na ćirilici. Ali ne samo na ćirilici, nego su pisani na srpskom jeziku. Primjerice ne znam rečenica ovo je fudbal, odrečna rečenica ovo nije fudbal i tako. Znači i na ćirilici i na srpskom jeziku. Čuli ste i vidjeli ste zapravo što je sve Tomislav Nikolić govorio za Bunjevce kao autohtonu južnoslavensku skupinu, što je neoprostivo bilo kojem političaru u Republici Hrvatskoj od predsjednika države, ministrice vanjskih poslova do predsjednika Vlade da uopće na bilo koji način razgovara sa predstavnicima takve jedne manjine, a što je još gore da im se daju putovnice kroz Generalni konzulat recimo u Subotici, daju im se putovnice što nije definitivno dobro.
Hvala lijepa. Bio je to odgovor poštovanog zastupnika Ante Babić. Nova replika i poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Pa kolega Babić, meni je žao što vi kao predstavnik najveće oporbene stranke niste više vremena posvetili vrijednosnim sudovima ili stavovima vaše stranke već se dosta zapravo vremena posvetili faktografiji koja je manje-više opće poznata. Bilo bi mi zanimljivo čuti zapravo konkretne stavove i sudove i pozicije koje vaša stranka zauzima glede ovih pitanja o kojima ste zapravo iznosili faktografiju. No, kad je riječ o nekim problemima ili o ovim temama koje se sada otvaraju zadnje vrijeme posebno u Vukovaru mislim da dio njih svakako i problema koji nastaju dijelom proizlazi zapravo iz na neki način po mom sudu, dakle govorim u svoje ime, određenog manjka nacionalne emancipiranosti hrvatskog naroda, a posebno hrvatskog naroda kao državotvornog naroda. I zbog toga ponekad postoji problem zapravo u odnosima koji se pojavljuju. I s druge strane, imamo primjerice, imali smo Erdutski sporazum, imali smo neke odredbe koje su bile kratkotrajnog, jel' imale su svoj neki rok provedbe. Rokovi su prošli, no zapravo neke stvari su ostale kao što je bio moratorij na učenje moderne hrvatske povijesti. Postoji rok od nekoliko godina, razdoblje je prošlo, a zapravo to je postalo praksa. I mi smo zapravo pokazali da kao država i kao narod nismo dovoljno emancipirani da jednostavno možemo implementirati te stvari kao nešto što je dio naše državnosti. Nije to pitanje naših međusobnih odnosa. Ovaj ugovor je završio, prema tome izvolimo se dalje držati hrvatskih zakona za sve hrvatske državljane.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Babić.
I vi i ja kolega Đuroviću znademo što se sve dogodilo u tom dijelu, vi daleko bolje nego ja sam. Naravno da određene stvari evaluiraju i uvijek je dobro kad to ide u pozitivnom smjeru i nitko možda ne bi ni razgovarao o ovome da se te stvari nisu događale u Vukovaru. O tome je danas bilo ovdje dosta govora i mogu se samo ponoviti vezano za Vukovar. Šteta je što sama Vlada nije imala sluha pa da se takve stvari ne događaju i moglo se to puno, daleko suptilnije napraviti da se stvarno u cijelosti provodio taj članak 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. A šta se tiče našeg vrijednosnog stava ja sam rekao, možda niste čuli jer ste pričali tamo. Hrvatska demokratska zajednica nije za asimilaciju, nije za getoizaciju. Ona je za integraciju nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Da, ja sam uvjeren da nitko ovdje nije za asimilaciju, ali nitko nije ni za getoizaciju kao što se čini da i pored vremenskog razdoblja koje je prošlo od '91. godine od onog 18. svibnja ili pak od mirne reintegracije, dakle od 1. siječnja '98. godine kada je nastupilo razdoblje mirne reintegracije. A evo od te '98. godine prošlo je ravno 16 godina i svi oni sporazumi kako kaže kolega Đurović gdje hrvatski narod i Hrvatska zapravo država nije na neki način participirala ono što je bilo potpuno normalno da provede nakon isteka i onih erdutskih sporazuma pa i aneksa za koje ja ne znam, dobio sam odgovor na pitanje o aneksima od strane Ministarstva vanjskih poslova da oni ne znaju za nikakve anekse. Vrlo zanimljivo. Dakle, ja bih rekao da to nije emancipacija Hrvatske države u tom području negoli i u neku ruku ajde pod navodnike da kažem jedan mazohizam koji zapravo ne predviđa provođenje hrvatskih zakona pa i udžbenika i školskih programa poglavito iz povijesti u tom području. Pa svjedoci smo i odlaska na spomen 12 redarstvenika u Borovo Selo i vidimo da je 300 m dalje spomenik egzekutoru nad tih 12 redarstvenika. I to postoji u Hrvatskoj državi potpuno normalno. Spomenik masakriranim braniteljima i 300 m dalje spomenik egzekutoru. Kakva je to država u kojoj takvo nešto postoji? I tko smo mi i što smo mi? Da, niti šiljim da kažem niti želim ikakvu asimilaciju ali ni getoizaciju koja je razvidna i nazire se nego za jednu da kažem reintegraciju kako već i ide ona stupnjevito i vidi se iz ovog materijala i o utrošku tih 138 milijuna kuna a da na primjer ovdje u ovom izvješću nema odnosa koliko je recimo evo gospodine predsjedniče ja predlažem i gospodine ministre, ode on, [[Upadica Leko: Nije, nije.]] A tu je? Da, e gospodine ministre pa da kad ste vi već ovdje da nam napišete koliko je od tih 138 milijuna kuna utrošeno za svaku a po svim onim stavkama koje su utrošene, dakle za stambeno zbrinjavanje, za povratak raseljenog stanovništva, zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina itd. da vidimo točno odnos dakle novaca koji su potrošeni za pojedinu nacionalnu manjinu, ali u svim stavkama. To bi bilo jako zanimljivo pogledati. Ja sam uvjeren da bi to bilo jako zanimljivo pogledati pa i usporediti nekakvu zastupljenost brojčanu i iznos novaca koji je za pojedinu manjinu upotrijebljen. Toga ovdje nema pa vas molim da ubuduće možda i inzistirate na tome da to bude u izvješću. Drugo, kada su bila ranija izvješća ovdje na saborskim klupama onda je pisalo da je za Ukrajince na području Brodsko-posavske županije potrošeno dakle dato 3000 kuna. A u tom izvješću je pisala druga rečenica, nije poznato kako su utrošene. Ovdje nema niti na jednoj stavci, iako su stavke puno veće, ne govorim o Ukrajincima, dakle što može sa 3000 kuna kupiti, tamo par sanduka piva jel' ako je nekakav da kažem dan obilježavanja Tarasa Ševčenka ukrajinskog junaka i pjesnika, pisca i tvorca moderne ukrajinske misli. Dakle, ako je bila ta proslava pa tih 3000 kuna je čak imalo obrazloženje u što se utrošene, a pisalo je nemamo povratne informacije u što se. Ovdje govorimo o milijunima i stotinama tisuća kuna. Evo npr. zadnja stranica ovoga izvješća, stranica 97. u kojem piše funkcioniranje vijeća i predstavnika nacionalnih manjina u Gradu Zagrebu. I onda imamo utrošak sredstava. Za što su utrošena, volio bih znati specifikaciju tih troškova. Zašto je utrošeno? Evo imamo čak gotovo i iznose koji su vrlo podjednaki za sve nacionalne manjine u Gradu Zagrebu ali nema izvješća za čega to, konkretno zašto je utrošeno? Na primjer Albanci iznos sredstava utrošenih programa 340 tisuća kuna. Za čega su utrošeni? Volio bih znati. Ja ne negiram da su ta sredstva utrošena niti govorim o tome da su nepravilno utrošena ni ništa ali de da i mi znamo ovdje na što su ta sredstva utrošena. Dakle, da izvješća budu da kažem opsežnija i da imamo povratnu informaciju o utrošku. Ipak Hrvatski sabor odlučuje ovdje o tome svemu. I Hrvatski sabor će usvojiti ovo izvješće. Ali da znamo na što su utrošena sredstva. Rekao sam i u jednoj replici i da imamo deset puta više, milijardu i 380 milijuna kuna opet bi vrlo vjerojatno bile slične pritužbe, slične rasprave, opet bi neki bili manje jednaki, neki jednakiji itd. i bilo bi ovdje također rasprava oko toga i oko tih sredstava. Kada govorimo o Vukovaru, a vidimo da je ovdje u izvješću u svezi uporabe dvojezičnih natpisa u gradu Vukovaru jako puno napisano. Pitam se je li to, a prije nije bilo takvih izvješća, je li to zbog grizodušja same Vlade, daj Bože da je onda je oprošteno, ili je pak situacija za ovu godinu bila takva odnosno prošlu da je Vlada dakle puno u svom izvješću koje je trebalo obrazložiti ne znam 9 ministara ovdje piše koliko je napisano kako je rekla gospođa Kosor navedeno je 9 a ovdje imamo samo jednog ministra uprave jel'. Dakle, što je to što u ovom izvješću je natjeralo pisca ovoga izvješća da gotovo 4 ili 5 stranica govori samo o dvojezičnim tablama, dakle ćirilično-latiničnim i latinično-ćiriličnim u Vukovaru? Je li to zaista grizodušje nakon nasilnog uvođenja tih tabli i postavljanja ili nešto drugo? 18. studenog prošle godine sam bio u Vukovaru, dan ranije je Stožer za obranu Vukovara potrgao ili odstranio sve table ćirilične. Očekivalo se, kao što je inače bilo, da će istu noć biti ponovno postavljene od strane Vlade RH kako to inače biva. Oni danju otkidaju, ovi noću stavljaju nove table. Ne, nisu stavljene dok nije prošla kolona sjećanja. Pa zašto nema hrabrosti ministar Bauk da postavi dan prije kolone sjećanja da vrati te table tamo gdje ih je stavljao već četiri ili pet puta. Ne, taj dan ih nije stavio, nego odmah čim se razlika kolona sjećanja, uvečer s 18 na 19. studenog one su ponovno stavljene. I tako se inati sa hrvatskim građanima, ne samo sa Hrvatima, nego i sa svim ostalima, a onda ovdje pišemo ovo izvješće koje je na kraju krajeva Ustavni sud čini mi se vrlo pravičnim, evo iz mog osobnog dojma, vrlo pravičnom odlukom od 12. kolovoza ove godine potpuno izmijenio i promijenio. Kada govorimo o toleranciji, kada govorimo o svim onim elementima koji čine jedan suživot, jedan dobar suživot, jedan dobar živit jednog pored drugog, ne mora biti ni suživot i to je jedna riječ ili floskula koja je iz one bivše države proistekla. Ali život, dobar život susjeda, dobrosusjedski odnosi itd. Onda moram znati, kao što sam rekao i u replici da onaj tko, … [[Govornik se ne razumije.]] a da bi to bilo onda moramo oprostiti, i lijepo i najljepši je osjećaj oprostiti. Ali da bi čovjek oprosti mora vidjeti onoga tko je odgovoran za ono što je učinjeno, a to je ne znam kako to ocijeniti, da ne kažem genocidno, da u sebi ili da javno pokaže kajanje. Da u toj koloni sjećanja budu i oni koji, da kažem u neku ruku pripadaju jednoj grupaciji ili nacionalnoj manjini pa da i oni pokažu kajanje, da kažu žao nam je, krivo nam je, neponovilo se, onda je lako. Imamo komemoraciju u Jasenovcu, što to znači komemoracija, sjećanje na žrtve, da hrvatski narod, hrvatski građani iskazuje sjećanje na žrtve i Srba, i Roma, i Židova i onih koji su bili drugačiji u političkom mišljenju, Hrvata, dakle znamo koji su to. Dakle, sjećanje na žrtve bez obzira tko tamo bio i predstavnici Vlade, i predstavnici stranka i svih crkava, svih religija su tamo, jel tako znamo svi. Al to je sjećanje na tu tragediju. Imamo tragediju i u Boričevcu, ali to nije komemoracija, nego proslava. Eto to boli, to boli. 27.7. je proslava a 27.7. ili dan ranije je ubijeno 2 tisuća Hrvata u Lici. I onda se to proslavlja, i onda kažemo postoji 51, kako reče kolegica Melita Mulić, 51 incident međunacionalni u odnosu na 28 2012. na područjima od posebne državne skrbi. Pa pogledajte kolegice, jeste li rekli koliko su učinili Hrvati, a koliko Srbi? Dakle, od tih 51 incident koji se dogodio koji je prekršajnog značaja, ne kaznenog, prekršajnog značaja, dakle posvađali se, malo se možda i pošamarali itd. ali dobro. 14 su učinili Hrvati, 12 Srbi, a ostale su napravili neki ostali NN piše. Zašto to isticati kad nema potrebe. I kaže povećanje je 19%, ma možete mislit. 2012. je bilo 28 takvih incidenata, 2013. 51, dao Bog da ne bude ni jedan, kamo sreće, ja bih volio. Ali ako ćemo već o tome raspravljati onda pogledajmo i statistiku, pogledajmo to izvješće i vidjet ćemo da je takva situacija kakva je, dakle onakva kako sam i rekao, tako piše ovdje. Kažu zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u tijelima države uprave te stručnim službama i uredima Vlade Republike Hrvatske, počnimo od Sabora kao najvišeg predstavničkog tijela pa iskreno priznajmo i pobrojimo se, ali ne želim pobrojavanje to nije lijepo, počnimo od Vlade Republike Hrvatske, agencija, ministarstava itd. Ali ako već govorimo o statistici koja je i izišla, kaže se da je 2012. godine ukupan broj zaposlenih u državnim tijelima državne uprave bio 51 864,a 2013. 52 690 ili 827 više. Zaposleno je dakle 827 ljudi u cijeloj Hrvatskoj. Broj zaposlenih pripadnika nacionalnih manjina bio je 1752 a 2013. 1853 što je povećanje ne za manje od 2%, nego za 8%. Dakle, na neki način se pokazuje tendencija da se i to polako ispravlja i da se popravlja situacija i u tome. Iako ovdje smo vidjeli nezadovoljstvo nekim da kažu ne mogu se zaposliti u državnim tijelima, u sudovima itd. Ja sam vjerujem da proporcionalno možda ima i takvih, ja to vjerujem, ja nisam rekao da to nije tako, ali tendencija i iz ovog izvješća se vidi da je bolja. Pogledajmo školstvo i evo recimo kolega Radin on jako dobro zna kako se to događa u Istri gdje i nema 33% Talijanske nacionalne manjine. Ali vi pogledajte predškolski odgoj gdje kaže da je u predškolskom odgoju, možete mi pomoći gospodine Furio da se ne tražim, Talijana u predškolskom odgoju djece, 1125. Koliko se djece u Hrvatskoj rodi godišnje? 40 tisuća, oko 40 tisuća, ajd da onako zaokružimo. Koliko se rodi u Istarskoj županiji, pa računamo da je Istarska županija dvadeseti dio hrvatske ili nešto malo više, pa računamo da je preko 1500 djece godišnje. U predškolski odgoj ide 1125. Što to znači? da su svi obuhvaćeni gotovo svi obuhvaćeni i učenjem talijanskog jezika. Dakle mislim da je stupanj zaštite manjinskih prava u RH najviši ne u europskim razmjerima nego u svjetskim. Francusku sam naveo kao loš primjer, a na nama su vježbali europske zakone na najvišim standardima i Hrvatska ih je prihvatila i primijenila. Kamo sreće da ih prihvate neki drugi i da se ugledaju na RH.
Hvala lijepa. Sada imamo nekoliko replika. Prva replika poštovani zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjeni kolega Grubišić, javio sam se iz razloga jer ste pomenuli neke pojavnosti ali vjerojatno nije bilo vremena da ih elaborirate, pa ću ja to učiniti sada u ovu minutu i pol koju imam. Da li smo mi postavljam sam sebi i vama pitanje i mi i aktualna Vlada RH kriva za neka događanja koja su se događala u Vukovaru glede dvojezičnih natpisa i još mnoge pojavnosti u RH? Ja mislim da da. Zašto? Zato kada su se neke negativne situacije, pojave događale nismo na vrijeme reagirali ili nismo uopće reagirali. Jest da su kolege predstavnici nacionalnih manjina ovdje u Saboru ponekad reagirali ali nisu bili dosljedni kada se radilo o vrijeđanju simbola i vrijeđanju većinskog naroda unutar Hrvatske. Npr. cijenjene kolegice i kolege ne reagiranje vanjske politike na riječi predsjednika Tome Nikolića da je Vukovar srpski grad, da Šokci i Bunjevci nisu Hrvati, da ne odustaju od koncepcije Vukovar, Karlovac, Karlobag i nadalje ugledni srpski novinar u vrijeme kampanje izjavljuje kako je on bio nazočan u selu Antinu i radio neke nepodopštine. Mi nitko ne reagiramo, ne reagiramo na nož, žica, Srebrenica, ne reagiramo na paljenje hrvatskih simbola na utakmicama i ne reagiramo npr. ubi, ubi Hrvata da Šiptar nema brata i tome slično. Nije lijepo to ovdje za govornicom ovdje ponavljati jer će se na stadionima to im je povod da opet to ponove iz utakmice u utakmicu. Ali mislim da smo mi i kao Vlada i kao Sabor mogli da smo na vrijeme reagirati i spriječiti neke te negativne pojave kod nas u društvu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Đurđević podsjetili ste me na mnoge stvari koje su se događale, a u kojima je postojala tzv. već etablirana i duboko etablirana hrvatska šutnja. Pa i ova Vlada provodi hrvatsku šutnju standardno i onda kaže kada sam na Odboru za Hrvate izvan Hrvatske rekao, a zašto Vlada nije žešće reagirala ili žestoko na ovo što ste rekli vi da su Bunjevci neka ne znam ni ja koja skupina slavenska itd. onda su rekli da je Ministarstvo vanjskih poslova poslalo notu. Ma mislim strašno, toliko su se ovi Nikola se odmah prepao note ili su neke note glazbene poslali, ja ne znam. Dalje, kada je zapaljena hrvatska zastava na rukometnom prvenstvu u Novom Sadu tada je bio ministar sporta ne gospodin Mornar nego ovaj prije njega, ne želim spominjati kolege zastupnike, onda nije uopće reagirao na to, nikako, ništa od toga. Pa to je ipak simbol Hrvatske države, službeni simbol Hrvatske države. Nije zapaljena ustaška zastava, zapaljena je hrvatska zastava, gažena, pljuvana. Ministar koji je bio nazočan rukometnom susretu nije reagirao uopće kao da je ne znam čija tamo. Ne trebamo i ne tražimo nikakve ni privilegije ali dajmo već jedanput budimo ljudi na kraju krajeva.
Poštovana kolegica zastupnica Melita Mulić, replika.
Hvala predsjedniče. Nekada je u ovom Saboru postojao institut ispravke netočnog navoda, nažalost njega više nemamo, a kolega Grubišić ja da sam malo manje zločesta rekla bih da vi izvrćete činjenice, a da sam malo više zločesta rekla bih da lažete. A budući da bih ja onda riskirala opomenu samo ću vas upozoriti kod govornice koju uzurpirate javne govornice, ljudi nas slušaju i iznosite zaista neistine o nekakvog tobožnjem grizodušju ste govorili pa ću vas samo upozoriti kada je u pitanju dvojezičnost u Vukovaru ima cijela tri paragrafa u jednom od njih je govorila kolegica Kosor gdje je rekla da postoji statistička greška, a vezano za inicijativu saborskih zastupnika 1/3, a ne 113 za izmjene Ustavnog zakona. A druga stvar koju ste govorili referirali ste se na moje izlaganje u ime kluba kada sam ja govorila o zločinima iz mržnje. Ja sam vrlo precizno govorila znate zločin iz mržnje se tretira po Kaznenom zakonu. Ne radi se o tome da je Srbin Hrvatu ili Hrvat Srbinu ukrao kokoš, radi se o tome i to vam precizno izvješće navodi o zločinima iz mržnje koji su u protekloj godini porasli za 29,1%.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolegice Mulić, ja ne znam u čemu vi vidite ono što ste vi izrekli, ja tako ružno ne bih ni govorio, to je ispod mog nivoa, dakle da govorite o laži. Što sam ja to slagao u vezi Vukovara ili vi to zapravo radite cijelo vrijeme i zapravo se sakrivate iza nekih ustavnih zakona i ne znam ni ja čega? A lijepo imate članak 8.i lijepo imate mogućnost sagledavanja Vukovara kao mjesto posebnog pijeteta. Ma jel vi uopće znate šta se tamo događalo? jeste li bili vi prije 18.11.prošle godine ikada u Vukovaru ili recimo '99.godine jeste li bili u Vukovaru? Jeste li vidjeli da je Vukovar stradao gore od Hirošime? Ma kakva atomska bomba. Kako reče kolegica Kosor to je bio i urbocid i svakakav cid. I onda vi nešto govorite o Vukovaru, vaša Vlada koja je proistekla iz onoga iz čega je proistekla, ma nema uopće filinga, nema osjećaja za Vukovar. A što se tiče statistike ja sam mislio da se vi, ja sam, ako sam u zabuni recite govorio o stranici 49. i tablici i ako je to ta tablica onda lijepo piše da je nacionalnost počinitelja, dakle 5, 10, 12 srpskih i 14 hrvatskih. Ja ne znam o čemu, zašto vi to spominjete. Ja nisam ni za jedan rekao, rekao sam da nisam ni za jedan od tih čina. Kamo sreće da nema ni jednoga, dao bog da nema ni jednog incidenta, da tako živimo kao ljudi u miru, smireni i pomireni. Ali bez kajanja nema mirenja.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Melita Mulić.
Pozivam se na članak 238. Poslovnika Hrvatskog sabora vezano za vrijeđanje i omalovažavanje saborskih zastupnika, jer kolega Grubišić, da ja sam bila u Vukovaru i prije prošlogodišnje, mnogo puta obljetnice i obilježavanja kada se dogodilo što se dogodilo. I dakle, nemate ni vi ni bilo tko drugi pravo mjeriti količinu domoljublja i mjeriti količinu senzibiliteta koji osjećamo ja, klub SDP-a ili hrvatska Vlada.
Svjesni ste da nema povrede Poslovnika. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Nema povrede Poslovnika, a koliko ja znam bilo je postavljeno pitanje jeste li bili, a ne tvrdnja nikakva. Poštovani zastupnik Zvonko Milas, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Moja replika će ići otprilike kao nastavak ovoga što je kolega Grubišić rekao. Dakle, tiče se Vukovara, ali ono što bih ja rekao je nekoliko riječi koje je kolega spomenuo u raspravi, a to su tolerancija, opraštanje, kajanje. Dakle, sve ono što se rabi na žalost kao floskula. A ja zaista mislim da je razum i razgovor ono što treba prethoditi donošenju svakog rješenja, svake odluke. U tom smislu sam i skoro prije dvije godine predsjedniku Vlade na aktualnom satu pokušao dati do znanja što bi se moglo u Vukovaru dogoditi, a to mislim da imam pravo jer sam rođen u Vukovaru i branitelj sam Vukovara. Međutim, dogodilo se što se dogodilo. Dakle, nije bilo ni razumijevanja, niti volje da se to riješi razgovorom sa svim onima kojih se to tiče, koji tamo žive i to se moglo, pa makar i na određeno vrijeme. I onda postavljam si pitanje mi kad govorimo tko je donio taj zakon i tko je donio Statut, tko je. Pa zar je to važno? Zar nismo svi svjesni da taj zakon gurati ga slijepo pred čovjeka neće tim ljudima ništa dobro donijeti. Taj zakon ako nije po mjeri čovjeka onda je loš, onda ga preispitajmo i tražimo nešto bolje, nešto drugačije. Ali razgovarajmo. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Milas, da za razum smo i za razumni razgovor sa svim stranama, naravno i sa predstavnicima nacionalnih manjina koji žive u Vukovaru. I oni dobro znaju, nema nikoga ovdje da kažem. Pitao sam i prije gospodina Horvata, Mile znaš li ti da prije '91. godine nije bilo ni jednoga natpisa općina Vukovar, Građevinar, Vuteks, nitko nije ni jedne, Borovo, ništa nije bilo napisano na ćirilici. Sad 20 godina kasnije i više postoji nekakvo inzistiranje, a znamo što je hrvatskom narodu Vukovar i cijeloj Hrvatskoj. Pa ne samo, pa bilo je branitelja i Srba. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Tako je, tako je. Prema tome, dajte malo razuma i tolerancije s obje strane. Pa pokažimo pijetet za taj naš Vukovar koji je zaista Hirošima moderne hrvatske povijesti nakon Udbine u 16 stoljeću, pa nadalje. Pardon, 15, krajem 15 stoljeća.
Hvala lijepa. Nova replika, poštovani zastupnik Željko Sabo.
Hvala predsjedniče. Poštovani zastupniče, govorili ste o oprostu, pokajanju u principu. Ja sam stvarno mislio kada sam bio gradonačelnik grada Vukovara da će ta točka vezano za pokajanje biti završena onog dana kada je tadašnji predsjednik Srbije Boris Tadić bio u Vukovaru. I ne znam sad tko bi se trebao ispričati Hrvatskoj državi i Vukovarcima ako se govori o Srbiji kao agresoru, a on je tada što sigurno nije bilo dobro primljeno u Republici Srbiji smogao snage kao veliki državnik zatražiti oprost i učinio pokajanje i na Ovčari zajedno sa predstavnicima Srpske nacionalne zajednice ovdje u našoj Hrvatskoj. Govorite i spomenuli ste i puno spominjete Hirošimu koju sam ja također kao gradonačelnik govorio da je upravo i mnogim veleposlanicima da je Hrvatska Hirošima grad Vukovar. Ali zašto ne idemo malo dalje, da vidimo kako se obilježava dan sjećanja na stradanje u Japanu, Hirošime i Nagasakia, pa se recimo 18.11. moli misa za Vukovar u Nagasakiu ili Hirošimi. Ali oni tada u obilježavanju te svoje obljetnice tog stradanja šalju jasnu poruku svijetom da se to nikad ne ponovi nigdje dalje i to žele, ali ne spominju niti rat, niti agresora, niti engleski, niti mi je engleski mrzak, niti bilo koji drugi stanovnik bilo koje države tko je učestvovao u Drugom svjetskom ratu nasuprot države Japana. Volio bih stvarno i vjerujte da ste svi dobro došli u Vukovar ne samo 18. nego svaki dan [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] ali nemojte koristiti Vukovar za dnevno političke svrhe u ime žrtve i Vukovara.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo kolega Sabo na vašoj replici. Niti sam ja mislio koristiti Vukovar niti ga koristim. Ali ono što ste vi rekli za gospodina Tadića sjetite se gospodina Brandta, Willija Brandta jel' njemačkog kancelara koji je otišao u Poljsku i iskazao kajanje. Jedno je žaljenje, imenica žaljenje, a drugo je kajanje znate. Ona je puno težega, ima puno veću težinu kajanje od žaljenja. Samo toliko. A vi morate dobro znati što je tada bilo kad je bio Tadić tamo, žaljenje ili kajanje.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba IDS-a poštovani Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Što reći sada kad nas ima manje od 20 zajedno sa kamermanima i sa službom, da nema djece ovdje koju pozdravljam, nema ni televizije. Mislim to izgleda kao jedan razgovor među poznanicima, svi znaju što će reći drugi, vi točno znate što ću reći ja, ja znam što ćete reći vi i na kraju da nema tog stenograma i tih statistika u Saboru koje govore o tome koliko ćemo govoriti i obavezu koju mi osjećamo a budući gospodin Grubišić da ću ja govoriti sad o vama bilo bi bolje da ne idete tako da mi možete replicirati, upozorio sam vas. Tako da ima nas tako malo da vidimo i tko odlazi jel'da. Tako da meni preostaje malo da kažem. Svatko ima svoju priču. I od vas i ja imam naravno svoju priču. Svaki pripadnik bilo kojeg naroda i bilo koje manjine bi mogao pričati svoju priču ovdje u ovome Saboru. Ja svoju priču vama neću pričati jer je pričam ovdje već pune 22 godine pa bi bilo pretjerano, bilo bi jedna vrsta mobinga s moje strane da vas opterećujem opet sa tim. Ali međutim, slažem se s gospodinom Sabom i s onim što je rekao prije da ako je nešto gore, rat je strašna stvar, ako je nešto gore od rata je živjeti od rata. Mene je uvijek impresionirala jedna stvar zbog čega nešto što se bavi ljudskim pravima se zove stožer na primjer? Stožer je nastavak rata. Sama riječ upućuje na to, to je vojnička, vojnički termin. Ja sam bio u Vukovaru i razgovarao sam sa pripadnicima stožera. Naravno da ne poznajem priču kao što je može poznavati gospodin Sabo ili kao što može poznavati tu priču i kažem gospodin Grubišić isto koji je puno bliži Vukovaru nego što sam ja. Ali trebao bi shvatiti, svi bi trebali mi shvatiti da nakon 20 godina nakon završetka rata i gotovo 23, 24, 25 godina od strahota koje su se dogodile u Vukovaru trebali bi početi razmišljati o tome da stvar dovodimo zapravo do pomirenja. Kako se dolazi do pomirenja? Na taj način da ti govoriš o sebi i o svojim grijehovima da kažem, ako ih imaš, dopuštam, a da drugi govore o svojima. To se ovdje stalno događa isto. Drugi svjetski rat, Domovinski rat, svatko govori o svojoj priči. Ja sad ne mislim se izdići iznad toga jer ja isto puno puta sam govorio o svojoj priči. Ja ustvari stavljam se zajedno s vama u toj cijeloj priči. Ali, nemojmo tražiti uvijek i reći uvijek ono što bi trebali raditi drugi. Kažimo mi i dajmo im primjer. Stalno vraćajući se, to na osnovi replika koje su sad bile zadnje replike. Nastavljajući na razgovor o Izvješću o provođenju Ustavnog zakona nije to samo pitanje Vukovara. 17 od 27 jedinica lokalne samouprave gdje bi se trebalo po zakonu uvoditi dvojezičnost ni 12 godina nakon donošenja Ustavnog zakona u 17 znači u dvije trećine se nije donosio. A zašto je to tako? Da li je dvojezičnost nasilje? Da li dvojezičnost briše hrvatski jezik? Dvojezičnost je nešto što u budućnosti, ja vas uvjeravam kao što će sada bukvalno sutra biti sa osobnim iskaznicama, prekosutra će biti sa google ili nekim drugim oblicima naočala gdje svatko će vidjet što hoće na jeziku koji hoće i svatko će govoriti svoj jezik a drugi će ga razumjeti na svom jeziku jer će se prevoditi sve digitalno i sve će se gledati i vidjeti. Svatko će imati svoj svijet ako će htjeti. Netko će doći u Vukovar, staviti google naočale i vidjet će sve na ćirilici, sve. Netko neće htjeti i vidjet će sve na latinici. Netko će vidjeti i na latinici i na ćirilici pa će reći ja sam iz NGO-a, ja sam humanist i hoću vidjeti na oba jezika, na oba pisma pardon. To nije smiješno, to će se dogoditi. Kao što iskaznice jel'da neće biti dvojezične, biti će tisućujezične, to će biti kao kartica bankovna koju upotrebljavamo i koja ima unutra na milijune podataka. Naravna stvar da tehnologija neće rješavat probleme međuljudskih odnosa, izmislit će se novi, ali neće biti više ti, neće biti više ti, morat ćemo se svađati jer izgleda da postoji jedan poriv za svađu u nama, morat ćemo se svađat o nekim drugim stvarima. Nadam se da će te druge stvari biti ozbiljnije od uporabe jezika. Zašto, ajmo hard zašto Srbi žele imat svoje pismo u Vukovaru? Samo iz jednog razloga, a ne zato što ne znaju latinicu, itekako da znaju latinično pismo, žele ga samo zato da kažu i mi smo odavde, to je stvar identiteta. Zašto mi Talijani želimo imati i u većem broju slučajeva, u određenom broju slučajeva mi imamo dvojezičnost, ne zato što ne znamo čitati, ne znamo da ulica znači via, nego zato što to pokazuje da smo mi tamo doma. To je stvar identiteta. Da li vi imate nešto protiv da se mi osjećamo doma tamo? Mislim da ne, svi su rekli da ne. Ja nemam drugu domovinu od Pule, Istre, govorimo o užoj domovini. To je moj dom, ne domovina, to je moj dom. Tamo su svi živjeli, tamo su svi govorili taj jezik koji ja govorim sada tamo, to talijansko narječje, istrovenetsko narječje. Zbog čega bi ja trebao govoriti, ja nikada neću govoriti drugačiji jezik i uvijek ću nastojati da taj moj jezik bude prisutan, to je pozitivno. Prije je gospodin Grubišić, i to ću govoriti sada, ne morate mi dati repliku oko toga, prije ste mi spomenuli kad je gospodin Kajin govorio o egzodusu Talijana, vi ste rekli a niko ne govori egzodus u Hrvata. Moja obitelj je imala, dijelovi moje obitelji su bili i u prvom i u drugome egzodusu. I prema Zagrebu, i prema Italiji i Južnoj Americi. A šta bi ja trebao sad reći? Ali upravo taj razlog što je 350 tisuća ljudi iz Istre, ja ne znam jesu svi bili Talijani, svi su otjerani za talijansku državu ili za dalje, svi su otišli. 350 tisuća su doveli do toga se potpisuju međunarodni ugovori zbog kojih danas se poštivaju, moraju poštivati određena pravila. I sad nemojte se ljutiti, ali između, to sam već i rekao jednom u tom s te govornice, 360 tisuća Srba fali na popisima birača između 91. i 2001. Pa normalno da se tu moraju neki korektivi, neka pozitivna diskriminacija upotrijebiti, a ne sada da mi, oni koji su ostali kakve veze, koju krivicu nose oni koji su ostali? Oni koji su ostali žele živjeti sa Hrvatima, oni koji su ostali Talijani u Istri željeli su živjeti sa Hrvatima, sa Slovencima gore. I zato nemojmo, prvo nemojmo reći da imao najbolje zakonodavstvo na svijetu, ja kažem koji sam ga donio u svih tih godina sa velikim bitkama, koji ne funkcionira, u mnogim dijelovima ne funkcionira. A kada počne funkcionirati nalazi se Ustavni su koji ga prekida, a ne funkcionira, ja vam kažem da ne funkcionira, to vam je kao, koristit ću ono što sam rekao prije, kao da pilot ima protokol o tome kako treba poletjeti a nikako da poleti. Mislim protokol je dobar ali nikako to ne funkcionira. Zakon koji ne funkcionira nije dobar zakon, nije dobar zakon. Ja smatram da unutra postoje razlozi namjerno koji su stavljeni da ne funkcionira to je očito, to mora biti tako, mislim šta će biti drugačije. Ako se piše npr. pripadnici nacionalnih manjina mogu ostvariti svoje pravo na dodatno pravo glasa. A onda kaže evo čujte piše da može, piše može, ja bih htio, … [[Govornik se ne razumije.]] može znači da ne mora. Evo to je odgovor. Znači piše može da bi se predstavili pozitivno prema Europi prema svijetu, a piši mora kad moraju odgovarati nama. I tako ima bezbroj takvih. Ja znam što sam, koje su to bitke bile ovdje 2000. godine kad smo donosili Zakone o uporabi jezika i Zakon o školstvu na jezicima nacionalnih manjina. Tu je bila strašna bitka, trebali smo čekati da dođe 2000., a kad je došla 2000. opet su bile bitke oko toga jer nije se htjelo i na kraju kad se htjelo, kad se išlo na to i kad smo ukinuli npr. to da postoji minimalan broj učenika u razredima, e onda sada iz godine u godinu nam se pokušava ta brojka s drugim metodama staviti. I sad ove godine isto i ove godine isto smo se suprotstavili tome. I onda smo izborili da se to ne uzima u obzir. Takvih primjera ima jako puno. Kada je, kada smo donijeli Zakon o lokalnoj samoupravi gdje su unutra poredani svi, sva imena gradova i općina, i ja sam izborio s jednim velikim amandmanom da mi imamo dvojezične nazive i u zakonu, a ne samo u statutima, jer statuti imaju malu moć, a zakon ima veliku moć. Nakon toga meni je trebalo nekoliko godina da se to primjeni na autoputovima, jer nisu htjeli. Uvijek se nalazio neki razlog, Ustavni zakon. a mi govorimo o tom najboljem zakonodavstvu koji imamo na svijetu, ustavni zakon od dio '91., a dio '92.od onoga tamo koji je donesen '92.godine kao uvjet da bismo postali članovi, da bismo bili priznati je sve gorje i gorje. Najbolji je bio onaj, '95.je ukinuto, ukinuto je ne znam koliko odredba koje se tiču Srba. Broj zastupnika npr. opet Srbe je pao od 13 na 3, '99.je pao od 3 na 1 … govorimo o ustavnom zakonu da bi poslije na kraju promijenili Ustav i Ustavu napisali da ustavni zakon što je rekla prije kolegica Mulić nije ustavni zakon, tako da mogu biti ukinute određene interpretacije, odredbe kako god želite od Ustavnog suda, da to nije ustavni zakon da se zove ustavni zakon da zamažemo oči svima, ali nije ustavni zakon. Nije ustavni zakon kada treba biti ustavni zakon. Na kraju, Hrvatska nije ni bolja ni gora od ostalih zemalja, neka to bude jasno. Ja znam kako se ponašaju ostale zemlje, kako se ponašaju … pro domo mea kao da kažem ili pro domo vostra ako bolje rečeno. Italija isto ima u mnogim dijelovima čudnu politiku prema nacionalnim manjinama, u mnogima ne u mnogima da. Hrvatska je isto tako. Neke su gore od nas, neke su bolje od nas. Ali ako mi polazimo od kakve povijesti smo imali onda jedini zaključak koji se nameće da smo ovdje svi manjina,cijela zemlja je manjina. Cijela zemalja je manjina u odnosu na onoga velikoga što se zbiva. I budući da je cijela zemlja manjina i budući da i mi u nekim postupcima se osjećamo i kao građani ko manjina, a ne samo kao pripadnici nacionalnih manjina ja bih vas molio da kada govorimo o pravima nacionalnih manjina da budemo što više zajedno, a ne odvojeni. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike. Prvo poštovani Zvonko Milas. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine Radin vaše rasprave su uvijek kako bih rekao pristojne i pokušavaju nikoga … niti uvrijediti, ali par stvari moram spomenuti. Upitali ste se zašto se stožer zove stožer, zašto je jezik zato je to došlo u pitanje odnosno zbog čega nekome smeta jezik. Pa ja bih vam rekao nisam čuo da ste se upitali zbog čega se zakon primjenjuje na način kako je primijenjen u Vukovaru. Onog dana kada djeca kreću u školu malte ne noću pod okriljem ne znam ni ja čega, ako je to sve tako onda zbog čega se na taj način išao provoditi Zakon o pravima nacionalnih manjina? Nadalje, ne vi to niste, ja vas pitam, zašto se niste to upitali zbog čega to Vlada na taj način provodi. Pa zar ne postoji nešto što se zove zaista razgovor, a to se ne tiče ovdje provođenja zakona vjerujte niti vas niti mene osim ovako kroz priču kroz razgovor, tiče se ljudi koji žive dolje. Zašto se nije otišlo dolje i okupilo sve koje treba okupiti od gradskih vlasti, od manjina, branitelja, dakle sve one koji imaju nešto za reći, zašto se nije pokušalo naći rješenje? Ja nisam primijetio da se tako nešto pokušalo učiniti da je bilo dobre volje. Kasnije da, ali već je sve otišlo da ne kažem k vragu. Zbog čega politika uvijek prevlada u stvarima koje su ovako osjetljive? Pa ti ljudi su od proljeće '91.do siječnja '98.proživili najteže razdoblje svog života. Ja osobno koji sam tamo rođen uopće ne mogu proniknut u psihu nekih ljudi u misli ljudi koji su izgubili 2, 3, 4 članova obitelji, uopće nemam pojma kako se osjećaju. Pa ne mrzi nitko ni ćirilicu niti srpski jezik. U Vukovaru se i danas govori i srpski, i ukrajinski, i rusinski, mađarski sve se govori iz … ali postoji nešto drugo i to drugo treba objašnjavati i biti uporan u tome. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovani Furio Radin.
Vjerojatno primjena zakona se mogla raditi na drugi način ali zakon se morao primijeniti, a vjerojatno se mogao napraviti na drugi način. Ne znam zašto je to napravljeno po noći ako je napravljeno po noći. Ja bih to napravio na drugi način. Činjenica međutim da se slažemo u onim da u razgovoru u mnogim razgovorima koje sam ja imao sa Vukovarčanima ja sam došao do toga da postoji jedan zajednički nazivnik. Svako govori o nama, ali nitko ne misli na nas. A ne samo to, ono što ste vi rekli prije odgovara istini, ne smetaju im neke stvari. Ja mislim da bi i HDZ i SDP i mi ćemo tu naravno biti rado involvirani itekako da moraju biti zajedno da riješe taj problem jer već u Vukovaru počnu razmišljati o tome da se njih sa svih strana manipulira, to je ono što sam ja stekao dojam. Vi me možete demantirati, vi ste puno bliži tamo, ali ja vjerujem u ljude općenito i vjerujem da ljudi žele živjeti zajedno i Srbi i Hrvati tamo, to je ono što ja mislim. I mislim da nemamo nikakvo pravo da se ta kriza nastavlja tamo.
Druga replika poštovani Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Furin vaše je izlaganje bilo zanimljivo, pa čak i u nekim elementima i mislima dalekosežno, upravo u vezi ovih kartica o kojima ste govorili i mogućnostima koje danas pruža tehnika i informatika itd. No, ono što ste govorili i o povijesti, dakle tragičnu povijest imamo svi narodi na ovim prostorima i da moramo u njoj biti pomireni kako bismo mogli graditi zajedničku budućnost gdje zajedno i živimo kako ste sami rekli u Vukovaru i uvijek će biti, dakle i manjina i većina itd. To je neizbježno, pa makar tko da se domisli vršiti genocid, ali ne može se nikako sve ljude da kažem izvršiti egzekucija nad svim ljudima. Prema tome, kad govorite o vašoj borbi za Ustavni zakon od '91., dakle promjene koje ste i vi već dugo ste u Saboru punih 20 i više godina na čemu i čestitam i gdje ste radili upravo na tim pravima nacionalnih manjina. Onda ste rekli da vrlo često se riječ mora mijenja riječju može, a i onda je to… … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Da, može. Onda ako može ali ne mora, može a ne mora. Međutim i u Ustavu našem Republike Hrvatske je ustavna odredba pravo na rad, vrlo žalosna rekao bih odredba, pravo na rad, a vidimo što se događa. Tako da nije stvar samo u, da nacionalne manjine može i mora, negoli kako sami rekoste i cijela Hrvatska.
Odgovor na repliku, Furio Radin.
Vidite ima i neke prednosti u tome kad nas ostaje malo, onda se počinjemo slagati malo više, tako da oni koji kažu da se stvari moraju dogovoriti na trgu, uvijek griješe. Najbolje se dogovoriti u manjim grupama ljudi. Uzet ću samo jednu stvar da vam odgovorim i neću produbiti, mislio sam malo produbiti, ali međutim nisam tamo, pa neću ni ovdje ono oko vrtića ima daleko više hrvatskih vrtića nego talijanskih vrtića, a u talijanske vrtiće idu Hrvati, Talijani jer mi ne radimo analizu krvi. Jel' da? Djeci pogotovo. Ne radimo nikomu. Oko rada. Ustav je inventar vrijednosti, znači onoga što mi, a vrijednosti se definiraju kao ono čega još nema i treba se tek postići. Normalno da je to tako. Ono što bismo mogli napraviti svi zajedno sad kada nas ima tako malo ovdje možda ćemo se i složiti, je da je sramota da hrvatski Ustav prvi put spomene riječ rad na 50 i nekom članku. Prvi put spomene termin rada, rad na 50 i nekom članku, a valjda rad je nešto drugo. Mislim valjda rad je neka vrijednost koja bi trebala biti u prvom članku, jer bez rada nećemo imati ništa. A oko ostalih stvari ćemo imati još puno, puno vremena da razgovaramo. Hvala.
Posljednja replika, poštovana Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega Radin. Zadržat ću se samo na ovom vašem početku, jer su u replikama kolega Milas posebice i kolega Grubišić zaista rekli ono što sam i ja mislila reći o vašem kompletnom izlaganju. Reći ću nešto zaista, rekli ste malo nas je i da, ali od ove većine tu uvijek je ta jedna manjina do kraja saborskih sjednica jer ne koristi prigodu i pristojna je, pristojna je i prema onom o čemu se danas raspravlja. Dakle, o jednom važnom izvješću, pristojna je u odnosu na građane koji su nas izabrali, pristojna je u odnosu na sve. Nije nepristojna kao neki koji samo koriste prima time, znači kad je tu televizija, pa kad se izađe vidi se tu još nekog ima, malo se još sjedne i onda doma. Jer oni valjda imaju neke važne državničke poslove ili neke druge važne poslove, a mi drugi valjda nemamo to. Ne, mi smo ostali tu pristojni i meni je drago da jesmo i drago mi je da smo uglavnom mi tu ti koji inače jesmo do kraja sjednica pa bio to petak ili bilo koji drugi dan. I zaista smatram da Hrvatska i hrvatski ljudi su pristojni i zbog toga mislim da je i Hrvatska i prihvatila u stvarnosti najviše standarde koji se odnose na zaštitu prava nacionalnih manjina. I mislim da ćemo zaista kao što ste rekli u budućnosti moći govoriti o nekim puno važnijim i ovo je važna stvar, ali upravo možda o onom članku koji ste rekli da je na 50 mjestu o radu, pa da ćemo razgovarati o tome kad svi budu imali posao, kad će svi biti zadovoljni, da možemo onda mirno odraditi svoj posao. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo raspravu po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će uvaženi Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Pa da nema nikog ovdje ja bih govorio, da sam potpuno sam iz poštovanja spram onih koji su me izabrali, a i spram odnosa spram ovog posla. Ovo je moja tema i o njoj želim govorit pa makar me nitko u ovoj sabornici ne čuo. Možda će negdje na nekoj grani neka ptica to čut i to vrijedi. Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina postavio je okvir i standarde prava nacionalnih manjina u Hrvatskoj. Po samom sadržaju i normama koje su sadržane u tom zakonu možemo biti ponosni da Hrvatska ima zakon ustavne snage koji predviđa i propisuje najviše standarde zaštite prava nacionalnih manjina u Europi a i šire. Ne znam hoće li se kolega Radin složiti s tim. Kolegice i kolege koje su tada sjedile u ovom Domu i koje su donijele ovaj zakon mogu bit ponosni što su iznjedrili takav zakon, a i zainteresirana javnost je sigurno bila, je zadovoljna takvim zakonskim okvirom. Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu RH za 2013. godinu za potrebe nacionalnih manjina na svojih 100 stranica oslikava stanje unutar zakonskih okvira i praćenja za prošlu godinu. Mi smo u klubu HNS-a izdvojili samo neka poglavlja i područja kako bi ukazali na važnost brige za nacionalne manjine i na nestalnost kvalitete zaštite i provedbe Ustavnog zakona. No, počeli bi s nekim premisama. Ljudska prava su univerzalna, osobne slobode su nasušne i neograničene. Niti su ljudska prava trajno zaštićena niti su osobne građanske slobode uspostavljene na najvišoj razini zauvijek i nepovratno zaštićene u nijednoj državi. Ovisno o trenutnoj sigurnosno-političkoj pa dnevno-političkoj situaciji ljudska prava i slobode mogu biti manje ili više derogirani ili ugroženi. I zato je neophodno stalno brinuti o razini odnosno ugroženosti tih prava i u svakom najmanjem poremećaju ili slabljenju tih prava treba o tome javno i glasno progovarati i upozoravati. I bolje je neki put i pogrešno unaprijed viknuti nego svjesno prešutjeti ugrozu ljudskih prava i sloboda. Isto se odnosi i na prava nacionalnih manjina koja spadaju u specifična ljudska prava. Povijesni uspjeh Hrvatske da je nakon povijesnih trauma i trauma iz novije povijesti odnosno Domovinskog rata uspjela iznjedriti zakone koji štite nacionalne manjine po najvišim standardima, određenim odredbama kao što smo rekli više od standarda drugih članica EU i okvirne Konvencije o zaštiti nacionalnih manjina Vijeća Europe. No, kao što se svakodnevno uvjeravamo kako je često zakonska odredba jedno a primjena zakona nešto sasvim drugo i za ovu problematiku uveli smo i kontrolu primjene, odnosno provedbe Zakona o zaštiti manjina i ovo pred nama je 10. takvo izvješće. Ured za ljudska prava i prava nacionalnih manjina koordinirao je izradu Izvješća o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu RH za 2013. godinu za potrebe nacionalnih manjina, a u njegovoj izradi sudjelovala su sva nadležna ministarstva i druga nadležna tijela zadužena za provedbu pojedinih odredbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Kao što smo spomenuli u uvodu nekoliko je poglavlja i tema koje smo mi u HNS-u izdvojili kao intrigantne i značajne. U drugom poglavlju govori se o uporabi jezika i pisma nacionalnih manjina i to je tema koja nas zbog primjene i razbijanja ćiriličnih natpisa u Vukovaru najviše intrigira. Mi u HNS-u smo bili i još smo uvjereni da provedbe postavljanja dvopisanih ploča nije i ne bi trebalo biti političko već upravno pitanje tj. nije više. Ta je tema mogla biti političko pitanje do trenutka dok nije donesen Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i može biti politička tema o raspravi ali nikako u provedbi zakona. Članak 12. stavak 1. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina precizno govori kad se primjenjuje ravnopravna uporaba jezika i pisma kojim se služe nacionalne manjine. Nakon objave službenih rezultata popisa stanovništva 2011. godine sredinom prosinca 2012. godine Ministarstvo uprave je izvršilo odgovarajuću analizu podataka iz napravljenog popisa te je sastavilo listu jedinica lokalne samouprave u kojima pripadnici određene nacionalne manjine čine najmanje jednu trećinu stanovništva i koji su u svojim statutima sukladno odredbi članka 12. stavka 1. Ustavnog zakona u obvezi urediti ostvarivanje prava na ravnopravnu službenu uporabu manjinskog jezika i pisma na svom području. Pripadnicima srpske nacionalne manjine zajamčeno je pravo na ravnopravnu službenu uporabu svog jezika i pisma u gradovima Vrbovsko i Vukovar te u općinama Biskupija, Borovo, Cviljane, Donji Kukuruzari, Dvor, Erdut, Ervenik, Gračac, Gvozd, Jagodnjak, Kistanje, Krnjak, Markušica, Negoslavci, Šodolovci, Trpinja, Udbina, Vojnić, Vrhovine i Donji Lapac. Pripadnicima češke nacionalne manjine pravo je zajamčeno u općini Končanica. Pripadnicima mađarske nacionalne manjine u općini Kneževi vinogradi. Pripadnicima slovačke nacionalne manjine u općini Punitovci te pripadnicima talijanske manjine u općini Grožnjan. Za nas u HNS-u tu nema dilema. Zakon se mora poštovati, sve ostalo je politikantstvo i manipulacija. Jasno, postoje mjesta i forumi gdje se možda i treba razgovarati o eventualnim osjetljivostima primjene zakona, posebno u mjestima koja su tako strašno razarana kao što je to bio Vukovar ali i ostala mjesta u Domovinskom ratu. U tim situacijama treba biti posebno osjetljiv i treba posebno razgovarati sa svim stradalnicima u jednoj komunikaciji pokušati objasniti primjenu. Ali po nama nema nikakve mogućnosti da se zakon ne primjenjuje i ne provodi. Niti ovaj zakon niti bilo koji drugi. Druga tema koja se nama u HNS-u čini važnom jest provedba Akcijskog plana za uključivanje pripadnika romske nacionalne manjine. Evidentno je da je trenutno u Hrvatskoj, uvjetno rečeno, najugroženija romska manjina. Smatramo da je potreban još veći napor ukupnog društva a posebno lokalnih zajednica za što kvalitetniju i efikasniju potporu integracije Roma u društvo i zajednicu. Jedini način, po nama, jest edukacija i komunikacija. Vrlo važan segment je i podizanje razine zdravstvene zaštite širokog spektra te suzbijanje delinkventnog ponašanja Roma. Posebno je potrebno uložiti što snažnije napore u pokušajima obrazovanja odraslih Roma. Dobar je trend i pokušaj da se osnivaju kulturni centri Roma tamo gdje su naseljeno koncentrirani. Romi su sigurno manjina koja svojom kulturom i specifičnosti ako ih se na ispravan način razumije i primjeni mogu doprinijeti kulturološkom bogatstvu Hrvatske. Vidljiv je napredak u tom dijelu otkada je gospodin Veljko Kajtazi predstavnik romske manjine u Hrvatskom saboru. Treća tema koju bi HNS htio naglasiti je zapošljavanje pripadnika nacionalnih manjina u tijelima državne uprave te stručnim službama i uredima Vlade RH, posebno, kao što je i u izvješću navedeno, u MUP-u, pravosuđu te upravnim tijelima jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave. Bez obzira na odluku o zabrani novog zapošljavanja državnih službenika i namještenika u tijelima državne uprave treba značajno povećati napore kako bi pripadnici manjina mogli realizirati svoja prava u svoj njihovoj punini. Četvrta tema koju bi mi iz HNS-a htjeli posebno naglasiti jest poglavlje 12. etnički motivirana kaznena djela i postupci vezani uz diskriminaciju te poglavlje 14. ugrožavanje ostvarivanja prava i sloboda pripadnika nacionalnih manjina. Nažalost još uvijek postoje pojedinačni ekscesi kojima se i neki pojedinci daju za pravo vrijeđati, napadati druge pojedince temeljem nacionalne pripadnosti. Po ovom izvješću na područjima od posebne državne skrbi, u svakom od 51 slučaja međuetničke netrpeljivosti radilo o odnosima Srba i Hrvata. Vezano uz … [[Govornik se ne razumije.]] okolnosti posebice uz Domovinski rata to bi možda bilo i dovoljno i dosta logično, ali upućuje da je potrebno puno jači angažman cijelog društva i posebno lokalne zajednice na edukaciji i komunikaciji vezano uz međuetničku i opće uz toleranciju. U području razvijanja tolerancije prema različitosti i suzbijanju diskriminacije značajnim se ocjenjuje donošenje nacionalnog programa zaštite i promicanja ljudskih prava za razdoblje 2013.-2016. godine kao strateškog dokumenta Vlade Republike Hrvatske kojom su utvrđene mjere za poboljšanje zaštite i promicanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Jedno od prioritetnijih područja nacionalnog programa je područje prava nacionalnih manjina. I zaključno, mi u Hrvatskoj narodnoj stranci liberalnih demokrata neupitno vjerujemo u bogatstvo, različitosti pojedinaca i grupa i smatramo različitost među ljudima i specifičnost svakog pojedinca bogatstvom društva. Hrvatska je brojem stanovnika mala država ali na relativno velikom području i unutar korpusa nacionalnih Hrvata postoje brojne specifičnosti, kulturološke razlike od jezika preko običaja, narodnih nošnji pa do glazbe i glazbenih instrumenata. Imamo sreću da prostor države Hrvatske naseljavaju i mnoge druge manjinske zajednice koje svojim običajima, jezikom, pismom, nošnjama, povijesnim, kulturološkim nasljeđem još više obogaćuju hrvatsko društvo i hrvatsku kulturu. To je bogatstvo kojeg se ne smijemo odricati, minorizirati, podcjenjivati ili ga se na bilo koji način uopće pokušati rješavati. Sve manjine i svi građani Republike Hrvatske koji jesu ili se smatraju nacionalnim manjinama su naše hrvatsko bogatstvo. Nažalost zbog turbulentne, bliske povijesti eskalacija nacionalizma uoči, za vrijeme a i nakon Domovinskog rata rane još uvijek nisu zacijeljene i potrebni su nam zakoni, i potrebna su nam i tijela koja paze na provođenje zakona koji štite specifična prava nacionalnih manjina. Mi u HNS-u čekamo dan kad će u Hrvatskoj odnos prema manjinama biti takav da ćemo svi biti politički Hrvati, a manjine će se isticati samo svojim prebogati i prelijepim kulturnim i običajnim specifičnostima. Dok od toga dana posebna su nam kontrolna tijela koja su napisala, ovakva kao što su napisala i ovo izvješće, a koje će klub Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Repliku je prijavio poštovani Furio Radin.
Javit ću se oko ovog dijela, javio sam se oko ovog dijela gospodina Blažekovića kad govori o Hrvatima izvan domovine, o hrvatskoj manjini. Hrvatska ima obavezu pomagati Hrvatima izvan domovine i možda mnogi ne znaju ali i moj odbor dok je pokrivao tu tematiku, a i poslije, a i ja osobno zalagali smo se uvijek da nacionalnim manjinama, ajde da govorimo o Hrvatima izvan domovine, da se daju adekvatna sredstva. Njima se ne daju adekvatna sredstva i to nije od sada. Njima se nisu dala adekvatna sredstva niti kad je desni centar bio na vlasti i sada se to samo nastavlja. Također, snaga Hrvata izvan domovine bi trebala biti pojačana time da ih bude zastupljeno u Hrvatskom saboru na način koji je adekvatan njihovom broju što nije, jer se našlo za shodno prošlim Ustavom reducirati ih na tri, nitko ne zna zašto, barem ja ne znam zašto, i ako bi ih oni bili predstavljeni na adekvatan način, znači fleksibilno, adekvatno njihovom broju onda bi vjerojatno se čuo i više njihov glas, a možda bi se i čuo i njihov glas ako bi oni bili izabrani na način kao što smo mi izabrani. Znači ako bi bili izabrani isključivo od svojih zajednica i po mogućnosti bez upletanja stranaka.
Zahvaljujem.
Također, dopisno glasanje ili internetsko glasanje bi itekako pomagalo njihovom broju, utjecaju i broju ljudi koji bi glasali za njih.
Na repliku odgovara poštovani Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Radin, ja ni jednom riječju nisam spomenuo hrvatsku nacionalnu manjinu van Hrvatske. Ali dapače podržavam, podržavam i hvala vam jer je to jedna tema koja bi stvarno mogla biti kao posebna tema i iz sjednice Sabora a i našeg odbora bez obzira što nismo baš zaduženi za tu temu. Ali kažem podržavam, u svakom slučaju mislim da je to jedna tema o kojoj bi stvarno trebali svi zajedno ozbiljno i temeljito porazgovarati.
Posljednji prijavljeni za raspravu poštovani zastupnik Nedžad Hodžić u ime grupe nezavisnih zastupnika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora Republike Hrvatske, gospodine ministre. Pa evo, da se malo našalim, šećer na kraju, jel tako?
Ja sam šećer na kraju.
A pardon, prihvaćam ispravak krivog navoda. Ja danas prvi put govorim u ime kluba još jednog kluba čiji sam član od prije nekoliko tjedana i stoga će ovu raspravu danas koja će biti vrlo kratka i započeti sa informacijom obzirom da se razvijaju razne teorije. Dakle ja sam sa kolegama Vukšićem i Linićem u jednom novom klubu, moji razlozi za taj klub su sljedeći, radi se o ljudima koji su iz lijevog političkog spektra, ja dolazim iz Bošnjačke demokratske stranke koja programski je stranka lijevog centra. Kolega Vukšić je jedan od najaktivnijih zastupnika u ovom sazivu s druge strane kolega Linić je dugogodišnji političar, bivši ministar, čovjek koji ima što reći. I obzirom da nisu članovi niti jedne stranke ja imam u pripravnosti dvije pristupnice Bošnjačke demokratske stranke Hrvatske. šalim se naravno malo s tim, ali naravno smatrao sam da ti ljudi trebaju imati normalne uvjete za rad jer ako nemate klub, nemate ured, nemate tajnicu, ne možete za govornicu mislim da to zaslužuju. A što se tiče podrške Vladi taj klub je sasvim ja bih rekao ima svak svoju autonomiju, tome što se mog stava tiče prema sadašnjoj Vladi ona prije svega zbog svoje pripadnosti lijevom političkom centru i jasne politike prema BiH ima moju podršku apsolutnu što ne znači da smatram da čini sve dobre stvari. No evo malo i o izvješću. mislim da se nema tu posebno što reći, ja ću se samo osvrnuti na par stvari iz tog izvješća. Ono je naravno skup podataka, skupi informacija koje ćemo mi podržati i usvojiti, ali bih se osvrnuo na dvije stvari. 2013.je bio iskorak na lokalnim izborima a pripadnici nacionalnih manjina su po prvi puta u ovoj zemlji i to treba istaći pozitivno diskriminirani jer su birajući zamjenike načelnika iz manjinskih redova imali po prvi puta mogućnost da glasaju za načelnika općine i njegovog zamjenika i da dodatno isključivo kao pripadnici nacionalne manjine biraju i svog zamjenika načelnika naravno u sredinama gdje je brojnost manjina takva da to po zakonu omogućava. I to je zbilja jedan iskorak k pozitivnoj diskriminaciji. Nadamo se da ćemo dosegnuti vrlo brzo i onaj drugi kada su parlamentarni izbori ili europski izbori da možemo konzumirati takvo jedno pravo i na tim izborima. Druga stvar koja je ja bih rekao bila osrednja, a to je ta zaposlenost pripadnika nacionalnih manjina u državnoj i javnoj upravi. Ona je tu ostala na procentu koji je bio i ranije, svjesni smo i Zakona o zabrani, svjesni smo i realnosti, dakle ne možete vi konzumiranje tog zakona napraviti preko noći ali je činjenica da smo tu negdje gdje smo bili i prije i da tu nema praktično pozitivnog pomaka. Ono što smatramo za lošu stvar na jednoj načelnoj razini to je članak 8.i jedno vrlo oprečno tumačenje članka 8.iz ustavnog zakona za koji bi zbilja bilo potrebno zatražiti autentično tumačenje ovog Sabora. Jel toliko različito interpretirati jedan članak zakona kako ga mi interpretiramo u Klubu nacionalnih manjina, a vjerujem i većina kolega sa neke političke ljevice i kolega iz HDZ-a, dakle zbilja kao da ne govorimo o istoj stvari. I ja mislim da ćemo zatražiti u ime kluba da se raspravi to kako to ne bi bio kamen spoticanja. Jer ako ovako kako ga tumače kolege iz HDZ-a govorimo onda bi praktično o primjeni bilo kojeg zakona mogli postaviti pitanje da li da li se netko s tim slaže ili ne. Dakle ako imamo zakon valja ga primjenjivati, ako taj zakon radi problem na terenu što mogu prihvatiti i uvažavati idemo ga promijeniti, idemo napraviti, idemo se dogovoriti, a dogovaramo se ovdje, idemo ne raditi probleme sa zakonom koji možemo promijeniti i onda nekakav novi izmijenjeni zakon ćemo primjenjivati. Nažalost i današnja diskusija opet ode malo u te vode političke pa ću ja samo podsjetiti na par stvari, obzirom da je naš ministar matematičar po profesiji. Dakle danas smo čuli koliko to sredstava manjinci dobivaju, sasma samo dio priče jer ako s druge strane ne konzumiramo 1800 radnih mjesta samo u državnoj upravi, to onda po nekakvoj bruto plaći od 7 tisuća kuna kaže da ne konzumiramo 12,5milijuna kuna mjesečno. Pa kada to pomnožite sa 12 mjeseci onda imate računicu da po ovom zakonu pripadnici nacionalnih manjina ne konzumiraju 150 milijuna kuna. i onda nije primjereno reći da mi smo manjincima dali ovoliko ili onoliko. S druge strane ti isti manjinci koji čine 7,5% u stanovništvu ove zemlje koji ne konzumiraju radna mjesta nego tek polovično živi od nečeg drugog. Ili su poduzetnici ili zaposleni u realnom gospodarstvu. Što hoću reći? Punimo proračun. Dakle ne daje nama niko nikakve novce jer ovako kada to tako kažete onda ispadne da neki domicilni ili Hrvati kao većinski narod pune proračun pa nama nešto daju. Ne, mi punimo proračun kao i svi drugi građani ove zemlje srazmjerno našem radu i našoj brojnosti, a po ovom zakonu vidite praktično mi bi trebali imati nekakve beneficije. Nema tu beneficija pa ni u tom materijalnom statusu jer s jedne strane ne dobijamo 150 milijuna, a onda se kaže da ali vi ste dobili 139 to je i kroz obnovu i kroz sva ona sredstva koja se godišnje dobiju za sve programe nacionalnih manjina jer u ovome i Srbe zbog povratka i stanogradnju i ovo naravno preko Saveza za nacionalne manjine. Ono što bih ja vas molio dajte da nam više manjine ćirilica pred nama je loša gospodarska situacija, pred nama je jedan ozbiljan posao pred državom, dajte da to stavimo negdje sa strane da ovdje razgovaramo danas, a evo i imamo i prijedlog kako da prodamo ove mandarine koje se nemaju gdje prodati iz Neretvanske doline, dakle da se bavimo ozbiljnim i da dajemo sugestije za ozbiljne stvari, a da ne upražnjavamo i ne konzumiramo nešto što nas samo dijeli i postaje kamen spoticanja u ovom društvu. Mi smo odgovorni za ono što se događa u Hrvatskoj a nismo odgovorni za ono što se događa u Srbiji niti bi trebali ovdje govoriti e tamo to rade, a mito ovdje zbog toga i toga radimo i mi slične stvari. ne, ova zemlja se mora izdići, mi smo članica EU, mi smo iz one zemlje izašli da budemo bolje, urednije kvalitetnije društvo, a ne da nam ono što je iza nas ostalo bude bilo kakvo mjerilo. Mi ćemo podržati pretpostavljam i kolege ova dvojica iz kluba da ćemo podržati izvješće.
Sada ćemo čuti dvije replike. Prvo Ante Babić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hodžiću ja ne znam šta i kakvo drugo tumačenje treba napraviti vezano za članak 8. odredaba ovog Ustavnog zakona koji kaže da se uređuju prava i slobode pripadnika nacionalnih manjina moraju se tumačiti i primjenjivati sa svrhom poštivanja pripadnika nacionalnih manjina i Hrvatskog naroda, razvijanja razumijevanja, solidarnosti, snošljivosti, dijaloga među njima. E sad, ako vam je to sporno ne znam zbog čega bi vam bilo sporno i upitna odluka Ustavnog suda koji isto to kaže i zapravo nalaže i Vladi Republike Hrvatske, da je dužna u roku od jedne godine od dana objave odluke u Narodnim novinama uputiti u parlamentarnu proceduru izmjene i dopune Zakona o službenoj uporabi i pisma i nacionalnih manjina, a isto tako pozivajući se na članak 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Ja ne vidim šta bi, na koji način tu bilo sporno. Računica o kojoj vi govorite recimo po kojoj su nacionalne manjine trebale dobiti više s obzirom i na njihovu participaciju oni žive po zakonima Republike Hrvatske. Ja ne vidim razloga zašto ne bi podmirivali te obaveze kao i svi građani u Republici Hrvatskoj. S druge strane po onome što vidimo u ovome izvješću tih 138 milijuna kuna je samo vezano za ovo izvješće. Mi nemamo izvješća recimo od strane Vlade Republike Hrvatske po drugim ministarstvima, fondovima i agencijama koja se daju za potrebe i prava i zaštitu nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Ja svakako nisam od onih i nikada neću biti da se ukidaju, dokidaju prava nacionalnim manjinama u Republici Hrvatskoj i da onaj stupanj koji smo mi dostigli ovdje u Republici Hrvatskoj, za koji se s punim pravom i o kojem govore i druge zemlje u našem okruženju, članice EU da se to dokida. Ali isto tako moramo biti svjesni činjenice da je u Republici Hrvatskoj u ovome trenutku na snazi zabrana zapošljavanja od čini mi se još od 2009. godine, pa da je i to jedan razlog o nezastupljenosti nacionalnih manjina u zastupničkim i predstavničkim tijelima državne i javne vlasti. Hvala.
Na repliku odgovara Nedžad Hodžić.
Dobro, ja ću krenuti od kraja. Dakle, bilo je i vremena kad nije bilo zabrane pa se ta radna mjesta nisu konzumirala. I nama je jasno da smo prije dvadesetak i toliko godina stvarali državu, da se to nije moglo, dakle i da se i sad ne možete preko noći te stvari riješiti kad ima zabrane i nema. Mi smo toga svjesni. Ali isto tako onda ne treba kad imamo u istom zakonu mogućnost da smo srazmjerno zaposleni, onda ne treba manipulirat ovim ciframa pa reći mi smo to manjincima dali. To sve što je otišlo za kulturnu autonomiju, to je opet kroz naše udruge ostalo u ovom društvu kroz PDV, netko tamo i zaposlen radi pa se plaćaju doprinosi. Dakle, nisu to novci koji su otišli bilo gdje. A ja ću još jednom ponoviti, manjinci ako ne konzumiraju radna mjesta u državnoj i javnoj upravi znači da više privređuju u realnom sektoru. Svoje obaveze naravno da moraju plaćati. Ja dolazim iz realnog sektora da ne ispadne da ne želim govoriti o ciframa koje su enormne za mojih 25 godina poduzetništva i broj zaposlenih itd. Dakle, mislim da nema potrebe da se na takav način razgovara uopće, a s druge strane morat ćete priznat da je ćirilica pa i ovaj članak 8. više političko pitanje među Hrvatima i dajte to razriješite, dajte da to razriješimo svi skupa. Jer pred nama su ozbiljni problemi, pred ovom zemljom su ozbiljni problemi, a mi uporno gubimo vrijeme na stvari koje bi trebale biti ja bih rekao same od sebe definirane. Članak 8. po nama ga treba definirati tamo gdje je on donesen.
Đurđica Sumrak, replika. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, u svom ste izlaganju govorili malo za i malo protiv, malo ste branili, a malo ste tražili. Ja ću se sad osvrnuti samo na jednu činjenicu. Danas o ovome razgovaramo, o ovom izvješću zato što smatramo da je to važno izvješće. I vjerujte mi, evo govorit ću iz svog osobnoga, a vjerujem i kolega koji ne samo su tu, nego oni koji imaju važne neke druge poslove, a nisu ovdje. Meni je i volim čuti kad Srbin kaže da je Srbin, Musliman Musliman, Talijan Talijan. Ali volim reći da sam Hrvatica. I kad kažem da sam Hrvatica i Katolkinja ne želim da se netko vrijeđa. A nekako kroz neke rasprave čovjek dobije osjećaj da više baš i ne bi trebalo reći da sam ja Hrvatica i Katolkinja i da ne bi smjela nosit križ jer bih nekoga nacionalno uvrijedila. Ne bih! A kolega Hodžić, što se tiče zapošljavanja u vrijeme kad je 300 tisuća ljudi nezaposlenih, vjerujte i u državnoj i u lokalnoj upravi kad se zapošljava, znači oprostite ja to moram reći zaposli se jedan određeni krug ljudi. Među njima vjerujte su i Srbi i Muslimani. E oni se tada ne pozivaju na svoju nacionalnu, znači da su manjinci. Ne, tada je sve o.k. A znači kad ne može dobit posao onda se treba pozvati da je manjinac. Ma bilo bi predivno da svi imaju posla, ali sa ovakvim, nemojte to, ne bih htjela da se previše na tome inzistira. Vjerujte u narodu koji nema posao, kad počnemo egzistirati ako se nas tri kolega Hodžić, ja i Milas prijavimo, a imamo stručnu spremu nije važno, ali budemo primili vas. To ne shvaćaju još uvijek ljudi koji ne rade, razumijete. Treba po istim pravima, istim pravilima se svi zaposliti. Za mene je to pošteno, za mene je to najpoštenije, po stručnosti da se svi zaposle, a ne po nacionalnoj pripadnosti.
Odgovor na repliku, Nedžad Hodžić.
Mi se u svemu slažemo. Ja samo govorim o tome da pripadnici nacionalnih manjina kojih je 7 i pol posto konzumiraju radna mjesta u omjeru 3 i pol posto i svjesni smo mi toga da se to ne može preko noći riješiti. Ali zato ja i pozivam da se mi i ovdje više bavimo pitanjima kako da svi skupa otvorimo ta radna mjesta koja trebaju svima, a ne da se bavimo još uvijek ćirilicama, latinicama, usklicima, ovakvim, onakvim. Dakle, ja sam u prvom mandatu u ovom Saboru vjerujte nekad mi se učini da gubimo vrijeme, jer se bavimo minornim stvarima umjesto da činimo svi, dajemo doprinos pa i kroz naše diskusije da možda pomognemo izvršnoj vlasti tko god to bio, ja se nadam da će i ova sadašnja dobiti sljedeće izbore i zadržati kontinuitet ali moramo pomoći svim građanima. Vjerujte mi onog momenta kad budemo imali svi posao, kad ne bude socijalnih problema svima će to manje bitno biti. Što se tiče, možda to negdje se ne razumijemo, dakle pa mi po zakonu ove zemlje, ovo je sekularno društvo. Hrvatska je država hrvatskog naroda i ostalih. Jel to nešto treba posebno? Razumijete? Većina su ljudi pripadnici katoličke vjeroispovijesti pa jel to treba? Ali ako mene pitate jel križu mjesto u školi moj stav je da nije jer to nije po Ustavu ove zemlje. … [[Upadica se ne razumije.]] Evo, toliko.
Za riječ se sada javio zaključno ministar Arsen Bauk. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Mislim da mi je ovo prva saborska rasprava koja je trajala duže od 4 sata da se nisam javljao u međuvremenu. Ali to ne mora se tumačiti kao manjak entuzijazma nego više želja da se dodatno ne zakomplicira rasprava koja može otići u smjeru u koji na svu sreću nije otišla, barem danas. Dakle, što se tiče Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina tamo negdje krajem 2012. godine u Hrvatskom saboru je bila proslava 10-godišnjice donošenja ovoga zakona kada je predsjednik Savjeta za nacionalne manjine svoju prvu rečenicu rekao da smo svi mi u nekom trenutku manjina. I onda sam se ja okrenuo tadašnjem potpredsjedniku Vlade Nevenu Mimici i najozbiljnije mu počeo govoriti o problemima otočana. U prošlom sazivu Sabora sam bio u parlamentarnoj manjini a uvijek se negdje nađem u nekoj manjini gdje mogu sebe prepoznati i obično nailazim na nerazumijevanje ovih drugih koji su u tom trenutku u nečemu većina. … [[Upadica se ne razumije.]] Da sad sam u Saboru ministarska manjina, ali sam bio zastupnik pa imam razumijevanja. Tako da je vjerojatno i to razlog zbog čega je dobro da se svake godine najmanje jednom godišnje kako Ustavni zakon govori otvori rasprava u Saboru o ovome Ustavnom zakonu da se skrene pozornost na određene probleme, da se nešto i pohvali ako se ima što za pohvaliti. I ove godine su dakle osim uobičajenih tema koje ovo izvješće ima tema bila i uporaba, nešto više nego prethodnih godina, uporaba jezika i pisma nacionalnih manjina. Ja ću se osvrnuti na nekoliko segmenata iz rasprave. Prvo što se tiče prava spominjano je dakle prava Hrvata u drugim državama, posebno se dakle tu apostrofiralo Hrvate u Srbiji. Dakle, što se tiče Hrvatskog narodnog vijeća, i ne znam jesam točno rekao ali mislim da jesam, ono je bilo jedno od onih institucija koje je podržavalo uvođenje dvojezičnosti u grad Vukovar i javno se izjasnilo dakle da podržava tu vrstu aktivnosti Vlade RH. Jer je znalo da eventualne loše implikacije u Vukovaru se mogu odnositi i na njihov status unutar Republike Srbije. U nedjelju 26. listopada su izbori za Vijeća nacionalnih manjina u Srbiji i također Hrvati će dakle izabrati svoje Nacionalno vijeće na jedan drugi način nego što se bira u Hrvatskoj, putem elektorskih glasova jer nisu uspjeli skupiti dovoljan broj potpisa da bi birali neposredno svoje predstavnike. Što je opet nešto u čemu imamo veću razinu zaštite manjinskih prava jer se u nas ili vijeća ili predstavnici biraju neposredno. Što se tiče druge teme o položaju Hrvata u Srbiji koja okupira našu javnost to se tiče skupine ljudi koje mi u Hrvatskoj smatramo Hrvatima, a oni sami za sebe niječu da su Hrvati i nazivaju se Bunjevcima. Ja moram reći da u tom smislu ne osjećam neku veliku odgovornost za njihov položaj. Ukoliko netko niječe svoje hrvatsko ime onda nije ni zaslužio bolje nego da se o njihovim pravima brine Tomislav Nikolić. Kada budu se izjasnili da su Hrvati imat će sukladno Ustavu svu brigu države Hrvatske kao i svi drugi Hrvati širom svijeta. To je moj stav kojega sam imao potrebu ovdje izreći u Hrvatskom saboru. Prilikom posjete Republici Srbiji koja bi se trebala do kraja godine realizirati susrest ću se i s predstavnicima vojvođanskih Hrvata da bi vidjeli na koji način RH može pomoći u njihovom dakle životu i na koji način možemo utjecati jer će manjinska prava također vjerojatno biti i pitanje pristupanja Republike Srbije EU. Što se tiče članka 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina složit ću se sa zastupnikom Babićem da ga ne treba posebno tumačiti i složit ću se da se u tome možemo pozvati na odluke Ustavnog suda. Vjerojatno će to biti jedino u čemu ćemo se složiti u ovom trenutku jer je 12. kolovoza 2014. godine osim odluke o referendumu Ustavni sud donio i odluku kojom je potvrdio odluku Vlade RH da izvan snage stavi jedan članak izmjena Statuta grada Vukovara koji se upravo pozivajući se na članak 8. je na neki način suspendirao uporabu srpskog jezika i ćiriličnog pisma u gradu Vukovaru. Dakle, to je bila statutarna odluka iz 2013. godine. I u jednoj od svojih odluka, dakle u obrazloženju odluke Ustavni sud je jasno rekao da podržava stajališta Vlade RH koja je bila u toj odluci i da je uopće nema potrebe obrazlagati jer ih se smatra očitima. I to je temelj koji naravno mi tumačimo da je u potpunosti bilo zakonito i ustavno primjenjivati na ovakav način Zakon o jeziku i pismu nacionalnih manjina u Gradu Vukovaru i također tumačimo da je odlukom Ustavnog suda kojim se nalaže Vladi Republike Hrvatske da do donošenja izmjena Zakona o uporabi jezika i pisma ne primjenjuje taj zakon prisilnim putem. To smo shvatili kao oslobođenje od obaveze da na taj način primjenjujemo zakon u Gradu Vukovaru, a ne kao zabranu. Dakle, Vlada je imala svoju ustavnu obvezu primijeniti zakon i Ustavni sud je ovom odlukom privremeno oslobodio Vladu obaveze da to primjenjuje prisilnim putem, al samo kad se govori da se primjenjuje, to je znak da se primjenjuje, ja ne znam drugačije to objasniti. Vjerojatno ćemo tu još raspravljati, ali mislim da ne treba dodatno oko toga se, nisam sad ni ja čitao što je Vlada napisala pa da kažem evo to je Ustavni sud potvrdio. Dakle, gospodine Hodžiću, na strani sam Ustavnog suda i ta odluka o Statutu Grada Vukovara i tako je protumačen ustavni članak 8. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. A htio bi posjetiti da je u doba kad je donošen taj zakon 2002. godine članak 8. u prijedlogu Ustavnog zakona bio drugačije formuliran jer se govorilo da se vodi računa o svim onim stvarima između pripadnika nacionalnih manjina i ostalih građana. Tako je bila formulacija koja je predložena u prijedlogu i onda je amandmanom tadašnje zastupnice HDZ-a gospođe Kosor ovo ostalih građana u odnosu na pripadnike manjina, dakle taj amandman je bio da se ta riječ zamjeni sa izrazom hrvatski narod jer su ostali građani kad se oduzmu pripadnici nacionalnih manjina je hrvatski narod. I to je ona dosta detaljno, dosta jasno obrazložila da smo imali slučajeva da je u općinama gdje manjine čine većinu, recimo se izbjegavalo intonirat hrvatsku himnu, da se na neke druge načine nije vodilo računa o osjećajima, pravima pripadnika hrvatskog naroda u tim općinama da je zato dobro da se ovaj zakon stavi i izraz hrvatski narod. Dakle, to je bila, ja prepričavam dakle jer sam, obzirom kad su počeli ovi prijepori, pogledao i raspravu o tom zakonu jer ja volim kad ulazim u nekakve diskusije da barem mogu argumentirati nešto govorim. Tako da sam se nakon toga uvjerio da je tumačenje koje smo imali cijelo vrijeme, dakle da je bilo točno i to sam u razgovoru sa gospođom Kosor i vidio da sam taj dio ispravno shvatio. Kada bih se vratio u doba cinizma koje sam znao u ovom Saboru upotrebljavati, rekao bi da mene zato članak 8. simbolično podsjeća na 8 godina koalicije HDZ-a i SDSS-a na državnoj razini. To je doista bilo jedno vrijeme velike tolerancije i suživota i doba kada je, kada nisu bili ovi problemi stavljeni u prvi plan. Sada kada se situacija promijenila, sada su oni ponovno stavljeni u prvi plan, ali nadam se da će ipak ta vrsta tenzija u budućnosti padati. Dakle, Vlada Republike Hrvatske neće poduzimati ništa što bi se moglo shvatiti kao prisilne mjere. I ove izmjene Zakona o uporabi jezika i pisma u Saboru moraju biti prihvaćena dvotrećinskom većinom, dakle bez suradnje s opozicijom nema tih izmjena. Prema tome, vrlo smo svjesni da ne ide to ni preko koljena ni preko noći. Nakon događaja koji su se ticali uporabe jezika i pisma ja sam sa pripadnicima nacionalnih manjina koji su izabrani za zamjenike načelnika i župana u jedno broju općina i gradova, ali isto tako i sa načelnicima tih općina i zamjenicima načelnika iz reda hrvatskog naroda koji su također izabrani u onim općinama gdje je to po zakonu obaveza, održao dva sastanka koja su bila, dakle nisu bila niti otvorena za javnost niti su poslije bila bilo kakva priopćenja, dakle da se ljudima s terena vidi, dakle na koji način se može zakon primijeniti da ne izazove dodatne tenzije koje očito iz nekih razloga još uvijek oni izaziva. Naime, mi osim u Vukovaru nemamo proveden taj zakon ni u onim jedinicama lokalne samouprave gdje pripadnike Srpske manjine ima preko 80%. Dakle, nema dvojezičnih natpisnih ploča na ulazu u grad na prometnim znakovima, nema osim možda na tabli općine ni dvojezičnih naziva ulica osim ponegdje. Prema tome, očito je da osim u Istri da u drugim dijelovima Hrvatske ipak je taj zakon više-manje slovo na papiru, ne bih rekao mrtvo, ali pod dosta velikim stupnjem anestezije. I kako možemo, ako već ne možemo tamo gdje su bila ratna stradanja, kako možemo tamo gdje je toga ipak bilo značajno manje, kako možemo to primijeniti pa onda će se s vremenom i tenzije smanjiti. Tako da, to je jedan izazov koji nas čeka u budućnosti i tamo ćemo stavit naglasak, a ovo ćemo pokušati u dogovoru i sa opozicijom, jer kažem ne možemo izmijeniti Zakon o uporabi jezika i pisma bez glasova HDZ-a u ovom trenutku. Tako da ćemo morati, morat ćemo u jednom trenutku se sjesti i vidjeti šta izmijeniti, na koji način izmijeniti. I vjerujem da ukoliko bude kod te izmjene viđena ona očita opstrukcija da se jednostavno zbog otezanja izmjena želi taj rok za neprimjenu produžiti tražit ćemo intervenciju Ustavnog suda kroz izvješće ili kroz neki drugi način. To je nešto što nas čeka dakle do ljeta sljedeće godine jer imamo obavezu u godinu dana predložiti izmjene zakona. One mogu biti jedino i to za sankcioniranje vijeća koji to ne naprave, dakle jedina sankcija prema vijeću može biti raspuštanje i novi izbori, druge sankcije nema zato što prema Zakonu o lokalnoj samoupravi vijećnike ne možete kaznit zbog izrečenog mišljenja, zbog glasanja, zbog nečega što kaže na sjednici Vijeća niti ima kolektivnu odgovornost za predstavničko tijelo. Ako predstavničko tijelo ne radi u skladu sa zakonom, država daje instrumente da ili ukine ukoliko se radi o nezakonitim odlukama, ili da raspusti ukoliko učestalo donosi nezakonite odluke. drugih mogućnosti tu sankcioniranja nema. Meni je moram priznati drago iako nisam ni očekivao neku, dakle mislim da je rasprava bila korektna da postoji želja da se ovaj zakon provodi u onim, a ja ću ga nazvati nespornim segmentima jer očito imamo neke sporne segmente. Da se što se tiče zapošljavanja, činjenica je da se ne može baš ni udio pripadnika manjina linearno promatrati u tijelima državne uprave zato što pripadnici manjina u većini žive u nekim drugim dijelovima, recimo u gradu Zagrebu ipak nije toliki postotak pripadnika manjina, a najveći dio državnih tijela je u gradu Zagrebu. I onda normalno neće netko putovati iz Baranje zato što je Mađarske nacionalnosti u Zagreb raditi u ministarstvo. To su neka ograničenja koja su objektivna. S druge strane po dobi i po stručnoj spremi također nije jednaka zastupljenost svake od manjina unutar ukupnog stanovništva i onda tu dolazi do određene disproporcije u mogućnostima i onome što je recimo željeni cilj. Što se tiče zastupljenosti u predstavničkim tijelima za načelnike, to smo raspravljali prilikom donošenja Zakona o lokalnim izborima i Zakonom o lokalnoj samoupravi. dakle moj stav je da ako je netko predstavnik manjine da onda mora biti ili predstavnik naroda, da mora biti izabran od tih predstavnika, ako je predstavnik građana da se onda bira na općoj listi. Prema tome, smatram da bez obzira što netko tko je pripadnik nacionalne manjine bude izabran za gradonačelnika da je on predstavnik svih građana, a ne te manjine i da neovisno o tome manjina ili hrvatski narod tamo gdje je drugačija struktura stanovnika treba birati sam svog predstavnika, a mislim da smo se na primjeru hrvatskog člana predsjedništva iz BiH u zadnja dva mandata naučili razliku između predstavnika i pripadnika. U izvršnom tijelu su predstavnici jer je većinski sustav, a u gradskom vijeću su pripadnici zato je proporcionalni sustav i što oni po broju se skidaju sa stranačkih lista gdje svaki glas vrijedi jednako, a nema izgubljenih glasova da sada to pokušam na izborni sustav objasniti. I unatoč tome u 4 jedinice lokalne samouprave nismo imali predstavnike Romske manjine u vijeću pa smo ponovili izbore pa u tri od njih nijedna stranka nije kandidirala nikoga. Dakle prilika da se doista s jednim glasom dobije još jedan vijećnik u općinskom vijeću nijedna stranka to nije iskoristila što sada možemo dati kao kritiku strankama da očito nisu bili zainteresirani za reintegraciju ili integraciju te manjine, a radi se o Romskoj manjini u tri općine. Tako da evo to su jedina tri slučaja gdje nema dovoljne zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Poštovane dame i gospodo zastupnici, zahvaljujem na svim primjedbama. Što se tiče nekih drugih pitanja koja su ovdje postavljena, koja se tiču djelokruga drugih ministarstava i pitanje ono što ste gospodine Babiću još u prvoj replici bili pitali oko iznosa za kulturne programe ili što je kolegica Glavak pitala odnosa prema Romima u Međimurju vjerujem da će biti prilike u direktnom kontaktu sa onima koji su malo izravnije zaduženi za pojedina pitanja ili na sjednicama odbora o tome raspraviti. A ja bih volio predsjedniče Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina da imamo neku tematsku sjednicu o uporabi jezika i pisma tako da se ipak u jednoj užoj ali stručnijoj atmosferi to pitanje razriješi jer recimo mene isto ne čini me ponosnim kao člana Vlade što još uvijek nemamo nijedan prometni nijedan znak na ulasku u naseljeno mjesto dvojezično, a posebno što nemamo dvopismen takav. Da zato sam rekao dvopismen jer u Istri imamo i to i to i u onim općinama gdje nema dakle samo u Općini Grožnjan Talijana ima preko 33% koliko je cenzus za primjenu jezika i pisma. Dakle što se tiče Statuta Istarske županije, ja bih podsjetio 1997.godine su državna tijela intervenirala da se sa zgrade Istarske županije skine dvojezični natpis, a sada se državna tijela trude da se na neke druge institucije stavi. Tako da i u tih 16 godina ipak vidimo u kojem dijelu smo napredovali u pravima nacionalnih manjina i mislim da smo u tom dijelu u regiji daleko najdemokratskija i najbolja zemlja i to s ponosom naravno ističem. I vjerujem da nam primjeri drugih zemalja neće biti put i misao vodilja kako treba uređivati prava nacionalnih manjina jer se nećemo da nam uzor budu oni koji su gori od nas, ali da ćemo paziti što oni rade i posebno vis a vis reciprociteta to je zadaća svake hrvatske Vlade i svakog Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani zastupnici zahvaljujem. Vidim da ima replika pa ću još imati priliku dodatno zašećeriti ovo što ste gospodine Hodžiću rekli. Hvala.
Prvo ćete imati priliku odgovoriti na replike. Poštovani Branko Vukšić.
Uvaženi ministre Bauk rekli ste sada pri kraju da je rasprava bila korektna. Sasvim sigurno da je bila korektna, međutim u Hrvatskom saboru su obzirom na situaciju u državi čak i prekorektne rasprave. Malo strasti ne bi, ne sijanje mržnje nego strasti ne bi falilo. Često su ovdje "akademske rasprave" na neakademskoj razini i to nije dobro. Na samom početku ste govorili nekog ste citirali ne sjećam se točno, da smo svi mi u nekom trenutku manjina, to je sasvim sigurno. Međutim, prilike u svijetu, ne samo u Hrvatskoj nas uče da nisu uvijek manjine podređene, govorim sada na rečenicu se odnosi da su u nekom trenutku smo svi manjina. Postoji jedna manjina, a to je manjina kapitalista koja vlada svijetom, kada govorimo o manjinama. Manjine nekad vladaju, ali nekad znamo da su manjine koje su potlačene da su u pravu da nije većina u pravu. Malo prije smo vidli isto tako da je logika i poštenje ustuknulo pred interesima recimo kod glasanja malo prije. Prije su kolege govorile o tome što mi po identitetu jesmo. Kolegica je rekla da je ona Katolkinja i Hrvatica i da se toga ne treba stiditi, sasvim sigurno da ne. Ja sam građanin Hrvatske i ateist i ne stidim se toga. Imam daleko više identiteta od jednog i sasvim sigurno da mi onaj nacionalni nije primaran identitet, da imam toliko identiteta da bih trebao razvrstavati po kojem. Što čovjek ima to smo jedanput kolega Radin i ja raspravljali o tome, o identitetima i kako se oni shvaćaju to je osoba daleko širih svjetonazora.
Zahvaljujem kolega Vukšić. Prelazimo na drugu repliku, Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre. Samo nekoliko stvari na vaše izlaganje. Prvo koliko je stalo nacionalnim manjinama do današnje točke. Ostale su samo dvije u Hrvatskom saboru, jedan od njih je i predsjednik matičnog odbora. Ali kad ste govorili o elektronskim glasovima u Republici Srbiji morate također znati da Hrvati moraju sakupiti 10000 potpisa i ovjeriti ih kod javnog bilježnika i ovjeriti što je bitna razlika. Veseli me što ćete jako paziti u pregovorima Republike Srbije za zemlju kandidatkinju u EU, ali vidim da tada već više nećete biti na vlasti, pa ne morate ni o tome brinuti. Glede odluke Ustavnog suda ona je jasna. Meni samo nije jasno s obzirom da je vi znate i s njom se slažete zašto nakon ove odluke vi se oglušujete na ovu odluku suda i dalje na silu provodite postavljanje dvojezičnih ploča. Mislim da to nije potrebno i da bismo baš u tom duhu tolerancije to trebali u ovom trenutku definitivno izbjeći. I ono što ste mi na kraju rekli, zapravo ja se s vama stvarno u puno toga slažem, ali izvan Hrvatskog sabora. Ono o čemu se ne slažem sa vama i što vam neću oprostiti to je Zakon o prebivalištu, pa vas molim s obzirom da sam došao iz Njemačke prije dva dana primjerice recimo samo u Baden Württembergu je 7000 ljudi, zapravo riješen problem za 7000 ljudi, ostalih 40000 ljudi čeka. Ne znam kako ćete to provesti, ali razmišljajte o prolongiranju toga vezano za Zakon o prebivalištu. Hvala.
Na repliku odgovara ministar Arsen Bauk.
Dakle, poštovani gospodine, hajmo od zadnjeg. Dakle, ovo što se tiče Zakona o prebivalištu kako ste se izrazili nećete mi oprostiti vjerujem da je to bilo figurativno, jer to je zakon iz djelokruga MUP-a ne Ministarstva uprave, tako da u tom smislu se ne osjećam krivim. Ali mi smo, Vlada je prošle godine krajem 12 mjeseca uredbom prolongirala rok za primjenu jednog članka Zakona o prebivalištu. Kako Zakon o prebivalištu i prebivalište ima direktan utjecaj na biračke popise, a kako bi se rok poklopio sa izbornim radnjama za izbor Predsjednika Republike ja mislim da je logično da se još jednom prolongira primjena tog jednog članka za nekoliko mjeseci kako ne bi to utjecalo na regularnost izbora. A osobno, dakle ne vidim sporno u tome da ako netko živi u Njemačkoj, dakle u Baden Württembergu da tamo ima i prebivalište kada se odluči ponovo vratiti i živjeti u Hrvatsku prijavit će prebivalište, imat će u Hrvatskoj prebivalište. Ali da bi neka prava koja po sadašnjim zakonima vuku iz prebivališta trebalo osloboditi prebivališta tako da faktično nemaju štete od toga što nemaju prebivalište u Hrvatskoj jer tu ne žive. To u svakom slučaju je, se slažem da bi se to trebalo na drugačiji način riješiti u nekim segmentima. Dakle, govorimo o ljudima koji žive u Njemačkoj. Ako žive u Njemačkoj onda trebaju imati tamo prebivalište, kad se vrate u Hrvatsku, hrvatsko državljanstvo. Dakle, imat će putovnicu, ne bi imali osobnu. I kad se vrate živit u Hrvatsku otići će u policiju, prijavit će se i živit će u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Nema više prostora za to. Posljednja replika Furia Radin.
Hvala lijepa. Samo dvije kratke stvari. Prva da apsolutno kao predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina prihvaćam prijedlog da se napravi oko … [[Govornik se ne razumije.]] dvojezičnosti. To će i kako bih rekao sa pozitivnim namjerama da stvarno napokon nešto prihvatimo, sa dobrim namjerama da prihvatimo nešto zajedno između ovog pozicije i opozicije. A druga stvar, valjda tamo ćemo imati prilike isto da razgovaramo o tome gdje se doista Hrvatska nalazi u tom redoslijedu, hijerarhiji europskih zemalja po pravima koja se daju nacionalnim manjinama i normativno i na konkretnom planu. Jer prečesto upotrebljavamo to da smo strašni, da smo dobri, da smo najbolji, a neki put i ne naravno kad vi govorite gospodine ministre. Ali u nekim izlaganjima steknem dojam da je nekomu, da netko misli da imamo previše prava. Naglašavam samo činjenicu da imamo jedan od najvećih postotaka predviđenih pripadnika nacionalnih manjina koji treba da bi se postigla dvojezičnost. Niti jedna zemlja, osim mislim ove baltičke zemlje nemaju 33% ili više, sve imaju između 20 i 25% stanovništva. Samo ta činjenica pokazuje zapravo da nismo baš u svemu prvi. Ali, o tome ćemo razgovarati na okruglom stolu.
Na repliku odgovara ministar Arsen Bauk.
Zahvaljujem. Dakle, što se tiče odluke Ustavnog suda na koju sam ostao dužan u prošloj replici, dakle ja sam u javnim istupima podržao namjeru koja je išla iz te odluke i mislim da sam je ispravno protumačio. Jer kako drugačije definirati činjenicu da je Ustavni sud u svojim odlukama dvije stvari koje smo mi govorili potvrdio. Jedno da je pitanje koje se tiče članka 12. Ustavnog zakona neustavno, da se o tome ne može raspisati referendum. I drugo da je odluka kojom sam u prvom stupnju ja, a u drugom stupnju Vlada ukinuli jedan članak Statuta grada Vukovara u skladu s Ustavom. Dakle, u dvije one normativne stvari je izrijekom rekao da smo bili u pravu. Ali naravno da se može voditi računa i oko nekih drugih stvari i o tome se vodi. Što se tiče pitanja dvojezičnosti i pitanja prava manjina, dakle ja sam čini mi se u jednom segmentu smatrao recimo da bi trebalo umanjiti jedno pravo, a to je pravo na zamjenike župana i mislim da je 5% prenizak cenzus za pravo na zamjenika župana. To je moj stav jer je ta odredba u Ustavni zakon došla kao definicija da treba biti u izvršnoj vlasti u doba kad su bili poglavarstva i pod izvršnom vlasti se mislilo na člana poglavarstva. A imat člana poglavarstva i dožupana je malo drugačija priča. I to sam isto, dakle to je moj stav kad bi bio u prilici to bih podignuo na 10%, a 15% za načelnika. Ali dobro. Tako da postoji situacija kada bi se ono moglo raspraviti da li je neka razina dobra, i to uvijek. E sada naravno možda u međuvremenu toliko su prava išla naprijed da je ipak 5% prihvatljivo. Dakle, uvijek je prilika za otvorenu raspravu ali upravo zato ima u Ustavu odredba da se o zakonima koji se tiču nacionalnih manjina odlučuje dvotrećinskom većinom pa bi trebao uvijek se postići nešto širi konsenzus o tim pravima. To je jedan zaštitni mehanizam koji je dobar, koji treba ostaviti. Što se tiče rasprava o dvojezičnosti prije nego što me potpredsjednik prekine meni je žao što odbor nije raspravio prijedlog zaključka jedne trećine zastupnika i predložio Saboru da ga ne prihvati. Jer se Vlada o tome očitovala i ja ne bi bježao ni od te rasprave da skinete i tu točku s dnevnog reda koja već stoji godinama, odnosno već više od godine dana a po meni nepotrebno. Dakle, prijedlog je da odbor to raspravi i stavi na dnevni red i predloži Saboru da ne prihvati taj zaključak.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Sad ćemo prekinuti s radom. Vidimo se u srijedu u 9,30, raspravit ćemo točku 8. u našem dnevnom redu. To je prijedlog polugodišnjeg Izvještaja o izvršenju državnog proračuna. Želim svima ugodan vikend.
Izvješće o provođenju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu RH za 2013. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o provedbi Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina i o utrošku sredstava osiguranih u Državnom proračunu RH za 2013. godinu za potrebe nacionalnih manjina. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 88 glasova za, 12 suzdržanih i 1 glas protiv. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru, nastavljamo u plenarnom zasjedanju Hrvatskoga sabora sa točkom dnevnom reda: - Prijedlog polugodišnjeg izvještaja o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za prvo polugodište 2014. godine i Prijedlog polugodišnjeg izvještaja o primjeni fiskalnih pravila za prvo polugodište 2014. godine; Prijedlog ovog Izvještaja podnijela je Vlada Republike Hrvatske. Materijal je objavljen na Internetskoj stranici Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani Igor Rađenović, zamjenik ministra financija. Izvolite poštovani kolega. … [[Upadica se ne čuje.]] Uključite se.