Vidim ruku u zraku, poštovani zastupnik. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, u ime Kluba zastupnika Nacionalnih manjina bih zamolio pauzu od 10 minuta. Naime, sutra se obilježava Dan sjećanja na genocid u Srebrenici i želio bih da o tome danas par riječi kažem u Hrvatskom parlamentu. Također bih u pauzi želio podijeliti svim uvaženim kolegama cvijet Srebrenice kao simbol sjećanja na taj strašni događaj.
Hvala lijepa. Određujem stanku od 10 minuta.
Hvala.
Vidimo se u 10,55. Pozivam predstavnika Kluba nacionalnih manjina, poštovanog zastupnika Nedžada Hodžića da se obrati. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege. Prije 17 godina u srpnju 1995. godine dogodila se Srebrenica, odnosno srebrenička tragedija. U zaštićenu zonu koju Savjet bezbjednosti Ujedinjenih nacija proglašava još u travnju 1993. godine uz prisustvo snaga UNPROFOR-a koje su na području Srebrenice stigle odmah po proglašenju zaštićene zone sa zadatkom da čuvaju bezbjednost stanovništva ulazi general Mladić. General Mladić sa svojim trupama zauzima zaštićenu zonu i razdvaja muškarce od žena, od majki i supruga, kćeri i sestara, odvaja očeve, muževe, braću i sinove. General Mladić u samo nekoliko dana na najbrutalniji način likvidira više od 8000 muškaraca od 12 godišnjih dječaka do 77 staraca. Zatiru se cijele obitelji, ubijaju cijele šire familije, pokušava se uništiti cijeli jedan narod. Događa se srebrenička tragedija, događa se genocid. Umjesto dostojanstvenog pokopa kojeg zaslužuje svako ljudsko biće žrtve se radi prikrivanja zločina pokapaju na nepoznatim mjestima u masovne grobnice iz kojih se kasnije ponovno iskapaju i prebacuju u tzv. sekundarne i tercijarne grobnice kako bi se zločinu zameo svaki trag. Uvažene kolegice i kolege, danas se prisjećamo tog strašnog događaja i odajemo svoje duboko poštovanje svim stradalima i sućut njihovim obiteljima. Ali srebrenička tragedija nije samo tragedija bošnjačkog naroda kojem su pripadale žrtve genocida. Srebrenička tragedija je tragedija i srpskog naroda kojem su pripadali počinitelja zločina predvođeni generalom Mladićem. Srebrenička tragedija je tragedija i svih europskih i svjetskih naroda koji su unatoč Rezoluciji Ujedinjenih naroda i unatoč prisustvu snaga UNPROFOR-a u zaštićenoj zoni Srebrenici svjedočili o ovom strašnom zločinu na tlu Europe i na pragu 21. stoljeća. A tragedija svih tragedija je činjenica da se Srebrenica dogodila i da je upravo u formi genocida nekoliko godina ranije eksplicitno bila najavljena. U noći sa 14. Na 15. listopada 1991. godine, gotovo 4 godine prije srebreničke tragedije u Skupštini Bosne i Hercegovine iz usta Radovana Karadžića izrečene su i ove riječi, citiram: "Nemojte da mislite da nećete odvesti Bosnu i Hercegovinu u pakao, a Muslimanski narod možda u nestanak. Jer Muslimanski narod ne može da se odbrani ako bude rat ovdje." Završen citat. Dakle, izrečene su riječi koje su najavile da ukoliko Bosna i Hercegovina ne ostane u krnjoj Jugoslaviji ona će otići u ratni pakao, odnosno bošnjački narod u nestanak. Dakle, genocid je 4 godine prije nego što se zbio zapravo najavljen. Uvažene kolegice i kolege, dozvolite mi da danas uoči sutrašnjeg dana sjećanja 11. srpnja na žrtve genocida u Srebrenici kao pripadnik bošnjačkog naroda nad kojim je počinjen taj stravični zločin izrazim svoj ponos što pripadam tom narodu. Unatoč ovakvim prijetnjama izrečenim u Skupštini Bosne i Hercegovine bošnjački narod se zajedno sa hrvatskim, pa i velikim dijelom i srpskog naroda i ostalim građanima Bosne i Hercegovine na referendumu kao najvišem obliku demokratskog odlučivanja održanog 29. veljače i 1. ožujka 1992. godine odlučio za samostalnost i neovisnost Republike Bosne i Hercegovine kao zemlje tri ravnopravna naroda i svih njenih građana. Na referendum je izašlo 64,31% birača sa pravom glasa od čega je 92,7% glasovalo za neovisnost Bosne i Hercegovine. Nezadovoljni i referendumom kao najvećim dostignućem demokratskog odlučivanja, a pogotovo rezultatima tog referenduma na kojem se većina građana Bosne i Hercegovine odlučila za samostalnost utemeljenu na Ustavu Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije iz 1974. godine. Gospodari rata su odlučili Bosnu i Hercegovinu gurnuti u pakao. Moj ponos je uvažene kolegice i kolege to veći što je nakon četverogodišnje agresije na Bosnu i Hercegovinu i pored daleko najvećih žrtava koje je podnio bošnjački narod, ali uz dužni pijetet prema svim žrtvama. Poslijeratna poruka mog naroda opet bila mir i suživot, a ne mržnja i osveta. Jer suživot različitih naroda, religija i kultura bosansko-hercegovačka je prošlost, sadašnjoj i budućnost, ali i budućnost cijelog čovječanstva. I nakon srebreničke tragedije poruka srebreničkih majki, sestara, supruga i kćeri jer muške glave su pobijene i ovaj cvijet Srebrenice koji ste danas svi dobili u ovoj sabornici, koji simbolizira u stvari ljepotu života, ali opominje da se užas Srebrenice više ne ponovi. Uvažene kolegice i kolege, saborski zastupnici, kolegice i kolege političari rat nije ništa drugo do politika produžena i vođena drugim sredstvima. Srebrenička tragedija nije bila rat koji je po definiciji organizirani sukob naoružanih ljudi kao produženje politike sa ovakvim ili onakvim ciljevima. U Srebrenici se dogodio genocid u kojem su naoružani ljudi planski, provodeći politiku etničkog čišćenja ubijali nenaoružane i vezane neke druge ljude. Upravo zato uvažene kolegice i kolege političari želim sve nas podsjetiti da je rat ali i genocid rezultat politike, odnosno rezultat posla kojim se bavimo. Mi političari diljem svijeta kada zaboravimo na dijalog i posegnemo za nekim drugim sredstvima u ostvarivanju svojih ciljeva sijemo smrt, sijemo tugu, rušimo i uništavamo, igramo se sa životima i sudbinama ljudi tuđeg ali i vlastitog naroda. Izazivamo i tuđom djecom vodimo ratove, za njih tražimo opravdanja, a kada se opet od njih zamorimo ponovo sjedamo za stol, dogovaramo mir valjda nesvijest i bez smisla u međuvremenu nastalih ljudskih žrtava, materijalnih razaranja i sveopće tragedije. Upravo zato uvažene kolegice i kolege vas pozivam da danas se i u Hrvatskom saboru i upravo zato uvažene kolegice vas pozivam, da danas kada se u Hrvatskom saboru podsjećamo žrtava stravičnog zločina koji se dogodio u srpnju 1995. godine u Srebrenici, iz Hrvatske, iz našeg Parlamenta uputimo apel svim politikama i svim političarima diljem Europe i svijeta da se za ratovima više nikada i više nigdje ne poseže. Da se tragedija Srebrenice više nikada, više nigdje i više nikome ne ponovi.
Hvala lijepa. Sa ovog stola mogu reći da je Srebrenica opomena povijesti ili povijesna opomena, zavapiti ne ponovilo se. Molim da minutom šutnje iskažemo ljudski pijetet žrtvama Srebrenice. - Minuta šutnje – Slava im. Poštovane kolege zastupnici možemo li nastaviti sa radom? Prema utvrđenom dnevnom redu ove sjednice Hrvatskog sabora sada je na redu - Prijedlog zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 136. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na prvo čitanje zakona, tj. odredbe članaka od 144. do 150. Hrvatskog sabora. Raspravu o prijedlogu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik ili predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana zamjenica ministra Ministarstva pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite. Javlja se i jedan od zastupnika, ne znamo razloge pa ćemo ga pitati. Poštovani zastupnik Mladen Novak, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispričavam se malo sam kasnije ušao. U pitanju je ovaj Zakon o djeci? O maloljetnicima, pardon. S obzirom da Odbor za obitelj, mladež i sport nije imao na raspravi, odnosno ima danas u 13,30 tek prijedlog ovog zakona. Postavljam pitanje da li je ovo uopće u skladu sa Poslovnikom.
Matično radno tijelo je Odbor za pravosuđe. Žao mi je. Nastavljamo sa radom. Poštovana zamjenica ministra ministarstva, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Predlaže se donošenje Zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Dakle, riječ je o provedbenom propisu iz područja kazneno-pravne maloljetničke sfere. I ovaj zakon predlažemo iz razloga što smo u odnosu na postojeći Zakon o izvršavanju sankcija iz 2009. godine bili obvezni uskladiti ga sa novim odredbama Zakona o sudovima za mladež i posebnog Kaznenog zakona koji stupa na snagu 1. siječnja 2013. godine. Bilo je potrebno precizirati pojedine odredbe u cilju što učinkovitijeg izvršavanja maloljetničkih sankcija i potrebe usklađenja sa ovim navedenim zakonima. Nacrt prijedloga ovoga zakona uređuje izvršavanje sankcija izrečenih maloljetnicima i mlađim punoljetnicima u kaznenom postupku, a dakle to su odgojne mjere kazne maloljetničkog zatvora i sigurnosne mjere, te sankcije koje su izrečene maloljetnicima u prekršajnom postupku. Također odgojne mjere kazna maloljetničkog zatvora i zaštitne mjere. Propisana je supsidijarna primjena Zakona o sudovima za mladež, Zakona o socijalnoj skrbi, Zakona o izvršavanju kazne zatvora i Zakona o probaciji, Zakona o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama i drugih propisa ako tim zakonom nije drugačije određeno. Razgraničena je nadležnost za izvršavanje odgojnih mjera između ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi od onih koji su u nadležnosti Ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Tako će ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi brinuti o posebnim obvezama upućivanja u disciplinski centar, o pojačanoj brizi i nadzoru, o pojačanoj brizi i nadzoru uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, o upućivanju u odgojnoj ustanovi ili u posebnoj odgojnoj ustanovi dok će u sferi pravosuđa ostati upućivanje u odgojni zatvor i kazna maloljetničkog zatvora. Razgraničena je nadležnost poslova pozivanja i upućivanja maloljetnika na izvršavanje odgojnih mjera i kazne maloljetničkog zatvora kao i žalbeni postupak. Propisane su i nove posebne obveze kao što je raspolaganje prihodima, zabrana približavanja ili uznemiravanje žrtve koje su propisane važećim Zakonom o sudovima za mladež. Propisani su i novi modaliteti vremenskog trajanja boravka maloljetnika u disciplinskom centru. Dakle, to više nije Centar za odgoj kao što je bio raniji termin nego je sada disciplinski centar, pa je i to terminološki usklađeno. Nacrt prijedloga zakona propisuje da je Centar za socijalnu skrb dužan odrediti osobu, voditelja koji će izvršavati odgojnu mjeru pojačane brige i nadzora koja se provodi u skladu sa pojedinačnim programom postupanja u odnosu na maloljetnika. Propisane su specifičnosti o izvršavanju kazne maloljetničkog zatvora glede smještaja maloljetnika tijekom izvršavanja i drugih osoba s kojima maloljetnik može biti smješten prilikom izvršavanja te kazne. Posebna je pažnja posvećena izvršavanju sigurnosnih mjera i zaštitnih mjera sa obvezom da njihovo izvršavanje nadzire Centar za socijalnu skrb, jer je u svim postupcima u kojima sudjeluje maloljetnik Centar za socijalnu skrb zapravo sudionik u postupku, a u cilju zaštite interesa maloljetnika. Uloga Centra za socijalnu skrb je time pojačana i definirana i ovim se zakonom zapravo usklađuje taj provedbeni dio vezan za sankcije maloljetnika i sa Ustavom i sa zakonima, dakle Kaznenim i Zakonom o sudovima za mladež, a posebice sa Konvencijama UN-a o pravima djeteta. Ovo je prvo čitanje, pa predlažem da sve što može unaprijediti ovaj tekst bude izneseno. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Idemo raspravom po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub je Klub zastupnika SDP-a i poštovana zastupnica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pred nama je Zakon o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Postupak izvršavanja maloljetničkih sankcija i mjera nije do 2009. Godine bio uređen posebnim propisom iako se radi o osjetljivoj populaciji koja uživa i posebnu zaštitu prema Ustavu Republike Hrvatske. Kako bi se popunila navedena praznina, a i zakonodavstvo Republike Hrvatske uskladilo sa pravnom stečevinom Europske unije na području izvršavanja maloljetničkih sankcija i mjera 2009. je donijet i zakon. Podržavamo donošenje zakona, jer usklađenje, odnosno eventualne izmjene i dopune postojećeg zakona kako bi se uskladio sa kasnije donesenim Zakonom o sudovima za mladež i Kaznenog zakona i to u čak trećini odredaba doista se pokazuje kao optimalno rješenje. Ako uzmemo u obzir uz tu činjenicu i uočene probleme u praksi donošenje novog zakona je dobar prijedlog. Ono što je dobro je da je zakon u potpunosti okrenut prema maloljetnicima, jer cilj treba biti njihovo lakše uključivanje u društvo nakon odslužene kazne ili odgojne mjere. Kada vidimo iz Izvješća Državnog odvjetništva za 2011. godinu kaznene prijave protiv mlađih punoljetnih osoba su nakon godina pada u blagom porastu kao i protiv maloljetnih osoba. Što se tiče sankcija koje se izriču maloljetnicima Vijeće sudova za mladež donijelo je 1 109 odluka, od toga 958 kojima su maloljetnicima izrečene sankcije. Uglavnom su to odgojne mjere, a samo izuzetno kazna maloljetničkog zatvora, odnosno svega 14. Zašto je važno spomenuti navedeni podatak? Zato što zakonski okvir treba dati potrebnu ravnotežu između prevencije i represije i ona se nameće kao nužnost. Zato stavljam naglasak da se mladima koji su se našli na pogrešnoj strani treba pomoći, a kažnjavanje treba biti iznimka. Svrha je maloljetničkih sankcija pružanje zaštite, brige i nadzora. Maloljetnicima se kao sankcije izriču odgojne mjere maloljetnički zatvor i sigurnosne mjere čije izvršavanje Zakon o sudovima za mladež i Prekršajni zakon samo načelno uređuju. Stoga uređenje tog područja i jasno razgraničenje nadležnosti u izvršenju pojedinih sankcija zasigurno doprinose jačanju cijelog sustava. Tako se na vrlo jasan način razgraničava da je izvršavanje odgojnih obveza, a to su posebne obveze, upućivanje u disciplinski centar, pojačana briga i nadzor i nadzor uz dnevni boravak u odgojnoj ustanovi, upućivanje u odgojnu ustanovu i upućivanje u posebnu odgojnu ustanovu u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi. Dok je izvršavanje odgojne mjere upućivanja u Odgojni zavod i kazne maloljetničkog zatvora u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Na tragu jačanja instrumenata kojima se ojačava resocijalizacija maloljetnika svakako je izvršavanje odgojne mjere pojačana briga i nadzor, odnosno uvođenje potpuno nove obveze Centra za socijalnu skrb. Naime, zbog učinkovitog izvršavanja te odgojne mjere uvodi se obveza centra da odredi osobu, odnosno voditelja koja će izvršavati posebnu obvezu i o tijeku izvršavanja posebne obveze jedanput mjesečno izvještavati Centar za socijalnu skrb, a centar će svaka tri mjeseca dostaviti izvješće Državnom odvjetništvu i sudu, a na njihov zahtjev i češće. Nadalje, ovaj zakon propisuje izvršenje kazne maloljetničkog zatvora odgovarajućom primjenom Zakona o izvršenju kazne zatvora koji uređuje izvršavanje kazne zatvora za punoljetne osobe, ali propisuje posebnosti u izvršavanju ove sankcije u odnosu na maloljetničku populaciju. Tako će maloljetnik biti smješten s drugim maloljetnicima, a iznimno s mlađim punoljetnicima, a u svakom slučaju u istoj prostoriji ne može biti više od 3 zatvorenika. Pravo boravka na zraku maloljetnicima je 3 sata dok je punoljetnim zatvorenicima 2 sata. Maloljetnici imaju pravo na posjet člana obitelji 4 puta mjesečno i blagdanom za razliku od punoljetnih zatvorenika koji tu blagodat imaju 2 puta mjesečno i blagdanom. Prema maloljetnicima nije dopuštena posebna mjera održavanja reda i sigurnosti – osamljenje. Sve u svemu podržavam ovaj prijedlog zakona kojim se maloljetnicima jamči zaštita temeljnih prava utvrđenih Ustavom, a njihovo ograničavanje dopušta se samo iznimno. Posebno se jamči tajnost podataka i identiteta, a ovaj prijedlog zakona jamči postupak izvršavanja maloljetničkih sankcija i mjera da ne ugrožava njihovo ljudsko dostojanstvo, rješava ga na način koji je prilagođen osobi maloljetnika, a zaštita osobnih i imovinskih prava i interese maloljetnika u nadležnosti je Centra za socijalnu skrb. Stoga će klub SDP-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Sljedeći klub je klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pa evo na početku ja u ime kluba HDZ-a bih rekla jedan kompliment za proceduru koja inače nije baš u ovom sazivu uobičajena, a evo to je da ovaj zakon donosimo u redovitoj proceduri, dakle da se radi o prvom čitanju. Jednako tako bih pozitivnim ocijenila što se donosi novi zakon obzirom da se toliki broj odredaba postojećeg zakona mijenja. Dakle, ovakav veliki broj izmjena članaka postojećeg zakona nije u svima razlog suštinske neke izmjene, ali je izričajno, jezično i nomotehničko usklađenje. No bez obzira budući da moramo misliti o onima koji će zakon primjenjivati svakako je dobro da se utvrdi novi zakonski tekst. Naime, da podsjetimo ovaj Zakon o izvršenju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje donijet je prvi puta kao poseban zakon 2009. godine jer dotada nije bilo zakona koji bi uređivao način izvršavanja sankcija i mjera izrečenih maloljetnim počiniteljima kaznenih djela i prekršaja i na njihovo se izvršavanje primjenjivali su se posebni pravilnici i neke odredbe sudova za mladež. Međutim, u Zakonu o sudovima za mladež nije bio utvrđen postupak izvršavanja i nisu bile utvrđene sve nužne radnje za počinjanje izvršavanja sankcije bilo kaznene, bilo prekršajne. Što se tiče Prekršajnog zakona koji propisuje prekršajno-pravne sankcije i zaštitne mjere koje su se mogle izreći maloljetnicima, ali on također ne sadrži odredbe o načinu njihova izvršavanja. Stoga se ukazala potreba donošenja tog posebnog zakona obzirom da se radi o jednoj posebno ranjivoj populaciji. Naime, o populaciji koja je na početku svoga životnoga puta i ako je negdje krenula krivo procjenjuje se da je to populacija u odnosu na koju se dobrim pristupom može još utjecati da se izvede na pravi put. Dakle, to se vidjelo i u praksi sudova kod primjene sankcija. Dakle, i tada prilikom razmatranja stanja kod donošenja toga zakona dakle otprilike u preko 90% slučajeva su izricane odgojne mjere, a pridržaj izricanja maloljetničkog zatvora i kazne izricanja maloljetničkog zatvora su primjenjivane vrlo selektivno jer su se prije svega posezalo za lepezom odgojnih mjera. Također je utvrđeno da iz, da u odnosu na izrečene odgojne mjere iz nadležnosti socijalne skrbi. Većina je usmjerena prema izvan zavodskim odgojnim mjerama, gotovo 88%, a negdje onda 12% je otpadalo na zavodske odgojne mjere. Naravno, to je sve sukladno općem trendu deinstitulizacije i korištenju resursa lokalne zajednice. Dakle, možemo vidjet da i prema statistici koja je tada, a pokazatelj je nažalost, iz obrazloženja nemamo za ovaj period primjene toga zakona od 2009. do danas. Gotovo su, on je stupio na snagu 2010., gotovo 2 godine primjene. Ali evo vidimo da je prema statistici, uglavnom su kaznena djela, koja su počinili maloljetnici u većini slučajevi su to kaznena djela protiv imovine, dakle krađe. I to su područja u kojima se itekako može djelovati odgojno pravilnim pristupom. Naravno da posebno kod maloljetnika je uspješnost kazneno-pravne reakcije na počinjenje, na kriminalitet maloljetnika ovisi prije svega u ispravnom izboru predviđene sankcije. Dakle, ukoliko maloljetniku bude izrečena odgojna mjera koja ne korespondira i sa njegovom osobnošću i sa prilikama u kojima živi neće se postići svrha kažnjavanja. Svrha kažnjavanja je osim, odnosno primjene sankcije je osim samog kažnjavanja, svakako mora biti i resocijalizacija počinitelja da bi ta kazna prije svega djelovala odgojno, pro futuro. Evo, stoga mislim da je dobro da ovo područje ima svoj poseban zakon. Moram reći da je već tim zakonom iz 2009. godine u izvršenju maloljetničkih sankcija, u cijelosti je poštivana pravna stečevina Europske unije, u njega su ugrađena i načela dokumenata Vijeća europe. Dakle, taj zakon je u svemu pokrio ovo područje usklađenja sa pravnim sustavom Europe. Sada se predlaže novi zakon, prije svega na tragu ovoga donijetog 2009. godine. Kroz njegovu primjenu je, primijećeni su neki, neke nedorečenosti ili neka podnormiranost. Stoga je ovim tekstom zakona ovo ispravljeno na način da se jasno razgraničavaju nadležnosti iz područja socijalne skrbi i nadležnosti iz područja pravosuđa. Dakle, također se usklađuje, ovim prijedlogom se ovaj Zakon o izvršenju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje usklađuje sa Zakonom o sudovima za mladež, kako izričajno tako i sadržajno. Neke norme se ispuštaju jer su bile dvostruko normirane u dva zakona, negdje se usklađuju termini, primjerice dosadašnji naziv centra za odgoj promijenjen je u disciplinski centra sukladno Zakonu o sudovima za mladež. Premda sada ne možemo komentirat zakon koji je već donijet, ali čini mi se da centar za odgoj zapravo primjereniji naziv, jer je odmah jasno čemu služi i što se u njemu radi. Također, ocjenjujem da je vrlo dobro da se mjera pojačane brige i nadzora, da je člankom 35. propisano da Centar za socijalnu skrb je obavezan odrediti osobu koja će izvršavat tu odgojnu mjeru, da bi se jasno znalo tko počinitelja prati i tko je odgovoran za izvršenje te mjere. Ono što bi bilo zanimljivo da smo, da imamo danas pred sobom, a to je izvršavanje zakona iz 2009. Zato što smo tada govorili da je puno lijepih stvari zamišljeno i propisano tim zakonom, samo je pitanje hoće li bit kapaciteta da se oni u praksi i provedu. Stoga bi bilo dobro da čujemo pokazatelje jesmo li uspjeli to što smo zakonom iz 2009. predvidjeli, da li je to u praksi i provedeno. I ovom prijedlogom zakona člankom 54. je propisano dakle, dodatne poboljšice u odnosu na maloljetnika u izvršavanju kazne maloljetničkoga zatvora. Često smo čitali u medijima, a bilo je tako i bombastičnih naslova, ali zaista neprimjereno u izvršavanju maloljetničkog zatvora ili kazne zatvora, da bi maloljetnici bili smješteni sa počiniteljima teških kaznenih djela, sa teškim kriminalcima itd. Sada je to propisano da oni moraju, maloljetnici moraju biti smješteni s drugim maloljetnicima i iznimno s mlađim punoljetnicima, i da ih u jednoj prostoriji ne smije biti više od 3 zatvorenika. To je dobro, ali obzirom na godišnja izvješća o stanju zatvora i kaznionica, gdje ni u odnosu na punoljetne počinitelje ni iz daleka nisu poštivani uvjeti, jer jednostavno nema kapaciteta i s time se ne bori samo Hrvatska kroz niz godina, već i mnoge zemlje Europe i svijeta. Dakle, pitanje kada propišemo neke obveze, da li smo predvidjeli imamo li dovoljno kapaciteta, kako prostornih tako i materijalnih, u protivnom možemo se hvaliti. Često smo čuli u ovoj sabornici da je negdje 2001. ili kada donijet najmoderniji Zakon o izvršenju kaznenih sankcija, najbolji, dobio je puste pohvale, ali naravno nikada u cijelosti nije bilo izvršavano to što je pisalo u tom zakonu, jednostavno zato jer nisu bile osigurane materijalne pretpostavke za to, a i te materijalne pretpostavke koje bi trebalo osigurat, ni daleko razvijenije europske zemlje nisu uspjele osigurat. Pa ih onda logično ne treba ni propisivat, ako se ne mogu provodit. Jer se onda izlažemo samo tužbama i tužbama Europskom sudu za ljudska prava, koji naravno onda i presuđuju u korist podnositelja službe, jer kaže da jednostavno, država nije poštovala ono što je sama propisala, u svome zakonu. Evo mislim da u prvom čitanju ovo treba pozdraviti ovo usklađenje sa pratećim zakonskim tekstovima. Donijete su neke poboljšice u odnosu na izvršavanje kazne zatvora i odgojne mjere za maloljetnika, ali evo apeliram na to da ono što je propisano da se i osiguraju dovoljna sredstva da se to provodi i posebno u odnosu na ovo ponavljam na svakog počinitelja kaznenog djela i punoljetnog, ali za maloljetnika posebno mora se sastavljati pojedinačni program postupanja koje se mora temeljiti na procjeni dijagnostici potreba i stupnja rizika maloljetnika i njegovih socijalnih prilika u kojima živi i njegove osobnosti da bi osim samog kažnjavanja za počinjeno kazneno djelo prije svega bila primarna zadaća, resocijalizacija i preodgoj za budući život od kojeg će imati koristi sam maloljetnik prije svega ali svakako i šira društvena zajednica. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Sljedeći klub je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala štovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Prije svega moram reći da sam uistinu zadovoljan što ovakav prijedlog zakona prolazi kroz redovnu zakonsku proceduru odnosno kroz prvo i drugo čitanje pa postoji mogućnost da nakon javne rasprave u drugom čitanju budu i nadopunjenje nekakve stavke ovog zakona. Inače 29.12.2009.godine na snagu je stupio Zakon o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje. Struka je bila zadovoljna s tim zakonom jer se napokon njime uredio način izvršavanja sankcija i odgojnih odnosno zaštitnih mjera i jamčila zaštita temeljnih prava utvrđenih Statutom. Ovaj prijedlog zakona je u odnosu na važeći zakon poboljšan. Na kraju krajeva i napisan je zbog usklađivanja sa Zakonom o sudovima za mladež kao i sa Kaznenim zakonom. Nasilje među mladima jest tema o kojoj treba govoriti jer u posljednje vrijeme nasilje među mladima je uzelo maha. Statistički podaci su poražavajući a crne kronike u tiskanim medijima su pune članaka o maloljetničkom nasilju. Nemamo točne podatke za 2010., 2011.godinu o delikvenciji ali ono što se da iščitati neke policijske uprave su objavile da je porast maloljetničke delikvencije u Rijeci bio za 40% u odnosu na 2010.godinu, a u Splitu za 20%. Zašto je to tako i što mi možemo učiniti kako bismo u što većoj mjeri spriječili maloljetničko nasilje? tradicionalno Hrvatska je zemlja obiteljskih vrednota i još do unazad nekoliko godina ljestvica vrednota je izgledala potpuno drugačije nego sada. Iako se većina naših građana trudi da tu ljestvicu vrednota zadrži na stupnju na kojem je bila i na kojem zaslužuje biti. Na prvom mjestu je bila obitelj i poštovanje prema drugima, nažalost ta ljestvica je izmijenjena. A koji su zapravo uzroci toga? Uzroke možemo pronaći u činjenici da građani ne žive kvalitetno. Ako su sretnici rade previše za premale plaće ili uopće ne dobivaju plaće i nemaju dovoljno vremena za druženje sa svojom djecom i odgoj svoje djece. Ako su među onih 340, 350 tisuća nezaposlenih tada su većinom u depresiji jer vlastitu djecu ne mogu pravilno odgajati i biti im uzor. Jer kakav je to uzor ako ne mogu djetetu priuštiti osnovne uvjete za život a posljedica svega je da djecu praktično odgaja ulica. Nakon takvih nesretnih sudbina događa se sve više nasilja među mladima koji odgoj pronalaze u kafićima, kladionicama, sumnjivim društvima ili u medijima. Televizija i Internet su prepune nasilja, prepuni su tzv. reality shoua koji ne uče djecu ništa pametno. Evo upravo sam pripremajući ovu raspravu pročitao i par bisera jedne naše poznate starlete koja se hvali da je fakultetski obrazovana i tu bih se nadovezao na onu njezinu izjavu kada je rekla da dobro zna šta je mobing da ona ima pet mobitela. Upravo sam to htio i spomenuti da se danas u RH previše koristi engleski jezik, ne štuju se vrednote hrvatskog jezika, pa tako ja npr. ne znam šta je cyber bulling ili bulling. Mislim da postoje hrvatske riječi sa cyber bulling i za bulling isto tako i za mobing. No neću pričati o engleskom jeziku. Dakle ono što je vrlo bitno i važno unatoč ovom dobrom prijedlogu zakona trebamo odgajati svoju djecu i mlade kako ne bi došli u pokušaj izvršenja maloljetničke delikvencije. Tom odgoju obol trebaju dati i defektolozi, psiholozi, pedagozi, socijalni radnici, ali isto tako i mediji i obitelj. Dakle da ne bi došlo do takvog maloljetničkog nasilja mi moramo iz prva odgajati svoju djecu i biti im uzor. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Završna riječ, iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu i završna riječ poštovane zamjenice ministra Ministarstva pravosuđa gospođe Sandre Artuković Kunšt. Izvolite poštovana zamjenica ministara Ministarstva pravosuđa, molimo vas.
Hvala vam lijepo. Evo samo jednu rečenicu. Hvala lijepo za raspravu i za afirmativno očitovanje. Ovaj zakon je kao što smo rekli provedbeni propis, pravilan izbor predviđene sankcije nije u sferi ovoga zakona osim što propisuje i određuje kako će se sankcije provoditi. Ono što je bitno to je to definirano razgraničenje prilikom provedbe sankcija i nadasve posebna briga i zaštita maloljetnika upravo radi ostvarivanja svrhe kažnjavanja a to je odgojno djelovanje. Samo toliko. Hvala vam.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela i prekršaje, prvo čitanje, PZ br. 136. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: "Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o izvršavanju sankcija izrečenih maloljetnicima za kaznena djela prekršaje i Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je sa 121 glasom za i 5 suzdržanih prihvaćen zaključak.
Nastavljamo po redu - Prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za projekt "Financiranje vodno-komunalne infrastrukture", s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 124 Predlagatelj je Vlada RH. Prijedlog akta zakona primili ste u pretince. U skladu sa člankom 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmane možete podnijeti do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su provela nadležna tijela Hrvatskog sabora. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Nema ga, žao mi je. Idemo na raspravu. Žele li uzeti riječ izvjestitelji i predstavnici odbora? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Imamo sada prijavljenog poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića u ime kluba ili u vlastito? Izvolite poštovani zastupniče. U ime kluba HDSSB-a poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Malo je čudno da ovo je jedan doista važan zakon, bez obzira što se radi o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Razvojne banke vijeća Europe za projekt "Financiranje vodno-komunalne infrastrukture", s konačnim prijedlogom zakona koji se nalazi u hitnom postupku da nema predlagatelja, dakle da nema predstavnika Vlade. Posebno što tijekom svih ovih godina, dakle i prilikom usklađivanja svih zakonskih normi sa Europskom unijom, odnosno puta Hrvatske u Europsku uniju da je vrlo malo jedinica lokalne samouprave, dakle općina i gradova uopće ušlo u određene projekte financiranja vodno-komunalne infrastrukture, a tu se pretežno misli na sustave odvodnje u općinama, sustave odvodnje u gradovima, zajedno sa prečistačima. Pa imamo jednu vrlo poraznu činjenicu da je svega od 600 općina svega 9 općina ušlo uopće u program IPARD, a da je svega nekoliko gradova, a ja se tu mogu pohvaliti među kojima je i Đakovo ušlo u program IPA-u. A želim ovdje istaknuti i određene probleme koji su vezani upravo za povlačenje sredstava iz europskih fondova, a to je ono što je čitavo vrijeme na djelu u Republici Hrvatskoj, potpuna centralizacija. Tako da je dosadašnja praksa prema jedinicama lokalne samouprave, a vrlo malo napominjem vrlo malo sredstava i milijuna eura, tu jedino prednjači Osječko-baranjska županija koja ima i svoj ured u Bruxelessu, vrlo malo sredstava se povuklo iz pretpristupnih fondova Europske unije. Dakle, među tim gradovima je i Đakovo ali želim ukazati na to da se često političkim odlukama nadležnih ministarstava, odnosno Vlade Republike Hrvatske mijenjao redoslijed koji je bio vezan za povlačenje sredstava iz pretpristupnih fondova i nažalost ukoliko uđete kao jedinica lokalne samouprave u jedan program, dakle u jedan pretpristupni fond praktično postoji nepisano pravilo da vam je zabranjen ulazak i onemogućuje se financiranje drugih projekata iz pretpristupnih, a u budućnosti strukturnih i kohezijskih fondova Europske unije. Ono što ovaj zakon u svakom slučaju dakle neće riješiti to je pitanje samog financiranja vodno-komunalne infrastrukture jer ovdje se radi o uzimanju kredita između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe, no želim ukazati upravo na probleme koji su prisutni u svakodnevnom životu, ali isto tako moram napomenuti da se nadam da predstavnik Vlade gleda prijenos sjednice Hrvatskog sabora i da će vidjeti ono na što i kao klub HDSSB-a želimo upozoriti. To je prvenstveno, dakle veliki problemi koji su vezani je rješavanje imovinsko-pravnih odnosa, to je vezano uz neusklađivanje katastra i gruntovnice, obzirom da gruntovnica seže u nekim jedinicama lokalne samouprave bez obzira što je nekoliko puta potpisan također jedan sličan ugovor. Tada je to bila Svjetska banka za obnovu i razvoj, određeni programi Europske banke za obnovu i razvoj jesu novci potrošeni u druge projekte, a nismo riješili osnovni preduvjet da bi mnoge jedinice lokalne samouprave mogle ući u ove projekte. To je katastar, gruntovnica i rješavanje imovinsko-pravnih odnosa. Drugi problem koji je vezan za financiranje vodno-komunalne infrastrukture je da ono što u svakom slučaju treba izbjeći i treba uskladiti zakonski okvir, da jedinice lokalne samouprave kao nositelji tih projekata, dakle izgradnja sustava odvodnje sa prečistačima i sve druge vodno-komunalne infrastrukture moraju biti oslobođene od plaćanja vodnog doprinosa. Dakle, taj iznos vodnog doprinosa u mnogome je čak i nekoliko puta veći od onog komunalnog doprinosa i normalno da jedinica lokalne samouprave, dakle općine i gradovi, oslobađaju jednu takvu infrastrukturu i takvu građevinu od općeg interesa ne samo za svoju jedinicu lokalne samouprave nego i za praktično zaštitu okoliša oslobađa komunalni doprinos tako da u ime kluba tražimo i rješenje po kojem će država, odnosno Hrvatske vode osloboditi takve građevine od plaćanja vodnog doprinosa jer je i u Hrvatskim vodama, ali i samoj Republici Hrvatskoj, odnosno Vladi Republike Hrvatske, Ministarstvu financija bitnije da po meni bi trebalo biti bitnije da građani dobiju standard 21. stoljeća i da ne plaćaju nešto što doista nema veze u ovom trenutku jer u te projekte su prije svega uključena i Republika Hrvatska i Hrvatske vode i bitno je ovdje napomenuti da se treba osloboditi tog vodnog doprinosa. Treći problem koji se ovdje javlja bez obzira, dakle što ćemo podržati, dakle ovaj Okvirni ugovor o podizanju zajma za financiranje vodno-komunalne infrastrukture. Normalno da ovo ukazuje i to da smo doista u svakom trenutku siromašna država kad za sve projekte moramo uzimati zajmove. Treći problem je što u tim projektima bez obzira koliko to ja bih rekao čak i patetično zvučalo mi u projektu koji je vrijedan evo na području grada Đakova gotovo 36 milijuna eura moramo upotrijebiti potpuno europsku tehnologiju. Dakle, u izradi tog projekta u samoj finalizaciji vrlo je malo hrvatskog proizvoda, a ja bih se usudio čak reći da će vjerojatno biti i vrlo malo hrvatske građevinske operative, operative i radne snage. Dakle, to su osnovna tri problema koja su vezana za financiranje vodno-komunalne infrastrukture. Četvrti, po meni najbitniji problem koji se ovdje javlja to su izuzetno mali proračuni jedinica lokalne samouprave koji ne mogu pratiti ovakve projekte obzirom da smo evo prije nekoliko mjeseci upozoravali što će se desiti sa onom tzv. mini poreznom reformom Vlade Republike Hrvatske jer doista dolazi do daljnjeg siromašenja proračuna jedinica lokalne samouprave koji sa godišnjim proračunom od 7 ili do 100 milijuna kuna ili 200 milijuna kuna ne mogu pratiti ovakve projekte koji su izraženi u milijunima eura. Zadnji problem koji je vezan za potpisivanje i izradu vodno-komunalne infrastrukture, a moramo to otvoreno reći i sa ove govornice je povećanje cijene usluga koja će ići prema građanima. Dakle, to su standardi i problemi koji su vezani, dakle za samu izradu vodno-komunalne infrastrukture. Sljedeći problem koji je vezan za samu izradu vodno-komunalne infrastrukture je nedostatak struke. Dakle, nedostatak struke. Svjedoci smo bili da i u prošlom sazivu, pa i onim prijašnjim sazivima Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade da su često imenovane osobe prema političkoj podobnosti. No, želimo upozoriti da se upravo sada u Hrvatskim vodama rade čistke, jer se doista zamjenjuju, ja ne bih rekao stranački kadrovi nego se smjenjuju stručnjaci koji su dugi niz godina pokazali i svoju sposobnost, praktično i obranili velike gradove od poplava, a zamjenjuje ih se na primjer sa direktorom hotela koji ima iskustvo, dakle u vođenju turističke ponude u jednom od najljepših gradova Slavonije ali u izuzetno lošem hotelu. Dakle, govorim o smjeni šefa Hrvatskih voda u Osijeku koji se zamjenjuje direktorom hotela Dunav iz Vukovara, dakle čovjekom koji nema nikakve stručne sposobnosti. Isto to će se desiti i u Vinkovcima, dakle u slivu beach Bosut. Isto to će se desiti na svim, dakle razinama gdje će se zamijeniti ja bih rekao stručnjaci, zamijenit će se prije svega podobnicima sa stranačkom iskaznicom. To isto se gospođo zamjenice ministra dešava i u Hrvatskim šumama i očigledno da ovoj Vladi nije stalo do toga, a to se može desiti i u državnoj ergeli Đakovo gdje ćete postaviti jednog izuzetnog stručnjaka '48. godište koji je 2 godine na Zavodu za zapošljavanje, koji konja nije vjerojatno vidio ni na televiziji, a vjerujem da nije bio ni na ovom ručku na ergeli kada su se održavali Đakovački vezovi. Tako da evo podržat ćemo kao klub HDSSB-a ovaj zakon uz sve ove probleme. Dakle, želimo da Vlada uoči ove probleme, a isto tako se protivimo ovom čišćenju stručnjaka iz Hrvatskih voda. Ako je netko kriv i ako je netko napravio određene greške i u Hrvatskim vodama i u Hrvatskim šumama, tada to Vlada treba i objasniti, a ne smijeniti ljude dolaskom ili telefonskom sjednicom i zamijeniti ih kadrovima koji sa vodnim gospodarstvom nemaju nikakve veze osim što vjerojatno ujutro kada se briju otvore slavinu ili puste vodu iz vodo kotlića. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Time smo iscrpili listu klubova prijavljenih za raspravu o ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. I prvi je poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra. Evo ja osobno podržavam ovaj Sporazum o ovom Okvirnom zajmu sa Razvojnom bankom Vijeća Europe jer je to jedan u nizu projekata kojeg je već do sada Republika Hrvatska ostvarila sa tom bankom. Činjenica da smo povukli gotovo 400 milijuna eura u proteklom vremenu za 16 takvih zajmova od čega su 3 bila direktno Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj za kreditiranje poduzetnika. Ovaj mi je posebno drag zbog toga što se tiče komunalne infrastrukture, tj. vodo opskrbe i sustava odvodnje. Mi smo do sada već imali ovakvih zajmova i on je praktično gotovo isti kao i svi dosada. Pet godina počeka, 15 ili 20 godina otplate, nešto što je prihvatljivo za RH s obzirom i na kamate koje se kreću na nivou EU … u trenutku povlačenja tranši tj. isplata od strane banke. Dobro je i to što je predviđeno znači da ovaj kažem projekat traje gotovo 20-ak godina u otplati tako da u ovoj situaciji RH omogućava određene manevre. Dobro je i to što ćemo već u 2012. godini moći povući 150 milijuna kuna jer je to opet kažem pomoć ovom dijelu. Pogledao sam malo Plan upravljanja Hrvatskim vodama i sad mi tu nije jasno jer ovaj ugovor jasno kaže da su to sredstva kojima će se pomoći Hrvatskim vodama u ovoj 2012. godini, međutim u Planu upravljanja tih sredstava nema, nisu planirana. Tako da evo to doživljavam kao jednu pomoć Vlade Hrvatskim vodama čiji su prihodi pali u ovoj proračunskoj godini. I to je vidljivo iz njihovog plana pogotovo u dijelu održavanja ili izgradnje infrastrukture posebno na vodne sustave odvodnje gdje imamo gotovo 500 milijuna kuna ulaganja manje u odnosu na prošlu godinu iz sustava vodoopskrbe 250 milijuna manje. To je zasigurno problem za lokalnu zajednicu, pogotovo ovaj dio uz more na otocima, u priobalju koji jednostavno evo u sezoni sad u ovom vršnom opterećenju traže i imaju problema. A opet kažem zaduženi smo kao država brinuti o stanju mora i o stanju okoliša. Meni je posebno ovo iz povijesti drag jedan projekat to je tzv. CEB IV koji se zvao izgradnja objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima. To je bio jedan višesektorski zajam u iznosu 386 milijuna kuna koji je bio praktički prekretnica u odnosu RH spram hrvatskih otoka gdje smo mi u proteklih 8 godina izgradili ili dogradili ili sanirali ili uredili gotovo 100 objekata. Od toga 50 njih u sustavima vodoopskrbe i odvodnje i na taj način smo pokrenuli pitanje rješavanja zaštite voda, posebno kažem na hrvatskim otocima. Nadam se da će i te, ovdje piše da je ovo za širu zajednicu, znači širu okolinu, da je to znači moguće namijeniti i hrvatskim otocima da nam se ne bi desilo kako pojedini su zajmovi i predviđali da se odnosi samo ili na kontinentalni dio ili samo na određena specifična područja, ali uglavnom su tu otoci kažem ostajali bez mogućnosti da participiraju sa tim sredstvima, a znam da je želja uvijek bila razvojne banke Vijeća Europe i njihovih tehničkih komisija da se financira gotovost svih projekata. Znači, znam da smo osobno kažem u tim sustavima odradili pojedine faze i mnogi su ostali nezavršeni. Pitam, to ćete nam nadam se evo kasnije u svom obraćanju reći, da li je moguće da se ta sredstva iskoriste za dovršetak i da li će ti projekti imati mogućnost ili prioritet u odnosu na sve ostale kako bi se stvorila gotovost znači i funkcionalnost započetih projekata koji nisu do kraja završili. Kažem, mi smo kroz taj naš zajam CEB IV iz 2004. godine zaista postigli puno posebno na području obrazovanja gdje smo na svim malim otocima i Šibenske i Zadarske županije, Dubrovačko-neretvanske i Primorsko-goranske uspjeli obnoviti sve škole, gdje smo uspjeli obnoviti sve ambulante i sanirati ili izgraditi domove za socijalnu skrb. Kažem, ono što me posebno interesira je i to da pitanje roka korištenja mi imamo kažem 20 godina, međutim ovdje stoji da ćemo sa 31.12.2016. završiti taj zajam. Mi smo imali puno manji zajam, znači 386 milijuna kuna i trajao je punih 8 godina i završit će tek u 2013., tražili smo jedno produženje pa drugo jer radi se zaista o nemalim sredstvima, ali i vrlo zahtjevnoj instituciji koja ne dozvoli da se projekti vode na krivi način tj. da se ne vide učinci tih projekata. Pitam se da li su Hrvatske vode, da li je Ministarstvo poljoprivrede zaista spremno na takav jedan angažman s obzirom na sve ostalo? Vidim da ovo ide prema Agenciji za plaćanje u poljoprivredi, da će tu se stvoriti jedan dio kojeg već imamo dosada u angažmanu i određenih plaćanja subvencija i svega ostalog. Da li smo spremni tehnički izvesti znači sve ovo što zajam od nas traži, a mislim da je poprilično u ovom ugovoru jednostavan jer mi smo sve ostale zajmove već unaprijed morali imati projekte da bi mogli dobiti zajam? Ovdje projekata nema, ne vidimo ih, ne znamo na koga će se odnositi. Da li će to biti onda pušteno samo kažem određenim pojedincima, politici da određuje koji su to gradovi, općine koji zasluže tu pomoć ili ne. Zbog toga kažem imam određenih skepsi prema ovakvom načinu, ali kažem podržavam zbog toga što vjerujem da je ovo dio tog investicijskog ciklusa koji se stalno i najavljuje, a sredstva su vrlo povoljna i na neki način državu barem sljedećih 5 godina ne koštaju ništa. Evo, toliko od mene pa volio bih čuti od zamjenice što je zaista u ovom projektu riječ. Hvala.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku prijavljenu i to od poštovane zastupnice Ane Lovrin. Da čujemo.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Boriću da slažem se da bi trošenje sredstava za koje se zadužujemo moralo biti transparentno i da su sredstva ova trebala biti predviđena u planu da bi se vidjelo kada se dobiju i kome će ona otići da ne budu ad hoc donošene odluke kome i kako, ali kaže narod ima jednu poslovicu dobru, kaže nije svako zlo za zlo. Pa onda možda i nije tako zlo da tih 150 milijuna koji bi se povukli u 2012. nema u tom planu jer se onda možemo nadati da će upravo taj novac da bi mogao biti usmjeren na pokriće troškova vodoopskrbe za otoke. Mi znamo, i o tome je bilo govora i u javnosti, a i u ministarstvu je bilo obećanja da će se iznaći ona sredstva koja su u proračunu 2012. smanjena za tu namjenu pa sada imamo situaciju u kojoj su otoci bez vode, a u državnom proračunu nema novca za subvencioniranje prijevoza na otoke. I to možda javnost ne zna, ali vodu na otocima koja se dovozi vodonoscima, dakle po cijeni vode iz gradskih, iz obalnih vodovoda imaju samo osobe koje imaju prebivalište na otoku. Sve druge osobe plaćaju tu vodu u punoj cijeni cijenu vode plus puni trošak prijevoza na otok. Dakle, to što država subvencionira, subvencionira samo za autohtono stanovništvo. I za tu namjenu u proračunu novca je ponestalo. A ponestalo je zato jer je u proračunu srezan, kod donošenja proračuna, a znalo se već tada da neće bit ta sredstva dovoljna, jer i ona u 2011. su premašena. Evo, pa zato mislim, zato sam rekla nije svako zlo za zlo i ja apeliram, jer je rečeno iz Vlade i ministarstva da će se iznaći sredstva, pa evo moguće da to budu i upravo ta. Hvala.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani Josip Borić. Izvolite.
Pa, evo mislim da ovaj zajam ne dira možda ovaj problem vodoopskrbe Hrvatskih malih otoka. Koliko sam čuo od ministra, zadnji puta kada je bio u Saboru, to je pitanje riješeno. Iako, kažem oko toga bi se dalo sporiti jer činjenica jest da je po zakonu, komunalnom gospodarstvu dužnost gradova i općina da osiguraju svojim stanovnicima vodu. Država je tu pomagala i pomaže, i mislim da tu, kažem se našlo sretno rješenje i to će funkcionirati. Međutim, mene muči ovdje više, kažem kroz ovaj plan upravljanja voda vidljivo je da su nam regionalni vodovodi, koji su krenuli, koji su u velikoj fazi izgradnje, kroz ovaj plan upravljanja za 2012. godinu od Slavonije pa do Dalmacije ostali na minimalnim sredstvima. Na minimalnim sredstvima jer očito ih nema dovoljno. I pitam se na koji način ćemo mi onda dovršiti te velike investicije, gdje samo u Zadarskom zaleđu, Ravnim kotarima imamo nekoliko desetaka tisuća kuća koje treba opskrbiti vodom, koje je nisu imale stotinama godina. A kažem, plan upravljanja Hrvatskim vodama predviđa, evo koliko vidim ovdje svega milijun kuna, ulaganja u takav jedan vodovod. Bez obzira na sve sporazume koje smo do sada potpisivali i koji su se u ime države, kažem preuzimali kao obaveze. Zbog toga, evo se nadam da će možda i ovaj zajam pomoći barem u dijelu toga, da se ta sredstva pronađu i da ti objekti dođu u fazu gotovosti. Hvala.
Hvala i vama. I na kraju rasprave poštovana zamjenica ministra Ministarstva poljoprivrede, gospođa Španjol Snježana. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala vam lijepo predsjedniče. Poštovani saborski zastupnici i zastupnice. Ukratko ću elaborirati po vašim pitanjima i nadam se da neću ništa preskočiti. Naime, ovaj zajam je dodatno ulaganje koje će pratiti plan upravljanja. Znači plan upravljanja svojim proračunom i sve vezano za EIB i CEB je plus. 150 milijuna eura je plus. Tako da se sa dodatnim zajmovima procjenjuje ulaganje u vodno gospodarstvo do 2,5 milijarde kune u 2012. do kraja 2013. Jer kako ste sami naglasili neki projekti su izuzetno veliki i ne mogu se realizirati u 2012. godini. Meni je izuzetna čast i zadovoljstvo reći da smo mi uspjeli usprkos dosta negativnoj financijskoj klimi, u razgovoru sa bankama dogovoriti jedan ovako povoljni zajam za CEB zajedno sa EIB-om to je 150 milijuna eura dodatnih ulaganja, uz već odobrena novčana sredstva. U proceduri donošenja su i odluke Vlade o dodatnim zajmovima za vodu, za ulaganje u vodno gospodarstvo sa EBRD-om i sa Erste bankom, tako da ćemo doći do 2,5 milijarde kuna. Vezano za dovršetak projekata, naime kroz IBRD su bili financirani projekti vezani za Jadran I, Jadran II i Jadran III. Nažalost, pojedini projekti još i dan danas nisu realizirani, iz razno raznih razloga, od problema sa izmjenom prostornih planova, od problema sa pravima služnosti koji nisu pravovremeno dodijeljeni. Mi ćemo što se tiče ministarstva ubrzati procedure, maknuti administrativne terete i pokušati riješiti i taj dio to je prije moguće. Ono što je dodatno ukazano kao problem, je slaba realizacija. Iskreno, znači slično je kao i u EU fondovima, gdje postoje želje, postoje htjenja, al mislim da je netko ovdje od vas poštovani zastupnici, naglasio i tehničku pripremljenost, nedovoljan broj ljudi u lokalnoj sredini koji bi mogli pratiti jedne takve velike projekte. Upravo iz tog razloga se pripremaju zajedno nakon usvajanja ovih odluka Vlade, što pretpostavljam da će biti idući tjedan. Napravit će se liste po prvi put projekata iz kojih će se razvidno vidjeti za što su sredstva namijenjena, što do sada nije bio slučaj. Bit će objavljenje na stranicama Hrvatskih voda i ministarstva, gdje će se točno vidjeti iz kojih sredstava, na koji način i kako će biti pojedini projekti financirani. Događalo se to da su projekti jednostavno blokirali financijska sredstva, a nije bilo realizacije. Tako da oni koji su bili u mogućnosti nešto realizirati jednostavno nisu mogli doći do novca, ovako da tako kažem jedna dosta čudna situacija. Mi smo to iz analizirali u Hrvatskim vodama, u Ministarstvu poljoprivrede uprave za vodno gospodarstvo i napravit ćemo maksimum da se poveća realizacija. Projekti su bili čak i u fazi, niti ishođenja građevinskih dozvola, ni lokacijskih dozvola, nego su, ne govorim o svima nego nekima, nego su bile liste želja. Mi pokušavamo to sad dovesti na razinu realizacije i iskoristit ćemo sve mogućnosti da do toga dođe. Vezano za otoke, vezano za Zadarsko zaleđe, naravno i preko EBRD-a i preko ostalih ministarstva. Samo da još kažem, naime unutar različitih ministarstva postojali su različiti zajmovi, nije bilo koordinacije, mi smo na tome sad inzistirali zajedno sa Ministarstvom regionalnog razvoja, zajedno sa Ministarstvom poljoprivrede i sa ostalim institucijama. Koordiniramo i EIB 1, EIB 2, i nalazim mogućnosti iz kojih sredstava bi se mogli financirati koji projekti, da nam se ne dogodi da jedan projekt se prijavljuje u više ministarstva i da jednostavno nema onda realizacije. Radimo na koordinaciji i tu smo jako zadovoljni. Priprema se isto jedan strateški dokument, gdje će se točno vidjeti koje su mogućnosti, također vezano za IPARD, gdje u sklopu IPARDA postoji mjera ulaganja u ruralnu infrastrukturu i tu se također mogu povući značajna sredstva. Vezano za stručnjake i zapošljavanje, evo to ću na kraju reći. Naime, ja na žalost ispred Ministarstva poljoprivrede moram reći da smo mi zaprimili izvješće Državnog ureda za reviziju i da gotovo nema institucije u kojoj nije bilo vrlo sumnjivih poslovanja i nepravilnosti u financijskom poslovanju. Vezano s tim da su istrage u tijeku, mi ne možemo izaći u javnost dok se istrage ne završe. Tako da poštovani gospodine saborski zastupniče Vinković i o Hrvatskim šumama je bilo natpisa i o Hrvatskim vodama je bilo natpisa i o ostalim institucijama tako da s obzirom na nepravilnosti koje su utvrđene mi nešto kao odgovorno Ministarstvo poljoprivrede moramo po tom pitanju poduzeti. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Imamo prijavljena dva ispravka. Prvo je poštovani zastupnik Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa ispravljam netočan navod uvažene zamjenice da nije bilo koordinacije do sada što bi ispalo da različita tijela državne uprave i ministarstva i Hrvatske vode kao javno poduzeće nisu surađivali. Točan je navod da je bilo koordinacije da su se između ministarstava i regionalnog razvoja, i poljoprivrede, i Ministarstva mora bivšeg i Hrvatskih voda potpisivali međusobni godišnji sporazumi gdje su se udruživala sredstva i na taj način investirale investicije. Znači ne bi toga bilo ni tih sporazuma da tih međusobnih uvažavanja i potpisivanja tih sporazuma nije bilo.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Prije svega smatram da ste mi trebali dati riječ da govorim u ime kluba i to završnu riječ pa vjerujem da bi zamjenica ministra odgovorila na ono što je vjerojatno opravdano zakasnila na ovu točku dnevnog reda, a prije svega je to bitno upravo i u uzimanju ovih zajmova, a isto tako izgradnji a i sama je pričala o tome kako su prošli određeni projekti. A dopustite i sami da je ova točka bez predlagatelja počela prilično čudno. Pa evo ja ću samo iskoristiti tu i navesti te probleme.
Poštovani zastupniče ispravite netočan navod jer ste se za to prijavili. A što se tiče da tražite završnu riječ od pet minuta trebali ste se prijaviti u skladu sa Poslovnikom. Ja vašu mimiku i gestikulaciju pročitao … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Digao sam ruku prije nego što je izišla zamjenica ministra u ime predlagača Vlade.
Oprostite poštovani zastupniče samo još malo da kažem. Niste vi prvi puta u Hrvatskom saboru da znate da se prijavljuje za stolom sa prijavnicom, a dizanje ruke može značiti da tražite pauzu, da vam nije dobro, da želite zaustaviti nešto. Ja ne mogu čitati što vi mislite, niti želim čitati što vi mislite.
Čak sam rekao na glas, ali na stranu to što nije dobro. Eto dakle to su imovinsko-pravni odnosi, ne postojanje geodetske katastarske izmjere iako su novci potrošeni, mali proračun jedinica lokalne samouprave, konačno će izrada ovih projekata utjecati na povećanja cijene usluge građanima i dosadašnja forma centralizacije prema upravo projektima pretpristupne Unije. A ispravljam sada dopustite mi netočan navod, mene ne zanima gdje su istrage da li su u Hrvatskim šumama ili Hrvatskim vodama ali činjenica je da se stručnjaci zamjenjuju podobnicima.
Hvala lijepa. Time je rasprava o tekstu zakona završena. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Razvojne banke vijeća Europe za projekt financiranje vodno-komunalne infrastrukture, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 124, rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 130 glasova prihvaćen zakon.
Sada prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je: - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke o predaji i prihvatu osoba kojih je boravak nezakonit, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 135 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ne, ako vi želite poštovani. Izvolite poštovani zamjeniče ministra. Poštovani zamjenik ministra Evelin Tonković.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Republika Hrvatska i Savezna Republika Njemačka potvrdile su interes za sklapanje novog suvremenijeg dvostranog međunarodnog ugovora o predaji i prihvatu osoba koji je boravak nezakonit. Predmetnim sporazumom na prikladni se način uređuju pitanje predaje i prihvate osoba koje nezakonito borave na državnom području druge ugovorne stranke kao i tranzita osoba u skladu sa općim normama međunarodnog prava. Sporazum su dana 8.ožujka 2012.godine u Bruxellesu u ime Vlade RH potpisali ministar unutarnjih poslova RH gospodin Ranko Ostojić i za Vladu Savezne Republike Njemačke savezni ministar unutarnjih poslova Hans Peter Friedrich. Zakonom o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Vlade Savezne Republike Njemačke o predaji, prihvatu osoba koji je boravak nezakonit sporazum se potvrđuje kako bi njegova odredba u smislu članka 141. Ustava RH stupile na snagu i postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Za raspravu nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za glasovanje.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Savezne Republike Njemačke o predaji i prihvatu osoba kojih je boravak nezakonit, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 135, rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zakon prihvaćen sa 130 glasova za.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. To je: - Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Republike Albanije o uzajamnoj pomoći u slučaju katastrofa i velikih nesreća, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 137 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra Ministarstva unutrašnjih poslova gospodin Evelin Tonković. Izvolite poštovani zamjeniče.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Sporazum između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Republike Albanije o uzajamnoj pomoći u slučaju katastrofa i velikih nesreća koji je potpisan u Dubrovniku dana 7. listopada 2011. godine rezultat je zajedničke želje za daljnjim promicanjem i produbljivanjem zajedničke suradnje i uzajamnog pružanja pomoći u katastrofama. Sporazumom su uređena pitanja pružanja uzajamne pomoći u katastrofama na državnom području jedne od ugovornih stranaka, uvjeti suradnje u prevenciji katastrofa, suradnje u područjima uzajamnog obavješćivanja o prijetećim katastrofama, nastalim katastrofama i njihovim posljedicama, suradnja u području obrazovanja i obuke u zaštiti, spašavanju i pružanju pomoći te razmjena znanstvenih i tehničkih informacija važnih za zaštitu od katastrofa. Zakonom se predmetni sporazum potvrđuje kako bi njegove odredbe u smislu članka 141. Ustava Republike Hrvatske stupile na snagu i postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala i vama poštovani ministre. Žele li izvjestitelji odbora, radnih tijela Hrvatskog sabora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vijeća ministara Republike Albanije o uzajamnoj pomoći u slučaju katastrofa i velikih nesreća, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 137, rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zakon usvojen jednoglasno sa 132 glasa.
Raditi moramo, zato idemo na sljedeću točku po dnevnom redu. To je - Prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, prvo čitanje, P.Z.E. br. 138; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta zakona primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na prvo čitanje zakona, članci 144. do 150. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik Vlade, predlagatelja, dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovani zamjenik ministra Ministarstva financija gospodin Boris Lalovac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Zabrinjavajući podaci o ukupnoj nelikvidnosti u hrvatskoj privredi, pravna nesigurnost vjerovnika i investitora glede naplate svojih potraživanja, dugotrajnost stečajnih postupaka, niska kapitaliziranost, odnosno loša financijska struktura trgovačkih društava sa visokim udjelom kamata vode ka financijskoj opterećenosti i niskoj investicijskoj bazi trgovačkih društava što predstavlja temeljni problem k ostvarivanju gospodarskog rasta i novog zapošljavanja. … [[Govornik se ne razumije.]] podaci o nelikvidnosti od kraja 2008. godine kada su iznosili 18,5 milijardi kuna u 2009. kraj 27,1 milijardu kuna, kraj 2010. 35,8 milijardi kuna, kraj 2011. 41,7 milijardi kuna i najnoviji podaci preliminarni sa 6. mjesecom 2012. je 43,9 milijardi kuna. Znači 600 milijuna kuna manje nego što smo zadnji put objavili stanje 31. svibnja gdje je bilo negdje oko 44,5 milijardi kuna. Ovi podaci pokazuju da su samo u 4-godišnjem razdoblju narasli preko 23 milijarde kuna. Broj insolventnih poslovnih subjekata od 2008. godine do danas povećao se sa 52 tisuće na preko 74 tisuće insolventnih poslovnih subjekata. Problem nelikvidnosti još više zabrinjava ako se pogleda njegova struktura jer iznos prijavljenih neizvršenih osnova za plaćanje dužih od godinu dana iznosi više od 36 milijardi kuna ili preko 80% ukupnih blokada što postavlja pitanje njegove naplativosti, odnosno konsolidacije putem nove regulative. Visoku nelikvidnost nisu uspjeli riješiti stečajni postupci jer prema podacima raspoloživim u ovom trenutku 89 stečajnih postupaka u RH traje dulje od 10 godina, 166 postupaka traje dulje od 5 godina, a njih 287 traje dulje od 3 godine. Prema studiji Svjetske banke – Doing business – u kategoriji brzine i lakoće provođenja stečajnog postupka Hrvatska zauzima neslavno 94. mjesto od ukupno 183 zemlje, gdje je Albanija 64., Mađarska 66., Slovačka 35. Hrvatska je gora i od prosjeka zemalja istočne Europe i centralne Azije. Studija kaže da se kod nas naplati samo cca 30% potraživanja. Također, jedan od problema poduzetnika u RH je niska kapitaliziranost istih što svakako utječe na financijsku nestabilnost realnog sektora te predstavlja znatno ograničenje za daljnje investicije, rast i zapošljavanje. Kapitaliziranost hrvatskih poduzeća u zadnjih 10 godina pala je sa 56% 2001. koliko je iznosila na svega 34% 2011. godine. Loša financijska struktura ogleda se u povećanju kreditnih zaduženja prema bankama. Agregirano povećanje iznosilo je sa 208 milijardi koliko su bile ukupne obveze poduzetnika koji su predali Godišnji financijski izvještaj Financijskoj agenciji sa 208 na 223. Znači, povećala su se kreditna zaduženja kod banaka za 15 milijardi kuna ili znači oko 2 milijarde eura, došlo je do povećanja troškova kamata od 2010. sa 15,3 milijarde kuna na 16 milijardi kuna koliko su hrvatskih poduzetnici platili kamata u 2011. godini. Što zaključno dovodi do manjih investicija koje su u padu iz 2010. na 2011. sa 37,3 milijarde kuna na 32,9 milijardi kuna u 2011. godini. Navedeni podaci odnose se na agregiranu bilancu onih poduzetnika koji su predali Godišnji financijski izvještaj za 2011. godinu, odnosno njih 98 tisuća i 530. Svi ovi gore navedeni problemi likvidnosti, prezaduženosti, niske kapitaliziranosti, financijske opterećenosti kamatama, dezinvestiranosti ukazuju na tešku situaciju hrvatske privrede i predstavljaju glavne razloge predlaganja novog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. Kao glavni ciljevi koji se žele postići ovim zakonom su omogućiti poduzetnicima financijsko restrukturiranje radi ponovne uspostave likvidnosti i solventnosti, povećati kapitaliziranost pretvorbom tražbina u udio u kapitalu, financijskim restrukturiranjem smanjiti financijsku opterećenost kamatama, osnažiti poduzeća za nove investicijske cikluse, povećati vrijednost imovine dužnika, u stečaju se imovina dužnika redovito rasprodaje ispod realne cijene, povećati razinu odgovornosti uprave prema vjerovnicima, očuvati radna mjesta, osigurati jednak tretman vjerovnika u istom položaju prema dužniku. Zatim, izbjegavanje dugotrajnih i skupih sudskih postupaka te kroz upravni postupak koji je brži i troškovno učinkovitiji započet na inicijativu dužnika bez narušavanja i prestanka poslovanja. Glavna karakteristika novog zakona je da se predstečajni postupak vodi kroz upravni postupak koji je kontroliran i nadziran od strane nagodbenog vijeća i ima rok za izvršenje od 120 dana. Isključivo se temelji na dobrovoljnoj volji dužnika i vjerovnika koji usvajaju novi Financijski plan restrukturiranja u zadanim rokovima uz mišljenje revizora i kontrolu povjerenika nagodbe. Mjere iz Financijskog plana restrukturiranja bi uključivale smanjenje ili odgodu dospjelih dužnikovih obveza, u društvima kapitala povećavanje temeljnog kapitala, otplatu u ratama, izmjena rokova dospjelosti, kamatnih stopa ili drugih uvjeta kredita, zajma ili druge tražbine ili instrumenata osiguranja, unovčenje ili prijenos imovine radi namirenja tražbina, otpust duga, otpis kamate, izmjena kamatnih stopa, izvršenje izmjena ili odricanje od založnog prava davanje dodatnih sredstava u osiguranje od strane dužnika ili trećih osoba, uključujući davanje jamstava ili garancija. Pretvaranje tražbina vjerovnika u kapital, povezivanje poduzetničkim ugovorima sa strateškim partnerom radi održivosti nastanka poslovanja, te dokapitalizacija od strane strateških partnera. U zakonu se posebno navode rokovi plaćanja među poduzetnicima, te između poduzetnika i osoba javnog prava. Ugovorom među poduzetnicima može se ugovoriti rok ispunjenja novčanih obveza do 60 dana, a ako ugovorom među poduzetnicima nije ugovoren rok za ispunjavanje novčanih obveza, dužnika je dužan bez potrebe da ga vjerovnika na to pozove ispuniti novčanu obavezu u roku od 30 dana. Iznimno, može se ugovoriti i dulji rok ispunjenja novčane obveze u slučaju trgovačkog kredita, pod uvjetom da je dužnik novčane obveze, da je dužnik novčane obveze izdao vjerovniku, a sredstvo osiguranja tražbine koji ima učinak ovršne isprave, a koji rok ni u kom slučaju ne može biti dulji od 360 dana. Ugovorom između poduzetnika i osoba javnog prava u kojem je osoba javnog prava dužnik novčane obveze, može se ugovoriti rok ispunjenja novčane obveze do 30 dana. Iznimno, može se ugovoriti duži rok ispunjenja novčane obveze, ali ne duži od 60 dana. Primjena navedene regulative i promjena, znači primjena navedene regulative zahtjeva i promjenu ostalih regulativa, kao šta je Stečajni zakon, u kojem se treba brisati odredba o preustroju. Zakon o preuzimanju dioničkih društava temeljem stjecanja dionica u postupku predstečajne nagodbe, ne nastaje obveza za preuzimanje društva. Zakonom, moramo mijenjati Zakon o kreditnim institucijama gdje se mijenjaju preduvjeti za ograničenje ulaganja banaka. Također, Zakon o trgovačkim društvima gdje se treba nametnuti obveza uprave za pokretanje predstečajne nagodbe, te Zakon o rokovima ispunjenja novčanih obveza koji se stavlja van snage, budući da su rokovi obveze definirani u ovome zakonu. Jedan od problema, praćenje nelikvidnosti i poslovanja ukupne privrede, je i veliki broj financijskih izvještaja koji se ne podnose financijskoj agenciji, iako za to postoji zakonska obveza. Tu su već pokrenuti neki koraci koje definitivno treba ubrzati i kontrolirati. Kreiran je popis od, pazite sada 37 803 poduzetnika koji od 2008. do 2010.,odnosno 3 godine zaredom nisu predali godišnja financijska izvješća, te je za njih pokrenuta procedura brisanja po službenoj dužnosti. Odnosno, sukladno članku 70. stavka 3. Zakona o sudskom registru. Od ukupno kreiranog popisa, znači 37 803 poduzetnika, 24 248 poduzetnika nema evidentirane neizvršene osnove za plaćanje, dok 13 555 poduzetnika ima ukupnu blokadu od 8,6 milijardi kuna. Sada sam probao u konačnici sumirati korake, na koji način bi probali riješiti nagomilane ove probleme nelikvidnosti, koje sam rekao na koji način stvaraju probleme u privredi. Prvo, znači brisanje iz registara onih poduzetnika koji nisu predali godišnje financijsko izvješće zadnje 3 godine, a nisu blokirani. Drugo, brisanje iz registra onih poduzetnika koji nisu predali godišnje financijsko izvješće zadnje 3 godine, a blokirani su u ukupnom iznosu od 8,6 milijardi kuna. Treće, kreiran je popis, na dan 31.05.2012. godine, od 26 650 pravnih osoba koji nemaju zaposlenih i blokirani su duže od 60 dana, sveukupnom blokadom od 19,8 milijardi kuna. Odnosno, zadovoljavaju uvjete za skraćeni stečajni postupak. Budući, da financijska agencija vodi očevidnik redoslijed izvršenja, predložit ćemo da FINA podnese zahtjeve nadležnim Trgovačkim sudovima za pokretanje skraćenih stečajnih postupka uz oslobađanje od obveze za plaćanje sudskih pristojbi. Budući da se za one za koje sud utvrdi kriterije za skraćeni stečajni postupak donosi rješenje o otvaranju i zatvaranju postupka, nakon čega FINA isknjižava njihove osnove i vraća ih ovrhovoditeljima. Za oko 9 650 pravnih subjekata, koji su blokirani duže od 60 dana, koji imaju 30 198 zaposlenih i ne izvršene obveze, od 14,9 milijuna kuna, pokušat će se izvršiti konsolidacija putem nove zakonske regulative. Također, će se isto pokušati izvršiti za ona poduzeća oko 2300 pravnih osoba, koji zapošljavaju 13 tisuća radnika i nalaze se u kratkotrajnoj blokadi, znači do 60 dana u iznosu od 2,1 milijardu kuna. Drage gospodo saborski zastupnici vidite, s obzirom na ove podatke koje sam iznio od 37 800 poduzetnika koji moramo dati zahtjev za brisanje iz registara. Kakav se posao nalazi pred nama? Znači, pokušali smo ih selektirati na onaj način gdje ćemo probati uvesti disciplinu i ko evidentiranja godišnjih financijskih izvještaja i kod, znači kroz skraćene stečajne postupke, zapravo probati izbrisati, odnosno zatvoriti stečaje za ona poduzeća koja nemaju zaposlenih. Ali nažalost ovi alarmantni podaci koji govore o velikom broju nelikvidnih poduzeća koji nemaju zaposlene i koji nemaju imovinu. Ponovno se vraćamo na ono pitanje Općeg poreznog zakona i proboja pravne osobnosti. I postavlja se pitanje, kako se moglo dogoditi ovoliki dugovi i sada vidite i cjelokupnu jednu priču koju pokušavamo zaokružiti i tim Općim poreznim zakonom i ovim rješavanjem nelikvidnosti. Da su to jedan mozaik kockica, i znači koji se moraju međusobno ispreplitati kako bi mogli riješiti, kako bi mogli riješiti ovaj problem nelikvidnosti. Znači, ovim zakonom znamo da je jedna nova praksa koju uvodimo na hrvatsko tržište. pokušali smo se služiti najboljom praksom i od slovenskog zakona i od Američkih zakona. Znam da su se, da je bila u javnosti dosta, ajmo reći vike, kako je ovo antipoduzetnički zakon. Međutim, moramo imati neke mehanizme, moramo biti odgovorni, moramo pokušati uvesti red, odnosno zapravo da vidimo, zapravo koja su ta poduzeća koja posluju u državi po zakonima i njima dati daha, zapravo da mogu poslovati normalno i da mogu biti konkurentni, i pogotovo prilikom ulaska Hrvatske u Europsku uniju. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zastupniče ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela Sabora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Raspravu počinjemo sa klubovima u Hrvatskom saboru. Prvi klub je klub SDP-a i Draženko Pandek, poštovani zastupnik. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, uvaženi kolegice i kolege zastupnici. Uvodno, istaknuo bih da klub SDP-a podržava prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i … [[Govornik se ne razumije.]] Naime, dosadašnje stanje uistinu, u pogledu provođenja stečajnih postupaka, ukazuje na potrebu učinkovitijeg i djelotvornijeg pravnog okvira za rješavanje problema nagomilane nelikvidnosti. E kako je već navedeno u 2011.bilo je preko 70 tisuća pravnih osoba s blokiranim računima, a čak preko 55 tisuća poslovnih subjekata bilo je u blokadi duže od 360 dana. Nelikvidnost je dakle dosegla rekordne iznose od 5,3 milijarde eura a svaki dan gotovo 50 poduzetnika je odlazilo u blokadu. S druge strane priliv stečajnih predmeta prema podacima Visokog trgovačkog suda nije bio niti blizu tih brojke. Te činjenice ukazuju da sustav stečajnih mjera propisanih Stečajnim zakonom koji imaju za cilj među ostalim makar djelomičnu naplatu potraživanja vjerovnika te uklanjanje s gospodarskog života onih poslovnih subjekata koji više zbog prezaduženosti ili nemogućnosti za plaćanje ne mogu poslovati odnosno njihov preustroj radi nastavka poslovanja ne funkcionira na način kako je priliko donošenja Stečajnog zakona bilo predviđeno. Te brojke ukazuju na činjenicu da uprave društva nisu poštovale odredbu Stečajnog zakona kojim se nalaže predlaganje otvaranja stečajnog postupka u roku od 21 dan po nastanku nesposobnosti za plaćanje prezaduženosti čime su se stvarali uvjeti da tako kažem infekcija nesolventnosti i dalje širi u gospodarskom sustavu do ovih rekordnih brojki. Isto tako ta brojka ukazuje i na pasivna ponašanja vjerovnika koji do sada ni prije ni nakon pokretanja stečajnog postupka nisu pokazali dovoljno inicijative da se brzo donesu ključne odluke koje bi vodile bržem razrješenju insolventne situacije. I u slučajevima kada je stečaj pokrenut uočeno je da veliki broj stečajnih postupaka traje iznimno dugo što je primijećeno u mjerodavnim međunarodnim studijima a stečajni postupku koji su pokrenuti u prosjeku su doveli do nemjerenja tek 30% potraživanja vjerovnika što je istaknuo zamjenik ministra. Također nastavak poslovanja poslovnih subjekata nakon stečaja je bio prije izuzetak nego pravilo. Pokretanje stečaja u pravilu značilo prestanak poslovanja društva, gašenja aktivnosti i otpuštanja radnika. Mislim da se možemo svi složiti s društvenom potrebom da čim veći broj poslovnih subjekata bude u stanju prebroditi teškoće uzrokovane trenutnim problemima u poslovanju uzrokovanih krizom ili možda poslovnom politikom koja se pokazala pogrešnom a sama srž poduzeća još uvijek zdrava i omogućuje uz odgovarajuće restrukturiranje nastavak poslovanja. Stoga svakako pozdravljamo mjere kojima će se ovim zakonom omogućiti brže i učinkovitije postupanje započeto na inicijativu dužnika a u konačnici koja će poduzetnicima biti omogućeno da nastave sa poslovanjem. Smatramo da će ovako posložen sustav pokretanja postupaka predstečajne nagodbe bitno pridonijeti rješavanju problema nelikvidnosti i insolventnosti te potaknuti veći oprez odgovornih osoba poduzetnika u sprečavanju nastanka takve situacije koja bi dovela do nelikvidnosti poduzeća ali i većem angažman vjerovnika radi rješavanja takvih situacija. Uključivo dakle i uključivanje u vlasničku strukturu dužnika trgovačkih društava što do sada također je bio rijedak slučaj, imali smo slučajeve da se od države kao imatelja dionica ili udjela da se uključi u vlasničku strukturu a takav angažman na razini prihvatnih osoba koje su vjerovnici je izostao. To će se kako smatramo ostvariti u prvom redu … sankcijama dakle koje su ovdje predviđene u slučaju nepoduzimanju obveznih radnji od strane dužnika propisanih ovim prijedlogom ali i kratkim propisanim rokovima za postupanje kako stranaka tako i nadležnih tijela. Ne manje važno, smatramo da će u postupcima predstečajne nagodbe znatno više biti zaštićena i prava radnika nego što su bila do sada u stečajnom postupku. Stoga posebno pozdravljamo odredbu članka 15.kojim je proopisano da se smatra da je poduzetnik nelikvidan ako više od 30 dana kasni s isplatom plaće za radnike kao i plaćanjem pripadajućih poreza i doprinosa. Premda na ovu odredbu možemo očekivati značajne primjedbe smatramo da svakako treba zadržati jer radnici ne sudjeluju u dobiti poduzeća, plaće radnika su trošak poslovanja rekao bih s ljudskim licem. I uvođenje ove odredbe značajno po našem mišljenju jača položaj radnika u odnosu na dosadašnje stanje a pogotovo praksu u stečajnom postupku. U djelu koji se odnosi na ispunjenje novčanih obveza ovaj prijedlog zakona predstavlja nadogradnju Zakona o rokovima ispunjenja novčanih obveza postanu dijelom kojim se propisuje posebna naknada za troškove prouzročene vjerovniku dužnikovim zakašnjenjem s ispunjenjem novčane obveze, te omogućavanja dizanja tužbe na utvrđenje ništetnosti ugovora među poduzetnicima dakle i komorskim i interesnim udruženjima poduzetnika te pravnim osobama koje se bave zaštitom kolektivnih interesa vjerovnika i novčanih obveza. Te odredbe istina predstavljaju harmonizaciju sa pravnom stečevinom EU ali uvjereni smo da će pridonijeti onemogućavanju korištenja povoljnijeg položaja jača strana u ugovornom odnosu. Dakle očito je da se u EU a ne samo kod nas uočili da postoji snažna potreba da se zaštiti slabija ugovorna strana onaj mali dobavljač koji velikim korporacijama primjerice dobavlja određena dobra i usluge i koja je u značajno nepovoljnijem položaju nego da tako velika korporacija posluje sa drugom takvom korporacijom. Očito je da će se ovim prijedlozima zakona omogućiti veća zaštita veća zaštita takvih upravo malih slabijih strana u ugovornom odnosu. Stoga ponavljam SDP-a podupire donošenje ovog zakona. Smatra ga dobro promišljenim i strukturiranim. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HSU-a i poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra s pomoćnicom, kolegice i kolege. Klub HSU-a svakako pozdravlja prijedlog ovog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi i moramo ustvrditi da je kod ljudskog roda naknadna pamet ipak najkvalitetnija vrsta pameti jer da samo ovako nešto imali tamo 2000.pa naprijed a možda i prije vjerojatno jedan dio gospodarskih subjekata bi zadržao svoju gospodarsku aktivnost a ne bi bio rasprodan u stečajevima. Naime, mi smo do 1991.odnosno dok god su se vodili stečajevi u bivšoj državi imali stečajeve koji su bili isključivo usmjereni na spašavanje stečajnog dužnika, znači na spašavanje proizvodnje, na spašavanje djelatnosti odnosno čuvanje radnih mjesta. Preorijentacijom na tržišnu ekonomiju potpuno smo izokrenuli sustav, dakle dali smo zaštitu ne onima koji rade nego onima koji posuđuju novac da bi se radilo. Dakle potpuno smo našu pažnju okrenuli i zaštitili smo praktički vjerovnike koji i onako imaju jaču poziciju u odnosu dužnik-vjerovnik odnosno u odnosu rada i financijskog sektora. U suštini cijelo vrijeme trebali smo imati zakonodavni okvir koji je izjednačavao te dvije pozicije nije davao prednost jednoj odnosno drugoj strukturi. Siguran sam da bi dana vjerojatno Istra veletrgovačko u Puli funkcioniralo, da bi Pazinka još funkcionirala ne vjerojatno sa 1700, ne vjerojatno sa 700 zaposlenih, ali bi par stotina zaposlenih sigurno još tamo radilo. Siguran sam da su se jako mogla potraživanja pretvoriti u vlasničke udjele u Laguna commerceu u Poreču, a ne da se vlasnik i direktor počini samoubistvo pa da onda dođe tamo Konzum. Dakle, nedostatak ovog zakona vjerujte uzrokovao je neke ljudske sudbine koje nisu baš blistave. Ja devet godina otkad sam u Hrvatskom saboru zazivam instrument predstečajne nagodbe i ne bilo kakve predstečajne nagodbe nego zazivam instrument obvezne predstečajne nagodbe, ne zato što to imaju Slovenci nego zato što se to pokazalo kao učinkovit mehanizam zaštite stečajnog dužnika, zaštite radnih mjesta i očuvanja djelatnosti. Ovo nije običan zakon, on se zove Prijedlog zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, ali je to ustvari mini stečajni zakon. Dakle puno operativniji nego što je to vođenje stečajnog postupka pred trgovačkim sudom jer usmjerava, ovdje neke karike još nedostaju, nešto nedostaje, o tome ću naknadno govoriti, ali omogućava prevenirati situacije rasprodaje imovine stečajnog dužnika koja je u pravilu bila dominantno rješenje u vođenju stečajnih postupaka do sada. Dakle, isključivo su vjerovnici bili orijentirani prema namirenju svojih tražbina kroz prodaju imovine stečajnog dužnika. Njih za ljudske sudbine, za radna mjesta nije puno do sada bolila glava. Vrlo je to bešćutan sustav. Ovo sada što donosimo, dakle predstečajnu nagodbu, bez obzira što je ona u ovom trenutku dobrovoljna, ali se da ta pozicija još popraviti, daje novu mogućnost spašavanje stečajnog dužnika jer mi smo sada suočeni sa pozicijom koliko je teško otvoriti radno mjesto. Prema tome logično je da se kao društvo orijentiramo prema svakom radnom mjestu koje možemo spasiti. Naravno, ne može se djelovati na sustav jednom mjerom, pravocrtno. Sve su to sustav zatvorenih krugova, sve mora bit zatvoreni krug. Gledajte, ovdje se daje načelo dobrovoljnosti za predstečajnu nagodbu. Ona sama po sebi nije previše motivirajuća. Ako se ne bi možda nešto drugo napravilo u stečajnom zakonu, ali kad bi netko upisao u izmjene i dopune stečajnog zakona da onaj koji izbjegava predstečajnu nagodbu i isključivo je motiviran da unovči svoja potraživanja kroz prodaju imovine, da će on izgubiti isplatne redove, da će izgubiti status razlučnog vjerovnika, hipotekarnog vjerovnika, fiducijarnog vjerovnika, dakle svi ti mehanizmi koji mu daju prednost pred ostalim, da će on u slučaju da ne iskoristi predstečajnu nagodbu koja je objektivna, realna, otvorena ponuda da se spase stečajni dužnik, da će tada izgubiti svoje prioritete u naplati. Vi pravnici koji ste ovdje u Saboru pogledajte koliko je to moguće, ali mislim da je to moguće jer smo motivirani samo jednim, a to je dobrobit za naše građane, odnosno čuvanju radnih mjesta. Kažem kad bi se to moglo ugraditi sigurno bi ovo bilo još daleko učinkovitije nego što je sada. Ništa nećemo postići sa nekim kaznama, ako netko nešto propusti, ali znate kad je nekome interes ugrožen dakle jer i ta banka ima neka pravila igre i ta financijska institucija ima neka pravila igre i kad mu netko kaže možeš izgubit malo jer ako budeš inzistirao, jer je i tvoj rizik što si posuđivao sredstva toj i toj djelatnosti, dakle morao si vidjet na vrijeme da li se to može vratiti ili ne, ukoliko nisi spreman izgubiti malo nećeš naplatiti sve na štetu gubitka radnih mjesta i likvidiranja stečajnog dužnika. Dakle, mislim da bi trebalo u tom smislu zatvarati krug da se osmisli cjelina, a uvijek dajući prednost što je i politički važnije. Nama u ovom trenutku i uvijek je bilo samo što smo to ignorirali, bilo uvijek politički važnije zadržati radna mjesta i zadržati djelatnosti, ako mislimo dugoročno. Međutim, dozvoljavam da se i ovdje donose zakoni pod utjecajem svakakvih politika, prema tome to je vrijeme iza nas, ali je vrijeme doista za zaokret. Ponavljam, dobro je iako ovaj zakon nosi oznaku PZE, dakle usklađivanje sa pravnom stečevinom, dobro je da je izuzetak učinjen da je u prvom čitanju, da se doista još jednom pogleda koji se svi zakoni koji reguliraju ovu oblast mogu umrežiti sa jednim jedinim ciljem da se što je moguće više stečajnih dužnika spasi jer od njih živi i proračun države i lokalni proračuni, od tih radnih mjesta, od tih plaća i da im se pomogne, a ne da se isključivo ide u korist onoga koji daje novac za proizvodnju po veoma rigoroznim kriterijima, odnosno sa višestrukim osiguranjima za novac, a nikakvim osiguranjem za ljude. Prema tome, želim ispred HSU-a izraziti dobrodošlicu ovakvom zakonu, ovakvom pokušaju i nadam se da će to do drugog čitanja biti i umreženo sa drugim zakonima, prvenstveno sa stečajnim zakonom koji uređuje ovu oblast. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada Nikola Vuljanić. Izvolite kolega.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Cilj ovog zakona je dobar, da se stečajni postupci u Hrvatskoj naprave onakvima kakvim ih inače svijet pozna. Naime, riječ stečaj nije ni prohibirana ni strašna riječ u zapadnim demokracijama, stečajevi se stalno događaju. Stečaj znači promjena vlasničke strukture, dakle netko drugi je preuzeo poduzeće, ali poduzeće nastavlja raditi. Kod nas su stečajevi do sada bili uglavnom izjednačeni sa likvidacijom. Kad je stečaj nešto drugo kao što je bio slučaj sa Pevecom na primjer gdje je stečajni upravitelj … [[Govornik se ne razumije.]] uspio od stečaja napraviti ovo. Njemu ne treba predstečajna nagodba, jer je on stečaj proveo tako kako bi stečajeve trebalo provoditi. Onda je taj stečaj atrakcija. Sve hrvatske novine su pisale o tome kao o atrakciji. Vidi, zamisli stečaj, a firma nije propala, pa nije propala jer je čovjek normalno organizirao stečaj. Devedesetih godina smišljena je stečajna strategija koja je 20 i nešto godina funkcionirala u ovoj državi. Recept je jednostavan, ima par faza. Prva faza je uzmi poduzeće za kunu do dvije temeljem političke moći, temeljem sile, fizičke sile ponekad temeljem prevare, temeljem lopovluka. Druga faza isiši obrtni kapital. Poduzeće koje ima obrtni kapital, dakle koje je likvidno i solventno ne možeš ga dopeljat do stečaja. Dakle, isiši ga vanka, isiši ga lažnim ugovorima, isiši ga poslovima koji su po definiciji jasno da vode u propast i tome slično. Kad poduzeće više nema stečajnog kapitala onda je zrelo za daljnji postupak. Sljedeći korak je rasprodaj zalihe. Sjećam se jednog poduzeća u Karlovcu, DIP Karlovac, kad ulazite u Karlovac bržom cestom s lijeve strane je bilo danas su tamo trgovački lanci ogromno skladište klada, kilometar klada sa kilometar. Gospodin u bijegu Gucić je preuzeo to poduzeće upravo ovako za kunu. Te su klade planule u roku odmah. Za jedno tjedan dana nikakvih klada više nije bilo. Na zalihama, dakle rasprodali smo zalihe. Isto tako rasprodaju ono malo gotovih proizvoda koji su bili. Nakon toga sljedeća faza je zaduži nekretnine, digni kredit za bilo što koji ćeš naravno povući na nekakve svoje privatne račune, digni tako da hipotekarno zadužiš nekretnine. Nakon toga situacija je jasna. Nelikvidan si, insolventan, prezadužen, krećeš u stečaj. Stečaj znači rasprodaja u tom slučaju. Najprije se rasprodaju te nekretnine koje su zadužene, pa onda strojevi odu na remont ili se izgube. Eto tako, na koncu balade se prodaje kancelarijski namještaj, slike sa zida, tepisi i slično. Jedino što ostaje u takvoj tvrtci su radnici. Oni ostaju. Tvrtka se gasi i oni su na cesti. Upravo u toj tvrtci je 1200 ljudi tako završilo na cesti. Što se događa kao zadnja faza? Isto prisutna lijepo se vidi u čitavoj Hrvatskoj. Na tom mjestu se grade trgovački centri. Počinje se sa Konzumom, pa Mercatorom, pa Bilom, pa koje već jesu. I danas u Karlovcu s lijeve strane od brze ceste možete vidjeti jedno 6, 7 komada na mjestu gdje je bila ta i još jedna tvornica. E, sad je to valjda gotovo. Takva vrsta stečajeva se valjda više neće provoditi. Ovaj zakon je zapravo dobar komad stečajnog zakona, onaj pozitivni komad Stečajnog zakona i tako bi Stečajni zakon trebao izgledati bez obzira sad unutra na jedno rješenje koje se može možda drugačije i bolje formulirati, drugo koje je možda neprovedivo. To se sve da popraviti. Ali temeljna je ideja hajde da ovakve stečajeve više nikad ne radimo. Članak 18. Ja ne znam jesam dobro shvatio. Meni se čini da u članku 18. piše da je predstečajna nagodba obvezna u situaciji kad se ne uspije uspostaviti stanje likvidnosti i solventnosti. U roku od 30 dana potrebno je pokrenuti postupak predstečajne nagodbe. Ako je obvezno to je dobro da je obvezno, jer neobaveznu situaciju smo zapravo imali i sad. Nitko nije morao otići u likvidaciju, morao otići u stečaj ako je uspio vjerovnike uvjeriti da preuzmu njegovo poduzeće, dakle da se dugovi pretvore u vlasničke udjele. Ako je to sad obaveza da se krene u taj postupak onda je to dobro i moglo bi dati, čini mi se pametne rezultate. Članak 26. govori o tome gdje se provode te predstečajne nagodbe i kažu da ukoliko iznos o kojem se radi iznosi preko 5 milijuna kuna da je nadležan isključivo Regionalni centar Zagreb. Ne znam da li je to dobro rješenje. Pa tvrtke su najčešće i te obveze su najčešće veće od 5 milijuna kuna. Ne znam zašto nekom iz Dubrovnika ili iz Splita raditi dodatni trošak. Ionako nema para, ionako je u gužvi. Zašto mu raditi dodatni trošak, zašto ne bi u Hrvatskoj postojala hajde recimo barem 4 takva regionalna centra na primjer Split, Rijeka, Zagreb i Osijek pa da se regionalno Hrvatska podijeli tako da ne moraju ljudi putovati ako se radi o više od pet milijuna kuna drugi kraj zemlje. Članak 34. govori da FINA u stavku 4., da je FINA dužna podnijeti prijedlog za otvaranje stečajnog postupka ako se obustavi ova predstečajna nagodba. I postoje razlozi za otvaranje stečajnog postupka. Dobro, neka FINA to napravi, a što je sa obvezom dosadašnjom obvezom menadžmenta i Zakona o stečaju koja je pod prijetnjom kaznene odgovornosti bio dužan pokrenuti stečaj. Nisu to radili, poneki su prijavljeni, poneki nisu. Poneki su odgovarali za to, poneki nisu. Što je s njihovom odgovornošću sada? Da li se skida činjenicom da FINA preuzima tu obvezu. I još jedan zanimljiv stav u članku 78. govori se o prijeboju tražbina na početku postupka. Prijeboj je koristan instrument. 2000. godine ako se sjećate ministar financija je propisao, proveo opći prijeboj u Hrvatskoj. Na taj način je nelikvidnost smanjio za značajan postotak i stvari doveo u razinu normalnog funkcioniranja u roku od par mjeseci, 6, 7, 8 mjeseci. Ne znam zašto Ministarstvo financija danas o tom, nevezano s ovim zakonom, zašto Ministarstvo financija danas ne može razmisliti o takvom postupku. Mislim da bi bio koristan. U najmanju ruku bi bio koristan da se taj slijed dugova tko je kome dužan da se vidi početak, da se vidi tko je taj tko je počeo lanac nelikvidnosti pa se onda pažnja usmjeri prema njemu. Jer većina ovih ljudi u lancu nisu ništa krivi. Uletjeli su, ali netko je na početku toga lanca i prijebojem bi se to moglo ustanoviti. Šteta da se nema vremena razmišljati i o tom kao instrumentu zapravo smanjenja nelikvidnosti. A sve ove represivne mjere morate platiti u 30 dana, morate platiti u 60 dana njima će pored prljave vode u kanalizaciju otići i dobar broj djece znate, dobar broj onih koji nisu krivi u situaciji. I možda bi ih se moglo spasiti. A kao što reče zamjenik ministra svako radno mjesto nam je bitno i ne možemo si priuštiti danas nijedan dan da se drugačije ponašamo. Sve u svemu klub Hrvatskih laburista misli da je ovo koristan zakon koji će se do drugog čitanja nadam se još i popraviti. I da je to zapravo ono od Ovršnog zakona što nam treba i zašto smo zainteresirani. Taj, ovaj zakon, je smišljen čini mi se da brani one o kojima smo jučer navečer razgovarali, brani one koji su dužni i za koje smo mi zapravo dužni da se brinemo. To nam je posao. A manje one koji od ovakvih mutnih situacija profitiraju. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, zamjeniče, ravnateljice Porezne uprave. Klub HDSSB-a će podržati ovaj, kao što je to netko rekao mali stečajni zakon, ali traži doista da ovo bude obavezna predstečajna nagodba kako bi se doista smanjile iako sama intencija zakona je da se postavi obavezna predstečajna nagodba, ali smatram da to u svakom slučaju treba sadržavati. I doista ukoliko su glavni ciljevi ovog zakona omogućiti poduzetnicima financijsko restrukturiranje, povećati razinu odgovornosti uprave trgovačkih društva prema vjerovnicima, povećati vrijednost imovine dužnika, smanjiti udio kredita pretvorbom tražbina udio u kapitalu, očuvati radna mjesta, osigurati jednak tretman vjerovnika u istom položaju prema dužniku, upravni postupak učiniti brži, učinkovitiji, smanjiti troškove, osigurati postojeća prava vjerovnika i uspostaviti jasna pravila za određivanje redoslijeda plaćanja potraživanja u svakom slučaju smatramo da ovaj zakon treba poduprijeti. Ali i u praksi samog stečajnog postupka, a svjedoci smo da to u čitavom nizu dakle stečajnih postupaka koji su vođeni radnici nisu bili u prvom isplatnom redu nego su završavali na ulici, na cesti bez ikakve imovine u tvrtki, u poduzeću sa izgubljenim dionicama, propalim dionicama gdje su čitave obitelji završavale na ulici, gdje su praktično izgubili i svu svoju privatnu imovinu, dakle kao radnici tvrtke da bi preživjeli nakon gubitka svog radnog mjesta treba svakako upravo radnici biti u tom i zakonom definiranom prvom isplatnom redu. I upravo smatramo da ova obvezujuća dakle forma omogućava upravo radnicima tu mogućnost, a ne kao što je dosad slučaj bio u većini stečajnih postupaka gdje su se upravo namirivale banke koje ostvaruju ekstra profite. Ja podsjećam da su evo ovi glavni ciljevi često ovako apostrofirani i u drugim zakonima koji su između ostalog doveli do ovakvog teškog stanja u gospodarstvu, a ne želeći se toliko vraćati u prošlost upravo gotovo jedna većina ili 90% stečajeva i čitavog tog dugotrajnog postupka stečaja seže još u vrijeme pretvorbe i privatizacije. I nitko u Hrvatskoj ne može reći hvala Bogu nije nitko kažnjen za tu pretvorbu i privatizaciju, naprotiv tražimo da se za kriminal u pretvorbi i privatizaciji, a sam taj kriminal u pretvorbi i privatizaciji zakonom je definiran da ne zastarijeva klub HDSSB-a traži i prije svega i veću učinkovitost rada Državnog odvjetništva, veću učinkovitost nadležnih institucija kako bi se upravo kriminalci iz pretvorbe i privatizacije priveli licu pravde. Ne želeći ulaziti u ono što je rađeno i obećano pred 2000. i ono što je rađeno od 2003. pa do 2012. Međutim, gledajući ovaj zakon treba svakako reći i za ovom govornicom i određene stvari da je u većini slučajeva, dakle u tvrtkama posebno u ovo novije vrijeme ili u zadnje tri godine jedan od najvećih dužnika, dakle i treba razdvojiti te situacije, da je jedan od najvećih dužnika posebno u tvrtkama koje su se bavile graditeljstvom upravo država, odnosno državne tvrtke. Da ne spominjem cijeli niz kriminalnih radnji, i javašluka koja su se dešavala u tim tvrtkama, u kojima je u većinskom vlasništvu država ili su 100% državno vlasništvo. Gdje su uprave, Nadzorni odbori bili, da se ne naljute Ličani ili da netko opet ne misli da eventualno vrijeđam nekog po mjestu svog zavičaja, bili zaštićeni kao lički medvjedi. Gdje jedan cjelokupni niz, dakle nepravilnosti je doveo do toga da su mnoge tvrtke u građevinarstvu koje su radile na izgradnji autocesta upravo ušle u nelikvidnost i povukle sa sobom niz tvrtki upravo radi neplaćanja države. No, reče zamjenik ministra da je pred ministarstvom ogroman posao, prije svega činovnički posao koji se odnosi na desetine i desetine tisuća tvrtki bez zaposlenih, bez imovine, ali koja imaju ogromna zaduženja. Se otvoreno postavlja pitanje tko je takvim tvrtkama omogućio poslovanje, tko je takvim tvrtkama davao kredite, koje su to banke koje su imovini, dakle tvrtki bez imovine, bez zaposlenog, pa čak i bez odgovorne osobe, bez direktora davale više milijunske iznose? I zbog toga nije uopće bile, bila sporna objava dužnika koja je vezana za porezni dug, koji se smanjio, dakle u ona prva 3 mjeseca, ali kada su to pretežno plaćali prije svega tvrtke koje su pošteno radile svoj posao. Pa bi evo ja zamolio da Ministarstvo financija i porezna uprava upozna cjelokupnu javnost što se desilo s onim ogromnim dužnicima za porezni dug, da li i dalje egzistiraju kao tvrtke, da li je vjerojatno po hitnom postupku proveden stečaj i koja je u stvari bila mogućnost naplate. Jer ne vidim više niti ministra financija, ali niti ravnateljicu porezne uprave da s onakvim zanosom govori o velikim uspjesima naplate poreznog duga. Jedan od najvećih dužnika su, kao što sam rekao i državne tvrtke, ali tu država pomaže. Prije svega kroz mogućnost i odlukama Vlade Republike Hrvatske koje potvrđuje u nekim slučajevima i većina u Hrvatskom saboru od povećanja cijena pa do uzimanja kratkoročnih, dugoročnih kredita, odnosno do novog zaduživanja. Država se rješava, i kako je to rekao kolega iz SDP-a da vrlo često poduzetnici prikazuju radnike kao trošak. Međutim što će se desiti sa svim ovim radnicima i viškom radnika u Hrvatskoj elektroprivredi, u Hrvatskim šumama, u Hrvatskim vodama, u Državnoj upravi itd., kako ćemo njima objasniti da su višak i da su ustvari trošak za državni proračun. Tako da to jedno lažno licemjerje i taj odnos prema radnicima doista u ovom slučaju ne može proći. S druge strane, ovo je samo jedan, dakle zakon koji omogućava jedno povećanje i razine odgovornosti, ali i ja bih rekao i prekid jedne prakse koja je trajala, ukoliko se normalno zakon bude primjenjivao prema svima isto, prakse koja je dovela do toga da imamo i po 10 godina stečajni postupak. Međutim, da bi uopće spriječili da određene tvrtke dođu, posebno ove velike, dođu u nemogućnost ulaska u stečajni postupak. U svakom slučaju moramo kao Republika Hrvatska, ali ja bih rekao, narodna vlast kojoj je većina građana dala povjerenje učiniti nešto i da se poveća gospodarska aktivnost u Republici Hrvatskoj, a ne da ta gospodarska aktivnost iz mjeseca u mjesec opada i dolazi na najniže grane. Pa ja vjerujem da ćemo vrlo brzo doći s ovim mjerama Vlade Republike Hrvatske do one prve petoljetke u 45 godini, kada je ona bivša država izišla iz rata. A to me podsjeća na način kako se vodi ova država. Tu je enormni pad industrijske proizvodnje. I volio bi da Ministarstvo financija, dakle uz mjeru obvezne stečajne nagodbe svim nama zastupnicima, ali i hrvatskoj javnosti pokaže učinke na gospodarstvo povećanjem PDV-a sa 23 na 25%. Jer je nemoguće da je to povećanje utjecalo na razinu gospodarskih aktivnosti i na povećanje industrijske proizvodnje. Isto tako bi molio i Vladu Republike Hrvatske i predsjednika Vlade da dokaže, dakle hrvatskim građanima da je povećanje energenata struje, plina, goriva, povećanje trošarina utjecalo na povećanje gospodarske aktivnost, industrijske proizvodnje i na otvaranje radnih mjesta. U tu mjeru svakako ne ubrajam javne radove, koji će, a i za njih ima sve manje i manje novca u državnom proračunu, to mogu i vlastitim dakle, primjerom u jedinici lokalne samouprave potvrdit, gdje u ovom trenutku odbijeno gotovo 150 radnika kroz program javnih radova. Dakle, podsjetit ću i na samom kraju, dakle uz prihvaćanje ovog zakona, da u svakom slučaju ovaj zakon mora biti vezan i uz Opći stečajni zakon, uz Zakon o upravljanju državnom imovinom i ono što svakako moramo u Hrvatskoj imati, i Zakon o radničkom dioničarstvu. Ne kroz izmjene i dopune određenih zakona, moramo imati strategiju privatizacije i na kraju krajeva moramo imati jedan cjelokupni sustav pomoći hrvatskom gospodarstvu kako s razine države, kao sa regionalne samouprave, kako sa jedinica lokalne samouprave. Ali je definitivno za to da moramo mijenjati i sam zakon o financiranju i lokalne samouprave i regionalne samouprave i mijenjat cjelokupno Porezni zakon kako bi se svi mogli jednakopravno uključiti u razvoj hrvatskog gospodarstva i otvaranje novih radnih mjesta. Na samom kraju želim podsjetiti kada sam spomenuo radničko dioničarstvo želim podsjetiti na primjer PIK Đakovo ili Đakovštine d.d. koja je završila u stečaju je država nekoliko puta sanirala tu tvrtku gdje su uprava i nadzorni odbor bili imenovani političkim putem, gdje je Vlada RH ova bivša isplatila 27,9 milijuna kuna otpremnina radnicima, a u samom stečajnom postupku kroz prodaju imovine koja je vrijedila gotovo 400 milijuna kuna se nije moglo namiriti ovih 27,9 milijuna kuna i gdje je ostalo još gotovo 360 tisuća dionica po 300 u ESOP programu gdje su određene dionice čak i sada na burzi i pitanje koja je Đakovština uopće otišla u stečaj, ova u ESOP programu ili ona koja je nekoliko puta sanirana. I ono što svakako hrvatsko društvo mora napraviti to je da uprave, ne govorim sada o privatnim društvima, nego o upravama javnih poduzeća da u njima i nadzornim odborima trebaju sjediti stručnjaci, ne trebaju sjediti oni za koje se vrši pritisak koji nisu niti stručni ali su u svakom slučaju isključivo samo podobni. Evo to je apel Kukuriku koaliciji da sve manje šalje mailove da sve manje zapošljava podobnike a da doista otvori javne natječaje da na ta mjesta dođu stručnjaci da ne dođu podobnici koji će uništiti i onako uništena javna poduzeća. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća za raspravu u ime kluba HNS-a Natalija Martinčević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Ovaj prijedloga zakona za cilj ima među ostalim uspostaviti likvidnost i insolventnost dužnika. Naime, svi znamo koliko je nelikvidnost u državi koliko je drastično uvećana za zadnjih 8 godina vladavine HDZ-a i partnera utjecala na poslovanje poduzetnika u državi te nužno uspostaviti pravni okvir kojim bi se rješavao problem dužnika. Ovim prijedlogom propisat će se mjere kojim će se uspostaviti ravnotežu između potrebe da se riješe financijske poteškoće dužnika i omogućiti namirenje svih vjerovnika s jedne strane te potrebe hitnosti postupka s druge strane. Jer se vrijeme koje je potrebno za provedbu stečajnog postupka i prečesto mjeri u godinama, a imali smo slučajeve u Hrvatskoj i preko desetljeća. Mišljenja smo kako će ovaj zakon uz djelomičnu reformu Stečajnog zakona naravno osigurati prednosti koja predložena rješenja mogu ponuditi, a kao dodatak formalnom stečajnom postupku. Cilj je da se vjerovnicima osiguraju najpovoljniji uvjeti za namirenje njihovih tražbina te osiguraju uvjeti za restrukturiranje dužnika i pružanje nove prilike za nastavak poslovanja a ako to pak nije moguće tada će se takvi subjekti u najkraćem mogućem roku isključiti iz gospodarskog prometa. Glavni ciljevi ovog prijedloga su prije svega omogućiti poduzetnicima financijsko restrukturiranje radi ponovne uspostave likvidnosti i insolventnosti, povećanje razine odgovornosti uprave trgovačkog društva prema vjerovnicima što do sada naravno nije bio slučaj, povećanje vrijednosti imovine dužnika te osiguranje primjera i ravnoteže između prodaje i imovine radi namirenja vjerovnika i financijskog restrukturiranja dužnika, smanjiti udio kredite pretvorbom tražbine udio u kapitalu, očuvati radna mjesta kao ključno, osigurati jednak tretman vjerovnika u istom položaju prema dužniku. Upravni postupak postat će brži, učinkovitiji, smanjit će se troškovi te će postupak započeti na inicijativu dužnika bez narušavanja i prestanka poslovanja, naravno osigurati postojeća prava vjerovnika i uspostaviti jasna pravila za određivanje redoslijeda plaćanja potraživanja. Ujedno ovim se zakonom prenosi propis odnosno direktiva Europskog parlamenta i vijeća o suzbijanju zakašnjenja s plaćanjem u trgovačkim ugovorima. Ono što nadalje smatramo iznimno važnim je da se određuju temeljne obveze uprave i nadzornog odbora u financijskom poslovanju, mjere koje uprava treba poduzeti kako bi održala stanje likvidnosti i solventnosti tvrtke, mjere za praćenja osiguranja adekvatnosti kapitala, obveze upravljanja rizicima u poslovanju kao i obveze koje nastupaju kada se pojavi nelikvidnost i insolventnost. Također se u hrvatski pravni sustav prenosi … o suzbijanju zakašnjenja s plaćanjem u trgovačkim ugovorima. Ono što smatramo iznimno važnim je da se konačno uvodi osnovni rok za plaćanje među poduzetnicima u trajanju od 60 dana dok je rok između poduzetnika i osoba javnog prava 30 dana. Obzirom na rokove plaćanja koji su postali praksa u Hrvatskoj zadnjih godina, a ovdje se apsolutno slažem s kolegom Vinkovićem da je tu najveći dužnik i zapravo pokretač lanca nelikvidnosti u zadnjih 8 godina je bila svakako država, upravo ovu odredbu smatramo ključnom pretpostavkom za normalan rad poduzetnika i gospodarstvenika. Vezano uz to važno je da se određuje i u kojim slučajevima nastupa ništetnost ugovornih odredbi a vezano uz rokove plaćanja i zakašnjenje s plaćanjem. Nadalje, uredit će se i postupak predstečajne naredbe te će se urediti pretpostavka odgovornosti članova uprave i nadzornih odbora za naknadu štete društvu i svakako vjerovnicima u slučajevima kada se isti nisu mogli namiriti u stečaju a radi propusta uprave i nadzornog odbora da pravovremeno pokrenu postupak predstečajne nagodbe što je do sada nažalost bio čest slučaj. Isto tako predviđaju se i propisuju se pretpostavke za isključenje i ograničenje odgovornosti što također smatramo iznimno važnim. I na kraju dužnici koji u trenutku stupanja na snagu ovog zakona ispunjavaju uvjete za pokretanje postupka predstečajne nagodbe morat će u roku od 90 dana od njegovog stupanja na snagu pokrenuti postupak predstečajne nagodbe čime očekujemo da će sve ono što se ovim zakonom uređuje konačno biti omogućeno pokrenuto odmah. Nelikvidnost, neplaćanje, odnosno plaćanje sa neizdrživo dugim rokovima, apsolutna pravna nesigurnost gospodarskih subjekata elementi su koji su itekako produbili i odužili ovu krizu i ovim zakonom konačno počinjemo aktivno rješavati ove probleme. Stoga će klub HNS-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba HDZ-a Đuro Popijač. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zamjeniče ministra. Dakle očigledno je da Vlada polaže velike nade u uspješno provođenje mehanizama koji su ugrađeni u ovaj zakon da se riješi jedno od najdubljih problema hrvatskog gospodarstva, a to je u konačnosti neplaćanje međusobnih obveza. Pitanje je koje danas opterećuje hrvatsko gospodarstvo zašto se u Hrvatskoj zapravo isplati ne plaćati za isporučene robe i servis. Posve je sigurno isto tako da ovaj zakon neće odgovoriti na ovo krucijalno pitanje. Pitanje je svakako i da li ovaj zakon rješava uzroke ili posljedice. Generalno, niti ovaj zakon kao i svi drugi do sad nije dobio potporu socijalnih partnera, a ni stručne javnosti. Prema informacijama iz poslovnog sektora koji je zapravo i najzainteresiraniji za ovu temu, oni nisu imali uopće niti priliku ni na koji način sudjelovati u izradi ovog zakona. Zakon je pored toga poslan u proceduru, a da se nije nažalost provela procjena učinaka, a sukladno zakonu o procjeni učinaka koji jest na snazi i koji vrijedi od 1.1.2012. godine, a to bi bilo svakako nužno kao i za sve one druge zakone, pa i evo spominjano povećanje PDV-a. Da se procijenilo kvalitetno, argumentirano što će taj zakon donijeti sigurno da bi se duboko razmislilo da li ga treba donositi. U nacrtu zakona je niz pretpostavki u postupanju, a zapravo nerealnih postojećem stanju u gospodarstvu. Jedna je od većih o naplativosti imovine pa nadalje raspoloživosti kadrova, efikasnosti i financijske agencije i Ministarstva financija za ove poslove, a zbog nefunkcioniranja jednog dijela sustava uvode se nove institucije, pojačava se pravna nesigurnost, jedan dio pravnih postupaka izvlači se iz pravosuđa i prebacuje se referentima paradržavnih institucija upitne stručnosti i kompetentnosti. Nekoliko konkretnih napomena vezano za sam Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, nešto evo o nelikvidnosti. Smatramo da je prekratak rok od 30 dana za definiciju kašnjenja u plaćanju trećima, osim radnicima, da bi se poduzetnik smatrao nelikvidnim držimo da bi trebalo produžiti taj rok. Vezano za temeljne obveze uprave i nadzornog odbora. Formulacija je imperativ no posljednjih obveza uprave npr. mora, dužna je itd., u suprotnosti je sa Zakonom o trgovačkim društvima koji to drugačije definira. Npr. djelovati za dobrobit društva, voditi poslove s pozornošću urednog i savjesnog gospodarstvenika itd. Ali krajnje je nelogično jer je moguće da uprava vodi poslove u skladu sa zahtjevima postavljenim u Zakonu o trgovačkim društvima, a da društvo ne bude uspješno i rentabilno. U protivnom bi svako društvo u svakom trenutku poslovalo uspješno i rentabilno. Što je s objektivnim poslovnim rizikom? Stoga bi takve formulacije trebalo izmijeniti npr. dužna je poduzeti sve potrebne mjere ili radnje. Nadalje, Zakon o trgovačkim društvima je sistemski zakon koji propisuje obveze članova uprave i nadzornog odbora pa nije jasno zbog čega se ovdje daju različite formulacije u odnosu na sistemski zakon. Nešto vezano za ispunjenje novčanih obveza. Ponovno se uređuje pitanje rokova plaćanja iako je zapravo krucijalno pitanje zašto se nije osigurala i u ovim dosadašnjim zakonima i pravnoj regulativi adekvatna i kvalitetna zaštita vjerovnika. Nadalje, predviđena je mogućnost ugovaranja dužeg roka ispunjenja novčane obveze pod uvjetom da je dužnik dao vjerovnik sredstva osiguranja tražbine koji ima učinak ovršne isprave. Postavlja se pitanje što je sa ostalim sredstvima osiguranja namirenja tražbine, primjer stvarno pravna, obvezno pravna, zašto samo ovršna isprava. Nadalje, … ugovorne odredbe kojima se rok plaćanja produljuje osim opravdanih razloga za odstupanje od zakonom propisanih rokova, tko će i po kojim kriterijima utvrđivati opravdanost razloga. Zbog čega država prisilnim propisima intervenira u pitanje rokova ispunjenja novčanih obveza i zbog čega odredbe nisu postavljene fleksibilnije. Čemu posebna naknada dužnika u zakašnjenju o paušalnom iznosu od 300 kuna, bez potrebe da ga vjerovnik na to pozove kada zatezne kamate imaju istu funkciju. Posebna naknada propisana je u paušalnom iznosu bez obzira na dužinu zakašnjenja i na iznos duga. Zakon o obveznim odnosima zabranjuje …, a ovdje je moguće da paušalna naknada ne bude u srazmjeru sa dugom ili čak i veća od duga, npr. dug manji od 300 kuna. Osim toga Zakon o obveznim odnosima poznaje institut ugovorne kazne, ali samo za nenovčane obveze. Zakon o obveznim odnosima je trajniji zakon koji ne prepoznaje paušalne naknade, ima drugačije rokove ispunjenja novčanih obveza, ne prepoznaje institut poreznog jamstva iz Općeg poreznog zakona i čemu konačno gomilanje pravnih instituta izvan sistemskog zakona. Što je sa drugim radnjama u stanju nelikvidnosti čime bi se mogla pribavit likvidnost. To je vezano za obveze poduzetnika kod nas … likvidnosti, npr. izvanredni prihod, zašto se zabranjuje. Nešto vezano za predstečajnu nagodbu. Predstavnike i članove Nagodbenog vijeća imenuje ministar financija. Zašto ih ne bi imenovao Odbor vjerovnika kao svoje predstavnike s obzirom da već imaju informacije o dužniku i upoznati su s njegovim poslovanjem. Predstavnik financijske agencije on ako uvijek može biti predstavnik države Nagodbenom vijeću kada je država vjerovnik. Predstečajna nagodba smatra se sklopljenom ako na nju dobrovoljno pristanu dužnik i vjerovnici čije tražbine predstavljaju polovinu vrijednosti svih prijavljenih tražbina što je obično preglasavanje koje može štetiti interesima ostalih vjerovnika. Posebno to može doći do izražaja kada je država vjerovnik čije tražbine predstavljaju polovinu vrijednosti svih prijavljenih tražbina s obzirom da ima neposredan utjecaj na izabrane članove Nagodbenog vijeća i posredan utjecaj na povjerenike izabranog od strane članova Nagodbenog vijeća. Nadalje, mišljenje revizora o financijskom restrukturiranju sa stupnjem vjerojatno koji prelazi 50%. Ne samo da je ovo neozbiljno jer tko može utvrditi vjerojatnost baš 50%. Jedna od mjera iz plana financijskom restrukturiranja je zadiranje u temeljni kapital koji u ovom slučaju dovodi promjenu u strukturi trgovačkog društva. Donošenje odluke o povećanju i smanjenju temeljnog kapitala u nadležnosti je glavne skupštine dioničkog društva, odnosno skupštine d.o.o. u posebnom postupku utvrđenom zakonom o trgovačkim društvima i to je uvjet da bi se uopće kao mjera mogla predložiti. Nužno je sudjelovanje pravosuđa u postupku i trebalo je poraditi na rješenju sporosti i neučinkovitosti sudske procedure. Stečajni zakon rađen po uzoru na u praksi dokazani njemački, ali je u Njemačkoj prije njegovog stupanja na snagu provedena dugotrajna edukacija. Umjesto takvog pristupa ovdje se nude ad hoc rješenja. Ubrzani postupak donošenja novog zakona ne samo da ne jamči njegovu provedbu bez obzira na dva čitanja, nego otvara pitanje i educiranosti osoblja koje će ga provoditi. Čuli smo nekih podataka da će više od 8000 ljudi zaposlenih u FINA-i i Poreznoj upravi rješavati nagodbe. Držim da je to nemoguće jer ih je vjerojatno ukupno nešto manje od 8000. Opravdanje kako se zbog nefunkcioniranja dijela državne vlasti moraju donositi novi zakoni znači ulaziti u dodatni trošak s nepripremljenim i needuciranim kadrom. Uz sve navedeno postupak će provoditi oni zapravo koji su i djelomično doprinijeli stanju zbog kojih se ide u proceduru donošenja novog zakona. Nadalje, zakon ne tretira sve poduzetnike jednako. Općenito, sva predložena rješenja stavljaju državu u privilegirani položaj što eventualno može kratkoročno napuniti državnu blagajnu, ali treba imati u vidu da bi propisi antipoduzetničkog karaktera, pravna nesigurnost i mogućnost zlouporaba kada se država izravno postavlja kao arbitar u postupku dugoročno mogli imati negativne posljedice na poduzetnike, a slijedom toga i na državne financije. U smislu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja državna tijela smatraju se poduzetnicima kada izravno ili neizravno djeluju na tržištu. Vladajući položaj se između ostalog ostvaruje ako postoje pravne ili činjenica zapreke pristupa drugih poduzetnika tržištu, te sposobnost isključivanja konkurenata s tržišta usmjeravanjem na druge poduzetnike. Radi li se o zlouporabi vladajućeg položaja nametanjem nepravednih uvjeta ili primjeni nejednakih uvjeta na istovrsne poslove s drugim poduzetnicima čime ih se dovodi u nepovoljan položaj u odnosu na konkurenciju. Da li bi i stoga i trebalo zatražiti možda i stručno mišljenje Agencije za tržišno natjecanje, je li zakon u skladu sa Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja. S obzirom na i položaj Porezne uprave prema kojoj osobno odgovaraju članovi uprave, članovi društva kao porezni jamci što niti jedan drugi vjerovnik nema pravo i koji uz to odlučuje u upravnom postupku i njihovoj odgovornosti. Evo, očito je da zapravo u nedostatku pravih i kvalitetnih mjera ekonomske politike gomilanjem novih administrativnih mjera i institucija želi u suštini popraviti brojke što će se svakako i dogoditi dakle, masovnim stečajevima, brisanjem dugovanja ili što se sve neće događati u ovim procesima, a svim dosadašnjim potezima ova Vlada poduzetnike i čitavo gospodarstvo zapravo gura u sve gore i sve težu poziciju. Držimo stoga i ovaj zakon sljedeći u nizu koji će dodatno pogoršati uvjete poslovanja, pogoršati poduzetničku klimu i pojačati pravnu nesigurnost pa ga iz tih razloga i ne možemo u ovakvom obliku podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Obavještavam da je sukladno članku 207. Poslovnika isteklo vrijeme u 12,18 minuta za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Kolega Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine zamjeniče ministra. Evo pred nama je Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. To je još jedan korak kojim ova Vlada pokušava srediti ono što se u Hrvatskoj događalo zadnjih 8 godina. Nedugo prije izbora jedan me poduzetnik iz Pule pitao kada ćete napokon doći na vlast, jer kako se HDZ pojavi na vlasti tako odjednom prestaje plaćanje. Prvo ne plaća država, a onda ne plaćaju svi ostali. Upravo to pokušavamo riješiti ovim zakonom, pa krenimo redom. Ovim zakonom se u skladu sa odredbama Zakona o obveznim odnosima reguliraju rokovi za plaćanje, ali na način da se propisuje maksimalni odnosno krajnji rok u kojem se mora vršiti plaćanje. A zašto? Zato da bi se spriječilo da oni koji na tržištu imaju najjači, monopolistički položaj svojim postupanjem napadaju svoje dobavljače, ucjenjuju ih i uvjetuju im po onoj staroj tko jači taj i tlači. I normalno, normalno da iz Udruga poslodavaca sa najviših vrhova dolaze pritisci na ovaj zakon zato što on utječe na one koji su i najveći, najjači na tržištu kao što je primjerice Agrokor i propisuje im se da ne smiju postupati po do sad uobičajenoj praksi. Da li su rokovi od 60 dana odnosno maksimalni od 360 dana prekratki ili predugi o tome će se još raspraviti i odlučiti. Mislim da su korektni, ali isto tako pozitivno da je država ovim zakonom odlučila sebi postaviti puno teže uvjete nego što ih je postavila privatnim poduzetnicima koji nastupaju na tržištu. Nadalje, osim rokova plaćanja ovim se zakonom uređuje i pitanje nelikvidnosti, odnosno onoga što poduzetnik smije, a što ne smije činiti kada dospije u to stanje i propisuje se postupak predstečajne nagodbe. U prethodnim raspravama čuli smo da se time narušava pravna sigurnost, da se time nešto izmiče iz sfere pravosuđa, ali ja smatram da to nije točno. Ukratko, pokušat ću sažeti što se pokušava učiniti sa postupkom predstečajne nagodbe. Pokušava se učiniti to da se poduzetnika spasi prije nego što se utopi, da dođemo u onom trenutku kada je njemu voda došla do grla i da ga pokušamo spasiti. Da li ćemo ovime spasiti puno poduzetnika? Nećemo, ali dio hoćemo. I već to što ćemo ih spasiti nekoliko, što ćemo sačuvati 100, 200 ili 1000 radnih mjesta znači da je ovaj zakon dobar, da je ovaj zakon potreban, da je ovaj zakon koristan. Da li se njime narušava pravna sigurnost? Pa naravno da ne. Dapače, ona se pojačava jer se točno propisuje što netko smije, a što netko ne smije raditi kada postane nelikvidan. Vrlo je jasno propisano koja plaćanja smije vršiti, pod kojim uvjetom i kojim redoslijedom. Da li je time narušena pravna sigurnost? Pa naravno da nije, jer svatko tko uzme ovaj zakon u ruke znat će što smije, što ne smije raditi. To je pravna sigurnost kolegice i kolege. Da li se ovime nešto izmiče iz sfere pravosuđa? Ne. Dapače, vrlo je jasno potpisano kako se i pred kim sklapa predstečajna nagodba. Međutim, propisan je postupak koji njoj prethodi, ali zadnju riječ i odobravanje, kontrolu zakonitosti imat će sud. Ali zato sud nećemo opteretiti vođenjem prethodnog postupka. Da li su rokovi prekratki. Kao što sam prije rekao smatram da nisu. Dapače, upravo u slučaju predstečajne nagodbe, odnosno u slučaju pojave nelikvidnosti. Trebaju nam kratki rokovi kako bi u kratkom roku uspjeli spriječiti ono što je nažalost nakon nelikvidnosti vrlo često slučaj, a to je insolventnost i propast. U takvim slučajevima rokovi moraju biti kratki. I konačno, čuli smo da je ovaj zakon u suprotnosti sa Zakonom o trgovačkim društvima. Nije. Zakonom o trgovačkim društvima propisano je da članovi uprave moraju voditi poslove društva, znači moraju, s pozornošću urednog i savjesnog gospodarstvenika. Propisano je da članovi nadzornog odbora moraju djelovati u interesu društva i postupati sa dužnom pozornošću. Mi ovim zakonom propisujemo što savjesni gospodarstvenik u slučaju pojave insolventnosti smije, i pardon nelikvidnosti smije, a što ne smije činiti. Nema tu nikakve suprotnosti sa Zakonom o trgovačkim društvima, dapače. Upravo zbog toga ovaj zakon moramo podržati jer smatram da upravo u ovom trenutku kada nam nelikvidnost i neplaćanje vise nad glavom moramo poduzeti sve da to spriječimo i da pokušamo spasiti ovu državu. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama kolega. Imamo dvije replike na vaše izlaganje. Prvi se javio kolega Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, kolega Grbin ja sam za efikasni stečajni postupak, za sve ono što unapređuje život u ovoj državi i pogotovo uvjete rada gospodarstvenika i gospodarstva. Imam repliku na vaše izlaganje jer ste rekli da čim HDZ dođe na vlast da odmah postane upitno plaćanje, da se rokovi plaćanja produljuju, da se ne uplaćuje ono što se treba uplaćivati, da ne plaćaju dužnici nekome kome trebaju plaćati svoje obveze. E sad ja vas kolega Grbin pitam samo jednu stvar, koliko se ja sjećam ministar Linić je ovih dana rekao da je tijekom ovih posljednjih 6 mjeseci na čelu Vlade SDP i ostali njegovi saveznici ajmo ih tako nazvati i da su obveze nelikvidne ove u sklopu ove nelikvidnosti neplaćanja porasli za 3 milijarde. Pa mi objasnite kao prosječno mislećem čovjeku za vrijeme znači SDP-ove Vlade u 6 mjeseci je to poraslo za 3 milijarde, a kažete čim dođe HDZ na vlast da to raste. Meni je tu nelogika, mislim da se svako jutro kad se dignete ili kad počnete govoriti da ne možete bez HDZ-a. Nema veze HDZ s ovim, treba napraviti dobru stvar, ali ne bi trebalo svaku stvar pituravat baš ovako politikantstvom.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, Peđa Grbin. Izvolite kolega.
Poštovani kolega Marasoviću evo zahvaljujem na vašoj replici. Podatke o nelikvidnosti i o njenim trendovima je iznio uvaženi gospodin zamjenik ministra, nažalost nekad je potrebno malo duže vremena, nekad 6, 7 mjeseci da se neki trendovi promijene. Znate 8 godina spasiti u 6 mjeseci to bi bilo nemoguće. A i vi sami znate kao liječnik da kada netko godinama puši, pije onda mu treba neko vrijeme da se od toga izliječi. Ne postaje zdrav u roku od par dana. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika Ruža Tomašić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa. Kolega Grbin podržavam ovaj zakon, naravno, jer sve što će pomoći poduzetnicima, pogotovo malim i srednjim podržavam i ja mislim da smo imali predstečajnu nagodbu prije možda ne bi Jadrankamen prolazio kroz ovakvu agoniju kao što sada prolazi. Samo me jedino zanima kako ćete prisiliti, dakle ne nagovoriti, ne moliti nego prisiliti državu ili velike poduzetnike tu ste spomenuli Agrokor radi kojih upravo ta mala poduzeća idu u stečaj. Dakle, ne radi svoga poslovanja nego upravo radi tih velikih poduzeća i radi države koja ne isplaćuje ono što bi trebala isplaćivati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Grbin.
Evo zahvaljujem uvažena kolegice. Slažem se s vama. Upravo je cilj kao što sam i govorio predstečajne nagodbe da se spasi situacija prije nego što ona postane nepopravljiva. I kao što sam rekao ne možemo, bilo bi nerealno očekivati da ćemo uspjeti svaki put. Ali nek uspijemo samo nekoliko puta već smo puno učinili. A ovo drugo što ste naveli, upravo zbog toga su u ovaj zakon uvedene vrlo stroge prekršajne odredbe koje su usmjerene ne samo prema poduzetniku kao pravnoj osobi nego i prema odgovornim osobama kod poduzetnika. Znači, onaj koji bude kršio obveze ovog zakona dobit će po džepu. A to je po mojem mišljenju najefikasnija sankcija. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Dragica Zgrebec. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Zapravo svaki puta me fascinira kada ovdje donosimo vrlo ozbiljne zakone sa dugoročnim posljedicama načina saniranja određenog stanja u gospodarstvu da se i ovdje u Parlamentu pa i izvan Parlamenta u određenim poduzetničkim krugovima počinje govoriti o antipoduzetničkoj klimi, antipoduzetničkim propisima maltene da gušimo poduzetničke slobode, a nema se u vidu ona osnovna definicija države i njezinog utjecaja na gospodarstvo da mora voditi takvu gospodarsku politiku, odnosno takve propise koji reguliraju gospodarske tijekove da se upravo mogu doći do izražaja te poduzetničke slobode i da se uvodi red u međusobno poslovanje među poduzetnicima. To je zadaća države, a poduzetničke slobode su nešto drugo i one se zapravo manifestiraju kroz proizvodnju, kroz nove proizvode, kroz nova tržišta, kroz izvoz itd. Dakle, zakoni koji su ovdje pred nama bili i ranije i ovaj sada zapravo baš suprotno tome oni su poduzetnički jer uređuju financijsko tržište, uređuju financijsku disciplinu, jačaju financijsku disciplinu pa samim time onda i pravnu sigurnost onih koji djeluju u hrvatskom gospodarstvu. Ovaj zakon utvrđuje financijsko poslovanje, rokove plaćanja obveza i posljedice neispunjavanja pravovremenog ispunjavanja financijskih obveza, poslovanje u uvjetima nelikvidnosti i insolventnosti te postupak predstečajne nagodbe. On je vrlo važan upravo stoga što smo čuli i kroz uvodno izlaganje i kroz izlaganja klubova da imamo vrlo tešku financijsku situaciju u hrvatskom gospodarstvu. Dakle, ogromnu nelikvidnost, veliki broj poduzetnika uopće više nemaju šanse da se izvuku, dakle ova cifra od preko 30 tisuća poduzetnika koji zapravo više niti ne djeluju, ali se vode kroz statistiku i kao poduzetnici, ali i kao oni koji su blokirani i ne plaćaju. S druge strane to će poduzetnici koji ovdje potraživaju morati kroz svoje poslovne knjige otpisivati. Dakle, u vrlo kratkom vremenu udvostručila se nelikvidnost i onda sada zapravo galopira, ako se tome ne stane na kraj. Nešto slično kao inflacija, krene sa dvocifrenom i vrlo brzo je trocifrena. Tako se, eto dešava i sa nelikvidnošću. Mi smo, već dugo ukazujemo na ovaj problem i kao klub smo u dva navrata, čini mi se išli s inicijativom, u prošlom mandatu da se urede rokovi plaćanja, da se uvede disciplina u plaćanju obveza i da se sankcionira uprava, odnosno Nadzorni odbori koji o tome ne vode računa. Kao inicijativu da se otvori jedna ozbiljna rasprava u Parlamentu. I tada smo ukazivali u potrebu donošenja Zakona o financijskom poslovanju i primjeni europske direktive o kašnjenju u plaćanju koja je donesena još 2000. godine, kad su i u zemljama Europske unije uvidjeli da neplaćanje i njima postaje problem. Dakle, a kad se govori o stečaju, iz razno različitih objektivnih i subjektivnih razloga on kod nas nije efikasan. Dakle, provodi se prekasno, postupaka je predugačak i najčešće tvrtka koja uđe u stečaj se na kraju i likvidira. I kao što je ovdje već rečeno po nekoj statistici, negdje svega oko jedne trećine potraživanja se kroz stečajne postupke naplati. Postavlja se i pitanje zašto nisu provođene odredbe Zakona o trgovačkim društvima iz stečaja koje reguliraju odgovornost uprave i Nadzornih odbora? Govorili smo tu kad smo raspravljali o izmjenama i dopunama Općeg poreznog zakona, o tom instrumentu proboja pravne osobnosti. I da zapravo na sudovima takve uprave koje su protuzakonito, imale protuzakonitosti u poslovanju, tvrtke koje su vodile, pa i Nadzorni odbori uopće nisu, ili vrlo rijetko su sankcionirani, a ako i završe na sudu taj postupak je dugotrajan i na kraju ne donosi rezultate. Zašto se postupci pred Trgovačkim sudovima, višegodišnje a odnose se npr. na vrlo jednostavne postupke, kao što je npr. platni nalog na temelju vjerodostojne isprave. Imala sam iskustvo iz devedesetih godina, na jednom Trgovačkom sudu u Hrvatskoj, da je jedan takav vrlo jednostavan postupak platnog naloga, odnosno ovrhu nad financijskim sredstvima na temelju pravovaljane potvrde, trajao 5,5 godina i na kraju smo završili sa izvan sudskom nagodbom. Zašto to sudovi tako dugo rade? Dakle, sve su to pitanja na koja bi trebalo dati odgovor. Dakle, kroz ovaj zakon regulirajući u prvom dijelu rokove plaćanja, definirajući insolventnost i nelikvidnost, i u drugom dijelu provođenje predstečajnog postupka, zapravo pokušavamo spasiti ono što se još spasiti da. Dobro je da uz ovu pravnu stečevinu Europske unije, pa i zakonodavstva pojedinih zemalja Europske unije, malo šire gledamo. I meni je ovdje sasvim zanimljivo da uvodimo i taj jedan američki instrument iz njihovog stečajnog zakona, a to je dužnik u posjedu. Dakle, da dužnik i dalje, odnosno tvrtka koja je dužnik, i dalje radi, ali da je u posjedu svoje imovine, ali da tada mora sasvim drugačije voditi svoje poslovanje. Dakle, mora namirivati samo nužne troškove vezane, može namirivati samo nužne troškove vezane uz proizvodnju. Ima ovlasti i obaveze, ali ima i dužnost da radi u interesu vjerovnika i očuvanja imovine, a ne kako kroz stečaj, gdje stečajni upravitelj najčešće rasprodaje imovinu. Koliko stigne naplatit, koliko se stigne naplatiti to je onda rezultat vrlo mizeran. Utvrđuju se, dakle rokovi plaćanja, maksimalno do 60 dana ako su ugovoreni, ako nisu ugovoreni 30 dana. To je odredba iz europske direktive, a za dulje od 60 dana dužnik mora izdati osiguranje plaćanja koja ima učinak ovršne isprave i to može dogovarati do 360 dana, dakle do 1 godine, to je zapravo kratkoročni kredit. Najteže će biti ispuniti ovaj drugi rok plaćanja, a to je između poduzetnika i osoba javnog prava gdje se on definira samo do 30 dana i samo u iznimnim slučajevima do 60 dana. I to je zapravo ogromna obveza države u onom dijelu gdje se isplate vrše iz proračuna, ali i javnih i državnih poduzeća koja će morati se na drugačiji način organizirati da bi mogli ostvariti ovakve rokove. A to ona znači da i drugi poduzetnici koji kao alibi uzimaju, da im država ne plaća zapravo neće imati takav alibi i morat će se na drugi način ponašati. Koji je cilj predstečajnog postupka? Da zapravo dužniku omogući restrukturiranje, da vjerovniku omogući da po povoljnijim uvjetima naplati svoje potraživanje, u cijelosti ili djelomično. Postoje i druge mogućnosti hoće li on to naplatiti ili će ulaziti u sam kapital tvrtke. On se pokreće kad se dogovore dužnik i vjerovnici, čiji ti troškovi, tražbine prelaze jednu polovinu ukupnih tražbina. I dakle, tu jest sada jedan, mora postojati jedno veliko razumijevanje vjerovnika da uže u takav postupak. On se može provesti nad pravnom osobom i dužnikom pojedince, dakle pojedinačnim trgovcem, onim malim poduzetnikom, nad obrtnikom, a vodi se pred Regionalnim centrima financijske agencije, a sama nagodba mora biti pred Trgovačkim sudom. Postupak mora biti završen u roku 120 dana. I sada kada postoji takva nekakva dilema, je li vjerovnik, odnosno dužnik dužan pokrenuti takav postupak, ja bih htjela samo ukazati na nekoliko članaka ovoga zakona.
Vrijeme kolegice Zgrebec.
Ispričavam se. Dakle, članak 17. i članak 18. kažu da je on ipak dužan to pokrenuti, a ovisi o njegovom vjerovniku dal će se on i ostvariti.
Hvala. Sljedeći za pojedinačnu raspravu Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, gospođo ravnateljice porezne uprave. Pa mislim da je iz ovih prethodnih rasprava vidljivo da je zakon ovoj zemlji zapravo nasušno potreban. Vjerojatno sadržajno i najvažniji zakon iz ovog paketa financijskih zakona ako to možemo na neki način mjeriti ako iz ovog gospodarsko financijskog paketa da ne uspoređujem sa nekim drugim područjima življenja u RH ali u svakom slučaju je rezultati ovog zakona idu k smjeru možda bi preradikalno bilo reći pa da ova Vlada prolazi ili pada na realizaciju ovog zakona ali u svakom slučaju se radi o velikom izazovu i jednom hrabrom iskoraku države govorila je o tome moja kolegica i on stavlja zapravo veliku obavezu za ono što 20-ak godina nismo realizirali dakle odgovornost svih u sustavu i zdravog i nezdravog dijela poduzetništva gdje je dakako zdravo poduzetništvo žrtve ali neodgovornost države u izvršavanju svojih javnih obaveza da se taj kolut počeo graditi, tako da sa te strane ja vjerujem da će ovaj zakon morati pokrenuti trendove ili ukoliko se to u kojem slučaju ne dogodi onda ćemo očigledno morati posegnuti za još radikalnijim mjerama. Drago mi je da Vlada kažem ima hrabrosti da te mjere i donese. Složit ćete se kolegice i kolege da je postojeće stanje neizdrživo. Govorio je o tome uvodno i gospodin zamjenik ministra, govorile su neke druge kolege. Dakle, … [[Govornik se ne razumije.]] računa danas imamo sa tendencijom raste imamo 44,5 milijarde. Puno je potraživanja starijih od godinu dana. Dugotrajni stečajevi dakle prosjek hrvatskih stečajeva u nekih 5 godina imamo mislim 38 ako se ovdje sjećam stečajeva koji su preko 10 godina to su zapravo nekome izvana je nemoguće objasniti situaciju. … [[Govornik se ne razumije.]] kolege kada razgovaraju u svojim međunarodnim kontaktima sa stručnjacima izvana to zapravo ne mogu objasniti. Ono što je Svjetska banka u svom istraživanju pokazala da je Hrvatska među posljednjim zemljama u tom pogledu, a u zemljama u okruženju faktički posljednja oko samog postotka naplate i stečajnih postupaka dakle svega 30% se naplati, tako da je to stvarno rezultat koji je porazan i koji zapravo ukazuje da je nužna jedna vatrogasna mjera ako se jedan ovako kompleksan zakon može nazvati vatrogasnom mjerom ili malim stečajnim zakonom kako je ovdje naveden ali je o u svakom slučaju potreban. Da li dalje iznositi te brojke 72 tisuće blokiranih poduzetnika, 38 tisuća poduzetnika koji nisu praktički predali financijska izvješća bez ikakvih sankcija i to mi … [[Govornik se ne razumije.]] primijetili, 26 tisuća poduzetnika koji nemaju zaposlene a imaju dugovanja od gotovo 10 milijardi kuna itd. Probajte kolegice i kolege ove brojke recimo pomnožiti sa 40 pa zamislite da jedna Njemačka ima takve brojke bez BDP-a koji je nekoliko puta veći. Samo da pomnožimo ove brojke da li bi takvo neko gospodarstvo moglo sa tim ogromnim brojkama moglo funkcionirati? Ja vas uvjeravam da zasigurno ne bi. S obzirom da se radi o dugotrajnom stanju velika količina energije i menadžmenta ali i zaposlenika u financijama i svih drugih zaposlenika zapravo se koristi ogromna količina energije i vremena, novca da se pokušaju naplatiti neka potraživanja. Puno se telefona potroši, puno ručaka, puno kilometara da se govori i razgovara i pokuša razriješiti neki problem koji sjeverno od Sutle ili sjevernije od Alpa praktički nepoznat. Umjesto da se silna količina energije ukoristi u samim poduzećima u istraživanje tržišta, u razvoj novih proizvoda, u razvoj novih usluga itd. dakle u dizanje produktivnosti, u dizanje ekonomičnosti, to je ono što ja vjerujem nakon što će ovaj zakon dati rezultate da će se energija hrvatskih poduzetnika usmjeriti u tom smjeru pa onda dakako da će doći do rasta BDP-a a posljedično i porasta standarda življenja svih nas. Svjesni smo zapravo hrvatska Vlada je svjesna težine ovog zakon, on se da tako kažem kuha već dva mjeseca ali u nekoj vrsti javne rasprave već otprilike mjesec dana održan je cijeli niz okruglih stolova javnih rasprava stručnih rasprava. Bilo je problema nije tajna i uskladiti ga između samih ministarstava. Naprosto radi se o jednom iskoraku u odnosu na Ministarstvo pravosuđa pretpostavljam da je imalo najviše primjedaba u tom smjeru, dakle zbog objektivne neefikasnosti sudova ovaj hrabri iskorak ide u tom smjeru. Ali ja pohvaljujem to da Vlada ima hrabrosti za taj iskorak budući da prošle vlade nažalost nisu imali i možda da anticipiram ili izbjegnem replike ljudi iz Ministarstva financija vjerojatno i gospodarstva su imali neke prijedloge no međutim padalo je na političkoj volji Vlade. Ako je ta politička volja Vlade i prošla kroz vladu pa je zakon došao u proceduru … [[Govornik se ne razumije.]] neki od zakona koji bi išli koji bi k ozdravljenju gospodarstva onda se pod pritiskom javnosti vrlo često odustajalo, tražilo neki konsenzus makar je s one strane tada bilo dovoljno ruku kao što mi sada imamo s ove strane dovoljno ruku. Ja vjerujem da ćemo sa te strane donijeti mnoge dobre zakone koji možda naići na javnu potporu odmah i na istraživanja javnosti će pokazati možda određene padove ali nakon određenog vremena će se sigurno ta možda pretenciozno rečena hrabrost isplatiti, ali u svakom slučaju odgovornost Vlade i odgovornost za svoje postupke. Stoga ja ovaj prijedlog zakona da ne dužim više doživljavam kao nastavak kvalitetne javne i stručne rasprave kao prvi korak. Vjerujem da preko ljeta će se mnogi dionici kako je to popularno reći uključiti u raspravu oko ovoga zakona i da ćemo na jesen uz određene pomake zahvaljujem svima pa i opozicijskim klubovima na konstruktivnoj raspravi ovdje da ćemo doći do drugog čitanja i da ovaj kao što rekoh uvodno nasušno potreban zakon ćemo donijeti u ovom Saboru u rujnu ove godine. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče ministra. Predstečajna nagodba jest dobar put i ovaj zakon ima dobru namjeru i ima pozitivno stremljenje i sasvim sigurno ga treba podržati. Ovaj zakon potvrđuje barem na papiru za sada a uređene zemlje to potvrđuju u svakodnevnoj praksi da stečaj zapravo u suštini treba značiti promjenu vlasničke strukture. Stečaj ne treba biti i nije uvijek likvidacija, stečaj ne treba biti i nije uvijek rasprodaja imovine, stečaj nije rasprodaja onog što se zateknemo na skladištu i stečaj ne treba značiti izbacivati ili izgon radnika na ulicu. Ovim se zakonom utvrđuju neka od pravila o stečaju odnosno predstečaju kako ga i kada proglasiti kako ga i kada provoditi. Ovaj će zakon sasvim sigurno spriječiti pljačku kroz stečajeve koji su legalizirali kriminal. A u tom kriminalu sudjelovali su prvo vlasnici tvrtki koji su te tvrtke dobili gotovo badava, poklonjene su te tvrtke podobnima, bliskima stranci na vlasti ili bliskima moćnicima koji su sudjelovali u vlasti. Drugi u lancu tih kriminala bili su stečajni upravitelji također miljenici vlasti, a potom stečajni suci koji su zatvarali taj lanac. Radnici su uglavnom završavali na ulici, a pojedinci su se iz ovoga lanca enormno obogatili. Nadam se da će se takvo ponašanje kazniti, da je takvo ponašanje stvar prošlosti te da će svi ti pretvorbeni lopovi završiti iza rešetaka. I isto tako nadam se da će ovim zakonom, ali i strogim kontrolama stečaj u Hrvatskoj biti nešto sasvim drugo, da stečaj u Hrvatskoj neće više biti barem ne tako često duga agonija, potom likvidacija i tisuće i tisuće nesreće radnika. Preduvjete upravo za novu praksu omogućuje ovaj zakon. Naravno, nakon ovog zakona prvo i najvažnije što treba učiniti je uspostaviti kriterije za postavljanje stečajnih upravitelja koji ne smiju biti stranački kleptomani, već stručnjaci, recimo poput zašto ga ne spomenuti gospodina Šketa koji je uspostavio model kako postupati u stečajnom postupku, osobno ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nadica Jelaš. Nema je, gubi pravo na raspravu. Domagoj Milošević. Nema ga, gubi pravo na raspravu. I zadnja prijavljena pojedinačna rasprava Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ma evo možda se i ne bih bila javila za ovu raspravu, međutim kad smo krenuli sa pojedinačnom me potaknula jedna rečenica u kojoj smo čuli da smo danas ovdje zbog toga što možemo, što trebamo i možemo spasiti ove koji su posrnuli, dakle mislimo na poduzetnike koji su insolventni ili nelikvidni pa sad donosimo zakon koji će njih spasiti. Da treba napraviti reda definitivno treba, ali isto tako stojim pri tezi da mi nećemo poduzetnicima dat ni 10 ni 20 ni 500 ni 100 tisuća kuna da oni svoje probleme riješe, pa tako da ipak taj dio najveći dio posla svakako ostaje na njima, a nije naša zasluga. I do sada smo imali zakonski okvir pokretanja stečaja i mogućnosti kakvog takvog restrukturiranja poduzeća koja su bila insolventna. Ako nitko drugi onda su definitivno radnici prvi bili ti koji su mogli detektirat da je poduzeće u problemima, upozoravali su na to, međutim očito ih nitko nije slušao. A da bi po Zakonu o stečaju sami mogli predložiti stečajni postupak onda su za to morali odvojiti i određenu sumu novaca koju s obzirom da mjesecima nisu dobivali plaću i nisu imali. Ono što bi bilo vrlo dobro i interesantno dobit odgovor na pitanje što su radile institucije za vrijeme te duge insolventnosti. Evo danas smo čuli u uvodnom izlaganju predlagatelja gospodina zamjenika ministra koliko samo poduzeća imamo koja u prošle tri godine nisu podnijele svoje financijsko izvješće. Zakon za to predlaže određene sankcije i kaznene odredbe. Da li se prema tim poduzećima reagiralo, da li se od njih nešto tražilo ili se jednostavno o tome nije vodilo računa. Bilo bi isto tako dobro znati koliko je poduzeća ili obrtnika u Hrvatskoj platilo kaznu zato što nije isplatilo plaću na vrijeme svojim radnicima. Sve su to podaci koji bi nam bili itekako dobri da znamo koliko će ovaj zakon koga danas predlažemo i koji je kao takav dobar i opet ponavljam i podcrtavam, treba biti da bismo uveli reda i da bi to plaćanje konačno postalo koliko toliko normalno, da oni koji mogu poslovat posluju pod dobrim okolnostima, a oni koji za to jednostavno nisu sposobni da im se omogući jedan model sa kojim će najbezbolnije prestat biti i obrtnici i poduzetnici jer nažalost ni to uvijek nije moguće i lako. Ono što me zabrinjava me u ovome jeste s obzirom da smo do sada imali posla sa stečajnim upraviteljima, a sad imamo sa nekim drugim profilima, da li će se dogodit isto da stečajni upravitelji očito ne rade posao za koji su plaćeni i koji bi trebali raditi onako kako zakon propiše. Sa danom 19. prosinca 2011. imamo na listi stečajnih upravitelja licenciranih njih točno 261, a u protekle tri godine odnosno od tri do pet godina otvoreno je 287 stečaja. Bilo bi dobro da danas čujemo ovdje na koji način će se ovaj zakon kontrolirat i koji nam je da tako kažem pokusni rok u kome ćemo moći početkom primjene ovog zakona, dakle nakon šest mjeseci da li ćemo moći od Ministarstva financija dobit prve podatke kako se ovaj zakon sprovodi i mislim da bi nam to trebala postat praksa da zakone koje donosimo isto tako kontroliramo na koji se način provode, a ne da onda nakon četiri godine, osam godina, dvije godine, kako se tko mijenja, kažemo ništa nije valjalo, ništa nije bilo dobro pa ćemo sad mi donijet nešto savršeno, a onda ćemo opet nakon četiri godine reći ni to nije bilo dobro pa ćemo sad evo mi opet donijet nešto dobro. Tako da mislim da bi stvarno obaveza Ministarstva financija mogla bit da se barem dva puta godišnje napravi da li na stranicama ministarstva, na treba to biti ni izvješće ovdje ispred Sabora, ali da se napravi evo koliko je Ministarstvo financija donošenjem ovog zakona uspjelo riješiti postojeći problem. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Ovime smo završili s pojedinačnom raspravom. Ja bih molio zamjenika ministra Borisa Lalovca, izvolite, za kratko obraćanje.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Slušajući danas vašu raspravu, evo dobili smo dojam da većina i klubova i zastupnika podržava ovaj zakon i rješavanje ovog gorućeg problema u Republici Hrvatskoj. U samom uvodu sam naveo konkretne korake, vremenske rokove i ovo što smo rekli kroz ovo nagodbeno vijeće gdje ćemo pratiti na koji način će se zapravo dinamika određivanja, pokušavanje rješavanja ove nelikvidnosti. Rekao sam vam i rokove vezano za brisanje. Moram vam odmah reći, na žalost da smo znači taj pokrenuti postupak međutim vrlo sporo taj proces ide brisanja trgovačkih poduzeća i tu ćemo imati dogovore sa, trgovačkih sudova kako da ubrzamo taj proces jer ovdje govorimo o tim poduzetnicima koji smo rekli zakonski zadnje tri godine nisu predali financijska izvješća. Veliki broj među njima je što nisu zadnjih 10 godina predali izvješća. Znači, 10 godina. Ovdje smo uzeli zadnje tri kao zakonsku osnovu. Tako da o takvim poduzetnicima bih htio zapravo da raščistimo, znači da pokušamo vidjeti kakva je pravna situacija. Isto tako, znači ovim rokovima kojim smo to konkretno postavili svakako ćemo izvještavati znači šta je sa tim koji se trebaju brisati, šta je sa tim postupcima nagodbi itd. Bit će, znači postupak nagodbe kao što smo i objavili bit će javan i transparentan na stranicama FINA-e tako da ćemo cjelokupni postupak ove nagodbe pokušati što više ubrzati ali da on bude transparentan. Ne znam da li me se krivo možda shvatilo u samom uvodu kad sam rekao dobrovoljno. Znači, pokretanje nagodbe je obvezno međutim dogovorom kao što je rekla gospođa, uvažena zastupnica Zgrebec je zapravo da je dobrovoljno dogovaranje između vjerovnika i dužnika, znači da probaju naći model na koji način zapravo konsolidirati poduzeće. Ono što sam vam rekao u uvodu jedan od velikih problema zašto se ne može i vidjeli ste kroz ove podatke o padu investicija je upravo financijska struktura poduzeća. Jer ako ste uočili pad vrijednosti kapitala, znači u našim poduzećima 2001. godine rekao sam vam da je iznosilo 55%. Pala je na 34%. Takva poduzeća na žalost vrlo teško sada mogu dobiti nove kredite kod banaka, znači prezadužena su. Znači kada gledate znači podatke iz banaka, znači vrlo teško. Znači sad se nalazimo u jednome zatvorenome kotaču gdje ne možemo zapravo, ta poduzeća ne mogu generirati veći rast, opterećena su jako kamatama. Rekao sam da su prošle godine poduzetnici plaćali 16 milijardi kamata. I ovo je jedan način gdje se zapravo pokušava, znači po prvi puta, znači ne samo državu koja je do sada sudjelovala u konsolidaciji privrede staviti i ostale vjerovnike, a u prvom slučaju mislim na banke. Ovdje moramo zbog toga, nije samo odgovornost države konsolidirati privredu nego i odgovornost svih subjekata. Je li do sada kroz ove razne modele svaki put je zapravo država ulazila, pokušavala se ulaziti u vlasničku strukturu jer su ostali vjerovnici, zapravo nisu htjeli uopće razmišljati o tome. Smatramo da bez zajedničkog dogovora između svih vjerovnika u konsolidaciji, znači ono što smo rekli pokušavati pretvoriti ili, znači cilj je zapravo stabilizirati ovakvu sad situaciju, pretvoriti u kapital i probati zaokrenuti taj proces. Ja sam rekao u cjelokupnoj ovoj raspravi ja sam se vodio stručnom raspravom i rekao sam vam stručne podatke. Meni je žao što su neki zapravo pokušali ovaj problem ispolitizirati i rekli da ovo vodi prema antipoduzetničkoj klimi. Iskreno i da nije mi jasno da ako imamo oko 100000 registriranih poduzeća u Hrvatskoj, pravnih osoba prema Državnom zavodu za statistiku i kad imate 70000 poslovnih subjekata koji zakonski, pazite zakonski ne pokreću stečajeve. Izvadio sam jedan podatak iz FINA-e da imate jedno poduzeće koje blokirano 6300 dana i ništa se zapravo ne pokreće po tome. Ja ne znam da li tu onda govorimo o anti poduzetnicima o tome koji ima 6300 dana blokade. Ono što me zabrinjava, ono što sam kada sam analizirao te podatke je da poduzeća, to nisam rekao u uvodu koja imaju blokadu dužu od godinu dana da se njima povećava iz mjeseca u mjesec iznos blokade od milijardu kuna. Samo vas pitam kako? Kako je to moguće da se njima, znači ne govorimo o novima koji su ušli u blokadu, nego u poduzeće koje je blokirano 5000 dana iz trećeg u četvrti mjesec, četvrtog u petog mu se povećava iznos blokade. Kako? E sada je još moje pitanje prema vama da li da objavimo te poduzetnike koji su u toliko dugoj blokadi, da zapravo oni poduzetnici koji znaju zašto bi radili s takvim poduzetnicima zapravo da ih ne bi prevarili jer tamo poduzetnici ako ulaze, znači oni, ako on normalno posluje sa 6000 dana i ovaj koji normalno kaže poduzetnik naići će normalno u problem. Ja ću, možemo otvoriti raspravu o tome da i objavimo ona poduzeća koja su blokirana duže od zakonskog, ono što smo rekli da trebaju 60 dana, pa da vidimo koja su to poduzeća zapravo, da upozorimo poduzetnike da ne rade s takvim poduzećima i na taj način ćemo zapravo pomoći poduzetnicima. Tako da još jednom zahvaljujem na vašoj raspravi i na svim vašim konstruktivnim prijedlozima. Pokušat ćemo znači tijekom ljeta doraditi sve ove tehničke probleme koji se mogu pojaviti u ovome zakonu i nadamo se da ćemo još u drugom čitanju također ga doraditi i da zapravo očekujemo čim prije njegovu primjenu kako bi zapravo Vlada aktivno se uključila u konsolidaciju privrede. Zahvaljujem.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Zahvaljujem i vašoj suradnici, pomoćnici ministra. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Određujem stanku do 15,00 sati, a nastavljamo sa Konačnim prijedlogom zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, drugo čitanje, P.Z. br. 95.
Prijedlog zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, prvo čitanje, PZ br. 138, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 92 glasa za i 34 protiv.
Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici Hrvatskog sabora možemo li nastaviti popodnevno zasjedanje? Ako možemo idemo sa sljedećom točkom dnevnog reda. To je - Konačni prijedlog Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, drugo čitanje, P.Z. br. 95; Predlagatelj ovog zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona, to su članci 155. do 157. Poslovnika Hrvatskog sabora. Amandmane možete podnijeti do kraja rasprave u skladu sa člankom 164. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo i Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog Vlade? Da. Poštovana zamjenica ministra Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja Anka Mrak-Taritaš. Izvolite gospođo Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Mi predlažemo u drugom čitanju Konačni prijedlog Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama. Ono što je bitno i važno za reći da smo u odnosu na taj zakon proveli jednu dosta iscrpnu javnu raspravu u trajanju od mjesec dana u kojoj smo obišli 11 velikih gradova u Hrvatskoj. Jednako tako na web stranici našeg ministarstva taj zakon je bio u javnoj raspravi. Dobili smo niz primjedbi, krenuli smo u cijeli postupak na način da smo išli u izmjenu i dopunu postojećeg zakona, ali je postojeći zakon toliko mijenjan i dopunjavan da je rezultirao ipak novim zakonom. U Hrvatskom saboru smo bili u prvom čitanju. U prvom čitanju je bilo niz primjedbi pa bih se ja ovim putem referirala na primjedbe koje su bile u prvom čitanju i koje smo mi prihvatili. Dakle, primjedbe koje su bile i dosta velike polemike i u javnoj raspravi i u prvom čitanju je izazvao članak 6. Zašto je bitan članak 6.? Iz razloga što su tim člankom određene i definirane zgrade koje se mogu, tako da se izrazim, legalizirati jer je to naziv koji svi koristimo. Tako da je sada broj zgrada koje je moguće legalizirati znatno veći nego što je u postojećem zakonu, a kroz raspravu u Hrvatskom saboru se je pokazala potreba još pojasniti, odnosno definirati. Pritom ne mislim nešto bitno povećavanje, ali jasno definiranje zgrada, odnosno lokaliteta na kojima je to moguće legalizirati. Prijedlog koji je bio u prvom čitanju, a bio je vezan uz taj članak 6. je rekao da se zgrade koje se nalaze u građevinskom području ili zgrade koje su zatečene strukturirane izgradnje nalaze se u nacionalnom parku i parku prirode mogu legalizirati. Što to znači? Da zgrade koje inače bi mogli dobiti odobrenje za gradnju u parkovima prirode i nacionalnim parkovima jednako tako se mogu legalizirati. Pa smo onda u odnosu na to omogućili da takav tip zgrada, odnosno oni koji se nalaze u građevinskim područjima, a riječ je o strogim rezervatima, posebnom rezervatu, spomeniku prirode i spomeniku parkovne arhitekture, a nalazi se u građevinskim područjima ili su zatečene strukture mogu legalizirati. Možda da to malo pojasnim. Bila je velika primjedba koja je došla u Gradu Zagrebu iz Zoološkog vrta. Zoološki vrt se nalazi na takvom prostoru i zgrade koje su tamo, a kad to ne bi omogućili ne bi se mogli legalizirati. I sada će biti moguće jer se oni inače nalaze u građevinskom području. Jednako tako kada je riječ o koridorima infrastrukture prostornim planovima su ti koridori znatno veći od stvarno potrebnih, stvarno potrebni su manji pa ovim zakonom omogućujemo da se sukladno posebnim uvjetima i zgrade koje se nalaze u koridorima nakon što se ti koridori privedu namjeni mogu zadržati u prostoru, odnosno mogu legalizirati. Dakle, i oni koji bi mogli dobiti u normalnom postupku građevinsku dozvolu, odnosno lokacijsku dozvolu potvrdu glavni projekt, glavni projekt moći će u ovom slučaju dobiti i rješenjem o izvedenom stanju. Dakle, to je bila jedna velika tema primjedbi koje smo imali. Druga tema primjedbi koje smo imali i na koje smo se referirali je bio problem stranaka u postupku. Problem kako ih definirati i problem kako u odnosu na njih učiniti daljnji postupak. Tu smo imali i primjedbe nekoliko saborskih odbora tako da smo sada za drugo čitanje definirali jasno i nedvojbeno tko su stranke u postupku. Jednako tako smo i definirali način njihovog sudjelovanja u tom postupku. Dosta je primjedbi bilo i ovdje, dakle referentna karta i digitalni ortofoto iz 2011. Ako zgrada u prostoru postoji, što se utvrđuje očevidom na licu mjesta, ako postoje nekakve dvojbe ili su nedovoljno jasne slike na ortofotu iz 2011. mogu se konzultirati karte koje su ortofoto iz 2009., iz 2007., dakle one koje su starije. Bilo je nešto primjedbi na izričaj više odredbi. To smo naravno prihvatili i usuglasili. Jednako tako je bilo primjedbi na raspodjelu sredstava. Dakle, predloženi raspored sredstava je 50% državi, 30% općinama i gradovima na čijem prostoru se nalaze zgrade koje se legaliziraju i 20% uredima koji izdaju dozvole. Po sadašnjem zakonu koji je na snazi uredi koji izdaju dozvole ne participiraju niti u jednom dijelu. Tako da je naš prijedlog da uredi koji izdaju dozvole dobivaju 20% od naknade, 30% dobivaju općine i gradovi na čijem teritoriju se zgrada nalazi, ali pritom je važno za reći da oni dobivaju kompletan komunalni doprinos i 50% dobiva država. Iz tih svojih 50% koje dobiva država zakonski je prijedlog da se financiraju planovi sanacije, odnosno da se financiraju rušenja onih zgrada koje i nadalje ne bi se zadržavale, odnosno koje su u prostoru, a njihovi vlasnici ne bi podnijeli zahtjev. Ono što je važno i bitno reći je sljedeće: da je ovim zakonom dana mogućnost da svi oni zahtjevi koji se danas nalaze u rješavanju da podnositelji mogu izabrati put kojim će ići dalje. Dakle, mogu završiti svoj postupak temeljem zakona koji je danas na snazi, a koji će temeljem ovog zakona prestati važiti, odnosno mogu završiti postupak temeljem ovog zakona što se prihvati, što se odluči, dakle što investitor sam bira da je za njega bolje. Jednako tako ministarstvo, da bih mogli biti operativni i da bi ovaj zakon zaista mogao napraviti odjek, imamo zakonsku odredbe koju inače koriste sudovi. To drugim riječima znači, da ured koji godinama nije radio svoj posao, i takvih ureda imamo. Ali kada ured ne radi svoj posao, kada na vrijeme nije izdao rješenje mi zakonom možemo taj zahtjev prebaciti u drugi ured koji će tada riješiti, ali pritom sredstvo od naknade dobiva ne onaj ured na čijem teritoriju je zahvat, nego onaj ured koji to rješava. Dakle, to je jedna velika novina u ovom zakonu i nastojat ćemo tu novinu i u druge zakone koje ćemo pripremati napraviti, jer nam se čini da bi to bilo operativno. Ali ono što je bitno za reći da bi zakon do kraja bio uspješan mi pripremamo, odnosno u visokoj fazi dovršenosti su tri stvari. Jedna stvar je naputak koji će ići svim uredima gdje će biti forma kako treba izgledati rješenje o izvedenom stanju, da bih ono bilo svuda isto. A to smo na tragu naše želje E dozvola u normalnom postupku. Druga stvar je uredba, uredba kojom definiramo način obračuna naknade. Vi danas uz ovaj zakon koji je na snazi imate uredbu, imate nekoliko grupa koeficijenata. I onda kad uzmete da jedna garaža, čak na području iste općine ovisno u kojoj položajnoj zoni se nalazi, naknada za nju se kreće između 800 do 22 tisuće kuna, što je apsolutno neprihvatljivo. Samo ne za područje jedne općine, da ne kažem da su te naknade različite za područje cijele Hrvatske. Naša uredba se bazira na tri elementa, dakle naknada se definira ovisno o položaju u prostoru, ovisno o namjeni i ovisno o veličini. Dakle, baza je jedan stambena namjena, baza jedan kad se nalazi u građevinskom području naselja. Oni koji su, što su na većim i osjetljivijem prostoru koeficijent se povećava, odnosno umnožava. A jednako tako poljoprivredna namjena ima, predložit ćemo koeficijent 0,2, odnosno gospodarske namjene neki drugi koeficijent. Jednako tako naknada se povećava s povećanjem volumena. Tako da se razlike u cijeni ovisno o veličini zgrade, i ovisno o osjetljivosti i onih famoznih 100 metara do obalne linije vrlo osjetljivi. Primjer radi ista kuća će moći, će po predloženom modelu, naknada koju će taj koji se nalazi na tako osjetljivom i važnom prostoru, platit do 20 puta više, nego što će platiti za istu površinu investitor koji se nalazi u građevinskom području naselja. I postoji još jedan pravilnik koji je pripremila naša Državna geodetska uprava, a on je vezan uz poslove geodeta. Jer ovdje smo definirali snimku koju radi geodet na način da ta snimka postaje sastavni dio geodetske snimke koja služi za upis u katastar. Po sadašnjem zakonu svaki investitor za pravo mora dvaput platiti, jedanput ovu snimku koja mu vrijedi vezano uz Zakon o legalizaciji, a drugi put snimku za upis u katastar. Ova snimka će biti dio i upisa u katastar. Dakle, to su bitne stvari koje je za naglasit, a koji je vezan uz zakon koji svi popularno zovemo Zakon o legalizaciji i evo Vlada predlaže Saboru u drugom čitanju donošenje zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra Ministarstva graditeljstva i prostornog uređenja. Prelazimo, a pardon. Da li izvjestitelji odbora i radnih tijela žele uzeti riječ, Odbora za zakonodavstvo, Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbora za pravosuđe? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima, prvi klub koji se prijavio za raspravi je SDP i poštovani zastupnik Vedran Babić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče, zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama. Pri donošenju svakog zakona uvijek nastojimo da on bude pravedan, na žalost ovaj zakon to nikako ne može biti i toga smo svjesni. Ne može biti pravedan prema onim građanima koji su poštovali zakonsku regulativu, ishodili dozvole, platili sve obaveze i naknade, projekte i vrlo često bili ograničeni odredbama prostornih planova kojih su se pridržavali. Osobito nepravedan prema onima koji su svoje građevine legalizirali u razdoblju kada je kazna za nezakonitu gradnja iznosila gotovo 150% iznosa komunalne naknade. Ali sagledavajući stanje u našoj zemlji i uvažavajući činjenicu, da prema najnovijim podacima imamo gotovo 500 tisuća nezakonitih građevina, moramo donijeti ovakav zakon. Vrlo je bitno znati da je osnovan institut za provođenje ovog zakona, digitalna ortofoto karta izrađena na temelju aerofotogrametrijskog snimanja koje je započelo 21. lipnja 2011. godine. Naime, sve građevine sagrađene nakon ovog snimanja neće se moći legalizirat, te je na ovaj način podvučena crta iza koje se ne ide, odnosno neće biti moguća legalizacija. Isto tako, odredbama ovog zakona svima je jasno da je postupak ishođenja dozvola, odnosno rješenja o izvedenom stanju bitno pojednostavljen, a zbog čega će postupak biti brži i jeftiniji građanima. Kao što sam već rekao, a rekla je i zamjenica ministra, ovaj zakon uvođenjem, odnosnom korekcijom naknade za zadržavanje nezakonito izgrađene zgrade u prostoru, će jasno razlučiti iznos naknade za poljoprivrednike, odnosno gospodarske građevine. S kojima se na neki način možemo senzibilizirati u odnosu prema partnerskim i sličnim građevinama. Odnosno da će veće iznose plaćati vlasnici onih građevina koje nisu izgrađene u skladu s prostornim planovima, prema onima koji to jesu. Slijedom navedenog uvjeren sam da će odredbe u novom Zakonu s postupanjem s nezakonito izgrađenim građevinama potaknuti što masovniju legalizaciju bespravno sagrađenih građevina, te da će ovaj zakon opravdati svoju svrhu. I još nešto na kraju, klub zastupnika SDP-a podnosi amandman na članak 6. iz Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, kojim se izjednačavaju uvjeti legalizacije na području eksploatacijskih polja, mineralnih sirovina, odnosno polja eksploatacije nafte i plina, te geotermalnih voda s ostalim područjima s posebnim statusom. Uočeno je da postoje brojni prostorni planovi u kojima su označene zone eksploatacijskih polja na mjestima postojeće izgradnje, čak i cijelih naselja, te je ovaj amandman time opravdan. Kao što rekoh, klub SDP-a podržat će ovaj konačni prijedlog Zakona o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama, zaključno s amandmanom o kojem sam maloprije govorio.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub zastupnika je klub Hrvatskih Laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo iz ministarstva, uvažene kolegice i kolege. Odmah na početku Hrvatski laburisti Stranka rada podržava ovaj Zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama s tim da bi možda bilo nekako točnije reći objektima ne zgradama. I sada odmah nakon uvodne rečenice nakon podrške ali ne jedno nego stotinu ali. Postavljamo si pitanja na koja ne znamo odgovoriti, a ne zna siguran sam odgovora na ta naša pitanja niti vlast. 22 godine se timarilo bezakonje. Kako ste mogli u privatizaciji kupiti tvornicu bez ijednog hrvatskog dinara ili kune u džepu? Tako da ste bili miljenik partije na vlasti, tako da su imali naklonost propalih banaka koje su naravno kasnije sanirali građani, a potom su te banke za dvadesetinu vrijednosti poklonjene stranicama. Žmirilo se na činjenicu da dok se jedni nepravedno bogate, drugi se oni slabiji bacaju s radnih mjesta na ulicu. Ako ste nekoga tužili prije 10 ili čak 20 godina, a niste imali veze na sudu u parnicama ili traje ili ste ju izgubili. Iako ste 40 godina uplaćivali u Mirovinski fond danas vam mirovina jedva pokriva režije. Nije važno i onako je biti moderno šlang. Odričući se ljetovanja i automobila i svih zimskih kaputa u 20-ak posljednjih godina školovali ste sina i kćer, imaju diplomu, znaju jezike, smatraju ih sposobnima ali nemaju posao. Susjedova djeca imaju posao ali nemaju diplomu jer su tata i mama u pravoj stranci. Sve bih nepravde koje se svakodnevno događaju hrvatskim građanima mogao nabrajati barem do 6 navečer i sve ste ih čuli, mnogi su ih i prečuli. Ali pazite, i kada je pokvarena vlast je lukava. Misli ona s vremena i na vrijeme i na sirotinju. Njoj pak je da pokaže veliko narodno srce dopustila bespravnu gradnju, jer kada je bespravno gradila sirotinja novopečeni tajkuni su mogli svoja ružna zdanja dizati u nebesa u nacionalnim parkovima, na Kornatima, u sljemenskoj i marijanskoj zaštićenoj zoni u obalnom zaštićenom pojasu tako da se može s terase bućnuti ravno u more. A što je radila vlast? Držala je širom zatvorene oči. Što su radile inspekcije? I one su talasale tek onoliko da im padne plaćica 2, 3 sastane. I tako je nabujalo vjerojatno negdje oko 300-njak tisuća raznih nelegalnih objekata, viletina, vila, kuća, kućeraka na mjestima koje te viletine, vile, kuće ili kućerci nagrđuju do bola. Sagrađeno je u međuvremenu i tisuće štala, kotaca i ostalih gospodarskih zgrada ali one gotovo u pravilu ne bodu toliko oči i nisu građane nikada iz obijesti već iz puke potrebe. I kako sada nakon 22 godine timarenja bezakonja jednim zakonom napraviti reda? Nikako. Sizifov je to posao. Ne može jedan dobar zakon izliječiti dva desetljeća bespravlja, tek kada pravna država počne djelovati tamo gdje je to najpotrebnije u pravosuđu koje je i dalje rak rana hrvatskog društva i Hrvatske države tek tada imamo i kao država i kao društvo šanse pokrenuti se s mrtve točke, čak i u bespravnoj gradnji. Da bi se počela uistinu adekvatno postupati s nezakonito izgrađenim objektima država mora funkcionirati u svim segmentima. Od 300 ili 400 tisuća bespravnih objekta tek je manje od 10 tisuća građana podnijelo zahtjev za legalizaciju. 390 tisuća je zaključilo da im se ništa neće dogoditi ako se ogluše na zakon. Nije ih vlast namamila na ozakonjenje čak ni obročnim otplatama. U Hrvatskoj se još uvijek isplati zaključilo je 300 tisuća ljudi ali isto toliko i obitelji koji i svoje potomke uče da preskaču zakone gdje god to mogu i gdje god im se to isplati, znači 300 tisuća ljudi zna da im se ništa neće dogoditi iako neće legalizirati ono što su bespravno izgradili. Naravno, kao što rekoh na ovom mjestu prije dvadesetak dana, ovaj zakon i ovo postupanje po zakonu nije samo pravno već je prije svega duboko moralno pitanje. Jeli moralno ozakoniti bezakonje? Jeli moralno prema onima koji su strpljivo čekali na papire, koji su uredno plaćali dadžbine, koji su trpjeli torturu birokracije, jeli to moralno? Jeli pravedno legalizirati objekt onima koji su nagrdili vizuru susjedu, koji su devastirali prirodu, koji su se drsko i sebično ponašali prema svima? Nije moralno. Ali je ova vlast valjda kao i ona prije nje koja je omogućila legalizaciju bespravne gradnje dobra vlast ili se samo želi prikazati dobrom. No ponavljam, lakše je biti dobar nego pravedan. Često smo dobri jer ne znamo biti pravedni i dobrotom činimo novu nepravdu. No inzistiranje na apsolutnoj pravdi učinili bismo opet novu možda čak i još veću nepravdu. Nisu građani ni prvi a ni bogami glavni krivci što se širom Lijepe naše nakupilo 300 ili 400 tisuća nelegalnih objekata. Kriva je dražva koja je to dopuštala, krive su sve dosadašnje vlasti koje su glumile dobrotu s jedne strane, a s druge su strane unesrećivale svoje građane. Kolegice i kolege, ako ovaj zakon uistinu zaživi bit će to napredak jednak letu na Mjesec, a mi hrvatski građani nismo još uvijek spremni za bilo kakav let. Mi uglavnom padamo ili u provaliju ili u vlastite zamke. Vlast će pokazati karakter ako doista poštuje barem odluku da će se srušiti sve ono što je sagrađeno bez dozvole nakon polovine lipnja 2011.godine jer to se mora srušiti. Zašto? Da se riječi odnosno pravna država napokon pokažu na djelu i neće biti teško srušiti sve ono što je bespravno sagrađeno nakon sredine lipnja 2011.godine. biti će zanimljiva reakcija vlasti na činjenicu da se do sada na zakon oglušilo 290 ili 390 sasvim je svejedno tisuća građana. Što s njima? Zašto ih ne prisiliti da se barem evidentiraju kao bespravni graditelji? Na ta pitanja ovaj zakon ne odgovara, kao što na slična pitanja ne odgovara niti jedan drugi zakon. Odgovor na to pitanje mudrije je od svih zakona. Nađe li se odgovor na to pitanje mudriji je od svih zakona. Nađe li se odgovor na to pitanje u Hrvatskoj će se početi poštivati svi zakoni i profunkcionirati će pravna država, vlast će napokon postati pravedna, a ne lažno dobra. Vlast će napokon postati uspješna. Iako smo u opoziciji to vam stvarno želimo. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći je klub HDZ-a i poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice sa suradnicima. Na početku ovog izlaganja u ime Kluba zastupnika HDZ-a nažalost moramo konstatirati da je Konačni prijedlog zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama u vrlo kratkom roku nakon prvog čitanja upućen u saborsku proceduru donošenja te da je njime uvažen tek mali broj primjedbi sa saborske rasprave iznijetih ne samo sa strane kluba HDZ-a, nego i ostalih saborskih zastupnika pa i odbora. Stoga stječemo dojam da intencija predlagatelja i nije bila da se u ovoj redovnoj proceduri raspravi ovaj zakon te ozbiljno razmotre sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja i u tom smislu i korigira i poboljša prvotni prijedlog zakona. Štoviše, čak je u žurbi pripreme ovog konačnog prijedloga zakona propušteno uskladiti tekstove obrazloženja odredbi sa izmjenama. Svjesni smo toga da je pitanje postupanja s nezakonito izgrađenim zgradama osjetljivo i složeno pitanje koje se na ovom prostoru pokušava godinama riješiti i prije ovog zakona prvotno donesenog prošle godine bilo je nekoliko zakonskih rješenja kojima je intencija bila provesti sustavno ozakonjenje s ciljem sređivanja stanja u prostoru te vlasništva nad nekretninama. Činjenica je da tih godina zakoni nisu polučili očekivani uspjeh što u još većoj mjeri upućuje na potrebu da se prilikom definiranja zakonskih rješenja o uvjetima i postupcima ozakonjenja cjelovito sagledaju učinci provedbe predloženih rješenja i to sa stajališta očuvanja prostora, sređivanja stanja u prostoru, ali i jednakosti građana. Navedeno je i bila intencija zakona koji je stupio na snagu u kolovozu prošle godine i temeljem kojeg je i unatoč najavama nove Vlade o žurnom donošenju novog zakona s pojeftinjenjem i pojednostavljenjem postupka odneseno 9000 zahtjeva i izdano 600 rješenja o izvedenom stanju. Prošle godine kada je donesen taj zakon vrlo se pomno razmatralo u kojoj je mjeri provođenje legalizacije opravdano, ali su se isto tako razmatrali svi pozitivni učinci dobro definiranog modela kako sa stajališta ostvarivanja značajnih prihoda i time mogućnosti većih ulaganja u infrastrukturu od strane jedinica lokalne samouprave, tako i sa stajališta rješavanja imovinsko-pravnih odnosa, prometa nekretninama, sređivanja stanja u prostoru, očuvanja prostora, poticanja gospodarske aktivnosti u objektima čiji sadašnji status onemogućuje obavljanje gospodarske aktivnosti. Nudi li nam ovaj konačni prijedlog zakona navedeno? Nažalost, moramo konstatirati da je pred nama zakon čija će provedba odaslati negativnu poruku građanima Hrvatske jer se predloženim zakonskim rješenjima nije uspio pronaći dobar balans između potrebe da se postojeće stanje u prostoru sredi te da se s druge strane definiraju jasni uvjeti i kriteriji u cilju zaštite prostora te nediskriminacije građana koji su prilikom gradnje poštivali zakonske propise. Ovdje mislimo na ovim zakonom proširen broj mogućih ozakonjenja nezakonito izgrađenih svih vrsta zgrada, uključivo i građevina i to na područjima koja su zaštićena posebnim propisima i temeljem Zakona o prostornom uređenju i gradnji. Riječ je prvenstveno o zaštićenom obalnom području mora koje je Zakonom o prostornom uređenju i gradnji određeno kao područje od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku. Ponovno naglašavam da je institut zaštićenog obalnog pojasa uveo reda u prostor i pridonio očuvanju tog izuzetno vrijednog prostora čiju važnost prepoznaje i Barcelonska konvencija o zaštiti morskog okoliša i obalnog područja Sredozemlja. Naime, navedenom konvencijom definirano je da stranke u svrhu zaštite i održivog korištenja obalnog područja trebaju nacionalnim propisima odrediti kopneni pojas u pravilu širine 100 metara od najviše crte mora zimi u kojem gradnja nije dozvoljena. Stoga nas u još većoj mjeri iznenađuje da se u obrazloženju neprihvaćanja ove naše primjedbe Vlada poziva na tu istu odredbu konvencije koja definira da se spomenuti kopneni pojas može prilagoditi, odnosno da se može utvrditi odstupanje od obvezatnog odmaka između ostalog radi društvenih potreba. Stoga postavljamo pitanje je li iskaz društvene potrebe omogućiti opću legalizaciju nelegalnih zgrada u zaštićenom obalnom području mora, izuzev pomorskog dobra. Klub HDZ-a je stajališta da je očuvanje ovog iznimno vrijednog prostora društvena potreba, a ne da je društvena potreba opća legalizacija u zaštićenom obalnom pojasu. Ne postaviti neka ograničenja, mogućnosti legalizacije u zaštićenom obalnom pojasu, za nas je krajnje neodgovorno sa stajališta očuvanja ovog našeg nacionalnog dobra i stoga još jednom pozivamo Vladu da u ovaj prijedlog zakona uključi ograničenje koje sadržava važeći prijedlog zakona. Pritom posebno i ponovno ukazujemo da je u zaštićenom obalnom području mora omogućeno ozakonjenje zgrada izgrađenih unutar zaštićenog obalnog pojasa površine do 100m2 bez ikakve tehničke dokumentacije, što samo po sebi dokazuje dvojbenost podjele zgrada u četiri kategorije prema građevinskoj bruto površini. Međutim, nije samo legalizacija u zaštićenom obalnom pojasu primjer namjere ove Vlade da se omogući legalizacija što je moguće više toga, a da se pritom ne vodi računa o poštivanju prostorno-planskih kriterija, odnosno datostima tih prostora. Primjer za to je i omogućavanje legalizacije zgrada na osobito vrijednim i vrijednim poljoprivrednim zemljištima te na površinama gospodarske i zaštitne šume te šume s posebnom namjenom, a što važeći zakon priječi. Riječ je o prostorima koje smo sukladno Zakonu o poljoprivrednom zemljištu i Zakonu o šumama štitili i nastojali sačuvati od izgradnje te stoga ne možemo podržati ovakva rješenja. Dvojbenim držimo i omogućavanje legalizacije zgrada na prostoru kulturno-povijesne cjeline upisane u listu svjetske baštine, doduše ovdje piše uz potvrdu javno-pravnog tijela odnosno konzervatorskog odjela da je takva legalizacija moguća. Spornim i nadalje držimo omogućavanje legalizacije bespravnih objekata na prostoru vodnog dobra. Iz predloženih odredbi ovog zakona nije razvidno zbog čega je vodno dobro manje vrijedno i osjetljivo ili ugroženo u smislu očuvanja prirodnih resursa od pomorskog dobra. Omogućeno je i ozakonjenje i nezakonito izgrađenih zgrada u koridoru prometnih i komunikacijskih građevina od važnosti za Republiku Hrvatsku, te jedinice područne, regionalne i lokalne samouprave uz uvjet da javno-pravno tijelo nadležno za upravljanje tom građevinom izda potvrdu da je izgrađena u skladu sa posebnim uvjetima koje to tijelo na temelju posebnih propisa utvrđuje u postupku izdavanja lokacijske dozvole, odnosno rješenjima o uvjetima građenja. Nadalje, želimo istaknuti još jednu bitnu razliku ovog zakona u odnosu na važeći, a koji ne možemo podržati. Riječ je o brisanju obveza plaćanja komunalnog i vodnog doprinosa prije donošenja rješenja o izvedenom stanju što građani Republike Hrvatske koji grade na temelju akata kojima se odobrava građenje dovodi u izuzetno nepovoljan i nejednak položaj u odnosu na vlasnike bespravnih objekata koji po ubrzanom, skraćenom postupku legaliziraju svoje objekte. Ne možemo prihvatiti činjenicu da je Vlada spremna ovakvim odredbama staviti u podređeni položaj građane koji u redovnom postupku ishode akte za građenje u odnosu na bespravne graditelje. Međutim, ovakve odredbe imaju za ishod jednu ogromnu i neopravdanu neravnopravnost. Kada ovaj zakon stupi na snagu građani Republike Hrvatske koji podnose zahtjev za akt za građenje morat će unaprijed platiti komunalni i vodni doprinos, dok građani koji legaliziraju nezakonite objekte to nisu dužni učiniti prije donošenja rješenja o izvedenom stanju. Uostalom, u kojoj mjeri će se ovo rješenje pokazati dugoročno opravdanim sa stajališta prihoda jedinice lokalne samouprave pokazat će realizacija koju mi u našem klubu u ovako definiranim uvjetima ne procjenjujemo optimistično. Vidimo da predlagatelj i dalje inzistira na uvedene četiri kategorije zgrada s ciljem da se omogući za manje zgrade po površini jednostavniji postupak sa smanjenom dokumentacijom, ujedno i jeftiniji. Međutim, ovom se podjelom mogu samo postići dodatni problemi u provedbi zakona. I nadalje držimo da ne bi trebalo praviti razlike primjerice između zgrada za stambene potrebe od 380 kvadrata i primjerice 402 kvadrata. U dokumentaciji koju treba podnijeti visina naknade treba biti ovisna o površini. Dakle, površina zgrade trebala bi biti uzeta u obzir prilikom određivanja visine naknade za zadržavanje zgrade u prostoru, a ne da ona bude kriterij u postupku ozakonjenja na način da se praktički smanjenjem količine potrebne dokumentacije smanjuje visina naknade za legalizaciju samog objekta. Tijekom rasprave u prvom čitanju imali smo i ozbiljne primjedbe vezano za stranke u postupku. Tada smo uočili da predloženim zakonom nisu bile definirane stranke u postupku. Međutim, iako je uključena ta odredba poziv strankama dostavlja se javnom objavom na oglasnoj ploči nadležnog upravnog tijela na čijem se području nalazi zgrada što otvara pitanje u kojoj će mjeri one to svoje pravo predvidjeti zbog takvog načina dostave. Stajališta smo da je ovakvom odredbom sudjelovanje stranaka formalizirano i da ostaje mala vjerojatnost da će uopće sudjelovati u postupku. Nadalje, zakon držimo manjkavim i u dijelu kriterija za izračun visine naknade. Naime, držimo da bi u ovaj zakon svakako trebalo uvrstiti osnovne kriterije kojima će se Vlada voditi prilikom legalizacije zgrada. Odredba kojom je samo definirano da će Vlada propisati visinu i način obračuna iznosa naknade ovisno o veličini, lokaciji i namjeni zgrade, te načinu plaćanja naknade i drugim kriterijima držimo nedostatno. Zaključno želimo istaknuti da se ovaj zakon omogućavanjem ozakonjenja što je moguće većeg broja nezakonito izgrađenih zgrada približio gotovo bezuvjetnom ozakonjenju, te da se njima odstupa od zaštite najvećeg dijela obalnog područja mora osim pomorskog dobra kao i drugih zaštićenih vrijednosti. Predloženim zakonom obezvrjeđuje se ne samo sustav prostornog planiranja u cjelini već i svi prostorni planovi koji su doneseni, a s tim u vezi nesumnjivo ciljevi i svrha prostornih planova koji su u izradi i to sa nesagledivim posljedicama za cjelokupno stanje u prostoru kao i koncept mogućeg budućeg uređenja prostora. Klub Hrvatske demokratske zajednice iz navedenih razloga bit će suzdržan tijekom glasovanja o ovom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je poštovani zastupnik Željko Šemper i Klub Hrvatske stranke umirovljenika u Hrvatskom saboru. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Ovim zakonom uređuju se uvjeti, postupak i pravne posljedice uključivanja u pravni sustav nezakonito izgrađenih zgrada, uvažavanjem prostornih, socijalnih, gospodarskih i tehničkih zahtijeva. Osnovno instituti za provođenje tog zakona su digitalna ortofoto karta Državne geodetske uprave, rješenje o izvedenom stanju kojim se ozakonjuju nezakonito izgrađene zgrade i rješenje o naknadi za zadržavanje nezakonito izgrađene zgrade u prostoru. Ovaj zakon u odnosu na Zakon o prostornom uređenju i gradnji na jednostavan i lakši način rješava problem njihova ozakonjenja. Uočeno je da ortofoto karta nije bila dostupna ili u dostatnoj mjeri dostupna upravnim tijelima nadležnim za donošenje rješenja o izvedenom stanju što ima za posljedicu nemogućnost donošenja tih rješenja. Isto tako, uočeno je da upravna tijela nadležna za donošenje rješenja o izvedenom stanju nisu u potpunosti osposobljena za donošenje rješenja o naknadi za zadržavanje nezakonito izgrađenih zgrada. Ja ću se u svojoj raspravi usmjeriti na jednu vrstu objekata gdje je nacrt ovog zakona kod građana izazvao zabrinutost o novom trošku kod legalizacije njihovih građevina. Posebno su emotivno reagirali umirovljenici, vlasnici tzv. klijeti u malim obiteljskim vinogradima ili kako ih mi u Podravini zovemo goricama. U nacrtu se nije uočavala velika razlika između takvih malih objekata prosječne veličine do 50 kvadratnih metara i velebnih vila u obalnom pojasu. Ovaj prijedlog zakona koji je pred nama značajno je otklonio veliku bojazan dileme i zabrinutost vlasnika malih objekata. Tome je pridonijela sveobuhvatna rasprava po županijama gdje je ministar Vrdoljak pojasnio detalje ovog zakona. Provođenje ovog zakona i legalizacija oko 10000 takvih objekata, klijeti u Koprivničko-križevačkoj županiji je za umirovljenike koji s malim mirovinama jedva preživljavaju novi trošak u njihovom kućnom budžetu. Iako ima i novo izgrađenih vikend objekata uglavnom su to drveni objekti, stari i više od 50 godina, naslijeđeni od svojih očeva, djedova tzv. djedovina. Takvih objekata, klijeti ima i u drugim županijama sjeverozapadne Hrvatske pa evo prilika da se na jednak način primjereno veličini objekta i godinama izgradnje izvrši njihova legalizacija. U raspravama po županijama ministar je upozorio vlasnike takvih objekata da će naknada za … [[Govornik se ne razumije.]] takvih objekata biti simbolična. Neće biti potrebna ni prevelika dokumentacija kao za zgrade veće kvadrature na obali. Više od te simbolične naknade postoji bojazan od većih naknada od jedinica lokalne i područne samouprave koje će naputkom ministra imati javne ovlasti u vezi s provedbom ovog zakona. To se odnosi na iznose komunalnog i vodnog doprinosa koji bi dodatno povećali troškove ukupne legalizacije. I općenito za provođenje ovog zakona mišljenje je da će od njega najmanje koristi imati državni i lokalni proračuni, a najveći će dobitnici biti geodeti, arhitekti i ovlašteni inženjeri građevinarstva za procjenu mehaničke otpornosti i stabilnosti. Svi se pribojavaju njihovih tarifa za izradu određene dokumentacije uspoređujući tarifu javnih bilježnika gdje primjerice ovjera svjedodžbe nezaposlene osobe za neki natječaj stoji oko 245 kuna. Prema prijedlogu zakona zahtjev za legalizaciju podnosi se najkasnije do 30. lipnja sljedeće godine što je možda prekratko vrijeme za ovako veliki broj objekata. Zavisno o ukupnom iznosu troška legalizacije pojedine vrste objekata zavisit će i broj zahtjeva kao i ukupno rješenje ovog velikog problema. Mi u HSU se nadamo da će sve institucije koje će biti uključene u provođenju ovog zakona uzeti u obzir svakodnevna poskupljenja i da to neće biti preveliki udar na njihov kućni budžet, a to se posebno odnosi na umirovljenike vinogradare. Zbog toga što je ovo još jedan zakon kojim se konačno uvodi red i u ovo područje života HSU će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub je klub HNS-a i poštovani zastupnik Ivica Mandić. Izvolite poštovani zastupniče.
Gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra sa suradnicima. Evo ja ću uzeti u ime kluba HNS-a nekoliko trenutaka da u biti se odredimo prema ovom zakonu. Mi kao klub sigurno ćemo podržati ovaj zakon jer u bezvlašću koje vlada u RH 40 godina po pitanju bespravne izgradnje vrijeme je da se kaže dosta i da se pokuša zaustaviti nelegalna izgradnja. Jer jedan od najznačajnijih prostora koje RH ima to je prostor RH. I sa ovakvom nebrigom u zadnjih 40 godina Hrvatska se nije na pravi način odnosila prema ovom problemu. Ja neću ovdje govoriti o tome da zakon koji smo imali dosada koji je donesen u kolovozu 2011. godine, koji je sigurno sa istim željama kao i ovaj zakon urađen da se što veći broj objekata legalizira, ali očito procedura nije bila dobra i procedura je dosta komplicirala legalizaciju postojećih objekata. Razlog zašto se išlo u donošenje novoga zakona, u legalizaciju zgrada u prostoru je razlog što stanje u prostoru ne zadovoljava. Da je vrlo veliki broj nelegalno izgrađenih objekata. Računa se u RH negdje preko 500 tisuća ovakvih objekata. Ono što je želja ovoga zakona da se pokuša doći do nultog stanja koje bi onemogućilo daljnju devastaciju prostora u RH kao jednu od temeljnih vrijednosti RH. Sa ovim zakonom se pokušava na jednostavan način riješiti pravedno. Problematika je vrlo složena. O tome da netko misli da se može ovakav značajan problem koji je tištio RH i ovaj prostor od '68. godine dosada da se riješi jednako pravedno, mislim da je to gotovo nemoguće. Zato je dobro da se u ovom zakonu omogućava što većem broju korisnika nelegalnih izgrađenih objekata da uz jednu skromnu proceduru legaliziraju što veći broj objekata. U tome je bitno napomenuti da se čuvaju standardi zaštite prostora okoliša, zaštite proizvodnje. Također u ovom segmentu kod legalizacije objekata itekako je bitno spomenuti i ovaj gospodarski dio jer veliki broj nelegalno izgrađenih objekata u Slavoniji i Baranji, u svim poljoprivrednim krajevima i stočarskim krajevima od Dalmacije, Istre, Zagorja, Gorskog kotara, Bilogore ima veliki broj poljoprivrednih objekata i ti objekti ako se ne budu legalizirali do 2013. godine sva ta obiteljska-poljoprivredna gospodarstva izgubit će pravo na poticaje. Zato je itekako bitno da se ova problematika stavi u ovakvu proceduru i da se pojednostavi postupak legalizacije. Ono što je također bitno da je zakonodavac prepoznao objekte koji se nalaze u atraktivnim zonama i one objekte koji se nalaze u ruralnim prostorima, da je tu napravio i značajnu razliku po pitanju same cijene legalizacije ovih objekata. Također da sa donošenjem ovog zakona očekuje se da će se povećati broj nezakonitih zgrada koje će se ozakoniti, da će se povećati broj zahtjeva za ozakonjenjem, olakšanje i ubrzavanje provođenja postupka ozakonjenja zgrada, smanjenje troškova za podnositelje zahtjeva, ubrzanje postupka donošenja rješenja. U ovome svemu je bitno da je cijeli postupak jednostavniji, brži i pravedniji. Uvjereni smo da će ovaj zakon upravo napraviti to. Ne nosimo se iluzijama da će ovaj zakon to riješiti 100%, ali ako bude riješen i u 50% slučajeva taj puta ću ja reći da je taj zakon vrlo, vrlo uspješan s obzirom da je vrlo veliki broj zgrada koje su potrebno se ozakoniti. Također je dobro što je zakon i predvidio 4 kategorije zgrada koje se odnose na zahtjevne, manje zahtjevne, jednostavne i pomoćne zgrade gdje je zakonodavac također predvidio određenu razliku u cijenama. Ono što sam rekao i na početku idealnog zakona nema, ali svi ti objekti postoje u prostoru i mene zanima koja bi to državna vlast ili bilo koja druga vlast ili nenarodna vlast sebi dozvolila takav luksuz da krene u postupak rušenja preko 500 tisuća objekata. Zato smatram da sa ovakvim donošenjem ovog zakona i sa primjenom ovog zakona. Smatramo da ćemo napraviti manju nepravdu nego da ti objekti i nadalje ostanu u prostoru i da ti građani i dalje koriste prostore bez ikakvih naknada. Zato ću poželit svima onima koji će radit na legalizaciji ovih objekata, da imaju puno sreće i puno razumijevanja, kako od jedinica lokalne samouprave, županija tako i od građana. Očekujemo da će rezultati ovog zakona donijeti prave rezultate i na tome čestitam svakom tko će dati svoj značajan doprinos. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći klub zastupnika je klub HDSSB-a i poštovani zastupnik Igor Češek. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa. Poštovana zamjenice, pomoćnici ministra, potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Na početku moram izraziti žaljenje što je ovako vrlo važan zakon, ne prvo već zaključno drugo čitanje, uvršteno u popodnevni dio zasjedanja kada nema direktnog prijenosa na televiziji, pa šira javnost ne može biti upoznata sa stavovima svih klubova. Prilikom prvog čitanja prijedloga Zakona o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama, napomenuo sam kako je ovaj prijedlog zakona daleko kvalitetniji i jasniji od postojećeg zakona, na hrvatski rečeno Zakona o legalizaciji. Koji nije ni u kom slučaju ispunio svrhu svog postojanja jer je bio manjkav, nedorečen i na kraju krajeva skup za građane koji su trebali legalizirati svoje objekte. A to su nam i pokazali rezultati koji govore da je zaprimljeno tek nešto više od 9,5 tisuća zahtjeva, a riješeno njih oko tisuću. Što je poražavajuće ako uzmemo u obzir činjenicu da je u Republici Hrvatskoj nekoliko stotina tisuća bespravno sagrađenih objekata. Što se je promijenilo u Konačnom prijedlogu Zakonu o postupanju sa nezakonito sagrađenim zgradama koji imamo danas na klupama? U odnosu na prijedlog zakona od 6. lipnja koji je prošao prvo čitanje, gotovo ništa. Da li je to dokaz kako Vlada ne uvažava različita mišljenja, odnosno mišljenja stručnjaka iz toga područja, koji na ovakav prijedlog imaju primjedbe. Istina, ne u onolikom broju kao u dosadašnjem zakonu, ali ipak primjedbe postoje. Odbori, klubovi zastupnika i zastupnici su uputili 47 primjedbi na ovakav prijedlog zakona koje nisu prihvaćene. Koje su to promjene u odnosu na prijedlog zakona iz prvog čitanja. U članku 2. stavak 4. govori se o tome da digitalna ortofoto karta mora biti dostupna na uvid građanima u sjedištu središnjeg tijela državne uprave nadležnog za poslove državne izmjere, područnim uredima za katastar, katastarskim uredima. Te ono što je pohvalno, a nije bilo u prvom prijedlogu je to da digitalna ortofoto karta mora biti dostupna građanima na uvidi i upravni tijelima koja donose rješenje o izvedenom stanju. U članku 3. stavak 3. koji objašnjava koje građevine se smatraju sastavnim dijelom nezakonito izgrađene zgrade, dodatak je uz navedene građevine da se i potporni zid svrstao u sastavni dio nezakoniti izgrađene zgrade, te je i njega moguće legalizirati. Moja primjedba, a koju sam iznio i prilikom prvog čitanja, odnosi se na članak 6. stavak 2. podstavak 2. koji kaže: "Nezakonito izgrađena zgrada se ne može ozakoniti ako se nalazi na postojećoj površini javne namjene, pomorskom dobru ili vodnom dobru. Osim zgrade izgrađene na vodnom dobru uz suglasnost Hrvatskih voda, odnosno pravne osobe za upravljanje vodama.". Mislim da bi se isto trebalo odnositi na javna dobra, ceste, odnosno da se mogu uz suglasnost nadležne pravne osobe koja upravlja cestom, bilo da se radi o Hrvatskim cestama, županijskim upravama za ceste ili jedinicama lokalne samouprave. Ozakoniti zgrade koje zadiru u cestovni pojas, a ne smetaju sigurnom odvijanju prometa i redovnom izdvojenom održavanju cesta. Nadalje u članku 11.,12.,13. se govori o tome što podnositelj zahtjeva mora priložiti priliko podnošenja zahtjeva za donošenje rješenja o izvedenom stanju za nezakonito izgrađenu zgradu. Ako promatramo predložene odredbe one su bolje u odnosu na važeće, jer prave razlike između građevina, ali je i dalje dokumentacija koju je potrebno priložiti brojna. Kod poljoprivredne građevine je manje od 1000 metara kvadratnih, potrebno je priložiti po 3 primjerka geodetskog snimka, odnosno kopije katastarskog plana, ako je zgrada evidentirana na katastarskom planu. I 3 primjerka snimke izvedenog stanja nezakonito izgrađene zgrade koju je izgradio ovlašteni arhitekt ili ovlašteni inženjer. Izrada navedenih dokumenata potrebnih za legalizaciju traži određena financijska sredstva koja naši građani nemaju. Dakle, neće se država obogatiti na ovaj legalizaciji, nego uredi arhitekata i ovlaštenih inženjera. Ako se radi o zgradama čija je građevinska bruto površina veća od 400 metara kvadratnih ili o zgradama za obavljanje isključivo poljoprivredne djelatnosti, čija je građevinska bruto površina veća od 1000 metara kvadratnih, potrebno je uz geodetske snimke, odnosno kopije katastarskog plana i arhitektonske snimke priložiti još i izjavu ovlaštenog arhitekta, te ovlaštenih inženjera građevinarstva, elektrotehnike i strojarstva. Da nezakonito izgrađena zgrada ispunjava bitni zahtjev sigurnosti. I bitni zahtjev zaštite od požara, prema propisima koji su važili kada je zgrada građena ili prema važećim propisima ako se radi o završnoj zgradi, odnosno njezinom dijelu. Problem se pojavljuje prilikom izdavanja navedenih izjava, jer njima prethode iznimno skupi atesti. Ne zna se niti hoće li takvi atesti biti pozitivno riješeni, a postavlja se pitanje tko će preuzeti odgovornost izdati potvrde, odnosno ateste za takve zgrade. Jer je poznato da su mnogi građani proučili svoj slučaj, gdje se došlo do spoznaje da u velikom djelu stambene zgrade koje nemaju uporabnu dozvolu, nisu sagrađene u skladu sa građevinskom dozvolom. Samim time su i nezakonite, a građani uredno za njih otplaćuju kredite. Nadalje, u članku 25. stavku 1. se govori o tome da su podnositelji zahtjeva, odnosno vlasnici zgrade dužni prije donošenja rješenja o izvedenom stanju platiti naknadu za zadržavanje nezakonito izgrađene zgrade u prostoru, odnosno prvi obrok naknade u slučaju obročne otplate iste. Problem se pojavljuje u članku 27. koji kaže da tu naknadu, njezinu visinu i detaljnije uvjete plaćanja propisuje Vlada Republike Hrvatske uredbe. Pitanje je koliko će ona biti, da li će biti prihvatljiva našim građanima. Jasno je da te naknade ne mogu biti iste za sve, posebno ako se radi o vilama na moru koje ne služe za stanovanje nego za iznajmljivanje, niti mogu biti jednake za kuću u središtu Zagreba od 400 kvadrata ili kućicu koja po kvadraturi pripada u samo nužan stambeni prostor. Tragom ovakvih prijedloga, naknada za legalizaciju poljoprivrednih objekata bi trebala biti ukinuta uredbom ako želimo ako želimo pomoći poljoprivredi kao strateškoj grani našeg gospodarstva. Jer znamo da se više od 90% poljoprivredne proizvodnje obavlja u nelegalnim objektima. A legalizacija je upravo preduvjet za podizanje standarda poljoprivrednih gospodarstava, jer zbog činjenice da su naša poljoprivredna gospodarstva većinom nelegalna. Vrlo je slaba iskoristivost sredstava iz IPARD programa. Ono što bih prilikom prvog čitanja bio moj prijedlog da se besplatno ozakone bespravno sagrađene zgrade u poljoprivredi međutim to je predlagatelj odbio sa obrazloženjem da je besplatno ozakonjenje zgrada namijenjenih obavljanju poljoprivrednoj djelatnosti ne bi bilo pravično prema vlasnicima, nezakonito izgrađenih zgrada druge namjere pa se ovaj prijedlog ne može prihvatiti. Što je onda slučaj koji su legalno gradili svoje objekte a sada imamo besplatnu legalizaciju odnosno ne besplatnu nego jeftiniju legalizaciju bespravno sagrađenih objekta. Dakle, ovo obrazloženje ne pije vodu. Zaključno. Ovaj prijedlog je bolji od postojećeg ali i dalje ima manjkavosti koje će se pretpostavljam uklanjati dopunama i izmjenama u budućem razdoblju, a njegovu učinkovitost ćemo vidjeti danom stupanja na snagu. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo listu klubova prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prvi za riječ se javio poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo, poštovane kolegice i kolege. Ne bih ponavljao ono što je cijenjeni kolega Borić rekao u svojoj raspravi u ime kluba. On je istaknuo isto tako da naravno u ovom zakonu bez obzira na određene pozitivne pomake koje zakonski prijedlog donosi da nam nije drago u ovom prijedlogu zakona vidjeti da se mogu legalizirati bespravno izgrađeni objekti ili nadogradnje unutar arheološkog nalazišta ili zone, prostornih međa nepokretnog kulturnog dobra ili kulturno povijesne cjeline koje je upisano u registar kulturnih dobara RH. Posebno nam nije drago to zbog toga što u obrazloženju za donošenje zakona kaže da se ovo širi i na one zone koje su upitane u listu svjetske baštine UNESCO-a. Podsjetit ću vas kolegice i kolege na slučaj Dresden, to je ono što sam govorio u prvom čitanju zakona. Dakle, tamo je na prilazu gradu Dresedenu koji je bio u upisan u listu svjetske baštine preko rijeke Elbe sagrađen most, mosti uopće nije bio u zoni zaštite, on je bio u tzv. buffer zoni. Svaka zona UNESCO-a zaštite ima … buffer zonu. Grad Dresden je na konferenciji Svjetskog centra za svjetsku baštinu izbrisan sa UNESCO-ove liste zbog te građevinske intervencije. Konvencija UNESCO-a o svjetskoj baštini koju je ratificirala RH u sastavnom svom dijelu ima tzv. operational guidelines koji od članka 172.do 179.tretira na koji način se upravlja u zonama zaštite koje su upitane u listu svjetske baštine. Tamo se eksplicite kaže da ne može biti građevinske intervencije u zoni zaštite ukoliko nije ona prije toga odobrena od strane UNESCO-a. mogu vam dati dva recentna primjera iz povijesti Hrvatske. Jedna intervencija koja je dozvoljena bila u zoni zaštite je Splitska riva, jedna intervencija koja nije bila dozvoljena u zoni zaštite, radi se o projektu Autobusnog kolodvora na Dubrovačkim Pilama koji UNESCO nije htio potvrditi. Ako je to tako ako znamo da je konvencija iznad nacionalne legislative kako onda može ovdje stajati u ovom prijedlogu zakona da javno pravno tijelo nadležno za poslove zaštite kulturne baštine može izdati potvrdu za legalizaciju nekog objekta u UNESCO zaštićenoj cjelini? Mi ih imamo samo 6. Dubrovnik unutar zidina, Stari grad Trogir, Dioklecijanova palača i okolica, Šibenska katedrala i okolica, Eufrazijeva bazilika i okolica i Starigradsko polje ili Starigradski ager koji je registriran kao arheološki lokalitet koji je specifičan u svijetu po tome što je parcelizirano 400 jednakih parcela grčke kolonizacije, prema tome tamo ne smije biti građevinskih objekta, prema tome nema tog propisa nema tog stručnog pravila po kojem bilo koji konzervator tako nešto tamo može ozakoniti. Po ovome bi mogao ozakoniti određene intervencije, nekih recimo tajkuna koji su bloketama i plastičnom stolarijom nadogradili objekta unutar zaštićene cjeline Dubrovnika o čemu se vodi sudski sporovi ili tako nešto. Posebno apeliram na zastupnice i zastupnike koji dolaze iz takvih mjesta. To je tako moćan kulturološko turistički brend, kulturna baština upisana u listu UNESCO-a da je nikakva intervencija da se to dozvoli u smislu legalizacije ne vrijedi niti jednog promila onoliko koliko ta kulturna baština vrijedi u turističkoj promociji ove zemlje. Nije mi isto tako jasno kako se može registrirati nelegalno izgrađeni objekt na pojedinačnom nepokretnom kulturnom dobru. U obrazloženju se kaže da predmet ozakonjenja mogu biti izvedeni radovi primjerice u svrhu promjene namjere. Ako je nepokretno kulturno dobro registrirano kao pojedinačno kulturno dobro onda u svakom rješenju zaštite ove države se kaže da nije dozvoljeno mijenjati njegove vanjske gabarite. U svhru promjene namjene su dozvoljene intervencije samo u unutrašnjosti i to već sada postoji u Zakonu o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, prema tome to nije potrebno legalizirati na ovaj način. Što ovo znači ako čovjek želi neku renesansnu palaču prenamijeniti u hotel da će mu se dozvoliti da legalizira nezakonito napravljeni aneks? Onda to više nije kulturno dobro, onda ga možemo izbrisati iz registra. Jer ako u rješenju na kojem se temelji njegova zaštita stoji da se ne smije dirati njegove vanjske gabarite kako se to onda može legalizirati? Onda je on izgubio status kulturnog dobra. Nije mi jasno kako će se moći legalizirati objekti u arheološkim zonama. Ako se radi o registriranom arheološkom lokalitetu postoji mogućnost da se objekt legalizira samo onda ukoliko se to radi o tzv. pokretnim arheološkim nalazištima, dakle onima koji se mogu istražiti čim se pokretni nalazi mogu staviti u muzejsku ustanovu. Ukoliko se radi o monumentalnoj arhitekturi recimo Salona, recimo Barbariga, da ne idem dalje čut ćemo još o tim lokalitetima ako krenu neke najavljene investicije, na koji način je onda moguće legalizirati objekt koji je temeljen ili napravljen na takvoj monumentalnoj arhitekturi? Nije moguće. Prema tome isto onda ne treba u zakon, jer je onda ta arheološka zona nepovratno izgubljena. Kod pokretnih arheoloških nalaza nije nepovratno izgubljena jer je istražena i stavljena u muzej, dokumentirana. U ovom slučaju je. Pitam se čemu je bilo potrebno širiti da tako kažem opseg ovog zakona koji kažem ima svojih pozitivnih iskoraka i zbog toga je i rekao kolega Borić da ćemo u tom smislu biti suzdržani, ali zbog ovakvih stvari ga ne možemo podržati. Tko će to kontrolirati? Čujem da su neka rješenja nadležnih konzervatorskih službi koje su registrirali pojedine austrougarske vojarne pa recimo u Istri vrlo nedavno ukinuta nakon određenih pritisaka. Tko će to kontrolirati da netko neće neki konzervator svojim potpisom verificirati i dati nekome tko je s bloketama i plastičnom stolarijom nadogradio objekt na ulici prijeko u zaštićenoj cjelini grada Dubrovnika. Tko će to kontrolirati i kako ćete to poslije dovesti u prvobitno stanje. Ovim prijedlogom uništavamo jedan od najvećih brendova koje ova država ima. Imate posebne agencije koje dovode turiste samo radi kulturne baštine u Republiku Hrvatsku. Kad vam danas kažem Grčka ili Egipat ili Rim prvo ćete pomislit na kulturnu baštinu. Kad vam kažem Egipat vidjet ćete piramide, kad vam kažem Atena vidjet ćete akropolis, kad vam kažem Rim vidjet ćete koloseum i Sv. Petra. To je toliko moćan brend kojeg ne možete nikako na ovaj način dovesti do toga da ovisi o jednom papiru jednog zavoda, potpuno izuzimajući ono što je dalo u nadležnost UNESCO-ovoj konvenciji. Nadam se, evo još jedanput apeliram, posebno na zastupnice i zastupnike koji dolaze iz tih mjesta da ovo uzmu najozbiljnije u razmatranje i da pokušamo na neki način tu odredbu u zakonu popraviti. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeća za raspravu prijavila se poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa evo zbog spriječenosti nisam sudjelovala u prvom čitanju zakona, ali sam ispred stranke prije toga poslala prijedlog koji se sastojao od očitovanja prijedloga izmjena i pročišćenog teksta zakona. O tom očitovanju i upućenom materijalu nisam dobila nikakvu obavijest iako smo se mi itekako potrudili da to napravimo i sastavimo pa bi bilo možda fer da ste mi bar poslali nekakvu obavijest zašto to nije uvršteno ili nije prihvaćeno. Pa zato danas dok raspravljamo dajem neke naše prijedloge koji nisu prihvaćeni. Dakle, u članku 3. stavak 2. predlaže se uvrštavanje novih pojmova na način da se dodaju novi podstavci koji glase: studija nezakonito izgrađenih zgrada je studija koja se mora izraditi u sklopu tematskog izvješća o stanju u prostoru Republike Hrvatske i jedinica područne, regionalne i lokalne samouprave nakon donošenja ovog zakona. Sadrži ovisno razini analizu socioloških, demografskih i gospodarskih sastavnica, nezakonite gradnje kao pojave u Republici Hrvatskoj, smjernice za rješavanje problematike i izradu planova sanacije područja oštećenog nezakonitom gradnjom, podatke o pojedinačnim nezakonito izgrađenim zgradama i njihovim graditeljima ili korisnicima, dakle registar nezakonito izgrađenih zgrada, podaci o OIB-u, socijalnom ili gospodarskom statusu graditelja. Izvješća se moraju donijeti u roku od godine dana od stupanja na snagu ovoga zakona. Ili npr. rješenje o privremenom zadržavanju nezakonito izgrađene zgrade u prostoru, to bi bilo rješenje koje se izdaje na zahtjev podnositelja koji pod kaznenom i materijalnom odgovornošću ustvrdi da je njegova nezakonito izgrađena zgrada izgrađena kako bi ostvario minimum socijalni ili gospodarski, gospodarstava znači poljoprivredna ili obiteljska gospodarstva prava zajamčenih Ustavom RH. Sve navedeno se odnosi na tržišnu gradnju. Rješenje ima krajnji rok važenja 10 godina od dana pravomoćnosti nakon čega se mora ishoditi akt propisan ovih zakonom ili Zakonom o prostornom uređenju i gradnji. Sve su izjave i dokumenti podnositelja zahtjeva podložni provjeri nadležnih državnih tijela. Prilikom izdavanja rješenja o privremenom zadržavanju upisuje se u zemljišne knjige teren u korist Republike Hrvatske koji se može obrisati nakon ishođenja akta propisanog ovim zakonom ili Zakonom o prostornom uređenju i gradnji ili uklanjanju zgrade. Također niste prihvatili plan sanacije područja oštećenog nezakonitom gradnjom, u daljnjem tekstu plan sanacije. To je prostorni plan u kategoriji ciljanih izmjena i dopuna prostornog plana uređenja općine, grada ili velikoga grada, prostornog plana Grada Zagreba ili generalnog urbanističkog plana, urbanističkog plana uređenja ili detaljnog plana uređenja ovisno o obuhvatu, odredbama planova šireg područja te smjernicama iz tematskog izvješća o stanju u prostoru. Plan sanacije može predstavljati posebno poglavlje u navedenim planovima s mjerama provedbe definiranim kroz odredbe za provođenje. Sadržaj plana sanacije detaljnije će se odrediti kroz Pravilnik o sadržaju, mjerilima kartografskih prikaza, obveznim prostornim pokazateljima i standardu elaborata prostornih planova. Da dalje ne čitam naše prijedloge, njih smo predložili u obliku amandmana. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Sada je na redu poštovani zastupnik Zoran Vinković i 10 minuta. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću počet s nečim što sam već pročitao ovdje, doduše dole sa govornice i što se temelji na prije svega mišljenju ja bih rekao višestranačkom mišljenju obzirom da su članovi Odbora za lokalnu samoupravu pripadnici gotovo svih političkih stranaka koji se nalaze ovdje u Hrvatskom saboru i koji su definirali dva zaključka i predložili Vladi Republike Hrvatske kao predlagatelju prijedloga ovog Zakona o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama da se ugradi i izmijeni odredba kojom se definira ne samo plaćanje komunalnog i vodnog doprinosa dakle za postojeći dio koji se odnosi na nezakonito izgrađene zgrade jer svaka jedinica lokalne samouprave ima mogućnost i odgode i oslobađanja komunalnog, doduše ne i vodnog doprinosa koji je daleko veći u mnogim slučajevima i predstavlja doista pravi harač u odnosu na visinu komunalnog doprinosa iz kojeg je potrebno izgraditi ono što je vidljivo, dakle infrastrukturu koja je vezana, komunalnu infrastrukturu koja je vezana ne smo za određenu građevinu nego i za cjelokupno naselje u kojem se nalazi i legalno izgrađeni objekt i nelegalno izgrađeni objekt nego prije svega mogućnost da jedinice lokalne samouprave imaju mogućnost a i to se posebno ovaj zaključak odnosio na poljoprivredne objekte. Dakle, da jedinice lokalne samouprave mogu osloboditi i plaćanje ove naknade koja ja bih rekao na jedan centralistički način se dijeli između lokalne samouprave, regionalne samouprave i same države. I sada taj zaključak koji sam sada pročitao je donesen jednoglasno. Dakle, za ovaj zaključak su glasali i članovi Kukuriku koalicije i članovi opozicije. Također je Odbor za lokalnu samoupravu predložio da, obzirom da su u tom odboru, a to je bilo i mišljenje saveza općina i saveza gradova Republike Hrvatske da se ova sredstva, naknade raspodijele u omjeru da 50% od tih sredstava naknade idu u prihod proračuna jedinice lokalne samouprave, 25 da idu prema regionalnoj samoupravi, odnosno prema dakle uredima, prema sjedištu ureda koji će izdavati dozvole. I 25% sredstava naknade da idu u prihod državnog proračuna. Dakle, ja ovaj zakon bih mogao u krajnjoj liniji i podržati. Međutim, sve dok se ne riješe ova bitna i ključna pitanja koja su vezana, jer ne treba zaboraviti da država neće kod nelegalno izgrađenog objekta koji se nalazi u naselju praviti komunalnu infrastrukturu nego će to biti i legalizacijom dužna jedinica lokalne samouprave smatram da upravo ovo što država uzima 50% sredstava te naknade nije niti pošteno, a nije temeljeno na drugim pozitivnim propisima na kojima je definirano i funkcioniranje lokalne samouprave. Dakle, ministarstvo odnosno predlagač prijedloga ovog zakona koji se nalazi u drugom čitanju nije uopće uvažio niti mišljenje Saveza općina, Saveza gradova, Odbora za lokalnu samoupravu, pa čak i članova koji se nalaze u odboru, a koji su pripadnici gotovo svih političkih stranaka koji sjede u Hrvatskom saboru. Ovaj zakon u svakom slučaju ne bi trebao i upravo zbog toga smo predložili ovakve izmjene, ovaj zakon ne bi trebao biti zakon o legalizaciji vila, apartmana na hrvatskom Jadranu, nego bi ovaj zakon trebao pomoći i potaknuti prije svega legalizaciju posebno u Slavoniji i Baranji, legalizaciju poljoprivrednih objekata na način kako bi ti objekti mogli i ući u predpristupne fondove ali isto tako i omogućiti lokalnoj samoupravi da oslobodi upravo takve objekte plaćanja te naknade. Tu je u svakom slučaju sporan i članak 22. ovoga zakona koji se odnosi na komunalni i vodni doprinos gdje stoji da će podnositelj zahtjeva, odnosno vlasnici zgrade za koju je doneseno rješenje o izvedenom stanju osim za pomoćnu zgradu dužni su po izvršenju tog rješenja platiti komunalni doprinos i vodni doprinos u skladu sa posebnim propisima ako ovim zakonom nije propisano drukčije. Već u petom stavku ovog članka ovaj zakon pobija samog sebe i omogućuje upravo ono o čemu se vodila jedna široka rasprava da se upravo na ovakav način ponovno ide na štetu jedinica lokalne samouprave. Jer ukoliko izuzmemo poljoprivredne objekte tada je većina nelegaliziranih zgrada praktično su vile, apartmani i izuzmemo li bar 3% onih kućeraka negdje u općinama, u selima ili van građevinskih zona koje su ljudi pretežno tijekom Domovinskog rata kada su bježali pred srbo-četničkom armadom stvorili si krov nad glavom, tada ćemo vidjeti da je ovo u stvari u 95% slučajeva legalizacija vikendica, apartmana i vila. I sada, dakle u stavku 5. kaže se: "Rješenje o utvrđivanju komunalnog doprinosa i vodnog doprinosa odobrava se odgoda plaćanja doprinosa. Dakle, ministarstvo se ovdje stavlja iznad jedinice lokalne samouprave, odnosno odgoda početka njegovog plaćanja u slučaju obročne otplate za godinu dana od dana izvršnosti rješenja. Dakle, nije ministarstvo to, a ja bih prije svega zamolio i predlagatelja zakona da tada pročita i Zakon o funkcioniranju lokalne samouprave i da se kao ministarstvo ne miješa u posao lokalne samouprave. Jer nadležnost lokalne samouprave je upravo omogućavanje dakle i obročnog plaćanja komunalnog doprinosa, ne i vodnog doprinosa koji je pravi harač. Ali u svakom slučaju da bi se izdala pravovaljana građevinska dozvola za sve one koji su legalno rade objekte tada u svakom slučaju moraju platiti barem jednu ratu komunalnog doprinosa da bi dobili građevinsku dozvolu, dati instrumente plaćanja kako bi jedinica lokalne samouprave imala mogućnost te naplate. Normalno da u ovom zakonu ima i određenih nelogičnih stvari gdje se zakon doista stavlja iznad zakonske regulative koja je jača od samog Konačnog prijedloga Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama. Tu posebno mislim na UNESCO-vu zaštitu o čemu je i kolega pričao, pa samo ću spomenuti evo jedan slučaj rekonstrukcije, dakle Strossmayerovog ispred đakovačke, odnosno Strossmayerove katedrale gdje ne možete dobiti dozvolu za početak radova prije nego što se naprave sva potrebna arheološka istraživanja. I možda da sam bio neodgovoran kao određeni vlasnici vila, apartmana itd., možda bih daleko više sredstava uštedio u proračunu. Dakle, ono što tražim svakako, a vjerujem ako ima imalo pameti u ministarstvu koje je predložilo ovaj zakon da će uvažiti mišljenje Odbora za lokalnu samoupravu posebno stoga što je bar kroz taj odbor postignut jedan širi politički konsenzus oko ovoga pitanja, a prije svega se to odnosi na poljoprivredne objekte diljem Slavonije i Baranje o kojima se očigledno
Privedite kraju poštovani zastupniče.
Završavam. A u svakom slučaju radi se i o nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje prijavljena je jedna replika poštovanog zastupnika Jasena Mesića. Izvolite.
E poštovani kolega pa drago mi je da ste spomenuli da ste evo prilikom, prije nego što ste otpočeli radove na đakovačkom trgu ispred katedrale morali provesti ispitivanja određena arheološka jer su napravljene koliko se sjećam probne sonde. Znam da je Ministarstvo kulture sudjelovalo u tome s određenim sredstvima uz naravno sredstva grada Đakova. To je vrlo pametan potez bio zbog toga što smo došli do podataka za koje nismo znali da ćemo ih tamo zateći. Koliko je tek pametno bilo ovo što se nedavno desilo u Vinkovcima kada su u zasebnim arheološkim ispitivanjima otkriveno srebrno blago, srebrno posuđe koje se evo smatra ekvivalent i … [[Govornik se ne razumije.]] To je bilo vrlo pametno napraviti i zato takve odredbe moraju postojati i zato ne možemo dozvoliti da se neke stvari mogu legalizirati nad zaštićenim arheološkim zonama. To je jedna stvar. No žalosno je doduše reći da novim ustrojem Ministarstva kulture prvi put od 1967. godine podjela arheologije ne postoji. Kao da toga više nema, ali zato čim se nešto trudom i radom arheologa i sukladno zakonskim propisima nešto pronađe odmah se čitava svita dužnosnika sjati da se oko toga slika kao da su oni to našli, a ne arheolozi na terenu. Tako da stvarno mislim da je ovo bio dobar potez što ste tako odlučili gradonačelniče.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Pa vidite kolega Mesić od mene kao gradonačelnika ne možete ni očekivati loše poteze, sasvim sigurno. Međutim, vratit ću se upravo na ovaj zakon koji je kažem okrenut prema vilama, apartmanima, vilama s bazenima itd. Ja se nadam da se ne nalaze u zaštićenim područjima kulturne baštine, ali evo uzet ću samo za primjer jedan otok ili poluotok koji je povezan s mostom npr., Vir. Ima nekoliko desetaka tisuća nezakonito izgrađenih zgrada. Dakle, država nije ta, ona će prikupiti tu naknadu, da ne spominjem druge turističke destinacije širom Jadrana, država je ta koja i na ovaj način želi ubrati 50% ove naknade. Druga je stvar što će te jedinice lokalne samouprave morati i … nezakonito izgrađenih zgrada koje ne služe za stanovanje nego služe prije svega za odmor, neke su i na 5, 6 katova itd. Bilo je ono malo rušenja to sam i sam vidio, ali tamo su nastradali jedino Mađari. Nadam se da opet neće nitko sad tražiti stanku radi vrijeđanja nacionalnih manjina, ali je činjenica da su stradali mađarski vlasnici tih vikendica. Ali želim samo reći da će jedinica lokalne samouprave morati riješiti cjelokupnu komunalnu infrastrukturu, a neće imati dovoljno sredstava niti kroz naplatu komunalnog doprinosa jer će taj doprinos biti prolongiran niti kroz 25% naknade. Pa ako je netko mogao izgraditi vilu sa bazenima za ne znam koliko milijuna eura tada može odjednom i platiti ovu naknadu. To se ne odnosi na poljoprivredne objekte. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Sad znam da ne bolujete od skromnosti. Idemo dalje sa raspravom po redu. Poštovani zastupnik Ante Babić i 10 minuta.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana pomoćnice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Razlozi zbog kojih je u Hrvatskoj došlo do nezakonite gradnje jasno je svima leži u neriješenim imovinsko-pravnim pitanjima, ali i nepostojanju prostorno-planske dokumentacije kao temeljnog dokumenta. Drugi razlog je i betonizacija hrvatske obale, a ovaj problem se u zadnjih 30-ak godina pokušao riješiti nekoliko puta. Sad smo dobili i drugo čitanje ovog zakona i vjerujem da će se njime ono što je u prostoru i što se može legalizirati ozakoniti, a zakon propisuje da bi se zgrade mogle legalizirati te da moraju biti evidentirane u prostoru. Ono što mene zanima i ono što zanima 55 mojih kolega u Splitsko-dalmatinsko županiji i 34 u Dubrovačko-neretvanskoj županiji jesu sljedeće stvari, a kod nas kažu kud će suza već na oko, kao i kod gospodina Vinkovića vezano za lokalnu samoupravu njih interesiraju ove stvari. Naime, rečeno je da se mogu izdavati rješenja, odnosno dozvole bez plaćanja komunalne naknade jedinicama lokalne samouprave jer oni na taj prihod navodno nisu niti računali, s čime bi se mogli složiti. Međutim, u praksi znamo da to nije izvedivo i da će nam se dogoditi da se dobiju rješenja a da će one potrebe i obaveze koje proizlaze prema jedinicama lokalne samouprave građani neće ispoštivati. Pa oni daju jedan prijedlog da se donosi privremeno rješenje vezano za ovu legalizaciju do konačne isplate obaveza prema jedinicama lokalne uprave i samouprave. Vidim da se o tome nije razgovaralo. I druga stvar koja vidim da se nije promijenila u ovom drugom čitanju je članak 35. stavak 1. prijedloga izmjena zakona kojim se između ostalog kaže: "Katastarski ured će evidentirati završenu zgradu u katarskom operatu sukladno posebnom propisu kojim se uređuje katastar." Pitanje, hoće li nakon dobivanja rješenja o izvedenom stanju trebati još platiti i geodetski elaborat uplane, odnosno neucrtane zgrade ili će to katastarski uredi raditi po službenoj dužnosti bez dodatnog troška za stranku? U ovom slučaju ukoliko to stranka bude radila njima će se povećavati taj trošak s 3 do 5 tisuća kuna. Svakako bi trebalo paziti na ove stvari i to zakonom jasno definirati. I treća stvar koja zanima sve načelnike i gradonačelnike je je li se legalizacija, odnosno je li se legaliziraju objekti stupanjem na snagu ovoga zakona ili to oni postaju rješenjem o upravno pravnom postupku. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo na vaše izlaganje prijavljenu repliku, poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića. Izvolite molim vas.
Skromnog zastupnika. Dakle, evo kolega upravo je ovdje bitan, dakle ovaj članak 22. koji se u mnogome odnosi na jedinice lokalne samouprave ali i zaključak Odbora za lokalnu samoupravu. Mislim šta će nam odbor ako ne uvažavamo mišljenje Saborskog odbora za lokalnu samoupravu. Dakle, ministarstvo uopće nije uvažilo mišljenje saborskog odbora, nego ga je jednostavno odbacila. No, imajući u vidu da sam razgovarao i sa načelnicima gradova i općina i gradonačelnicima iz Kukuriku koalicije, vjerojatno neće to javno reći, ali se također ne slažu sa ovakvom raspodjelom. Dakle, mi ovim člankom 22. direktno ulazimo u funkcioniranje jedinica lokalne samouprave. Dakle, ako želite pravno izgraditi građevini, dobiti građevinsku dozvolu, tada ćete morati platiti odmah prvu radu komunalnog doprinosa, ako imate dobrog gradonačelnika pa vam je omogućio plaćanje u ratama. Ako nemate dobrog gradonačelnika tada ćete morati platiti odjednom. E sad ulazimo u legalizaciju, dakle sam zakon kaže: "E godini dana vam dajem još gratis, zato što ste nelegalno napravili objekat ili građevinu.". To se ne odnosi na poljoprivredne objekte jer smo tražili omogućavanje jedinicama lokalne samouprave da oslobodi čak i naknade, a ne samo plaćanja komunalnog doprinosa, koje je dakle nadležnost lokalne samouprave. A razmislimo u ministarstvu i o visini vodnog doprinosa, koje zavisno o veličini jedinice za obračun komunalnog doprinosa daleko veći nego sam komunalni doprinos, a novci ne znaju gdje idu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Babić. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa slažem se ja s kolegom Vinkovićem, međutim evo iz Ustava Republike Hrvatske, članak 137. kaže: " U obavljanju poslova iz djelokruga jedinica lokalne uprave i samouprave imaju pravo u okviru, pardon, područje regionalne samouprave samostalna su i podliježu samo nadzoru ustavnosti i zakonitosti ovlaštenih državnih tijela.". Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći govornik je poštovani zastupnik Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče. Pa evo već sam govorio u ime kluba, a sada ću pokušat još ponešto svojih misli i pojedinačnih primjera, zbog čega ću, kažem u raspravi sam rekao da ćemo biti suzdržani, a osobno ću biti suzdržan pri glasanju o ovom zakonu. Moram reći da smo ovdje na početku čuli da donosimo jedan zakon koji je nepravedan. Mislim da je teško i da nije dobro da mi u Saboru govorimo kao saborski zastupnici, da donosimo nepravedan zakon. To je naš odnos prema građanima, i onda bi možda, kažem to je rekao kolega iz SDP-a, možda bi bolje bilo da kažemo da s ovim zakonom nismo jednako uvažili, sve ono što se u prostoru nalazi na području Republike Hrvatske, a može se ozakoniti. Ja osobno nisam pristalica apsolutnih znanja i teško prihvaćam sva ova obrazloženja koja ste nam naveli na svih pedesetak primjedbi koje smo davali od odbora, pa samih klubova zastupnika, do pojedinačnih primjedbi samih saborskih zastupnika. Prihvaćeno ih je tek desetak, po meni beznačajnih. Od dostupnosti ortofoto karte, pa do ne znam, smanjene dokumentacije vezano uz ishođenje potvrde ili rješenja o izvedenom stanju. Najvažnije primjedbe koje se i dan danas, znači svega nakon dvadesetak dana iščitavaju iz ovog konačnog prijedloga zakona. Definicija grubih konstruktivnih radova, omjeri plaćanja u korist države, znači u odnosu na lokalnu samoupravu i regionalnu samoupravu, zaštićeni obalni pojas i naplata doprinosa kod legalnih, odnosno bespravnih graditelja. Ovaj zakon je svakako zaslužio i imao je puno pažnju hrvatske javnosti, jer činjenica da imamo nekoliko stotina tisuća bespravnih objekata govori da postoji jednako toliko i puta nekolik, 3 ili 4 broj građana koje interesira to pitanje jer nije njima svejedno što će se desiti sa tim prostorima u kojima žive, a koje su mukotrpno gradili godinama. Međutim, evo opet ću se vratiti na neka od ovih pitanja i postavit ću i neka pitanja uvaženoj zamjenici jer vidimo da smo kroz ovaj zakon sada proširili broj slučajeva u kojima se legalizira broj bespravno sagrađenih objekata. Pa smo krenuli na prometne i komunikacijske koridore, a onda još više u stroge rezervate, posebne rezervate, spomenike prirode i spomenike parkovne arhitekture. E sad meni tu nije jasno kako smo se sjetili svih tih zaštićenih dijelova i da li zaista mi danas u prostornim planovima jedinca lokalne samouprave imamo građevna područja u tim zaštićenim područjima? Ili su to zaista bili hirovi pojedinaca, ne znam velikih političara, uglednih društvenih osoba, pa smo se sjetili e sad ubacimo i ta zaštićena područja u odnosu na ono što smo imali do sada, jer smo ušli i u kulturnu baštinu i u poljoprivredno zemljište i u šume itd. I onda u jednom trenutku govorite u nekim zonama možete vratiti u prvobitno stanje, tj. možete ostvariti funkciju namjene, govorim o javno društvenim zonama tj. zonama javne namjene ili turističkim zonama, a u drugim nam to u zonama onemogućava. Smatram da to nije pravedno. Ostala je nepravda i u dijelu koji govori da oni koji su snimljeni da su bespravni graditelji, koji imaju rješenje o rušenju, to je 30 tisuća osoba, a krivi su samo zato što ih je netko snimio i prijavio. U odnosu na sve one ostale koji nisu, a znaju da bespravno gradili i njima smo smanjili rok gotovo za godinu dana, da mogu predati zahtjev, dok svi ovi ostali imaju godinu dana više. Mislim da ta odredba se trebala ujednačiti i da je tu trebalo jasno dati do znanja da su nam svi bespravni graditelji, bez obzira kažem na rješenja koja se neće ostvariti, i sami govorimo da se neće ostvariti ukoliko podnesu zahtjev, da se svi oni izjednače u tom dijelu. Dobio sam, kažem brojne primjedbe i mailove ljudi koji su zaista u problemima. Evo jedan od gospođe Živković, koja mi piše i kaže: "Cijeli život nešto stvaram i pokušavam nešto napraviti, pored mene je susjed, bogati susjed koji ima novaca, napravio je jednu kuću ima stanove u gradu itd. Ja sam samo do temelja nad temelja i prve ploče on je svoju kuću pored mene temeljem ovog zakona uspjet će legalizirati, ja svoj temelj i moguću želju da imam konačno stambeni prostor ne mogu legalizirati jer definicija grubih konstruktivnih radova jednostavno ne obuhvaća i taj dio znači samo temelji i prva onaj dio koji povezuje znači … i ploču. Drugi dio koji je ostao također upitan a to sam rekao ina odboru što je s onim ljudima koji su 1968.godine kažem u određenim zonama ili društveno javne namjene ili turističke ili ugostiteljsko-turističke namjene imali dozvolu tj. temeljem zakona su stekli legalni objekt koji se godinama nakon toga možda i prije dvije godine moguće nadogradio on je u ovom međuvremenu postao nelegalan objekat koji je imao jedno vrijeme svoju dozvolu on se više po ovom zakonu neće se moći legalizirati. Zašto to ne dopustimo dopunom članka 6. i kažemo s obzirom na dokumentaciju koja nesporno postoji da tim ljudima omogućimo to jer tih ljudi ima zaista puno, a znaju i sami da su u jednom dijelu krivog krenuli ali imali su prije toga valjanje dokumente. Kažem bilo je različitih primjedbi i ljudi zaista ovo doživljavaju kao vrlo važnu temu za sebe i ne treba im na tome zamjeriti, a mi smo tu da kažemo i iznesemo te njihove primjedbe a vlast je tu da pokuša sve to uklopiti u nekakav članak. Ja znam da ga je teško složiti jer ima brojnih primjera koji to i različitih područja ali da napravimo sve što je u mogućnosti da kada već ovaj zakon bude donesen da te nepravde o kojoj pričamo bude što manje. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo jedan ispravak netočnog navoda. Nada Turina Đurić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa gospodin Borić je rekao jednu ja bih rekla vrlo tešku optužbu i neistinu a to je da proglašava ovaj prijedlog zakona nepravednim. Argumentirajući još to sve skupa time da je valjda zakon koji je donio HDZ jer je to valjda bilo sve onda najbolje kada su oni donosili zakone da je on pravedan. Moram reći da zakon da bi bio pravedan mora prije svega biti provediv i to provediv i koristan za većinu građana RH. Nažalost činjenice govore i situacija u koju smo mi došli došavši na vlast je takva da zakon u dobrom dijelu nije bio provediv i da je negdje cca 10-ak tisuća zahtjeva došlo za legalizaciju u odnosu na brojke s kojima se raspolaže da ima nezakonitih objekta a one prelaze po nekim procjenama i brojke iznad 700 tisuća takvih objekta. Prema tome ne možemo ovdje govoriti o prijedlogu zakona koji je nepravedan u odnosu na zakon kojeg ste vi donijeli koji vi tvrdite da je pravedan a koji u stavrnosti nije bio provediv i koji nije nosio korist građanima RH.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika izvolite kolega Borić.
Članak 209. uvaženi potpredsjedniče jer gospođa ispravlja nešto što ja nisam rekao. Ja sam reko da je to rekao kolega iz SDP-a kada je počeo uvodno obrazlaganje svog dijela ovog zakona onda je on rekao da je ovaj zakon nepravedan. I onda sam ja rekao da mi ne smijemo govoriti u Saboru da je on nepravedan zakon nego tražiti najbolji pojam i reći da možda ovaj zakon ne ide jednako prema svima koji su se našli u prostoru a nelegalno su gradili.
Hvala. To znači da moramo svi zajedno pažljivije slušati [[Upadica: Pa i ja isto mislim.]] No intencija koliko sam shvatio kolegice Turina ne da branim ali ona je vjerojatno previdila prečula ovaj dio da ste vi ponovili što je kolega iz SDP-a rekao ona je čula kao da je bila vaša izreka. Vjerujte mi upozorio bih. Ja bih zamolio zamjenicu ministra gospođu Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo za kraj nakon sve ove diskusije mislim da još jedanput trebamo možda neke teme koje su ovim zakonom definirane i odredbe naglasiti. Dakle, riječ je o zakonu kojim je definirano postupanje s nezakonito izgrađenim zgradama. Dakle postupanje sa zgradama koje u prostoru postoji to je činjenica koju nitko od nas ne smije zanemariti da mi u prostoru imamo stotinjak tisuća nezakonito izgrađenih zgrada. Njih želimo staviti u legalni sustav ove države, to stavljanje u taj sustav za odgovor koji je bio ovdje u diskusiji može postati temeljem rješenja o izvedenom stanju. Temeljem rješenja o izvedenom stanju nezakonito izgrađena zgrada ima svoju naknadu za teret koji je u prostoru napravila što je potrebno platiti. Jednako tako mora platiti komunalni i vodni doprinos dakle ovaj zakon ne predviđa nikakav način oslobađanja od tih obveza koje ima. Temeljem toga se zgrada može priključiti na komunalnu infrastrukturu jer vi koji participirate i na lokalnoj razini dobro znate da se nelegalno izgrađena zgrada danas ne može priključiti na vodovod i kanalizaciju u tom slučaju ta zgrada ta može učiniti, jednako tako može dobiti i rješenja za obavljanje djelatnosti po posebnom propisu. A u postupku utvrđivanje naknade dakle u postupku utvrđivanja komunalnog doprinosa se tada utvrđuje kolika je ta naknada i sukladno posebnom propisu toj nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Ovaj zakon daje samo mogućnost odgode od godinu dana što je opet ovisno o zahtjevu vlasnika odnosno opet je u ingerenciji jedinica lokalne samouprave. Htjela bih nešto reći o članu 6. Dakle dosta diskusije je izazvao članak 6 kojim je definiran način i koje su to zgrade koje se ne mogu legalizirati. Ostalo je i dalje niz zgrada na prostorima koji se ne mogu legalizirati. Činjenica je da ovim zakonom je povećan broj zgrada koje se mogu legalizirati i ostale su zgrade tzv. uvjetne legalizacije. Što znači uvjetna legalizacija? Uvjetna legalizacija znači da zgrade koje se nalaze na prostoru koje su zaštićene sa aspekta kulturne baštine se mogu legalizirati jedino u slučaju ako prije toga dobiju potvrdu nadležnog tijela za obavljanje poslova konzervatora da se one mogu zadržati u prostoru pod istim uvjetima pod kojim bi se dobila lokacijska dozvola, dakle uvjeti za lokacijsku dozvolu i rješenje o uvjetima građenja. Jednako tako zgrade koje se nalaze na planiranim ili istraženim koridorima i površinama prometne energetske i vodnih građevina od važnosti za RH te jedinica područne, regionalne i lokalne one se mogu legalizirati jedino u slučaju ako javno tijelo nadležno za upravljanje tom građevinom izda potvrdu da je izgrađeno u skladu s posebnim uvjetima koje to tijelo na temelju posebnih propisa utvrđuje u postupku izdavanja lokacijske dozvole odnosno rješenja o uvjetima građenja. Dakle, postoje tzv. uvjetne legalizacije zgrada koje su moguće tek nakon što javnopravno tijelo koje u nadležnosti temeljem posebnog propisa upravlja tim prostorom, daje posebne uvjete za takve zgrade, a dakle one iste uvjete koje bi dao u postupku izdavanja lokacijske dozvole, odnosno rješenja o uvjetima građenja. Ovaj zakon je zgrade prema svojoj zahtjevnosti podijelio u četiri grupe, te četiri grupe je definirao u odnosu na dokumentaciju koju je potrebno priložiti za te četiri grupe. Jednako tako je definirao i način postupanja na osnovu sudjelovanja stranaka u postupku, definirao je tko su to stranke u postupku i rekao da se legalizacija zgrada prekida jedino u slučajevima kada postoji pokrenut sudski spor u smislu vlasništva. To znači da se u tim slučajevima zgrada ne, dakle zahtjev se ne odbija nego se cijeli postupak prekida dok se sudski spor ne riješi. Jednako tako ponovo se pokrenula diskusija na temu radova koje treba napraviti geodet i elaborat koji služi za ozakonjenje zgrada, je sastavni dio elaborata koji služi za upis te zgrade u katastru. Dakle nema riječ o duplom plaćanju, nema riječ o ponovnom plaćanju, nego ovaj elaborat koji će služiti za dobivanje rješenja o izvedenom stanju to je elaborat koji će, to će postati dio elaborata za upis te zgrade u katastar. Jednako tako ono što je važno naglasiti je sljedeće, da sva ona dokumentacija koja je danas predana, sva ona dokumentacija koja je napravljena sukladno sadašnjem zakonu koja je znatno kompliciranija nego ovo što je predloženo ovim zakonom, će moći poslužiti za postupa ozakonjenja i sukladno ovom zakonu. Za kraj bih se vratila na četvrtu grupu, odnosno četvrtu kategoriju. Četvrta kategorija zgrada kojima omogućujemo legalizaciju su tzv. pomoćne zgrade. Te pomoćne zgrade su posebna kategorija, posebna kategorija su iz sljedećeg razloga. Uvjet je da se nalaze na formiranoj građevnoj čestici, uvjet da osnovna zgrada na toj građevnoj čestici je legalna, bez obzira koje je namjene stambene ili poslovne i ako tada imamo pomoćnu zgradu koja je veličine do 50 m2 jednokratnom naknadom bez plaćanja komunalnog doprinosa, bez plaćanja vodnog doprinosa, jednokratnom naknadom koja će biti izrijekom rečena u uredbi ta zgrada se ozakonjuje. Dakle riječ je o garažama, pomoćnim zgradama, da ne kažem svinjcima, kokošinjcima, tamo gdje su seoska gospodarstva, koja postaju rješenjem o izvedenom stanju legalna, ali prvi i osnovni uvjet je da je postojeća građevna čestica i da je postojeća zgrada na njoj legalna temeljem građevinske dozvole ili akta koji je vrijedio u času kada je ta zgrada građena. Dakle, to je ta četvrta kategorija iz jednostavnog razloga što jednom analizom prostora koju smo mi učinili smo utvrdili da otprilike je 70% nelegalnih građevina u prostoru takvog karaktera. Zbog toga na jedan jednostavan način mora dakle zgrada u prostoru postojati, mora biti snimljena na … i te zgrade do 50 m2, pomoćne zgrade, uz uvjet da je čestica legalna će se moći ovim zakonom legalizirati. Evo mislim da sam osnovne stvari prošla. Za kraj ne bih htjela da ostane u dilemi, to znači legalizacija 100 m od obalne linije. Dakle tu je u nekoliko navrata bila spomenuta Barcelonska konvencija. Nakon Barcelonske konvencije 2008. godine bio je potpisan Protokol o upravljanju obalnim područjem Sredozemlja u Madridu. Hrvatska je bila potpisnica tog protokola, Hrvatska nije taj protokol ratificirala, no međutim prihvatila ga je Europska unija, prihvatilo je više od pet zemalja Sredozemlja i samim tim mi smo u njegovoj obvezi. Kad je uopće donošena odluka da li je moguće i kako omogućiti legalizaciju 100 m onda smo detaljno i s velikom pažnjom konzultirali taj protokol. Taj protokol kaže da zemlje članice svojim nacionalnim zakonodavstvom trebaju regulirati, odnosno zabrana izgradnje u 100 m, ali je riječ o novoj izgradnji, dakle riječ je o nečem što planiramo ali jednako tako kaže da se zemlje članice trebaju u odnosu na postojeću zatečenu izgradnju koja je u 100 m pritom opredijeliti i vidjeti što je s njim. Dakle, kada je uopće bila odluka što učiniti s tih 30, 40 tisuća zgrada koje su napravljene u 100 m onda smo apsolutno konzultirali dakle Protokol o upravljanju obalnim područjima Sredozemlja i jednako tako smo obavili i određene konzultacije sa ljudima koji sudjeluju u cijelom postupku vezano s tim i rečeno je da svako zakonodavstvo može kroz svoje zakone, ali bitno je da su zakoni na nacionalnoj razini, se opredijeliti što i kako će učiniti sa postojećim zatečenim, bez obzira da li su oni legalne ili nelegalne zgrade i gradnje u 100 m. Ja mislim da sam na osnovne stvari koje su ovdje bile ipak još jedanput pojasnila, još jedanput se očitovala i evo ovaj prijedlog, konačni prijedlog zakona koji smo dostavili u daljnju proceduru. Hvala.
Zahvaljujem zamjenice ministra. Imamo ispravak netočnog navoda, Zoran Vinković. Izvolite kolega Vinković.
Zahvaljujem. Ispravljam netočan navod, a prije toga pustimo mi svinjce i kokošinjce da pomoćne zgrade ne budu vile s bazenima. Nego ispravljam upravo što je vezano za članak 22. Neistina je ovo što je rekla zamjenica ministra jer u zakonu stoji neće jedinica lokalne samouprave omogućiti godinu dana i imati tu mogućnosti. To vam stoji u zakonu gdje definitivno piše rješenje o utvrđivanju komunalnog doprinosa i vodnog doprinosa, odobrava se odgoda plaćanja doprinosa, odnosno odgoda početka njegovog plaćanja u slučaju obročne otplate, za godinu dana od dana izvršnosti rješenja ako to zatraži podnositelj zahtjeva odnosno vlasnik zgrade. Tko pita lokalnu samoupravu u ovom slučaju i to znači direktno da onaj koji ide legalno graditi mora platiti prvu ratu komunalnog doprinosa ako je dobar …, ako nije platit će odjednom. A onaj koji legalizira njemu zakon omogućava, dakle zakonom se miješate u nadležnost lokalne samouprave.
Hvala kolega Vinkoviću.
I volio bih da ste odgovorili šta je s mogućnošću oslobađanja naknade. I zadnja stvar, a veže se za sve jedinice lokalne samouprave, ne znam koliko će se država…
Kolega Vinkoviću završili ste.
Država umoriti za ovih 50%.
Završili ste hvala. … /Upadica se ne razumije. Završili smo raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, drugo čitanje, PZ br. 95, rasprava o tekstu zakona je završena. Na klupe je podijeljen pregled amandmana. Molim predstavnika Vlade, zamjenica ministra graditeljstva i prostornog uređenja gospođa Anka Mrak-Taritaš sad će se očitovati o predloženim amandmanima. Prvo, amandman zastupnice Ruže Tomašić na članak 3.
Ne prihvaća se budući da predmetnim amandmanom je promijenjena suština zakona jer se predlaže uvođenje studija i rješenja o privremenom zadržavanju nezakonito izgrađenih zgrada.
Hvala lijepa. Molim predlagatelja amandmana da se očituje.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Predloženi pojmova i sukladno njima poduzetih radnji zakon je jednostavno nepotpun i nedovršen, a podliježe malverzacijama. Tražim glasovanje.
Tko je za amandman koji Vlada ne prihvaća? Amandman nije dobio potrebnu većinu. Amandman 2 na članak 5. istog predlagatelja.
Ne prihvaća se iz jednostavnog razloga što na taj način ne bi bilo moguće uopće legalizirati zgrade koje su napravljene protivno planu, a to je bio smisao cijelog zakona da se omogući legalizacija i tih zgrada.
Hvala lijepa. Gospođa Ruža Tomašić, predlagatelj amandmana.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, pa mi smo isto za legalizaciju ali ne pod bilo kojim uvjetima i ne sve zgrade. Tražim glasovanje.
Tko je za amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 4. Kluba zastupnika SDP-a na članak 6.
Još je jedan amandman gospođe Ruže Tomašić.
Oprostite. Amandman 3. zastupnice Ruže Tomašić na članak 6.
Ne prihvaća se jer ovim zakonom je omogućena legalizacija i u prostoru od 100 metara. Objašnjavano je u nekoliko navrata o čemu je riječ. Dakle, prostoru od 100 metara od obalne linije. Na ovakav način bi bili u neravnopravnom položaju oni koji se tu nalaze. Ne prihvaća se.
Molim gospođu Tomašić.
A evo, obzirom da predlažemo izradu planova sanacije, a ne ozakonjenje direktnom primjenom zakona u slučaju gradnje zgrada protivno planu. Onda kategorije iz članka 6. treba vezati za izradu plana sanacije, a ne za izdavanje rješenja o zadržavanju. Tražim glasovanje.
Tko je za amandman gospođe Ruže Tomašić koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 4. Kluba zastupnika SDP-a na članak 6.
Prihvaća se, ali će nomotehnički biti ugrađen u zakon. Predlažemo da bude nomotehnički ugrađeno u zakon kao amandman 5. koji ćemo jednako tako prihvatiti na taj način da bude ugrađen u zakon.
Predstavnik predlagatelja prihvaća ovo obrazloženje? Znači amandman je prihvaćen u izmijenjenom obliku. Amandman 5. Kluba zastupnika HNS-a na članak 6.?
Prihvaća se.
Prihvaćen. Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 6. iz vaše liste zastupnika Valtera Boljunčića je povučen. Amandman 7. Klubova zastupnika SDP-a i HNS-a na članak 6.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 8. zastupnice Ruže Tomašić na članak 7.?
Ne prihvaća se jer je riječ na taj način ono što se predlaže određena uvjetna legalizacija. Ne prihvaća se.
Predlagatelj amandmana.
Prije sam već rekla tražim glasovanje.
Tko je za amandman gospođe Ruže Tomašić koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 9. zastupnice Ruže Tomašić na članak 8.
Ne prihvaća se, jer on opet predlaže privremeno rješenje o zadržavanju nezakonito izgrađenih zgrada.
Predlagatelje amandmana.
Pa dopuna članka 8. traži predloženu izmjenu u članku 3. uvođenjem pojma privremenog rješenja za rješavanje socijalnih i gospodarskih slučajeva nezakonite gradnje. Tražim glasovanje.
Tko je za amandman gospođe Ruže Tomašić koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 10. istog predlagatelja na članak 8.
Ne prihvaća se iz razloga jer je, dakle opet ugradnja rješenja o privremeno nezakonito izgrađenim zgradama budući da već i projekti sanacije ili sve ostalo što je predloženo nije ugrađeno u zakon. Onda više ovo jednako tako ne može biti.
Predlagatelj amandmana zastupnica Ruža Tomašić.
Tražim glasovanje.
Tko je za amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 11. istog predlagatelja na članak 11.
Ne prihvaća se iz razloga što su jasno strukturirane četiri grupe građevina što je potrebno za njih i na ovaj način bi zapravo cijeli nered u tu strukturu se unio i ne bi bilo moguće provoditi zakon.
Predlagatelj amandmana.
Gospodine potpredsjedniče, izdati izjavu o ispunjavanju bitnih zahtjeva mehaničke otpornosti i stabilnosti nije moguće bez dodatnih, u pravilu skupih ispitivanja, te će ovlašteni inženjeri biti pod pritiskom investitora da na temelju procjene izdaju izjavu što ih stavlja u nepovoljan položaj. Ako traži dodatna ispitivanja cijena raste i bit će okrivljeni za poskupljenja ozakonjenja. Stoga se smatra ukoliko stranka sama nema vjerodostojne dokaze iz vremena gradnje da se izda izjava o ocjeni. Tražim glasovanje.
Tko je za amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 12. zastupnice Ruže Tomašić na članak 18a.?
Ne prihvaća se, jer je ponovo riječ o privremenom zadržavanju nezakonito izgrađenih zgrada za određenu kategoriju stanovništva.
Predlagatelj amandmana.
Ma neću gubit vrijeme objašnjavajući, tražim samo glasovanje.
Tko je za amandman koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 13. Kluba zastupnika HNS-a na članak 23.?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 14. Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo?
Ne prihvaća se. Predlagatelj ostaje kod odredbe članka 31. kojim se 20% sredstava naknade koristi isključivo za namjenski rad upravnih tijela za provođenje zakona, 30% za jedinice lokalne samouprave na prostoru na kojem se to nalazi zbog devastacije i 50% sredstava za proračun države za provođenje ovog zakona i sanaciju prostora.
Predstavnik odbora, povlačite li amandman ili tražite glasanje?
Ne bih mogao povući amandman s obzirom da ga je izglasao odbor, pa taj mandat nemam da ga povlačim u ime odbora pa bih zamolio glasovanje, jer radi se o tome da smo ocijenili da je pravičnije na jednake dijelove podijeliti tu naknadu, nego na način 50% država, 30% gradovi, 20% županije iz jednostavnog razloga što ni ta podjela nije našla uporište u nekoj formuli da tako kažem, tko koliko radi u tom procesu pa smo smatrali da je na trećine pravično tako da bih molio glasovanje u ime odbora amandman.
Tko je za amandman odbora koji Vlada ne prihvaća? Nije dobio potrebnu većinu. Hvala vam lijepa gospođo zamjenice ministra. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, drugo čitanje, P.Z. br. 95. Rasprava o tekstu zakona je završena. Na klupe je podijeljen pregled amandmana. Pozivam zamjenicu ministra graditeljstva i prostornog uređenja. Oprostite, ovo smo sad obavili. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zakon prihvaćen sa 85 glasova za i 50 suzdržanih.
Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 122. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja? Zamjenice ministra, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani dame i gospodo zastupnici. Riječ je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Riječ je o zakonu koji je Hrvatski sabor donesao 30. studenog 2001. godine. Od tada je taj zakon doživio nekoliko izmjena i dopuna. No, međutim s tim izmjenama i dopunama kontinuirano se provodi posljednjih godina ipak sa bitno smanjenim intenzitetom. Od 2002. godine je izgrađeno ukupno 5 i pol tisuća stanova ukupne investicijske vrijednosti oko 2 i pol milijarde kuna. Te brojke apsolutno pokazuju o modelu POS-a koji je izvediv, opravdan i financijski održiv. Do danas je POS uključeno 72 grada i općine. U provedbi POS-a sudjeluje neprofitna državna agencija APN i četiri grada su jednako tako osnovali svoje agencije za poticajnu stanogradnju. Riječ je o Rijeci, Dubrovniku, Koprivnici i Varaždinu. Što je tema ovih izmjena i dopuna? Tema ovih izmjena i dopuna je sljedeće da se uvode posebni programi tzv. POS plus, a riječ je da se omogući prodaja novoizgrađenih stanova na tržištu. Dakle, u program POS-a se omogućuje da se i činjenica da na tržištu imamo niz novo izgrađenih, neprodanih stanova, da se oni mogu uključiti u ovaj program. Zatim je mogućnost koja je bila i u osnovnom zakonu iz 2001. pa onda u jednom času jednim izmjenama i dopunama to stavljeno izvan snage, a to je da si direktno građevinske firme koja ima zemljište moguće bez javnog natječaja te stanove ponuditi agenciji i moguće je ponuditi dakle građevinsko zemljište i građenje istovremeno. Zatim, ukida se zabrana otuđenja na rok od 10 godina. O čemu je riječ? Sada je u zakonu bilo, je odredba koja kaže da od 10 godina je zabrana otuđenja takvih stanova. Ono što trebamo znati da je do sada od ukupnog broja stanova već 21% tih stanova u cijelosti prijevremeno otplaćeno. Ovim odredbama izmjenom i dopunom se omogućuje kada stan je prijevremeno otplaćen, dakle sve što treba se otplatiti da može biti i otuđenje takvog stana. Jednako tako je ovim zakonom, dakle izmjenom i dopunom detaljnije uređeno pitanje financiranja gradnje i prodaje garaža i parkirno garažnih mjesta, ako je izgradnja takvih mjesta, odnosno takvih zahvata u prostoru predviđena prostornim planom. Ono što je važno za reći da je ovim zakonom jednako tako uvedena jedna novina, a to je mogućnost sklapanja predugovora s kaparom od 5% od predviđene prodajne cijene jer na taj način i država ima jednu određenu garanciju da svi oni koji su zainteresirani za kupnju stanova po ovom projektu POS-a će zaista takve stanove kupiti. To su bitne stvari koje su regulirane ovom izmjenom i dopunom zakona. Razlog hitnog postupka je ovaj poseban program koji omogućuje i kojim se omogućuje da se stanovi koji na tržištu postoje da država ih kupi i stavi u program POS-a kao poticajni program. Hvala lijepo.
Hvala zamjenice ministra. Da li želi netko od izvjestitelja uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, Vedran Babić. Izvolite kolega.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je nova izmjena i dopuna Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Ovaj je zakon prvi puta stupio na snagu krajem 2001. godine te se sa svojim pozitivnim učincima održao do danas na žalost u bitno smanjenom intenzitetu. Temeljem Zakona o društveno poticanoj stanogradnji od 2002. godine pa do današnjeg dana sagrađeno je gotovo 5500 stanova ukupne investicijske vrijednosti oko 2 i pol milijarde kuna. Danas je u izgradnji još oko 270 stanova a dvjestotinjak ih je u pripremi. Ovi brojevi nam govore da je model POS-a izvediv, održiv, financijski opravdan, prihvaćen od strane svih sudionika, a brojne domaće i svjetske nagrade dodijeljene projektantima za arhitektonsko urbanistička rješenja potvrđuje da smo dobili vrlo kvalitetnu stanogradnju koja pripada u sam vrh europske i svjetske arhitekture. Međutim, u posljednjih nekoliko godina realizacija POS-a znatno je usporena a što je odraz aktualnog stanja u privredi, time i u graditeljstvu odnosno u stanogradnji. Rezultati recesije i naše svojedobne nespremnosti da odgovorimo na istu jesu ogroman pad aktivnosti u graditeljstvu koji je doveo do nelikvidnosti, stečajeva, smanjenja radnih mjesta u građevinskim tvrtkama, znatnog smanjenja prodaje stanova, zaustavljanja započetih investicija i nemogućnosti ulaska u nove, postroženih uvjeta kreditiranja, straha od zaduživanja itd. itd. Ukratko. Danas na tržištu prema nekim podacima ima neprodanih od 6 do 9000 stanova čija se vrijednost procjenjuje na milijardu eura. Novom izmjenom i dopunom Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji zakonska rješenja usklađuju se sa aktualnim stanjem u gospodarstvu i tržištu, a prvenstveno se odnosi na pojednostavljenje prodaje stanova već izgrađenih koji stoje neprodani mjesecima i godinama, te neintenziviranje same izgradnje novih stanova. Također, … [[Govornik se ne razumije.]] čine i posebni programi koji se ovom izmjenom zakona omogućuju a odnose se na pokretanje prodaje stanova. Ciljevi posebnih programa biti će privlačenje sredstava poslovnih banaka, ohrabrivanje kupaca stanova, poticaj investitora u akciju, te usklađivanja cijena stanova s mogućnostima kupaca. Isto tako, osim detaljnijeg uređivanja pitanja za izgradnju i prodaju garaža, odnosno garažno-parkirnih mjesta ovom izmjenom i dopunom zakona omogućava se građevinskim tvrtkama da rješavaju i problem građevinskog zemljišta. Jasno se definira najviša prodajna cijena stana, utvrđuje se red prvenstva na kupnju stana, te se omogućava gradnja bez javnog natječaja ako su zadovoljeni svi parametri određeni ovim zakonom, a odnose se na sigurnu prodaju stana, limitiranu cijenu istih, osigurana jamstva itd. Pojednostavljivanjem nekih rješenja, odnosno uklanjanjem ograničenja i otvaranjem novih mogućnosti koje se predviđaju izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji, a koje sam ranije naveo uvjeren sam da će isti doprinijeti očuvanju i povećanju radnih mjesta u građevinarstvu na prvom mjestu zbog povećanja obima poslova na građevinskom tržištu te će doprinijeti investicijskom ciklusu, odnosno izlasku gospodarstva iz recesije. Ukratko pomoći će građevinskom sektoru koje je najpogođenije ovom krizom. Pa da ne dužim i slijedom navedenog klub SDP-a podržava prijedlog izmjena i dopuna Zakona o društveno poticanoj stanogradnji. Hvala.
Hvala kolega. U ime HNS-a Natalija Martinčević. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena zamjenice ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub HNS-a smatra da je iznimno važno da se ovaj zakon danas našao na našim klupama i da će se njime inače vrlo dobro zamišljen i u većini slučajeva isto tako i realiziran model poticane stanogradnje ovim zakonom modificirati i prilagoditi novonastalim uvjetima prvenstveno na tržištu nekretnina. Zakon o društveno poticanoj stanogradnji koji je 2001. godine osmislilo tadašnje Ministarstvo javnih radova, obnove i graditeljstva pokazalo se vrlo uspješnim modelom o čemu prije svega govore brojke kao što je to već zamjenica ministra iznijela. Dakle, od izrađenih 5,5 tisuća stanova ukupne investicijske vrijednosti 2,5 milijarde kuna, a naravno taj pos program primijenjen je u 72 općine, odnosno grada. Iskustva gradova, prvenstveno onih koji su u sklopu tog programa osnovali neprofitne gradske agencije, a to su Varaždin, Rijeka, Koprivnica i Dubrovnik, a u cilju realizacije upravo pos programa su izuzetno pozitivna i gradovi su razvili više modela primjenjivih upravo njihovom području. Program je započeo kao pilot-projekt u Varaždinu gdje je zaživio u punom opsegu, a da je program u potpunosti pogođen upravo za mlade obitelji govore i podaci da je prosječna starost podnositelja zahtjeva bila 34 godine, a stručna sprema kupaca prosječno je bila iznad više. Osim toga u Varaždinu je za osiguranje financijskih sredstava kupcima omogućeno kreditiranje osim u 5 banaka i u 2 stambene štedionice što je vrlo važno jer su time poticajna sredstva stambene štednje također uključena u stanogradnju. Koprivnica je pak izašla sa projektom objekata visokog energetskog razreda tzv. "šparne hiže" u kojima su režije i do 50% niže negoli u klasičnoj izgradnji, a po cijeni kvadrata od svega 980 eura po metru kvadratnom. No isto tako podaci i brojke pokazuju posljednjih godina i osjetan pad u realizaciji programa društveno poticane stanogradnje na što je naravno najviše utjecala gospodarska kriza. Naime, dogodio se i velik pad aktivnosti u graditeljstvu, nelikvidnost, stagnacija u opsegu građevinskih radova, stečajevi tvrtki itd. Kao posljedica navedenog drastično je smanjenja ili je gotovo u potpunosti zamrla prodaja stanova. Došlo je do zastoja u realizaciji započetih projekata i odustajanja od novih investicija. Građani se jako teško odlučuju na zaduživanja, a tu su i banke koje su dakako postrožile uvjete dobivanja kredita. Ovim zakonom naravno da se neće riješiti navedeni problemi, ali ono što je nužno su izmjene koje će ipak otvoriti šire mogućnosti poticanja stanogradnje, intenzivirati izgradnju stanova te olakšati njihovu prodaju. Izmjene ovog zakona inicirale su sve agencije još 2010. godine no inicijativa nije bila prihvaćena. Naime, agencije su već tada prepoznale i upozoravale na utjecaj krize i predlagale u tom smislu novi pristup pos-u. Ovim se sada prijedlogom ne dirajući u osnovni model pos-a predlaže mogućnost poticanja izgradnje i prodaje novo izgrađenih stanova koji su na tržištu, a putem posebnih programa. Osnovni cilj programa je potaknuti prodaju stanova koji stoje prazni na tržištu, čekaju kupce i predstavljaju zamrznuti kapital. Cilj ovih izmjena i dopuna je da se osiguraju uvjeti za kreiranje programa koji će omogućiti povoljnije uvjete financiranja na tržištu kapitala, privući sredstva poslovnih banaka, ohrabriti kupce stanova te potaknuti investitore na akciju, ali naravno i na usklađivanje cijena s uvjetima na tržištu, odnosno sa mogućnostima kupaca. Prodajom navedenih stanova ipak će se unijeti određena sredstva u stanogradnju što bi naravno trebalo pridonijeti boljoj likvidnosti i plaćanju dospjelih potraživanja. Isto tako time bi se trebao osigurati priljev svježeg kapitala za dovršenje starih i početak novih investicijskih projekata. Naravno da bi se osigurao i veći priljev sredstava u državni proračun. Evo možda sad samo kratka analiza po člancima. Dakle, članak 1. stavak 2. povećanje mogućnosti financijskih sredstava RH do 45% etalonske cijene, omogućava jedinicama lokalne samouprave, odnosno njihovim agencijama da osiguraju zemljište i infrastrukturu s priključcima bez angažiranja svojih proračunskih sredstava što motivira provedbu programa u jedinicama lokalne samouprave koje dosada u taj program nisu bile uključene. Kod članka 1. stavka 3. možda jedna sugestija, a to je da bi se etalonskom cijenom građenja kao temeljnim podatkom utvrđivanja cijene stana po pos programu bilo uputno utvrditi i energetski razred građevine gdje bi sudionicima u programu, dakle investitori, projekti i izvođače prisilili na primjenu energetske učinkovitosti. Istina je naime da nema egzaktnih podataka kojima bi se vrijednost etalona mijenjala u odnosu na klasično projektiranje i izgradnju, ali se mogu naravno tu primijeniti inozemna iskustva. Nadalje, važan je članak 10. stavke 2. i 3. gdje se uvodi mogućnost sklapanja ugovora s plaćanjem kapare o čemu je također govorila zamjenica ministra. To je potpuna novost u programu i predstavlja posebno važan element provedbe programa naročito u dijelu sigurnosti prodaje stanova. Praktički se ovom odredbom omogućava donošenje posebnih listi za pojedine lokacije objekata s visokom vjerojatnošću kupnje obzirom da kupac ulaže svoj novac u pripremu lokacije. U ovom slučaju posebno je važno da se na lokaciji može ostvariti predviđeni rok završetka, odnosno useljenja objekta što zapravo znači da se u najkraćim rokovima može ishoditi potvrda projekta, a gradnja infrastrukture i priključaka prati izgradnju objekta. Predloženi tekst u članku 11. smanjuje troškove podnošenja zahtjeva za kupnju stana i daje sigurnost podnositeljima zahtjeva da će biti uvršteni na listu. Prema saznanjima u praksi većine gradova se postupalo na način da su kupci stanova kod potpisa predugovora dostavljali potrebnu dokumentaciju, a za dokumentaciju za formiranje liste troškovi su doista bili minimalni. I važno je svakako napomenuti da se u članku 12. uvođenjem stavka 4. omogućava davanje u zakup, odnosno u najam, dakle otvara se ta mogućnost. Time se proširuje djelatnost agencija a provedba programa se prilagođava ekonomskim uvjetima građana. Evo ponovno bih istaknula primjer Varaždina gdje je podneseno ukupno 1529 zahtjeva. Od toga su 433 podnositelja kupila stan, 50 ih je potpisalo predugovore za kupnju stana koji su u izgradnji, 246 ih je odustalo od kupnje, a 800 ih želi zadržati poziciju na listi za kupnju, odnosno spremni su ući u najamni odnos obzirom da u ovom trenutku nemaju kreditnu sposobnost premda su zaposleni. Stoga je ustanova koja provodi pos programe u Varaždinu nakon prihvaćanja programa od strane Gradskog vijeća i naravno odobrenje Upravnog vijeća agencije počela primjenjivati model najam stana uz mogućnost kupnje. Model se pokazao iznimno prihvaćenim, a osim podnositelja zahtjeva sa liste postoji interes drugih građana stoga smatramo da je ovom odredbom znatno proširena mogućnost stambenog zbrinjavanja građana i to za po njih vrlo prihvatljivom modelu. Također vrlo važnim ocjenjujemo brisanje odredbe o zabrani raspolaganja kupcima koji su već potpisali ugovore, uselili u stan i počeli otplaćivati kredite a iz niza objektivnih okolnosti nisu više u mogućnosti dalje otplaćivati kredite odnosno morali su odustati od kupnje stana. Naime, ova odredba uvedena je 2004.godine sa namjerom da se spriječe moguće zlouporabe pokazala se neodrživom zbog izuzetno moramo reći turbulentnim situacijama u kojima se nalaze naši građani danas, a to je da ostaju bez posla, da ostaju bez financijskih sredstava da bi mogli uredovno otplaćivati rate kredita i ovim im se zapravo daje mogućnost da iz te situacije izađu. Zaključno. Ovim se zakonom ukidaju nepotrebna ograničenja, proceduralne i administrativne zapreke i uvode novi programi i modeli za primjenu poticanja stanogradnje u novonastalim tržišnim uvjetima i stoga će klub HNS-a apsolutno podržati donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. U ime kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministra i suradnici. Mi ćemo podržati, Hrvatski laburisti Stranka rada ali ne apsolutno mi ćemo samo podržati. Bez dvojbe jedan od najboljih poteza jedan od najboljih zakona, najbolji poticaj hrvatskoj privredi i hrvatskim građanima bio je Zakon o poticajnoj stanogradnji onaj iz 2000.godina. Mladi uglavnom bračni parovi početkom 2000.ugledali su svjetlo na kraju tunela. Dobili su priliku da za nešto manje novca s povoljnijim kreditima čiji su povoljniji efekt ubile banke te vlast koja bankama dopustila deviznu klauzulu, dakle mlade su obitelji širom Hrvatske dobile nadu da će si moći osigurati i priuštiti tako željeni krov nad vlastitom glavom. U 10 godina koliko prakticiramo poticajnu stanogradnju popularni POS zakon je doživo nekoliko izmjena. Na nesreću zbog krize ali katkad srozavanja ideje o poticajnoj dakle jeftinijoj, povoljnijoj stanogradnji od one tržišne u posljednje je vrijeme građeno premalo jeftinih a dobrih stanova koji bi se mogli kupiti pod povoljnijim uvjetima od onih koji su građeni samo zbog što većeg profita. U 10 godina izgrađeno je u sklopu poticajne izgradnje kao što piše u prijedlogu zakona 5,5 tisuća stanova ukupne vrijednosti od 2,5 milijarde kuna. U ovome se trenutku gradi još 300-njak stanova po modelu POS-a. dakle poticajna izgradnja stanova je zaživjela. Ona se pokaza dobro i u praksi, a najveća naša boljka u Hrvatskoj je loša praksa. Poduzetnici su zaradili, radnici su radili, a 5,5 tisuća hrvatskih obitelji ostvarilo jedan od najljepših snova. Treba li i dalje stimulirati poticajnu gradnju ili jeftiniju kupovinu stanova? Naravno da treba i treba ih to činiti iz više razloga. Jedan od najvažnijih je da se proda barem dio izgrađenih stanova koji čekaju kupce odnosno povoljnija vremena. Veliki dio od tih 9 ili 10 tisuća neprodanih stanova čeka godinama na kupce. Investitori začudo imaju toliko novca da mogu godinama pa valjda i desetljećima čekati na oporavak gospodarstva i mogu čekati na veću kupovnu moć hrvatskih građana. Dobar dio tih investitora zasigurno ne živi od gradnje i prodaje stanova jer da živi ti bi stanovi već odavano bili prodani. No bez obzira jeli riječ o čistoj spekulaciji ili je riječ o poslovnim ljudima koji su se potkožili u pretvorbi poticanjem prodaje tih stanova osigurat će se barem u dijelu građevinarstva priljev novca kojim će se početi novi investicijski ciklus. Prodajem stanova odnosno odmrzavanjem kapitala zamrznutog u beton kako to lijepo stoji u obrazloženju zakona i u državnu kasu će se sliti nešto više novaca. Nakana ovog zakona dakle izvući iz čarapa ali iz banaka što više novca te ga dati u opticaj i gurnuti u proizvodnju, što je najvažnije. I zbog toga su ove izmjene Zakona o poticajnoj stanogradnji itekako prihvatljive i itekako dobro došle. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo činjenica je da je prvi Zakon o društveno poticajnoj stanogradnji Hrvatskoga sabor donio 30.studenog 2001.da je stupio na snagu 19.prosinca 2001.kao što bi potpredsjednik Sabora rekao e jedan skromni gradonačelnik jednog grada je bio među prvima dakle koji je krenuo u društveno poticajnu stanogradnju i zgrada je završena u 2002.godini. Tu mislim da na grad Đakovo da ne bi netko krivo pomislio da je to neki drugi grad. Dakle, klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon smatrajući ga dobrim prvenstveno stoga što se to odnosi ja ne bih rekao na 9 tisuća izgrađenih a neprodanih stanova nego na daleko više stambenih jedinica obzirom da evo samo u gradu Đakovu ima negdje oko 400 izgrađenih useljivih stanova a neprodanih stanova koji sasvim sigurno čekaju ovakav jedan model. Ono za što ćemo se založiti dakle s obzirom da to stoji i u Ustavu a što je možda bila i manjkavost dosadašnjih zakona da svi građani pred zakonom moraju biti jednaki i upravo predlažemo da bez obzira na dobnu strukturu svi mogu ući u program. I vjerujem da će uz ovo veće sudjelovanje države daleko biti efikasnija provedba ovog zakona, odnosno nevezano da li će se novi stanovi sada graditi, ali u šta sumnjam obzirom da imamo veliki broj stambenih jedinica. Postoje određene lokalne sredine koje nisu imale toliki intenzitet građenja, ali kažem vjerujem da bi ovo moglo pokrenuti prodaju izgrađenih stanova. Imam sumnju u tome da će to pokrenuti izgradnju novih stambenih jedinica, ali i ovo je već veliki korak ukoliko se ove stambene jedinice koje su već napravljene nađu svog vlasnika. Ovdje je svakako, dakle kao jedan od prvih gradonačelnika i gradova koji je ušao još 2001. godine, dakle neposredno nakon stupanja na snagu ovog zakona koji je ušao u program poticane stanogradnje, želim i dodatno upozoriti na činjenicu da danas mnoge jedinice lokalne samouprave imajući u vidu visinu svojih proračuna da im nije omogućen čak ni ulazak u ovakve programe jer se u ovom trenutku na jedan dugi niz godina odriču i komunalnog doprinosa i vrijednosti nekretnine, vrijednosti komunalne infrastrukture itd., itd. Dakle da skratim priču, podržat ćemo ovaj zakon, ali smatramo da radi boljeg prije svega i radi mogućnosti svih jedinica lokalne samouprave da je neophodno mijenjati i sam Zakon o financiranju lokalne samouprave. A gospodine potpredsjedniče, dopustit ćete mi da se vratim malo i na ovaj prijašnji zakon koji također može imati veze i sa Zakonom o društveno poticanoj stanogradnji jer postoje dakle i objekti, više stambeni objekti koji su izgrađeni bez građevinske dozvole, koji imaju i nekoliko desetaka stanova i koji bi ukoliko prođu cjelokupni postupak legalizacije nezakonito izgrađenih zgrada vjerojatno moglo i ući u izmjene i dopune Zakona o društveno poticanoj stanogradnji. Pa predlažem dakle ponovno Ministarstvu graditeljstva da pomno pročita članak 22. i da se ne miješa u nadležnost lokalne samouprave, jer definira zakonom odgodu plaćanja od jedne godine za nelegalno izgrađene građevine i to plaćanja komunalnog doprinosa. Ne naknade za legalizaciju nezakonito izgrađenih zgrada nego upravo komunalnog doprinosa. Za vodni doprinos me boli briga jer je on prihod države i nikome u ovoj državi nije jasno što se financira iz tog vodnog doprinosa…
Kolega vratite se na temu.
Vratio sam se ja temu, to je itekako gospodine potpredsjedniče vezano uz poticanu stanogradnju i kao gradonačelnik to također bi trebali znat.
Ali raspravljamo o poticanoj stanogradnji.
I sad ću ja vrlo, vrlo ću ja brzo. Pa i to je vezano za, gledajte vi meni oduzimate riječ, vrijeme ide, a ja sam htio biti ekspeditivan. Dakle, podsjećam još jednom ministarstvo da ne ulazi u nadležnost jedinice lokalne samouprave jer desit će se vrlo brzo da će svi onda ići nezakonito graditi, da će oni koji danas traže građevinsku dozvolu sa pravom se pitati da li smo budale, da li smo kreteni, da li smo idioti, ne želeći uvrijediti nikoga jer moramo platit komunalni doprinos odjednom ili ako imaju dobrog lokalnog šerifa, moćnika koji se zove gradonačelnik ili načelnik pa će mu dati mogućnost plaćanja tog komunalnog doprinosa u ratama kao što sam dobar ja gradonačelnik i to skromni gradonačelnik gospodine Leko. Ili će mu ministarstvo ovakvom suludom ja bih rekao i jednom jako lošim slaganjem ovih riječi omogućiti onima koji su nelegalno pravili zgrade odgodu plaćanja na godinu dana. A onda će imajući u vidu iskustvo ovih 12 godina biti, dobit će građevinsku dozvolu, prodat nekretninu, a platit će komunalni doprinos, isto tako i vodni doprinos nikad. To vam mora biti jasno jer nećete imati više mogućnosti naplate niti vodnog doprinosa, niti naknade niti komunalnog doprinosa. Zahvaljujem. Pročitajte članak 42. da ne moram na ocjenu ustavnosti davati zakon radi samo jedne rečenice koja nema veze sa funkcioniranjem lokalne samouprave i Zakonom o lokalnoj samoupravi.
Hvala kolega. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HDZ-a Josip Borić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, uvažena zamjenice sa suradnicima, kolegice i kolege saborski zastupnici. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji, još jedan zakon za koji Vlada predlaže donošenje po hitnoj proceduri predlažući izmjene i dopune koje ozbiljno zadiru u postojeći sustav društveno poticane stanogradnje te ujedno uvodi u ovaj zakon posebne programe izgradnje i prodaje novoizgrađenih stanova na tržištu bez jasnog definiranja o čemu je zapravo riječ. Predložene izmjene i dopune u pravcu vođenja posebnih programa ovaj zakon, mi smo već imali prilike vidjeti 2010. godine kada je Klub zastupnika HNS-a predložio izmjene i dopune Zakona o društveno poticanoj stanogradnji upravo gotovo istog sadržaja. Kako tim prijedlogom, tako i ovim sada korištenje javnih sredstava usmjerava se za provedbu posebnih programa o kojima se govori samo na načelnoj razini. Iz predložene dopune nije vidljiv način na koji bi se poticala prodaja već je to prepušteno da se uredi posebnim programom. Iz predloženog dopunjenog članka 30.a nije jasan sadržaj navedenih posebnih programa te držimo da je sa stajališta provedbe nužno zakonom, a ne programom definirati sve uvjete, način prodaje, visinu poticaja i slično. Ističemo kako program nije propis te u tom smislu govorimo o podnormiranosti predložene dopune. Nadalje, temeljem predložene dopune tj. članka 30a. Zakona o društveno poticanoj stanogradnji stvorila bi se mogućnost korištenja javnih sredstava za kupnju stanova na tržištu koji nisu izgrađeni po sustavu poticanja stanogradnje javnih sredstvima, te stoga ne možemo podržati ugrađivanje ovog rješenja u zakon koji je izvorno ponudio jedan socijalno opravdan model prodaje stanova uz obročnu otplatu. Napominjemo da je pitanje poticanja prodaje stanova radi prevladavanja nepovoljnog stanja u stanogradnji uređeno Zakonom o subvencioniranju i državnom jamstvu stambenih kredita tzv. Bačićev model. Riječ je o zakonu koji je u vrlo kratkom vremenu provedbe polučio izniman uspjeh. Za ilustraciju navodimo da su prvi zahtjevi za subvencioniranje kredita zaprimljeni 2. svibnja 2011. godine kada je operativno započelo subvencioniranje stambenih kredita iz proračuna Republike Hrvatske, te je u 2011. godini subvencionirano 1454, a u ovoj godini do sada 821 stambeni kredit. Ukupno je dakle riječ o 2275 subvencioniranih stambenih kredita. Promotrimo te podatke u odnosu na podatke o POS-u koji je Vlada prezentirala u obrazloženju ovog prijedloga zakona. Sustav društveno poticane stanogradnje provodi se od 2001. godine, te je po ovom modelu od 2002. godine izgrađeno ukupno 5500 stanova ukupne investicijske vrijednosti 2 i pol milijarde kuna uključivo garaže, garažno-parkirna mjesta i poslovne prostore. Prema podacima koje Vlada navodi trenutno je u izgradnji još 270 stanova, a u fazi pripreme za gradnju oko 200 stanova, dio programa za obiteljske kuće nije nikada ni ozbiljnije saživio u provedbi. Ukupno je dakle riječ o 5 i pol tisuća stanova izgrađenih po modelu POS-a od 2002. godine, tj. o prosječno 550 stanova godišnje. S druge strane važećim modelom subvencioniranja ostvareno je subvencioniranje stambenih kredita za 2275 stanova u razdoblju od svega godinu i nešto dana. Znači od svibnja 2011. godine. Držimo da ovi pokazatelji u dovoljnoj mjeri ilustriraju prednosti modela subvencioniranja stambenih kredita u odnosu na POS koji se i posljednjih godina provodio s bitno smanjenim intenzitetom. Stoga Klub zastupnika HDZ-a ne može prihvatiti ovo inzistiranje Vlade da se izmijeni postojeći model POS-a uvodeći stara manjkava rješenja, a da s druge strane nije podržala u većem obimu provedbu Zakona o subvencioniranju i državnom jamstvu stambenih kredita. Kad govorimo o uvođenju starih, manjkavih zakonskih rješenja ovdje prvenstveno mislimo na članak 8. izmjena kojim se dodaje članak 18. zakona koji se na žalost ponovno uvodi u zakon. Odredbama ovog članka određeni su uvjeti pod kojima se može ugovoriti građenje bez javnog nadmetanja. Pravna ili fizička osoba ovlaštena za poslove građenja može agenciji ponuditi građevinsko zemljište u svom vlasništvu i određenu projektnu dokumentaciju za tu lokaciju, te gradnju stanova, odnosno zgrade na tom zemljištu u kojem slučaju agencija s tom osobom može sklopiti ugovor o građenju neposredno bez javnog nadmetanja pod određenim uvjetima. Jedan od tih uvjeta je da cijena zemljišta nije viša od 20% etalonske cijene građenja ukupne korisne površine stanova u građevini koja će se graditi na tom zemljištu, te da ponuđena cijena građenja po metru kvadratnom korisne površine nije viša od etalonske cijene građenja. Međutim, ovdje nema mehanizma da se ta odredba ne zlorabi i ugovara se po maksimalno mogućoj cijeni. Naime, iskustvo je pokazalo niz negativnosti ovakvih zakonskih rješenja temeljem kojih tvrtke koje imaju u vlasništvu svoje zemljište mogu graditi bez javnog natječaja. Primjerice, od 2002. do kraja 2003. godine kada je izgrađeno 906 stanova nije se prodalo preko 600 stanova, a od tih 600 je ugovarano bez natječaja preko 50% tvrtki koje su gradile na svom zemljištu i po maksimalno dozvoljenim cijenama. Dakle, s jedne strane sve je bilo ugovarano po maksimalno mogućoj cijeni, a s druge strane nije bilo kupaca za te iste stanove. Nije potrebno posebno isticati kako se ovakvom odredbom izbjegava Zakon o javnoj nabavi u dijelu odabira izvođača radova. Time se omogućava da se gradi ne na najpovoljnije već onaj koji ima građevinsko zemljište u svom vlasništvu s tim da u zakonu nema zaštitnog mehanizma da se ne gradi po najvećoj cijeni. Ocjenjujemo da će se ovim pridonijeti da se državna, financijska sredstva usmjeravaju određenim tvrtkama. Uostalom, zašto se ne ide prema Zakonu o javno privatnom partnerstvu kojeg smo ovdje evo prošli tjedan raspravljali i o kojem sam i ja također na neki način govorio u smislu POS-a. Držimo da bi ako se već inzistira na ovome bar trebalo uvesti odredbu da ukoliko kupci i ne kupe stanove mora ih otkupiti izvođač radova koji je na račun svog zemljišta dobio mogućnost građenja uz državna sredstva. Nadalje, željeli bismo se osvrnuti i na povećanje prvog dijela obročne otplate u kojem kupac otplaćuje kreditna sredstva banke na ime odobrenog kredita sa 20 na 29 godina. Budući da u drugom dijelu nakon podmirenja duga banci kupac otplaćuje javna i druga sredstva koja pripadaju Republici Hrvatskoj ili jedinici lokalne samouprave. Postavlja se pitanje opravdanosti produženja tog roka sa stajališta brige o sredstvima državnog proračuna, odnosno proračuna jedinica lokalne samouprave koja će ta sredstva ostvarivati sa većom odgodom od 9 godina. Člankom 14. briše se zabrana otuđenja, odnosno stvarno-pravnog raspolaganja stanom u roku 10 godina od dana sklapanja ugovora o kupoprodaji. Međutim, intencija ovog zakona nije bila da se javnim sredstvima omogućuje trgovina na način da netko povoljno kupi i odmah to isto proda. Imajući na umu važnost poticanja sektora građevinarstva prodajom izgrađenih, a ne prodanih stanova, kao i omogućavanja građanima kupnje stanova po povoljnim kreditnim uvjetima. Zaključno još jednom pozivam Vladu Republike Hrvatske da donese odluku o dodatnim financijskim sredstvima za subvencioniranje stambenih kredita kako bi se zadovoljila potražnja za trenutno najpovoljnijim kreditima na tržištu nekretnina za kupnju stana. Već ste to jedanput napravili prenamjenom sredstava. Mislim da prostora ima još i da bi Vlada Republike Hrvatske to trebala učiniti. Iz svega gore što sam naveo Klub zastupnika HDZ-a neće podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, Natalija Martinčević. Izvolite.
Pa evo ja bih ispravila netočan navod uvaženog kolege Borića da iz ovog zakona nije vidljivo kako će se poboljšati prodaja stanova. Naime, ovaj zakon odnosno izmjene i dopune zakona daju cijeli jedan niz mjera i okvira kojima će se apsolutno poboljšati prodaja stanova. I to je bilo jasno svima koji su raspravljali u ime klubova ispred vas. A da ste prepoznali važnost kada je HNS predlagao to kao što ste sami rekli 2010. godine sada vjerojatno ne bi imali toliko neprodanih stanova, ali kao što niste prepoznali niti krizu tako niste prepoznali niti nužnost donošenja ovih izmjena i dopuna zakona.
Hvala. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu. Ja bih zamolio gospođu Mrak-Taritaš zamjenicu ministra, kratko. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Riječ je dakle o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji gdje je prvenstveno ta izmjena i dopuna da bi se omogućila realizacija posebnih programa. TO je osnovni i ključni razlog. Niz stvari ovim zakonom poboljšano je da bi pos mogao ići dalje. A kada je riječ o mogućnosti kupnje zemljišta i gradnje direktno građevinske firme onda mislim da je važno za naglasiti da prvi uvjet je da agencija treba ocijeniti da postoji interes za kupnju, odnosno prodaju stanova u zgradi, da je taj interes izvjestan ili na određeni način osiguran. Dakle, to je prvi uvjet da uopće se u takvu aktivnost krene. Mi cijenimo da je riječ o jednom zakonu koji će omogućiti brzu i operativnu organizaciju pos-a i pos plus. Jedan amandman je bio i taj amandman apsolutno Vlada prihvaća i evo dajemo ovaj konačni prijedlog zakona na daljnju proceduru. Hvala.
Hvala zamjenici ministra. Zaključujem raspravu. Ovime smo za danas završili. Sutra počinjemo u 11,00 sati sa konačnim prijedlogom Zakona o kriterijima za sudjelovanje u tripartitnim tijelima i reprezentativnosti za kolektivno pregovaranje, drugo čitanje, P.Z. br. 96.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 122. Rasprava je zaključena. Predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo koji su postali sastavni dio zakona. Dajem na glasanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zakon prihvaćen sa 86 glasova za, 36 protiv i 12 suzdržanih.