Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Kaznenog zakona i moram reći da je ovo doista jedan iznimno važan zakon na kojem je jedna radna skupina osnovana u Ministarstvu pravosuđa radila od 2009. godine. Veliki rad je uložen u Kazneni zakon. Na čelu radne skupine je bila uvažena profesorica Ksenija Turković u skupni su bili suci Vrhovnog suda, županijskih sudova, dekani, profesori sa pravnih fakulteta u Osijeku, Zagrebu, Rijeci i Splitu i mislimo doista da imamo pred vama jedan dobar prijedlog Kaznenog zakona, jer postojeći Kazneni zakon je od 1998. godine. On je mijenjan 12 puta i naprosto od '98. do danas bitno su se promijenili uvjeti života, imamo neke drugačije oblike ponašanja i imamo neke drugačije pojave na koje postojeći zakon ne može više dati odgovore, bez obzira što je on 12 puta mijenjan i u dobrom dijelu smo mi u taj Kazneni zakon implementirali i međunarodnopravne dokumente, konvencije, direktive, ali ovdje sada Kazneni zakon potpuno moderniziramo, prilagođavamo ga našim potrebama i implementiramo i direktive i konvencije sve ono što je u kaznenom pravu od strane međunarodnih organizacija donijeto. Ja bih ovdje rekao da u odnosu na prvo čitanje, sama struktura zakona, sama bit zakona nije promijenjena, ali analizirali smo naravno sve primjedbe koje su istaknute u prvom čitanju koje su dobrodošle, posebno na odborima, Odboru na zakonodavstvo, Odboru za pravosuđe od strane klubova zastupnika i provodili smo još dalje kao što smo i pred prvo čitanje imali cijeli niz okruglih stolova i to tematskih po pojedinim vrstama kaznenih djela, po pojedinim glavama Kaznenog zakona. Željeli smo čuti i civilne udruge, željeli smo čuti širu javnost i stručnu javnost i sve smo to pokušali zapravo u ovom zakonu ugraditi. Ja bih rekao da su ključne promjene evo možda da krenemo vezano za kazneno djelo neisplate plaća, oko toga je bilo jako puno rasprave i sa sindikatima i sa Udrugom poslodavaca i na Gospodarsko-socijalnom vijeću i na okruglim stolovima. I moram reći da smo stalno tu bili između dvije krajnosti. Jedni su zapravo htjeli da se svaka neisplata plaća da se u zakonu utvrdi kao kazneno djelo, a drugi su išli potpuno drugim pristupom dakle, da gotovo kaznenog djela nikada nema nego da je to stvar civilnih postupaka i naknade štete i naknade za neisplaćenu plaću. Mi smo gledali jasno i komparativno pravo, gledali smo okruženje. Nije tajna da smo najviše kada smo radili Kazneni zakon kao uzor uzimali njemački zakon, austrijski zakon, švicarski zakon pa i druga rješenja određenih drugih zemalja EU. Ovdje smo usvojili primjedbe kod ovog kaznenog djela neisplate plaća, da se više ne odnosi na neisplatu više plaća nego ovime sada kažemo da se inkriminira neisplata i dijela plaće. I više nije kao u prvom čitanju potrebno da netko ne isplati s ciljem pribavljanja protupravne imovinske koristi sebi ili drugom, nego sukladno primjedbi saborskog Odbora za razvoj i obnovu i Hrvatske udruge poslodavaca smo rekli vezano za neuređenu financijsko poslovanje u RH kao zapreci za primjenu ovog kaznenog djela. I propisano je sada da nema kaznenog djela ako je do neisplate došlo jer poslodavac nema sredstva na računu ili ih nema dovoljno, a do tog nedostatka sredstva nije došlo s ciljem izbjegavanja isplate plaća. Pored toga usvojili smo jednu primjedbu pa smo rekli da treba jednako tretirati neisplatu plaća i neuplatu doprinosa. Dakle, plaća sada više nije samo ono što zaposlenik, radnik dobija jel kao neto iznos, nego plaća su zapravo i svi oni doprinosi koje je potrebno uz plaću uplatiti. Još jedna primjedba koju smo prihvatili, a to je da se jedan dan zatvora ili jedan dnevni iznos kod novčane kazne zamjenjuje sa 4, a ne kao u prvom čitanju sa 2 sata rada za opće dobro. Tu smo malo pogledali rješenja pa smo se ugledali ovdje na švicarski kazneni zakon. Jer kao što znate nije sporno da nam je zatvorski sustav poprilično natrpan. Imamo puno više unutra zatvorenika nego što imamo kapaciteta i dalje zapravo u samoj kaznenoj politici vezano sa same kazne zatvora i idemo sa mjerama da jačamo taj institut rada za opće dobro, da za one kratkotrajne kazne zatvora ljudi nisu u zatvoru, što nije beznačajan trošak za državu, a opet u smislu resocijalizacije nismo sigurno koliko je to dobra mjera. I zato postavljamo i stavljamo težište na taj rad za opće dobro. Također smo prihvatili primjedbu saborskog Odbora za pravosuđe i zastarne rokove za najteža kaznena djela smo produžili sa 30 na 40 godina. Pored ovoga važna je izmjena vezana za prijedlog Ureda za suzbijanje zlouporabe droga i u kaznena djela neovlaštenog posjedovanja, proizvodnje i trgovanja drogama kao i omogućavanja trošenja droga, uvrstili smo i tvari zabranjene u športu, dakle onaj doping i to smo sada obuhvatili ovim kaznenim djelom. U prvom čitanju nismo imali kazneno djelo nadripisarstva. Na prijedlog Odvjetničke komore vraćamo to kazneno djelo jer smatramo također da treba i ono biti ostavljeno kao što je i sada, malo drugačije doduše dizajnirano. Što se tiče vezano za primjedbe određene koje je istaklo Ministarstvo financija, u ovom Konačnom prijedlogu Kaznenog zakona uvrstili smo i dva kaznena djela iz Zakona o kaznenim djelima protiv tržišta kapitala, zlouporaba povlaštenih informacija i zlouporaba tržišta kapitala. Naime imamo ovdje lex specialis o točno pobrojenim kaznenim djelima, ali nismo sva kaznena djela mogli ovdje ugradit u ovaj zakon jer u samom posebnom zakonu je i terminologija, jesu i osnovni instituti vezani za tržište kapitala. I sada kad bi to izvadili iz posebnog zakona i stavili u ovaj došlo bi do nerazumijevanja, ali smo ova dva nekakva ključna djela gledali radi cjelovitosti da budu i u Kaznenom zakonu. Naravno, zakon je pregledniji jer smo sukladno zahtjevu Ministarstva vanjskih poslova uvrstili novi članak u kojem smo točno pobrojali zapravo sve akte sa kojima Kazneni zakon usklađujemo, dakle sve direktive, sve konvencije tako da je to pregledno i sve se vidi. Značajna je novina, po ugledu na austrijsko i švicarsko zakonodavstvo, djelomična uvjetna osuda koja će također doprinijeti rasterećenju našeg zatvorskog sustava. Bilo je primjedbi da smo stavili malo taj predugi rok kada zakon stupa na snagu. U prvom čitanju smo predvidjeli da bi zakon stupio na snagu 1. srpnja 2013. godine, ali obzirom na primjedbe koje su u javnoj raspravi poslije prvog čitanja iznijete predlažemo da to bude 1. siječnja 2013. godine. Vjerujemo da u godinu dana će se sva tijela moći pripremiti za primjenu Kaznenog zakona. Kao što znate, potrebno je jasno određeno vrijeme da se i sudovi i državno odvjetništvo da se pripreme za primjenu da vide nove institute jer ma kakav mi zakon napisali praksa uvijek najbolje pokazuje da li smo sve obuhvatili zakonom ili nismo i u ovako velikom zakonu zaista je moguće da određeni instituti u praksi pokažu neke manjkavosti, neke nedorečenosti i onda na scenu stupa sudska praksa koja mora svojim tumačenjem, svojim stavovima zauzeti taj prostor i omogućiti punu primjenu zakona. Obzirom da imamo Pravosudnu akademiju koja funkcionira, koja radi na edukaciji sudaca, državnih odvjetnika, uz jedan organizirani rad mislim da u godinu dana možemo taj rok izvući. Da još spomenem one najvažnije novine koje su naravno ostale iz prvog čitanja. To su vezane za osuvremenjivanje gospodarskih kaznenih djela. Nije tajna da u novom Kaznenom zakonu gospodarska kaznena djela više ne odgovaraju trenutku u kojem se nalazimo, ne odgovaraju više pojavama u gospodarstvu, svemu onome što se na tržištu dešava i zato ovim novim kaznenim djelima propisanim ovdje mislim da ćemo biti sposobni sankcionirat one pojave koje se danas na tržištu događaju. To se prvenstveno odnosi na povredu prava vjerovnika u gospodarskom poslovanju i zlouporabu stečaja ili bankrot. Jer nije to novina, znamo da dosta poduzetnika se ponaša na tržištu tako da se osnuje trgovačko društvo, radi određene poslove, upadne u dubioze, upadne u dugove, zatim tvrtka se ostavi zapravo neaktivna, osnuje se tvrtka, na nju se prebacuju i zaposlenici i sredstva i potraživanja i ova zapravo samo vegetira negdje na tržištu i od nje u principu nema ništa. Ovakva ponašanja sankcioniramo ovim novim kaznenim djelima. Zakon je naravno puno bolje nomotehnički posložen jer ima puno više glava, ima bolji raspored samih kaznenih djela i tu smo uveli ovu znači novu glavu kaznenih djela protiv radnih odnosa i socijalnog osiguranja u kojoj smo inkriminirali neisplatu plaća, neuplatu doprinosa i tu kaznom zatvora do 3 godina kažnjava se onaj tko ne isplati dio ili cijelu plaću jednom ili više radnika. A također je inkriminirano i zlostavljanje na radu što je kazna predviđena, kazna zatvora do 2 godine, s tim da ovdje tražimo i nastupanje određenih posljedica kako bi se vidjela ta uzročno-posljedična veza između zlostavljanja i nekoga tko zapravo trpi posljedice radi toga. Važna je i značajna je i reforma spolnih delikata koja je prihvatila jednu modernu koncepciju silovanja koja se predlaže ovim Konačnim prijedlogom Kaznenog zakona i u novoj koncepciji nije više potrebna prisila kao što je to do sada, dovoljno je da nema pristanka. U posebnu glavu također izdvojena su i kazna djela protiv spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece koja su usklađena s odgovarajućom konvencijom Vijeća Europe. Izvršena je i reforma kaznenih djela protiv časti i ugleda, uvedeno je novo kazneno djelo sramoćenje, dok je kleveta ograničena samo na ono svjesno i namjerno iznošenje neistina. Mislimo da smo ovdje puno preciznije upravo sa ovim novim kaznenim djelom sramoćenja nego što je to dosad bilo isključivo sa dva kaznena djela uvrede i klevete. Tako da definicije su nam puno preciznije. Što se tiče kaznenog djela zlouporabe droga po uzoru na većinu stranih zakonodavstava u dva članka razdvojili smo neovlašteno posjedovanje, proizvodnju i trgovanje drogom i tvarima zabranjenim ovaj put znači u športu, to smo proširili te omogućavanje trošenja droge i tvari zabranjenih u športu. Ali predloženo je kažnjavanje davanja i prodaje drogi djeci ili korištenje djece za njenu prodaju, dok je posjedovanje droge za osobne potrebe zadržano u Kaznenom zakonu kako bi se jače preventivno djelovalo na buduće potencijalne potrošače droga. Kao što sam rekao, poboljšana je sistematizacija zakona. Sadašnji ima 27 glava, dok ovaj ima 35. Tu je uveden cijeli niz novih kaznenih djela koja postoje u drugim zakonodavstvima, dok su neka od postojećih zbog svoje specifičnosti izdvojena u zasebne glave kao kaznena djela protiv računalnih sustava. To je nešto što jasno odgovara trenutku u kojem se nalazimo i razvoju tehnologije jer vidimo zapravo da što se tiče računalnih sustava doista u svih segmentima društva možemo reći da cijela infrastruktura počiva na njima i tu su moguće razne zlouporabe i stoga smo smatrali da je to dobro izdvojiti u zasebnu glavu. Predlaže se i značajna reforma kazni. Novčana kazna individualizirana je prema počinitelju. Napušta se pojam prosječnog dnevnog dohotka te se novčana kazna izriče u dnevnim iznosima osobe prema kojoj se primjenjuje pri čemu se dnevni iznos izračunava uzimanjem u obzir kako počiniteljevih prihoda tako i nužnih troškova i naplaćuje se što je također novost prisilno putem Porezne uprave, a sada se novčana kazna ako se ne plati odmah mijenja u zatvorsku čime se negira njen smisao supstituta za zatvor. Konačnim prijedlogom zakona predlaže se ukoliko naplata putem Porezne uprave nije moguća njena zamjena za rad u opće dobro, a ako se ne izvrši takav rad tek se tada novčana mijenja u zatvorsku kaznu i kako bi se naravno rasteretio prenapučeni zatvorski sustav propisano je da se kratkotrajni zatvori do 6 mjeseci mogu izricati samo iznimno i moraju se dodatno obrazlagati i to ako se ne može izreći uvjetna osuda ili se može očekivati da se novčana kazna ili rad za opće dobro neće moći izvršiti. Izmijenjen je i najviši maksimum dugotrajne kazne zatvora sa sadašnjih 40 na 50 godina koje se mogu izreći za najteža kaznena djela u stjecaju ako zbroj pojedinačnih kazni, znači prelazi 50 godina. Također predlažemo i veću primjenu alternativnih sankcija i širimo primjenu rada za opće dobro. Sada se zatvor po sadašnjem zakonu do 6 mjeseci može zamijeniti radom za opće dobro dok bi se u novom Kaznenom zakonu, dakle primjena ovog instituta proširila na zatvorske kazne do jedne godine. To je sve od utjecaja kažem i na rasterećenje zatvorskog sustava, ali po nama i bolju primjenu i bolji učinak na resocijalizaciju. Također predložene reforme zastare, a po uzoru na većinu stranih zakonodavstava napuštamo razlikovanje apsolutne i relativne zastare i uvode se jedinstveni rokovi koji su dulji od relativnih, a kraći od apsolutnih. Time se ukida prekid zastare i tu nam otpadaju one poteškoće vezano za računanje zastare. Ali imamo jednu novinu. To znači kada bi postupak došao u onu fazu žalbenog postupka tu imamo produljenje zastare za dvije godine kako radi žalbenog postupka ne bi došlo do zastare. Uvodimo jedno novo kazneno djelo objesne vožnje u cestovnom prometu. I tu u drugom čitanju također smo precizniji u definiciji i tim kaznenim djelom inkriminiramo, kažnjavamo i kad nema posljedice. Znači, kada netko vozi u krivom smjeru, kad prekorači brzinu za više od 50 km od dopuštene, kada vozi pod utjecajem alkohola iznad 1,5 promila pod utjecajem droge, kad pretječe kolonu na nepreglednom mjestu. Dakle, ovo su jedni ekstremni oblici i načini vožnje mimo onih dopuštenih gdje želimo preventivno reći da bez obzira da li će prouzročit se kakva nesreća da samo takvo ponašanje je kazneno djelo i na taj način želimo preventivno djelovati. Što se tiče nasilničkog ponašanja u obitelji ono postaje kvalifikatorni oblik u određenim kaznenim djelima kao što je kod teškog ubojstva, kod kaznenih djela protiv spolnih sloboda, kod teške tjelesne ozljede ako je to počinjeno u obitelji. Znači, tada je to kvalifikatorni oblik. A za određena kaznena djela propisane su više kazne ako su počinjena iz mržnje ili prema djetetu. Također predlažu se teže kazne za kazneno djelo kazne. Sada je to do tri godine zatvora. Po ovom zakonu koji predlažemo to će biti do pet godina. Teška krađa sada je do pet godina, a po ovom koji predlažemo je 8 godina. Također imamo jedno novo kazneno djelo nametljivo ponašanje po primjerima komparativnih zemalja članica Europske unije. Dakle, evo cijeli niz novosti u novom Kaznenom zakonu za koji smatramo da odgovara i trenutku u kojem se nalazimo, da u njega implementiramo sve direktive, konvencije, sve one međunarodno-pravne dokumente i mislimo da ovim zakonom će Hrvatska dobiti jedan moderni Kazneni zakon. Još ako kažemo da smo već proveli, izvršili reformu kaznenog procesnog zakona. Dakle, imamo jedan brži proces u kaznenom zakonodavstvu i sa ovim novim materijalnim time bismo završili kompletno reformu Kaznenog zakona. Ovdje se zahvaljujem svim odborima, svima vama jer doista je bilo dragocjenih prijedloga koje smo ugradili nakon prvog čitanja u ovaj konačni prijedlog. Odmah mogu reći da prihvaćamo amandmane Odbora za zakonodavstvo. Hvala Odboru za zakonodavstvo jer smo poboljšali sa ovim amandmanima u nomotehničkom smislu svakako. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo predsjednik odbora gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je na 137. Sjednici koja je održana 11. listopada 2011. godine raspravljao o Konačnom prijedlogu Kaznenog zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 6. Listopada 2011. godine. Odbor podupire donošenje ovog zakona, a na tekst konačnog prijedloga podnosi sljedeće amandmane. Dakle, prvi je na članak 381. i glasi: "U članku 381. Stavku 1. točki 1. riječi: "članka 84., članka 86. koji prestaje važiti donošenjem posebnog zakona zamjenjuju se riječima: "članka 84., 85. i 86. koji prestaju važiti na dan stupanja na snagu posebnog zakona koji uređuje odnosna pitanja." Drugi amandman je na članak 382. i glasi: "U članku 382. riječi: "u roku od 6 mjeseci od donošenja ovog zakona" brišu se. I treći amandman je podnesen na članak 383. Naime, u članku 383. U uvodnoj rečenici riječ: "do" treba zamijeniti riječima: "u roku od 30 dana od dana". Obrazloženje za sva tri podnesena amandmana glasi da se pravno i nomotehnički dorađuje izričaj, jer moment donošenja zakona nije pravno relevantan već njegovo stupanje na snagu. I onda u tom smislu nisu moguće pravne radnje dok ovaj Zakon ne stupi na snagu jer on predstavlja u biti pravnu osnovu za poduzimanje takvih radnji. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li dalje? Gospodin Boris Kunst, predsjednik Odbora za rad i socijalno partnerstvo. Izvolite u ime odbora.
Poštovani predsjedniče, državni tajnici, kolegice i kolege. Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je na svojoj 61 sjednici koja je održana 13. listopada ove godine raspravljao o Konačnom prijedlogu Kaznenog zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. I odbor je navedeni akt raspravio sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora, kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja je kratko obrazložio razlike između prijedloga zakona i konačnog prijedloga Kaznenog zakona, u raspravi odbor se posebice osvrnuo na kaznena djela protiv radnih odnosa i socijalnog osiguranja. U raspravi su iznijeta različita stajališta na predložena rješenja za kaznena djela protiv radnih odnosa, posebice na članak 132., a to je neisplata plaća. Naime iznijeto je mišljenje, posebno predstavnika sindikata po kojemu predložena rješenja iz članka 132. stavka 3. i 4. nisu prihvatljiva, a koja se odnose na razloge za isključenje protupravnosti poslodavca kod neisplate plaće i fakultativno oslobađanje od kazne ako poslodavac uplati zaostale plaće, tzv. slučaj djelotvornog kajanja. Nadalje iznijeto je mišljenje po kojemu u članku 129. treba kaznenu odgovornost propisati i za uskraćivanje ili ograničavanje prava na djelovanje sindikata. Također iznijeto je mišljenje po kojemu bi trebalo propisati kaznenu odgovornost za poslodavca koji ne pokrene stečajni postupak sukladno posebnim propisima. Dio članova odbora smatra da bi zlostavljanje na radu, članak 133., trebalo urediti cjelovito i to posebnim zakonom. U raspravi je predstavnik predlagatelja objasnio zašto je rok od jedne godine potreban za prilagodbu, odnosno upoznavanje građana i pravosudnih tijela na novi Kazneni zakon, zatim su pojašnjene odredbe koje se odnose na štrajk, uplatu doprinosa za zapošljavanje osoba s invaliditetom i nesavjesno liječenje. Iznijeto je mišljenje po kojemu je položaj obrtnika znatno teži kod neisplate plaće, budući da oni odgovaraju cjelokupnom imovinom. I nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Kazneni zakon. Hvala lijepa.
Želi li? Da. U ime Odbora za pravosuđe, gospođa Ana Lovrin, predsjednica odbora. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 70. sjednici održanoj 11. listopada 2011. godine razmotrio je Konačni prijedlog Kaznenog zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 6. listopada 2011. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio sukladno članku 73. Poslovnika u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnici predlagatelja podrobno su obrazložili razlike između rješenja sadržanih u konačnom prijedlogu zakona, u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona. Dodatno su obrazložili prijedloge i mišljenja koja predlagatelj nije prihvatio, tako su najvažnije razlike sadržane u sljedećem: uređen je članak 3. kojim se osigurava načelo primjene blažeg zakona i vremensko važenje Kaznenog zakona, produljen je zastarni rok za najteža kaznena djela, neuplata doprinosa jednako se tretira kao i neisplata plaća, jasno se ograničava odgovornost novinara za sramoćenje, dodana su nova kaznena djela zloporabe povlaštenih informacija i zloporabe tržišta kapitala, unesen je zaseban članak o instrumentima usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije, predlaže se kraći rok stupanja na snagu zakona. Primjedbe koje zakonodavac nije usvojio sadržane su u sljedećem: nije prihvaćen prijedlog uvođenja doživotnog zatvora, nije usvojen prijedlog da se kod kaznenog djela trgovanja ljudima uvede kvalificirani oblik djela ubojstva osobe radi trgovanja dijelovima tijela, nije prihvaćen prijedlog da se pored predviđene kazne za obijesnu vožnju u cestovnom prometu propiše i mogućnost oduzimanja predmeta kojim je djelo počinjeno jer sud može oduzeti predmet počinjenja u skladu s člankom 79. stavkom 1. U raspravi su članovi odbora jednoglasno podržali Konačni prijedlog Kaznenog zakona izrazivši zadovoljstvo što je predlagatelj usvojio primjedbe Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora, kojima je precizirano načelo primjene blažeg zakona i vremensko važenje kaznenog zakonodavstva i produženi zastarni rokovi za najteža kaznena djela. Stajalište je odbora da bi odredbu članka 5. koja regulira načelo oduzimanja imovinske koristi na način da nitko ne može zadržati imovinsku korist ostvarenu protupravnom radnjom valjalo osnažiti nekom općom odredbom da nitko ne može zadržati nikakvu korist ili samo korist, obzirom na činjenicu da iz počinjenja kaznenih djela mogu proizaći i neke druge koristi, a ne samo imovinske. Mišljenja je da bi odredbu članka 82. stavka 3. kojima su pobrojana kaznena djela počinjena na štetu djece, za koja zastara kaznenog progona počinje teći od punoljetnosti žrtve, valjalo preispitati jer kod počinjenja nekih kaznenih djela npr. ubojstva punoljetnost djeteta neće nikad ni nastupiti, pa se ta odredba kao takva je zapravo nepotrebna i suvišna. Mišljenje je odbora da bi donošenjem ovog zakona predlagatelj što žurnije trebao predložiti donošenje Zakona o kaznenoj evidenciji. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 7 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Kazneni zakon. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Prva je u ime kluba SDP-a gospođa Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Klub gubi pravo rasprave, ma što to značilo. U ime kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je jedan obiman zakon od otprilike 380 i nešto članaka, dakle jedan od stožernih i glavnih zakona svake države, dakle Kazneni zakon, jer je to zakon koji je itekako politički zakon, naime on pokazuje odredbama svojim koje društvene vrijednosti štiti, koliko su mu važne, na koji način ih štiti jer primjereno tome propisuje i sankciju za povredu tih društvenih vrijednosti. Kako u Republici Hrvatskoj postojeći Kazneni zakon koji je donijet 1997. godine do sada mijenjan 12 puta, dakle i radi čistoće zakonskoga teksta ga je naravno potrebno cjelovito bilo izmijeniti. Ali, zbog tih parcijalnih izmjena dakle svako neko vrijeme se procjenjivalo da nam je posebno važno zaštititi određeni segment društvenih vrijednosti. Naravno tada je teže sagledati zakon u cjelini. Došlo je do nesklada i neuravnoteženosti propisanih sankcija obzirom na težinu povreda i na važnost vrijednosti zaštićenog društvenoga dobra. Zbog toga se 2009. godine pristupilo izradi cjelovitog novog Kaznenog zakona kako bi se kroz njega ocrtala dosljedna kazneno-pravna politika kroz novo strukturiranje cjelokupnog zakona, osuvremenjenje opisa bića pojedinih kaznenih djela i uravnoteženje propisanih sankcija. Ujedno je provedeno usklađenje s međunarodnim dokumentima, dakle dokumentima UN-a, pravnom stečevinom EU, konvencijama Vijeća Europe i pravnim standardima zaštite ljudskih prava Europskog suda za ljudska prava. Usklađen je također ovaj zakon sa svim novo donesenim, odnosno u međuvremenu donesenim zakonima RH, poglavito sa ZKP-om, posebnim kaznenim zakonodavstvom i Zakonom o prekršajima. Nomotehnički je poboljšana sistematizacija odredaba i naziva pojedinih glava, raspored pojedinih glava, razmještaj pojedinih članaka, odnosno odredaba između glava Kaznenog zakona. I evo, u tom smislu je ovaj Kazneni zakon sa 27 glava postojećeg zakona ovaj ima 35. U zakonu su uvedena neka potpuno nova kaznena djela obzirom na promjenu načina napada na zaštićene nedruštvene vrijednosti zbog promjene tehnologija, načina komuniciranja, podignutog standarda zaštite ljudskih prava. Evo, što je sve dovelo naravno i do novih oblika povrede tih vrijednosti, a koje nisu bile opisane u bićima kaznenih djela po sadašnjem zakonu. Poboljšan je kazneno-pravni položaj žrtve, osobito u pogledu naknade štete uzrokovane kaznenim djelom i uvođenjem posebnih mjera u okviru probacijskog sustava koji će imati za cilj i zaštitu žrtve. Unaprijeđena je i povećana djelotvornost sustava kazneno-pravnih sankcija. Dakle, što se tiče općega dijela čini mi se jedno od, navest ću nekoliko značajnih promjena, to je prije svega su to korijenite promjene u odnosu na kazne. Naime, svi smo svjesni i često smo slušali ovdje izvješća o postojećoj situaciji i ne samo u RH nego i šire u Europi i svijetu o prenapučenosti zatvora koja je gotovo negdje i do 50%. Također imajući na umu da je od toga preko jedne trećine svih sankcija su kazne zatvora do 6 mjeseci, dakle, kratkotrajne kazne zatvora, te da je broj zamjetan broj smanjenja novčanih kazni, odnosno njihova zamjena za kaznu kratkotrajnog zatvora koja se onda zbog prenapučenosti često i nije bila izvršavana. Dakle, da je bio ogroman postotak, otprilike 70% uvjetnih osuda, koje su se izricale bez ikakvih obveza osim toga da je bilo zapriječen njihov opoziv ukoliko se ponovi kazneno djelo. Dakle, novim Kaznenim zakonom propisane su kazne – novčana kazna, zatvor i dugotrajni zatvor. Otpala je sudska opomena i u novim sada je rad za opće dobro određen kao zamjena za kaznu zatvora i novčanu kaznu. Bitna je novina da je povećana donja i gornja granica kazne zatvora. Prema sadašnjem zakonu kazna zatvora je bila od 30 dana do 15 godina, a dugotrajni zatvor od 20 do 40. Novi KZ kao najnižu granicu kazne zatvora uvodi 3 mjeseca do 20 godina, dakle povećana je gornja granica, postrožene su sankcije u odnosu na kaznu zatvora, a dugotrajni zatvor uveden je od 21 do 40 godina i iznimno u najtežim slučajevima stjecanja teških kaznenih djela do 50 godina. Čime je praktično se onemogućava izlazak na slobodu najokorjelijim počiniteljima teških kaznenih djela tj. kod onih kojih zapravo ne postoji mogućnost resocijalizacije. Ovaj zakon uvodi iznimnost kratkotrajnog zatvora. Naime, zatvor do 6 mjeseci sud može izreći samo ako procjeni, dakle to je jedna kogentna norma koja sudu nalaže da u svakom slučaju procjenjuje. Dakle, kada sud procijeni, a to znači da će morati obrazlagati tu svoju procjenu da se novčana kazna ili kazna rada, odnosno zamjena rada za opće dobro neće moći izvršiti ili da se tim kaznama, odnosno zamjenom kazne za opće dobro neće biti postignuta svrha kažnjavanja. Također se proširuje mogućnost zamjene kazne zatvora s radom za opće dobro. Dosada je to bio zatvor do 6 mjeseci, sada se ona može zamjenjivati kada je izrečena kazna zatvora do 1 godine s tim da se u slučaju izricanja kratkotrajne kazne zatvora do 6 mjeseci mora zamijeniti sa radom za opće dobro, a može se izbjeći jedino u slučaju, dakle može se ne primijeniti jedino u slučaju ako nema pristanka osuđenika ili se procjeni da to ne bilo, ne bi se postigla svrha kažnjavanja. Također je postrožena odredba o uvjetnoj osudi, dakle ona je individualizirana sada, ona se provodi kroz sustav probacije. Može se izreći samo kad je presuda do godine dana zatvora i obvezno se zapravo uz nju mora izricati i neka obveza koju je osuđenik dužan raditi za vrijeme odgode izvršenja kazne. A tu je niz mjera koje su na raspolaganju, od popravka štete, uplate u humanitarne svrhe, obveznog školovanja, obveze zaposlenja, liječenja, nadzirano raspolaganje prihodima, psihosocijalne terapije pogotovo u slučaju nasilja itd. Također je značajna promjena uvedena kod uvjetnoga otpusta. Ovo držim izuzetno značajno. Možda je prošlo nezapaženo, a to je da o uvjetnom otpustu sada odlučuje sud. To je jedino logično jer odobrenjem uvjetnog otpusta u biti se zadire u izmjenu izrečene kazne. Dosada smo imali situacije da zapravo sudski izrečenu kaznu je moglo izmijeniti otpuštanjem na uvjetni dopust zapravo jednom administrativnom mjerom zatvorsko povjerenstvo. Jednako tako ukinuta je iznimka pa se sada uvjetni otpust može odobriti tek nakon izvršene polovice kazne. Nema više iznimke od jedne trećine izdržane kazne. U dijelu sigurnosnih mjera poboljšane su odredbe postojećih sigurnosnih mjera ali su uvedene i nove a to je obvezan psihosocijalni tretman kao što sam rekla pogotovo u slučajevima nasilja. Zabrana posjećivanja određenih mjesta i osoba, udaljenje iz zajedničkog kućanstva, dakle neke mjere koje imamo u prekršajnom zakonu ali ih nismo imali u kaznenom, zaštitni nadzor po punom izvršenju kazne zatvore pogotovo u slučaju spolnih delikata protiv djece i zabrana pristupa internetu. Također su značajne novine kod novčane kazne, ja bih rekla da je ovo temeljita reforma penalnog sustava, dakle novčana kazna izriče se i utvrđuje u dnevnom iznosu ali ne više prema prosječnom iznosu dnevnog prihoda već individualizirano prema svakom počinitelju. Naime, smisao primjene i izricanja kazne od strane suda je njena individualizacija prema osobi i prema djelu, te načinu počinjenja i općim okolnostima. U ovom slučaju sud će svaki puta procjenjivati materijalne prihode dakle prihode i imovinu počinitelja i prema tome određivati dnevni iznos kazne u slučaju kada je egzaktno utvrđivanje toga skopčano sa velikim teškoćama, sud to čini po svojoj procjeni, pa iznos dnevni može biti, danas su zakonska ograničenja od 20 do 10 tisuća kuna i može se odrediti najmanje 30 a najviše 360 dnevnih iznosa, osim za kaznena djela iz koristoljublja kada to mora biti do 500 dnevnih iznosa i to mora biti izričito utvrđeno u Zakonu. Također može se izreći novčana kazna kao zamjenska kazna za zatvor, za kada je propisana kazna zatvora do 3 godine, i jedna izmjena od prvog čitanja jer je to bila primjedba u raspravi a to je da se novčana kazna prisilno naplaćuje prije zamjene, prisilno se naplaćuje putem porezne uprave ukoliko se ne uspije naplatiti ona se zamijeniti radom za opće dobro i to na način da jedan dnevni iznos se zamjenjuje za 4 sata rada za opće dobro, u prvom čitanju je to bilo 2 sata pa smo prigovarali da je to nesrazmjerno jer se jedan dnevni iznos zamjenjuje sa jednim danom zatvora a onda je primjereno da se barem zamijeni za polovicu dnevnog radnog vremena. Druga značajna promjena je u odnosu na institut zastare, dakle, napušta se dosadašnje razlikovanje relativne i apsolutne zastare, uvodi se jedinstveni zastarni rok sukladno Europskoj praksi s iznimkom i to ocjenjujemo izvrsnim produženja toga zastarnog roka ako je u produženju zastarnog roka donijeta prvostupanjska presuda dakle u tom slučaju se zastarni rok može produžiti za dvije godine kako bi se ostavila mogućnost da se dovrši kazneni postupak i također je jasno utvrđeno da zastara ne može nastupiti za vrijeme izvršenja kaznene sankcije, da netko primjerice bude pušten iz zatvora jer mu je u tijeku izvršavanja kazne nastupila zastara. Dakle, započetim izvršavanjem zastarni rok se prekida. Zastarni rokovi su općenito povećani, što je također primjedba iz rasprave jer je obzirom da su apsolutni rokovi u postojećem Zakonu bili dvostruko veći od relativnih, predlagatelj je našao jednu dobru ravnotežu ovim konačnim prijedlogom da je otprilike na 2/3 apsolutnog zastarnog roka utvrdio opći zastarni rok. Ocjenjujemo također izuzetno dobrim da se načelo oduzimanja koristi stečene protupravnom radnjom, ovim prijedlogom zakona diže na razinu načela. Dakle, time se jasno u načelnim u prvim člancima koje određuje načela kaznenog zakona utvrđuje da se zločin ne isplati. Ono što je podložno raspravi jest da se na razini načela određuje da nitko ne može zadržati imovinsku korist stečenu protupravnom radnjom u ovoj razini načela ja mislim da bi bilo bolje reći da nitko ne može zadržati korist stečenu protupravnom radnjom ali evo imamo u glavi 6. razradu oduzimanja te koristi koja poznaje razliku između koristi stečene tzv. običnim kaznenim dijelom, i onim kaznenim djelom iz nadležnosti USKOK-a dakle to su najteži oblici korupcije i organiziranoga kriminala gdje je primijenjeno tzv. prošireno oduzimanje imovinske koristi na svu imovinu stečenu u 10 godina za koju se ne može učiniti vjerojatnim da je zakonito stečena. I vrijeme mi je isteklo nisam došla do posebnog dijela, pa ću to u pojedinačnoj raspravi, hvala lijepa, iz svih ovih razloga i onih koje ćemo kasnije iznijeti Klub HDZ-a podržat će ovaj Konačni prijedlog zakona.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ovim Kaznenim zakonom neisplata plaće propisuje se kaznenim djelom i po prvi puta je za to nedjelo propisana kazna isključivo zatvora. Kazna zatvora od tri godine trebala bi biti dovoljna opomena svim onim poslodavcima koji kalkuliraju između isplate plaće radnicima i nezakonitog bogaćenja. TA kazna ne vrijedi za poslodavce koji iz opravdanih razloga, poslovnih razloga, dođu u situaciju da ne mogu poslovati a niti plaćati radnike. Kada je do neisplate plaće došlo do nemogućnosti raspolaganja financijskim sredstvima na računu poslodavca, ili nedostatka financijskih sredstava koji nisu nastali s ciljem izbjegavanja isplate plaće i kada poslodavac naknadno uplati preostale plaće tada se može osloboditi kaznene odgovornosti. Sadašnjim kaznenim zakonom propisana je kazna za one poslodavce koji uskraćuju zaradu radnicima novčanom kaznom ili kaznom zatvora do jedne godine. Predloženi zakon ne predviđa više tu mogućnost novčane kazne već pooštrava kaznu i to zatvorom isključivo zatvorom do tri godine. Neisplata plaće već niz godina u Hrvatskoj predstavlja značajan problem i tu pojavu treba u cijelosti iskorijeniti u Hrvatskoj i ovom kaznom zatvora od tri godine za poslodavca, sumnjam da će nekom poslodavcu pasti na pamet zloupotreba novaca namijenjenih za plaće radnika u svrhu stjecanja imovinske ili bilo kakve druge koristi. Prvo treba platiti radnika i ne ugrožavati njegovu egzistenciju, a onda ono što je preostalo rasporediti u interesu poduzeća, a i poslodavca. Posjetit ću na često iznošenje netočnih podataka o broju radnika koji rade, a ne primaju plaću od poslodavaca. Brojke su se koristile ovisno o dnevno političkoj potrebi od 85 tisuća pa neki su čak kalkulirali sa 125 tisuća, da danas u Hrvatskoj ima radnika koji ne primaju plaću, a rade. Nedavna analiza koju je prezentirali Gospodarsko-socijalnom vijeću Vlada i Udruga poslodavaca i sindikati, znači svi socijalni partneri prikazala je ustvari pravo stanje u tom području rada i plaća. U Hrvatskoj podsjetit ću posluje 131 tisuća 77 poslodavaca što pravnih znači 77 tisuća 878 osoba, a što fizičkih 53 tisuće 199 osoba i svi oni zapošljavaju sa krajem kolovoza negdje preko milijun 424 tisuće i točno 38 radnika što kod pravnih osoba milijun 158 tisuća 881, a što u obrtu, poljoprivredi itd. Pretežit broj poslodavaca znači negdje oko 94%, a mislim da je taj postotak nešto u zadnje vrijeme veći, kroz godinu uredno isplaćuje plaće, poreze i doprinose svojim radnicima. Mislim da možemo isto tako biti zadovoljni pozitivnim trendom smanjenja broja radnika kojima nije na vrijeme isplaćena plaća. Dio poslodavaca kroz godinu radnicima isplaćuje neto plaću a obvezne poreze i doprinose uplaćuju neredovito i to za cca nekih 70 do 110 tisuća radnika, a dijelu radnika se plaća isplaćuje sa kašnjenjem po par mjeseci i to je na dan kada je bila ta prva prezentacija na Gospodarsko-socijalnom vijeću ta brojka je bila negdje oko 18 tisuća radnika. A zašto sam rekao da moramo biti zadovoljni pozitivnim trendom, taj trend je sada pao na 13 tisuća radnika, znači prema nedavnom zadnjem istraživanju pred par dana koje je javno obznanjeno, znači pao je broj radnika u Hrvatskoj koji rade a ne primaju plaću recimo redovito. Oni primaju sa zakašnjenjem i to je brojka od 13 tisuća radnika ili 1,3% zaposlenih. Razlozi za neredovitost isplate plaće su najčešće nelikvidnost ali i neodgovornosti poslodavca koji manipuliraju postojećim propisima. I normalno takve treba kažnjavati, znači koji kalkuliraju da li sa tim novcem da li isplatiti plaće ili nešto drugo. Kako bilo da bilo radi javnosti i radi svih onih koji zloupotrebljavaju i poigravaju se tim brojkama, važno je naglasiti da nema niti 80 tisuća niti 100 tisuća kako je to najčešće oporba znala od strane SDP-a iznositi ovdje koji rade, a ne primaju plaću, jer da je brojka znatno niža i to je ustvari ono što je sigurno pozitivno i to treba naglasiti. I taj trend je drastično pao od nekog vremena kada se sjećamo kada je stvarno bilo preko 100-ak tisuća radnika koji su radili a nisu na vrijeme primali plaću. Normalno da ovo pooštravanje kazne od tri godine zatvora zbog neisplate plaće mnoge poslodavce će riješiti dileme da li isplatiti plaću radniku ili kupiti odnosno taj novac uložiti u neku nekretninu, jahtu ili ne znam što, što bi njemu bilo od koristi, a na kraju što bi bilo na štetu radnika. No, bilo bi dobro da se pitanje isplate plaće i isplate doprinosa osim ugovora o radu pobliže uredi i kolektivnim ugovorom. I normalno tu bi trebala biti velika odgovornost i velika obveza sindikata da inzistiraju da se i kolektivnim ugovorom znači dodatno kod pregovaranja određenih socijalnih i radnih prava za zaposlenike utvrdi osim što je kažem ovo Kaznenim zakonom utvrđeno utvrdi i djelotvorna odgovornost i kontrola poslodavca kod isplate takve plaće. Sve u svemu moramo isto tako naglasiti da je ovo za pohrvatili da smo mi na neki način negdje približno jedina država u okruženju koja ima Kaznenim zakonom propisano kaznu za poslodavce u slučaju neisplate plaće. Njemačka to ima za isplatu doprinosa, ima mislim Texas u Americi isto ima Kaznenim zakonom propisano neisplatu plaću, ali smo kažem jedna od rijetkih država sigurno koja je to Kaznenim zakonom propisala. I ja vjerujem da a i efekti se već vide da se polagano uspjelo iskorijeniti to zlo neisplate plaće, znači neprimjereno je i uopće nije normalno da netko radi a ne primi plaću. I normalno ako postoje za to neopravdani razlozi tada takve poslodavce treba drastično kazniti. I još jednom naglašavam, pohvaliti što je ipak Vlada RH predložila da se to unese u Kazneni zakon. I time smo kao što sam rekao jedna od rijetkih država koja kažnjava one poslodavce koji nesavjesno, neprimjereno i neodgovorno se ponašaju i ne isplaćuju plaće radnicima koji su tu plaću zaradili. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo replike. Prvo je gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Kunst, govorili ste o razlozima neisplate plaća, meni je drago da je ovaj zakon konačno došao u Sabor jer ovo je civilizacijsko pitanje. Isplata plaća i isplata onoga što je netko zaradio svojim radom, što je uložio sebe i svoje znanje da proizvede bogatstvo nekome, a da ne bude za to plaćen. Konačno da netko za to odgovara. Ovo nam je trebalo davno. Ali nisu samo razlozi kolega Kunst oni koji ste vi govorili, neodgovornost ili nedostatak financija i namjera. Treba jasno kazati da postoji namjera, da su se mnogi obogatili isisavajući novce iz vlastitih firmi na uštrb radnika i njihovih plaća. Ostali su im dužni po godinu dana, po dvije godina, tri neisplate, a istodobno su financijskih inženjeringom, konzultantske usluge u inozemstvu ili svoje povezane tvrtke isisavali novce. Posuđivali su novce svojim povezanim tvrtkama, kupovali su nekretnine, kupovali su pokretnine, posuđivali povezanim društvima i fizičkim osobama, kupovali službene automobile. Pa ispada da svaka tvrtka koja ima dva zaposlena i radi isključivo u jednom uredu od 4 kvadrata mora imati pet službenih automobila, a ne može isplatiti radnika. To je neprirodno. Ali sindikat se nije uključio kako treba, sindikat čak i ilegalno podupire kao što je recimo Royal mirovinsko osiguranje koje protuzakonito djeluje. Nije u okviru nijednoga zakona, a čak nosi i izvorno hrvatsko kao da se radi o proizvedenoj mrkvi u Škabrnji ili paprici u Filip Jakovu. A protuzakonito djeluje i otkupljuje mirovine Royal mirovinsko osiguranje i nitko mu ne može stati na kraj. Ovaj zakon ja se nadam da će mu stati na kraj. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, gospodin Kunst.
Hvala lijepa. Upravo kolega Mariću mi smo na istom tragu, a to je u principu da sve one neodgovorne poslodavce koji za svoju korist prisvajaju novac koji bi trebali isplatit radnicima za njihovu plaću da konačno budu kažnjeni. I zato sam rekao i ponovno naglašavam da smo jedna od rijetkih država u okruženju koja je u Kazneni zakon unijela kažnjavanje poslodavaca zbog neisplate plaća. Ali ta neisplata plaća nažalost nije problem koji se provlači zadnjih godina, on se provlači nažalost jako, jako dugo u Hrvatskoj. I meni je žao, a moram reći i tada su sindikati upozoravali, bio sam i ja tada predsjednik sindikata, kada je i SDP sa koalicijom bio na vlasti i tada smo tražili rješenja kako riješiti problem i kako kaznit, sankcionirat te poslodavce koji i tada nisu isplaćivali plaću. I moram reći da tada osim današnjih pokazatelja gdje pokazuje da ima negdje cca oko 13000 radnika koji na vrijeme ne primaju plaću, tada ih je bilo ja bih rekao možda 10 puta više. No bez obzira koliko su puna usta bila mojih kolega kojih sada nema u Saboru jer njih ne interesira Kazneni zakon niti problemi radnika, neisplata plaća, ni tad nisu imali sluha. I ipak moramo reći da je to ova Vlada predložila i ova Vlada je u principu kao što sam rekao predložila da se u Kazneni zakon unese ta kažnjivost za poslodavca ako ne isplaćuje plaću radniku za njegov rad. A oni nisu, a taj problem je itekako pristan u vrijeme dok su oni bili na vlasti, a danas ih nema, da to ne govorim.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa kolega Kunst, vi ste rekli i ukazali na brojčane podatke, da značajno opada broj radnika koji ne primaju plaću. Meni je to izuzetno drago i na kraju krajeva to je vjerojatno i rezultat napora onih koji sjede i rade, sustavno donose mjere pa i u okviru mjera gospodarskog oporavka, ali i u okviru toga što o ovom problemu već dugo govorimo, razgovaramo, upozoravamo i ako hoćete javno stigmatiziramo osobe koje ne isplaćuju radniku plaću kao moralno dno, a sebi kupuju jahtu ili auto. Ali i ta brojka od koliko ste rekli 30000 je užasno velika, brojka je velika i za svakog čovjeka jednog jedinoga ako ne dobije plaću i stoga smo ovim novim Kaznenim zakonom zaista stipulirali ovo kazneno djelo na način da ga sudovi i primjenjuju. Ja ponavljam, i dosadašnji Kazneni zakon je imao u članku 114. odredbu po kojoj se mogla kazneno gonit neisplata plaća, ali sudska praksa navodno u opisu bića tog kaznenog djela nije baš uvijek prepoznavala pa imamo vrlo malen broj pravomoćnih presuda u odnosu na to. No, ovom novom stipulacijom ja vjerujem da će do svoga prava pa i kroz kaznenu odgovornost takvog poslodavca moći doći svaki radnik, a poglavito mislim da će ustrojem novog kaznenog suda u Gradu Zagrebu kao najvećem sudu, a onda i kroz sudske odjele za radno pravo, pardon novog radnog suda i kroz sudske odjele za radno pravo ti suci imati daleko više znanja i razumijevanja o ovoj specifičnoj materiji pa će u tom smislu radnike bolje i štitit. Ne zaboravimo kod ovoga spomenuti da je u novom Kaznenom zakonu uvedeno i jedno potpuno novo kazneno djelo u slučaju povrede prava na rad, a to je kroz zaštitu zviždača, dakle da je kazneno odgovoran svatko onaj…
Hvala.
Tko pusti nekoga što je ukazivao na slučajeve korupcije i kriminala. Hvala.
Hvala. Odgovor, gospodin Boris Kunst.
Hvala lijepa. Pa kolegice Lovrin, vi ste dobro primijetili da ovaj broj koji je opao, broj radnika na 13000 koji danas nažalost neredovito primaju plaću, a kažem drastično je opao u odnosu na broj koji je ranije bio, da je to sigurno jedan dobar rad i kontinuitet rada sa socijalnim partnerima i sa sindikatima i sa poslodavcima gdje je Vlada imala dobre odnose, korektne i gdje je inzistirala da se takvi poslodavci jednostavno i među sobom putem Udruge poslodavaca prozovu i vide zašto ne isplaćuje radnicima redovito plaću. I još jednom hoću naglasiti i to sad da je tu opozicija oni bi odmah rekli mi smo predlagali u Kaznenom zakonu da se neisplata plaće proglasi kaznenim djelom za poslodavca. Jeste, ali kad, kad ste oporba bili, a dok ste bili na vlasti to niste predlagali jer onda treba i odgovornost preuzeti, onda to treba unijeti u zakon. Znači ne može, lakše je dok si u opoziciji nešto predlagat, a ka si bio na vlasti, a problem je bio daleko veći nego danas tada to nisi. I sigurna je još jedna stvar koju treba naglasiti, a vrlo je važna, posebno za radnike koji putem sudova traže svoja prava i rješavaju ih, da ova Vlada je konačno donijela zakon da se i radni sudovi uvedu u Hrvatskoj koji će specijalizirano suditi i rješavati radne i socijalne probleme radnicima koji nažalost do sada su dosta dugo morali čekati dok se njihovi problemi ne riješe na redovnim sudovima. Hvala.
Hvala. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, pozdravimo gospodina Miodraga Marinovića, predsjednika Međunarodne skupine prijateljstva Hrvatske i Čilea u Nacionalnom kongresu Republike Čile. Hvala. I imamo još jednu repliku, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega Kunst, u smislu evo ove moje replike vama ja apsolutno podupirem sve ono što ste kazali u smislu potrebe inkriminacije, propisivanja neisplate plaće kao kaznenog djela. Potkrijepili ste to i podacima, ukazali na taj nedvojbeno veliki društveni problem. Međutim, možda je potrebno još dodatno naglasiti da je upravo evo sada u ovom konačnom prijedlogu zakona to u izvjesnom smislu biče kaznenog djela prošireni u smislu doprinosa. Po mom mišljenju još je veći krimen ili netko tko čak ima elemente i prijevare, a možemo to čuti ili iščitati iz medija često puta kada se isplaćuje plaća radniku ili taj nesretni minimalac, a da se ne isplaćuju porezi i doprinosi, odnosno doprinosi pogotovo mirovinsko-invalidsko i zdravstveno osiguranje, a radnici kod tog poslodavca za tu činjenicu saznaju mjesecima kasnije. Dakle, upravo odredbu ovog zakona ili stavka četvrtog sada u ovom konačnom prijedlogu zakona gdje se ova inkriminacija ili biće kaznenog djela i u ovom smislu proširuje moje je mišljenje da treba dodatno naglasiti i upozoriti poslodavce i na tu činjenicu. Jer samo dakle plaća ona koja obuhvaća plaću za rad ali i uplatu doprinosa za mirovinsko-invalidsko osiguranje jest ono što radniku pripada za njegov rad. Ili da su svi oblici zlouporabe toga i na način da se isplaćuju plaće, ali se ne uplaćuje mirovinsko-invalidsko i zdravstveno osiguranje dodatni, dakle oblik kaznenog ponašanja koji isto tako u tom smislu treba sankcionirati. I već kad sam vam replicirao dakako da se ovaj problem ne može riješiti isključivo i samo kaznenim materijalnim pravom, represijom, podizanjem optužnica i kažnjavanjem počinitelja kaznenih djela. Širi jest to problem, ali i u tom smislu podržavam ovu izmjenu kada je kod inkriminacije u odnosu na poslodavce, dakle inkriminirat će se samo one situacije u slučaju kada je evidentno i očigledno da je došlo zlouporabom poslodavca do ove situacije koju nazivamo neisplata plaće.
Hvala. Odgovor gospodin Boris Kunst.
Hvala lijepa kolega Tomljanović. Vi ste u svakom slučaju dobro primijetili da osim plaće, jasno tu postoje i porezi i doprinosi koje pojedini poslodavci na žalost ne plaćaju na vrijeme. Oni isplaćuju plaću, neto plaću radniku. Ali kasne sa plaćanjem tih doprinosa i poreza. I na žalost ja sam rekao takvih je negdje u Hrvatskoj oko 70000. To je jedan problem. No možemo reći radnik tu nije trenutno zakinut ali sigurno je zakinut za te poreze i doprinose, iako to mnogi poslodavci plaćaju kasnije ili u dogovoru sa Poreznom upravom nekako rješavaju. Ali sada će i to morati sigurno rješavati na vrijeme. Sigurno da isto tako je važno naglasiti, jasno ne možemo sve riješiti samo zakonom i neće se svi ti problemi moći riješiti zakonom. Ali će se moći riješiti jednom kvalitetnom suradnjom kroz tripartitno socijalno tijelo socijalnih partnera. I moram reći da mnogi poslodavci su već shvatili u odnosu na ono ranije razdoblje i međusobno rješavaju mnoge probleme sa onim poslodavcima koji ne isplaćuju na vrijeme radnicima plaće i da jednostavno je to nemoguće više da faktički postoje radnici koji rade a ne primaju plaću velim ako nisu opravdani razlozi. A mogu reći da je jedino pozitivno u tome, da prema istraživanju nije bilo naznaka da su ti poslodavci ta sredstva otuđivali za nešto drugo, a ne isplaćivali plaće radnicima. Govorim u zadnje vrijeme i to je ono pozitivno. Ali isto tako je naglasiti još jedno. Ova Vlada je stvarno vodila računa o tim socijalnim pravima radnika. Nije derogirala nikad ni jedno socijalno pravo radnicima. Dok SDP-ova Vlada prvo kad je došla na vlast skinula je plaće 30 do 40% radnicima, pa je rezala drastično Zakon o radu, otpremnine, otkazne rokove itd., nepoštivala ugovorena prava iz kolektivnih ugovora itd. To se nije desilo u ovom mandatu. I to je ono što je pozitivno i zbog toga i treba još reći još jednu stvar naglasiti. I ona Vlada je radnike bacila iz prvog isplatnog reda u Stečajnom zakonu u drugi isplatni red, tako da mnogi radnici na žalost nisu se uspjeli, mi sad razgovaramo i malo prije smo, jučer smo nešto oko ovih jadnih radnika koji idu po ulicama. Ali ti radnici kad su prebačeni bili u drugi isplatni red na žalost nisu uspjeli nikad naplatiti svoje otpremnine, svoja neka prava jer … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Romana Jerković koje nema. Potom gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Kaznenog zakona koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u drugo čitanje. Prije nego što se osvrnem na razlike koje se predlažu konačnim prijedlogom zakona u odnosu na prijedlog zakona želim naglasiti da je materijalno kazneno pravo zahtjevno i složeno područje uređenja, da su u izradi ovog zakona sudjelovali eminentni stručnjaci akademske zajednice, sudbene vlasti, Državnog odvjetništva, Ministarstva unutrašnjih poslova, Odvjetničke komore i Ministarstva pravosuđa. Da su održani brojni, stručni skupovi i javne rasprave. Smjernicama za izradu novog Kaznenog zakona iz prosinca 2009. Godine Vlada Republike Hrvatske utvrdila je temeljna pitanja zakona. Usklađivanje zakona sa međunarodnim dokumentima, usklađivanje s drugim propisima Republike Hrvatske, osuvremenjivanje općeg i posebnog dijela Kaznenog zakona, otklanjanje zakonskih proturječja i neusklađenosti, poboljšanje kazneno-pravnog položaja žrtve, unapređenje sustava kazneno-pravnih sankcija, promjene u posebnom dijelu preispitivanjem postojećih inkriminacija, uvođenjem novih inkriminacija i osuvremenjivanju pojedinih kaznenih djela. Razlike koje se predlažu Konačnim prijedlogom kaznenog zakona u odnosu na prijedlog zakona nastale su kao posljedica uvažavanja prijedloga i mišljenja kako radnih tijela tako i plenarne sjednice. Isto tako valja istaknuti da se predlagatelj zorno očitovao i na sve one primjedbe i prijedloge koje nije mogao uvažiti. S obzirom na činjenicu da nije moguće dotaknuti se svih razlika, ja bih se osvrnuo na neke koje po mom mišljenju spadaju u kategoriju važnijih i nije ih moguće ne istaknuti. Važnije razlike očituju se u sljedećem, jasno je uređeno načelo primjene blažeg zakona i vremensko važenje kaznenog zakonodavstva, uvodi se načelo oduzimanja imovinske koristi, poboljšane su odredbe koje se odnose na rad za opće dobro, uvjetnu osudu, zaštitni nadzor, obvezno psihijatrijsko liječenje, obvezno liječenje o ovisnosti, dodana je mogućnost javnog objavljivanja presude na zahtjev oslobođene osobe, produljeni su zastarni rokovi za najteža kaznena djela. Predlagatelj se opredijelio na jednaki tretman neisplate plaće i neuplate doprinosa na način da ih je zapriječio istom sankcijom. Predlagatelj je jasno ograničio odgovornost za kazneno djelo sramoćenja, na način da se nikada ne odgovara ako se činjenična tvrdnja koja je istinita i za koju prenositelj u dobroj vjeri vjeruje da je istinita, prenosi u javnom interesu ili iz nekog drugog opravdanog interesa, a ako takvog interesa nema onda će se odgovarati samo ako se takva činjenična tvrdnja prenosi s ciljem da se naškodi nečijem ugledu i časti. Obijesna vožnja u cestovnom prometu kojom se teško krše propisi sigurnosnih prometa, sankcioniraju se kaznom zatvora do 3 godine. Dodana su nova kaznena djela zlouporaba povlaštenih informacija i zlouporaba tržišta kapitala. Dodan je novi članak kojim se propisuje usklađenost ovog zakona i zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije. Predložen je kraći rok za stupanje na snagu novog zakona. S obzirom na iznijeto, a uvažavajući činjenicu da konačni prijedlog Kaznenog zakona sadrži dorađene poboljšice u kaznenom materijalnom pravu, te je sukladan međunarodnim propisima i pravnoj stečevini Europske unije, osobno ću podržati donošenje Kaznenog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospođa Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Grbić spomenuli ste novo kazneno djelo obijesne vožnje. Ja mislim da je to izvrsno da se ugradilo u novi Kazneni zakon. Jedino ovdje moramo razmisliti i na to bih upozorila i predlagatelja da kontrolira odredbe Prekršajnoga zakona, jer su gotovo identične odredbe i u Prekršajnom zakonu, pa bi se moglo dogoditi da zbog čuvene presude … [[Ne razumije se.]] europskog suda netko ostane zapravo nekažnjen ovom, ne bude kazneno odgovoran i kažnjen zato što je već prekršajno kažnjen, stoga bi to trebalo urediti. Ali ono što je također izuzetno dobro, a da se kod kaznenog djela obijesne vožnje smatra kaznenim djelom takvo ponašanje čak i onda kada nije prouzročilo neku posljedicu, iz razloga što je značajno ugrožena ili znatno ugrožena opća sigurnost. Predlagali smo, odnosno bilo je u raspravi to govoreno, ja sam osobno predlagala i oduzimanje predmeta kojim je počinjeno kazneno djelo kod, upravo kod ovakvih slučajeva obijesnih vožnji, gdje imamo recidive da osobe u pijanom stanju bez vozačke dozvole voze prebrzo, 70 kilometara više od dozvoljene brzine itd., pritom ugroze živote, prouzroče posljedicu smrtnu, i opet to ponavljaju jer im sredstva počinjenja nije oduzeto, predlagali smo da to bude u ovom kaznenom djelu, međutim predlagatelj je rekao i ja to prihvaćam, ali potičem sudove na primjenu u praksi, a to je opća odredba općeg dijela da se uvijek može oduzeti sredstvo počinjenja kaznenoga djela, ako bi time bila dovedena u opasnost opća sigurnost ili ponavljanje kaznenoga djela, pa ja prihvaćam, predlagatelje je dobro ukazao na odredbu općeg dijela Kaznenoga zakona, ali sudovi bi to u praksi trebali i češće primjenjivati. Hvala lijepa.
Odgovor, gospodin Ivo Grbić. Izvolite.
Hvala lijepo kolegice Lovrin, šta ste uočili i ono što sam ja istaknuo šta me ovaj, šta mi je bilo jako interesantno u ovom novom Kaznenom zakonu. Ima niz drugih stvari, recimo interesantno je osim ovoga šta smo istaknuli, a nije se recimo do sada barem, iako je bilo malo nas koji smo do sada govorili, meni je recimo interesantno isto reforma samih kazni gdje se novčana kazna individualizira i daje se mogućnost da se, ukoliko se ona ne plati ne ide odmah u zatvor, jer se time gubi smisao same novčane kazne, već se uvodi novi sustav naplate kazne, a to je putem porezne uprave. Tek u slučaju ako nije moguće takvu kaznu naplatiti putem porezne uprave, onda se ide na opet, ako mogu kazati drugu varijantu prije one konačne, a to je kazna zatvora, a to je mogućnost rada za opće dobro. Prema tome ovaj zakon zaključio bih vrvi nizom novina, upravo je i to produkt onog šta sam na početku rekao jednog dugotrajnog rada struke. Hvala.
Hvala. Na redu je potpredsjednik gospodin Vladimir Šeks. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, dame i gospodo iz Ministarstva pravosuđa. Ja ću u svom nastupu reći nešto o tome kako se i da li se i u kojoj mjeri određene odredbe Kaznenog zakona, novog Kaznenog zakona, referiraju prema temeljnim načelima hrvatskoga Ustava, posebno prema članku 35. Ustava Republike Hrvatske, citirat ću taj članak: "Svakom se jamči štovanje i pravna zaštita njegovoga osobnog i obiteljskog života, dostojanstva, ugleda i časti." Da li novopredložena odredba Kaznenog zakona ili cijela glava Kaznenog zakona, koja nosi naziv kaznena djela protiv časti i ugleda, a posebno uvođenje novog kaznenog djela sramoćenja, da li ona štiti ovo temeljno pravo i slobodu čovjeka, to je pravo na dostojanstvo, pravo na obiteljski, poštovanje obiteljskog života i zaštitu ugleda i časti kao jedno od temeljnih prava i sloboda čovjeka i građanina. Jedan dio, naglašavam jedan dio, medija i u jednom dijelu tih medija koji su obuzeti jednom groznicom stjecanja profita ili kao glasnogovornici ili agitatori ili propagandisti određenih grupnih interesnih skupina ili političkih interesnih skupina stavili su kao svoje vrhovno načelo u tom dijelu medija upravo sramoćenje ljudi, pojedinaca iz političkog i javnog života sa isključivom namjerom iznošenja različitih priča, tvrdnji, sa jedinom i isključivom namjerom da se ti ljudi … [[Govornik se ne razumije.]] , da se osramote, da se povrijedi njihova čast i ugled. Namjerno se iznose različite tvrdnje, uništavaju se ljudske sudbine, egzistencije bez skrupula, bez ikakvih skrupula ne vodeći računa o tome kako će se iznošenje određenih, u pravilu lažnih, tvrdnji, konstrukcija, fabrikata reflektirati na sudbine pojedinca, njihove obitelji, žena, djece. Za to ih nije briga, briga je samo profit, briga je samo kako prodati neku priču i na njoj zaraditi ili kako naškoditi iz određenih interesa određenoj drugoj skupini ljudi ili pojedincima. I zato pozdravljam uvođenje ovog kaznenog djela po uzoru na pravo mnogih europskih zemalja, starih demokracija, kazneno djelo sramoćenja gdje se propisuje odgovornost u pogledu u prvom redu onih novinara koji se ne pridržavaju niti kodeksa novinarske etike i koji cijeli svoj isključivo pišu sa namjerom, isključivom namjerom da sramote, vrijeđaju i kleveću druge ljude jedino rukovođeni i vođeni sa tim interesima. Toga imamo u jednom dijelu medija ili javnog života pregršt dokaza gdje se u toj groznici trke za profitom ili u toj groznici trke da se našteti konkurenciji ili nekim drugim političkim interesima ide bez ostatka uništavanje ljudskoga, osobnoga integriteta, obiteljskoga integriteta i zato pozdravljam ovo kazneno djelo, uvođenje ovog kaznenog djela sramoćenja gdje se razlikuje što je kazneno djelo sramoćenja, a što je kleveta. Isto također pozdravljam da se ponovno naglašava i uvodi da je kazneno djelo svako ono djelo, bilo koje djelo koje je počinjeno iz mržnje. To je sada u 87. članku stavku 20. gdje se posebno navodi da je zločin iz mržnje je svako kazneno djelo koje je počinjeno zbog različitih okolnosti koje nosi u sebi pojedinac ili neka određena skupina. I takvo postupanje uzet će se kao otegotna okolnost i značit će i teže kažnjavanje. I danas imamo i ovih dana i ovih mjeseci i tjedana imamo puno primjera toga da se ljude kleveće, iznosi se nešto što može škoditi njihovoj časti i ugledu, a što nije ni k tome istinito, sa isključivom namjerom da se kleveće, da se vrijeđa sa motivom mržnje prema pojedincima i prema ljudima i ta mržnja onda, taj govor mržnje onda rađa i konkretnim posljedicama pa dolazi i do fizičkih napada i prijetnji na pojedince i druge skupine. I zbog toga mislim da u ovoj sferi Kaznenog zakona su izvrsno propisana i razgraničena i ovo kazneno djelo sramoćenja i kazneno djelo klevete jer i Kaznenim zakonodavstvom se jednom mora stati na kraj tim pokušajima i stvarnim tvornim djelovanjima jednog dijela, ovo ću naglasiti i ponavljam, jednog dijela određenih medija koji prelaze sve moguće granice i kojima je jedini cilj sramotiti, klevetati ljude i nanijeti im bilo koju vrstu štete po njihovu čast i ugled ne prezajući ni pred najvećim gnjusobama koje su u stanju pronositi i iznositi posebno iz obiteljskoga života gdje se nasrće i na malodobnu djecu, njihov integritet, na obitelj i na one koji su najranjiviji u pogledu nasrtaja na slobodu i na dostojanstvo i na čast. Stoga pozdravljam donošenje ovog Kaznenog zakona.
Hvala. Idemo na replike koji su se prijavili. Prvi je gospodin zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Hvala lijepa. Pa ja se potpuno slažem s kolegom Šeksom da je dobro da je ovo sramoćenje ušlo u ovaj Kazneni zakon, ali mislim da je razblaženo kao kamilica. Jer u principu predviđena je samo novčana kazna isto kao što je i novinarska kampanja ublažila kaznu za klevetu. Iako u svim europskim zemljama za klevetu je predviđena zatvorska kazna u Hrvatskoj je neće biti. Očito da je pritisak Europske federacije novinara imao svoj učinak. Oni su tražili da se briše ta zatvorska kazna za klevetu jer to je prijetnja slobodi medija itd. Jer oni kažu da ako novinar mora dokazivati istinitost klevete tada se narušava pravo na iznošenje ideje, a upravo iz takvih stavova moglo bi se zaključiti da se podupire ona vrsta novinarstva koja iz komercijalnih ili drugih razloga bavi se senzacionalizmom, a do senzacionalizma najčešće se dolazi klevetama, sramoćenjem, uvredama kojima su pojedinim novinarima najčešće alati kojima se oni služe u svom radu. Novinar bi za svaku klevetu, uvrede i sramoćenje za koje ne može dokazati a nema dokaza treba odgovarati jer je drugoga oštetio, nanijeo mu je neprocjenjivu štetu i obitelji i prijateljima i faktički cijelom okruženju onoga kojega je oklevetao. Oni novinari koji pošteno rade svoj posao oni se ne boje klevete odnosno ne boje se da kazneno djelo klevete bude i zatvorska kazna, a oni novinari koji se upravo bave na taj način tim senzacionalizmom ili taj prljavi način novinarstva kako bi ga se moglo nazvati, oni bi se itekako trebali bojati toga a na žalost to je ublaženo i bojim se da je to upravo pod pritiskom ove europske federacije novinara jer je to je jedan jaki lobij koji je izvršio pritisak na naše ministarstvo ili Vladu kako hoćemo. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, potpredsjednik Šeks.
Pa zaštićen je novinar i njegov integritet i njegov rad ako postupa u skladu sa kodeksom novinarske etike i uobičajenim standardima. Zaštićen je na taj način što nema kaznenog djela sramoćenja ako počinitelj dokaže istinitost činjeničnih tvrdnji koje je donosio, pronosio i postojanje ozbiljnog razloga zbog kojeg je postupajući u dobroj vjeri povjerovao u njihovu istinitost. Ovo se kazneno djelo sramoćenje odnosi na one koji postupaju sa ciljem da naškode časti i ugledu, koji postupaju sa ciljem da naškode časti i ugledu i jedino sa tim ciljem ako postupaju i djeluju prema tome takvi ne mogu imati pravo na zaštitu.
Hvala. Upravo u 11 je isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta. Idemo dalje sa replikama. Na redu je gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Šeks govorili ste o mržnji u jednom dijelu medija. Jedan dio medija promiče mržnju ali mržnju prema istini. I zato imamo dvije slike u hrvatskoj, onu stvarnu i onu koju pokušava nametnuti taj jedan dio medija. Mediji općenito činili su strahovito puno u napretku društvenom Republike Hrvatske, učinili su toliko toga dobrog u Hrvatskoj, ali jedan dio medija pokušava nametati neistinu Hrvatskoj. Promiče loše zagušuje dobro. Jedan dio medija za ubojicu, koji slobodno šeće po gradu i ubije nevina čovjeka kaže ugledni građanin, ugledni poduzetnik treći put u pritvoru. Najbolji menadžer drugi put u pritvoru, kako je to moguće. Prevario sve poduzetnike, prevario sve dobavljače, nije isplatio plaću, a ugledni poduzetnik i upornog a zovu. A mi nismo čuli da se nešto dogodilo u šest velikih banaka, tamo nema ni otpuštanja nezakonitog, tamo nema maltretiranja, tamo nema mobbinga, tamo je sve savršeno, tamo je idilično. Nikada nismo pročitali ni jedan redak da tamo nešto ne štima. Stvara se idilično okružje ali to je ono bogatstvo o kojem ste vi govorili. Ali isto tako treba imati nade, treba imati vjere, jer znamo kako je rekao Ivo Andrić "Dok ima mraka, biti će i svanuća". Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, potpredsjednik Šeks.
Ja mislim da ovaj članak 148. Kaznenog zakona, novog, ne da ne ugrožava slobodu medija, slobodu novinarstva nego upravo jamči, učvršćuje tu slobodu ali slobodu za istinu a ne slobodu za laž i slobodu za klevetu. Dakle, ovaj članak je dodatno jamstvo svim novinarima da će biti zaštićeni ako promiču istinu i promiču ostale vrijednosti u civilnom društvu, a opomena onima i prijekor onima koji promiču druge vrijednosti ili nevrijednosti, pravo na laž, pravo na klevetu i pravo na sramoćenje. Nema prava na sramoćenje, nema prava na laž, nema prava na klevetu, to ne može biti nikakvo pravo i ono mora biti sankcionirano.
Hvala. Imamo još jednu repliku, gospođa Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja bih se u svemu složila s onim što ste istakli u svom izlaganju i dobro je da je ovo uređeno u glavi kaznenih djela protiv časti i ugleda i točno je da ste rekli da neki novinari, poneki ili neke novine zaista ne prežu ni od čega da bi napravili senzaciju i zaradili ali ja bih rekla i povezala to sa kaznenim djelom ovog novog KZ 307. a to je povreda tajnosti postupka. Mnoga bi sramoćenja bila izuzeta ili ne bi ni dogodila protiv osoba koje ni po čemu nisu involvirane u kazneni postupak osim po iskazu nekoga protiv kojeg se vodi rana faza istrage, dakle u postupcima koji su temeljem zakona tajni a za koje je propisana kazna za svakoga od tri godine zatvora, tko neovlašteno otkrije što je saznao u tom postupku ia ja razumijem da je teško saznati tko je otkrio jer je više sudionika. Jednako tako razumijem da po zakonu o medijima i to je jasno da novinar nije dužan otkriti izvor informacija i to poštujem ali jednako tako u stavku 2. toga članka stoji da će se tom istom kaznom zatvora do tri godine kazniti svako onaj tko bez dozvole suda objavi tijek postupka. MI dnevno čitamo iskaze osumnjičenika, ljudi u ranom istražnom postupku, gdje se spominju treći ljudi sasvim slučajno bez ikakve osnove i o njima se to ka gotova činjenica piše. jednako tako svi koji znamo nešto o kaznenom pravu znamo da okrivljenik ne može biti terećen za lažno svjedočenje pa prema tome može govoriti što hoće i kako hoće bez ikakvog osnova. A ja samo pitam jer je to inkriminirano i po postojećem Kaznenom zakonu, a sada je također stipulirano još i možda malo bolje, što radi država i tijela državna da bi zaštitila učinkovitost svoga kaznenog progona, jer na kraju krajeva ovakve objave mogu i opstruirati kazneni postupak. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, cijenjene kolegice i kolege. Čitajući ovaj zakon osjećao sam se dvojako. Osjećao sam zadovoljstvo ali me malo nešto i kopkalo u pozadini svega toga, to zadovoljstvo što nije potpuno zadovoljstvo. A potpuno zadovoljstvo bi bilo da smo ga ipak donijeli prije. Potpuno zadovoljstvo bi bilo da se i prihvatilo, nekoliko sam puta predlagao u ovom saboru da ne može biti tvrtka registrirana da nema bar jednog zaposlenog, a da u ovom zakonu ima kazneno djelo za one koji imaju tvrtku a da nisu zaposlili nijednog, da ima u ovom zakonu i sankcija i da se pokaže kaznenim djelom tko prijavljuje zaposlenika na plaću manju nego što je sva, a takvih ima, ima ih na tisuće. Zamislite na minimalcu diplomirani inženjer, pa minimalac je po strukturi zamisli osmišljeno za najniže radne mjesto i najnekvalificiranije radno mjesto, a ona toliko tisuća prijavljeno sa VSS sa najvećim znanjem i iskustvom na tu najnižu plaću. Ali to opet kažem malo mi zadršku daje da nije potpuno zadovoljstvo, ali sam zadovoljan da konačno ovaj zakon dolazi, da vidi svjetlo dana, da se primjeni i da se stane na kraj tom već pretencioznom bahatošću koja prevladava Hrvatsku i stat će, bojat će se, neće više činiti to što su činili. Jer pogotovo u sferi gospodarstva to me i najviše interesira. Gospodarstvo bez kaznenih sankcija je kao kršćanstvo bez pakla, nezamislivo. Sada konačno imamo to. Ali zamišljao sam kada sam čitao zakon kako bi Hrvatska izgledala da smo ga donijeli prije 15 godina. Onako olako sam zaključio ne bi dug središnje države, bio bi nula kuna. Ali kada bih išao i u pomniju analizu ne bi bio daleko od toga. Ne bi se nitko usudio da je ovaj današnji zakon koji je na stolu bio na snazi da privatizira i sanira banke na način na koji je to učinio, da privatizira najveću i pretvorbu najveće hrvatske banke koja danas ima 90 milijardi kuna imovine na način da ni lipe ne dođe u državni proračun, da se plaćaju odštete za kriminal u Slavonskoj banci četrdesetak milijardi eura, a da nitko ne odgovara. To poslije ovoga neće nikada, da se raskidaju ugovori … [[Govornik se ne razumije.]] država plaćala po 50 ili 100 milijuna eura ili dolara odštete a da nitko ne odgovara, da su se vjerovnici, a vidim ovdje zaštita vjerovnika jedan od važnijih stvari, najprevareniji sloj ljudi u Hrvatskoj u ovih 20 godina, da su radnici bili obespravljeni. A obratit ću se samo na jedan dio medija, toliko radnici oni jadnici koji nisu dobili plaću po 6 mjeseci štrajkaju, hodaju, goli i bosi po kiši, nekima sam i ja išao prije 6, 7 godina nosio hranu i piće, a da nitko ne zna ni kako se zove direktor i vlasnik te firme, jer to mediji to prešućuju neki. Pa imamo najsvježije podatke, pokušavam ne znam tko je direktor, tko je upropastio tu tvrtku. Ali najčešće se pokazuje da su ugledni. Nikada ne bi suficit nakon uvođenja PDV-a od iznosa 7 milijardi kuna završio preko privatnih tvrtki većinom u inozemstvu, a da nitko ne odgovara da je ovaj zakon bio. Nikada ne bi se usudili plaćati obveze privatnih bankama londonskim i pariškim klubom i koji je tek istekao prije dva mjeseca, a da za to nitko nije odgovarao. Nitko se ne bi usudio plaćati proviziju za pretvorbu Privredne banke u London jednoj tvrtki 18 milijuna eura, a da nitko za to ne odgovara. Konačno ovaj zakon će osvijestiti, on je potreban radi društvene higijene koju moramo dizati jer je u ovih 20 godina spala na niske razine. Nitko se ne bi usudio proviziju za savjetovanje u privatizaciji Dubrovačke i Splitske banke uzimati, a da nakon prodaje te dvije banke prodaju po nekoliko puta većoj cijeni nego što ju je država prodala. Ali nitko za to nije mogao odgovarati jer nije bilo ovakvog zakona. Ovdje je predviđena i kaznena sankcija za one koji ne štite tuđe imovinske interese. Toliko je godina prošlo a da od povrata imovine crkvi nije skoro ništa realizirano. Taman kada crkva odabere nekretninu koja može zamjenu jer je prethodno bila na uvid dobila koju može tražiti, u međuvremenu te nekretnine nema, netko je prodao. Jer se tako štite interesi imovinski interesi drugih. Poslije ovog zakona neće se moći tako preko noći prodavati ono i nestajati što je netko odabrao u zamjenu, pristao na zamjenu, što mu je oduzeto davno. Ali usput, to inače povjerenstvo zajedničko i ne funkcionira i ne znam koja mu je uloga i uopće ne sastaju se nikako. I upravo oni koji su u proteklom sustavu bili najveći protivnici crkvi i najbesramniji način se obogati u RH, sada su se čak priklonili, ušli u molitvene zajednice, sebi isplaćuju neto godišnje 3 milijuna 300 tisuća kuna, a nije im dosta bogatstva, žele još, mole Boga valjda da dva i dva ne bude četiri. Ovaj zakon predviđa i kaznene sankcije za povredu prava vjerovnika iz razloga prezaduženosti ili nelikvidnosti. Pa koja vrsta odgovornosti treba da netko prezadužuje tvrtku, a zna da ne može vratiti. I zna ali to namjerno radi. Kad je maloprije kolegica Lovrin govorila o vožnji nesavjesnoj, drago mi je da ste to uveli, ali u Austriji i u Njemačkoj onaj koji vozi 240 on završi na psihijatrijskom promatranju i ne puštaju ga. Pa nije to samo nepoštivanje zakona vožnja 200 i 240, to graniči s nečim drugim, to je stvarno za analizu u Vrapču. Pa tko su ti koji to rade i koji to voze? To su smišljeni ubojice koji voze 250/sat. On ne kontrolira motorno vozilo na cesti. Posebice me veseli uvođenje kaznenih sankcija za davanje mita u postupku stečaja i primanja jer je stečaj i stečajni postupci jedno omiljeno gnijezdo kriminalaca. Što su oni napravili u ovih 20 godina to je nešto strašno. Hrvatska treba plakati nad tim što su oni učinili, a 10 godina, 12 godina isti stečajni upravitelji, isti stečajni suci i nisu se pomakli milimetra sa … [[Ne razumije se.]] Kako je moguće da 12 godina traje stečajni postupak i ništa nije napravljeno. Pa bar je moralna dužnost smijeniti tog stečajnog upravitelja ako ništa drugo. Ali uživaju, voze džipove, voze audije, njih vozač voza 20 godina. Konačno da se stvara taj okvir da se preispitaju takve. Utaja poreza i carine, hvala Bogu da i to imamo, da je to kazneno djelo. Sjećam se prije nekoliko godina carinska uprava je poslala inspektore u INA-u da prekontroliraju jel se šverca nafta. Zamislite, zaštitari INA-e su potjerali carinske službenice sa pištoljima. Da se to dogodilo u Americi FBI bi sa helikopterima opkolio i sve protjerao, bili bi smijenjeni svi isti dan, a kod nas se to prešutilo kao da se ništa nije dogodilo. I poznato je da čovjek ne može izbjeći samo dvije stvari: smrt i platit porez, a u Hrvatskoj poslovni sustavi umrli, pojedinci umrli, a nikad nisu platili porez. Zato i jesmo ovdje gdje jesmo, ali ovaj zakon će pridonijeti da ne budemo gdje jesmo nego da budemo na bolje. Hvala lijepo.
Hvala. Replika ko u priči. Prva, gospođa zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Mariću, slažem se s vama kad govorite o ovom zakonu kao jednom modernom zakonu, zakonu s kojim se Hrvatska stavlja uz bok mnogim razvijenim demokracijama i približava doista zakonodavstvu onih zemalja koje se često ističu kao primjer, poput Austrije ili Švicarske. Govorili ste o različitim kategorijama koje obuhvaća ovaj zakon i ja bih se htjela osvrnut na jednu koja je definirana člankom 130. ovog zakona i čini mi se da je tu zakon mogao biti možda precizniji i dorečeniji. Riječ je o povredi slobode vjere. Mi danas živimo u društvu gdje je islamofobija i kršćanofobija doista uzela previše maha. O tome je bilo riječi i na posljednjoj konferenciji OESS-a gdje je jednoglasno donesena rezolucija protiv kršćanofobije. Stoga ja smatram da evo i u ovom zakonskom prijedlogu premda se on u članku 130. dotiče povrede slobode vjere je trebalo ipak preciznije definirati određene odredbe jer netolerancija i diskriminacija vjernika, pripadnika ili kršćanske ili druge vjeroispovijesti je prije svega necivilizacijsko ponašanje. Ono mora biti prepoznato i na najvišim razinama, kao što je prepoznato i na najvišim međunarodnim razinama. I smatram da ravnopravnost građana u tom segmentu mora biti bezuvjetno osigurana. Mi smo danas svjedoci, a i neki od nas koji sjede ovdje u Hrvatskom saboru da postoje ljudi koji bi skidali križeve sa vrata, koji ne štede ružne riječi, dapače vrlo uvredljive kad nam se obraćaju i smatram da je ovaj kazneni zakon ipak u tom segmentu trebao biti malo dorečeniji nego što je sada. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku.
Kolegice Marijana, čitajući knjigu "Posljednja vremena" Michaela O'Briana sve mi je postalo jasnije u životu pa i pitanje kršćanstva. Jest da zahtijeva dosta vremena 900 stranica pročitat, ali ako ijednu knjigu vrijedi pročitat vrijedi i nju. U njoj kaže pisac glavni lik da katolička crkva krvari iz tisuću rana, udarana i izvana i iznutra. I nesporno je da postoje pojedinačni ispadi, da se nasrće na katoličku crkvu, ali ipak ja u Hrvatskoj kao katolik osjećam se vrlo slobodno i mislim da smo mi demokratsko društvo koje je doseglo vrlo visoku razinu kad je u pitanju sloboda vjere. A pojedinačnih ispada će biti uvijek i ne može ih nikako, ali oni su doista simbolični i pojedinačni i ja mislim da se bez obzira svaki čovjek, bez obzira na slobodu vjere osjeća vrlo ugodno. Kad bi se po svim drugim pitanjima osjećao kao po pitanju slobode vjere društvo bi nam bilo savršeno. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolega Marić, vi ste tu naveli niz stvari, neke su možda i malo crnje nego što jesu, međutim Kazneni zakon ne može sve riješiti. Ima drugih zakona koji trebaju dovest do toga da uopće Kazneni zakon se ne bavi time. Ja ću ovdje spomenut nešto što mnogi kao alibi žele stavit u nekakav zakon i kazneni i neke druge zakone, a to je neisplata plaća i neke druge stvari. Mi imamo Zakon o osobnom identifikacijskom broju. Visoki trgovački sud, ja ću to ovdje javno reći i o tome govorim već dugo vremena, nije 50 tisuća tvrtki koje su osnovane prije ovog zakona zaveo sukladno novom Zakonu o sudskom registru. Dosad su se društva s ograničenom odgovornošću, spominjao se samo jedan osnivač. Njih je moglo biti pet ili šest, oni se nigdje nisu vidjeli, ali njihova međusobna prava su bila regulirana nekakvim društvenim ugovorom. Zašto osobni identifikacijski broj, zato što kad se on počne primjenjivat nitko više u Hrvatskoj nikog neće moći lažno optužit da nešto ima, a toga su vam prepuni mediji svaki dan. Kad treba nekoga nanišaniti onda ga javno optužite, osramotite i sutra se ništa ne događa kad se to pokaže da nije istina. Međutim, osobni identifikacijski broj će jasno pokazati i razotkrit one koji danas mnogi drže moralne lekcije u Republici Hrvatskoj da posjeduju nekoliko firmi, a da se ne vide da ih oni posjeduju. A poreznu upravu priječi porezna tajna da kaže tko su ti. A kad pogledate nelikvidnost u Hrvatskoj, preko 70% blokiranih tvrtki su upravo te tvrtke koje nemaju nijednog zaposlenog. Da iskoristim jedan ovako šatro izraz, zavaljaju i poslovnog partnera i državu i radnike i samo sa istim sredstvima nastave radit u drugoj tvrtki. Ako imamo instrument, a osobni identifikacijski broj je taj instrument, onda iskoristimo taj instrument. Neće biti toliko kaznenih djela. Sudovi će se moći baviti sa mnogim stvarima. I druga stvar o nelikvidnosti. Ako dva partnera imaju nesporno učinjen poslovni događaj i ako jedan prijavi drugoga, onda sud treba donesti odluku praktički u roku od 15 dana da ovaj njemu to mora naplatiti i onda ćemo riješiti 70% neplaćenih računa. I na kraju ne može biti da netko kaže da zarađuje 6000 kuna a živi ko lord, a nitko se ne pozabavi time. Važno je imati dobru PR agenciju, onda od prosjaka postanete genijalac ili od genijalca i bogataša postanete prosjak.
Odgovor na repliku.
Kolega Šuker, nisam bojao društvo u crno ili bijelo samo sam iznosio činjenice, a svak' nek' zaključi kakva je boja nakon iznošenja tih činjenica. Ja iznosim činjenice ne svoje, nego društvene i lako provjerljive činjenice. Ako je Republika Hrvatska sanirala banke sa 87,4 milijarde kuna, a prodala ih za 5,3 milijarde onda je to društvena činjenica koju se može lako provjeriti. I ne govorim je li to crno ili bijelo, onakvo je kako su nam danas rezultati i posljedice toga. Je li bilo zlouporabe povlaštenih informacija u Plivi? Ne znam. Ali kako je moguće da nije bilo ako je netko na povlaštenim informacijama zaradio 30 milijuna kuna i to jedna osoba. Ja samo konstatiram. A je li nekom crno ili bijelo, pa naravno da onima koji ne primaju plaće, koji su radili njima je sve crno i oni ne mogu štedjeti za crne dane jer njima su svi dani crni. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženom kolegi Mariću bih replicirao u onom dijelu kada je spominjao zapravo gospodarski kriminalitet i naravno tu ga apsolutno podupirem, podržao sve ove predložene norme koje sankcioniraju taj gospodarski kriminalitet. Naročito je pohvalio odredbu članku 249. Znači povreda prava vjerovnika u gospodarskom poslovanju. I uistinu kolega Mariću apsolutno treba sankcionirati i staviti u tu zonu kaznene odgovornosti sve one koji, znači osnivanjem trgovačkih društava i poslovanjem u trgovačkom društvu u situacijama kada, dakle svoje trgovačko društvo dovode, pa čak nekada i namjerno u takve pozicije da izbjegavaju plaćanje svojih obveza do kojih može doći zbog najrazličitijih razloga. I onda izlaz iz te pozicije traže na način da osnivaju druge trgovačke subjekte. Apsolutno to treba sankcionirati na način u krajnjoj liniji da se takva nedopuštena ponašanja ne dozvoljavaju. Međutim, moram kazati i to da se slažem sa svim onima koji govore da se te situacije ne mogu isključivo i samo riješiti kaznenim zakonodavstvom. Kazneno materijalno zakonodavstvo dolazi na kraju cijele te priče, dakle kada postoje osnovane sumnje da je netko povrijedio Kazneni zakon, postoje osnovane sumnje da je netko počinio kazneno djelo. Drugo što želim u smislu svoje replike kazati. Spominjali ste ona poduzeća, ona trgovačka društva koja u izvjesnom smislu funkcioniraju na tržištu, a nemaju ni jednog zaposlenog. Što s takvim subjektima u ovom smislu napraviti? Dakle, nemaju niti jednog zaposlenog, nemaju niti jednog radnika, nemaju zapravo nikakvog imovinskog čak niti supstrata osim onog temeljnog kapitala koji je reguliran društvenim ugovorima i koji je po Zakonu o trgovačkim društvima bio neophodan da bi se te firme mogle registrirati. Dakle, zaključno apsolutno podupirem sve ono što ste kazali u smislu potpore ovim odredbama zakona u smislu sankcioniranja gospodarskog kriminala. Mnoge stvari, većina njih se pogotovo što se tiče gospodarskog kriminaliteta neće i ne mogu riješiti isključivo i samo primjenom odredaba kaznenog materijalnog prava. I postoji čitav niz odnosa u smislu funkcioniranja trgovačkih društava koji će i nakon donošenja ovog zakona, Kaznenog zakona ostati u ovoj sferi neriješeni i bit će dakle podloga za najrazličitije oblike ponašanja koji će sasvim sigurno doći i pod lupu određenih odredaba Kaznenog zakona.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo kolega Tomljanoviću. Naravno da je kaznena sankcija zadnja na … [[Govornik se ne razumije.]] ali uvijek treba analizirati i uzrok pojave. Iz čega su ti tajkuni, prevaranti, ti nepošteni poduzetnici, ali moramo naglasiti da je većina poduzetnika u Hrvatskoj poštena. Ali iz čega su oni izišli? Pa oni koji su uložili svoj kapital pa taj nije prevario nikoga. Ali onaj koji je dobio bogatstvo a dao je nula kuna, nije dao ništa upravljao je tvrtkom, bila mu je tvrtka da nije lipe platio za dionicu. Ti su napravili nereda po Hrvatskoj. Njima treba stati u kraj. I iz takve nekulture poduzetništva naravno da dolazi do nekulture ponašanja. Ne može nekulturan poduzetnik nego se nekulturno ponašati. A kakve posljedice mogu biti? Samo pogubne. Ali oni su inače u društvu vrlo ugodni, veseli, najbolji su za društvo. A znate zašto? Pa do sad su bili zakoni takvi da ih gađaju, ali promaše a nema ništa veselije za čovjeka nego kad ga gađaju pa promaše. Zato oni uživaju. Ali mislim da neće više.
Gospodin zastupnik Boris Kunst, replika.
Hvala lijepa. Kolega Mariću vi ste u svojoj raspravi dotakli jedan problem ja bih rekao hrvatskog piranizma koji već niz, niz godina postoji u Hrvatskoj a to je da dio hrvatskih poduzetnika na žalost iskorištava radnike na način da im isplaćuje ili prijavljuje na minimalnu plaću, a neku siću ili razliku im isplaćuje ispod stola. I normalno da oni na taj način varaju i državu, ali na žalost najviše tog radnika. I vjerujem da ćemo i to, ako se to uspije iskorijeniti, jer to je jedan strašan problem koji teško da itko uspio iskorijeniti. Možda kroz ovog zviždača nešto što je, bi se možda moglo neka zaštita naći radnika jer radnici su na žalost nezaštićeni u tom trenutku kada bi otkrili takvog poslodavca. Ali ste još jedan problem dotakli, dotakli ste stečajne upravitelje koji su sebi u Trgovačkom sudu izgradili takvu utvrdu da je jača od Kineskog zida. I upravo dio tih stečajnih upravitelja, neću reći svi, su mnogi krivci što su razna poduzeća propadala, što su radnici ostajali bez posla. Ja bih čak rekao neki stečajni upravitelji su to radili po narudžbi pojedinih tajkuna, uništavali poduzeća da bi ih ovi kasnije bud ni za što mogli kupiti. I to je jedan veliki problem i to je problem gdje na žalost, velim u tom Trgovačkom sudu se izgradila jedna takva utvrda gdje nitko ne kontrolira te stečajne upravitelje. I takvi stečajni upravitelji bi trebali isto odgovarati, jer to su isto ratni profiteri kao i oni tajkuni koji su uništavali i kupovali firme u određeno vrijeme kroz pretvorbu i privatizaciju itd. Jer su i ti stečajni upravitelji u tome sudjelovali samo na jedan sofisticiraniji, pokvareniji način. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Kunst, ne samo da su ti vlasnici poslodavci prijavljivali radnike na niže plaće, nego su i sami sebi isplaćivali niže plaće. A znate zašto? Pa ako vlasnik sebe prijavi na minimalac, a direktor je tvrtke uz to, onda i na plaću od 10-ak tisuća kuna je morao još toliko platiti državi. Ovako radije plati 20% na dobit, pa onda samo 20% plati, sebe prijavi na 3 ili 2, 3 tisuće kuna. Pa ima najviše vlasnika tvrtki i direktora koji, pogledajte kako su preko firmi napravili kuće na Pantovčaku ili drugom dijelu Zagreba, a imaju prijavljenu plaću 3 tisuće, 4 tisuće kuna. Pa od 3 tisuće kuna ne može platiti ni režije za podrumske prostorije svoje vile, a kamoli nešto drugo. Kamoli nešto drugo. A što se tiče stečajnih upravitelja. Pa stvoreno je jedno okružje da je tamo sve dobro, da je tamo sve. I inače se pokušava močvare zvati jezerima s pitkom vodom, ali postoje uvijek oni koji izokreću stvari, a vrag će uvijek i Sveto pismo tumačiti za svoje potrebe. Hvala.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Mariću evo vi, a i kolega Kunst ste spominjali problem dakle prijave radnika na minimalce. Pohvalili ste u svom izlaganju novu stipulaciju u ovom Kaznenom zakonu kaznenog dijela neisplate plaća, ja bih pohvalila i uvođenje posebne glave dakle kaznenih djela protiv radnih odnosa i socijalnog osiguranja, tu imamo i zaštitu zviždača, otkaza zbog prijave i zaštitu ljudi koji su išli u štrajk sukladno zakonu, i zaštitu navraćanja na posao po pravomoćnoj odluci itd. Ali mislim da i ova prijava na minimalac neće trebati zviždače, već će trebati dosljednu primjenu stavka 2. ovog članka koji kaže da će se kaznom iz stavka 1., a to je zatvor do 3 godine, kazniti i svatko tko ne daje podatke ili daje netočne podatke za određivanje plaće i na taj način je ne isplaćuje ili isplaćuje djelomično, a stavak 5. toga zakona kaže da pod plaćom, u smislu ovog članka podrazumijeva se i plaća i sva druga davanja u novcu i naravi i doprinosi, dakle bruto iznos što uključuje doprinose iz plaće i na plaću, što bi znači svaki netočan podatak u odnosu na sva ova primanja bio kazneno djelo iz stavka 2. ovoga članka i podlijegao sankciji zatvora do 3 godine, i to je dobro i nema bojazni kako kolega Kunst kaže da se, da bi trebalo zviždače, pa se radnici osjećaju nesigurnim. Ovo je kazneno djelo, goni se po službenoj dužnosti i mislim da svaku anonimnu prijavu, bez da sam radnik ugrozi svoju egzistenciju, Državno odvjetništvo bi trebalo razmotriti s dužnom pažnjom i pokrenuti istragu ili barem predistražne radnje u tom slučaju. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolegice Lovrin, najradije bih ako ne bude kvoruma digao obje ruke za ovaj zakon, koliko ga podržavam, jer moram naglasiti da je protučovječno ne isplatiti plaću. I zamislite koji paradoks, pozivamo se stalno kako smo katolička zemlja, najviše vjernika 85, 90%, ne izlaze iz crkve, a znam sjedi kraj mene, daje mi mir s tobom i nije isplatio plaću, nije platio vjerovnika. Zamislite koje licemjerje. Kako može netko služiti dva gospodara. Nitko ne može služiti i Bogu i bogatstvu, a onaj tko nije, tko je protiv čovjeka taj je i protiv Boga. I to jednostavno treba tome stati jednom na kraj. Ali šta je to napravilo da su ljudi takvi tvrda srca, bogatstvo, izobilje, moć, neka bezgranična moć, hedonizam, pa brže stvrdne ljudsko srce nego kipuća voda. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Marić govorili ste dakle neisplatama plaća, o neisplatu doprinosa za mirovinsko i zdravstveno osiguranje i drugim obvezama koje poduzetnici imaju i prema radnicima i prema državi, a treba zaista podsjetiti zašto je do toga došlo. Naime trebamo se svi prisjetiti da je Zakonom o platnom prometu koji je donijela oporba, a nekadašnja SDP-ova Vlada, dakle u onom razdoblju 2000. do 2003. godine konkretno Zakon o platnom prometu donesen 2002. godine. Tim je zakonom ukinuta odredba važna da poduzetnici dakle ne mogu isplatiti plaću ako, ne mogu isplatiti plaću ako ne plate i doprinose i za zdravstveno i za mirovinsko i sve ono što slijedi. Oni su ukinuli tu odredbu, a moramo se prisjetiti da su tada djelatnici zaista imali obvezu i odredbu da kontroliraju sve plaće, imali su dakle pregled žiroračuna, vidjeli su da li je neka, neki poduzetnik u blokadi, dakle sve je bilo na jednom mjestu, i oni su to zaista kontrolirali, i moram reći da su se svi računovodstveni djelatnici zaista i bojali i donijeti onu dokumentaciju vezanu za isplatu plaća da nešto ne bi bilo u redu. No Zakonom o platnom prometu 2002. godine nema više kontrole, donose se virmani koji prolaze, jer zakon to više ne traži. I možemo slobodno reći da je taj Zakon o platnom prometu možda i doveo do toga da poduzetnici jednostavno postanu, ono kako ste vi rekli više nema one kulture ponašanja, nego ono sloboda, ja ću isplatiti toliko koliko hoću, i kad su djelatnici, kad radnici dođu da trebaju ići u mirovinu onda se ispostavi da nisu uplaćivali doprinose za mirovinsko osiguranje. Evo to je jedan primjer zakona koji je donijela tadašnja Vlada, odnosno sadašnja oporba, donijeli su oni joiš niz zakona, govorio je gospodin Šuker o osobnom identifikacijskom broju, koji je zaista važan da bi vi mogli kontrolirati koje obaveze netko ima, i na taj način dakle vidjeti da li netko nešto u nečem griješi. Donijeli su oni zakon također da se ovrhe skidaju sa bivšeg … [[Ne razumije se.]] , da to ide na banke. Banke niti su bile educirane, dakle morale su se organizirati. Ono što je bilo dobro, oni su to prebacili. I što se dogodilo? Da smo morali donijeti onaj novi Zakon o prisilnim ovrhama, koje sada radi FINA. Dakle mogli bi reći vezano i iz ove neisplate plaća, neisplate doprinosa, nelikvidnosti samih ovrha, ja bih rekla jednog, nekih nezgodnih možemo tako reći situacija zaista su krivi zakoni koje je donijela oporba.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolegice, to ukinuće tih odredbi tog zakona bilo je pogubno za hrvatsko gospodarstvo, ali i za hrvatsko društvo. Iz toga su proizašle sve one radnje koje su dovodile do raslojavanja društva, do naglog bogaćenja vlasnika i direktora isključivo na štetu svih ostalih i zaposlenika, ali i vjerovnika. Toliko je toga prijavljeno u stečajnu masu, a nikad nije naplaćeno. Nekada, sa sjetom se moram prisjetiti, DVO-a i redoslijeda plaćanja. Zamislite 20 godina smo toliko napredovali u tehnologiji, a toliko zaostali u financijskoj disciplini i poslovnom ponašanju, toliko se unijelo nemorala u poslovno ponašanje. Zapravo bismo tu trebali najviše napredovati, a nazadovali smo. Zato pozdravljam ovaj zakon što će sprečavati to nazadovanje i biti temelj budućnosti. A što se tiče isplate plaća, ma samo Hrvatska pozna bruto jedan, bruto dva. Da može netko isplatiti plaću, a ne može doprinose. U inozemstvu, u civiliziranim državama je plaća plaća. Nema bruta jedan i bruta dva. I to morat ćemo jednog dana i taj dio urediti. A za ove koji su toliko zla nanijeli, toliko obogatili svoje devizne račune u inozemstvu i kunske u Hrvatskoj, a osiromašili svoje radnike i one s kojima su poslovali jedino mi pada na pamet ona – prije će deva kroz iglene uši.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Marić očigledno je vaš istup bio vrlo nadahnut pa je izazvao ovako veliki broj replika. Ja bih se samo osvrnuo na onaj dio kad ste govorili o bankama. Pa ste spomenuli i Dubrovačku banku. Pa čisto radi jasnoće pred javnošću hrvatskom treba reći da je ta banka sanirana i da je nakon sanacije prodana bila prvom nekom šarlemanjfon. Ja mislim da nitko i ne zna što je to šarlemanjfon, 2002. godine. Dakle, u vrijeme dok je bila koalicijska vlast. I to je prodana za 185 milijuna kuna. U isto vrijeme u tom trenutku država Hrvatska je dugovala toj istoj banci po osnovu izvlaštenja hotela i sve one imovine koja je bila vezana uz privatizaciju itd., naknadu kasnije, po toj osnovi je država dugovala toj banci 500 i nešto milijuna kuna. Dakle, isto vrijeme. I treba im isplatiti u roku još 3 godine. A banka je prodana za 185 milijuna kuna, a država treba uplatiti još 520 milijuna kuna. Da bi nakon godinu, dvije dana taj isti šarlemanjfon naravno prodao to za duplo više novoj banci ili puno više. Ja sad ne znam točno podatke, sad ćete vjerojatno vi to potkrijepiti. A nakon toga je ta ista nova prodala to OTP-u i danas je to OTP banka. I bilo bi doista zanimljivo vidjeti koliko je zapravo oštećena država. Ja sam već postavio 2 puta pitanje oko prodaje Dubrovačke banke, to je jedna katastrofa gdje su i djelatnici oštećeni itd., itd. Ali je činjenica da je Račanova vlast to napravila na način da je zapravo oštetila državu i nitko ne odgovara. Istovremeno su prodavali hotele na katastrofalan kriminalan način, istovremeno u Dubrovniku, i to sve u vrijeme Račanove vlasti. I da samo spomenem, maloprije je kolegica Majdenić rekla o Zakonu o platnom prometu, pa treba prisjetiti građane da su 2002. izmijenili Zakon o stečajnom postupku u kojem su radnike stavili u drugi isplatni red pa smo onda opet mi morali vraćati u prvi isplatni red itd.
Odgovor na repliku.
Kolega Matušiću, u vrijeme poslovanja Dubrovačke banke bila je propisana stopa obvezne pričuve od Središnje banke 30%. Godinama je Dubrovačka banka uplaćivala 10%. Nitko za to nije odgovarao, a guverneri primali nagrade za takav nadzor banaka. Kad govorite o prodaji, OTP je platio 50 puta više cijenu nego što je država prodala za 175 milijuna kuna. Ali, slično je i sa Slavonskom bankom. Država je dobila 4 milijuna eura za prodaju, a platila štetu 40 milijuna eura zato što je prodala. I to zbog toga što nisu neki tzv. "kreditni plasmani" bili naplativi. Kasnije se ispostavilo da su svi ti kreditni plasmani proglašeni prethodno nenaplativim od Središnje banke bili 100% naplativi. I nitko nije odgovarao ni u Narodnoj banci ni u Slavonskoj banci. A zamislite da se na sud za interese države nije htio nitko odazvati iz Središnje banke, da nije nitko htio svjedočiti. Naravno da smo spor izgubili. Hvala.
I gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mariću, drago mi je da donosimo ovaj zakon, osobito nakon vašeg izlaganja, jer ste me uvjerili da će puno toga biti bolje nakon donošenja ovoga zakona. Spomenuli ste vojsku onih koji su oštetili, pljačkali Hrvatsku. Među njima neki su, sada kažete, ušli i u molitvene zajednice. Ja mislim da je dobro da su ušli u molitvene zajednice, ja mislim da je dobro bez obzira što su radili i što su činili, jer vjerujem da kriminal i pljačku nisu činili vjernici, nikada. To nisu bili ni bivši komunistički direktori, dakle koji su zapravo preuzeli hrvatska poduzeća, neovisne države Hrvatske, ali nisu to bili niti oni koji su imali neke druge iskaznice u svom džepu, a činili su tako. Jer nisu sigurno bili vjernici. Žao mi je također što danas kolega Mariću nema ovdje onih među nama ovdje u ovom Saboru koji su uvijek čistih ruku, koji su bez grijeha, mirne savjesti, kojima ne treba ići ni u molitvene zajednice niti biti vjernici jer su bezgrešni. Koji štite u svojim redovima sve one koji čine kriminal i koji niti ne sudjeluju u ovoj raspravi. Najvjerojatnije neće dati ni glas za ovaj zakon. Dakle, kod nekih nema ni traga u ispitu vlastite savjesti ili kolektivne ako treba u grupi koju oni predstavljaju. Niti ne sudjeluju, a pretendiraju doći na vlast. Evo dakle zaključio bih, zapravo u ruci mi se nalazi jedna knjižica, nosi naslov "Ispovijest ruskog hodočasnika", a zapravo govori o nesreći, ja ne mislim da su sretni ovi koji su ostvarili to što su ostvarili i na način na koji su ga ostvarili i kao liječnik mislim da imaju veći tlak, više masnoća, umrijet će nemirne savjesti itd. Prema tome dakle, Bože daj u Hrvatskoj svim ljudima dovoljno, a nikome da dođe do nekakvoga bogatstva na koji su neki dolazili jer iskreno mislim da je to nesreća. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Kolega Bagariću na blagdan Gospin bio sam na jednoj misi, u jednoj maloj crkvici gdje je govor držao jedan franjevac iskusni i kazao da u Hrvatskoj ima previše vjernika a malo duhovnosti, i da je tu ogromna disproporcija, ne može nikada biti previše vjernika ali ima više nego duhovnosti a zapravo to ide jedno s drugim. Nemam ja ništa protiv svih, dapače što više članova zajednice, ali da su tamo istinski a ne deklarativni vjernici, da su tamo i duhovni ljudi, a ne samo vjernici za javnost, i da nisu tamo oni koji su sudjelovali u raznim dogovorima i stvarali ono kada su dogovori padali i bili sudionici, a mole se Bogu da oni ne padnu, e za takve nisam. Jer i oni danas utječu da crkveni novac ide u privatne banke gdje se može vrlo lako, čitali ste vi u rizične plasmane i nagovaraju na razno razne aktivnosti koje nisu sukladnosti u poslovanju crkve. Vidite nova afera koja je bila u Istri oko čega i zbog čega, nikada to ne bi istinski vjernici sudjelovali u tako nečemu. Hvala lijepa.
gospodin zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državna tajnica sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Da ne bude baš sve crno bijeli svijet treba podsjetiti da kazneni zakon i danas je na snazi i danas se donose presude, danas se vode postupci i danas oni koji krše pravo koji se ne ponašaju sukladno pozitivno pravnim propisima ove zemlje, završavaju ili na sudu, ili u zatvorima da ne ispadne da donosimo danas novi suvremeni Kazneni zakon a da do jučer nije bilo zaštite a od sutra će ona biti puno bolja. Ono što je bilo važno i potrebno nakon 12 izmjena postojećeg Zakona, donijeti ovaj novi, Europski, suvremeni kazneni zakon koji je u duhu vremena u kojem živimo u duhu ulaska Hrvatske u europsku uniju i svakako preuzimanje pravne stečevine Europske unije, suvremenog svijeta, nešto što je dakle praksa i tradicija u Europi a kod nas s ovim novim kaznenim djelima, novim glavama Kaznenog zakona proširivanjem Kaznenog zakona učvršćujemo samo onu pravnu sigurnost u Republici Hrvatskoj koja je toliko potrebna s obzirom da smo čuli za sve probleme koje smo čuli u prethodnim raspravama posebno što se tiče gospodarskog kriminaliteta, neisplata plaće radnicima, neuplata doprinosa i sve ono što zbog ovih novih okolnosti u kojima se živi i radi, suvremene tehnologije, modernizacija društva i sve ono što je preduvjet suvremenog života sigurno dovodi do nekih novih prekršaja, do nekih novih kaznenih djela za koja do jučer kazneni zakon nije znalo ili nije poznavao kaznena djela. Što je društvo naprednije to su i nova kaznena djela koja je teško otkriti ali kada se otkriju i posljedice što smo vidjeli kroz rasprave sigurno takva kaznena djela nađu mjestu u kaznenom zakonu. Ovaj Kazneni zakon koji je pred nama to je novi konačni Kazneni zakon i treba podržati jer on u svakom slučaju štiti pravnu sigurnost Republike Hrvatske tako i svih građana svih ljudi koji žive u Hrvatskoj a sam Zakon se nastavlja na Ustav Republike hrvatske dakle na temeljna ljudska prava. Zakon je potreban da se u okvirima onoga što se zove zaštita pravnog poretka kroz Kazneni zakon se nađe ono što je kazneno djelo da svatko tko počini kazneno djelo za to kazneno djelo bude kažnjen. Neke su rasprave pokazale probleme, neke su rasprave pokazale da ove odredbe koje su u Kaznenom zakonu sigurno će naći neke zamjerke u praksi dok ono postane provedivo na sudovima, dok se pokaže u dokaznim postupcima je li sve ono što je dobro u Kaznenom zakonu zaista dobro da li se zaista do kraja provodi ono što je Kaznenim zakonom predviđeno. Danas se puno govorilo i o novim kaznenim djelima, kleveta, sramoćenje, ono što je sigurno važno istaknuti ne smije se dozvoliti nikome da se u javnom interesu skriva iza namjere da se nekome štetno nanese šteta bilo ugledu bilo časti, bilo njihovim obiteljima, iako je krupni kapital i novac iza onoga što se krije iza kleveta i sramoćenja onda je žalosno jer to može kroz novine i kroz televiziju može se 7 dana nekoga blatiti i ocrnjivati a da se u jednom malom ispravku ili nečemu što se kaže kao mala obavijest da je taj čovjek oslobođen i da nije bilo dokaza da se protiv bilo koga vodi postupak. To je loše, i nisam siguran jeli dovoljno samo novčana kazna za izvršitelje kada je u pitanju sramoćenje ili to treba pooštriti jer zaista ako netko savjesno i namjerno nekome nanosi štetu, a samim time dugoročnu štetu koju nije moguće popraviti onda je sigurno da bi ta kazna trebala biti puno jača i veća od novčane kazne. Ispada da netko tko može priuštiti plaćanje novčane kazne može biti oslobođen, a šteta koju je nanio nekome može biti trajna i može totalno pokopati čovjeka bilo u njegovom javnom radu, bilo njegovu obitelj, a time ono što je zajamčeno ne samo kaznenim zakonom nego i Ustav Republike Hrvatske i svim drugim zakonima gdje se svakome jamči i jednako pravo na rad i jednako pravo na slobodno javno mišljenje, tako da ne ispadne da sada u ovom suvremenom svijetu ukoliko mediji imaju puno novca da se mogu izvući na način, eto to je tako mi plaćamo kaznu, nismo znali, nismo htjeli, sve smo radili u javnom interesu. Dakle, tu možda malo neke stvari treba razgraničiti ili možda pojačati ukoliko se bude pokazalo u praksi da to nije dobro. Ono što je za ovaj Kazneni zakon također dobro što su kaznena djela zlouporabe droga također pooštrena, što nema odstupanja od onoga da se droge drže za osobne potrebe, jer danas je to osobna potreba, sutra se podijeli sa svojim prijateljem, pa sa susjedom, onda je to zlouporaba droga što zaista treba biti odrednica našeg Kaznenog zakona da tu smo do kraja jasni da svatko onaj tko čini zlouporabe droga čini kazneno djelo da će biti po kaznenom zakonu kažnjen. Što se tiče spolnih delikata, također je dobro ovo novo rješenje u KZ da se ne traži samo prisila, nego da nema i pristanka i da se po novom kaznenom zakonu kažnjavaju klijenti jer ne može se nitko izvući da nije znao o čemu se radi, pa da jednostavno samo se događa da se plati kazna nekakva i da se počinitelj izvuče. Dobro je što se u ovaj Kazneni zakon implementiraju svi oni međunarodni propisi, ugovori, konvencije što se novim Kaznenim zakonom u jednom novom obliku štite i prava djece, i zlouporabe prava djece, i što se na razini kvalificiranog kaznenog djela stavlja i nasilje u obitelji, sigurno je da nasilnici, nasilje u obitelji ne treba biti izvan okvira kvalificiranog kaznenog djela, jer svatko netko takvo djelo ponavlja i ugrožava svoju djecu, svoju obitelj treba imati mjesto ne na slobodi nego u zatvorima, jer takvi se ljudi ne smiju kriti ni iza jednog pravnog i pozitivnog zakona u Republici Hrvatskoj. Ono što je dobro za kazne, dobro je što se zbog rasterećenja zatvorskog sustava, ove uvjetne osude ove kazne koje su bile do 6 mjeseci a sada do godine zatvora zamjenjuju radom za opće dobro. Taj rad može imati posebne naputke, posebne namjene da ne ispadne da taj rad za opće dobro samo neko sjedenje nego da se zaista ova prazna rasterećenja zatvora jer rehabilitacije za opće dobro zaista u punom obliku iskoristi. Dobro je što se kazna individualizira, novčana kazna prema prihodima počinitelja, dobro je što to ne može više biti rasterećenje, da netko ima više ili manje, nego što se procjenjuje po tome dohotku, dobro je što se naplata traži putem porezne uprave, dobro je što se takva kazna može zamijeniti kaznom za opće dobro, pa postoji zamjena za opće dobro i prisilna naplata, da tek onda slijedi kazna zatvora, jer za ovakva kaznena djela možda zaista nije potrebno izricati zatvorske kazne. Isto tako ovaj Kazneni zakon govorili se i o ovim kaznenim djelima obijesne vožnje bez posljedice, nije dakle potrebno da nastane smrtna posljedica nego je potrebno kažnjavati i ovakvu obijesnu vožnju jer ona sigurno u velikoj mjeri ugrožava sigurnost i stabilnost. Pa u krajnjem slučaju ako i nije izazvana smrtna posljedica ili prometni prekršaj sigurno je da treba takve ljude upozoravati jer danas su prošli bez neke posljedice sutra će možda ta posljedica biti peterostruko veća pa je dobro da se i ovo kazneno djelo našlo u novom Kaznenom zakonu. Isto tako naglasio bih da je što se tiče kaznenog djela primanja i davanja mita isto tako dobro pooštravanje kazne, da su ove kazne povećane od 1 do 8 godina zatvora ili 1 do 5 godina zatvora, zavisno o kakvom se djelu mita radi. Sve ovo unaprijed rečeno sigurno je da doprinosi jednom kvalitetnom, modernom, europskom Kaznenom zakonu i siguran sam da će ovaj zakon u primjeni imati bolje odjeke nego što su imali dosadašnji zakon. Ali kažem ne treba zaboraviti da je jučer bilo zaštite prava, da ga se štiti i danas, a da ćemo ga sutra štititi puno bolje jer se radi zaista o jednom modernom europskom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Replike, prvo gospođa zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Pa uvaženi kolega Salapić naravno podržat ću i ja ovaj Kazneni zakon. Pa htjela sam reći samo nekoliko riječi vama u replici zašto je on suvremen europski kazneni zakon. Pa evo kada se radi o ovom poglavlju kaznena djela protiv okoliša vidimo nekoliko članaka koja su nova u Kaznenom zakonu, a to je ispuštanje onečišćavajućih tvari s plovnog objekta, zatim uništavanje zaštićenih prirodnih vrijednosti, uništavanje staništa, trgovanje zaštićenim prirodnim vrijednostima. Ovoga Zakona je novo unutar zakona, ovo nikada nije bilo unutar zakona. I tu su kazne od 3 do 5 godina, zavisi da li se bude kvalificiralo kao iz nehaja ili teško kazneno djelo. Osim ovih svih drugih članaka koji se odnose na kazneno djelo protiv okoliša dozvolite samo da se osvrnem na jednu, a to je ubijanje ili mučenje životinja. Drago mi je ovaj članak odnosno da je usklađen sa Zakonom o zaštiti životinja, zato jer vrlo često i slušamo i čitamo na koji se način životinje mogu mučiti, a najčešće se tu radi o neki ne samo prijevozu i odvozu životinja, nego o klađenjima, o borbama pasa, o mučenjima najgore vrste. Drago mi je da je uveden novi članak vezano uz to, da će se životinje koje se na taj način muče naravno da će se one oduzeti i jednako tako da će biti kazna do 2 godine zatvora. Ono što je jako važno reći u tom dijelu je protuzakonit lov i ribolov. On je ovdje objedinjen. Prije smo imali posebno zakon o lov i ribolov objedinjen i lov i ribolov koji se odnosi i na slatkovodno i morsko ribarenje. A jednako tako evo ono što je meni bilo malo još drago to je pustošenje šuma i ovdje je povećana kazna koja ja prije bila minimalna, a sada je povećana na tri godine. I to je doista u ovom segmentu znak da se radi o jednom suvremenom i europskom zakonu.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažena zastupnica Sumrak, upravo je ovaj dio glave Kaznenog zakona zaštita okoliša, jedna od novina, preuzimanje pravne stečevine EU i implementacija svih međunarodnih ugovora i dokumenata i konvencija i sigurno je našlo svoje mjesto u ovome zakonu. Ono što je važno tim se kaznenim djelima narušava zdravlja i život ljudi. Narušavanjem okoliša dovodi se u opasnost životi ljudi. Imali smo nekoliko slučajeva ja mislim da je to bilo u Karlovcu kada je štetnim emisijama iz jednog poduzeća osoba slučajno nastradala i izgubila život samo što se našla na mjestu gdje se štetna tvar izlijevala bez kontrole i bez onih suvremenih standarda zaštite okoliša odnosno transporta takvih tvari iz poduzeća. Vidjeli smo snimke na internetu, spomenuli ste životinje koliko je jedan slučaj potresao javnost kada su se oni mačići bacali u vodu, kada su se ljudi ismijavali sa time. Sigurno je da ovakva predviđena kazna i kaznena djela dovode u red i takove ljude koji bez obzira mogu ne radi se dakle o ljudima nego o životinjama uništavati i javno dobro ali i ugrožavati zdravlje i život kako ljudi tako i životinja. Sigurno je da je članstvo Hrvatske u EU najviši standard i da će ovaj zakon definitivno vratiti prekršitelj u okvire zakona jer su predviđene zaista stroge kazne. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Gospodine Salapiću malo ću komentirati ovo što ste postavili kao jednu moguću tezu za raspravu daljnju u nekom budućem zakonu, a to je pitanje zatvorske kazne u slučaju kaznenih djela protiv časti i ugleda. Naime, kao što znamo radna skupina koja je izrađivala prijedlog ovog zakona u kojoj su bili eminentni kazneno pravni stručnjaci jest predložila među inim i za teške oblike ovih kaznenih djela i zatvorsku kaznu poglavito ukoliko se ona pronosi putem medija na širem skupu i ako postaje dostupna širem krugu, uključujući tu i europsku praksu. Dakle, točno je da niz zemalja ima predviđenu takvu kaznu međutim bilo je snažnih prigovora iz medijskih krugova. Ja na kraju krajeva mislim da je i dobro da nije zapriječena zatvorska kazna jer se ona i prema stipulaciji sadašnjega zakona a i ovoga nikada ne bi mogla niti primijeniti. Dakle, sadašnji zakon ima jednu stipulaciju otprilike ako se dokaže da je to prenijeto namjerno da bi se naškodilo nečijoj časti i ugledu, praktički je tu namjeru nemoguće dokazati i nitko nikada ne bi došao pod udar te sankcije, a vječito bi bilo da kazneni zakon je restriktivan da on onemogućava slobodu medijsku itd. iznošenja činjenica u javnom interesu. Međutim, evo nedavno jedan bestseler švedski sigurno ga je 90% novinara pročitalo, on počinje tako da jedan švedski novinar opisuje da upravo odlazi na izdržavanje zatvorske kazne od 3 mjeseca jer je objavio nešto što nije provjerio da je istinito prije objave u odnosu na jednog poduzetnika. A ja bih rekla da u današnjoj stipulaciji to će možda biti opet problematično jer u slučaju klevete zakon kaže da tko za nekoga iznese ili prenese neistinitu činjenicu koja može škoditi njegovoj časti i ugledu znajući da je neistinita. Vrlo će teško bit dokazat da je netko znao, reći će nisam znao, ja sam prenosio nešto što sam čuo, nisam znao da je neistinito, a nije, trebalo ja mislim biti stipulirano ako je siguran da je istinito da jedino tada smije prenositi jer će u svakom slučaju se ispričavat svojim neznanjem o istinitosti te činjenice. I stoga će i ova stroga zapriječena kazna od 500 dnevnih iznosa biti ja mislim u praksi teško primjenjiva, a itekako bi bila značajna za primjenu.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Pa evo gospođa Lovrin je zapravo odgovorila, odnosno repliku koju sam ja htio upotrijebiti gospodinu Salapiću izrekla. Dobro je da je ova jedna kako se ono kaže je li čaša poluprazna ili puna, dakle govoriti o činjenicama kada je netko siguran da je informacija istinita pa je prenijeti ili pak ne znati da je istinita pa je prenijeti. Ali gospodin Salapić je rekao u svom izlaganju da vrlo često iza tih kleveta ili sramoćenja stoji krupni kapital. Ne stoji samo krupni kapital nego se takve stvari upotrebljavaju i za denunciranje i političkih protivnika, dakle političkih protivnika, rivala, partnera, neću reći neprijatelja jer ne volim tu riječ. Dakle i politika, ne samo krupni kapital stoji iza ovakvih stvari. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Pa siguran sam, kolega Grubišić, da se iza nekakvih namjernih sramoćenja i kleveta krije politika jer evo prazna je sabornica danas, bila je jučer, siguran sam da se krupni kapital iza medija može uključiti u političku kampanju pa i u želju da jedna politička opcija, u ovom slučaju HDZ sa svojim partnerima izgubi vlast. Pa upravo smo svjedoci da su feljtoni i romani zadnjih mjeseci, a posebice zadnjih dana lažnih informacija, kleveta i uvreda na račun Hrvatske demokratske zajednice u svim mogućim medijima. U svojoj sam raspravi rekao ne da treba kažnjavati novinare kaznom zatvora nego da treba razmisliti što je to javni interes koji se prenosi u medijima, je li javni interes staviti se izravno u bilo koju političku opciju pa izravno lobirati za rezultate izbora i lažno navoditi biračko tijelo. Nažalost, ako nešto se sedam dana ponavlja ili deset ljudi već počnu razmišljati što se tamo dešava, je li to tako ili nije, čak i ta sumnja je opasna u jedno razumno, jedno normalno ljudsko razmišljanje je li to u redu i što je to javni interes. Teško je to dokazati, ali sam u svojoj raspravi htio istaknuti da se po tom pitanju treba poraditi jer će se sigurno u praksi pokazati da ovakvo rješenje zaista nije dobro i da će se ukoliko se iza medijskih kuća krije krupni kapital, a on se krije, zaista dogoditi jedno veliko zlo, a to je da će se nedužni ljudi, ljudi koji ništa nisu prekršili, niti jedan zakonski propis naći na stupu srama, a da im nitko neće dati priliku poslije toga da se zaista kaže što je bilo nego će se u jednom kratkom, malom napisu … [[Ne razumije se.]] reći oslobođen optužbi jer nije bilo dokaza. E to je loše jer onda taj slučaj nema pravo na isti odgovor, nema pravo na isti tretman nego se nalazi u neravnopravnom položaju. I to je ono što sam ja u svojoj raspravi htio naglasiti, to je jako opasno.
I gospođa zastupnica Marijana Petir, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Salapiću, slažem se s vama kad govorite o tome da je dobro da ovaj Kazneni zakon nije rezultat nekih pritisaka već da je rezultat razgovora sa strukom, sveobuhvatnih razgovora i da je na tragu onog što moderna društva imaju. I dobro je da se nije popustilo pritiscima onih koji su željeli da kroz ovaj Kazneni zakon se dekriminaliziraju droge jer upravo ti i takvi očigledno imaju neke drugačije interese, a jedan od njihovih interesa je udar na hrvatsku obitelj. Poznato je da je droga zlo, da uništava pojedinca, da uništava obitelj, pa onda uništava i cijelo društvo. I dok oni koji zarađuju na preprodaji droga trljaju svoje ruke nad svežnjevima krvavih novčanica neki drugi propadaju, njihove obitelji propadaju i onda naravno imamo društvo koje nije onakvo kakvim bi željeli. Obitelj je prva škola međuljudskih odnosa, obitelj je mjesto gdje učimo svoju djecu jeziku i kulturi, to je mjesto gdje učimo svoju djecu moliti Boga, gdje učimo svoju djecu hrvatskoj himni, ali gdje ih i učimo kakvi ljudi trebaju biti. Svi oni koji predlažu zakonska rješenja i vrše javne pritiske putem različitih društvenih skupina i lobija i koji žele udariti na obitelj i koji su pokušavali to i kroz neke segmente Kaznenog zakona trebali bi se doista posramiti, a možda zato što se i srame danas nisu ovdje.
Odgovor na repliku.
Uvažena kolegice Petir, u potpunosti se slažem sa svime što ste rekli. Zaista je bilo nužno ovo zadržati u Kaznenom zakonu. Jedan sveopći problem društva u kojem živimo, posebice među mladima je što i ovakav način koji dolazi iz redova, posebice SDP-a, način podržavanja da se lake droge dekriminaliziraju i da ljudi koji svojom i školom i svojim životom trebaju naučiti prve korake da bi došli do radnog mjesta, da bi osnovali svoje obitelji, nađu se u nedoumici da razmišljaju o tome je li to zaista dobro ili loše. Po meni je to sramotno. Osim droge veliki problem je alkohol. Danas možemo zaći u noći u 2, 3 sata velika većina mladih ljudi je u alkoholiziranom stanju, vjerojatno je pod utjecajem droga. Tu se postavlja pitanje što lokalna zajednica sa takvim slučajevima radi, tu se postavlja pitanje ugrožavanja sigurnosti, a tu su i moguća kaznena djela koja se u takvim stanjima počinjavaju bez da su ljudi svjesni što rade, posebice mladi ljudi. Zato se slažem s vama, sigurno je ovo kazneno djelo trebalo zadržati, ali sigurno treba pojačati mjere kontrole, restrikcije na svim razinama, a posebice na ovim razinama javnoga života mladi gdje se kreću jer sigurno da nije dobra poruka iz Hrvatskoga sabora da se govori o tome da bi trebalo dekriminalizirati droge i da bi trebalo dati mladima na odluku da sami odluče je li to dobro ili loše za njih. Sigurno je to opasnost i za stabilnost države i Hrvatska demokratska zajednica ni u kom slučaju to nikada neće dozvoliti, a vjerujem i vaša stranka, zajedno smo u istome razmišljanju. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo, ja ću uvodno isto tako podcrtati, podvući da je postojeći Kazneni zakon donesen 1998. godine, da je on mijenjan. Dakle, izmjena i dopuna je bilo ukupno 12 i da je i u tom smislu potreba donošenja novog Kaznenog zakona. Kada se tome pridoda da je upravo ovaj zakon usklađen sa svim relevantnim dokumentima Europske unije, dakle Europe koji tretiraju problematiku kaznenog zakonodavstva pred nama je to u konačnoj verziji, kao konačni dakle jedan novi suvremeni europski Kazneni zakon. Međutim, treba naglasiti i one, razviti i one elemente ja sam ih sistematizirao u sedam osnovnih u smislu razlika, između prvog čitanja i konačnog prijedloga zakona. Dakle, da vidimo što se to u međuvremenu ili kroz raspravu, kroz odbore, kroz dakle stav stručne ili druge javnosti izmijenilo u odredbama predloženog zakona od prvog čitanja do konačnog prijedloga zakona. I u prvom redu bih naglasio, dakle to je taj prvi elemenat kazneno djelo neisplate plaće koje je doživjelo ili sada je modificirano i to po mom mišljenju dobru. Dakle, kvalitetnije rješenje da se u biće kaznenog djela uz plaću ugrade i porezi i doprinosi, dakle dobrovoljno mirovinsko-invalidsko osiguranje, a s druge strane da se kriminaliziraju samo one situacije kada je uistinu poslodavac dakle sa namjerom svoje trgovačko društvo kao pravnu osobu doveo u tu situaciju s ciljem da tu plaću ne isplati. Drugi element kog treba apsolutno naglasiti isto tako predstavlja razliku u odnosu na prvo čitanje, jer je usvojena i primjedba saborskog Odbora za pravosuđe gdje se za najteže oblike kaznenih djela zastara produžuje sa 30 na 40 godina. Apsolutno prihvatljivo rješenje i mislim da je to potrebno. Usvojene su i one primjedbe koje se odnose na suzbijanje i zlouporabe opojnih droga i usvojene su u onom smislu kada se u tu grupu opijata naravno uvrštavaju i svi oni opijati ili supstance zabranjene u športu. Znači, govorimo o dopingu i apsolutno taj doping kao nešto što je zabranjeno i što iz sporta treba odstraniti treba ući u samo kazneno zakonodavstvo u smislu same zabrane. Usvojena je, zašto i to ne naglasiti, to je bila primjedba Hrvatske odvjetničke komore da se kazneno djelo nadripisarstva ponovno vrati u kazneno materijalno pravo. Međutim, i ono je ovdje modificirano. Dakle, blaže je ako se radi uz naplatu zapriječena je i blaža kazna. Ali moje je osobno mišljenje da apsolutno to treba biti u kaznenom materijalnom zakonu i da je to dobro rješenje i upravo u ovakvom obliku i nomotehničkom izričaju kako je to predviđeno konačnim prijedlogom zakona. Zašto ne naglasiti i razliku u odnosu na prijedloge Ministarstva financija kada govorimo o dobrim sada inkriminacijama, a radi se o kaznenim djelima zlouporabe povlaštenih informacija i zlouporabama u tržištu kapitala. I u ovoj mojoj maloj analizi taj sedmi element koji se treba kao naglasiti, a razlika između prvog čitanja i konačnog prijedloga zakona, a bitna je i novina, i novina je jer je unesen novi članak djelomična uvjetna osuda. Dakle, kao institut djelomična uvjetna osuda prema švicarskom i austrijskom modelu, njihovih kaznenim zakonodavstvima a koja u konačnici ne samo da predstavlja novi institut nego mogu doprinijeti rasterećenju zatvorskog sustava. Nadalje, kada govorimo o ovom sada konačnoj verziji Kaznenog zakona čini mi se da postoje određeni segmenti ili dijelovi Kaznenog zakona koji uistinu imaju reformski karakter. Ili sve ovo što smo ovih 12 izmjena i dopuna Kaznenog zakona sada sistematizirali na ovaj način predstavljaju u izvjesnom smislu bitnu reformu kaznenog materijalnog prava. U prvom redu se radi o osuvremenjavanju gospodarskih kaznenih djela. O njima su kolege i u dosadašnjoj raspravi je dosta toga kazano. Ta gospodarska kaznena djela su zapravo prilagođena funkcioniranju trgovačkih društva na tržištu i svim onim problemima ili tim sivim zonama ili počinjenjima kaznenih djela do kojih se može doći. Mislim da su na pravi način jedan noviji, suvremeniji način. Ona kao takva inkriminirana i da će ove ili predložene odredbe Kaznenog zakona odgovoriti zapravo onome čemu kaza neno materijalno zakonodavstvo služi, a to da će u tom smislu spriječiti ili omogućiti svima da kazne procesuiraju određene oblike nedopuštenog ponašanja. Uvedena je nova glava kaznenih djela protiv radnih odnosa i socijalnog osiguranja. Vrlo je značajna reforma i spolnih delikata. Zatim, izvršena je reforma kaznenih djela protiv časti i ugleda. Vrlo smo imali prilike čuti kvalitetne, argumentirane rasprave upravo vezano za ta kaznena djela, a to su i kaznena djela sramoćenja i klevete i apsolutno treba poduprijeti ta zakonska rješenja. I to zapravo nastojanje da nitko ne može nekoga namjerno sramotiti, nekoga namjerno klevetati i to namjeru do te mjere izražavati čak i zlurado naglašavati, a da ne bude kazneno-pravno odgovoran bez obzira radilo se tu o zatvorskoj kazni, novčanoj kazni. Ja isto nisam za rješenja i ponavljam, ne možemo mi se u društvu riješiti odredbama kaznenog materijalnog prava, da netko za napisanu ili izgovorenu riječ treba nužno ići u zatvor. Ali da neki oblici sankcija moraju postojati i da u sudskoj praksi se jednostavno to mora sankcionirati na način da ove norme zapravo budu i prevencija da se to ne zbiva, da se to ne događa. To kao rješenje apsolutno podupirem. Što se tiče kaznenog djela zlouporabe droga slažem se sa svim mojim prethodnicima koji su spominjali ta rješenja, te kazneno-pravne institute. Zatim, za podržati je predložena i značajna reforma kazni. Usudio bih se reći cijelog tog penalnog sustava gdje je osuvremenjen način i izricanja kazni i po visini i po vrsti kazni. Dakle, ta rješenja apsolutno podupirem. No, čini mi se da i u zastari kao institutu kaznenog prava pa se neki spore je li to institut kaznenog materijalnog prava ili institut kaznenog procesnog prava. Mi kad god pričamo o zastati pričamo o kaznenom materijalnom pravu pa je tako ono kao institut razrađeno i ovim prijedlogom i tu je napravljeno i novo rješenje. Dakle, prihvaćen je onaj model da više nemamo relativnih apsolutnih rokova zastare, da su to znači jedinstveni rokovi. Nema više prekida zastare i izračunavanje svih onih momenata kad zastara se prekida, pa izračunavanje za konkretna kaznena djela što su dobra rješenja kao i ono rješenje kad se tiče što se tiče produljenja ako je prvostupanjska presuda u isteku roka zastare pa da se svi ti rokovi ne bi prebacivali na drugostupanjske sudove u smislu mogućnosti zastarijevanja. Taj zastarni rok postoji, dakle mogućnost da se produžuje za dvije godine koje rješenje je isto tako potrebno podržati. Bilo je govora i riječi vrlo kvalitetnih rasprava vezano, mi ih, uvijek smo ih nazivali tzv. prometni delikti i treba tu podržati sam načelni pristup, jer što se zapravo dogodilo. Kaznena odgovornost bez obzira na nastupanje štetne posljedice, to je bitno, to je bitno za naglasiti, netko tko obijesno vozi, tko vozi 220 na sat, tko vozi pod utjecajem alkohola, tko vozi brzo ispred škola bez obzira nastupila … [[Ne razumije se.]] posljedica ili ne, daj Bože da nije, treba kazneno odgovarati, jer kad nastupi štetna posljedica onda je već kasno. Zato te odredbe apsolutno treba poduprijeti i treba poduprijeti način na koji se pristupilo tom izričaju ili stvaranju tih odredaba u ovom konačnom prijedlogu zakona. Dakle obijesna i složio bih se i svim ovim, o tome smo puno raspravljali i na Odboru za zakonodavstvo, na Odboru za pravosuđe što je sa predmetom počinjenja takvih kaznenih djela, možda bi se takvi počinitelji čak i kad nemamo onu ne daj Bože smrtnu posljedicu i sve one tragedije koje se dešavaju na žalost u promet, da se i u smislu sudske prakse i odluka sudova razmisli o dobrim rješenjima, da se u tim situacijama oduzme prometalo, oduzme automobil kao sredstvo s kojim je ili napravljeno kazneno djelo ili s kojim se može napraviti kazneno djelo, a onoga tko je počinio djelo zapravo mu se onemogućava da vozi to auto ili da dođe u poziciju da napravi ponovno to isto kazneno djelo. Još samo jednu riječ na samom kraju, vidim da mi vrijeme ističe, nisu sve odredbe gospodarskog kriminaliteta nove, naravno da nisu, postoji i kazneno materijalno pravo koje omogućava da se intervenira u svim ovim situacijama kada je počinjeno kazneno djelo. Dakle i sada mi imamo u funkciji sustav i procesnog materijalnog kaznenog prava gdje se mogu ti oblici nepoželjnog gospodarskog kriminaliteta sankcionirati, ali treba kazati da temeljem ovoga zakona osuvremenjene, ili su dodati neki novi elementi ili su naglašeni ne samo kroz biće kaznenog djela, nego i kroz visinu zapriječene kazne ono što u prvom redu treba sankcionirati, primjerice radi primanje i davanje mita je bilo uvijek sankcionirano, uvijek, dakle i u svim ovim izmjenama i dopunama u gospodarskom poslovanju, međutim ovim izmjenama i dopunama … [[Ne razumije se.]] teže kazne u skladu s odgovarajućim međunarodnim dokumentima. I svoju raspravu ću zaključiti upravo onako kako sam je i započeo, dakle kvaliteta ovog modernog zakona je sasvim sigurno i u tome što je on usklađen sa svim odredbama međunarodnog prava koje kad analiziramo ili najbolje prakse koje kad analiziramo upravo želimo imati i u našem kaznenom zakonodavstvo i u tom smislu potpora samom prijedlogu zakona i naravno da ću ga ja osobno poduprijeti. Hvala.
Hvala. Replike. Prva, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Tomljanović, govorili ste o kaznenim sankcijama i o tržištu kapitala, pa samo ću se na to dvoje referirati. Stupanj razvijenosti društvenih odnosa u jednom društvu, zadovoljstvo članova tog društva je upravo proporcionalno broju kaznenih djela, i kaznenih sankcija. Što je manje kaznenih djela to će društvo biti bogatije i sretnije. Ali je tu važno preventivno djelovanje, važno je djelovanje učinkovito i promptno regulatornih i nadzornih tijela, i svih državnih institucija. Ako one djeluju, institucije i ta regulatorna djela ona neće ni biti kaznenih djela toliko. I vrlo često se događa da su upravo regulatorne institucije zakazale. Evo primjerice, ja ću ponoviti za Royal mirovinsko osiguranje, djeluju izvan zakona, nisu licencirani i HANFA ih ne može nadzirati. A tko treba nego državni inspektorat utvrditi je li istina, mogu li oni djelovati na tržištu ili ne, i zahtijevam da državni inspektorat hitno ode tamo. Ali isto tako ovo tržištu kapitala, ova nova odredba da će kazneno odgovarati se za lažno prikrivanje i, prikazivanje i prikrivanje činjenica. To je sjajna odredba. Kako netko može, fond koji lažno prikaže da je uložio recimo u nekretnine i zbog toga bude sankcioniran, onda nasrne na pojedince, a zapravo oni su nasrnuli na zakone, a onaj tko nasrće na hrvatske zakone taj nasrće na državu. Hvala.
Odgovor na repliku.
Pa ja bih uvaženom kolegi odgovorio na repliku naravno a i u onom smislu, mislim da sam ja u jednoj od svojih replika to već i kazao ne mogu se društveni odnosi regulirati isključivo ili samo bez obzira koliko bio važan ili prevažan ovaj zakon kaznenim materijalnim zakonodavstvom. To ste i vi kazali. Apsolutno vas podupirem da sve institucije sistema, dakle svi oni koji skrbe za zakonitost i provedbu zakona apsolutno trebaju biti na jednoj, reći ću to tako civilizacijskom stupnju razvijenih demokracija da bismo imali prave odnose u društvu. I ovaj vaš zapravo teorem da bi bila i definicija kada povezujete stanje sociološkog društva sa, da brojem izrečenih pravomoćnih kaznenih ili nekih drugih presuda, pa moglo bi se to sa sociološkog aspekta možda i osporavati sa pravnog isto tako, međutim ja se zalažem za tzv. uređena društva, za funkcioniranje pravne države na najvišem mogućem nivou, to da se zakoni koji su doneseni budu isti, primjenjuju se na sve jednako s jedne strane, a s druge institucije sustava koje moraju biti jake, koje moraju raditi svoj posao i sinergijom jednog i drugog dobivamo najbolje željene rezultate i u političkom i sociološkom, a dakako i u pravnom smislu tek onda. Inače što se tiče same replike, u odnosu na opet gospodarski kriminalitet ili sankcioniranje te vrste kriminaliteta uvaženi kolega apsolutno vas podupirem.
Gospođa zastupnica Ana Lovrin, replika.
Hvala lijepa. Pa kolega Tomljanović, vi ste samo usput spomenuli pitanje kriminalizacije posjedovanja prometa, proizvodnje, posredovanja u prometu drogama i drugim tvarima zabranjenima u športu. Mislim da to zaslužuje nekoliko riječi o tome, naime ovim novim prijedlogom zadržavanja u Kaznenom zakonu i posjedovanja droge i preprodaje droge i proizvodnje droge, ali drugačijim odmjeravanjem kaznene sankcije mislim da je postignuta vrlo dobra ravnoteža, između toga da se pošalje jasna poruka da je i konzumacija droge i posjedovanje droge, naročito prodaja i posredovanje izuzetno društveno opasno djelo, da treba zaštititi društvenu vrijednost prije svega zdravlja ljudi, ali i vrijednost ako hoćete i gospodarstva, i obitelji, i života ljudi. Dakle, ovim novim prijedlogom je kazneno djelo zlouporabe opojnih droga premješteno iz glave kaznenih djela zaštićenih međunarodnim pravom u glavu kaznenih djela protiv zdravlja ljudi. Ovim novim načinom definiranja, dakle koji određuje da tko neovlašteno posjeduje tvari koje su propisom proglašene drogom ili tvarima zabranjenim u športu da je to usklađeno sa Zakonom o sprečavanju zlouporabe droga. Dakle, to je prvo. Drugo, novim propisivanjem sankcije kazne zatvora do 6 mjeseci, dosada je bila novčana kazna ili kazna zatvora do godine dana. A zakon treba čitati u cjelini. Dakle, svi oni prigovori, i tu treba postići tu ravnotežu, o tome da zbog posjedovanja malih količina droge će se kriminalno inficirati mladi ljudi šaljući ih u zatvor, dakle toga niti je bilo u praksi, premda je zapriječena kazna zatvora, jer se primjenjivao i oportunitet u kaznenom postupku, dakle u progonu, ali jednako tako i institut beznačajnog kaznenoga dijela. A sada želim reći da prema općem dijelu ovog predloženog Kaznenog zakona svaka kazna zatvora do 6 mjeseci će se obvezno nuditi zamjena rada za opće dobro svakom počinitelju i vjerojatno će kroz to izvršenje kazne rada za opće dobro, a ne odlaskom u zatvor zbog posjedovanja droga, mladi čovjek itekako imati prigodu da i kroz sustav probacije dakle da se odgojno djeluje. Prema tome da zaključim, treba se boriti za svaki mladi život, apsolutno. I prije svega osigurati školovanje i posao, ali kad zapadne u pakao droge onda mu i osigurati liječenje i animaciju kroz rad i kroz školovanje. Ali, samom dekriminalizacijom nećemo postići rezultat, na ovaj način šalje se jasna poruka prema svima da uživanje droge, preprodaja posebno, ali uživanje da je to zlo, osobno zlo, obiteljsko zlo i društveno zlo.
Gospodin zastupnik Ivan Šuker, replika. … [[Upadica se ne razumije.]] A odgovor na repliku. … [[Upadica se ne razumije.]] Itekako, da.
Mogu? Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice niti usput, niti premalo evo govorimo o Kaznenom materijalnom zakonu koji ima čitav niz instituta koje treba naglasiti, a za problematiku droga ili kazneno-pravni odgovor na posjedovanje, neovlašteno korištenje i svega onog što to društveno zlo jest, dakle kad govorimo o drogama niti jedna rasprava niti cijeli dan raspravljanja u rad, niti mjeseci rasprava trebaju biti pa ako postignemo da smanjimo taj uistinu veliki društveni problem na barem i za malo veliku smo stvar učinili. Droga i promatrana kao problem uporabe ili neovlašteno trgovanje drogama s pozicija kaznenog materijalnog prava uvijek smo se sporili da li treba dekriminalizirati ili na neki drugi način propisat sankcije vezano za same droge. I apsolutno podupirem vaš stav, vaše mišljenje. Ne dolazi u obzir nikakva dekriminalizacija iz ovih razloga o kojima ste i vi govorili. Ne mogu i nikada nisam mogao prihvatiti one stavove da su posjedovanje malih količina ili preprodaja malih količina da trebaju doći u nekakve druge zone, ne zone kaznenog materijalnog prava. Podupirem da budu ova upravo zakonska rješenja koja su i predložena, a za nekakva beznačajna kaznena djela ili ako se radi o malim količinama i minornim stvarima ima instituta odredba kaznenog procesnog prava kada se takve stvari ili životne situacije ne procesuiraju i nisam za to da u tom segmentu imamo dekriminalizaciju. A zapravo da u tom smislu i skratimo priču, zalažem se za ova zakonska rješenja i upravo ono što ste vi replicirali meni na moje osnovno izlaganje.
Hvala. Sada gospodin zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Tomljanoviću pitanje je da li sve ove probleme o kojima se govori, prije svega da je neisplata plaća kazneno djelo, se može riješiti Kaznenim zakonom. Ja mislim da nekim drugim zakonima koje reguliraju to područje se to treba riješiti tako da stvarno oni koji prekrše to, a ovi svi zakoni ih prije toga sprečavaju ćemo imati nešto što je efikasno. Zašto? Zato što kad govorim o neisplati plaća onda treba vidjeti koji je uzrok neisplate te plaće. Neki to rade namjerno, dakle u jednom poduzeću imaju strojeve, u drugom imaju zaposlene, a s trećim naplaćuju. I normalna stvar da tamo gdje su radnici ne dolaze nikakvi prihodi, onda kad je država isplaćivala prve 3 plaće to poduzeće se poslije u stečaj pa ti radnici dobiju te tri plaće pa ih onda nakon nekoliko mjeseci preko Burze ponovno zaposlite pa dobijete poticaj. Dakle, događaju se stvari koje naprosto nisu dobre. I Kazneni zakon, ako ne riješimo ovo prije, u budućnosti nažalost neće riješiti ništa. Nažalost. Druga stvar, kad govorimo o kaznama i naplati kazni – ajmo pogledati kakvu danas situaciju imamo u pravosuđu i kakvu danas situaciju imamo kod prekršajnih sudova. Porezna uprava je zatrpana sa zahtjevima za naplatu kazni kod prekršajnih sudova koji su od nekoliko stotina kuna kako prekršajnih sudova tako i policijski. A druga stvar kakva situacija je u pravosuđu na sudovima, koliko u ovom trenutku je nenaplaćeno kazni? I nemojmo samo zakonom donijeti nešto, a ne rješavati problem koji u ovom trenutku imamo. Dakle, u ovom trenutku imamo definitivno problem naplate kazne. I mi možemo odrediti da kazna bude i sto dnevnih i tisuću dnevnih dohodaka, ali ako ne usavršimo instrument kako naplatiti te kazne mi u principu nismo napravili ništa. Ja bih onda rekao da ćemo napraviti alibi za nekoga da može nešto raditi, a nećemo mu kaznu moći naplatiti. Koliko je kazni naplaćeno putem javne dražbe imovine onoga tko treba platiti nešto sudu s osnova kazne? Zato nemojmo očekivati ako nećemo primjenjivati sve postojeće zakone da će Kazneni zakon riješiti sve probleme u Hrvatskoj. Neće, nažalost neće riješiti niti problem neisplate plaća za one jadnike koje je netko prevario i nije im isplatio plaće, a istovremeno je za te novce kupio sebi brod ili kupio sebi auto. I na kraju, stečajevi. Ako može, ako ne onda ću to drugi puta? Dakle, elementarna stvar kod stečajeva u Hrvatskoj je u proteklim godinama nažalost da su stečajevi bili u puno, puno slučajeva problem zlouporabe. Prodavala se imovina koja je bila od interesa nekome, a nije se vodio stečajni postupak sa ciljem da ono što je zdravo u tvrtki da ostane i da jedan dio zaposlenih ostane raditi u toj tvrtki i da ta tvrtka sukladno pozitivnim primjerima diljem svijeta nastavi normalno poslovati, ali ne više sa toliko i toliko zaposlenih nego recimo negdje sa 30, 40%. I kad mi počnemo stečajeve voditi na takav način, kad oni koji vode stečajeve počnu se odgovorno se ponašati na takav način da stečaj vode ka tome, pa imate i nekih primjera u Hrvatskoj u zadnje vrijeme gdje nakon stečaja su tvrtke počele dobro poslovati i sjajno posluju. Zašto? Pa zato što se stečaj vodio samo po pravilima struke. Ne treba tu izmišljati toplu vodu, topla voda je davno izmišljena ali ako vi kršite pravila struke onda vas u principu stečajni postupak vodi u kriminalne vode na žalost i to treba jasno reći.
Odgovor na repliku.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Pa žao mi je što me uvaženi kolega shvatio da je moje nekakvo rješenje da ćemo mi riješiti sve neisplate plaća izmjenom Kaznenog zakona ili propisivanje neisplata plaće je zapravo kazneno djelo i da ćemo tu sve probleme riješiti. Upravo suprotno vi u svojoj osnovnoj raspravi i u replici sam naglasio da kazneno zakon i kazneno materijalno zakonodavstvo dolaze nakon poslije da je to tek onaj kraj kada se sankcionira nedopušteno ponašanje. U svojoj osnovnoj raspravi sam čak naglasio da podupirem čak tu izmjenu inkriminacije u odnosu da je neisplata plaća samo kod onih poslodavaca u krajnjoj liniji s namjerom ne isplaćuju i dovode u trgovačko društvo u takvu situaciju namjerno da ne mogu isplatiti plaću. Dakle, što će se dogoditi temeljem ovog Zakona, pa te će se situacije sankcionirati i mislim da ih treba sankcionirati ako do neisplate plaće dođe namjerno ili zloupotrebom nekakvih položaja ovlasti koje netko ima kao poslodavac u odnosu na radnika i isto tako sam pohvalio iznimno rješenje da se u okviru plaće naravno definiraju doprinosi. I svakako se kaznenim zakonom apsolutno neće riješiti neisplata plaća, neisplata plaća je u sferi gospodarstva, neisplata plaća je jedna druga kategorija ali iz svih onih razloga koje smo imali prilike čuti u prethodnim raspravama dobro je procijenjeno da se neisplata plaća u iznimnim situacijama kada dolazi do namjernog ili do zloupotrebe tih pozicija koju ima poslodavac u odnosu na svog radnika kada dođe do toga, a u tim situacijama da se to mora i posebno procesuirati i dokazivati. zaključno uvaženi kolega u teoriji kaznenog materijalnog prava kažu da je to jedan katalog, pobrojanih kaznenih djela sa isključivim ili prvenstvenim zadatkom prevencije. Dakle, nije samo penalistika ili izricanje kazne ili zatvori, ono što gledamo u američkim filmovima u njihovom sustavu, srž, bit, samo kaznenog materijalnog prava, nekada je bitnija uloga prevencije, preventivnog djelovanja tada javno temeljem kaznenog prava ukažemo na nedozvoljena ponašanja i naravno za takva ponašanja odredimo adekvatnu sankciju, mislim da je to slučaj i ovdje, neisplatu plaća ćemo riješiti pojedinim gospodarstvom, na tržištu radom svih institucija a jedna kockica jedan segment u tome svemu će biti i ova norma kaznenog materijalnog prava.
Gospodin zastupnik Damir Sesvečan, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle pred nama je u drugom čitanju prijedlog drugog Kaznenog zakona nakon što smo o njemu u prvom čitanju raspravljali u srpnju ove godine. Predlagatelj u odnosu na prvo čitanje kao što je i u raspravama izneseno uvažio većinu primjedbi i prijedloga zastupnika izrečenih kako na plenarnoj sjednici, tako i na sjednicama radnog tijela uvaženi su dakle i određene primjedbe radnih tijela i one su sada sadržane u ovom Konačnom prijedlogu zakona, to je svakako dobro i svakako doprinosi samoj kvaliteti Zakona. želim naglasiti s obzirom na iznimni značaj i važnost ovog zakona za cjelokupni kazneno pravni sustav je dobro da se pristupilo donošenju novog Kaznenog zakona jer do sada kako smo čuli je važeći Kazneni zakon 12 puta mijenjan, noveliran što je dovodilo do određene neusklađenosti između pojedinih odredbi, a taj zakon je dakle stupio na snagu 2008. godine. Isto tako u međuvremenu je donijet temeljni procesni zakon, Zakon o kaznenom postupku, donijet je i Zakon o probaciji, Zakon o sudovima za mladež i zato je između ostalog isto tako bilo nužno pristupiti sustavnim zahvatima u ovaj temeljni kazneni zakon kao temeljni materijalni kazneni zakon. U svim dosadašnjim javnim raspravama koje su se do sada vodile kao i u raspravi u Saboru u prvom čitanju najveću pozornost privuklo je uvođenje nekih novih instituta, prije svega normiranje kao kaznenog djela neisplate plaće, neuplate doprinosa, zlostavljanja na radu, objesne vožnje, sramoćenja, zlouporaba povjerenja u gospodarskom poslovanju, subvencijske prevare itd. dakle mnogima od tih kaznenih djela je i danas bilo govora. Ja sam u prvom čitanju u svojoj raspravi ukazao na neke druge ne manje značajne novine i institute koji se uvode ovim zakonom. Primjerice važna je novina u načinu normiranja nužne obrane sukladno teoriji normativne krivnje preuzete iz sadržane u ovom zakonu prema kojoj su isto tako izmijenjene odredbe o krajnjoj nuždi. Također bitne izmjene koje se odnose na institut zastare, o njima je bilo govora i danas tijekom rasprave o kojoj su isto tako zbog pravne sigurnosti itekako iznimno važne. Tu je kod zastara novina razlikovanja relativne i apsolutne zastare te rokova zastare, predloženim jedinstvenim rokovima zastare skraćeni su dosadašnji rokovi apsolutne a produženi rokovi relativne zastare. Isto tako je ovdje važno reći da je usvojena primjedba Odbora za pravosuđe pa su rokovi zastare za najteža kaznena djela produženi sa 30 na 40 godina što je naravno jako dobro. Što se tiče nezastarijevanja kaznenog progona za pojedina kaznena djela i dalje su u ovom prijedlogu sadržana kaznena djela genocida, zločina agresije, zločina protiv čovječnosti, ratnog zločina te kaznena djela koja ne zastarijevaju prema međunarodnom pravu. Također obuhvaćena su kaznena djela koja ne zastarijevaju prema odredbama Ustava što je normirano posljednjim dopunama Kaznenog zakona koji smo donijeli u svibnju ove godine a odnosi se na nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije. Isto tako novina i isto tako dobro rješenje ovog Zakona je individualiziranje novčane kazne u tome je isto tako bilo govora u raspravama, radi se o načinu izricanja novčane kazne, važećim Zakonom ona se izricala u dnevnim dohocima a sada se predviđa izricati u dnevnim iznosima koji pojam ne predstavlja samo dohodak nego i počiniteljeve nužne troškove i uzima u obzir cjelokupnu imovinu počinitelja prilikom utvrđivanja dnevnog iznosa. Kod toga se predlaže dakle po uzoru na Prekršajni zakon da se u slučaju neplaćanja novčana kazna prisilno naplaćuje putem porezne uprave, no ako se na taj način novčana kazna ne bi mogla naplatiti ona se treba i predviđa se zamijeniti radom za opće dobro na slobodi, a u konačnici dakle tek kao krajnja mjera kaznom zatvora sukladno uvjetima propisanim zakonom. Također značajna poboljšanja u ovom zakonu učinjena su i u sustavu sigurnosnih mijenja. Predlaže se dakle da uz postojeće sigurnosne mjere obveznog psihijatrijskog liječenja obveznog liječenja o ovisnosti, zabrana obavljanja zvanja, djelatnosti ili dužnosti, zabrana upravljanja motornim vozilima, uvođenje novih sigurnosnih mjera i to obvezan psihosocijalni tretman, zabrana posjećivanja određenih mjesta i druženje s određenim osobama, udaljenje iz zajedničkog kućanstva, zabrana pristupa internetu i zaštitni nadzor po punom izvršenju kazne zatvora. Isto tako u odnosu na važeći zakon brisano je oduzimanje predmeta iz popisa sigurnosnih mjera jer ga se predlaže tretirati kao posebnu mjeru zajedno sa oduzimanjem imovinske koristi jer zakonom definirana svrha te mjere nije ista kao i kod drugih sigurnosnih mijenja. Također se ne predviđa kao sigurnosna mjera, mjera protjerivanja stranca ona se uređuje upravnim propisima pa je tako ta materija uređena Zakonom o strancima. Evo to su neki od razloga zbog kojih ću svakako podržati i podržavam donošenje ovog Kaznenog zakona. Hvala.
Hvala. Replike, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Gospodine Sesvečan, spominjali ste neke nove institute, pa između ostalog jedan u onoj glavi koja se odnosi na kaznena djela protiv ugleda i časti. Jutros je više puta o tome bilo govora. Mene su posebno zaintrigirala ova dva članka koja se odnose na sramoćenje i klevetu. Imam jedno pitanje predlagatelju, a i svima vama, a vi svi znate da slika govori više od tisuću riječi. Nigdje se ne spominje slika niti fotografija niti fotomontaža. Zašto govorimo samo o činjenicama, o nekim neistinitim činjeničnim tvrdnjama pa čak tamo u obrazloženju govorimo o njemačkim terminima … rede, ogovaranje, trač pa se na kraju došlo do najboljeg hrvatskog izraza koji se zove sramoćenje. Pod tim sramoćenjem nije samo verbalno ni činjenica neistinita, nego su i fotografije, fotomontaže. Govorim o ovome jer imam stvarno slučajno vrlo neugodna iskustva na lokalnoj razini u lokalnim medijima. Gospođa Lovrin je spominjala vezano za nemogućnost dokazivanja namjere i da se zbog toga odustalo od moguće kazne zatvora, a da se ostalo samo na novčanoj kazni, mislim da je o ovome trebalo razmisliti i ne znam jeli još uvijek vrijeme za dodavanje nekog mogućeg amandmana. U svakom slučaju zadržavanje ovog instituta u ovoj glavi je isto, odnosno ne samo u ovog glavi nego u ovom Kaznenom zakonu govori da postoji pojačana društvena odgovornost i da ima razloga zašto je to baš ovdje u ovom zakonu i mogu ovo povezati sa povredom tajnosti podataka. I drago mi je da je izjednačena povreda tajnosti podataka sa odavanjem službene tajne i govori se o tri godine zatvora, mislim da treba to posebno naglasiti jer imamo puno primjera odavanja službene tajne i upravnih postupaka i kroz porezne uprave i kroz druge institucije.
Odgovor na repliku.
Slažem se s vama. Želim samo reći nekoliko riječi vezano uz uvođenje novog kaznenog djela sramoćenja u kaznena djela protiv časti i ugleda i evo danas se kroz raspravu puno problematizirala upravo ova formulacija gdje se mora dokazati da ta namjera da je to kazneno djelo konkretno sramoćenje ili klevete, dakle počinjeno sa namjerom. Vidjet ćemo prije svega kako će na to reagirati sudska praksa, kako će o tome sudovi presuđivati u pojedinim postupcima. No u svakom slučaju isto tako se slažem da sa prethodnicima koji su o tome govorili da možda ne bi bilo dobro u ovome trenutku uvoditi kaznu zatvora za ova kaznena djela, jer postoje načini da se i kroz predviđene sankcije suzbije činjenje takvih kaznenih djela. Prije svega tu je važna i ona odredba i nastojanje kroz ovaj zakon da se za kaznena djela za kazne dakle kratkotrajnog trajanja do 6 mjeseci da se zamjenjuju alternativne sankcije prije svega za rad na opće dobro, pa će i to biti posljedica ovakvog normiranja odnosno ovako propisanih kazni.
I gospođa Nevenka Marinović, replika.
Hvala potpredsjedniče. Evo kolega Sesvečan govorili ste o novim institutima, odnosno novinama u ovom Kaznenom zakonu. Ja bih se samo kratko osvrnula da je priroda i prirodne vrijednosti koje su od interesa za RH i uživaju njenu osobitu zaštitu spomenula bih to kao novinu i jedan od još jedne dodatne zaštite dobro upravo ovog područja. To je obuhvaćeno 20. Glavom u ovom prijedlogu zakona. Održiva uporaba prirodne baštine je prioritet koji je važan za mnoge segmente razvoja iz razloga što mnogi razvojni projekti su direktno ili indirektno uključuju prirodu kao sastavnicu okoliša. S obzirom da smo zemlja i turizma i poljoprivrede. Pritisci na okoliš sve su izraženiji posebno na priobalju i na otocima, stoga je potrebna kontinuirana briga za okoliš što smo i do sada radili sa značajnim uredbama. Međutim budući da su pritisci veći, a prostor znatno više cijenimo sada jer smo svjesni tog prostora i tog bogatstva držim da je dobro pojačati tu brigu ali i valorizirati okoliš i uključiti ga u mnoge razvojne projekte. E da ne bi bilo prepreka za takvo nešto držim da su dobre ove odredbe, od članka 193. do 214. koje dodatno zaštićuju kroz kaznene odredbe taj prostor, daju ustvari mogućnost dodatne zaštite upravo toga prostora. Znači da bi se moglo dobro i sustavno štititi ove odredbe, meni se čini da će zaista pomoći u tom dijelu. Hvala.
Gospodin zastupnik Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Sesvečan, spomenuli se zloporabu droga. Nepotrebno je govoriti koliko je zloporaba droga veliki problem za pojedinca, obitelj naravno i društvo u cjelini i isto tako reći da i registar dakle ovisnika,poglavito ovih heroinskih, raste u posljednje vrijeme. I zato zaprepašćuje ovaj pristup, lakoća pristupa naših kolega sa lijeve strane koji tako se lako prema tome odnose. Te lake te teške droge, te razne formulacije. Droga je droga. Veliki … [[Ne razumije se.]] je rekao nekada da alkoholizam počinje sa malom čašicom i pitanje je gdje je okidač. Dakle, skrbiti o zdravlju pojedinca, obitelji i cijelog društva naš je prioritet i u tom smislu držim da jasno određivanje prema ovom problemu zloporabe droga u ovom zakonu je u svakom slučaju dobrodošao. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Slažem se apsolutno sa vama dakle vezano uz normiranje kao kaznenih djela, dakle zlouporabe droge. Svakako ne bi bilo dobro da se odustalo od kažnjavanja, odnosno predviđanja sankcija u onim slučajevima kada se radi kao što su neki predlagali, dakle vi ste i spomenuli tko, kada se radi o posjedovanju manje količine droge kao posjedovanju količine za osobnu uporabu da to ne bi trebalo biti kazneno djelo. Pa reći ću da upravo se ovisnost i zlouporaba droga počinje sa manjim količinama, počinje sa jednim jointom, sa jednom tabletom. Prema tome znamo da su dakle droge, govorili ste i vi o tome, itekako veliko zlo ne samo za pojedinca nego za društvo i državu, dakle za obitelj prije toga i državu u cjelini. Prema tome, mislim da je dobro što je zadržano ovakvo normiranje zlouporabe droga u ovom prijedlogu Kaznenog zakona.
Gospodin zastupnik Frano Matušić, replika.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih također rekao nešto o činjenici da ovim zakonom neće doći do dekriminalizacije posjedovanja lakih droga i to je temeljna razlika zapravo između nas kad govorimo o vladajućoj koaliciji i oporbenih predstavnika kojih ni danas nema. Dakle to je jedna od temeljnih razlika i doista možemo točno vidjeti u čemu se to mi razlikujemo. Nećemo dopustiti dostupnost droga mladim generacijama i ne samo mladim generacijama nego i srednjim i starijim itd., svima onima koji zloupotrebljavaju dakle droge nećemo dopustiti dostupnost, a sasvim sigurno da bi dekriminalizacija posebno lakih droga omogućila još dostupnije dakle te droge mladim generacijama jer se za njih najviše borimo, za njihovu budućnost. Činjenica je da nažalost naši suparnici iz protivničkog tabora, iz SDP-a i ostalih nažalost, nažalost povlađuju, pokušavaju povlađivati, misle da će s time prikupiti neke političke poene, ali sasvim sigurno da to nije zdravo niti za jedno društvo. I u tom smislu doista evo zabrinjava nas i činjenica da oni ni danas ne sudjeluju kao ni ovih dana, da zato primaju plaću. Ja ću još jedanput reći, neki od njihovih članova njihovog kluba ne dolaze cijeli mandat. Njihov glavni strateg SDP-a za ekonomska pitanja gospodin Grčić ja mislim da on nije bio dva puta u ovom Hrvatskom saboru od početka mandata. Nema ga, zašto … [[Ne razumije se.]] , nema razloga, zašto bi on ovdje sjedio u Saboru, bio saborski zastupnik itd. On je glavni ekonomski strateg SDP-a koji se nije pojavio u sabornici četiri godine. Možda dva ili tri puta je bio i to slučajno, ako je valjda bio na proputovanju kroz Zagreb pa je malo onda svratio do Hrvatskoga sabora itd., eventualno u nekim, eventualno možda kakva rasprava, eventualno. … [[Upadica se ne razumije.]] A što govoriti kad njihov predsjednik stranke pojedinačna rasprava 0 rasprava tijekom četiri godine mandata. Istina, čovjeka bole prepone, treba o tome voditi računa, o njegovim preponama, ali 0 rasprava.
Gospodin zastupnik Ivan Šantek.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je opsežni materijal novog Kaznenog zakona o kom smo i ove godine već raspravljali i o kome je povjerenstvo zaista si dao truda da ga uskladi i sa važećim međunarodnim dokumentima kao što su dokumenti Ujedinjenih naroda, pravna stečevina Europske unije, Konvencija Vijeća Europe, pravni standardi Europskog suda za ljudska prava itd., itd., a isto tako je i ovaj novi Kazneni zakon usklađen i sa našim novim Zakonom o kaznenom postupku te ostalim kaznenim zakonima koji vrijede u Republici Hrvatskoj. Ima više bitnih stvari u novom Kaznenom zakonu, međutim s obzirom da već je i rasprava odmakla želio bih reći nekoliko riječi kao član odbora za okoliš, ali isto tako i kao zastupnik koji dolazi iz Sisačko-moslavačke županije, a to je županija koja je poznata po velikim industrijskim kompleksima koji su samim tim i veliki potencijalni zagađivači prostora. I zato mi je drago što su kaznena djela protiv okoliša usklađena upravo sa Direktivom 208/99 o zaštiti okoliša. Dakle na ovaj način, već smo imali situacija u Sisačko-moslavačkoj županiji, konkretno u Sisku, da je u nekoliko navrata određeno poduzeće bilo optuženo, čak i prekršajno osuđeno za zagađenje okoliša. Ovim se u svakom slučaju ta jurisdikcija proširuje i na taj način se upravo i ulagači tjeraju da ispoštuju ona temeljna prava stanovnika Siska, a to je čist zrak. Naime, uvedena su u ovoj glavi nova kaznena djela kao što su ugrožavanje ozonskog sloja, uništavanje zaštićenih prirodnih vrijednosti, trgovanje zaštićenim prirodnim vrijednostima, … [[Ne razumije se.]] režima itd. Ono što bih naročito želio ovdje naglasiti isto tako zbog toga što dolazim iz Sisačko-moslavačke županije, da sam sa posebnom pozornošću pratio glave kaznenog djela protiv službene dužnosti, pravosuđa i javnog reda i Republike Hrvatske. A posebno bih istakao i pooštrenje kazne za kaznena djela zlouporabe položaja i ovlasti i uvođenje novog kaznenog djela koje se sada zove trgovanje utjecajem, a preciznije se definira iskorištavanje službenog položaja odgovorne … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto ovo posebno ističem? Upravo zbog događaja koji se dogodio prošli tjedan u Sisačko-moslavačkoj županiji. Naime, prošli tjedan je županica Sisačko-moslavačke županije sklopila ugovor o prodaji udjela trgovačkog društva u pretežitom vlasništvu Sisačko-moslavačke županije sa poduzećem koje je osnovano prije šest mjeseci, sa poduzećem koje nema imovine, sa poduzećem koje nema prometa preko svoga žiro računa. Ali je to poduzeće od određene banke dobilo kredit od 20 milijuna kuna da bi moglo kupiti većinski paket toga trgovačkog društva koga prodaje županija. I upravo sadašnje reakcije dotične županice kroz medije upravo pokušavaju skrenuti pozornost sa toga događaja, a taj je događaj je jedna velika afera koja trese Sisačko-moslavačku županiju. Evo, meni je žao što ovdje danas nisu kolege iz SDP-a i želio bih pitati otvoreno da li nakon ovoga što se prošli tjedan dogodilo u Sisačko-moslavačkoj županiji još uvijek mogu reći da je HDZ zločinačka organizacija, a nisu spremni raščistiti ispred svoga praga. Ja isto moram reći da mi je žao što ovaj zakon stupa tek na snagu 2013. godine jer smatram da je vrlo kvalitetan zakon koji doprinosi jačanju borbe protiv naročito organiziranog kriminala šta je ovo očito da se događa u Sisačko-moslavačkoj županiji. Ali vjerujem da će i ovi postojeći zakoni koji su na snazi dati adekvatan odgovor na ovu situaciju u kojoj smo se našli. Smatram da je novi Kazneni zakon primjeren, smatram da je korektan, smatram da je u redu i podržat ću njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Replike. Prva gospođa zastupnica Ivanka Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Šantek, vi ste ovdje naveli jedan jako dobar primjer upravo sumnje u zlouporabu položaja i ovlasti sisačko-moslavačke županice. To nije jedini primjer. On je sad najnoviji primjer. Međutim, ona je i osoba koja bi se morala zaista zabrinuti donošenjem ovog novog Kaznenog zakona jer i vi dobro znadete a i ja da je i ona osoba koja vrlo lako izriče objede, neistinu. Jednu takvu neistinu je izrekla i evo danas u "Jutarnjem listu" objavljeno. Žao mi je oprostite reklamiram taj list ali sam ponukana njezinom objedom i njezinim odgovorom gradonačelniku grada Novske gdje je rekla da se naša predsjednica nije uopće založila za gospodarstvo. Dapače, da ga je uništila. A ja ću joj potvrditi nešto drugo. Potvrdit ću joj upravo da je hrvatska Vlada u gospodarstvo samo grada Novske uložila 2,3 milijuna kuna. Zašto to ističem? Ističem zato što je ona žena koja vrlo lako izrekne neistinu i da za nju ne odgovara. E pa ovim Kaznenim zakonom vidim da oni koji izreku neistinu u medijima žele tako obmanuti javnost itekako moraju odgovarati. Ona je i žena koja je imala 4 ili 5 prijava građana za tu kleveta. Između ostalog i moju i vašu. Dakle, trebamo paziti u buduće što ćemo govoriti naročito u javnosti. I zato je ovaj zakon itekako dobro došao.
Odgovor na repliku.
Evo poštovana kolegice ovaj primjer što sam iznio je u stvari jedan finiš jednoga posla kojim se poštovana županica bavi već nekoliko godina. Dakle, da bi se mogla donesti ovakva nezakonita odluka o prodaji većinskog udjela jedne firme čija vrijednost se procjenjuje preko 100 milijuna kuna bilo je potrebno imati većinu u županijskoj skupštini. Oni tu većinu nisu imali 2009. godine nakon lokalnih izbora, nego je kupila vijećnike u Županijskoj skupštini na način da ih je imenovala savjetnikom od 14 kvazi savjetnika desetorica su vijećnici u Županijskoj skupštini. Zato je moguće donositi ovakve odluke, zato je moguće donositi odluke koje su potpuno nezakonite, zato je moguće raditi ovo što se radi u Sisačko-moslavačkoj županiji. Ono što moram reći ovdje još da Državno odvjetništvo ima potpune informacije o svim ovim situacijama i očekujemo da će Državno odvjetništvo postupiti jednako prema svima. Dakle, da će postupati prema počiniteljima kaznenih djela, a ne prema nekakvoj selekciji.
O.k. I gospođa zastupnica Đurđica Sumrak, replika.
Hvala. Evo ga, ja bih se samo kolegi pridružila u raspravi kad govori o tome koliko je ovo dobro usklađen europski zakon. Mi ćemo uskoro sada imati na rasporedu i pučkog pravobranitelja, zakon pa mislim da je to baš dobro i ovdje rečeno. Kaznena djela protiv braka, obitelji i djece usklađena su sa Obiteljskim zakonom, a uvedena su nova kaznena djela prisilnog braka, povrede privatnosti djeteta. No, brisano je kazneno djelo nasilničkog ponašanja u obitelji jer se tu sad drugačije to kvalificira u obitelji. Ali s tim da je članovi obitelji prošireni su i drugačije definirano i prošireno je nego do sada. Mislim da će to puno pomoći i u kažnjavanju i nasilnika u obitelji ali i drugim stvarima koje se odnose na našeg pučkog pravobranitelja i njegove buduće zamjenike.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa rekao je kolega da mu je žao što kolege iz SDP-a nisu tu. Ja bih rekao da je to žalosno. Još je jedanput rečeno što sam i jučer govorio, a tiče se njihovog dolaska na sjednice. I tiče se općenito dolazaka na sjednice saborskih zastupnika koji su plaćeni za svoj posao da dolaze na sjednice. I bilo bi dobro razmisliti o tome i promijeniti Poslovnik u dijelu kad govorimo o naknadama i plaćama saborskih zastupnika, da oni saborski zastupnici koji neopravdano izostaju sa sjednica jer znamo jako dobro da saborski zastupnici imaju dužnost i predstavljati Sabor u raznim međunarodnim institucijama od OESS-a, Vijeća Europe, Skupštine NATO-a itd. imaju obveze po drugim osnovama kao što je članstvo u pojedinim odborima, kao što su predsjednici odbora ili članovi odbora. Međutim, naravno to je utemeljeno i to je temeljem Poslovnika, sudjeluju u radu i obavljaju svoju dužnost i izvan Sabora. Međutim, ovdje se ne radi o tome. Ovdje se radi o tome da na žalost brojni zastupnici u ovom slučaju i SDP-a ne dolaze na sjednicu od početka mandata, i nitko im nije uskratio neka prava koja dobivaju temeljem toga samo zato što su saborski zastupnici. Dakle u Europskom Parlamentu, ako europarlamentarac ne dođe na posao neopravdano on ne dobiva dnevnice, za taj dan on ne dobiva dnevnice, njemu se ukidaju dnevnice za taj dan, i to je najnormalnija sankcija jer radnici, zaposlenici u svim tvrtkama bilo javnim, državnim, bilo privatnim itd., naravno da su sankcionirani ako bez razloga ne dođu i ne obavljaju svoj dio posla, naravno da im prijeti i otkaz itd. Međutim ovdje imate ljude koji četiri godine od strane SDP-a, članovi, saborski zastupnik, članovi ovog Sabora koji četiri godine nisu bili tri puta na svom radnom mjestu, ne zato što su obavljali dužnost saborskog zastupnika, nego zato što rade na nekim drugim mjestima, zato što primaju još neke dodatne plaće, itd. Dakle ne obavljaju svoj posao saborskog zastupnika i doista treba razmisliti i o tome da se taj način ponašanja koji je žalostan, doista žalostan, tragičan, koji srozava ovu instituciju Hrvatskog sabora, koji jednostavno na drugi način stvara percepciju u javnosti, doista takve ljude treba sankcionirati i trebamo mi sami napraviti taj korak i izmijeniti Poslovnik u tom dijelu.
Odgovor na repliku.
Pa kolega Matušić, kad sam rekao da mi je žao mislio sam prije svega da mi je žao što nisu sabornici, jer bi onda znali šta rade. Međutim ovako ne znamo šta rade, pa postoji ova mogućnost, s obzirom da nisu ovdje u Saboru da su možda otišli u Sisačko-moslavačku županiju pa su možda i upitali svoju županicu radi li se u toj transakciji možda o kazneno djelu pranja novca, što je vrlo prisutno u javnosti Sisačko-moslavačke županije. Ja vjerujem da ćemo imati odgovor i iz SDP-a o tome šta radi njihova županica i da li su njezini postupci u skladu sa programom SDP-a i sa važećim zakonima.
Gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa naime ovo drugo čitanje Kaznenog zakona i sve novine, kao i sve primjedbe koje su obuhvaćene u ovom Kaznenom zakonu zasigurno su dobrodošle, i zasigurno imaju svoju budućnost koja je usklađena sa europskim standardima i sa zakonima Europske unije, kao i konvencijama. Naime uvedena su neka nova kaznena djela koja postoje u drugim europskim zakonodavstvima, dok su neka od postojećih zbog svoje specifičnosti izdvojena u zasebne glave. Zasigurno da tu možemo naglasiti da je djela protiv računalnih sustava, programa i podataka, kaznena djela protiv intelektualnog vlasništva, kaznena djela protiv privatnosti, to je sve što je tiče novina, osuvremenjivanje gospodarskih kaznenih djela bio je jedan od najvažnijih zadataka ovoga Kaznenog zakona, tako da je doživio bitne promjene u odnosu na prijašnje koji su u svojim člancima imali još i bivše društveno vlasništvo i neke forme koje se vuku još od bivšega sustava. Zasigurno da harmonizacija ovih kaznenih djela sa pravnom stečevinom Europske unije potrebna je i zbog našeg skorog ulaska u obitelj modernih europskih država, ali isto tako bilo bi dobro kad bi bio primijenjen još i prije nego što mi uđemo u Europsku uniju. U svakom slučaju djelo prijevare u postupku javne nabave koja su, sastoji se, suzbiti odgovornost natjecatelja u javnoj nabavi, kao i povreda prava vjerovnika u gospodarskom poslovanju, zasigurno su u stečajnom postupku i bankrotu prošireni na situacije kada nije pokrenut stečaj, a došlo je do prezaduženosti firmi. Također vjerujem da će neisplata plaća koja je definirana ovim Kaznenim zakonom također dobro doći radnicima koji su ostajali bez plaća, a njihovi vlasnici ili direktori tvrtki su imali vile, vikendice, jahte i sve ono što je ispumpano iz tih firmi i stavljano na privatne račune ili u privatnom vlasništvu pretvoreno iz radničkih plaća, ih dohodaka koje su trebali plaćati za mirovinsko i zdravstveno osiguranje, i sigurno će ovim zakonodavnim regulativom Kaznenog zakona imati drukčiji odnos prema plaćama i doprinosima u budućnosti. Ono što je vidljivo i o čemu je danas bilo puno riječi u ovom hrvatskom Domu, a to je reforma kaznenih djela protiv časti i ugleda, uvedeno je novo kazneno djela sramoćenja, dok je kleveta ograničena samo na svjesno i namjerno laganje, to je po meni iz prakse govorim zato što u posljednje vrijeme ima određenih napisa i tvrdnji koje ne stoje, koje su lažne, koje idu ka cilju blaćenja i sramoćenja, i teško ih je dokazati, i sadašnjom formulacijom kada se govori o tome da je isključivo bila namjera blaćenja, to je ostaje na sudskoj praksi, na provizornoj odluci suca pojedinca, u mogućnosti žalbe, nije definirano točno kako će se dokazati da je bila namjera ili da je znao da iznosi ili prenosi laž, a i to sa namjerom nanošenja uvrede, klevete, nanošenja teških stresova i svega onoga što proizlazi, da iz tih nakana je zakuhao cijelu medijsku scenu, koja također još dodatno iz tih napisa pokušava doprinijeti još daljnjem blaćenju, pa iskrivljavanju činjenica, pa stavljanju u poziciju onoga koji je napisan u nekim anonimnim prijavama sa zadnjeg mjesta na prvo, tumačenjem kako je on nosioc odgovornosti, i sve ono ostalo, znači netko je prenio informaciju, sudac pojedinac tumači da je prenošenje informacije od javnoga interesa, a zapravo je činjenica da je bila naum i nakana obeščastiti, povrijediti, osramotiti i oklevetati. Sve to u jednom dijelu koje proizlazi iz ovoga također će biti dvojbeno i ostat će sudskoj praksi na razmišljanje kako dokazivati stvarnu nakanu da je netko nekoga htjeo namjerno, iako je znao i kada dokazujemo da je znao sudac pojedinac ne uzima u obzir taj dokazni materijal da je netko znao i da nije trebao, i da nije provjeravao i da nije se konzultirao, da nije nikakvu provjeru izvršio, da je lagao u postupku i opet se sudi u njegovu korist, i to je ono što zapravo ni ovim zakonom nije dobro definirano, bez obzira što je on unaprijeđen, ostaje se na onom mogućnosti da se da nekomu da kleveće, sramoti, da nanosi teški ugled časti i da dalje širi dezinformacije koje nemaju nikakvoga, nikakve istine u tome nema. Samo iz anonimne prijave koja je došla kao tobože … [[Govornik se ne razumije.]] pojedinca. Sljedeći posao bi trebao biti da osoba koja je tako doživjela da pokrene kaznenu prijavu protiv nepoznatog počinitelja ili podnositelja lažne kaznene prijave pa onda policija to ne može otkriti tko je, ni Državno odvjetništvo, i pojeo vuk magare. Zapravo u ovom zakonu se olakšavajuća okolnost stavlja novinarima zapravo kako bi još mogli u više nakana i namjera i dalje raditi ono što je protuzakonito i što služi samo u dnevno-političke svrhe ili za, kao što sam rekao, blaćenje nekoga, nanošenje uvrede, nanošenje diskreditacije i štete pojedincu, pogotovo u ovakvim političkim previranjima kao i u ovakvim mogućnostima predizbornih aktivnosti koje koriste pojedine stranke, a onda pojedinci novinari zbog svojih osobnih obračuna. Ja vjerujem da će i suci pojedinci kao i pravosuđe u svojoj praksi prepoznavati, dobro ocjenjivati i kao nezavisno sudstvo djelovati u onim predmetima koji zasigurno sa svim obilježjima kaznenog djela po članku 200. klevete imaju također i obilježje u članku 2. i u članku 148., obilježja kaznenog djela sramoćenja. Iako za to više nije propisana kazna zatvora nego samo novčana kazna vjerujem da i samim dokazivanjem u takvom postupku zasigurno se može očekivati da bi trebalo definirati ili u pojašnjenjima dati što to i kada je to moguće dokazati da je striktna namjera bila da to nije bilo informiranje javnosti nego da je to bilo striktno usmjereno protiv čovjeka i pojedinca koji u tim aktivnostima nije sudjelovao nego mu se stavlja na teret nešto za čega nema nikakve osnove. To ne može biti prenošenje informacija, to je zasigurno čista namjera. I u takvim postupcima zasigurno dokazivanju teško je naći zakonske norme koje bi definirale kako se to može dokazati ili da li je to pristrano ili nije tumačenje suca pojedinca. Vjerovati baš u suce, kao što vidimo ima i onih koji su završili i u pritvoru. Nije ni u pravosuđu sve baš čisto. Nije ni kod njih baš sve jasno i puno puta svojim odlukama koje su na rubu ili na žici zakona ili članka zakona odlučuju kako bi ili ne bi u nečiju korist ili protiv nekoga. Vjerujem da će ovaj Kazneni zakon i kad stupi na snagu donijeti puno bolje u svim predmetima, pogotovo gospodarskih aktivnosti i svega onoga što je štetilo radnicima, da će umnogome upozoravati poslodavce, vlasnike, direktore i sve one koji obavljaju funkcije upravljanja sa privatnom imovinom da imaju odnos prema državnim davanjima, ali i prema radničkim plaćama drugačiji, kvalitetniji, pravovremeniji. Da će i stečajevi, ali i likvidacije koje puno puta doživljavaju da su učinjene samo kako bi se zamračilo ili kako bi se sakrilo zapravo sve koruptivne aktivnosti koje su provedene kroz firmu ispumpavanje i pranje novca i sve ostalo što se dogodilo u pojedinim firmam. Puno puta smo bili svjedoci, ali dokaza i zakonskih osnova za pravo gonjenje takvih nije bilo ili su stečajni upravitelji i likvidatori jednako tako pomogli u postupcima da se nikada ne dokaže njihova krivnja. Stoga pozdravljam donošenje ovog zakona i bilo bi još možda dobro kad bi bilo moguće nekim amandmanom poboljšati to kazneno djelo klevete, ali također i sramoćenja kada i u kojim slučajevima i kako se dokazuje da je bila namjera za nečiju klevetu ili za nečije sramoćenje. Toliko i hvala vam.
Hvala. Replike. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo kolega Đakić spominjali ste da treba sankcionirati i kažnjavati one koji eto ne ispunjavaju svoje obveze prema državi i prema radnicima. Jedna od firmi koja je vama relativno blizu, a koja je u velikim teškoćama i o čemu mediji vrlo slabo izvještavaju je KIO Orahovica. U Orahovici izgleda da će uskoro morati prestati plaćati radnike jer je situacija katastrofalna. Ali, što je interesantno? Pitaju se radnici, a gdje su oni koji su dobivali velike plaće, a ni ne znaju gdje je Orahovica? Jedan od njih je i najveći strateg za branitelje SDP-a Ante Kotromanović koji je dugo dobivao veliku plaću u Orahovici, dnevnice, automobil i ostalo, zašto? Samo zato za protuuslugu jer je pustio Stjepana Mesića na Alku u Sinj, a zauzvrat mu je ovaj namjestio novac iz Orahovice jer normalno da on ima, kao Mesić ima daleko najveći utjecaj. Dakle, pod koje sve članke ovo … [[Upadica se ne razumije.]] Pa bilo je, imate u medijima je dosta tog. Pitajte radnike prije dva, tri dana su prozvali i Mesića i Kotromanovića gdje su sad jel? Prema tome, koji sve članci ovog zakona se mogu ovdje primijeniti? Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega je iznio svijetli primjer koji je danas na sceni, svijetli primjer kriminala, korupcije i svega ostaloga što su radnici opisali. Radnici su svjedoci najbolji. Oni su pisali Državnom odvjetništvu, oni su pisali svim institucijama Hrvatske države i ovom Parlamentu. No međutim kao da su stale istrage ili kao da stoje istrage protiv svih onih koje ste nabrojali pa tako i našeg kolege koji je bio na plaći, tako i bivšega predsjednika države koji je zasigurno po ovom Kaznenom zakonu nepovlastno posredovao u stjecanju kredita, u stjecanju svih povlastica koje su bile menadžmentu KIO Orahovice tj. tim kreditima HBOR-a, tim kreditima HBOR-a i Agencije za razvoj i zapošljavanje zasigurno su kupljena vlasništva nad KIO-om Orahovica. U drugom segmentu što radnici pišu i tvrde pločice su prodavane u Srbiju, po 20 puta nižim cijenama, kako bi bile uvezene u Hrvatsku po stvarnim cijenama izraženima u eurima. Za 7 kuna se izvozi a za 7 eura se uvozi. Danas ti isti konkuriraju kako bi kupili Orahovicu ti koji su taj manevar učinili i nema nikakvih konkretnih slučajeva, zapravo svoj policija je svoj dio obavila. Državno odvjetništvo ne znam koga čeka. Iako su akteri jako dobro poznati. Oni su definirani, vidljivi, oni su u predistražnim radnjama kao istražnim radnjama jasno navedeni ali samo kao zastupnik sa područja županije Podravske punukao bih da što ažurnije rade jednako onako brzo kao što rade u predmetima koji su protiv Hrvatskih branitelja u predmetima kao što su protiv Hrvatskih građana, koji su za puno manje stvari već bili procesuirani i već osuđeni.
Gospodin zastupnik Ivo Škaričić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolega Đakić dotakli ste zanimljivu stvar, to je kako se iznose objede, kako se iznose klevete i kako se za to malo odgovara ili za to se u biti ne odgovara. Mislim da ovaj Zakon će doprinijeti da se više odgovara ali problem vidim u postupcima koji se dugotrajno vode jer ako ste vi nekoga tužili za klevetu a postupak se vodi pet godina najmanje na Općinskom sudu, pa žalba Županijskom sudu pa se ponovno to vraća na općinski sud onda mislim da je teško doći do prave istine i da istinu kada se ona ustanovi da je to poprilično kasno za onoga tko je oklevetan. Prema tome, očekujemo da sudska praksa pokaže da se stvari te moraju brže dešavati, to je jedan ključni problem. a uz to još ću napomenuti da se događa kod nas u Hrvatskoj državi da ljudi koji duguju milijunske iznose državi, čak ne radnicima, državi prema podacima porezne uprave koji su poznati, a uz to još dični članovi kukuriku koalicije ništa im se ne događa pa protiv njih se ne podnosi nikakav postupak, još uz to zatvore obrt, otvore firmu i dalje rade. Ili zatvore firmu i otvore obrt i dalje rade, a ta dugovanja ostaju nitko ih ne sankcionira niti itko prema njima postupa i onda je to šteta Hrvatskom gospodarstvu, onda se čudimo što je i kako je i tu smo gdje jesmo. Mislim da ovi koji su nadležni i zaduženi od policije do DORH-a a podaci su egzaktni trebaju postupati onda će situacija biti puno bolja. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega, ja sam se i vi sve ovo što se događa u Republici Hrvatskoj. Pa s obzirom na firmu KIO keramika Orahovica i 7 kuna vjerojatno postoje indikacije od kuga potječe novac za kupnju stanova, vila i ostalih stvari koje su na tržištu nekretnina bile i ne zna se od kuda je novac. 7 kuna za ljetovanje na Brijunima, 7 kuna za keramičke pločice, 7 kuna za Hrvatsku i to je formula 3 puta 7 21 koju koristi koalicija. Obučeš tangice, odeš do vangice, sa ratnim brodom ili sa čamcom i to je poštenje o kojoj govori kukuriku koalicija. Ne govore o tome gdje su i kako su, niti onaj koji je pomagao u svemu tome koji se u ovom zakonu spominje kao posrednik i tko je stjecao i koji je vjerojatno imao od toga i koristi. Dragi naš Stipe vjerojatno bi znao odgovoriti kada bi ga pitali, a ne znam zašto ga ne pitaju tko mu je posudio 2 milijuna kuna, to nas interesira kao Hrvatsku javnost. Od kuda i kako? DA sam ja u pitanju ili Burić, ili bilo koji drugi zasigurno bi već bila jedna kolona policije oko kuće, stana, već bi bili sprovedeni, već bi bili novinski članci koji ne bi obuhvatili samo nas nego pola familije ili cijelu familiju i zasigurno bi se znalo da li smo to dobili legalno ili ilegalno. Ovako u Hrvatskoj postoje zasigurno različita mjerila i kriteriji prema određenim osobama.
Hvala. Prekidam sjednicu, nastavak u 15 sati sa raspravom gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Uvažene zastupnice i zastupnici nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Pojedinačna rasprava. Kao što je i rečeno prvi na redu je uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kao i jučer malo rasprava se oduljila i ja mislim da smo uglavnom puno tog rekli, ali evo možda naglasak još na neke novije stvari koje su evo danas prezentirane, koje je i ministar prezentirao. Naime, činjenica je da baš u Hrvatskoj volonterskog rada nema, za razliku od nekih zapadnih zemalja gdje ljudi dosta volontiraju sa invalidima, sa ne znam pa i uređenjem kojekakvim, ali najviše sa ljudima. I čini mi se da ovim zakonom ćemo doći do prisilnih volontera koji će sa 2 sata trebati volontirati ili raditi 4 sata ovdje i tu bi stvarno dobrom voljom i jednih i drugih moglo se napraviti puno. Naime, poznato je da kapaciteti zatvorski nam baš nisu veliki iako se mnogi nadaju da će napuniti velike stadione, pritvorit u konclogore i zatvore, ali to biti neće. Prema tome, ovdje je ovo pohvalno da se može zamijeniti evo ovaj put … [[Govornik se ne razumije.]] iako bilo bi zgodno pogledati koliko je iskorišteno ono sa 2 sata. Sjećam se, onako malo da prahistorije, davna vremena, kako su svi bili pozivani na skupove kad se nešto događalo pa onda su svi morali, škole su prekidale s radom, tvornice, firme pa su okupljali pa je bio nekakav slučaj da je netko nekog ne znam ubio čini mi se nekakav čombe … [[Govornik se ne razumije.]] ili ovako nešto. I sad jedna grupa mladića je stajala sa strane i masi ljudi na Trgu u Virovitici sjećam se jel', bilo je nekoliko tisuća ljudi prisutno, vikali su svi dolje čombe, mi nismo znali mali još ni što je čombe, što je ovo. Netko je rekao što bi sad bilo da je netko rekao, da netko kaže živio čombe – dakle onaj tko je ubio onog drugog. Dakle, nakon tog slijedilo je hapšenje, 15 dana nevolonterskog rada. Dakle, to su bili mladi intelektualci jel', nevolonterskog rada istovara drva po centru, rada ovakovog. Dakle, i onda se to primjenjivalo. Ali, u jednom drugom obliku, sa zatvorom, s ponižavanjem i slično. Dakle, ovo ovdje stvarno treba za one prekršaje za koje možda i nije dobro da ljudi idu u zatvor jer ih tamo mogu daleko manje napraviti,a više koštaju. Upravo ovo volontiranje pohvaljujem i mislim da bi trebalo malo češće razgovarati o tome, upućivati na to i da bi se to moglo dobro iskoristiti. Drugo što je u cijeloj priči i najbitnije u ovom zakonu to je opet kažnjavanje za neisplaćivanje plaće radnicima. Mi vidimo iz dana u dan da toga ima, a i bilo je. Evo jedan, svojevremeno znam, jedan naš susjed tamo iz sv. Nedjelje, tamo inače je poduzetnik, relativno poznati poduzetnik, bio je predsjednik SDP-a isključivo je uzimao ljude na dva mjeseca na probni rad. Nakon tih dva mjeseca nije isplaćivao nikom ništa. Potjerao ih je i rekao ako mu se zamjere da se neće zaposliti nigdje. Dakle, bilo je tog ljudi i prije 10 godina i prije 8 godina, 9 godina, dakle to je vrijeme o kojem govorim jel. Dakle, onda se to moglo napraviti bez ikakvih kazni dok danas bi kazne trebale ipak biti drastične. Jer ako stvarno firma tako loše stoji i ako svi loše stoje uključujući i vlasnike firme i menadžere, rukovodstvo i dalje, onda se može shvatiti. Ima teškoća mnogih, konkurencija često pregazi firme, ali ako, i to se ne plaća iz obijesti, a istovremeno se živi na vrlo visokoj nozi, vozi u jahtama i recimo jahtu nasuče, a 5 tisuća kuna ima za odsukavanje jahte, to je jako teško. I popravak i sve skupa jel, to je teško. A usput, evo kasni sa plaćama po 5 mjeseci. Jasno riječ je o uvaženom mom omiljenom političaru Radimiru Čačiću koji zapravo i najviše forsira cijelu priču oko izbora. Zašto? Jer ako kasni sa isplatom po 5 mjeseci plaća svojim radnicima pa onda računa ovako, vjerojatno, aha ovaj novi zakon stupit će na snagu 01.01.2013., a za tih godinu dana Bogu hvala ako dođem na vlast sredit ću ja još sa većim ovlaštenjima koje najavljuje u novoj Vladi "kukuriku koalicije" jel' kako se već zovu, da moje firme ponovno procvatu. A cvale su i to jako dobro znamo na koji način su dobivale posao. Ja moram ponoviti ovaj ipak to vjerojatno nije bilo kažnjivo u to vrijeme, ako je KONING dobio za obnovu posao od 7 milijuna kuna aneksom mu je dodano još posla za 10 milijuna kuna. Pa onda još nekoliko aneksa kojekakvih sumnjivih, sumnjivog morala i dakle dalo se je, firme su se mogle fino namiriti i procvasti lijepo. I činjenica je da tih godinu dana da će se intenzivno raditi na tome. A o ovlaštenjima o kojim govori dragi nam političar jel' Ratko jel' po tim ovlaštenjima mogla bi se i sama "kukuriku koalicija" ne znam registrirati kao tvrtka kćer grupe KONING. Jer zapravo tako bi to stvarno moglo najbolje funkcionirati. Dakle, spomenuo sam i evo i Orahovicu i drugdje gdje je problem firmi jako velik i gdje su plaće sve upitnije i zato treba maknuti prste političara stvarno od ovakovih firmi. A interesantno najdulje prste upravo imaju oni koji najviše bore se protiv tog jel'. Od najveće moralne vertikale u Hrvata Stipe Mesića koji je dosad umočen u sve afere koje kod nas postoje jel' pa evo do Čačića, Kotromanovića i Linića i sličnih. Dakle, slažem se da treba itekako se brinuti za radnike, boriti za radnike, da ti radnici moraju dobiti plaćeno ono što su napravili i da moraju imati normalne uvjete za život, ali isto tako treba goniti i sve one koji kažu da imaju plaću sitnu. Mi smo svojevremeno kaznili Sisačko-moslavačku županicu na Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa jer je zatajila plaću. A što je sa ovom plaćom od 5 tisuća kuna? Ona ne spada, jer uvaženi Čačić nije dužnosnik više nikakav je li ali malo bi se netko trebao pozabaviti s njim ako nitko drugo onda njegovi radnici, međutim, nema on puno radnika nemojte se uplašiti zbog toga neće puno ljudi stradavat, to je inženjering firma sa malo radnika koja je angažirala brojne kooperante i svuda su ulijetali na taj način jasno zna se tko je kupio vrhnje. I u cijeloj priči mislim da treba primjena takvog zakona itekako pokazati dobre rezultate. Naime, uz pomoć sindikata koji bi trebao štititi radnike, ovaj Zakon mislim da radnici bi mogli malo lakše. jasno ako se vratimo malo na volontiranje. Volontiranje je prekrasno, prije nekoliko dana smo čitali da je Rijeka zapravo vrlo zapušten grad. kada bi tamo pokažnjavali sve one koje treba kazniti u Rijeci, Rijeka bi bila najčišći grad. Ako krenemo od Obersnela, pa Jovanovića, pa dalje. Dakle, ima načina da uljepšamo naše gradove, da pripremimo sve za dolazak turista, a ne tim turistima nudimo kao neke zemlje slobodnu prodaju droge, kao što nam naši dragi izgubljeni prijatelji ovdje s ove strane obećavaju da bi bilo dobro da za osobne potrebe nosimo ruksak nekakav, naprtnjaču, pa sada nekom su malo veće potrebe nekom malo manje, ali u svakom slučaju moglo bi se na ovaj način naći opravdanje. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolega Markovinoviću bilo bi vrlo interesantno reći da li negdje u svijetu ima primjera da se tvrtke daju na upravljanje razno raznim odvjetničkim društvima dok ste na funkciji, onda vi u principu ne dajete posao svojoj tvrtki nego date tvrtki kojoj ste dali na upravljanje nekom odvjetničkom društvu itd., ali ja ću ponoviti što sam danas ujutro rekao da je visoki Trgovački sud sve tvrtke zaveo putem OIB-a onda ti mogu pričati koliko god hoće da su svoje tvrtke dali na upravljanje ovom ili onom bilo bi jasno evidentirano koje su oni tvrtke vlasnici i preko kojih tvrtki koji su vlasnici neki drugi se dobivaju poslovi iz državnih firmi. I mislim da oni koji nam drže moralne lekcije, koji žive od 5,6 tisuća kuna mjesečno, i svi ostali su nepošteni, oni su pošteni. Oni koji se voze u skupim autima i jahtama, bi naprosto morali konačno odgovoriti od kuda im to a ne da se ide po sistemu da netko preko medija napadne ovoga ili onoga, kada se pokaže da to nije istina pojeo vuk magare, što bi naš narod rekao. međutim, svakom tko je napadnut na takav način je ostala fleka na licu i njega i njegove obitelji, međutim o tome nitko ne vodi ni brige ni računa. Ali ponavljam, ja si stalno ponavljam pitanje kome je u interesu bilo na Visokom trgovačkom sudu da stopira odluku koju je vlada donijela da se sve tvrtke moraju evidentirati putem OIB-a do kraja prošle godine, mislim da bi u Hrvatskoj danas bila puno jasnija situacija, jer po starom Zakonu se moglo registrirati društvo sa ograničenom odgovornošću 5, 6 vlasnika ne znam koliko, prema van se pokazuje samo jedan, ovih ostalih 5 nema nigdje, oni su regulirali svoja prava i obveze nekakvim međusobnim dogovorom, i onda se može događati ovo o čemu vi pričate. Isto tako ako netko predlaže i tvrdi da će sve riješiti ako neisplatu plaća stavi kao kazneno djelo, a istovremeno u svojim redovima imaju likove koji zaposlenicima ne plaćaju plaće šta je to nego najobičnija farsa i politička demagogija.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa ja vjerujem uvaženi kolega da je nekom sigurno bilo u interesu. Nije samo riječ o firmama ovog tipa. Mi smo morali donijeti zakon za elektroničke medije gdje se moraju otkriti vlasnici medija, oni su potpuno sakriveni. Vi danas ne znate do prije nekog vremena imali smo slučaj jednog glavnog urednika recimo da ne imenujem, Jutarnjeg lista, koji je svaku svoju kolumnu počimao jučer sam bio sa Ivom na ručku, jučer sam bio s Ivom na večeri i slične stvari. Da bi danas najžešće udarao po HDZ-u da mu je to gazda sugerirao ili on sam, ili ne znam na koji način to tako ide, to su činjenice. Kada bi znali tko su gazde, bilo bi puno lakše, jer gazde medija itekako određuju politiku lista, novina, tv kuće i slično. Ista stvar je kod firmi, jako bi se iznenadili tko je vlasnik koje firme i zbog čega. A što se tiče predaje odvjetniku mi smo proučavali slučaj upravo Coning grupe, interesantno predane su uredno početkom godine, ali već iste godine u 12. mjesecu su vraćene nazad. Prema tome, bilo je izigravanje koliko god smo ukazivali na to, čovjek je ispao nevin, nama velikim prstom mašu cijelo vrijeme, reklo je državno odvjetništvo da nema nikakve osnove za ovo. Pa sada živjele osnove.
Hvala lijepa. I druga replika uvažena zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Ja ću se pridružiti ovoj raspravi vašoj kolega Markovinović, upravo smo na stol dobili liste članova za izbor Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. To je jedan vrlo važan zakon i vrlo važna stvar koju trebamo izglasati, koja se mora a upravo je važna i vezana uz ovaj Kazneni zakon članak 256. koji govori o utaji poreza ili carine. Zašto ne želi opozicija uopće glasati ili razmišljati, pa jasno njima nije u interesu reći od kuda im što, tako se može pojaviti netko tko ima 6 tisuća ili 5 tisuća plaću, malte je na minimumu ali jednako ovo što ste vi govorili, posjedovati, imati, služiti se i bahatiti se. Jednako tako može prijatelj prijatelju posuditi ne 2 milijuna kao što je rekao kolega Đakić, nego 6 milijuna kuna, da bi si kupio stan, pa nitko nikoga ne pita kako. zato je važno da se ovo izglasa, a sada se trebaju pitati i građani u Hrvatskoj i svi mi zbog čega velik dio dakle, jedan veliki dio, cijela oporba, koje niti nema tu niti će glasati niti je za ovo. Njima to nije u interesu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Evo treba reći da osim ove liste ili s te liste dakle idu niz kandidata ide i uvijek što su zamjerali su nama da nismo za nekakav sporazum, dogovor, uvijek je otvorena lista, dakle, prema tome puno se može napraviti do izglasavanja. Mene više muči što neće i ovo biti izglasano ukoliko ne budemo imali kvorum, jer naše oporbene stranke SDP i HNS na svakoj trećoj stranici će naći sebe ovdje i normalno da će nastojati maksimalno opstruirati da će maksimalno nastojati da taj zakon ne prođe a mislim da bi trebao proći upravo radi njih. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa pojedinačnom raspravu, na redu je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Već smo puno čuli o novom zakonu pa ću svoju raspravu usmjeriti na područje droga koje se odnosi na neovlašteno posjedovanje, proizvodnju i trgovanje. Jedan od razloga radi kojega ću govoriti o ovom dijelu zakona leži u činjenici što kaznena djela zloporabe droga čine 15% od svih osuda. Kazneno djelo zloporabe droga novim zakonom je podijeljeno u dva članka. U prvome se inkriminira neovlašteno posjedovanje, proizvodnja i trgovina, a drugi inkriminira omogućavanje trošenja droga. Važno je isto tako što je ovaj zakon usklađen sa Zakonom o suzbijanju zloporabe droga pa se više ne govori o pripravcima niti se govori o opojnim drogama, već se samo rabi izraz droga. Ovdje se ističe novina u širenju primjene i na tvari koje su zabranjene u športu odnosno doping. obveza koja je propisana u završnim odredbama prema Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi je izraditi listu na kojoj se nalaze sredstva dopinga koja su zabranjena ne samo u športu nego i izvan športa. Sankcija je smanjena kao što smo već također čuli u dosadašnjim raspravama sa 1 godine na 6 mjeseci jer se želi kažnjavati društveno neprihvatljivi stil življenja. Takva djela se obično ne kažnjavaju ili se kažnjavaju samo prekršajno ili samo kao lakša kaznena djela. Zadržavanje također smo čuli i podržavam takav stav posjedovanja droga kao kaznenog djela smatram pozitivnim jer je usmjeren prema sankcioniranju društveno neprihvatljivog ponašanja, dakle iako postoje zahtjevi da se naš pravni sustav u primjeni odnosi tako da se ublaži ta norma. Ako je argument za opterećenost sustava ovim djelima jer je 73% osuđenih za posjedovanje onda se otvara mogućnost odbacivanja kaznene prijave ili odustajanja od kaznenog progona ako se počinitelj podvrgne obveznom liječenu od ovisnosti. Osim toga postoji i mogućnost primjene instituta beznačajnog kaznenog djela, dakle treba zadržati posjedovanje droga u prostoru kaznenog djela. Dakle, zakon jasno odjeljuje da li je droga namijenjena prodaji ili to pak nije. Inkriminira i neovlaštenu proizvodnju, preradu, uvoz i izvoz droge i to kada ta droga nije namijenjena za prodaju. Također je šira lepeza radnji počinjenih da se izrijekom dodatno navode kao uvoz, izvoz i prijevoz. Predloženo trajanje kazne je sada napravljeno stupnjevanjem djela po njegovoj težini. Kvalifikatorne okolnosti koje do sada nisu postojale u zakonu su prodaja djeci, prodaja na određenim mjestima ili je počinitelj određena osoba ili se radi stavljanja u promet koristi dijete ili djelo čini služena osoba u javnoj službi što djelo čini težim. Nadalje se inkriminira strože kažnjavanje organizatora mreže preprodavatelja pa je moguć i dugotrajni zatvor ako je djelo počinjeno u sustavu zločinačkog udruženja. Novost je i uvođenje prouzročene smrti iz nehaja kao posebne kvalifikatorne okolnosti i predviđa kaznu od 5 pa čak od 20 godina zatvora. Zakon pojašnjava tvari koje se mogu uporabiti za izradu droge, prekursora i drugih otapala i kemikalija da počinitelj mora znati da su oprema, materijal i tvar namijenjeni za neovlašteni uzgoj i izradu droge. Novi zakon uklanja nedoumice glede kažnjivosti uzgoja radi definiranja proizvodnje droge koja obuhvaća i uzgoj biljka i bilja iz kojih se može dobiti droga. Potpuno je logično da se uz oduzimanje droga i sredstava za njihovo pripremanje predviđa i oduzimanje tih tvari, biljaka itd. kao i sredstava za njihov prijevoz. Postojeća odredbe je proširena i na tvari koje su zabranjene u športu. Pozdravljam novinu u zakonu da se radi o kvalificiranom obliku iako je djelo počinjeno u obrazovanju ili odgojnoj ustanovi ili njenoj neposrednoj blizini ili pak u kaznenoj ustanovi. Isto tako ako je djelo počinio javni službenik, svećenik, liječnik, socijalni radnik, učitelj, odgajatelj ili pak trener i na taj način zlorabio svoj položaj. Svoju raspravu usmjerila sam na ovo područje jer sam uvjerena da zadire i da ima reperkusije u sve segmente života uništavajući one na kojima svijet ostaje, a to su naši mladi. Ovaj zakon dakle štiti mlade, štiti hrvatske obitelji, štiti svaki mladi život. Poruka je da je najveće zlo jednoga naroda. Nova kvaliteta ovoga zakona a o kojoj je govorila u jednoj replici našoj zastupnici ili zastupniku gospođa Sumrak su i kaznena djela protiv braka, obitelji i djece koje su usklađene sa Obiteljskim zakonom. Uvedena su nova kaznena djela prisilnog braka, povrede privatnosti djeteta, a i brisano je kazneno djelo nasilničkog ponašanja u obitelji radi preklapanja sa prekršajima protiv nasilja u obitelji s tim da su kod kaznenog djela nasilja uvedeni kvalifikatorni oblici kada su ona počinjena prema članu obitelji. Šira je i također definicija člana obitelji nego što je to bio slučaj u dosadašnjem zakonu. Zakon sada ne dijeli djecu mlađu od 14 godina i ne čini razliku između mlađih i starijih maloljetnika nego se dijete smatra osobom koja je mlađa od 18 godina. Novi Kazneni zakon je učinio pozitivan iskorak u ukupnom donošenju i okruženju u kojem se donose zakoni na razini cijele Hrvatske jer je radna skupina održavala stalni proces konzultacija kako sa stručnom javnošću tako i sa civilnim društvom. To sigurno jamči kvalitetu zakona radi čega ću podržati donošenje ovog važnog zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je pojedinačna rasprava. Uvažena zastupnica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala vam lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnikom, kolegice i kolege. Evo ja ću se kratko osvrnuti na ovaj Konačni prijedlog zakona o kaznenom postupku. Prije svega želim reći kako podržavam donošenje ovog zakona i podržavam sve rasprave koje su do sada iznijeli moji kolege i mislim da su ove rasprave bile vrlo korisne i kvalitetne. U ovom prijedlogu zakona ima nekoliko kaznenih djela u kojima ja na neki način posebno vidim da je trebalo zaštititi osobe s invaliditetom. Ja evo i ovom prigodom zahvaljujem predlagatelju što su veći dio primjedbi koje je između dva čitanja Vladi uputila pravobraniteljica za osobe s invaliditetom prihvaćene. Neke od tih primjedbi nisu prihvaćene i to je predlagatelj vrlo detaljno obrazložio i zašto i evo ja zahvaljujem na tom iscrpnom obrazloženju, a kako bi naravno i pravobraniteljica za osobe s invaliditetom mogla objasniti osobama s invaliditetom zašto neke od njenih primjedbi nisu prihvaćene. Nekoliko kaznenih djela kao što sam rekla ovdje, u njima ja na jedan poseban način vidim da je trebalo i da je potrebno zaštititi osobe s invaliditetom. Ja sam u tom smislu predložila evo i dala sedam amandmana za koje očekujem da će predlagatelj detaljno razmotriti i prihvatiti ih zato što su to amandmani karaktera da se tamo, dakle kod onih kaznenih djela gdje se posebno spominju posebno ranjive skupine, dakle težina kaznenog djela se posebno odnosi i na te skupine, kao što su djeca, osobe starije životne dobi. Mislim da tu treba uvrstiti i osobe s invaliditetom, jednako tako kao što je predlagatelj prihvatio kod kaznenog djela silovanja prijedlog pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, dakle kod kaznenog djela tjelesne ozljede, teške tjelesne ozljede, osobito teške tjelesne ozljede, prisile, otmice, prijetnje mislim da je potrebno isto to učiniti. Kada smo prije nego što sam ja uputila ove amandmane, želim ovdje reći da sam detaljno nakon nekih odbora razgovarala sa predlagateljima i htjela na neki način objasniti, obzirom da ovakve kvalifikacije osoba s invaliditetom nije bilo posebno istaknutih u prethodnom zakonu, željela sam reći i mislim da smo se dobro razumjeli da je ovaj Kazneni zakon potrebno uskladiti sa Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom. A kada invaliditet ili osobe s invaliditetom uvrštavamo u ova kaznena djela želim ovdje još reći da nema straha od toga da će se to odnositi na veliki broj osoba. Djelomično mogu razumjeti da se u početku tako mislilo, međutim Hrvatska upravo dobiva jedinstveno tijelo vještačenja koje će prvi puta u Hrvatskoj vještačiti upravo invaliditet što do sada nije bilo. I kada netko dobije rješenje da je osoba s invaliditetom vjerujte mi to će se doista odnositi na težak invaliditet jer po Konvenciji o pravima osoba s invaliditetom invaliditet više nije tjelesno oštećenje kao što je to do sada moglo proći. Dakle, netko tko je do sada dobio rješenje od Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje da ima 30, 40 ili 50% tjelesnoga oštećenja on se po svim pravilima uvrštavao u kategoriju osoba s invaliditetom. To od sada više neće biti moguće i to je zapravo bio jedan od prvih koraka koje smo morali učiniti, a kako bismo sve druge pravne propise mogli uskladiti s konvencijom. Na jednom primjeru npr. kod kaznenog djela prisile ili prijetnje ili svejedno ili kod kaznenog djela teške tjelesne ozljede, djeca su, dakle kazneno djelo je odmah teže ako je počinjeno prema djetetu. Morate znati da jedno dijete, naravno podržavam to, da se ne bi krivo shvatilo da mislim da to nije potrebno, jedno dijete od 16 godina može i najčešće hvala Bogu je fizički sposobnije skoro od svake osobe s invaliditetom i može se na adekvatniji način zaštititi nego osoba s invaliditetom. Ja sam mogla ovakvih djela u ovom zakonu naći još, ali u kvalitetnom dogovoru sa civilnim društvom, dakle sa krovnom organizacijom, Zajednicom saveza osoba s invaliditetom i sa pravobraniteljicom, dakle s onim ljudima koji doista najbolje poznaju invaliditet, da ne kažem osobe sa invaliditetom nego invaliditet. Znaju što je to. Dogovorili smo se evo da to napravimo stvarno predložimo za ona kaznena djela gdje su osobe sa invaliditetom u najmanjoj mogućnosti da se obrane. To je tih šest kaznenih djela i još jedan amandman gdje evo dogodilo se greškom kod uplaćivanja doprinosa. Dakle, tamo gdje se govori o neisplati plaće o kojoj je detaljno ovdje govorio i kolega Kunst i ostali zastupnici. Doprinos za zapošljavanje osoba sa invaliditetom ispao je iz onih doprinosa za mirovinsko, zdravstveno zapošljavanje. Pa evo i na taj članak ja sam dala amandman jer je doprinos za zapošljavanje osoba sa invaliditetom obvezan doprinos koji poslodavac mora uplaćivati temeljem Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Stoga evo na kraju još jednom ističem kako podržavam donošenje ovog zakona i mislim da je predlagatelj uputio jedan doista kvalitetan prijedlog. Očekujem evo i molim vas u ime u ovom trenutku 500000 osoba sa invaliditetom u Republici Hrvatskoj. Naravno i tjelesnih oštećenja. Ukoliko prihvatimo ovakve kvalifikacije na temelju onog o čemu sam malo prije govorila, a to je jedinstveno tijelo vještačenja broj osoba sa invaliditetom će u Republici Hrvatskoj sigurno pasti i više ih neće biti 500000, dakle jer oni sa tjelesnim oštećenjima neće ulaziti u taj broj. Ja vas molim državna tajnice, da evo detaljno razmotrite ove amandmane i da ih prihvatite, jer mislimo da ćemo na taj način doista poboljšati kvalitetu ovog propisa, ovog zakona a i olakšati svim sucima koji budu sudili za ovakva kaznena djela da ne moraju ići u dodatna vještačenja i da jednostavno na neki način i njima olakšamo posao. Jer danas, vjerujte mi kolege suci često imamo situaciju da suci zovu nas ljude koji se bavimo osobama sa invaliditetom kako bi nas pitali što je to, je li po ovom rješenju netko osoba sa invaliditetom ili nije. Hvala vam najljepša i ja evo očekujem i vjerujem da će se prihvatiti moj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Nakon cjelodnevne rasprave ja sam u uvodnom dijelu u ime kluba već pohvalila ovaj zakon, ali na žalost zbog njegove obimnosti jer ima preko 380. članaka i obiman uvodni dio nisam stigla u toj raspravi u 15 minuta dalje od općeg dijela u kojem sam pohvalila institute. Dakle, jednu cjelovitu reformu kaznene politike, instituta zastare itd. da ne ponavljam. Ali upozorila bih na nekoliko novih kaznenih djela koje možda nisu niti zamijećene u ovom Kaznenom zakonu, a to potvrđuje da je ovaj Kazneni zakon zaista sustavno razmotrio kao što sam rekla sve nove tehnologije i načine napada na zaštićena društvena dobra koja smo i do sada štitili, ali su oni koji su ih povrjeđivali bili da tako kažem napredniji u načinima tih povreda. I stoga u postojećem Kaznenom zakonu niti nema opisa tih radnji koje bi bile inkriminirane. Evo samo nekoliko. Primjerice i u odnosu na to što smo rekli da nam je zaista ovaj Kazneni zakon temeljito usklađen sa svim međunarodnim dokumentima od dokumenata Ujedinjenih naroda preko Vijeća Europe i Europske unije. Ali evo nekoliko zanimljivih novih kaznenih djela protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva. Primjerice financiranje terorizma, trgovanje dijelovima ljudskog tijela i ljudskim zamecima o čemu je mnogo bilo riječi, a nije bilo inkriminacije nigdje. Kloniranje i promjena ljudskog genoma, zabrana miješanja ljudskih spolnih stanica sa životinjskim. Do sada je to bilo u Zakonu o medicinskoj oplodnji. Naravno u toj glavi su kao i do sada i genocid, ratni zločin, trgovanje ljudima, terorizam sadržajno sve usklađeno sa Konvencijom o sprječavanju i kažnjavanju zločina genocida i sa Rimskim statutom Međunarodnog kaznenoga suda. Evo u jednoj drugoj glavi, a to su kaznena djela protiv života i tijela je zamjetno i ja zaista pohvaljujem predlagatelja i radnu grupu jer se vidi da se temeljito vodilo računa o zaštiti onih najslabijih prije svega djece, pa i žena koje su uglavnom žrtve obiteljskog nasilja. U tom smislu je dobro upozoriti na jedan novi kvalifikatorni oblik teškoga ubojstva. Prije svega da kažem da je kazna za ubojstvo povećana na 20 godina. Jasno su razgraničeni privilegirani i kvalificirani oblici ubojstva. Pa je tako novi kvalifikatorni oblik teškog ubojstva, ubojstvo člana obitelji koji je već duže vremena zlostavljan pa je to zlostavljanje na kraju na žalost završilo i smrću. Također je uvedeno jedno potpuno novo kazneno djelo, a to je sakačenje ženskih spolnih organa. Dakle, sukladno nacrtu Konvencije Vijeća Europe o prevenciji i borbi protiv nasilja nad ženama i domaćinskog nasilja. Možda će ovo biti čudno, ali time je jasno određeno nedopuštenost takvih radnji bez obzira na običaje i tradiciju nekih skupina, a obzirom na globalizaciju i na migraciju naroda u Europi i u svijetu onda je moguće da se takve stvari događaju koje nisu u našoj tradiciji ali ih je potrebno obzirom na globalizacijske procese i sankcionirati. Također se uvodi jedan novi, novo kazneno djelo usmrčenja. Ovo kazneno djelo koje se sada zove usmrčenje obuhvaća tri privilegirana kaznena djela ubojstva, a to su ubojstvo na mah, čedomorstvo i usmrčenje na zahtjev. Dakle, kod ubojstva na mah se sada ta privilegirana situacija proširuje i na situacije dugotrajnog zlostavljanja. Dakle, zlostavljanje koje uzrokuje dugotrajnu patnju iz koje žrtva na, ne nalazi ili je toliko pod pritiskom patnje i zlostavljanja da ne nalazi drugoga izlaza, nego ubijanje zlostavljača, dakle to jest kazneno djelo, to jest ubojstvo, ali spada u privilegirane oblike toga ubojstva. Također novi kvalifikatorni oblik ubojstva, sukladno Konvenciji o borbi protiv nasilja nad ženama i obiteljskog nasilja jest to djelo kada je počinjeno prema djetetu, prema članu obitelji ili kada je počinjeno iz mržnje. Sada bih još također na ovom tragu zaista najmodernijih pristupa kaznenim djelima protiv spolne slobode rekla da se u ovoj glavi zaista na jedan novi način propituje pravo na spolno samoodređenje. Dakle prema nacrtu Konvencija Vijeća Europe o prevenciji i borbi protiv nasilja nad ženama i obiteljskog nasilja, traži se od svih stranaka, budućih stranaka te konvencije da inkriminiraju svaki nekonsenzualni spolni odnos ili navođenje na nekonsenzualni spolni odnos, što znači da više nije inkriminirano samo kazneno djelo silovanja, dakle prisiljavanje nekoga na spolni odnos uporabom sile, naravno to i dalje ostaje zapriječeno, ali se uvodi i novo kazneno djelo spolni odnošaj bez pristanka. Dakle svaki spolni odnošaj s nekim tko nije na njega pristao jest kažnjiv za drugu stranu, ukoliko se radi o otklonjivoj zabludi onda će kazna biti nešto blaža, ali tu je definirano dakle jasno da se taj pristanak postoji ako je osoba svojom voljom odlučila da stupi u spolni odnošaj i s njime izjednačenu spolnu radnju, i što je još važnije da je bila sposobna donijeti i izraziti takvu volju, što znači da se nije iskoristila, bez obzira što nije primijenjena sila, da se nije iskoristila nečija trenutna nesposobnost za rasuđivanje, bilo to pijanstvo, droga, da se nije iskoristila nečija intelektualna slabost u smislu nekog hendikepa i da se nije naravno uz upotrijebila sila, prijetnja, zloporaba položaja itd., itd. U ovom dijelu još jedna novina da uz ovo kazneno djelo dakle silovanja kada je upotrijebljena sila i spolni odnošaj bez pristanka, utvrđuju se kvalifikatorni oblici ovih kaznenih djela, dakle kada je zapriječena teža kazna, ukoliko je to djelo počinjeno prema članu obitelji, prema žrtvi posebno ranjivoj zbog dobi, bolesti, ovisnosti, invaliditeta, trudnoće itd. na osobito okrutan način iz mržnje i zajedno ili sa više počinitelja. Također u ovom dijelu novina je svakako i u odnosu na prostituciju gdje se inkriminira, dakle kažnjava se i korisnik usluga ukoliko je takve usluge platio, a ako je znao ili morao i mogao znati za navedene okolnosti, a to znači da je netko drugu osobu radi zarade silom ili prijetnjom, obmanom, prijevarom, zloporabom ovlasti prisilio na pružanje seksualnih usluga, i također kažnjiv, kažnjivo je svako ponašanje ako se drugu osobu namamljuje, vrbuje ili potiče na pružanje spolnih usluga i organizira se tako pružanje. Ono što još čini mi se važno, a možda promiče da je po tome, po toj odredbi u odnosu na prostituciju bez utjecaja da li je na postojanje kaznenog djela, okolnost je li osoba koja se namamljuje, vrbuje, potiče ili iskorištava na to pristala ili se time već bavila. Dakle u svakom slučaju će onaj tko nekoga potiče ili prisiljava na takvo ponašanje biti kažnjen, pa i onda ako bi pružateljica takve usluge na to pristala. Evo ovo je samo jedan segment o kojem danas nismo govorili, govorili smo puno o kaznenim djelima protiv časti i ugleda u gospodarskim kaznenim djelima, gdje su isto poboljšice vrlo dobre, i svi smo ih pohvalili, ali evo ovo je još jedna glava u kojoj su učinjeni znatni pomaci. Rekla bih da je još jedno potpuno novo kazneno djelo, a to je nametljivo ponašanje, dakle inkriminacija koje do sada nije bilo.
Vrijeme.
Evo sad ću. A zanimljiva je jer inkriminira ponašanje u koje vas netko stalno gnjavi, uhodi itd., i ostvaruje neželjeni kontakt, a kao kvalifikatorni oblik je to ukoliko to radi bivši bračni, izvanbračni partner, istospolni partner i ako vam ukratko ne da mira i nakon razvrgnuća takve zajednice, pa je sada i tako kažnjen, takvo ponašanje inkriminirano. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. 5 minuta u ime kluba HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I završno u ime predlagatelja, uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo prije svega htjela bih se zahvaliti stvarno svim cijenjenim zastupnicama i zastupnicima na iscrpnom izlaganju, i na podršci ovom zakonu, radili smo ga uporno, pažljivo, sustavno, rezultat je vidljiv, i ako mogu jednu moju malu osobnu opservaciju, vjerovala sam da smo napravili, vjerujem da smo napravili jako dobar i kvalitetan zakon, a vaša današnja rasprava me uvjerila da je tome tako. Hvala vam lijepo na svemu.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog Kaznenog zakona, drugo čitanje, P.Z.E. br. 866, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i zastupnica Ljubica Lukačić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane Odbora za zakonodavstvo te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Molim predstavnika da se očituje o amandmanima gospođe zastupnice Ljubice Lukačić koji se odnosi prvo na članak 117.
Gospodine predsjedniče, prihvaćamo sve amandmane zastupnice Ljubice Lukačić.
I na članak 118., 119. itd.
Na sve.
Na sve amandmane. Hvala lijepa ministru pravosuđa. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Kaznenog zakona, gdje su uključeni naravno i prihvaćeni amandmani i za ovaj zakon je potrebno najmanje 77 za. Dakle 77 za. Molim uključimo se i glasujmo i provjerimo da li smo glasovali onako kako smo to željeli. Rezultat je da je ovaj zakon, skupa sa prihvaćenim amandmanima, prihvaćen jednoglasno sa 77 glasova.
Prelazimo na točku broj 6 – - Konačni prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju, drugo čitanje, P.Z. br. 833 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika, koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su zajednički podnijeli zastupnici Emil Tomljanović i Ana Lovrin i Ivo Grbić. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Zoran Pičuljan, državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju, zakona koji isto tako nije tako velik kao Kazneni svojim obimom, ali svojim značajem isto tako zaslužuje nekoliko riječi obrazloženja, ja ću vam ga pokušati što kraće respektirajući naše vrijeme dati. Ono što je bitno, bitno je da je ustavnom novelom iz srpnja ove godine pojačan položaj pučkoga pravobranitelja u odnosu na zaštitu ljudskih prava i promicanje ljudskih prava. Zakon koji je pred vama imao je zadaću da legislativno uredi ovaj novi položaj pučkog pravobranitelja, iskoristi taj položaj koji mu Ustav daje da bi ojačao zaštitu i promicanje ljudskih prava u RH na normativnoj, a poslije i na stvarnoj razini. Naravno trebalo je i zamijeniti jednom modernijom regulacijom zakon iz 1992. godine, Zakon o pučkom pravobranitelju gdje su u najmanju ruku nedostajale procesne odredbe, odredbe koje uređuju postupanje pučkog pravobranitelja u odnosu na pritužbe građana. Svrha mu je dakle bila sljedeća: prije svega jačanje ovlasti pučkog pravobranitelja, jačanje neovisnosti institucije pučkog pravobranitelja, njegova snažnija prisutnost u javnosti i naravno definirana prava i obveze pučkog pravobranitelja u promicanju i zaštiti ljudskih prava. Što se tiče jačanja ovlasti, može se reći da su one snažno ojačane ovim zakonom i to u svim raspravama bez obzira što su bile kontradiktorne vezano uz rješenja i koncept koji nudi predlagatelj nije nitko, gotovo nitko osporavao. Prije svega jača se djelokrug pučkog pravobranitelja, širi se i na pravosudna tijela, na sva državna tijela. Njemu se daje puna dostupnost, pristupačnost svim informacijama i daje mu se isto tako obvezatna suradnja u izradi propisa iz područja zaštite ljudskih prava. Isto tako sudjelovanje obvezatno i sudjelovanje u radu Hrvatskoga sabora vezano uz ovu materiju. Pored toga jača se snaga njegovih preporuka, instrumentarijem koji je ovaj zakon vrlo precizno definirao. U odnosu na njegovu neovisnost ona se sukladno Ustavu dalje razrađuje ovim zakonom na način da se za njegov izbor traži sada natpolovična većina svih zastupnika Hrvatskoga parlamenta, raspisuje se javni poziv za novog pučkog pravobranitelja i naravno on je jedan snažan institut koji nije samo formalno-pravne prirode koji se unosi u zakon, a to je ugled, traži se ugled, autoritet osobe koja aplicira da bude zaštitnik i promicatelj ljudskih prava, prvi zaštitnik i promicatelj ljudskih prava u RH. Pored toga unijela su se i rješenja vezana uz imunitet pučkog pravobranitelja i rješenja vezana uz sukob interesa koji su i njemu ovdje isto tako obvezatna. U trećem dijelu što se tiče samog jačanja prisutnosti pučkog pravobranitelja u javnosti i prije svega se govori i o snazi izvješća koje pučki pravobranitelj i metodologiji izvješća koje pučki pravobranitelj podnosi ovom Visokome domu, ono će biti sada integralno i obuhvaćati će sve zaštitu i promicanje ljudskih prava i povrede ljudskih prava u svim segmentima djelovanja dosadašnjih pučkih pravobranitelja i dosadašnjih, odnosno još uvijek prisutnih pučkih posebnih pravobranitelja. Ono što je bitno isto tako da se u ovom dijelu uvodi Savjet pučkog pravobranitelja od respektabilnih i uglednih stručnjaka akademske zajednice nevladinoga sektora u pomoći pučkom pravobranitelju u obavljanju svoje zakonodavne i ustavne ovlasti. Pored toga sukladno i preporukama u Poglavlju 23. jača se i kadrovski i stručno pučki pravobranitelj pripajanjem Centra za ljudska prava u Ured pučkoga pravobranitelja. Predlagatelj je ovdje prihvatio jedan integralni koncept zaštite ljudskih prava na način da je slijedeći načelo nedjeljivosti zaštite i promicanja ljudskih prava ustvari predložio spajanje institucije pučkog pravobranitelja i posebnih pravobranitelja u instituciju pučkog pravobranitelja u Ured pučkog pravobranitelja. Ovdje predlagatelj smatra da se ovdje ustvari radi o najprimjerenijem konceptu u RH koji je primjeren našim prilikama, našim mogućnostima i koji je komparativno sasvim utemeljen i kojega ima vrlo često u europskim zakonodavstvima. On je drugačiji od sadašnjega rješenja no ne može se reći da je on slabiji od sadašnjega rješenja, dapače nizom svojih instituta koje ovaj zakon propisuje ustvari i snaži i pučkog pravobranitelja i posebne pravobranitelje. Prije svega posebni pravobranitelji sada zamjenici pučkog pravobranitelja po ovom prijedlogu djeluju u okviru svog djelokruga koji je utvrđen zakonom i definiran zakonom i vrlo je sličan i jednak dosadašnjim rješenjima iz posebnih zakona. Ali, oni sinergijom i ustavnom pozicijom pučkog pravobranitelja ustvari imaju nama se čini, čini se predlagatelju, i snažniji autoritet no što su to dosada imali jer koriste, crpe snagu, autoritet ustavne pozicije pučkog pravobranitelja. Njihova neovisnost ovim rješenjem ni o čemu nije po mišljenju predlagatelja spuštena na nižu razinu. Oni i dalje ostaju neovisni od izvršne vlasti od bilo kojeg oblika pritiska na njihovo djelovanje, ali imaju ponovno ponavljam snažnu kapu pučkog pravobranitelja i koordinaciju u zaštiti ljudskih i prava i promicanja koja je dosada u praksi nedostajala. Eto i završno, predlagatelj smatra da je ovaj koncept ne moramo, neće biti primjenjiv lagano primjenjiv sa 01.01.2012. godine i zbog toga nudi rješenje prilagodbe 6 ili 7 mjeseci pa sa 1. srpnjem ovaj će zakon stupiti na snagu i sve će se te organizacijske promjene u tom interegnumu moći dogoditi. Ono što je važno istaći i što je ponekad čini se drugačije kada se emotivno raspravlja i bez argumenata i bez snažnih argumenata u javnoj ili nekoj stručnoj raspravi jest to da ovaj koncept ni u čemu svojim rješenjima ne umanjuje stupanj zaštite i promicanje ljudskih prava bilo koje skupine hrvatskih građana. Upravo obrnuto, čini nam se da je ovaj koncept primjeren Hrvatskoj i primjeren današnjoj razini potrebe zaštite ljudskih prava u ovoj državi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za rad i socijalno partnerstvo predsjednik odbora uvaženi Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajnici, kolegice i kolege. odbor za rad i socijalno partnerstvo je na svojoj 60. sjednici održanoj 27. rujna ove godine raspravljao o Konačnom prijedlogu zakona o pučkom pravobranitelju koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, odbor je navedeni akt raspravio sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, na predmetni akt. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da se predloženim Zakonom stavlja naglasak na proaktivnu ulogu pučkog pravobranitelja kao promicatelja ljudskih prava te u cilju jačanja promicateljske uloge predviđeno spajanje ustanove Centra za ljudska prava s Uredom pučkog pravobranitelja. Konačnim prijedlogom zakona predviđeno je spajanje postojećih specijaliziranih pravobranitelja s uredom Pučkog pravobranitelja čime će se unaprijediti učinkovitost postupanja. U raspravi je izražena bojazan da će spajanje specijaliziranih branitelja oslabiti postojeću razinu zaštite ljudskih prava. U raspravi su članovi Odbora većinom glasova podržali donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima. Prva je prijavljena uvažena zastupnica Romana Jereković. Nema je, gubi pravo na raspravu. Onda je Klub HDZ-a uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče sa suradnikom. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Konačni prijedlog zakona o pučkom pravobranitelju. Mi smo ovaj prijedlog zakona podržali u prvom čitanju iz razloga što smatramo da zaista nakon Zakona o pučkom pravobranitelju koji je donijet 1992. godine jest vrijeme da se on osuvremeni, uskladi i sa međunarodnim propisima koji su u međuvremenu donijeti i međunarodnim konvencijama, i da se utvrde da se on proširi sa svim potrebnim dijelovima toga Zakona, pa evo kao što je državni tajnik rekao procesne odredbe itd. Od 1992. do danas status pučkog pravobranitelja je osnažen kako donošenjem najnovijih Ustavnih izmjena gdje je na neki način podcrtana njegova proaktivna uloga pa samom stipulacijom ustavne odredbe koja kaže da je Pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora, ne kao do sada za zaštitu ljudskih prava i sloboda, već na prvom mjestu za promicanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom, Zakonima i međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koje je prihvatila Republika Hrvatske. To znači da neće samo utvrđivati povrede i onda djelovati na njihovoj zaštiti već da će prije svega raditi na promicanju odnosno poštivanju ljudskih prava prije nego se povrede dogode. Također je stavkom 2. prošireno njegovo područje djelovanja, pa sada Ustav kaže da svatko može podnijeti pritužbu pučkom pravobranitelju ako smatra da su uslijed nezakonitog ili nepravilnog rada državnih tijela dakle svih tijela lokalne i područne, regionalne samouprave i tijela s javnim ovlastima ugrožena ili povrijeđena njegova ustavna ili zakonska prava. Dakle, u tom smislu je trebalo uskladiti i urediti i Zakon o pučkom pravobranitelju dakle i novim zakonom je utvrđena i potvrđena ta proaktivna uloga pučkog pravobranitelja kao promicatelja temeljnih ljudskih prava, pa je onda Konačni prijedlog i propisuje da pučki pravobranitelj prati stanje, ukazuje na potrebu zaštite temeljnih ljudskih prava, obavlja istraživačko-analitičku djelatnost, razvija i održava bazu podataka i dokumentacije pravovremeno i redovito informira javnost, i zainteresirane sudionike, educira javnost, aktivno potiče i održava suradnju sa organizacijama civilnog društva, međunarodnim organizacijama, i znanstveno istraživačkim institucijama. U navedenom je smislu značajno unaprijeđena uloga Pučkog pravobranitelja u informiranju putem medija, putem Internet stranice, organiziranjem javnih tribina, rasprava, publiciranje, izvješća itd. U tom smislu baš u cilju jačanja promicateljske uloge pravobranitelja, ovim je Prijedlogom predviđeno spajanje nekoliko institucija, sada postojećih samostalnih institucija. Prije svega, u smislu promicateljske uloge, predviđeno je spajanje ustanove centra za ljudska prava s uredom Pučkog pravobranitelja. Mislim da je to dobro jer će se na taj način i postojeći Centar za promicanje ljudskih prava koji je do sada ostvarivao niz projekata na neki način tu svoju dosadašnju djelatnost i aktivnost ojačati, a s druge strane će se preuzimanjem centra i osoba koje su tamo sa određenim iskustvom na promicanju ljudskih prava, kadrovski osnažiti i ekipirati i ured Pučkog pravobranitelja. Također, Konačnim zakonom je predviđeno i da Pučki pravobranitelj može osnovati savjet za ljudska prava pučkog pravobranitelja kao svoje savjetodavno tijelo koje razmatra i predlaže strateške smjernice za promicanje ljudskih prava i na neki način taj savjet bi bio jedan javni forum koji bi doprinio dijalogu važnih društvenih čimbenika. Dakle, svakodobno bi mogla biti svako pitanje promicanja pa i zaštite ljudskih prava predmet široke javne rasprave unutar stručnih tijela ali i široko društvene rasprave i sa nevladinim udrugama i svim društvenim čimbenicima. Također ovo novo zakonodavno rješenje obuhvaća specijalne ovlasti pučkog pravobranitelja koji je pučki pravobranitelj dobio Zakonom o suzbijanju deklaracije kao i obveze koje je RH preuzela potpisivanjem fakultativnog protokola uz Konvenciju protiv mučenja i drugih okrutnih neljudskih i ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja gdje je zadaća iz tog protokola također dobio pučki pravobranitelj. Kao što smo rekli ovim konačnim prijedlogom u Zakonu o pučkom pravobranitelju sadržane su procesne odredbe o načinu postupanja s pritužbama građana, supsidijarno se primjenjuje Zakon o općem upravnom postupku ali su ovdje najprije utvrđene posebne procesne odredbe, pa je tako predviđeno da pučki pravobranitelj postupa temeljem pritužbe građana ali i na vlastitu inicijativu pučkog pravobranitelja. Dakle, također konačnim prijedlogom i to je izazvalo najviše rasprave u javnosti ali i brojnih primjedaba sada postojećih specijaliziranih pravobranitelja. Dakle, konačnim prijedlogom zakona predviđeno je spajanje postojećih stručnih i administrativnih kapaciteta ureda specijaliziranih pravobranitelja s pučkim pravobraniteljem čime se će unaprijediti i međusobna suradnja, a time i učinkovitost pod predstavkama građana. Puno je bilo prigovora od pojedinih društvenih grupa da će se na taj način dobra zaštita koju su imale pojedine grupacije putem svojih specijaliziranih pravobranitelja, dakle pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, pravobraniteljica za djecu, pravobraniteljica za ravnopravnost spolova da će njihova zaštita ovim spajanjem zapravo oslabiti. Mi držimo da ne i ono što je nama u klubu HDZ-a najvažnije iz kog motrišta promatramo ovaj konačni prijedlog zakona jest da li će ikojoj društvenoj skupini biti umanjena njezina ljudskih prava ili mogućnost zaštite tih ljudskih prava. Obzirom na ustavni položaj pučki pravobranitelja u slučaju spajanja ovih pravobraniteljstava, mi smo mišljenja kada postojeći pravobranitelji odnosno pravobraniteljice postanu zamjenici pučki pravobranitelja da će zapravo još jače moći djelovati jer će kao zamjenici također dobiti ustavnu poziciju i prema međunarodnoj zajednici, a i prema društvenoj zajednici u Hrvatskoj će moći snažnije djelovati, jer svako posebno ljudsko pravo je zapravo i opće ljudsko pravo i teško je naći prvu granicu između toga. Dakle, također tu treba reći da od 2008. i to je također jedan argument ne za spajanje nego argument da kažemo da se nikome položaj zaštite ljudskih prava odnosno intenzitet zaštite ljudskih prava posebnih kategorija neće umanjiti. Dakle, od 2008. godine pučki pravobranitelj uživa status A, institucije za promicanje i zaštitu ljudskih prava dobivenog od Međunarodnog koordinacijskog odbora za nacionalne institucije za zaštitu i promicanje ljudskih prava. Dakle, nipošto ne umanjujući kompetentnost i stručnost i dosadašnji izvrstan rad specijaliziranih pravobranitelja, smatramo da sa tom istom kvalitetom i istim marom trebaju nastaviti raditi u okviru reda Ureda pučkog pravobranitelja, a samim ustavnim položajem pravobranitelja oni će i dobiti veće značenje pa i u odnosu na ovo međunarodno određenje. Spajanjem pravobranitelja također će se unaprijediti korištenje postojeće mreže lokalnih ureda na način da će se postići tehnički i logistički resursi jer znamo da sada neki specijalizirani pravobranitelji imaju lokalne urede po Hrvatskoj, neki nemaju. Na ovaj način ti postojeći lokalni uredi i naravno da bi trebalo nastojati proširiti tu mrežu, onda će se jedinstveno otvarati za Ured pučki pravobranitelja. Također će zajedno nastupati na jedinstvenim Internet stranicama gdje će se moći naći sve opće i specifične informacije o posebno osjetljivim društvenim skupinama. I građani će na kraju krajeva na jednom mjestu imati jednostavniji i olakšani pristup svim potrebnim informacijama, ali znat će kuda se moraju i obratiti. Sa stajališta građana možda je u nekom slučaju teško procijeniti da li se radi o ugrozi nekog općeg ljudskog prava, specifičnog prava, kome se obratiti da li specijaliziranom pravobranitelju ili pučkom, na ovaj način će biti na jednom mjestu sa jednim informacijskim sustavom i možda i lakšom komunikacijom prema građanima. Evo iz svih ovih razloga, klub HDZ-a podržat će donošenje ovoga zakona, naravno i sa svim odredbama o načinu izbora pučkog pravobranitelja koji ostaje u domeni hrvatskog Parlamenta. Dakle, hrvatski Parlament će birati pučkog pravobranitelja temeljem javnog poziva, zapravo branitelja se traže za ista najviše kompetencije kako je to ovdje spomenuo državni tajni. A po prijedlogu zakona, prijedlog za izbor i imenovanje pučkog pravobranitelja od strane Hrvatskog sabora trebao bi dati prijedlog zakona kaže zajednički Odbor za Ustav i Odbor za ljudska prava. Međutim zbog nekih poslovničkih zapreka pri donošenju tog prijedloga mislim da bi bilo valjanije rješenje jer ovo rješenje jednostavno nije provedivo po Poslovniku Hrvatskoga sabora, da onda utvrdimo da Odbor za Ustav kao matično tijelo za Zakon o pučkom pravobranitelju, za pučkog pravobranitelja utvrđuje prijedlog, a da pribavi prethodno mišljenje Odbora za ljudska prava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HSS-a, uvaženi zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Donošenjem ovog zakona i institucija pučkog pravobranitelja ili pravobranitelja dodatno će ojačati što uostalom traže i ustavne promjene i mi smatramo da će se njegova primjena pozitivno odraziti na sustav zaštite temeljnih prava građana, kao i da će unaprijediti zaštitu i promicanje prava najranjivijih skupina društva. Tijekom prvog čitanja isticane su razne primjedbe, a neke od njih su i ugrađene u ovaj konačni prijedlog zakona čime su neka pitanja jasnije definirana, a neka rješenja i poboljšana. Primjerice u članku 16. dodan je stavak 6. čime se omogućuje pristup zaštiti pučkog pravobranitelja i onim osobama koje zbog invaliditeta ili ako je riječ o djeci nisu u mogućnosti ispuniti odredbe koje se odnose na sadržaj i oblik pritužbe koja se podnosi pučkom pravobranitelju te su na taj način izjednačene s drugim građanima i nisu u nepovoljnijem položaju. Nadalje, člankom 17. stavak 3. obaveza nepostupanja pučkog pravobranitelja zamijenjena je s mogućnošću postupanja ovisno o prirodi slučaja na koji se odnosi pritužba te se predlaže i da pučki pravobranitelj može odlučiti nepostupati po pritužbi u slučaju ako je još uvijek otvoren rok za podnošenje pravnog lijeka ili sredstva pravne zaštite prema posebnim propisima, a to nije učinjeno. Također je utvrđeno da pučki pravobranitelj može odlučiti nepostupati ako je utvrđeno da je od učinjene nepravilnosti ili odluke tijela iz članka 4. ovog zakona proteklo tri godine osim u slučaju ako se radi o predmetu od iznimnog interesa za zaštitu ljudskih prava. Ovim zakonskim prijedlogom je naime također utvrđen i način pokretanja postupka temeljem pritužbe ili na vlastitu inicijativu pučkog pravobranitelja te su definirani oblik i sadržaj pritužbe, obzirom da pučki pravobranitelj slobodno odlučuje o tome da li će pritužbu uzeti u razmatranje i u kojem opsegu. Prilikom postupanja pučki pravobranitelj može provesti skraćeni ili ispitni postupak, s tim da se skraćeni provodi kad se iz pritužbe i dostavljene dokumentacije može utvrditi da su podnositelji ugrožena ili povrijeđena ustavna ili zakonska prava odnosno ispitni postupak. Kod ispitnog postupka pravobranitelj od nadležnih tijela traži očitovanja, informacije i dokumente te po njegovom dovršetku izrađuje izvješće o slučaju i kad je to moguće predlaže poduzimanje određenih mjera za otklanjanje nepravilnosti, a nadležno tijelo kojem su preporuke upućene obavezno je pučkog pravobranitelja obavijestiti o poduzetim mjerama. Pučki pravobranitelj ima ovlast podnijeti prijedlog za poništenje i ukidanje rješenja javno-pravnog tijela te ovlast za podnošenje zahtjeva za obnovu upravnog postupka što će uz sve dosad navedeno sigurno doprinijeti učinkovitijoj zaštiti prava građana. Ovlast pučkog pravobranitelja u odnosu na pravni tekst dodatno je proširena člankom 22. stavak 5. kojim je predviđeno da pučki pravobranitelj može predložiti pokretanje odgovarajućeg postupka protiv osobe koja je nesavjesnim postupanjem prouzročila povredu ustavnih i zakonskih prava ili koja na prijedlog pučkog pravobranitelja nije poduzela odgovarajuće mjere da se nastala šteta umanji ili ispravi. Prema postojećem sustavu u Republici Hrvatskoj posebni pravobranitelji nisu ustavna već samo zakonska kategorija, a njihovim spajanjem sa pučkim pravobraniteljem područje njihova rada kao i autoritet se podiže na najvišu moguću razinu koja između ostalog dodatno jača i njihovu samostalnost i neovisnost koju im garantira njihova pozicija zamjenika pučkog pravobranitelja za posebna područja. Uz to se ovakvom organizacijom postiže sinergija i bolja koordinacija što će doprinijeti efikasnosti postupanja po predstavkama građana, ali isto tako time će se omogućiti i veća dostupnost građanima koji će zaštitu svojih prava moći naći na jednom mjestu. Tim spajanjem unaprijedit će se i korištenje postojeće mreže lokalnih ureda budući da će postojeći resursi biti na raspolaganju svim pripadnicima ranjivih društvenih skupina te će se ta mreža koristiti za potporu svim aktivnostima trenutno postojećih specijaliziranih pravobranitelja. Unapređenje komunikacije i razmjena informacija doprinijet će boljoj zaštiti prava građana, ali isto tako i omogućiti stvaranje baze podataka svih podnesenih pritužbi čime se stvara preduvjet za empirijsko iskazivanje podataka o tome gdje se najviše krše temeljna prava te podaci o javnim institucijama koje ih krše. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da bi bilo bolje da je o ovom zakonskom prijedlogu provedena i cjelovita javna rasprava što je nažalost izostalo, a i to je možda jedan od razloga zašto se kritizira ovakvo rješenje. Korak naprijed u zaštiti ljudskih prava svakako je i uspostavljanje zamjenika pučkog pravobranitelja za zaštitu i promicanje prava starijih osoba koji je i prije postojao, a kako staračko stanovništvo postaje sve brojnije rast će i potreba za zaštitom njihovih specifičnih prava te u tom smislu dobro da se u ovom zakonskom prijedlogu vodilo računa i o tom dijelu populacije. U smjeru daljnjeg jačanja institucije pučkog pravobranitelja ide i ovim zakonom predviđeno spajanje ustanove Centra za ljudska prava sa Uredom pučkog pravobranitelja, a stečena iskustva i znanja te ustanove u apliciranju na izvanproračunske izvore financiranja dodatno će unaprijediti postojeće stručne kapacitete pučkog pravobranitelja te doprinijeti uspješnom izvršavanju njegovih novih zadataka. Uz to se predlaže osnivanje savjeta za ljudska prava kao savjetodavnog tijela koje razmatra i predlaže strateške smjernice u području promicanja ljudskih prava, a njegov sastav bi trebao povezati pučkog pravobranitelja s predstavnicima civilnog društva, akademske zajednice i medija te osigurati kontinuiranu suradnju na području ljudskih prava. Klub Hrvatske seljačke stranke smatra da će se predloženim rješenjem dodatno unaprijediti sustav zaštite i promicanje temeljnih prava u Republici Hrvatskoj, a posebice zaštite najranjivijih društvenih skupina te će zbog toga i podržati predloženi zakon. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Pa je onda na redu uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Oboje gube pravo na raspravu jer nisu nazočni. Na redu je pojedinačna rasprava, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajnici, kolegice i kolege. Pa iako postoje različita stajališta o spajanju posebnih specijaliziranih pravobranitelja s pučkim pravobraniteljem smatram da će se tako postići s jedne strane snažnije naglašena ustavna pozicija, tj. društvena težina institucije pravobranitelja, a s druge strane postići će se veća racionalizacija. Spajanjem posebnih pravobraniteljstva osnažiti će se njihova koordinacija, ali i dostupnost tehničkih i logističkih resursa svim pripadnicima osjetljivih posebnih društvenih skupina. Razmišljanja da će predloženi zakon oduzeti postojeću autonomiju posebnih pravobraniteljstva zbog toga što prema prijedlogu zakona pučki pravobranitelj daje smjernice i upute za rad svojim zamjenicima smatram da su ishitrena. Jer nema razloga plašiti se pučkog pravobranitelja koji za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru, a i onako svake godine podnosi izvješće o svom radu. Znači i o radu pravobraniteljstva. Predloženim zakonom sadašnji pravobranitelji biti će imenovani zamjenicima pučkog pravobranitelja, a sve će ih na kraju birati ovaj Hrvatski sabor. Sadašnji pravobranitelji, a budući zamjenici pučkog pravobranitelja i dalje će ostati samostalni u svom radu i takvo zakonsko rješenje neće smanjiti njihovu funkcionalnost, a dosadašnji zamjenici pravobranitelja i dalje ostaju u funkciji pravobraniteljstva. Državni službenici i namještenici zatečeni u Uredima pravobraniteljica rasporediti će se na odgovarajuća radna mjesta. Znači, nitko neće ostati bez posla, nitko neće na ulicu što je vrlo važno za ljude koji u ovom trenutku rade u pravobraniteljstvima. Na kraju i ne mogu se složiti sa onim razmišljanjima koja prognoziraju da će se donošenjem ovog Zakona znatno smanjiti autonomija i djelovanje posebnih pravobraniteljstava. Vjerujem da to nije cilj ovog zakona već obrnuto, da se sve raspoložive potencijale racionalnije stavi u funkciju građana koji pripadaju osjetljivim posebnim društvenim skupinama. I za sam kraj bi u svakom slučaju trebalo, a i apeliram i to na pučkog pravobranitelja kao i nadležne državne institucije da hitno građevinski osposobe pristupe budućim poslovnim prostorima pravobranitelja tamo gdje su sada nepristupačni. Mislim da i sada na to upozoravaju posebno pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom da ima prostora gdje jednostavno nije dostupno doći i tu treba nešto hitno poduzeti tako da ljudima se stvarno omogući u tom smislu da se to građevinski osposobi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o pučkom pravobranitelju. Kao što sam istaknuo u svom izlaganju govorit ću o prijedlogu zakona. Ovaj zakon predložen je radi ustavnih promjena kojima su uvedene neke novine vezane za status pučkog pravobranitelja u pravcu neovisnosti i samostalnosti institucije, proaktivne uloge pučkog pravobranitelja u promicanju ljudskih prava. Stoga valja podržati intenciju predlagatelja da se te i druge predložene novine urede cjelovitim zakonom. Na području promicanja ljudskih prava pučki pravobranitelj prati stanje i ukazuje na potrebu njihove zaštite o čemu vodi analitičke podatke, redovito informira javnost o promicanju prava, potiče suradnju sa organizacijama civilnog društva i drugo. Da bi se u praksi ojačala promicateljska uloga pučkog pravobranitelja konačnim prijedlogom spaja se Ustanova centra za ljudska prava sa Uredom pučkog pravobranitelja. Osniva se savjet za ljudska prava kao savjetodavno tijelo koje razmatra i predlaže smjernice na promicanju ljudskih prava, osigurava suradnju svih subjekata koji su povezani u promicanju ljudskih prava. Konačnim prijedlogom uređuje se i specijalne ovlasti pučkog pravobranitelja koje proizlaze iz članka 12. Zakona o suzbijanju diskriminacije kao i obveze iz … [[Govornik se ne razumije.]] protokola uz Konvenciju protiv mučenja i drugih okrutnih neljudskih ili ponižavajućih postupka ili kažnjavanja. Isto tako, prijedlogom se uređuje način postupanja pučkog pravobranitelja temeljem pritužbe građana ili na osnovi vlastite inicijative. U svom postupku pučki pravobranitelj može provesti skraćeni postupak ili ispitni postupak. Skraćeni postupak koristi se kada iz dokumentacije nedvojbeno proizlazi da su podnositelji ugrožena ljudska prava. U ispitnom postupku pučki pravobranitelj traži od nadležnih tijela potrebne informacije i dokumentaciju. Nakon toga izrađuje izvješće kojim ako je moguće predlaže poduzimanje mjera za otklanjanje nepravilnosti. Nadležno tijelo kome su upućene preporuke obavezno će izvijestiti pučkog pravobranitelja o poduzetim mjerama. Pored toga pučki pravobranitelj ima ovlast za podnošenje prijedloga za poništenje i ukidanje rješenja javno pravnih tijela kao i ovlast za podnošenje zahtjeva za obnovu upravnog postupka. Također, ovim konačnim prijedlogom predlaže se spajanje stručnih i administrativnih kapaciteta ureda specijaliziranih pravobranitelja kako bi se postigla međusobna koordinacija pravobranitelja i pospješila učinkovitost postupanja o predstavkama građana, te ojačala ovlast specijaliziranih pravobranitelja kroz ustavnu ovlast pučkog pravobranitelja. Godišnja izvješća pučkog pravobranitelja sadržavala bi izvješća s područja rada svih specijaliziranih pravobranitelja, njihovu problematiku i jasne preporuke. Konačnim prijedlogom zakona predviđa se uvođenje zamjenika pučkog pravobranitelja za zaštitu i promicanje temeljnih prava, za zaštitu i promicanje prava djece, za zaštitu i promicanje ravnopravnosti spolova, za zaštitu i promicanje prava osoba sa invaliditetom, te za zaštitu starijih osoba. Nadalje, poboljšana su neka rješenja iz prijedloga zakona vrednovanje prijedloga, primjedbi i mišljenja iznijetih na plenarnoj sjednici radnim tijelima i mišljenja drugih institucija. Tako je primjerice u članku … [[Ne razumije se.]] stavku 5. proširena ovlast pučkog pravobranitelja, osnažena je aktivnost zamjenika pučkog pravobranitelja za djecu, zamjenika pučkog pravobranitelja za ravnopravnost spolova, i zamjenika pučkog pravobranitelja za starije osobe, … [[Ne razumije se.]] je mandat pučkog pravobranitelja i njegovih zamjenika kako bi se osigurao kontinuitet rada institucije. Konačno, prihvaćeno je mišljenje samog pučkog pravobranitelja o odgodi primjene zakona kako bi se provele potrebne radnje za uspješan rad novog sustava. Radi svega navedenog smatram da s ovim konačnim prijedlogom u bitnome unapređuje položaj i ovlasti pučkog pravobranitelja, da će spajanje ureda specijaliziranih pravobranitelja unaprijediti njihovu koordinaciju i međusobnu suradnju, stoga podržavam donošenje Zakona o pučkom pravobranitelju.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle pred nama je u drugom čitanju Konačni prijedlog Zakona o pučkom pravobranitelju, nakon što smo o njemu u prvom čitanju raspravljali na plenarnoj sjednici u lipnju ove godine, evo kao što smo čuli predlagatelj je u odnosu na prvo čitanje uvažio većinu primjedbi, odnosno prijedloga zastupnika izrečenih dakle u prvom čitanju pojedinih saborskih odbora, uvažen je veliki broj prijedloga i drugih institucija od ministarstava pa do specijaliziranih pravobranitelja koje su oni imali i izrazili na prijedlog ovog zakona. Ti su dakle prijedlozi ugrađeni u ovaj konačni prijedlog i svakako doprinose njegovoj kvaliteti. Prije svega vezano uz ovaj zakon želim reći da on polazi od novog ustavnog određenja pučkog pravobranitelja. Naime kao što znamo ustavnim promjenama iz lipnja prošle godine utvrđeno je da je pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora za promicanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom, zakonom i prihvaćenim međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima, o slobodama. Dakle u odnosu na do sada važeći zakon obveze pučkog pravobranitelja proširene su i na područje promicanja ljudskih prava i sloboda, čime se pučkom pravobranitelju omogućava još, dakle omogućava mu se jedna proaktivna uloga, a sukladno toj ulozi, dakle sukladno tom cilju koji se želi postići predlaže se spajanje s uredom pučkog pravobranitelja, centra za ljudska prava, dakle ustanove čiji je osnivač Republika Hrvatska, a koji se upravo i bavi promicanjem ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Pučki pravobranitelj kao i do sada ima rekao bih najznačajniju ulogu u zaštiti ljudskih prava i slobode, te vladavini prava, nadležan je za razmatranje pritužbi o postojanju nezakonitosti i nepravilnosti u radu državnih tijela, tijela jedinica lokalne i područne samouprave, pravnih osoba s javnim ovlastima, te pravnih i fizičkih osoba u skladu s posebnim zakonima. Isto tako pučki pravobranitelj imat će u nadležnosti praćenje usklađenosti zakona i drugih propisa s odredbama Ustava i međunarodnim pravnim aktima. U odnosu na važeći Zakon o pučkom pravobranitelju ovaj zakon nedvojbeno unosi niz novina i niz poboljšanja koji će doprinijeti jačanju uloge pučkog pravobranitelja, njegovoj neovisnosti i samostalnosti, kao i boljoj i učinkovitijoj organizaciji cjelokupnog sustava. Isto tako definirat će se procesna pravila, dakle i forma i način postupanja pučkog pravobranitelja od dakle načina pokretanja postupka, do oblika pritužbi koji se podnose pučkom pravobranitelju. Do sada te procesne odredbe nismo imali definirane ovim zakonom, dakle dosadašnjim Zakonom o pučkom pravobranitelju, već su se supsidijarno primjenjivale odredbe Zakona o općem upravnom postupku. I na kraju ću se osvrnuti i na novinu iz ovog zakona koja je izazvala zapravo najviše pozornosti javnosti i najviše reakcija različitih institucija, udruga itd., dakle radi se o prijedlogu prema kojem bi se izvršilo spajanje postojećih specijaliziranih pravobranitelja s pučkim pravobraniteljem, dakle pravobranitelja za ravnopravnost spolova, pravobranitelja za osobe s invaliditetom i pravobraniteljica za djecu dakle s pučkim pravobraniteljem. Čuli smo obrazloženje predlagatelja da se radi o jednom sasvim drugačijem konceptu uređenja sustava javnog pravobranitelja u odnosu na dosadašnji, dakle predlagatelj, Ministarstvo pravosuđa, naravno i Vlada Republike Hrvatske, a ja se također sa time slažem da će ovakav sustav svakako osnažiti instituciju pučkog pravobranitelja, između ostalog i zato što je institucija pučkog pravobranitelja sada ustavna kategorija, pa će i poslovi preuzeti od sadašnjih specijaliziranih pravobranitelja biti u tom ustavnom okviru. Dakle predviđa se da se ono što su radili i sadašnji specijalizirani pravobranitelji obavlja na razini zamjenika pučkog pravobranitelja, koji bi prema odredbama ovog zakona kojih bi bilo dakle petero, pa se tako predviđa uvođenje zamjenika pučkog pravobranitelja za ljudska prava i slobode, zamjenika za prava djece, za ravnopravnost spolova, za osobe s invaliditetom i zamjenika pučkog pravobranitelja za starije osobe. Zamjenici će kako se to navodi zakonom i nadalje imati visoku razinu samostalnosti i neovisnosti u svom radu, jer ih kao i pučkog pravobranitelja imenuje Hrvatski sabor na mandat od 8 godina, s time da bi se pučki pravobranitelj birao većinom svih zastupnika, a zamjenici običnom većinom. Evo dakle iz razloga što smatram da su ponuđena zakonska rješenja iz ovog zakona kvalitetna i dobra, podržat ću njegovo donošenje. Hvala.
Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Sesvečan, vi ste u svojoj raspravi kao i većina kolega koja je sudjelovala lijepo ukazala na ono što je bio glavni prijepor u javnosti kod donošenja ovoga zakona. Naime dosadašnji specijalizirani pravobranitelji, pa i pučki pravobranitelj su istakli negodovanje i neslaganje sa predloženim spajanjem dosadašnjih specijaliziranih pravobranitelja za djecu, za ravnopravnost spolova i za osobe s invaliditetom sa pučkim pravobraniteljem, pa i oni kojih danas u sabornici nema, a koji su nas pozivali i ukazivali na europsku praksu, trebali bi javno i otvoreno reći ono što i predlagatelj u obrazloženju ovoga Konačnoga prijedloga Zakona o pučkom pravobranitelju rekao, a to je da u državama europskog pravnog okružja nigdje nije propisano na razini Europske unije pitanje sustava promicanje i zaštite temeljnih prava putem djelovanja nacionalne institucije za promicanje i zaštitu temeljnih prava obuhvaćeno je tzv. soft acquisem i koji u okviru cjelokupne pravne stečevine EU ne propisuje nikakve posebne uvjete o načinu na koji su nacionalna zakonodavstva država članica dužna urediti vlastiti sustav promicanja i zaštite temeljnih prava, a koje bi onda obvezivao RH na usklađivanje u kontekstu pristupanja EU. Stoga i ja podržavam ovakav prijedlog i ovakav koncept koji je Vlada Republike Hrvatske dala objedinjavanjem, odnosno spajanjem postojećih specijaliziranih sa pučkim pravobraniteljem, a posebice pozdravljam i uvođenje novoga zamjenika pučkoga pravobranitelja za starije osobe. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ljubica Lukačić, izvolite.
Ja vam se zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Pa evo ja ću odmah na početku pohvaliti ovaj konačni prijedlog zakona, reći ću i zašto. Zato što kada smo na klupe dobili onaj prvi prijedlog ja sam čak razumjela posebne pravobraniteljice kada se nisu slagale sa ovim spajanjem pučkom pravobranitelju. Međutim, evo drago mi je da su sve te nekakve negativne odredbe uklonile iz prvotnog prijedloga i mislim da je ovo sada jedan dobar prijedlog, osobito iz razloga što evo neće se ni na koji način ukidati prava nijedne od posebnih pravobraniteljica, odnosno skupina o kojima one u ovom trenutku vode posebnu brigu i rješavaju prava. Dakle, i djecu i osobe s invaliditetom i pravobraniteljicu za ravnopravnost spolova. Vidim, evo ovdje smo na klupe dobili, ono što je meni još ostalo nerazjašnjeno, a to smo i na jednom odboru o tome razgovarali, i takva odredba mi se nije dopala, da se u ovom zakonu na neki način daje prioritet zamjenicima pučkog pravobranitelja, postojećima, u odnosu na zamjenike posebnih pravobraniteljica. Kada je evo u pitanju članak 38. i članak 44., no međutim neću na to posebno gubiti vrijeme jer evo vidim da su kolege na te članke dale amandmane i ja vjerujem da ćete te amandmane prihvatiti jer na taj način doista rješavamo jedan veliki problem. Nikako i nikako ne bi bilo dobro da se postojeći zamjenici pučkog pravobranitelja stavljaju u povlaštenu poziciju, a i ubuduće dakle kada treba mijenjati pučkog pravobranitelja da to bude pravobranitelj za ljudska prava i slobode. Mislim da to zakonom ne treba definirati pa neka njega pučki pravobranitelj i odabere, ali u zakonu neka piše da to bude jedan od pravobranitelja kojega će, jedan od zamjenika kojega će pučki pravobranitelj odrediti. Sve u svemu čini mi se da će ovo biti jedan dobar zakon i da evo će se, drago mi je da će se postojeće posebne pravobraniteljice podići evo na jednu ustavnu razinu, ono što je izuzetno važno za zaštitu prava posebno osjetljivih skupina. I na kraju jedan evo vrlo dobronamjeran savjet, a to je, odnosno i ono što je najdraže ja ću reći meni najdraže zbog čega će se spojiti ovi pravobranitelji svi zajedno pučkom. Pa kad već dosad pučki pravobranitelj nije vodio o tome računa, a nije, dakle kršio je zakon već u ovom trenutku, pa čak i ostale pravobraniteljice, sada će morati jednostavno prilagoditi svoj prostor onom o čemu je u svojoj raspravi govorio i kolega Kunst jer je nedopustivo i dosada bilo da pučki pravobranitelj rješava probleme starijih osoba, ima čak i zaposlenu osobu s invaliditetom,a da su mu prostori apsolutno nepristupačni. Ja vjerujem da će i ovo vrijeme koje ostaje do primjene zakona svi o tome razmišljati, osobito pučki pravobranitelj, a evo apeliram i na vas u Ministarstvu pravosuđa da o tome povedete računa jer ne smije se dogoditi, to bi bilo protivno i Zakonu o gradnji i Pravilniku o pristupačnosti građevinama, a na kraju krajeva i Konvenciji o pravima osoba s invaliditetom da prostor koji će koristiti u budućnosti pučki pravobranitelj ne bude prilagođen osobama s invaliditetom, djeci s teškoćama u razvoju i starijim osobama. U ovom trenutku jedino prostor pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, što je i logično, jest u potpunosti prilagođen, svi drugi nisu i zato mi je drago kad se evo jednog dana spoje onda će svi biti prisiljeni o tome razmišljati. Ako ni zbog čega drugog pa samo zato što još uvijek pravobraniteljica aktualna. Dakle, za neko kratko vrijeme nadamo se i zamjenica što je osoba s invaliditetom i što je u kolicima i što će morati radi nje prilagoditi prostor pa onda tako i radi svih nas. Vjerujem da će ipak na kraju uz velika negodovanja svi biti zadovoljni ovim zakonom i evo ja podržavam donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja sam ovu svoju raspravu naravno koncipirao na način da apsolutno podupirem ovaj prijedlog zakona i osvrnut ću se uglavnom na one prijepore ili sukobe koji su se javljali dosada u raspravama u smislu osporavanja ovog zakonskog prijedloga koji je apsolutno dobar, prihvatljiv i koncepcijski, ali i ustavno, dakle apsolutno u skladu sa novelama Ustava i novog članka 93. Dakle, o čemu se zapravo radi? Najveće kritike u smislu tih sukoba koncepcija upravo su to … pravobranitelja. Sam pravobranitelj je u jednom dokumentu koji … prema Hrvatskom saboru od 12. rujna 2011. godine koji upućen je prema odborima, kaže sljedeće, ja ću citirati da tu ne bi bilo kakvih nesporazuma. Dakle, on kaže da ovaj zakon predstavlja slabljenje institucija i da je to očito jer iz činjenice da prijedlog umjesto tri zamjenika koji pokrivaju dosadašnji djelokrug sada predviđa ukidanje dužnosti dva zamjenika temeljem samo jednog zamjenika koji bi trebao pokrivati sva područja dosadašnjeg i novog djelokruga. Međutim, u članku 26. zakona to očito nije tako, mada on još razrađuje neke stvari ali koje nemaju veze sa suštinom i koncepcijom Zakona a u članku 26. nema dva niti tri nego jedan, 2, 3, 4, 5 zamjenika, dakle zamjenik pučkog pravobranitelja za ljudska prava i slobode, zamjenik pučkog pravobranitelja za prava djece, zamjenik pučkog pravobranitelja za ravnopravnost spolova, za osobe sa invaliditetom i za starije osobe. Dakle, sve skupa to je pokriveno u smislu djelatnosti, ne može se raditi ni o kakvom slabljenju institucije a pogotovo to čudi jer ta primjedba dolazi od Pučkog pravobranitelja. I druga primjedba koju on kaže u tom dokumentu ja ću je isto tako citirati kaže da prijedlogom predviđeno pripajanje institucije posebnih pravobranitelja, pučkom pravobranitelju s primjenom od 1. 7. 2012. godine također nije prihvatljivo niti je moguće bez ozbiljnih štetnih posljedica. Međutim, on ne govori koje su to štetne posljedice, niti u naznakama. Dakle, kaže se u tom dokumentu to su ozbiljne štetne posljedice i to je kao primjedba ili najveća primjedba koja je upućena ovom Prijedlogu zakona. Dakle radi se o sukobu koncepcija. Jedna koncepcija zagovara postojeće stanje, ova koncepcija je modernija, ona predviđa jednu instituciju, način razrađen zakonom, sasvim u skladu sa svim Europskim dokumentima i sasvim u skladu sa ustavnim odredbama. Pogledajmo koje primjedbe navodi u smislu osporavanja odredbi ovog Zakona pravobraniteljica za prava djece. Ja nisam mogao vjerovati kada sam ih iščitao jer mislim da onaj tko je pročitao sam Zakon, što se kaže vidi, neke stvari zamagljene jednostavno te primjedbe ne stoje. Dakle citiram: "izostanak zasebnog izvješća o stanju dječjih prava, te objedinjeno izvještavanje sigurno će u drugi plan staviti djecu i njihovu perspektivu odnosno zamagliti status dječjih prava u društvu, te javnost neće dobiti realnu sliku stanja dječjih prava". Ovaj Zakon ne stavlja u drugi plan prava djece kao ni svih drugih osoba, apsolutno je alat da se prava djece na bolji kvalitetniji način afirmiraju a to u krajnjoj liniji proizlazi iz članka 28. gdje je dužnost zamjenice pravobraniteljice za djecu obavještavati javnost o stanju prava djece, pa onda pratiti i promicati u izvršavanju obveza Republike Hrvatske koji proizlaze iz konvencije o pravima djeteta i drugih međunarodnih ugovora i dokumenata koji se odnose na zaštitu prava i interes djece. I da ne duljim, dakle, sve primjedbe koje smo imali do sada prilike čuti, naročito na odborima gdje su svi imali prilike se očitovati o svemu tome nisu suštinske nego koncepcijske naravi. Zalažu se da svaki pravobranitelj bude zasebna institucija kao što je to moguće po postojećoj sadašnjoj regulativi. Ovaj Zakon u izvjesnom smislu objedinjavati institucije i formira se jedna jedina institucija pravobranitelja ali se ne zakida niti jedna djelatnost naprotiv ovaj Zakon još više afirmira dakle mogućnost da se svojim radom, aktivitetom još više mogu zaštititi sve one osobe koje se trebaju zaštititi kroz rad zamjenika pučkog pravobranitelja, bez obzira radilo se o pravu djece, ravnopravnosti spolova osoba sa invaliditetom i osoba za starije osobe. Dakle, ovaj Zakon treba poduprijeti on je sasvim sigurno u skladu sa Ustavom, u skladu sa međunarodnim dokumentima, a ja ove primjedbe koje sam imao prilike čuti do sada shvaćam upravo kao sukob koncepcija međutim, ova koncepcija je apsolutno prihvatljivija nego ona koju smo imali do sada. Hvala.
Zahvaljujem. I na redu je uvaženi zastupnik Antun Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Moram reći pažljivo sam slušao raspravu da su od državnog tajnika pa do uvaženog gospodina Tomljanovića gotovo obuhvaćene sve primjedbe na koje smo se mi obazirali ovdje kako će što su pojedini, što su uopće bile primjedbe kroz rasprave ranije, dakle kako će funkcionirati pučki pravobranitelj. Dakle, ovim zakonom ništa neće biti ukinuto, ovim Zakonom naprotiv treba reći da će se sinergijskim učinkom djelovanja dakle pučkog pravobranitelja s pojedinim specijaliziranim pravobraniteljima dakle biti će omogućeno jačanje ove provedbe. Prema tome, mi moramo to uskladiti jer Ustav nam to nalaže od srpnja 2010. godine, prema tome, aktivnost Pučkog pravobranitelja biti će materijalno ojačana, biti će bolji uvjeti dakle kao što smo do sada čuli, dakle od ovih pravobranitelja koji se spominju i koji su bili predmet neke rasprave u negativnom smislu kako je rekao moj prethodnik dakle koncepcijski, razlika je koncepcijska. Možda i ona da svaki pravobranitelj htio imati svoju samostalnost, svoje službe, ako dakle to sve objedinimo mi ćemo doći u situaciju da ćemo imati kudikamo bolje materijalne uvjete za rad pučkog pravobranitelja, kao i njegovih zamjenika naprotiv dakle ništa se tu neće izgubiti. Zbog toga, predlažem da podupremo ovaj Zakon i da se ovaj Zakon usvoji jer će to biti sigurno unaprjeđenje, i možda samo još jedna rečenica, možda je rasprava bila obilna, koja nije spomenuta, ovaj konačni prijedlog zakona u potpunosti usklađen je sa Pariškim načelima od 91. godine. Evo, hvala vam.
Zahvaljujem. Završno u ime predlagatelja uvaženi Zoran Pičuljan. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Zahvaljujem na raspravi koja je bila kvalitetna i koja podržava ovaj Prijedlog. Puno se o konceptu raspravljalo, o biti, o suštini ovoga Zakona i rasprava je vrlo široko provedena i mislim da je koncept koji je predlagatelj izložio, predložio u svakom slučaju unapređuje zaštitu ljudskih prava i daje instrumentarij za još snažnije unapređenje zaštite ljudskih promicanja i ljudskih prava u Republici Hrvatskoj. Mislim da to nije osporeno i da se ne može zanijekati predlagatelju dobra volja nego i kvalitetna rješenja. Ono što je pristiglo tijekom saborske rasprave amandmani na ovaj zakon, predlagatelj ih je pogledao, pregledao i oni su sasvim, sasvim prihvatljivi i mi ih prihvaćamo i zahvaljujemo i na tome. Hvala vam lijepo još jednom.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o Pučkom pravobranitelju, bilo je drugo čitanje P.Z. br. 833. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dva amandmana, zastupnica Ana Lovrin, te zajednički Emil Tomljanović i Ana Lovrin i Ivo Grbić. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona, sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o Pučkom pravobranitelju, molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova 76 glasova za i 1 suzdržan i ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada prelazimo na točku Jedinstvenu završnu listu za izbor predsjednika Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa i Jedinstvenu završnu listu za izbor članova Povjerenstva za odlučivanja o sukobu interesa. to je pod točkom - Izbor i imenovanja A u ime odbora govorit će predsjednica odbora uvažena Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove je na 70. Sjednici održanoj 20. Listopada 2011. Godine sastavio jedinstvenu završnu listu za izbor predsjednika Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, te predlaže sljedeće kandidate za izbor predsjednika. 1. Sanju Lozančić, Ivana Matlekovića, Silvija Ratkovića, Doru Rešeter i Sašu Žebića. I samo je potrebno reći da od tih svih kandidata da će se izabrati jedna osoba.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Idemo dalje izvolite.
Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora na 70. sjednici održanoj 20. listopada 2011. godine sastavio je jedinstvenu završnu listu za izbor članova Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa te predlaže sljedeće kandidate za izbor članova Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa: Sinišu Andrijanića, Danija Budimir, Milu Čulomovića, Irenu Čupić, Dijanu Dulibić-Vlahov, Mirelu Padljević, Jozu Jelavića, Rajka Kneklina, Jadranku Kolarević, Željku KOlenović, Sanju Lozančić, Ivana Matlekovića, Dubravka Ogujića, Lovru Pejkovića, Silvija Ratkovića, Doru Rešetar, Stipu Vranjkovića, Sašu Žebića i Željku Žokalj. I samo je potrebno reći da ćemo od svih tih kandidata Hrvatski sabor da će izabrati 4 člana. Dakle, ukupno povjerenstvo će činiti 5 članova Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa.
Zahvaljujem. Nema prijavljenih. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na izbor predsjednika i članova Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa, rasprava je zaključena. Na temelju članka 32. Zakona i sprečavanju sukoba interesa i u skladu sa člankom 231. Poslovnika Hrvatskoga sabora, provest će se tajno glasovanje, predloženi kandidati za članove i predsjednika Povjerenstva smatraju se izabranim ako za njih glasuje većina od ukupnog broja zastupnika Hrvatskog sabora. Dakle 77 treba biti za. Gospođe i gospodo, predlažem da mi tri zastupnika pomognu kod provođenja ovog tajnog glasovanja i to gospođa Zdenka Čuhnil, gospodin Stanko Grčić i gospodin Emil Tomljanović. Za to vrijeme dok ovo bude u funkciji i dok se ne raspravi, mi ćemo glasovati i o prijedlogu za dopunu dnevnog reda, da imamo dovoljno vremena. Dame i gospodo zastupnici, rezultat glasovanja za predsjednika kandidata za predsjednika Povjerenstva je završeno, pa ću kazati da je od 153 zastupnika glasačke listiće primilo 77 zastupnika. Glasovala su 77 zastupnika. Nevažećih listića bilo je 6. Za kandidatkinju Sandru Lozančić glasalo je 6 zastupnika. Za kandidata Ivana Matlekovića glasovalo je 64 zastupnika. Proglašavam da su za predsjednika povjerenstava i za kandidata Sašu Zebića jedan, Silvano Ratković ništa, … [[Govornik se ne razumije.]] ništa. Dakle, 64 plus 6 je 70 plus 6 za gospođu Lozančić je 76 i 1 za Sašu Zebića to je 77. Nije izabran predsjednik. A sada ćemo gospođe i gospodo, budimo strpljivi još samo malo. E sad idemo za glasovanje za članove predsjedništva. Isto tako fino tamo. Za 20 minuta smo ovdje da objavimo rezultate.
Prelazimo na točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 891 Predlagatelj Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Stipe Mamić državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona o športu predlaže donošenje odredbi koje će olakšati i ubrzati provedbu zakona u dijelu koji se odnosi na pravne posljedice, osude i kaznenog postupka na način da se propiše obveza suda da o pravomoćnoj presudi obavijesti pravnu osobu u kojem je pravomoćna osuđena osoba obavlja poslove dužnosti i funkcije kao da i o presudi obavijesti nadležno registarsko tijelo. Kako bi se poboljšao status hrvatskih sportaša koji su na olimpijskim, paraolimpijskim i olimpijskim igrama gluhih osvojili medalje i na taj način zadužili RH svojim sportskim uspjesima, a uzimajući u obzir da je jedan dio tih sportaša nema adekvatne životne uvjete niti društveni status nakon završene sportske karijere ovim se izmjenama dopunama Zakona o sportu predlaže donošenje odredbi o trajnim novčanim naknadama tim sportašima. Iznos sredstava koje je potrebno osigurati u državnom proračunu je oko 5 milijuna 264 tisuće kuna godišnje. Kod izračuna iznosa u obzir su uzeti svi živući osvajači olimpijskih i paraolimpijskih kao i olimpijskih medalja gluhih sportaša koji udovoljavaju predviđenoj dobnoj granici. Također su predviđeni i minimalni uvjeti, to je znači državljanstvo RH, prebivalište u RH, imovinski cenzus 60% prosječne plaće po članu domaćinstva i dobna starost za sportašice 60 odnosno za sportaše 65 godina. U ovim odredbama i u predloženim izmjenama također se mijenjaju odredbe koje se odnose na državne nagrade za vrhunska sportska postignuća koje su izjednačeni gluhi sportaši sa ostalim sportašima na način da se predlože dopuna navedene odredbe propisivanje da se državna nagrada za vrhunska sportska postignuća može dodijeliti sportašu, sportskoj ekipi i stručnoj sportskoj osobi za osvojenu zlatnu medalju, prvo mjesto na svjetskim i europskim seniorskim prvenstvima i neolimpijskim sportovima gluhih. Dakle, ovim izmjenama postiže se učinkovitija i brža primjena i provedba Zakona o športu te se odužujemo hrvatskim olimpijcima, paraolimpijcima i gluhim olimpijcima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Šime Đurđević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovim se izmjenama i dopunama Zakona o športu predlaže donošenje odredbe koje će olakšati i ubrzati provedbu zakona. U dijelu koji se odnosi na pravne posljedice, osude u kaznenom postupku na način da se propiše obveza suda da se o pravomoćnoj presudi obavijesti pravnu osobu u kojoj je pravomoćno osuđena osuda obavlja poslove, dužnosti ili funkcije kao i da o presudi obavijesti nadležno registracijsko tijelo. Kako bi se poboljšao status hrvatskih sportaša koji su na olimpijskim, paraolimpijskim, olimpijskim igrama gluhih osvojili medalje i na taj način zadužili RH svojim sportskim uspjesima, a uzimajući u obzir da jedan od tih sportaša nema adekvatne životne uvjete ili društveni status nakon završene sportske karijere ovim se izmjenama i dopunama Zakona o športu predlaže donošenje odredbi o trajno novčanim naknadama tim sportašima. Iznos sredstava koji je predviđen osigurati u državnom proračunu je oko 5 milijuna 264 kuna godišnje. Kod izračuna iznosa u obzir su uzeti svi živući osvajači olimpijskih, paraolimpijskih kao i olimpijskih medalja gluhih sportaša koji udovoljavaju predviđenoj dobnoj granici. U odredbi koje se odnose na državne nagrade za vrhunska športska postignuća izjednačeni su gluhi športaši s ostalim športašima na način da se … [[Ne razumije se.]] dopuna navedene odredbe propisivanjem da se državna nagrada za vrhunska športska postignuća može dodijeliti športašu, športskoj ekipi i stručnoj športskoj osobi za osvojenu zlatnu medalju, prvo mjesto na svjetskim i europskim seniorskim prvenstvima i … [[Ne razumije se.]] športovima gluhih. Dakle, po ovim izmjenama postiže se učinkovitija i brža primjena i provedba Zakona o športu te se odužujemo hrvatskim olimpijcima, paraolimpijcima i gluhim olimpijcima. Temeljem predloženih izmjena zakona minimalni iznos trajne mjesečne naknade bi iznosio: za osvojenu zlatnu medalju 5400 kuna, za osvojenu srebrnu medalju 4300 kuna, za osvojenu brončanu medalju 3200 kuna. Ovi iznosi, smatra klub Hrvatske demokratske zajednice, nisu socijalna kategorija već statusna kategorija. Kad budu bolje gospodarske i financijske prilike u Republici Hrvatskoj smatramo da će status naših zaslužnih športaša koji su ime Hrvatske promovirali diljem svijeta biti bolje i u statusnom i u financijskom pogledu jer oni to zaslužuju. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će izmjene i dopune Zakona o športu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče sa zanimljivim prezimenom Mamić, je li tako. Kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama je danas prijedlog zakona o izmjenama i dopunama starog Zakona o športu, starog, koliko starog ne znam ni ja, ali ne previše, s konačnim prijedlogom zakona. Tako je i moj kolega prethodno gospodin Šima Đurđević rekao, očito smo mi iz Brodsko-posavske županije zainteresirani za šport pa se evo javismo u ime klubova HDZ-a i HDSSB-a, koji je jasno i glasno rekao ovdje za govornicom o čemu se radi. Dakle u onom prvom dijelu kako je i gospodin državnik tajnik rekao u svezi da kažem zabrane djelovanja u športu osobama koje su pravomoćno osuđene za određena kaznena djela što je pravedno i pravično, a nadalje pogotovo kada se zna kako se u športu djeluje, tko to u športu prije svega sudjeluje pa onda prema tome je taj dio dakle neupitan i za klub HDSSB-a. Ovaj drugi dio koji se odnosi na nagrađivanje zlatnih, srebrnih i brončanih nositelja i osvajača medalja je zaista rekao bih skroman kada govorimo o novčanom iznosu, kako reče kolega 5400 za zlatnu, 4300 za srebrnu i 3200. Očito se radi o prosječnom osobnom dohotku trenutno u Republici Hrvatskoj, on je uz to vezan. Nešto me drugo ovdje ponukalo da se javim, naime radi se, dakle kada se govori o ocjeni stanja i osnovnim pitanjima koja se uređuju u zakonima onda se govori o olimpijskim igrama, paraolimpijskim igrama i na olimpijskim igrama gluhih. U Slavonskom Brodu postoji i ekipa, ali i pojedinci koji sudjeluju na igrama slijepih i osvajaju europske i svjetske medalje, i zlatne i srebrne, što u pojedinačnoj, što u grupnoj konkurenciji, npr. u kuglanju. S obzirom da ovdje ne vidim, u ovom zakonskom prijedlogu dakle ne vidim kamo su svrstani takvi športaši. Moram državnog tajnika priupitati da mi možda pojasni ovaj segment dakle kad se radi o slijepima, kada se radi o njihovim športskim natjecanjima što njima svakako znači puno da putuju i da u svoje ime i u ime Republike Hrvatske se natječu i zaista postižu vrhunske rezultate. Evo kažem u kuglanju u samom gradu Slavonskom Brodu imamo dva pojedinca koji su … [[Ne razumije se.]] u pojedinačnom natjecanju, ali i za reprezentaciju Republika Hrvatske u kuglanju za slijepe. Ja sam jedanput u ovom mandatu saborskog zastupnika u ove četiri godine i pismeno intervenirao kod predsjednice Vlade Republike Hrvatske prije godinu dana, možda je to taj moj pisani podnesak došao i vama. Naime, nakon osvajanja zlatne medalje na igrama slijepih u Poljskoj, mislim da je bilo u Katovicama, nagrada koja se pri tome pravilniku isplaćuje nije bila isplaćena iako su igre održane i medalja osvojena u lipnju te godine u kojoj je to bilo, dakle 2009. godine. Pa eto ta je nagrada ipak stigla prije same, na samo Silvestrovo, dakle 31.12.2009. kada je isplaćena pa se nadam da ili je ili nije moj podnesak utjecao na to da se to isplati, ali dakle i njima pripada ta nagrada. E sada, kada se radi o onome o čemu govorimo ovdje, o čemu piše, da nakon 60 godina za žene, 65 godina za muškarce, pripada li im, evo državni tajniče molim vas da mi objasnite, i to trajno primanje ukoliko ispunjavaju one uvjete od 3200 kuna koji je limit po članu domaćinstva kako mi se čini. Evo to jedno pitanje za vas. S obzirom da klub HDSSB-a ima svoj stav u svezi glasovanja, ne mogu se izjasniti za ili protiv. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Stanko Grčić.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske seljačke stranke će reći odmah na početku da podržavamo ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu budući da će predložena rješenja unaprijediti dosadašnju praksu. Naime, njima će se olakšati provedba Zakona o športu vezana uz pravne posljedice kaznenog postupka i pravomoćne osude za osobe osuđene za kaznena djela koja prema spomenutom zakonu predstavljaju zapreku za obavljanje djelatnosti u športu. Riječ je o osobama osuđenim za kaznena djela protiv Republike Hrvatske, protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnih prava kao i za kazneno djelo protiv spolne slobode i spolnog ćudoređa, protiv života i tijela osim ako je počinjena na mah ili iz nehaja te za drugo kazneno djelo za koje je izrečena bezuvjetna kazna zatvora. Ta osoba ne može sudjelovati u športskim natjecanjima, organizirati i voditi športska natjecanja, obavljati stručne poslove u športu niti sudjelovati u radu skupštine ili tijela upravljanja športske udruge ili trgovačkog društva 2 godine od izdržane oproštene ili zastarjele kazne. Predloženim izmjenama utvrđuje se obveza suda da po pravomoćnoj presudi obavijesti pravnu osobu da u roku od osam dana od spoznaje za pravomoćnu presudu, osuđenu osobu udalji od obavljanja poslova športske djelatnosti, te da o tome obavijesti nadležno registarsko tijelo koje u roku od osam dana od te spoznaje mora donijeti odgovarajuće akte o izmjeni odnosno brisanju navedenih osoba iz registra. Ovakovo rješenje sigurno će doprinijeti bržem i efikasnijem reagiranju športskih organizacija prilikom ovakovih slučajeva, budući da šport i nasilje ili kriminal nikako ne mogu ići zajedno. Posebice je to važno kada je riječ o osobama koje rade s djecom, te se time šalje jasna poruka da je protuzakonito ponašanje neprihvatljivo i nečasno, te u suprotnosti sa športskim duhom i pravilima fair playa. Posebno želimo pohvaliti rješenje kojim će se poboljšati status hrvatskih športaša koji su na libijskim paraolimpijskim i olimpijskim igrama gluhih osvojili medalje i na taj način zadužili Republiku Hrvatsku svojim športskim uspjesima. Naime, unatoč tim športskim uspjesima dio njih nema neki društveni status niti živi u adekvatnim uvjetima, te se ovim izmjenama i dopunama predlaže trajna novčana naknada tim sportašima čijem bi se odalo i dodatno priznanje. Prema prijedlogu prava na trajnu novčanu naknadu mogu ostvariti športašice sa 55 godina života i športaši sa 60 godina života koji su hrvatski državljani i imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj i imaju mjesečne prihode čiji ukupan iznos po članu obitelji ne prelazi 60% iznosa prosječne neto plaće po zaposlenome u pravnim osobama u Republici Hrvatskoj u godini koja prethodi stjecanju prava na naknadu prema objavi Državnog zavoda za statistiku. Tako se predlaže da pravo na tu trajnu mjesečnu naknadu može ostvarivati športaš koji ispunjava navedene uvjete i kojemu je to na njegov zahtjev odobreno rješenjem Ministarstva nadležnost za šport. Športaš koji je osvojio više medalja mogao bi ostvariti i pravo na trajnu novčanu naknadu samo u iznosu za osvojenu jednu medalju, pri čemu je mjerodavan iznos naknade koji ostvaruje na najvišu medalju. Mjesečna naknada bila bi doživotna, te ne bi mogla biti predmet nasljeđivanja, a športaš gubi u slučaju da više ne ispunjava propisane uvjete. Predlaže se da trajna mjesečna naknada športaša za osvojenu zlatnu medalju iznosi 100%, za osvojenu srebrnu 80, a brončanu medalju 60% prosječne neto plaće po zaposlenome o pravnim osobama u Republici Hrvatskoj kao što smo rekli u godini koja prethodi stjecanju prava na naknadu prema objavi Državnog zavoda za statistiku. Tu vrst novčane naknade za osvojene medalje na Olimpijskim igrama ostvarilo bi ukupno 37 sportaša – od toga evo 17 zlatnih, 19 srebrnih i 1 brončana. Osvajačem medalja na paraolimpijskim igrama bilo je 5 od kojih je dvoje osvojilo zlatne, a troje brončane medalje dok je medalje na Olimpijskim igrama ukupno osvojilo 22 športaša. Znači, riječ je o ukupno 64 športaša, a za provođenje zakona u državnom proračunu planirana su sredstva u iznosu od 5 milijuna 264000 kuna na godišnjoj razini. Nadalje, ovaj zakonski prijedlog proširuje krug osoba kojima se može dodijeliti državna nagrada za vrhunska športska postignuća. Tako će se osim športaša, športske ekipe i stručne športske osobe za osvojenu zlatnu medalju, prvo mjesto na svjetskim, europskim, seniorskim prvenstvima i neolimpijskim i neparaolimpijskim športovima koji u Republici Hrvatskoj imaju dulju tradiciju te u slučajevima kada športsko postignuće pojedinca ili športska ekipa ima osobitu međunarodnu vrijednost i značaj državna nagrada za vrhunskog športaša postignuća sada može dodijeliti i športašu, športskoj ekipi ili stručnoj športskoj osobi za osvojenu zlatnu medalju. Prvo mjesto na svjetskim i europskim prvenstvima i u neolimpijskim športovima gluhih. Posebno veseli što se pri proširivanju kruga osoba kojima će moći biti dodijeljena državna nagrada vodi računa i o onim osobama koje se bave športom gluhih, te će zbog toga svega navedenog klub Hrvatske seljačke stranke ponovit ću još jednom podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Daniel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Ovaj zakon zapravo obuhvaća dva, promjene zakona obuhvaćaju dva potpuno različita područja. Jedno je zakonska ograničenja za bavljenje djelatnošću športom za osobe koje su pod osudama ili u kaznenom postupku što je prihvatljivo, a kada je u pitanju ovaj drugi dio koji se odnosi na trajne naknade za sportska dostignuća moram reći da je ovaj prijedlog zakona velika promjena. Dakle, on predstavlja jedan veliki korak u pravom smjeru, ali to je veliki korak na jako dalekom putu. Dakle, ono što treba zapravo tu primijetiti je činjenica da postoje prevelika ograničenja. Ograničenja su u iznosima, ograničenja su u dobi kada športaš vrhunski športaš, ja bih rekao i zaslužni državljanin Republike Hrvatske stječe pravo na dobivanje te naknade. Naime, radi se tu o osobama koje da bi postigle takav rezultat moraju praktično uložiti život. I ova naknada u odnosu na vrijednost uloga a to je život nije adekvatna. I tu moram reći da se ne slažem sa onima koji smatraju da to nije socijalna kategorija. Ove naknade koje su tu predviđene ipak predstavljaju socijalnu kategoriju, dakle pomoć u tom smislu. One jesu dobrodošle, ali nisu rješenje naših problema. Mislim da bi trebali napraviti jednu kvalitativnu usporedbu sa zemljama u susjedstvu kolike su ovakve naknade kod njih, od kada se mogu primat. Primjerice, u susjednoj Srbiji koja se silno trudi postići vrhunske sportske rezultate ove su naknade tri puta veće, dobivaju se odmah po osvajanju olimpijske medalje, a znamo pritom i da je susjedna zemlja bitno siromašnija od Hrvatske i da su prosječne plaće tamo upola manje u odnosu na naše ovdje. Dakle to govori o relativnim odnosima kakvi vrijede u susjednoj zemlji koja polaže na unapređenje sportskih rezultata. Mi tu trebamo napraviti još jedan veći iskorak, i moramo biti svjesni toga da ljudi koji se upuštaju posebno u maloj zemlji ulažu objektivno svoj život u sportski rezultat, i oni moraju u tome imati određenu zaštitu od države. Drugo kada razgovaramo uopće o sportu ne možemo ne primijetiti da je potrebno ne samo s razine olimpijskog odbora, nego veće prisustvo i praćenje stanja u sportu upravo u Ministarstvu znanosti, prosvjete i športa, kako bi se pomoglo našim mladim perspektivnim, pa i vrhunskim sportašima koji studiraju. Naš je sustav iznimno krut, i on jednostavno ne omogućuje ljudima da se istovremeno sportaši bave vrhunskim sportom i studiraju. Mnogi, posebice u olimpijskim sportovima koji su popularni u anglosaksonskim zemljama traže rješenje u tome da odlaze na studij u Sjedinjene Države, i praktično su američka sveučilišta za dobar dio naših studenata, studenata sportaša praktično utočište. Ja bih podsjetio i na one koji su upravo na taj način završili studije, ali i ostvarili, osvojili olimpijske medalje, dakle tu je i Duje Draganja, tu je Boraska iz veslanja, tu je još nekoliko hrvatskih sportaša koji su na taj način sebi osiguravali praktično priliku da se istovremeno bave i sportom i studiranjem. Kod nas to jako teško ide zajedno, gotovo nemoguće, pogotovo od uvođenja bolonjskog procesa, i mi svi patimo od jednog problema da s potpunim pravom s njegovog stanovišta svaki profesor na fakultetu kaže kolokvij se piše tad i tad, ako kolega niste tamo ili kad je ispit ili na godinu, ali isto to kaže izbornik, u bilo kojem sportu pripreme počinju tada i tada, tko je tamo, tamo je. I onda se sportaš nađe u situaciji da bira između odlaska na kolokvij ili ispit, ili odlaska na pripreme i mi tu gubimo iznimno velik broj perspektivnih sportaša, to bi trebalo provesti jednu ozbiljnu analizu u Hrvatskoj koliko mi zapravo kroz to gubimo. Evo i danas neki vrhunski liječnici, jedan od najcjenjenijih hrvatskih ortopeda bio je kandidat za 1. mjesto na europskom prvenstvu, napustio je sport još prije 40 godina zbog tog što se odlučio na akademsku karijeru, nije mogao studirati i baviti se sportom, neću imenovati, ali problem je u tome što se od tada do danas nije napravio korak naprijed u tome. Mi to moramo prepoznati kao društvo, i moramo omogućiti da ne gubimo vrhunske sportaše zbog tog što se moraju opredijeliti između fakulteta i sporta. Ne nosi svaki sport novac, ima većina sportova upravo ovi osvajači olimpijskih medalja, zbog kojih se i donose ove izmjene zakona spadaju u tu kategoriju ljudi, koji ne mogu od sporta živjeti, od činjenice da su se nekad bavili sportom ne mogu si osigurati trajne životne prihode, nego si moraju zapravo životnu perspektivu tražiti kroz zanimanje, a onda je to vrlo često kroz studiranje. Dakle prilika je ovo i zbog toga o tome govorim na takav način danas kad je predstavnik Ministarstva znanosti, prosvjete i športa ovdje, a vezano uz ovaj zakon treba pronaći model kako kategoriziranim hrvatskim sportašima, dakle onih najviših kategorija omogućiti i olakšati procese praćenja nastave na fakultetima i pristupa ispitima i kolokvijima. Dakle ovo ocjenjujem jednim važnim korakom u dobrom smjeru, ali nedovoljnim i pozivam da se rješavaju i drugi važni problemi koji opterećuju hrvatske sportaše. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Htjela bih se kratko osvrnuti na ove izmjene i dopune Zakona o športu, posebno me zanima članak 81.a koji se odnosi na nositelje olimpijskih odličja. Dobro je da je naša Vlada predložila ovaj zakon i da je ovo jedan veliki pomak u rješavanju tog problema. Mi svi moramo imati na umu da karijera jednog športaša ima ograničeni vijek, što zbog psihofizičkih napora kojima se vrhunski športaši kontinuirano izlažu, znamo da oni savjesno i odgovorno od ranog djetinjstva obavljaju svoje zadaće, da služe za primjer svima mladima, pa i svima nama ponekad, to su ljudi koji žive u vrlo strogom režimu po 20 godina karijere. Svi smo svjesni činjenice da športaši puno pomažu u promociji naše države, i doma i u svijetu, i to nisu samo floskule. Mi svi znamo da su širom svijeta danas prepoznatljive crveno-bijele kockice kao hrvatski zaštitni znak i brend, puno puta smo dočekivali naše športske velikane nakon osvajanja titula, olimpijskih pobjednika, i mi političari i političarke vrlo se rado slikamo kad dočekujemo naše športaše, vrlo se rado fotografiramo, posebno to mogu istaći kad se radi o vaterpolu, posebno o vaterpolistima, našoj reprezentaciji, ali evo ja želim s ponosom istaći naše zlatne olimpijce iz dubrovačkog juga, isto tako želim istaći našeg zlatnog paraolimpijca Mihovila Španju koji je pronio boje Hrvatske diljem svijeta. E zato što smo zbog njihovih rezultata nebrojeno puta bili ponosni, i da smo njihovi sugrađani, veseli me što želimo nagraditi naše najbolje ambasadore u svijetu. I vjerujem kad budu bolje gospodarske prilike da će i ovaj zakon se mijenjati, sukladno boljim gospodarskim prilikama, i vjerujem da će onda i ovaj iznos naknade biti veći. Jedno je samo što možemo ovdje raspraviti je li ovo statusna nagrada ili je ovo socijalna pomoć ili naknada. Doima se iz ovog prijedloga zakona da je socijalna iz razloga što 60% tog iznosa, a taj iznos je prosječna neto plaća u srpnju 2011., iznosila je 5 tisuća 365 kuna iz čega proizlazi da je 60% 3 tisuće 219 kuna. Ovo je samo rasprava, osobna moja, koja samo vas pokušava potaknuti na razmišljanje kod vjerujem sljedeće promjene zakona. Znači ako netko od članova obitelji zarađuje 3 tisuće 220, tada taj zlatni olimpijac, a posebno ovdje govorim o paraolimpijcima, u tom slučaju gubi pravo na ovu naknadu. Znači ako netko od članova obitelji zarađuje više od ovog iznosa, neće imati pravo na naknadu. Govorim o 60% od prosječne plaće u srpnju 2011. Mislim da ovo je za razmišljanje. Kažem, pozdravljam zakon, veseli me što idemo u dobrom smjeru, ali sigurno da treba razmisliti kad se gospodarske prilike promjene o i drugačijoj naknadi. Ono što posebno mene ovdje interesira, a to je dobna granica. I čini mi se kao da je ovo zaostalo iz onog starog zakona mirovinskog da je dobna granica 60 za muškarce, 55 za žene. Mislim da je to nešto o čemu moramo razmišljati, a možda čak i nekim amandmanom intervenirati jer mislim da bi bio realan prijedlog po prestanku aktivne športske karijere, a ne kad budu imali 55, odnosno 60 godina. Pokušajte zamisliti paraolimpijce sa 60 godina. Morate zamisliti kakve su njegove psihofizičke sposobnosti. I mislim da je to stvar za razmišljanje, kažem možda i za državnog tajnika i za ministra dok budemo glasovali o ovom zakonu. Kažem i ne govorim niti cenzus, niti visina jer je to stvar aktualnog gospodarskog trenutka, ali dobna granica smatram da treba je još jedanput razmotriti i mislim da je to jedan ostatak iz onog zakona mirovinskog gdje je bilo muškarci sa 60, a žene sa 55 godina. Još jedanput želim naglasiti ulogu športaša u našem društvu, ulogu športaša u državi Hrvatskoj, ulogu kažem svih nas s početka priče koji se jako veselimo njihovim uspjesima i koji smo to proživljavali bilo i u drugim disciplinama, ja sam evo posebno osjetljiva na vaterpolo i plivanje, ali sigurno da ima i drugih disciplina i gdje puno manje zarađuju i puno manje njihovi klubovi mogu njima priuštiti i puno manje njihove općine i gradovi i njihova poglavarstva ili njihovi gradonačelnici i gradonačelnice im mogu priuštiti iz općinskih lokalnih proračuna. Znači, mislim da je stvar za malo dublje razmišljanje. Svakako zakon treba pozdraviti, dobro je da smo se njih sjetili i dobro je da je Vlada Republike Hrvatske ovaj zakon, izmjene zakona predložila i stavila u proceduru. Ali, ja bih zamolila do sutra možda još ipak konzultacije oko dobne granice. Ne oko visine jer znam da proračun nema novaca, znam da je 5,5 milijuna ili tako nešto predviđeno kao stavka u proračunu da ne možemo ići iznad toga, ali mislim da na 64 osobe u RH možemo o njima malo više razmišljati i pokušati im pomoći. Posebno ovdje akcent stavljam na paraolimpijce i kad govorim paraolimpijce mislim i na Anu Sršen i mislim na Mihovila Španju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Neda Klarić inzistira na replici, izvolite. Rekla je dvije rečenice.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegice Šuica s vama se slažem doista, međutim samo bih još dometnula zapravo i odgojnu dimenziju ovoga zakona. Hrvatskoj javnosti je poznato ime Perice Bukića, to je ime koje je od 5 Hrvata čije ime je upisano u Kuću slavnih. Dakle, definitivno nam je svima jasno o čemu se radi, ali i pored toga dakle kad govorimo o odgojnoj dimenziji koju bi polučio ovaj zakon je i činjenica da je gospodin Bukić se ponovno spustio u bazen zajedno sa svojim sinom Lukom koji je već 17-godišnji mladić koji definitivno je već nositelj zlata i zajedno je s njim u bazenu. Ovo je snažna poruka cijeloj hrvatskoj javnosti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Pa evo kolegice ja razumijem vaš lokalpatriotizam i razlog zašto vi spominjete našeg kolegu, ali ja sam mislila da se u društvu ne odnosi na one koji su s nama u društvu pa je to razlog zašto nisam ja spomenula Pericu, ali budući da će on uskoro govoriti o ovom zakonu vjerujem da je cijela javnost upoznata s njegovim športskim angažmanom i u "Mladosti" i ponovnim angažmanom u aktivnom športu. Znači, za njega ne bi važila ova odredba koju ja predlažem, a to je nakon aktivne športske karijere jer bi se on ponovno vratio i on bi mi možda ovu odredbu učinio ništetnom, ali dobro.
Hvala. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Sada je na redu uvaženi zastupnik Perica Bukić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani dopredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zahvaljujem se na ovim lijepim riječima i drago mi je da je sport rekao bih napokon na dnevnom redu Hrvatskog sabora. Na početku izlaganja želim odmah istaknuti da također mislim da je ovaj prijedlog zakona ipak mali korak naprijed u rješavanju statusa športaša iako i to moram jasno istaknuti nije rješenje kojim su sportaši zadovoljni. Naravno da razumijem i razloge zbog kojih se izradio ovakav prijedlog. Svi znamo u kakvim teškim vremenima danas živimo, ali isto tako je činjenica da sportaši koji su uvijek bili na ponos svima nama već godinama strpljivo čekaju da ova tema napokon se nađe na dnevnom redu kako Vlade tako i Sabora. I razumijem da nisu zadovoljni s ponuđenim rješenjima. Prije svega, sportašima je teško prihvatiti da su predložene naknade ipak bih rekao socijalna kategorija. Još je teže to prihvatiti kao što smo čuli iz izlaganja našeg kolege kad svi znamo kako je to riješeno u susjednim nam državama. Već smo čuli iz rasprava konkretne i prijedloge i zamjerke ovog prijedloga zakona, a ja bih još rekao da mislim da je pozitivno barem to što se uvidio problem, što se o njemu počelo razmišljati, pisati, raspravljati i što smo ipak se pokrenuli s mrtve točke. Iskoristit ću ovo izlaganje i još jednom kao što sam to radio kad god je tema rasprave u ovom Visokom domu bila sport ukazati na važnost i značaj sporta. Prije svega mislim da je to danas važno obzirom na stanje i probleme koji jesu prisutni na svim razinama sporta u Hrvatskoj. Osobno mi je žao što sport generalno nema po mom mišljenju mjesto u društvu i državi koje svojom važnošću zaslužuje. Status vrhunskih športaša, što je tema ove rasprave, je samo mali dio ukupnih problema u funkcioniranju sporta u Hrvatskoj. Uvjeren sam da se svi još prisjećamo veličanstvenih uspjeha naših sportaša i u protekloj godini i godina prije i Ivice i Blanke i rukometaša da ne nabrajam dalje jer ću nekoga preskočiti, ali ponosan sam kao što je zastupnica Šuica rekla na uspjehe vaterpola, na prekrasan način kad je godinu prije organizirano jedno od najvećih svjetskih sportskih događanja i natjecanja Europsko prvenstvo u Zagrebu u seniorskoj konkurenciji gdje smo pred krcatim tribinama osvojili zlatnu medalju. I isto to su ponovili igrači do 18 godina ljetos na Juniorskom Europskom prvenstvu u Rijeci, bili najbolji, zlatni u svojoj generaciji također u iznimno jakoj konkurenciji. Zašto ovo ističem? Između ostalog i upravo zato jer sam duboko svjestan i upoznat sa stanjem i problemima sporta te želim ponovno i ponovno i još jednom zbog svih nas, zbog javnosti, zbog sporta i sportaša, zbog mladih ljudi istaknuti kako je sport prevažna društvena djelatnost čija je uloga u društvu i državi neponovljiva gledajući s više različitih gledišta. bilo da je to ponos nacije zbog velikih uspjeha i rezultata naših najuspješnijih sportaša, bilo da je to zbog mladih i djece kojima je sport jedna od rijetkih oaza u današnjem načinu odrastanja gdje mladi vrijeme, na žalost uglavnom provode pred računalima i kafićima i da ne nabrajam od uloge bavljenjem sporta u zdravlju široke populacije, do turizma od gospodarstva, do medija. Dakle, prva ključna pretpostavka za početak rješavanja problema u sporta i osnova uspješnog osnivanja sporta je sustav financiranja sporta, to jest prihodi i rashodi sportskih saveza, klubova i pojedinaca u Hrvatskoj. Bez obzira što proračun Hrvatskog olimpijskog odbora ipak raste iz godine u godinu još jednom ću ponoviti uvjerenja sam da bi taj prihod u najbližoj budućnosti, čim je prije moguće naravno svakako trebalo bitno povećati. Kako bi Hrvatski olimpijski odbor u još većem dijelu mogao sudjelovati u ukupnim potrebama svakog nacionalnog saveza. U ovom trenutku da kažem još uvijek je financiranje nacionalnog saveza pokrivena od strane Hrvatskog olimpijskog odbora znači indirektno Vlade u manjem dijelu čak 77% prihoda tih saveza je prepušteno na brigu pojedincima koji vode saveze što naravno ne garantira niti osigurava ni financijsku ni organizacijsku stabilnost a time ni kontinuitet rezultata i uspjeha. Naravno da financijska stabilnost saveza osigurava uspješan rad i napredak njegovim članicama bilo to klubovi i pojedinci. I koliko god mi danas tu razliku bar donekle uspijevamo nadoknaditi sponzorima i donacijama vrlo teško možemo očekivati da ćemo tako moći funkcionirati u budućnosti. Čak i … usporedba i u ovom segmentu s našim bilo istočnim bilo zapadnim susjedima pokazat će koliko mi zaostajemo za svima njima i koliko su uspjesi Hrvatskih sportaša, uz sve napore koje čini Vlada i Hrvatski olimpijski odbor ipak u velikoj mjeri rezultat ogromne ljubavi, talenta, improvizacije, htijenja a ipak na žalost premalo sustava i organizacije. Ovdje želim također ponoviti mišljenja s kojim su suglasna većina sportaša i sportskih djelatnika da je za opstanak i razvoj sporta svih razina nužno izdvojiti sport iz sadašnjeg ministarstva i omogućiti funkcioniranje s pozicije ako ne samostalnog ministarstva ono bar samostalne državne uprave koja bi na kvalitetan način mogla skrbiti kako o vrhunskom sportu jednako tako o školskom rekreativnom lokalnom po mreži sportskih objekata održavanju istih, planovima o izgradnji novih i slično. Nadam se da će u skoroj budućnost sport dobiti primjereniju poziciju unutar Vlade, a samim tim i mogućnost još kvalitetnijeg funkcioniranja. Osobno bih dodao i priliku za preživljavanje obzirom na zaista dramatično stanje kako u Savezima tako još više u sportskim klubovima. Nije dovoljno što smo svi zajedno ponosni na uspjehe naših pojedinaca ili nacionalnih selekcija na velikim natjecanjima dok nastupaju pod nacionalnom zastavom i dok zbog tih uspjeha diljem svijeta odzvanja hrvatska himna. Naša je obveza omogućiti uvjete da bi naši mladi u budućnosti ostvarivali iste takve a nadamo se i bolje rezultate jer potencijala zasigurno imamo. Bavljenje sportom potreba je i pravo svakog čovjeka a dužnost je društva odnosno države da tu potrebu i pravo osigura. Znači želimo, zaključno, Hrvatski sport kao najbolji hrvatski proizvod, hrvatski sport kao nužnost odgoja, sport kao kulturu življenja, sportske događaje koji su … na koji ćemo odlaziti sportski zainteresirani bez straha od bilo kakvih neugodnosti, i na kraju Hrvatski sport koji nas tog trenutka uz himnu i zastavu čini najponosnijim ljudima na svijetu. Hvala na pozornosti.
Hvala. I zadnji uvaženi zastupnik Anton Mance. Za danas. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, mnogo je rečeno o sportu i svakako da ovaj Zakon rješava tri pitanja da ono ljudi koji su imali problema sa zakonom da ne bude, to je jedan vrlo bitan odgojni moment, da se ipak kako je to bilo do sada rješava ovdje i status takvih sportaša koji su osvojili olimpijske medalje i da oni za to dobiju određenu nagradu, jer je bilo slučajeva u svijetu, tako i kod nas da to nije bilo riješeno. Kao i da se na velikim natjecanjima, svjetskim prvenstvima, europskim prvenstvima isto tako određuje status. Ja bih više o ovoj temi rekao nešto iako su kolege puno rekle i složio bih se naročito sa gospodinom Bukićem u ovom dijelu kada govorimo o uvjetima. Znam da nije riješeno, iako bi se stavili savezi posebno, jako je bitno i vrlo je bitno koliko taj savez dobije novaca kako će ga on raspodijeliti. Ili će biti u ovakvoj organizacijskoj shemi ili nekoj drugoj. Međutim, treba ipak reći dolazim iz male sredine, da mi danas možemo reći u Hrvatskoj da gotovo nema mjesta od 5 tisuća stanovnika koji nema sportsku dvoranu, a morate znati da toga nije bilo prije i da tu stvaramo osnovne uvjete da bi mogli uopće se baviti sportom. Pogledajte prostore, ja pripadam brdsko-planinskom prostoru gdje se 8 mjeseci ne možete baviti sportom ako nemate sportske dvorane i da je tu napravljen jedan iskorak. Drugo koje je po meni isto tako bitno, spominje se ovdje Ivica i Janica, gdje nam je skijalište. Imamo neke susjedne države, oni su odredile ulagati država i da treba napraviti skijališta, mi nismo to odredili nego djelomično pomažemo razvoju te infrastrukture, ali u svakom slučaju to me nešto podsjeća na dvorane da makar riješimo one prostore koji imaju takve uvjete, pa da stvorimo kao što smo stvorili kroz dvorane da ćemo imati sportaše. Mnogi možda neće ići dalje, a možda će ih ovo potaći da ipak se bave sportom jer znamo da neki sportovi imaju novac, da neki imaju velika primanja plaće, da drugi nemaju pogotovo uzmimo atletiku i neke druge gdje nema puno novaca ali kroz stvaranje uvjeta gledajmo ipak u onaj zdravstveni moment koji je vrlo bitan i zato bi s tim primjedbama u programskim razmišljanjima rekao da sam s te strane kao jedan iz jedne lokalne samouprave, bivši gradonačelnik, saborski zastupnik zadovoljan da je ova Vlada i Ministarstvo uložilo puno u stvaranje uvjeta i mislim kada bi se to statistički izražavalo da bi to bilo značajno poboljšanje za ove prostore, mislim da će se svi s time složiti. I zbog toga ovo podržavam, ali da i dalje razmišljamo da li je moguće u nekim drugim vremenima kada bude više novaca dakle nagraditi te sportaše i dati im status a time i potaći bavljenje sportom. Mislim u prvo redu se zalažem da uvjete stvaramo ne samo za dvorane nego za skijališta i ono što ima kod nas u lijepoj našoj uvjeta. Hvala vam.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvaženi Stipe Mamić državni tajnik u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Evo dužan sam nekoliko odgovora i pojašnjenja. Najprije bih odgovorio gospodinu zastupniku Grubišiću po pitanju osvajača slijepih medalja. Slijepi sportaši su unutar obitelji paraolimpijaca tako da svaka medalja koju osvoje na paraolimpijadi biti će vrednovana sukladno Prijedlogu ovog Zakona. Možda mi se čini da smo na početku napravio jedan mali lapsus kada sam govorio o godinama ali se to poslije u raspravi iskristaliziralo ipak ću se ispraviti, znači ipak je ovaj 4. uvjet 55 godina života za sportašica, 60 godina za sportaše, tako da o tome uvjetu se sigurno još može razgovarati, vjerujem da će moguće biti nekih amandmana da ćemo raspraviti taj prijedlog. Ono s čime se mi u ministarstvu u ime Vlade ja mislim ne možemo složiti to je da se u javnosti i u dijelu sportske javnosti govori da je ovo socijalna naknada. Zašto to nije socijalna naknada? Socijalna naknada nije iz tog razloga zato što nije vezana uz nominalni iznos nego je vezana uz određeni postotak prosječne plaće. Pa ću ja povući jednu povijesnu paralelu da je prosječna plaća u RH 1997. Godine iznosila negdje oko 2 tisuće 700 kuna, a danas gotovo dvostruko više, znači 5 tisuća 400 kuna. Pa će kroz određeno razdoblje kada to gospodarske okolnosti dozvole i kada prosjek hrvatske plaće, a uvjereni smo da će to tako biti bude značajno veći, samim time će se povećavati i limit po članu domaćinstva, a ujedno će se povećavati i iznos nagrade. Tako da nikako ne možemo prihvatiti da se govori da je ovo jedna socijalna naknada jer mi u konačnici nismo ministarstvo socijale. S takvim problemima se bavi jedno drugo ministarstvo. Ovo je jedan izračun koji je po nama primjeren današnjim okolnostima našim današnjim mogućnostima i čini mi se kako se iskristaliziralo u današnjoj raspravi da je ovo jedan korak naprijed koji smo dugo iščekivali i o kojem se jako dugo govorilo, nakon duge i argumentirane rasprave došli smo do jednog rješenja kojeg držimo da je dugoročno održivo. Ono što se može svakako još raspraviti je pitanje tog limita po godinama, znači da li 55, 60 godina. Svjesni smo da ulaganje u vrhunski sport u najranijoj dobi zapravo na jedan način o čemu je govorio zastupnik Srb je žrtvovanje svog obrazovanja. Samim time je onda naravno teško i nakon završetka sportske karijere naći adekvatno zaposlenje i ostvarivati adekvatne prihode. I mislim da se u tom dijelu se može razgovarati. Po pitanju usporedbi sa susjednim zemljama, mi smo također proveli jednu analizu i zapravo došli do spoznaje da u zemljama EU ne postoje ovakve naknade. Znači postoji jedan prijedlog koji je u proceduri u Mađarskoj i zemlje koje imaju ovakve naknade u okruženju su Srbija, BiH i odnedavno Makedonija odnedavnog uspjeha njihovih košarkaša na prvenstvu. Tako da držimo da je ovaj prijedlog dugoročno održiv, držimo da je jedan veliki korak naprijed i naravno kada to gospodarske okolnosti i rast našeg standarda, rast GDP-a, rast prosječnih plaća kako se bude događalo da će tako rasti i vrijednost ovog limita, a ujedno vrijednost samih trajnih novčanih naknada za naše sportaše. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se za to steknu potrebni uvjeti. Time bi završili i današnje zasjedanje. Sutra nastavljamo u 9,30 sa točkom br. 9., a to je Izvješće o uredbi koju je Vlada RH donijela na temelju zakonske ovlasti. Hvala lijepa i laku noć vam želim.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu, hitni je postupak bio, P.Z. broj 891, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu. Hitni je postupak bio, P.Z. br. 891. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena, amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Molim da se predstavnik predlagatelja očituje o amandmanima, gospodin Stipe Mamić. Državni tajnik. Izvolite gospodine Mamiću. Amandman na članak 4.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Predlagatelj prihvaća amandman Odbora za zakonodavstvo.
Hvala. Postaje sastavni dio Prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o športu. Hvala. Deneš Šoja. Kolega Šoja. Hvala. Rezultat. Ovaj Konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 75 glasova za, 2 suzdržana, ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Dobro jutro, gospođe odnosno gospodo, evo gospođo vas pozdravljam jedino inače onda više nema tu nazočnih. Prelazimo kao što je najavljeno na točku dnevnog reda koja glasi - Izvješće o Uredbi koju je Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju zakonske ovlasti Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 3. Zakona o ovlasti Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskoga sabora. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospodin Ruđer Friganović, državni tajnik u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. To će on ja vjerujem vrlo koncizno. Hvala. Izvolite.