Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Evo uistinu mi je zadovoljstvo da predstavljajući Konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi, temeljnog zakona koji određuje djelovanje Ministarstva socijalne politike i mladih mogu ovu priliku iskoristiti da svima vama predstavim i zapravo ministarstvo koje po prvi puta u svom djelokrugu ima cjelokupnu socijalnu politiku, sve socijalne usluge i aktivnosti te na jednom mjestu objedinjene sve korisnike socijalnih usluga. Za razliku od prijašnjih iskustava kada je socijalna skrb, odnosno socijalna politika uglavnom bila tek dio nekog drugog ministarstva i na neki način dodatak uz neki veći dio aktivnosti te je rezultat toga da je kroz protekle godine prevažni sustav socijalne skrbi i skrbi za socijalno osjetljive skupine često bio zanemarivan. Ovim Konačnim prijedlogom Zakona o socijalnoj skrbi zapravo želimo na neki način predstaviti i odrednice koje smo si u ministarstvu zadali kao smjer našeg budućeg rada. Sustav socijalne skrbi u RH propisan je Zakonom o socijalnoj skrbi koji se primjenjuje od 2. lipnja 2011. godine. Isti je donesen uz obrazloženje da je način ostvarivanja prava i usluga prema Zakonu o socijalnoj skrbi potrebno uskladiti sa već započetim reformama u sustavu socijalne skrbi kao i promjenama u području socijalne politike čime su ponuđena drugačija rješenja u zadovoljavanju potreba korisnika. I iako je na deklarativnoj razini uvijek isticano da je socijalna skrb od iznimne važnosti za RH sustav socijalne skrbi dugi je niz godina nepravedno zapostavljan na državnoj i na lokalnoj razini, a jedinice lokalne samouprave stihijski su prilazile rješavanju pojedinih problema ili problematike ovisno o sredstvima s kojima raspolažu, a koja u pravilu uvijek nisu bila dostatna, odnosno u pravilu su uvijek bila nedostatna. Posljedica takvog pristupa sustavu socijalne skrbi je zapuštenost sustava prisutna na svim razinama, neuređenost i neučinkovitost sustava, preklapanje pojedinih prava na državnoj i lokalnoj razini, izostanak informatizacije i umreženost unutar sustava i sa drugim sustavima, neujednačenost u postupanju, nedostatak stručnih i drugih kadrova kao i neravnomjerna raspoređenost postojećih kadrova sukladno stvarnoj opterećenosti. Zakon o socijalnoj skrbi koji se primjenjuje dakle od 2. lipnja 2011. godine trebao je osigurati uvjete za reguliranje i uređenje sustava što se nažalost nije dogodilo. Prema informacijama prikupljenim od stručnjaka unutar sustava socijalne skrbi kao i od samih korisnika sadašnji Zakon o socijalnoj skrbi ne samo da nije opravdao očekivanja struke, javnosti i građana u potrebi već je njegova primjena dovela do dodatnog kaosa radi nemogućnosti njegove provedbe u velikom djelu odredbi. U ishitrenom postupku donošenja zakona resorno ministarstvo isključilo je struku i stručnjake koji neposredno primjenjuju zakon, a koji su ukazivali na situaciju u praksi te nemogućnost provedbe tako pretencioznog zakona za kojeg se unaprijed znalo da neće moći biti provediv u postojećim uvjetima. Primjena zakona uvijek bi trebala pretpostavljati njegovu što jednostavniju provedbu na način koji je prihvatljiv i razumljiv korisnicima usluga socijalne skrbi, ali i stručnjacima koji ga u svome svakodnevnom radu primjenjuju. Ovaj zakon donesen je bez prethodne konzultacije sa bazom, bez provedene analize stanja te bez novog pravilnika glede prostora, opreme i potrebnih stručnih i drugih radnika centara za socijalnu skrb. Dodatne poteškoće u svakodnevnom radu, osobito u centrima za socijalnu skrb, uzrokovala je primjena zakona u uvjetima već ranije započete reforme sustava socijalne skrbi koja je provedena na brzinu bez prethodne pripreme stručnih radnika, bez jasnih argumenata za izbor modela rada, a što se u kasnije provedenom istraživanju utjecaja uvođenja nove organizacije rada u pilot projektu pokazalo kao vrlo upitno. Važno je isto tako naglasiti da su stručni radnici centara za socijalnu skrb ukazivali na nužnost stvaranja preduvjeta prije donošenja novog zakona koji je u sustav socijalne skrbi uključio i neka nova prava i socijalne usluge te je za njihovu provedbu predvidio znatno složeniji postupak koji nije stručno opravdan u postojećim uvjetima. Minimalni preduvjeti trebali su biti donošenje pravilnika glede prostora, opreme i stručnih i drugih radnika centara te dovršenje procesa informatizacije i umrežavanja sustava. Važećim zakonom ustrojen je 21 Zavod za socijalnu skrb u županiji, odnosno Gradu Zagrebu s ciljem racionalizacije po principu jedinstvenog upravnog mjesta, a postojeći centri za socijalnu skrb postali su podružnice uz napomenu da je dio bivših centara za socijalnu skrb izgubio status podružnice na način da su postali sjedište Zavoda za socijalnu skrb pa zakon time nije dosljedno proveden. Složenost propisa kojima se uređuju prava iz socijalne skrbi uzrokuju ih složeni postupak ostvarivanja prava što posebno naravno utječe na korisnike pojedinih socijalno osjetljivih skupina čiji osobni resursi, a to su i nedostatna informiranost, obrazovanje i mnogi drugi otežavajući čimbenici dodatno otežavaju pristup pravima. Uslijed nedostatka integriranog informacijskog sustava te automatske razmjene kontrole i verifikacije podataka, veliki dio administrativnog posla obavljaju stručni radnici, što iziskuje puno vremena i otežava kvalitetan stručni rad s korisnicima. Projekt razvoja sustava socijalne skrbi koji je rezultat suradnje resornog ministarstva i svjetske banke, uslijedio je kao odgovor na potrebu za sustavnim promjenama na ovom području, kojima se sustav socijalne skrbi usklađuje s kriterijima i standardima važećima u zemljama Europske unije. Važeći Zakon nije osigurao provedbu očekivanih učinaka a donošenje ovoga Zakona čini prvi korak u stvaranju novog, racionalnijeg i djelotvornijeg sustava socijalne skrbi, usmjerenog prema socijalno ugroženim građanima. Važno je napomenuti da je projekt razvoja sustava socijalne skrbi samo dio potrebnih reformi koje se moraju provesti kako bi se zacrtani ciljevi projekta ostvarili odnosno kako bi učinci projekta bili vidljivi za korisnika, za sustav socijalne skrbi i za stručnjaka u sustavu. Korisnik treba dobiti sustav u kojem će podnošenje zahtjeva biti jednostavnije i brže, u kojem će pomoći biti bolje usmjerene ka onima kojima je zaista potrebno,a boljom kontrolom izbjegnut će se dupliciranje odnosno reći ću multipliciranje prava i pomoći. Također je potrebno razvija veći opseg usluga u zajednici te poboljšati uvjete za boravak korisnika u ustanovama socijalne skrbi i kod drugih pružatelja usluga i povećati kvalitetu usluga te smanjiti vrijeme koje korisnici provode primajući te usluge. Ukidanjem uputnica koje su uvedene važećim zakonom postupak ostvarivanja prava će se pojednostaviti, a uvođenjem informacijskog sustava smanjiti će administriranje pa će stručni radnici više vremena provoditi u neposrednom radu s korisnikom i obitelji. Šira reforma sustava socijalne skrbi koja je projekt razvoja sustava socijalne skrbi, samo jedan manji dio uključuje postupnu decentralizaciju i deinstitucionalizaciju kao naše glavne odrednice za što su predložena rješenja u ovom zakonu nužan preduvjet. Osnivanjem Zavoda za socijalnu skrb na razini županija propisano važećim zakonom o socijalnoj skrbi koji je na snazi kao što rekoh od 2. lipnja 2011. godine dovelo je do centralizacije sustava iako je planiranim ciljevima reforme sustava socijalne skrbi trebalo ići ka postupnoj decentralizaciji sustava. U njegovoj provedbi bila su potrebna dodatna financijska sredstva zbog provođenja statusnih promjena i povezivanja novog ustroja s ministarstvom iako je u postupku donošenja važećeg zakona navedeno da nisu potrebna financijska sredstva za njegovu potrebu. Takva centralizacija zahtjeva i dodatna financijska sredstva za objedinjavanje poslova, razmjenu podataka, informacija, izvještaja i centralizira sustav u smislu upravljanja ljudskim resursima čime udaljava službu koja bi trebala biti u funkciji građana u lokalnoj zajednici gdje korisnici prava i usluga iz sustava socijalne skrbi žive. Takav ustroj nadalje u suprotnosti je sa načelom dostupnosti informacija i usluga korisniku i s dugoročnim ciljevima Republike Hrvatske zacrtanim u strateškim dokumentima koja je usmjerena na postupnu decentralizaciju javnih službi i financijskih sredstava. Tijekom kratke primjene otprilike osmomjesečne zakona uočeni su dodatni problemi koji su jedan od bitnih razloga za donošenje novog Zakona, a odnose se prvenstveno na organizaciju rada Zavoda za socijalnu skrb i podružnica. Postojećim ustrojem sukladno utvrđenim nadležnosti podružnice centara za socijalnu skrb i zavoda za socijalnu skrb korisnicima su usluge postale nedostupne ili znatno skuplje. U većini zavoda nisu stvoreni preduvjeti za isplate novčanih naknada na način koji zadovoljava potrebe korisnika s obzirom na postavljeni ustroj i dislociranost podružnica, otežana je usporena komunikacija podružnica sa zavodom glede nadležnosti koja se odnose na zapošljavanje i druga prava radnih odnosa svih radnika zavoda. Također je otežano redovno funkcioniranje podružnica glede materijalnih troškova potrebnih za redovno funkcioniranje čime se gubi vrijeme, brzina u postupanju i pravodobnost u obilascima korisnika. Primjenom važećeg zakona izostao je kontinuitet sustavnog djelovanja u cilju daljnje implementacije sustava socijalne skrbi s obzirom da je umjesto decentralizacije došlo do konkretne centralizacije. A obavljanje javne službe postalo je nedjelotvorno i nedostupnije građanima. Izostao je također zakonom predviđen cilj a to je stvaranje novog, racionalnijeg i djelotvornijeg sustava socijalne skrbi, usmjerenog prema socijalno najugroženijim građanima i socijalno osjetljivim skupinama usklađenog s kriterijima i standardima važećim u zemljama Europske unije. Kako se sredstva za financiranje djelatnosti u socijalnoj skrbi osiguravaju pretežno iz državnog proračuna iznimno je važno voditi računa o visini i namjeni trošenja sredstava državnog proračuna osiguranog za tu namjenu. Razlog za donošenje novog Zakona o socijalnoj skrbi prvenstveno se temelji na potrebi uspostavljanja djelotvornijeg sustava koji će do vođenja decentralizacije uključujući i fiskalnu decentralizaciju biti na najbolji mogući način primjenjiv pravičan i dostupan korisniku uz individualizaciju potreba korisnika. Ovaj Zakonski prijedlog kojim se uređuje obavljanje djelatnosti socijalne skrbi temelji se uglavnom na istim odrednicama na kojima se uređivao sustav do donošenja važećeg Zakona uz bitna poboljšanja uvažavajući nove spoznaje i metode u radu s korisnikom. Ovim se Zakonskim prijedlogom bolje uređena načela u sustavu socijalne skrbi na jasniji način su uređena prava korisnika i postupak za njihovo priznavanje uključujući i pravo na poboljšane usluge, poboljšani su postupci za pružanje usluga, ponovno je uređen način provođenja upravnog i inspekcijskog nadzora sukladno odredbama Zakona o sustavu državne uprave. Predloženim Zakonom na kvalitetniji način je uređeno područje socijalnih usluga na način da se pružatelji socijalnih usluga biraju na temelju javnog natječaja za popunjavanje mreže socijalnih usluga a ne putem koncesija kako je to uređeno važećim zakonom s obzirom na složenost postupka koncesije. Postupak licenciranja propisan važećim Zakonom kao uvjet za početak rada pružatelja usluga trenutno jednostavno nije primjenjiv i njegovo uvođenje bit će vezano za završetak uvođenja standarda kvalitete socijalnih usluga u djelotvornosti socijalne skrbi. I na kraju uvjereni smo da će se ovim zakonom osigurati minimalni životni standard upravo najugroženijeg dijela stanovništva te primjereno zadovoljavanje osobnih i obiteljskih potreba socijalno osjetljivih skupina s posebnim naglaskom na smjernice EU u području socijalnog uključivanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa uvaženi gospodin zamjenik ministrice na početku svog izlaganja citirat ću izrekao: "Postojeći zakon ishitreno je donesen bez prethodne konzultacije sa bazom". Što nije točno. Mi koji smo bili ovdje u prethodnom sazivu Sabora mogli smo pratiti donošenje ovoga zakona. On je bio na javnoj raspravi objavljen na web stranicama. U njega se prema popisu uključilo tridesetak različitih institucija, a primljeno je i stotinjak prijedloga koji su u donošenju zakona svakako poboljšali osnovni prijedlog kojeg je pokazalo ministarstvo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Gospođa zastupnica Biljna Borzan u ime Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb na svojoj 3. sjednici održanoj 7. ožujka 2012. godine raspravio ovaj prijedlog zakona. Predstavnica predlagatelja uvodno je pojasnila da se ovim postojećim zakonom umjesto racionalizacije troškova i decentralizacije ustvari dogodila centralizacija sustav i povećanje troškova, te se nije osigurala provedba očekivanih učinaka. Radi stvaranja novog i racionalnijeg, djelotvornijeg sustava socijalne skrbi koji prvenstveno treba biti usmjeren prema socijalno ugroženim građanima se ustvari razgovaralo u raspravi. Dosadašnja složenost propisa i složeni postupak ostvarivanja prava su otežali pristup pravima i onemogućavali djelotvornost i dostupnost službe. Korisnicima su zbog toga usluge bile nedostupne ili znatno skuplje. Odredbama novog zakona prema mišljenju većine članova stvoreni su preduvjeti za daljnju reformu sustava socijalne skrbi prema kriterijima i standardima EU i projekta razvoja sustava. Planirano uvođenje informacijskog sustava smanjit će administriranje i osigurati kvalitetnije i efikasnije djelovanje stručnih radnika sustava. Kako je u raspravi istaknuto predloženim zakonom postojeći sustav socijalne skrbi se bolje uređuje i pojednostavljuje što će pridonijeti procesu deinstitucionalizacije i poboljšanju kvalitete života socijalno osjetljivih skupina. Nakon raspravi članovi odbora su većinom glasova i to 5 za, 2 protiv, 1 suzdržan odučili predložiti Hrvatskom saboru usvajanje Zakona o socijalnoj skrbi. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Po klubovima najprije. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U ime kluba SDP-a želim reći da podržavamo hitni postupak donošenja ovog zakona. Smatramo to opravdanim, ne samo opravdanim, smatramo to neophodnim i jedinim logičnim rješenjem. Pokušaj reforme sustava socijalne skrbi u lipnju prošle godine bio je apsolutni promašaj. Izazvao je kaos na terenu koji nas je kao što smo čuli i koštao, a izmjene ovog zakona smatramo na neki način vatrogasnim mjerama koje su pokušaj da se stvari koliko toliko vrate u normalu. Sustav socijalne skrbi je bez sumnje i oko toga ćemo se složiti iznimno važan sustav i čini mi se pogotovo u ovim za mnoge teškim vremenima, vremenima siromaštva djelatnost je to od posebnog interesa za RH. Nažalost ovo je resor koji je toliko zanemaren i zapušten u proteklom periodu da sam gotovo sigurna da je nemoguće naći nekoga tko smatra da sustav socijalne skrbi počiva na dobrim na zdravim temeljima da dobro funkcionira da pruža građanima kvalitetnu razinu socijalne skrbi i da sustav treba ostati ovakav kakav jest. Osim vrijednih ljudi koji rade u sustavu socijalne skrbi i koji se trude premostiti ili kompenzirati probleme loših zakona, mi zapravo nemamo u ovom trenutku ništa. Posljedica pogrešnog pristupa sustavu socijalne skrbi jako je puno i rekla bih na svim razinama. Danas možemo reći da je sustav socijalne skrbi u rasulu, da je neučinkovit, da je spor, da je birokratiziran, da je rigidan, da imamo preklapanje pojedinih prava na državnoj i na lokalnoj razini, da je informatizacija nedovoljna ili da je procese informatizacije sustava nije do kraja učinjen. Dakle i sustav i ljude u njemu pogrešnom politikom rekla bih bivša vlada dovela je doista do granica izdržljivosti. Jednom riječju sustav socijalne skrbi treba iz temelja mijenjati. Treba nam jedan moderan sustav potpuno drugačiji od ovoga, treba nam sustav koji je u stanju promptno odgovoriti na potrebe građana. I brojni problemi u sustavu socijalne skrbi upućuju na nužnost reforme koja bi trebala doprinijeti učinkovitosti sustava socijalne skrbi i modernizaciji njegovoj i demokratizaciji itd. Kao što smo imali prilike čuti sadašnji Zakon o socijalnoj skrbi ne samo da nije opravdao očekivanja niti struke niti javnosti, a još manje građana koji su u potrebi, već je njegova primjena dovela do dodatnog kaosa kao da nam nije bio dovoljan onaj koji smo već imali u sustavu. Kada realno sagledamo stvari i događanja u proteklih 7, 8 godina moramo konstatirati da današnje katastrofalno stanje u sustavu socijalne skrbi zapravo nije niti moglo biti drugačije. Nebriga za ovaj resor, nebriga koja tako dugo traje ogleda se u nekoliko činjenica. Prva jest sigurno ta da su za ovaj resor bila nadležna čak tri ministarstva. Nekako ko' da nitko nije htio sustav socijalne skrbi. I naravno da su očekivanja velika upravo od činjenice da sada konačno prvi puta sustav socijalne skrbi ima zasebno ministarstvo. Polažemo puno nade i vjere upravo u tu činjenicu. Drugo, za reformu sustava socijalne skrbi podsjetila bih vas dobili smo zajam od Svjetske banke. Ne mali zajam 31 milijun eura, a švedska Međunarodna agencija za razvoj i suradnju nam je odobrila darovnicu od 1,6 milijuna eura. Bilo bi sasvim opravdano postaviti pitanje, iako moram priznati ne znam kome u ovom trenutku, gdje je gospodo nestao taj novac? U što je utrošen, u što su utrošeni ti silni milijuni eura koje smo dobili za reformu sustava socijalne skrbi. Jer za reformu je zasigurno nismo potrošili. I treće konačno situacija koju imamo očekivana je jer to se uvijek tako dogodi kada ne respektirate struku, kada ne slušate ono što struka ima za reći. I kao što smo čuli od gospodina zamjenika ovaj Zakon donesen je bez prethodne konzultacije sa bazom i u tom smislu s vama se kolegice Roksandić apsolutno ne slaže. Jer da je bilo onako kako vi kažete danas na terenu ne bismo imali situaciju kakvu imamo. Još manje je provedena analiza stanja, a da ne govorim od toga da je zakon donesen bez novog pravilnika, glede prostora, opreme, potrebnih stručnih i drugih radnika centara za socijalnu skrb. Dakle, prilikom rasprave o prijedlogu zakona bivše Vlade upozoravali smo na veliku štetu koja se čini sustavu socijalne skrbi. Govorili smo tada da raspravljamo o jednom nelogičnom, konceptualno pogrešnom, nedorečenom i konačno neprihvatljivom prijedlogu zakona koji je imao za cilj to je ono što je vrlo štetno za sustav, koji je imao za cilj dodatno centralizirati sustav. To smo smatrali iznimno opasnim i potpuno suprotno onome što nam je potrebno i na čemu na kraju krajeva počiva sustav socijalne skrbi u razvijenim europskim zemljama, a to je decentralizacija i drugačiji model suradnje sa lokalnim vlastima. Mora nam konačno postati jasno da građani zadovoljavaju svoje sve svoje socijalne potrebe na razini gradova i općina. Tamo se, dakle njihove potrebe događaju. To onda znači da se tamo te njihove potrebe moraju i rješavati upravo na toj razini se moraju i rješavati i planirati. Tek tada čini mi se da ćemo postati dobri gospodari javnog novca, odnosno novac građana će se tada najracionalnije i upotrijebiti. Dakle, zakonom iz lipnja 2011. godine kao što smo čuli i kao što znamo osnovani su županijski zavodi za socijalnu skrb. To je značilo centralizaciju kao što sam rekla i to je apsolutno u suprotnosti sa dugoročnim ciljevima funkcioniranja Republike Hrvatske koja je prihvatila i koja planira decentralizaciju službi i sredstava. Osim toga, ustrojavanje Zavoda za socijalnu skrb dovelo je i do još nečeg što nije bilo dobro, nikako nije bilo potrebno, a to je odljev ionako nedovoljnog broja stručnih kadrova iz centara za socijalnu skrb. Možda je osnivanje zavoda imalo smisla ali jedino na nivou cijele Hrvatske kao institucija koja će na neki način objedinjavati, koja će planirati, kreirati i unaprjeđivati socijalnu politiku države i usklađivati standarde u sustavu ali i u neposrednoj vezi sa bazom djelatnosti socijalne skrbi, dakle sa centrima. Iskustva iz perioda 8 mjeseci primjene zakona govore o čitavom nizu prvenstveno organizacijskih problema koja se negativno odražavaju na kvalitetu provođenja stručnog rada i osnivanje prava korisnika. O nekim od tih organizacijskih problema čuli smo i od gospodina zamjenika. Međutim, ja bih spomenula nekoliko za koje smatram pomalo apsurdnim i svakako nepotrebnim i nekorisnim zavodi su ustrojeni u većim gradovima koji su ujedno i sjedišta županija radi čega su korisnici bili primorani putovati kako bi ostvarili svoja prava iz socijalne skrbi pri čemu ne treba zanemariti činjenicu da je za neke to predstavljalo ogroman problem kao što su osobe sa invaliditetom ili pak osobe koje imaju iznimno mala primanja. Da ne govorim o tome da su stručni radnici dodatno opterećeni administriranjem uz kroničan nedostatak vremena za obavljanje stručnog rada sa korisnicima. Suradnja kao što smo čuli između podružnica i zavoda pokazala se vrlo lošom čak katastrofalnom. Predstojnici područnih centara pretvoreni su u kurire što im svakako ostavlja manje vremena za stručni rad. Sve odluke podružnice koje se odnose na novčana davanja moraju se fizički dostavljati u zavod na potpis ravnatelju što je nelogično i nema velikog smisla. U praksi se događa da zavod nije podružnici platio troškove parkiranje za službeni automobil, te da se moraju plaćati prekršajne kazne. Dakle, to su sve apsurdi, a možda i jedan najilustrativniji, a to je onaj koji kaže da za isplatu putnih naloga za službena putovanja djelatnici podružnih centara moraju na primjer iz Metkovića otići u zavod u Dubrovnik. Pri tome moraju prijeći udaljenost od 80 km i dva puta prijeći granicu. Opravdano je postaviti pitanje ima li to smisla? Postavlja se pitanje svrsishodnosti isplate putnog naloga koji može biti manji od novca koji je potrošen za dolazak do Dubrovnika. Dakle, nelogičnosti je jako puno. Struka je dovedena u nezavidan položaj i stoga možemo reći da zakon iz lipnja je učinio dosta štete što je najvažnije u značajnoj mjeri je otežao i birokratizirao uvjete stručnog rada. Stoga je područje socijalne skrbi potrebno, bilo je potrebno što prije regulirati na puno jednostavniji način i vjerujemo da Zakon o socijalnoj skrbi o kojem danas raspravljamo ide upravo u tom smislu i stoga ga mi u klubu SDP-a apsolutno podržavamo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi ispravak gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolegica Jerković je izrekla više netočnih navoda, uglavnom je ono što je ranije činjeno sve je nekako negativno okarakterizirala, ali ja sam primijetio, skoncentrirat ću se na dva navoda, rekla je da je pokušaj reforme socijalne skrbi da je bio potpuni promašaj. To je netočno. I drugo, drugi navod isto koji je netočan da je ovaj resor bio za vrijeme proteklih vlada zanemaren i zapušten. To je apsolutno netočno jer ću vas podsjetiti da niti jedno pravo na naknadu na usluge nije ukidano, nije smanjivano. Druga stvar, u teškim gospodarskim okolnostima se nije proračun smanjivao, dakle ostao je isti. A gle čuda sad u ovom proračunu 50 milijuna kuna sredstava manje. Ja vas želim upozoriti da pazite vi da ne bude kaos jer sve više potrebitih se javlja. Dakle, rekord nezaposlenih, PDV je porastao, a i ovih 80 upravnih vijeća i ravnatelja će zasigurno koštati. Želim upozoriti trebat će novca itekako. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi mili i dragi gospodine predsjedniče, vaša milost i dobrota i postojeći Poslovnik su mi omogućili da ispravim kolegicu kojoj čestitam Međunarodni dan žena kao i svim ovdje prisutnim ženama i diljem Hrvatske. Ovo sam uvodno rekao radi ovih mogućih novčanih kazni za izrečenu riječ u Saboru pa sam vas zbog toga tako i nazvao. Dakle, evo zahvaljujući vašoj milosti i dobroti ispravljam jedan netočan navod uvažene zastupnice. Možda je činjenica da se onaj bivši zakon donio bez konzultacije sa nadležnim službama i onima koji rade u centrima za socijalnu skrb, međutim i ovaj zakon to isto tako ulazi u proceduru jer ide po hitnom postupku i isto tako nema konzultacije sa širom bazom. Niti s korisnicima niti s onima koji rade u službama, niti sa jedinicama lokalne i regionalne samouprave. Dakle evo zahvaljujem dragom i milom predsjedniku, njegova milost i dobrota mi je to omogućila bez novčane kazne. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ovo što ste sada govorili, komentirat ću kad dođe vrijeme, a sad nije vrijeme i ne znam zašto ste to rekli. Očito ste nešto iz konteksta izvadili, ali sve je moguće. Ali nije moguće ovo što ste vi pretpostavili da je moguće, bar ne s moje strane. Idemo dalje u raspravu. U ime kluba Hrvatskih laburista stranke rada gospodin zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospodo i gospođe iz ministarstva, kolege i kolegice. Bijedi nije potrebna samilost nego pravednost. Uostalom siromaštvo je posljedica nejednakosti. Dakle, siromaštvo mjereno pomoću relativne linije metoda je koja se u ovome zakonu spominje nekoliko puta može se smanjiti. Samo smanjivanjem dohodovne nejednakosti. Ovim se zakonom neće smanjiti nejednakost, ali se zato pokušava uvesti ustavno načelo solidarnosti i socijalnosti na citiram: "primjenjiv, pravičan i korisniku dostupan način." Novi bi zakon trebao osigurati racionalniji i djelotvorniji sustav socijalne skrbi usredotočen na socijalno najugroženije građane te stručnjake koji će primjenjivati ovaj zakon. Antun Radić je najpoznatiju molitvu parafrazirajući je prilagodio siromašnima. Kruh naš svagdašnji dajte nam danas i sutra i prekosutra. Zakon o socijalnoj skrbi molitvu bi trebao nadam se ostaviti u originalu za duhovnu hranu onima koji duhovnosti na taj način pothranjuju. U razgovoru o socijalnoj skrbi sarkastično je spominjati pravednost, naročito novu pravednost koja zvuči jednako ironično kao i nova demokratičnost. Bit vladavine jest u tome da se bude pošten. Da bi bio pošten Zakon o socijalnoj skrbi mora osigurati minimum dostojanstva onima kojima su moćnici, ali ne solidarno često i bezosjećajno društvo dostojanstvo oduzeli uskraćujući im elementarna prava i slobode. Prvo, elementarno pravo je pravo na posao, odnosno pravo na pomoć onima koji ne mogu privređivati ni toliko da bi sebi i obitelji osigurali egzistencijalni minimum. Ti naši sugrađani imaju više prava na pomoć nego moćnici na ekstra profite. Zakon ne govori tim laburističkim jezikom, ali na papiru osigurava jednostavniji način i put u sustav socijalne skrbi. Osigurava, ponavljam na papiru, riječima koja su u ova tri mjeseca jedino oruđe predsjednika Vlade Zorana Milanovića. Dakle, zakon stvara pretpostavke za jednostavnije, brže i poštenije ostvarivanje prava građana s potrebama, a stručnjacima posao sa što manje prepreka. Kada se iščita ovih 100-njak stranica propisa i humanističkih načela teško je ne primijetiti dobru nakanu pa čak i onu za decentralizaciju. U Hrvatskoj nikad čak ni dotaknutoj. Svaka osoba mora dobiti informaciju o pravima i uslugama, informaciju o pravu na potporu te kako je što lakše i brže ostvariti. Zakon je, ruku na srce, precizan, detaljan što ne znači da je u njemu svaki mogući problem besprijekorno posložen. U članku 37. predviđa se primjerice kada samac niti član obitelji nemaju pravo na pomoć za uzdržavanje. Kaže se: "to će im pravo biti uskraćeno ako imaju u vlasništvu registriran automobil pa makar i onaj koji vrijedi 300 eura." U lani usvojenom zakonu vrijednost automobila nije smjela biti veća čini mi se od 20-ak tisuća kuna. Je li automobil od nekoliko stotina eura luksuz zbog kojega treba uskratiti pomoć onima kojima je pomoć potrebna, nisam baš siguran. No socijalnu pomoć su dobivali i dobivaju i dobivati će jer Zakon o tome ne govori ama baš ništa, i oni koji voze BMW ili Jaguare, jer ti skupi limeni ljubimci nisu registrirani na njih već na tetke, bake, bratiće i ostale rođake. Pravo na pomoć neće imati osobe koje imaju u vlasništvu ili suvlasništvu stan, kuću ili drugi objekt koji ne služi njoj ili članu obitelji za stanovanje. Što bi taj objekt mogao biti, trošna kuća na Žumberku, stračara u Dalmatinskom zaleđu, zašto je pretendent na socijalnu pomoć ne proda? Odgovor bi mogao glasiti, neka trošnu kuću na Žumberku ili u Međimurju pokuša prodati ministrica Opačić. Ili neka je uzme država ili lokalna samouprava. Velika prepreka za dobivanje pomoći biti će i veličina stana, odnosno kuće. Predlagatelj Zakona propisuje da jednu osobu može pripasti 35 metara četvornih stana ili kuće što ostatkom prostora će starac u kući na kordunskome selu. U kući od 65 ili 85 metara četvornih koja vrijedi višestruko manje nego 35 četvornih metara stana u Zagrebu. Ti su kriteriji lošiji od kriterija iz trenutno važećeg Zakona o socijalnoj skrbi, pohvalno je što se i ovim zakonom na korisnike socijalne skrbi gleda kao na društvenoj zajednici potrebne građane. Što ih se tretira shodno godinama kao trenutačne uživatelje pomoći, no nije dobro, čak štoviše, lošije način na koji se ovim Zakonom predlagatelj obraća korisnicima socijalne skrbi mahom starijim osobama, osobama s posebnim potrebama, osobama slabijega obrazovanja i u konačnici građanima Hrvatske koji govore i pišu uglavnom na Hrvatskome jeziku. Naime, prijedlog Zakona je pisan tzv. meta jezikom ili kvazi znanstvenim za široke krugove nepoznatim ili slabo poznatim jezikom. Neke su strane riječi krivo upotrijebljeni te iskrivljuju pravu nakanu predlagača. Nije mi jasno zašto medijator ne može biti posrednik, članak 86. a presumpcija pretpostavka, članak 177. U više se članaka rabi riječ supsidijarnost, a supsidijaran znači sporedan ili drugoredan, kada bi na tome mjestu stajala supsidijarnost tada bi to značilo potpora, pripomoć. Rimokatolici pod pojmom supsidijaran misle na opće norme, naravnog prirodnog logičnog prava. Nije mi jasno pa zato molim predstavnika predlagača da mi objasni što znači supsidijarnost u kontekstu ovog Zakona primjerice u članku 6. Zbog čega mora biti članak 80. inkluzivan a ne recimo hrvatski uključen. Obuhvaćen. Sada će mnogi reći o čemu ti to govoriš? U uporabi hrvatskog književnog jezika u hrvatskom zakonodavstvu preciznije u ovome po mnogočemu čak i prihvatljivom Zakonu, još je prihvatljiviji onaj u uporabi Hrvatskog jezika koji već gotovo dvije godine čeka da se vlast smiluje ili omekša prema opoziciji. A kada sam već načeo temu jezika u Zakonu o socijalnoj skrbi završiti ću s Krležinom rečenicom o siromaštvu. Dalekovidni Fritz kaže "ja imam" sklanja se po jednoj posve drugoj konjugaciji od glagola "ja nemam". U zemlji u kojoj se samo na kupovini i najmu prostora za državne institucije godišnje ukrade nekoliko stotina milijuna kuna ne smije biti gladnih, ne smije biti onih koji spavaju u parkovima na klupama, onih koji se smrzavaju i od hladnoće i od prevelikih razlika. Protiv smo hitnog usvajanja Zakona kojeg bi trebalo doraditi, poboljšati i prevesti na Hrvatski jezik. Prebacivali ste bivšoj vlasti da je donijela zakon bez rasprave, bez konzultacije s bazom, i skočili sebi u usta što ova hitnost potvrđuje. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici Vlade, zastupnice i zastupnici, Sretan dan žena. Evo najprije da citiram ja jedan tebi i tvojima, da citiram jedan detalj sa strane 2. ovdje se kaže da se sredstva za financiranje djelatnosti socijalne skrbi osiguravaju pretežno iz državnog proračuna i to oko 96%, znači 96% državnom proračunu dok se ostalih 4% osiguravaju iz prihoda za posebne namjene sukladno zakonu i pravilniku o sudjelovanju i načinu plaćanja korisnika i drugih obveznika uzdržavanja u troškovima smještaja izvan vlastite obitelji Narodne novine itd. Znači socijalom se može ovako nekako složiti dominantno bavi država. Ne samo država ali ajde recimo dominantno država. Isto tako sam uvjeren da to nije moguće preko noći promijeniti iako su zaista intence ovoga zakonskog prijedloga maksimalno korektne u onome dijelu gdje se želi u dogledno vrijeme što je više moguće poslova na neki način prepustiti ili prenijeti lokalnoj samoupravi. Ja mislim kada bi se tim poslovima u dogledno vrijeme uz jednu decentralizaciju bavila lokalna samouprava da bi prilike kada govorimo o socijali možda bile bolje, želim u to vjerovati. Isto tako bio je rat. Mi smo gospodarski gotovo dotakli dno, oporavak vidimo i sami zbog ovog okruženja oko Republike Hrvatske, prilike u zemlju nasljeđa je doista spor. Dobili smo tamo 93. jedan nov teritorijalni ustroj, dobili smo jedan nov sustav lokalne samouprave, ali svima nama dobro, ne svima nama ne mora se nitko složiti sa mnom ideal bi mogao na neki način ustroj lokalne samouprave kojega je poznavao onaj Ustav iz godine 74. kada je do 50% fiskalnih sredstava ostajalo lokalnoj samoupravi ondašnjim općinama. Meni je jasno da to nije moguće i da to nikada više nećemo moći postići ali tada su se općine bavile i socijalom i razvojem, tada se država Hrvatska ili SR Hrvatska svejedno kako se zvala, najbrže razvijala. Tada se ona bavila ili te općine su se bavile naplatom poreza, vodili su dio policijskih, vojnih poslova, a danas kao što znamo naša lokalna samouprava de facto ne može utjecati niti na ponašanje matičara. Tada su općine birale suca. Dobro to nije bilo dobro vis a vis neovisnosti pravosuđa šefa financija, policije, narodne obrane a danas evo ne mogu rekoh utjecati niti na ponašanje matičara. Jasno je to da danas Hrvatska je bitno drugačije razvijena no što je bila one devedesete godine. rat je učinio svoje. Danas nije isto govoriti o socijali i prilikama u gradu Zagrebu koji zbog metropolizacije ima daleko "najbolju" poziciju u RH i jednom ne znam Đakovu koji je nekada i kao nadbiskupsko središte bio jedan vjerojatno najbogatiji grad na ovim prostorima. Nije isto govoriti danas o prilikama u jednome Poreču ili u Drežnici. Nije isto govoriti o prilikama u jednoj Opatiji ili Imotskom, nije isto govoriti o prilikama u Varaždinu šta ja znam i recimo jednom Sisku gdje ta crna industrija gotovo da je stala, nije isto govoriti u Zadru ili Srbu, nije isto govoriti u jednom administrativnom centru kao što je Rijeka i recimo Garešnici. Županije su nam različito razvijene, gradovi su nam različito razvijeni, perspektive su različite. Nije isto neke stvari i doći do novaca u sredinama koje se bave dominantno poljoprivredom ili tamo gdje je dominantna industrija. Tamo gdje je turizam ili tamo u Gorskom Kotaru gdje je drvna industrija, nije isto tamo gdje je brodarska industrija ili gdje postoji neki veći administrativni, financijski itd. centri. Ono što ja isto tako mislim, a slažem se i sa svojim prethodnikom da bi u ovaj segment socijale daleko više trebalo ulagati. Jučer smo točno govorili o iznajmljivanju za potrebe država ovog uredskog prostora. Podaci govore da država u zadnjih 4, 5 godina, samo u zadnjih 4, 5 godina za koje smo dobili one tablice samo za zakup je platila između 2 možda 2,5 milijarde kuna. Da se taj novac uložio "administrativan centar" mogli smo dobiti 7 zgrada a la Hotela Leone u Rovinju ili a la 7, 8 Hotela Dijamant u kojem su eto gospoda iz SDP-a boravila prije nekoliko dana u Poreču. Dobro ne bi bilo tako luksuzno pa se moglo napraviti 10 takvih zgrada negdje u Savi. Jasno da se ne zalažem da se novac ulaže u neke administrativne centre ali da se taj novac preusmjeri u socijalu u standard onih koji će koristiti pojedine institute predložene ovim zakonom, apsolutno da. Jasno ovo je Zakon o socijalnoj skrbi tako se ovdje između ostalog kaže "da šira reforma sustava socijalne skrbi koji je projekt razvoja sustava socijalne skrbi samo jedan manji dio uključuje postupnu decentralizaciju i deinstitucionalizaciju za što su predložena rješenja u ovom zakonu nužan preduvjet" i to treba apsolutno pozdraviti. Ja se slažem isto tako s tim detaljem, dobro županije su danas … one su osiromašene, proračuni županija su danas gotovo fikcije njih treba ojačati ali ovlasti bi trebalo prvenstveno kao što je intenca spuštati ka lokalnoj samoupravi znači našim gradovima, općinama. Iz jednostavnog razloga zato što su te općine i gradovi bliži građanima, lakše mogu komunicirati, imaju više novaca nego županije, dostupnije su građanima i time vjerojatno odgovorniji jer su bliži samim građanima. Sve to razumljivo treba pratiti i neka fiskalna decentralizacija. To znači da i novac za te nove obveze treba sutra prepustiti lokalnoj samoupravi. Nema ja bih rekao primjerenije stvari doli da se socijalom ili socijalnom skrbi na neki način bavi lokalna zajednica ili samouprava. Jasno je da bi se time ona mogla baviti da mora imati i novac. U ocjeni financijskih sredstava u ovome prijedlogu zakona doslovce se kaže kao što je rekao i zamjenik ministra da ne treba osigurati dodatnu niti kunu osim 1,8 milijuna kuna za neka drva. Mislim da to ne stoji i da će sigurno trebati na lokalnoj razini za sprovedbu ovog zakona osigurati ne mala sredstva. Jasno da je socijalna skrb jedna u ovako raslojenom društvu od najbitnijih grana ili segmenta ove zajednice. Jasno je i tu se slažem sa svima da je socijalna skrb jedna od najosjetljivijih djelatnosti u ovome trenutku u ovoj zemlji. Čak bi se usudio kazati da nikada od '95. Godine na ovamo nije bilo teže. Nezaposlenih je u zemlji isto koliko ih je bilo 2003. Jasno Vlada u 2, 3 mjeseca koliko Vlada ne može preokrenuti sve ove trendove i moramo biti realni, možemo tražiti nemoguće ali slažem se trebamo ipak biti čvrsto na zemlji i priznati da u 2, 3 mjeseca nije moguće preokrenuti trendove. Okruženje gospodarsko, socijalno oko Hrvatske je teško kao što je i u Hrvatskoj. Prilike su ne znam nezahvalne itd. Sve ovisi usuđujem se kazati da li će taj GDP BDP rasti po stopi od 0,8%, a ako se to ne dogodi onda će biti krajnje teško. Slažem se i sa svojim prethodnikom koji je otprilike rekao da nikome ne treba samilost, samo treba pravda. Ali društvo ili prilika u kojoj je Hrvatska danas društvo naše je do te mjere podijeljeno da to nikada više nitko ne može ispraviti. Ono što je rođeno "kvarno" tamo '90., '91., '92.godine govorim o tim socijalnim razlikama, podjeli, društvene imovine na odabrane to jednostavno više nitko neće ispraviti. Društvo će se još više usuđujem se kazati u godinama koje su pred nama segregirati, još više će se dijeliti, još više ćemo se među sobom razdvajati. Vratiti se na pozicije do devedesete jasno je više nemoguće. Porez na imovinu koji se predlaže ja se bojim da je u kontekstu ovog zakona to može dodatno učiniti ili podijeliti i stvoriti tu razliku. Učiniti jednako tako još jednu novu nepravdu. Dva starca npr. imaju kuću, a bez prihoda su jer ne mogu recimo obrađivati zemlju. Što će biti? Da li su oni bogati ili zapravo čuvaju samo ono što su mukom stekli ili naslijedili. Ili netko je devedesete godine stan kojega je kupio '91. ili druge za 10000 ondašnjih maraka ovdje u Ilici. Taj stan ima 100 m2 a ima skroman ili gotovo nikakav prihod. Da li njemu pomoći, da li mu ta pomoć pripada, da li se treba lišiti stana. Djeca recimo njegova žive u tom stanu koji vrijedi ne znam 3 hiljade ili ne znam koliko eura po kvadratnom metru, bez posla su, roditelji su, a roditelji su im u nekom domu itd. Kako njih naprosto tretirati? Ima puno normalno pitanja o kojim će se morati sutradan kada taj prijedloga zakona dođe na dnevni red isto tako raspravljati. Članak 21. ovoga zakonskog prijedloga govori sredstva koja osigurava Republika Hrvatska, pa se kaže Hrvatska osigurava u državnom proračunu sredstva za ostvarenje prava na novčane pomoći u sustavu socijalne skrbi osim prava za pomoć troškova stanovanja, ostvaruje prava na socijalne usluge osim u slučajevima propisanim ovim Zakonom, financiranje rada centara za socijalnu skrb, financiranje obiteljskih centara, financiranje rada domova socijalne skrbi čiji je osnivač Republika Hrvatska, financiranje rashoda za izgradnju, dogradnju, rekonstrukciju prostora, kupnju poslovnih objekata, rashoda za investicijsko održavanje, hitne intervencije, opremanje prostora, te ulaganje u informatizaciju u ustanovama socijalne skrbi. Zatim u članku 22. govori se sredstva koja osiguravaju jedinice lokalne i područne samouprave odnosno Grad Zagreb kao i naše županije, znači dužni su osigurati sredstva za obavljanje djelatnosti socijalne skrbi sukladno zakonu, posebnom propisu u skladu sa socijalnim planom, mrežom socijalnih usluga. Jedinice područne samouprave dužni su u svom proračunu osigurati sredstva za troškove ogrijeva, zatim osiguravaju sredstva za rad ustanova socijalne skrbi čiji su osnivači veliki gradovi. Dužni su u svom proračunu osigurati sredstva za usluge prehrane u pučkim kuhinjama itd. itd. neću govoriti o korisnicima tih sredstava, pravima u sustavu socijalne skrbi, koje su to osnovice. Apsolutno se zalažemo u klubu da se cijela ta djelatnost, nije to moguće preko noći, nikada cijela jasno ali gro dio spusti na razinu lokalne samouprave, znači gradova i općina. Ali i kada se to učini da se osiguraju sredstva kako bi to onda moglo funkcionirati. Sve u svemu dobili smo jedan sveobuhvatan zakon, usuđujem se reći sa nekim novim načelima. On će u godinama pred nama očigledno ići u pravcu te decentralizacije. Rekoh da je vjerojatno jedan od najnezahvalnijih poslova u ovom trenutku u ovoj državi upravo voditi taj resor. Dobili smo neke nove institute. Bit će potrebe da se službe uvedu u posao i možda bi bilo bolje da ovi rokovi za početak primjene zakona su nešto duži. Ne odmah osam dana od objave zakona u Narodnim novinama, nego možda nešto duži kako bi se svi oni u tom segmentu koji jesu ili koji će biti dužni provoditi zakon mogli obučiti. Za kraj samo jednu rečenicu, vidim da mi svijetli. Prilike su nezahvalne. Rekoh posao je delikatan. Taj posao se teško može politički kapitalizirati da se razumijemo. Ali bez obzira na sve u dogledno vrijeme što više i što veći segment iz toga spustiti lokalnoj samoupravi. Utoliko eto podržavam ovaj prijedlog zakona iako bi mi bilo draže da je možda išlo u redovnu, a ne hitnu proceduru.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministrice socijalne skrbi, poštovane kolegice, Osobito kolegice na današnji dan i kolege. Klub HDZ-a neće podržati ovaj Zakon, a posebice neće podržati neke od stvari u njemu počevši od hitnoga postupka. Radi se o jednom temeljnom zakonu i kao što smo od mnogih prethodnika čuli, zakonu koji je od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku, zakonu koji skrbi o onima koji su najosjetljiviji, koji su najranjiviji i najpotrebitiji u našoj državi. I upravo zbog toga je potpuno nejasno zašto se inzistira na hitnom postupku, zašto se na brzinu želi postići nešto makar i dobro, ako se želi postići dobro što sasvim sigurno u nekom žurnom postupku neće rezultirati boljitkom za one za koje bismo trebali skrbiti. Naime, kao što smo i čuli, zapravo opet se nudi zakon za koji se unaprijed jasno kaže da će vrlo kratko vrijediti, da se radi o jednoj vatrogasnoj mjeri i da ćemo opet u nekakvom skorijem ili ne znam kakvom razdoblju morati imati neki bolji, potpuniji zakon, temeljitiji zakon i ispravniji zakon. Prema tome, ponovo se radi ono isto što se nerijetko radilo u prošlosti na brzinu nešto donosi s čim nitko nije sretan. U početku se oni koji ga predlažu prave da jesu sretni. Poslije smo svi nesretni s njime i onda ga za kratko vrijeme mijenjamo. Naime, u potporu ovoga što sam ja htio reći sada govori i ono što je ranije bilo rečeno i predlagatelj i neki drugi koji su branili taj zakon zapravo uglavnom su iznosili kritike na bivšeg zakona. Ali nisu isticali što će to bitno novo i bitno bolje zapravo donijeti ovaj prijedlog zakona. A velim ponovo odmah se reklo i on će ionako biti vatrogasna mjera i kratko će vrijediti. Kad govorimo o tome podsjetimo se malo kako je išla stvar sa zakonima vezanim uz socijalnu skrb. Dakle, 1997. godine je donesen zadnji, hajmo reći ili predzadnji, kako god hoćete Zakon o socijalnoj skrbi i onda se on 7 puta mijenjao. I upravo zbog toga što se 7 puta mijenjao prosječno svake godine ili godinu i pol jednom se mijenjao on je postao konfuzan, zbrkan i svi su s njime bili nesretni. I onda je prošle godine u lipnju donesen jedan ponovo zakon. Sada šest mjeseci kasnije kažemo da smo s njim nesretni ali moramo hitno napraviti drugi zakon s kojim isto nismo sretni. U startu kažemo da to nije konačno rješenje, nego ćemo vrlo brzo napraviti neko drugo rješenje. Da li je to dobro i pametno ostavljam svima ostalima da procijene. Kad se priča o tome da oko prošlog zakona nije bilo javne rasprave onda vrlo jasno treba reći ovaj zakon nije prošao nikakvu javnu raspravu pod milim Bogom. Dakle, on je bio objavljen na internetskim stranicama ministarstva i to vrlo kratko vrijeme, nikom nije skrenuta pozornost ovdje, nitko od saborskih zastupnika ga nije ranije vidio doli jučer i prekjučer kad smo ga dobili. O sugestijama struke i tome što se isto kritiziralo u prošlosti da struka nije bila involvirana, u ovaj zakon struka uopće nije bila involvirana jer nije bila ni upoznata s njime kao ni nitko drugi. Prema tome ono što se temeljno predbacivalo prethodnom zakonu ovdje je to dapače još više potencirano, a usuđujem se reći čak se nije ni obaziralo na mišljenje struke. Recimo znam da je pravobraniteljica za djecu poslala jedan cijeli niz ozbiljnih primjedbi koje naravno nisu ugrađene u ovaj zakon. No imamo nekoliko značajnih primjedbi, neke su ja bih rekao općenitog karaktera, a neke su možda specifičnije. Najprije možda o onima općenitog karaktera. Dakle, prva i vrlo važna stvar koju valja spomenuti je da je dokumentima projekata EU o jačanju upravne decentralizacije su i domaći stručnjaci i strani konzultanti predložili kad se prošli zakon radio da se na razinama županija centri objedine i da se potom provede decentralizacija sa države na županije. I zbog toga je u prošlom zakonu umjesto 80 centara su osnovani 21 županijski zavod sa podružnicama i u dvije godine je trebalo izvršiti decentralizaciju sa države na županije. Što se radi ovim zakonom? Ovim zakonom se ponovno uvodi 80 sa mogućnošću i više centara, dapače govori se neslužbeno oko 100-njak da će biti i biti će dakle 100-njak ravnatelja, 100-njak novih uprava, znači preko negdje između 300 i 500 članova upravnih vijeća i onda se to tvrdi da je to racionalizacija. Racionalizacija koja izvjesno će donijeti novi trošak od preko 3 do 5 milijuna kuna u sustavu, samo zbog toga, a svi se kunemo u to da idemo u smanjenje troškova, da želimo smanjiti troškove, a ovim vrlo jednostavnim aktom će se troškovi povećati, povećat će se broj onih koji će u cijeloj priči sudjelovati i sasvim je izvjesno zašto se to radi. To se radi zapravo zato da bi se uhljebilo na lokalnoj razini negdje između 300 i 500 članova upravnih vijeća. I nemojmo onda to zvati racionalizacijom jer to sasvim sigurno nije to. Ono što je bizarno je da zapravo oni koji to predlažu su s druge pak strane, budući da znamo tko obnaša vlast u Gradu Zagrebu, da je to centralizirano. I u Gradu Zagrebu postoji jedan centar sa 11 podružnica i to može funkcionirati, a svugdje drugdje sad se predlaže nešto totalno suprotno. Prema tome to je jedna prilična kontradikcija o kojoj isto valja povesti računa. Ono što treba reći da u ovom zakonu također postoji jedan cijeli niz konceptualno krivih po meni stvari. Recimo u odredbama članka 125. i članka 138. stavak 3. to uopće nije u skladu sa odredbom članka 25. temeljnog Kolektivnog ugovora za službenike i namještenike u javnim službama jer za zasnivanje radnog odnosa za sve poslove u javnim službama se mora raspisivati javni natječaj radi ispunjenja ustavne odredbe o jednakoj dostupnosti javnih službi svim građanima RH. Prema tome da li je to na tragu onoga što nažalost se događa bez velike reakcije javnosti na moje veliko zaprepaštenje, a to je da se odustaje od prakse koju je prošla Vlada uvela da se članovi raznih tijela pa konkretno recimo i nadzornih odbora državnih poduzeća biraju natječajem što znači rušenje zapravo sustava javnih natječaja što je već i zapelo za oko bruxelleskim inspektorima nego se ide na imenovanja, a ovo se samo očito će dobro uklopiti u to. To je recimo jasno vraćanje u 2000. godinu kada je onda odmah po preuzimanju vlasti tadašnja Vlada predvođena SDP-om dala onaj famozni naputak po kojem su sve pa i najmanje funkcije trebale biti imenovane, po stranačkom ključu naravno, a ja podsjećam da je kukuriku koalicija obećala da će upravljanje državnim tvrtkama pojedinih se provoditi po kriteriju stručnosti. Međutim sad se vidi da je to po stranačkoj pripadnosti i podobnosti koja opet postoje jednaki kriterij. Neka od tih rješenja kao što znamo već su izazvala javne skandale kad su osobe koje su optužene, a neke čak i osuđene za kaznena djela, bile imenovane. I to sigurno nije dobro. Javni natječaji se naravno uvijek mogu izigravati i naravno da se može reći da se oni mogu narihtati, ali se radi o principu koji je ipak više demokratičan i koji pruža šanse da funkcije ne budu rezervirane samo za osobe kojima je jedina kvalifikacija stranačka knjižica i ne potiče se na taj način klijentelizam i partitokracija što se ovim svima zapravo potiče. Ono što bih rekao konkretno vezano uz odredbe neke ovog zakona je recimo jedno da se ukidaju uputnice koje su postojale u ranijim uslugama, koje su predviđene u bivšem zakonu bile za sve socijalne usluge. Umjesto ranijih rješenja upravnih akata koje su korisnici morali čekati dugo vremena te uputnice su pojeftinile, pojednostavile rad, sad se to opet ukida i vraća se ponovno na pisanje rješenja. Znate što znači kad treba neki činovnik umjesto jednostavne uputnice napisati rješenje? To da će oni koji su potrebiti čekati daleko dulje i proces će biti puno kompliciraniji. Ako se želi reći da je to zato jer sustav nije informatiziran to sasvim sigurno nije izgovor. Ja dolazim iz sustava zdravstva koji desetljećima upotrebljava uputnice, lijepo se napišu rukom i sigurno je puno jednostavnije napisati jednu rečenicu na uputnici negoli ispisivati cijela rješenja koja moraju imati svoju formu, traje vrijeme itd. Članak 5. kaže da o pravima odlučuje Ministarstvo socijalne skrbi. Moram priznati da me to dosta zaprepastilo. Vjerojatno o ostvarivanju prava pa je to naprosto krivo napisano u zakonu. Ja očekujem da se to izmijeni jer ja živim u uvjerenju da ministarstvo ne odlučuje o pravima u ovoj zemlji ili ministar ili neki činovnik nego da u ovoj zemlji ipak ovaj Dom odlučuje o pravima onih najpotrebitijih, a ne neki činovnik u ministarstvu. Navodi se da se koncesije u socijali napuštaju i ukidaju se u ovom zakonu. Usput budi rečeno netko je potpuno krivo naravno rekao, ja nisam reagirao na to, ali koncesije su se dobivale temeljem natječaja isto tako, nitko ih nije dao. Prema tome to nije nekakvi boljitak. Međutim ono što je za mene malo čudno je da je to u kontradikciji jer se u raznim drugim resorima navodi kako će se pojačati privatno javno partnerstvo gdje su upravo koncesije jedan od modela pa nije logično zašto se sad ovdje obaramo na koncesije i tvrdimo da to nije dobro. U ovom Prijedlogu su ukinuti kriteriji za provedbu javnog natječaja za popunjavanje mreže socijalnih ustanova, znači vraćamo se na onaj stari model za koji se uvijek tvrdilo da nije dobar iz 97. godine. To bojim se da će upravo izazvati kao protiv kojeg smo svi progovorili koji se događao temeljem tog Zakona iz 97. godine. U članku 30. se vraća naknada do zaposlenja u sustav socijalne skrbi što je potpuno nelogično jer je to predmet zapošljavanja, dakle, sustava zavoda za zapošljavanje, fonda za rehabilitaciju ili eventualno Ministarstva rada nikako ovdje gdje je to stavljeno. U članku 32. predviđa se da socijalnu osnovicu utvrđuje Vlada, a više socijalna osnovica nije vezana uz proračunsku osnovicu i liniju siromaštva kao do sada. Prema tome, Vlada odlučuje sada o tome tko je siromašan, tko nije siromašan i tko to treba dobiti i kakva je ta socijalna osnovica što nije dobro. U članku 38. stavak 3. je jedna velika nepreciznost koja daje veliku mogućnost različitog tumačenja centru za socijalnu skrb da odluči hoće li ili neće izuzeti iz opterećenja ili otuđenja imovinu djeteta. cijeli niz je drugih stvari koje su zapravo neprecizne i koje govore o tome da neće se uvesti veći red, nego bojim se samo veći nered prihvaćanjem ovog zakona. Primjerice u članku 34. vraća se iznimka iz starog Zakona koja je izazvala mnoge dvojbe u primjeni da ravnatelj doma socijalne skrbi može biti osoba sa završenih preddiplomskim studijem, dakle, time se snižava kriterij što sigurno nije dobro. Nije jasno zašto se ukida socijalno nacionalno vijeće koje ranije imenovao Sabor prema Zakonu kao tijelo koje je trebalo prepoznavati i proučavati socijalne probleme i predlagati stručna mišljenja itd., bilo od struke, sada se na žalost i u mnogim drugim Zakonima koji se sada po hitnom postupku progurati struka dakle izbacuje van, nema više nacionalnog vijeća koje usput budi rečeno bilo imenovano isključivi po stručnim kriterijima od ovog Sabora, bili su međunarodno i nacionalno priznati stručnjaci, ako to baš nekoga zanima, niti jedan nije bio član tada vladajuće stranke HDZ-a a koji su radili na smjernicama bivšeg Zakona o socijalnoj skrbi. Postoji dakle jedan cijeli niz primjedbi koje bismo mogli reći, a kada smo već kod uporabe latinskog i hrvatskog jezika, a ja se isto zalažem za hrvatski jezik u ovom Zakonu kao i Klub HDZ-a što je rekao uvaženi zastupnik Vukšić, sa čime se potpuno slažem treba isto tako reći da bi ovaj Sabor se trebao voditi po onome latinskom "rei publica sei suprema lex" odnosno dobro države neka bude najviši Zakon, a nisam uvjeren da taj zakon tome odgovara. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. zamjenik ministrice gospodin Darko Ledinski izvolite. Imam dvije obavijesti, jedna je da je sukladno Poslovniku isteklo vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta, a drugo je da je predsjednica Mandatnog povjerenstva gospođa Gordana Sobol sazvala sjednicu Povjerenstva za danas u pola 1 u dvorani "Stjepana Radića 133". Izvolite gospodine zamjeniče ministrice.
Hvala gospodine predsjedniče. U dosadašnjim raspravama često se spominjao način donošenja ovog nama najvažnijeg temeljnog ključnog zakona. Pročitat ću ovdje jedan odlomak. Na samom početku izražavamo ogromno žaljenje što je Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi kao resorno ministarstvo koje je nadležno za osiguravanje prava i usluga iz sustava socijalne skrbi odlučilo na ovakav način predložiti Zakon koji je od ključne važnosti kako za najugroženije skupine stanovništva Republike Hrvatske tako i za zaposlenike u sustavu socijalne skrbi koji taj izuzetno važan sustav nose svojim radom. Pročitao sam samo jedan mali odlomak iz vrlo širokog mišljenja koji 7. travnja 2011. na nacrt zakona koji je danas važeći dostavio sindikat zaposlenika u djelatnosti socijalne skrbi Hrvatske. Dakle, oni koji rade u neposrednom radu koji su u vrlo širokom mišljenju izrazili cijeli niz svojih nezadovoljstava načinom i procedurom kako je donesen ovaj Zakon, ali evo ovdje se nalazi ukazivanje na sve probleme i primjedbe koje su se kroz 8 mjeseci primjene Zakona na žalost pokazale opravdane. Kada ste govorili o načinu donošenja nama temeljnog zakona, Zakona koji određuje rad cijelog ministarstva i cijele djelatnosti i odnos prema korisnicima kroz hitnost, onda moram reći sljedeće onog časa kada smo konstituirali Ministarstvo, prvo što smo se susreli je naš temeljni Zakon, Zakon o socijalnoj skrbi. Istog trenutka pozvali smo sve stručnjake iz sustava i konzultirali ih od prvog dana kada smo preuzeli posao i vrlo brzo je došlo do zaključka da naš temeljni zakon po kojem radimo je krajnje neprovediv i vrlo štetan sa ogromnim posljedicama za upravo ove ljude o kojima cijelo vrijeme govorimo, socijalno najugroženije, onima kojima pomoć treba odmah, onima kod kojih treba reagirati u istom trenutku. Trebali smo odlučiti da li ćemo kao legalisti postupati prema Zakonu i ugrožavati prava tih socijalno najugroženijih skupina od djece do nemoćnih starih ljudi, ili ćemo raditi protuzakonito. Donijeli smo i stručnu i političku odluku da ćemo u najkraćem mogućem vremenu osigurati da naš temeljni zakon koji se odnosi na ljude, ove o kojima cijelo vrijeme govorimo bude provediv zakon i da to bude Zakon koji ne ugrožava njihova prava nego da to bude zakon koji omogućava ljudima kojima danas treba pomoć da im možemo pomoći odmah a ne da se pozivamo na slovo Zakona i da im nismo u stanju pomoći. Ima čitav niz detalja koje bi trebalo reći ali ovo je ključno, jedan od osnovnih razloga zašto Zakon koji je pred nama, koji je danas važeći zapravo nije provediv, sastoji se u tome da ne postoji ovo o čemu ste govorili nikakve kvalitetne baze podataka, odnosno zbirka podataka. Često se govori da ljudi u luksuznim automobilima dolaze po socijalne pomoći, da to je moguće. Ono što će reći kao umjereni optimista da od 10 socijalnih kuna najmanje 3 kune promaše i ne odu na pravo mjesto nego odu kod onih koji su najsnalažljiviji, najokretniji, najsposobniji jer nema zbirke podataka i nema jedinstvene baze podataka. Posebno je žalosno to što je ta zbirka podataka rađena kroz proteklih 5 godina u projektu razvoj i informatizacija sustava socijalne skrbi, da je za taj projekat potrošeno 40 milijuna kuna samo za dio informatizacije, kolegica je govorila o svemu tome, a da je rezultat koji smo zatekli demo verzija nakon 5 godina i nakon 40 milijuna kuna i da ne postoji nikakva zbirka podataka. Ono što moramo učiniti jer ove grupe ljudi ovi socijalno najugroženiji ljudi nemaju vremena čekati. Mi smo morali učiniti sve i radili smo od prvog dana svaki dan da do njih što prije dođe zakon koji ih neće ugrožavat koji će biti provediv. Ono što moramo učiniti moramo stvoriti zbirku podataka podatke o svim ljudima a kako bi se efikasnije, pravednije i poštenije koristile socijalne kune i kako se ne bi dobile po snalažljivosti i okretnosti jer često socijalno najugroženiji nisu snalažljivi, nisu okretni, nisu ti koji znaju kako doći do različitih. Dakle onima kojima najviše treba najteže ostvaruju te kune, mi im to moramo omogućiti. I ovaj da, zakon koji predlažemo je naša čvrsta odluka da u ovoj godini osiguramo da točno znamo kome pomoć treba ići da po mogućnosti nijedna socijalne kuna ne ode na krivo mjesto kod najsnalažljivijih ili najpromućurnijih stvarajući ovakve baze podataka i da da ove godine po prvi puta nakon 2002., 2003. kada je djelomično decentraliziran sustav socijalne skrbi kroz domove za starije i nemoćne osobe kojih je danas decentraliziranih 46 u RH i da taj model se pokazuje dobar iako se ne radi o potpunoj decentralizaciji jer je ta decentralizacija trebala biti nastavljena i da da se primjenjuje upravo model lokalnog socijalnog planiranja najbližem korisniku jer je to najbrže za korisnika i u konačnici najpravednije za korisnika jer ga se puno bolje poznaje iz perspektive općine ili sela ili grada nego iz perspektive metropole, Zagreba ili ministarstva. I ono što želimo učiniti da ovim zakonom stvorimo preduvjeta za istinsku decentralizaciju i deinstitucionalizaciju sustava. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Ja bih htio ispraviti netočni navod. Ja naime nisam rekao da o prethodnom zakonu nije bila rasprava. To su rekli nažalost neki drugi kolege koji su to uzeli kao argumentaciju. Nije točno. Upravo ovo dokaz da se o prethodnom zakonu se vodila višemjesečna rasprava što su neki osporavali. Međutim samo bih još nešto rekao što mi je upalo u oči a što mislim da bi svakako trebalo promijeniti, tvrdnja u članku 40.da se potpuno nesposobnim za rad slijedom ovog zakona smatra osoba starija od 65 godina. Molim da se neki u ovoj Sali isto zamisle nad time a i mnogi u ovoj državi će se zamisliti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a gospođa zastupnica Nada Turina Đurić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržat će donošenje novog Zakona o socijalnoj skrbi. Naime, smatramo da je prijedlog ovog zakona u vrlo bitnim točkama izmijenio određene odredbe koje su u većini slučajeva bile praktički neprovedive i vrlo štetne. I to je ustvari i podrška svih nas hitnosti izmjeni ovog zakona. Jer ako nešto ne funkcionira za naše korisnike, za naše građane na terenu a zakon je na snazi onda je sigurno jasno da se hitno mora izmijeniti i zakonska regulativa. I mislim da rasprava o tome da li je potrebno ili nije potrebno hitno izmijeniti nešto što čini štetu i gdje je evidentno da se čini šteta za naše građane, mislim da je bespredmetno o tome ovdje diskutirati. Posebno naravno kada je riječ o izmjeni u zakonu u onom dijelu koji se odnosi na zavode odnosno na bivše centre za socijalnu skrb gdje u stvarnosti u ovih 7, 8 mjeseci nije učinjeno ništa pametno osim što su se promijenile table na zavodima i skinule table na centrima i učinile formalno tehnički uvjeti za funkcioniranje, a u stvarnosti usluga za korisnike nije funkcionirala na onaj način na koji bi bila ispravna a to je da bude blizu korisnika i da rješava promptno probleme korisnika. Istina je da je bila velika rasprava koja je prethodila donošenju zakona i isto tako je istina da se lokalna i regionalna samouprava vrlo aktivno uključila u raspravu donošenja sadašnjeg zakona. I lokalna i regionalna samouprava je iznijela cijeli niz primjedbi i upozoravala na cijeli niz odredbi tog zakona kojim će se učiniti šteta odnosno kojim će se u sustavu uvesti umjesto reda nered i ustvari prepustiti po tom zakonu ravnateljima zavoda da svojim većim ili manjem snalaženjem odnosno nesnalaženjem po tom zakonu funkcioniraju na terenu kojeg pokrivaju odnosno kojeg su pokrivali. Taj nered ta konfuzija koja se dogodila je sada prisutna i HNS pozdravlja odredbe zakona koje idu u pravcu da se neke stvari vrate na one pozicije koje smo imali prije donošenja sadašnjeg zakona. Naravno kao jedno prijelazno rješenje jer mi očekujemo HNS očekuje jedno sveobuhvatniju raspravu o Zakonu o socijalnoj skrbi u budućnosti, jednu dubinsku analizu pogotovo u svjetlu činjenice da se svi nalazimo u gospodarskoj recesiji i da su sredstva za ove potrebe na žalost ograničena, a vrlo je realno očekivati da će biti još više ograničena nego što su danas. Kad se donosio zakon prije skoro godinu dana svi smo se uključili u tu raspravu. Očekivala se tada veća decentralizacija ovlasti i sredstava, približavanje usluge korisnicima. Izrekli smo cijeli niz zahtjeva, upozorili da će primjena zakona dovesti do nefunkcionalnog, štetnog funkcioniranja. Kvaliteta funkcioniranja je stvarno ostavljena na milost i nemilost sposobnosti stručnih djelatnika na terenu, a ne sustavno rješenje problema. Netko je ovdje spomenuo Zagreb i Centar za socijalnu skrb u Zagrebu. Ja ću uvijek s ove govornice upozoravati i HNS će uvijek upozoravati na činjenicu da uvažavajući da je Zagreb uistinu veliki centar i veliki grad i jedini takav u Hrvatskoj ne može se preslikati nikako na cijelu Hrvatsku. Hrvatska je raznolika. Naše županije u priobalju imaju otoke, imaju brdsko-planinske prostore, nedostupne prostore. Prema tome, nije moguće funkcionirati na jednaki način, odnosno zakone treba prilagoditi cijeloj Hrvatskoj i posebnostima cijele Hrvatske a ne samo Zagrebu. Naravno da u Zagrebu može funkcionirati Centar za socijalnu skrb sa podružnicama, ali ja vas pitam kako funkcionira recimo u Primorsko-goranskoj županiji gdje je centar u Rijeci, a onda imate jedan Čabar koji je bliže Zagrebu nego Rijeci i jedan Mali Lošinj koji je udaljen 2 ili 3 sata vožnje odnosno prijevoza do centra, odnosno do Rijeke. Znači, nije moguće jednoliko preslikati Zagreb na cijelu Hrvatsku, a često na žalost u prijedlozima naših zakona smo to činili i činili smo to na štetu naših građana. Evo mi u HNS-u, kažem, smatramo da je ovo, da je u stvari ovo prijelazni period koji će uvesti red odmah i koji će dati vremena da sustav koji nije bio funkcionalan postane funkcionalan do donošenja zakona kojim bi vidjeli bitne pomake za što je potrebna naravno šira javna i stručna rasprava. Što se tiče isto diskusija na temu zašto mijenjati jedan zakon koji je donesen prije manje od godinu dana o kojem se jako puno raspravljalo, jedan moj dobar prijatelj, inače ugledni i političar i gospodarstvenik mi je često znao reći Nado, mi smo sa svakom novom reformom i novim zakonima najčešće uvodili nered i povećavali troškove, a od toga nitko nije na žalost imao koristi. Pa evo, nešto slično nam se na žalost dogodilo i sa ovim zakonom. Moram pohvaliti i sasvim konkretno jedno unapređenje koje se u ovom Zakonu dogodilo, a to je da smo onaj nonsens oko broja smještenih kapaciteta unutar jednog doma za starije i nemoćne osobe u biti makli iz zakona i to je bilo stvarno nešto na što smo upozoravali. Isto tako iz regionalne i lokalne samouprave budući da smo već imali izrađene projekte za izgradnju domova za stare i nemoćne gdje danas u Hrvatskoj fali nekoliko tisuća smještajnih kapaciteta. I sa tom odredbom gdje su projekti već učinjeni za 200, 300 smještajnih jedinicama po jednom objektu. U Hrvatskoj postoje gotovi projekti spremni za javno-privatno partnerstvo koji su odredbi zakona stavljeni u stvari u nemogućnost da budu provedeni. Mislim da je to dobro i mislim da bi se trebali i u dijelu socijalne skrbi usmjeriti na to da počnemo gospodarski razmišljati i da počnemo investirati i u kapacitete u socijalnoj skrbi koji će danas sutra biti rentabilni na tržištu jer oni to mogu biti. Potrebe su velike i šanse su u tom dijelu velike. Što se tiče znači HNS-a u svakom slučaju treba cjelovito promišljati sustav socijalne skrbi pogotovo u uvjetima gospodarske recesije. I vjerujem da će ministarstvo na čelu sa potpredsjednicom Vlade Milankom Opačić, gospođom Opačić u najskorijem vremenu izraditi zakon koji će u svim segmentima u centar pažnje staviti korisnika, a ne okoštale birokratske sustave koji se odupiru svakoj promjeni sebe radi, a ne zbog posla kojem se trebaju posvetiti. Znači korisnik i to korisnik koji je u stvarnoj potrebi. U više navrata se s ove govornice govorilo o OIB-u. Konačno dajmo taj OIB primijenimo, konačno vidimo tko ima pravo, tko nema pravo na socijalnu pomoć u ovoj državi, stvorimo pravedno društvo. Možemo i imamo uvjete za to, a zašto to nije do sada učinjeno mislim da nije tema danas i ne bi bilo dobro da se oko toga svađamo zašto nešto nije do sada učinjeno. Ja vjerujem da će ministarstvo, naše novo ministarstvo to učiniti i da ćemo uskoro imati prilike razgovarati o jednom novom zakonu koji će napraviti iskorak. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegica izrekla je jednu netočnost. Ma izrekla je svega i svašta samo je to teško ispravljati, a nemam pravo na repliku kad je kolegica govorila u ime kluba. Donošenje ovog zakona načinilo je štetu našim građanima. Netočno. Voljela bih kolegice da ste mi nabrojili barem i jednu pravo građana koje je bilo ugroženo donošenjem ovoga Zakona što nije. Ali je činjenica da će smanjivanje decentraliziranih sredstava, a između ostalog i za socijalnu skrb, a toliko se zalažete u svim vašim izjavama o decentralizaciji upravo smanjiti neka prava našim građanima. To se između redova ovoga Zakona može pročitati. I u pravu je bio uvaženi zamjenik ministrice kada je rekao da je donesena osim stručne i politička odluka da se ide u promjenu ovoga Zakona.
Hvala lijepa. U ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Prije nešto manje od 10 mjeseci raspravljali smo ovdje u Hrvatskom saboru o danas još važećem Zakonu o socijalnoj skrbi. Tada su se čule mnogobrojne kritike, većinom opravdane, a rješenje koje je donio dosadašnji zakon ukidanjem pravne osobnosti centrima za socijalnu skrb i osnivanjem zavoda na nivou županija nije bilo dobro, to nije sporno. Jer niti jedna centralizacija nije dobra pa tako niti ova. Uz ove primjedbe klub HDSSB-a tom prilikom imao je i niz drugih primjedbi, a među njima i one koje su se odnosile na tzv. decentralizaciju obveza na jedinice regionalne samouprave bez decentralizacije sredstava za provedbu tih istih obveza. Uz naše primjedbe u tadašnjoj raspravi brojne su bile i kritike koje su dolazile iz redova tadašnjeg oporbenog, a danas vladajućeg SDP-a. Prije 10 mjeseci 12. svibnja prošle godine najčešće spominjane primjedbe odnosile su se osim na probleme s nedostatkom decentralizacije sredstava i na činjenicu da je zakon donijet bez prethodne kvalitetne i opširne javne rasprave i moram priznati nisu mene iznenadile riječi potpore gospođe Romane Jerković u ime kluba SDP-a, ali sam ostao začuđen kako se olako prelazi preko vlastitih riječi. To se uistinu u narodu kaže skočiti sam sebi u usta jer citirat ću riječi gospođe Jerković, zastupnice SDP-a, od tog 12. svibnja prošle godine kada je u svojoj raspravi i prigovarajući HDZ-ovom prijedlogu među ostalim istakla i sljedeće, citiram: "Prvo, htjeli ste zakon progurati po hitnom postupku, ali ste onda pod pritiskom javnosti od toga odustali. Drugo, niste proveli kao što to često govorite jednu kvalitetnu i opširnu javnu raspravu, a dokaz da je tome tako jest činjenica da nemate konsenzus, da nemate konsenzus ni sa kime ni sa strukom ni sa politikom niti sa udrugama civilnoga društva. Sedam godina čekamo da nam predstavite Strategiju razvoja socijalne skrbi i čekamo da se socijalna skrb počne iz temelja mijenjati. Taj sustav danas puca po šavovima i ovakav kakav jest, dakle spor i neučinkovit i birokratiziran, u rasulu skoro bolje da ga ni nemamo. Jedino što u njemu vrijedi jesu ljudi koje smo doveli do granica izdržljivosti i činjenica jest da nama treba potpuno novi koncept, jedan potpuno novi sustav učinkovit, moderan i fleksibilan koji je u stanju promptno odgovoriti na potrebe građana.", završen citat. Ovako to izgleda kada se neki prijedlog zakona promatra očima oporbe, a što biva kad oporba postane vlast? Ništa bitno i ništa što je od velike koristi građana u čije ime vladaju. Dotadašnja oporba počne se ponašati kao dotadašnja vlast, činiti iste greške na koje je sama ukazivala i protiv kojih se borila. I zato se događa ono što se i vama sada događa, a u skladu je s već rečenom narodnom izrekom nova vlast sama sebi skače u usta. Tako je dobrim dijelom evo i sa ovim prijedlogom zakona. Promijenila se vlast, ali ne i ponašanje a koristi za građane mali ili nikakve i od jedne i od druge vlasti. U čemu je problem s ovim prijedlogom zakona kao što je bio i s onim kojeg danas mijenjamo? Gotovo isti. Prigovarali ste hitnosti postupka, a sada činite istu grešku. A onda su ipak pa makar i pod pritiskom javnosti kako ste rekli bila dva čitanja. Drugo, kao veliku, veliku manu tadašnjem prijedlogu isticali ste izostanak citiram: "jedne kvalitetne i opširne javne rasprave i nepostojanje konsenzusa ni sa kime, ni sa strukom, ni sa politikom, ni sa udrugama civilnoga društva." A gdje je danas prije ovoga prijedloga zakona, citiram: "kvalitetna i opširna javna rasprava"? Gdje je danas konsenzus i sa strukom i sa politikom i sa udrugama civilnog društva? Prigovarali ste da javna rasprava nije bila dozvoljena i da je zakon, citiram: "na lokalne razine dostavljen u četvrtak, a da je očitovanje traženo u ponedjeljak." A što je po ovom pitanju drugačije u svezi s ovim današnjim, vašim prijedlogom zakona? Lokalna razina i baza, kako se voli reći, konzultirana je putem tzv. radnih skupina, provjerio sam i kod nas, prije oko mjesec dana s rokom za očitovanje od 7 do 10 dana. Da li je ovo kvalitetna i opširna javna rasprava na vaš način? Govoreći o nužnosti stvaranja prvo Strategije razvoja socijalne skrbi kao preduvjeta za mijenjanje socijalne skrbi iz temelja isticali ste da je dotadašnji sustav, dakle onaj koji je prije 10 mjeseci promijenjen zakonom koji mi danas opet mijenjamo, bio sustav koji opet, citiram: "puca po šavovima i ovakav kakav jest, dakle spor i neučinkovit, birokratiziran, u rasulu skoro bolje da ga ni nemamo." A u obrazloženju današnjeg prijedloga zakona, točnije u ocjeni stanja i osnovnim pitanjima koja se trebaju urediti zakonom na stranici 5. doslovno piše, opet citiram: "Ovaj zakonski prijedlog kojim se uređuje obavljanje djelatnosti socijalne skrbi temelji se uglavnom na istim odrednicama na kojima se uređivao sustav do donošenja ovog danas važećeg zakona." Ja ne znam što na ovo reći. Prije 10 mjeseci govorili ste da je sustav socijalne skrbi koji je dotada postojao, opet citiram: "pucao po šavovima i takav kakav jest bio, dakle spor, neučinkovit i birokratiziran, u rasulu skoro bolje da ga nismo ni imali i da nama treba potpuno novi koncept i jedan potpuno novi sustav učinkovit, moderan i fleksibilan koji je u stanju promptno odgovoriti na potrebe građana.", završen citat. A sada kao temelj ovog novog zakona kojim se uređuje obavljanje djelatnosti socijalne skrbi kao zamjena za danas vrijedeći zakon koji je promijenio taj spor i neučinkoviti, birokratiziran sustav od prije 10 mjeseci navodite iste odrednice na kojima se uređivao taj isti spori, neučinkoviti i birokratiziran sustav. Dakle, konačnim prijedlog ovog današnjeg zakona je ustvari stari zakon od 1997. do 2007., isti onaj koji ste vi iz SDP-a prije 10 mjeseci nazivali sporim, neučinkovitim i birokratiziranim sustavom. To jednostavno čovjek ne može vjerovati. Među onima koji su osobito bili kritični u raspravi prilikom donošenja danas još uvijek važećeg zakona koji ovim današnjim prijedlogom mijenjamo jest i današnja ministrica socijalne politike i mladih i potpredsjednica Vlade gospođa Milanka Opačić. A danas upravo njeno ministarstvo predlaže novi Zakon o socijalnoj skrbi. I vrlo je zanimljivo usporediti što su prije 10 mjeseci bili predmeti kritika današnje ministrice koja u ime nove Vlade i predlaže današnji prijedlog zakona. Navest ću nekoliko primjera. Govoreći u ime Kluba zastupnika tog 12. svibnja 2011. gospođa ministrica Opačić je ovdje među ostalim izjavila sljedeće, citiram: "Što se tiče decentralizacije ovdje nema nikakve decentralizacije. Ovo je treći puta da pomjerate godinu, odnosno vrijeme za provedbu decentralizacije i nažalost u ovom sada dobar dio isto tako poslova ovisit će o političkoj volji zbog toga što se nije radilo na pravoj decentralizaciji, a to je kako spustiti ovlasti tako spustiti i stalne financije. Ovako kada se svake godine iz proračuna po političkoj volji odlučuje tko će dobiti neka sredstva, a tko neće to naprosto nije dobro prvenstveno za građane.", završen citat. I to je gospođa ministrica izjavila prije 10 mjeseci i to je u potpunosti točno. No jednako je tako, nažalost, točno i to da ste i vi iz sada vladajuće većine ovim današnjim prijedlogom zakona učinili istu grešku. Ako je prošla HDZ-ova vlast tada po treći put pomjerila vrijeme za provedbu stvarne decentralizacije ne samo obveza nego i sredstava sada je nova SDP-ova ili kukuriku vlast ovim prijedlogom to učinila četvrti put. Jer i sami na već spomenutoj 5. stranici obrazloženja ovog zakona navodite da niti ovaj put nema upravo najvažnijeg dijela decentralizacije, ona koja podrazumijeva decentralizaciju sredstava. I citiram vam što ste napisali u ovom prijedlogu zakona na toj stranici: "Razlog za donošenje novog Zakona o socijalnoj skrbi temelji se na potrebi uspostavljanja djelotvornog sustava koji će do uvođenja decentralizacije uključujući i fiskalnu decentralizaciju." A da li će se i dalje sada po političkoj volji nove vladajuće većine odlučivati o tome tko će dobiti sredstva, a tko neće iz proračuna vrlo brzo ćemo vidjeti. No kako je krenulo bojimo se da će sve ostati isto. Nekada po HDZ-ovoj podobnosti a sada čini mi se po SDP-ovoj odnosno kukuriku. Da imamo razloga za ovaj strah podsjetiti ću vas na nekoliko primjera na koje smo u ime Kluba HDSSB-a nedavno ukazati pri donošenju Državnog proračuna za ovu godinu, tada ste rekli neće biti diskriminacije niti po jednoj osnovi a posebno ne po političkom kriteriju. A sjećate li se za obnovu i izgradnju odvodnih sustava na području Slavonije i Baranje smanjena sredstva za 6 milijuna kuna, a slučajno ili ne u Sisačko Moslavačkoj županiji povećana za 420% odnosno milijun i 600 a u Varaždinskoj za više od 7 milijuna kuna ili za 200%. Tu nema političke diskriminacije ne znam kako to nazvati. Kao prilog tvrdnji da nema nikakve diskriminacije po ni jednom kriteriju a osobito ne političkom, uputno je pogledati i razdjel pomoći jedinicama lokalne i regionalne samouprave u Državnom proračunu. Ne razumijemo zašto je na tom razdjelu u državnom proračunu na primjer za Vukovarsko-srijemsku županiju smanjena sredstva za čak više od 30%, više od 2 milijuna kuna dok je za isto vrijeme za Međimursku županiju povećana za 138%, za Sisačko-moslavačku 155,1% a za Varaždinsku županiju 162,2% sredstava u odnosu na prošlu godinu. I rekla je ministrica Opačić na kraju svoje rasprave prije 10 mjeseci još nešto: "Na kraju ću samo reći u ime Kluba SDP-a mi ovaj Zakon nećemo podržati niti u drugom čitanju jer naprosto smatramo da ovaj zakon treba početi pisati ispočetka i to ne tako da nam konzultanti i pisci Zakona budu ljudi iz Velike Britanije, nego da to budu naši ljudi koji rade u Hrvatskoj i koji rade s našim građanima, znaju probleme kako iz svoje struke ali i tako potrebe naših građana". Ovo je zvučalo lijepo ali je ostalo na žalost samo na riječima. Točno je doduše da konzultanti i pisci ovog Zakona ovaj put nisu bili ljudi iz Velike Britanije ali to na žalost nisu bili kako ste rekli, naši ljudi koji rade s našim građanima, znaju probleme kako svoje struke tako i potrebe naših građana, jer da je tako onda ne biste ponovili grešku na koju ste najviše ukazivali a to je izostanak kvalitetne i opširne javne rasprave. Moram postaviti još jedno pitanje. Prije 10 mjeseci svi smo se složili da je u tekstu još danas važećeg Zakona koji se ovim Prijedlogom zakona mijenja bilo i nešto dobro. To se prije svega odnosilo na brisanje termina "psihičkog bolesnika" koji je zamijenjen terminom "osoba s invaliditetom". O tome je posebno govorila toga dana zastupnica SDP-a Tatjana ŠImac-Bonačić no, ne razumijem onda zašto se sada ponovno u ovom prijedlogu Zakona koristi termin "dijete s invaliditetom ili psihički bolesno dijete" a što piše na drugoj stranici obrazloženja ovog Zakona. Osim ovih načelnik primjedbi na današnji Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi iznijet ću sada u ime Kluba i nekoliko konkretnih primjedbi na pojedine članke ovog Prijedloga zakona. U članku 30. stavku 2. treba brisati riječi "ili područne regionalne jedinice", budući da se u stavku 1. istog članka govori o pravima iz zakona a niti jedno od tih prava ne utvrđuje jedinica regionalne samouprave, već centri za socijalnu skrb i jedinice lokalne samouprave. Nadalje, u članku 51. kojim je utvrđeno pravo na podmirenje troškova stanovanja govori se o mogućnosti korištenja tog prava ako uz ostalo stan koji koristi ne prelazi veličinu od 35 kvadrata korisne površine, ili za osobe s invaliditetom od 42 kvadrata, uvećan za 10 kvadrata za svaku daljnju osobu itd. Postavlja se pitanje, što će se dogoditi s staračkim kućanstvima posebice na ruralnim područjima koji imaju veće kuće odnosno stanove, a nemaju nikakve mogućnosti ih prodati i zamijeniti za manje ili eventualno unajmiti, u tom slučaju oni ne mogu ostvariti pravo na pomoć za uzdržavanje a slijedom toga niti pomoć za troškove grijanja drvima. U članku 120. u stavku 4. riječi "upravnog tijela nadležnog za socijalnu skrb u županiji" mora se zamijeniti riječima "jedinice regionalne samouprave" sukladno stavcima 12. i 13. istog tog članka 120. jer se radi o predlaganju upravnih vijeća u centrima za socijalnu skrb. U članku 134. stavku 4. iza riječi "Republika Hrvatska" treba dodati riječi "Jedinica područne regionalne samouprave" a iza riječi "ravnatelja" brisati riječi "centra za socijalnu skrb" i dodati riječi "doma socijalne skrbi" jer govorite o različitoj ustanovi a ostavili ste pogrešno. Ima još cijeli niz tih primjera, navest ću još jedan. U članku 165. stavku 2. iza riječi "obavlja djelatnost" treba dodati riječi "i ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi" jer se radi izvještavanju u slučaju privremene obustave obavljanja djelatnosti od strane fizičkih osoba. I u članku 179. stavku 3. iza riječi "socijalne skrbi" treba dodati riječ "uz prethodno mišljenje jedinice područne odnosno regionalne samouprave" jer se odnosi na izradu mreže usluga socijalne skrbi i socijalnom planiranja a potrebno je posebno imajući u vidu da županije izrađuju socijalni plan koji predviđa i mrežu socijalnih usluga. Na kraju najbolja politika socijalne skrbi jest ona politika koja svojim sveukupnim djelovanjem pridonosi tome da broj onih kojima je socijalna skrb potrebita bude sve manje a ne sve veće. na žalost prvi potezi Vlade ne idu u tom smjeru, naprotiv. Prije izbora obećavali ste povećanje standarda života ljudi a dali ste nam veći PDV, divljanje cijena goriva, i svakodnevna poskupljenja svega što može poskupjeti, a bez čega se teško može živjeti. Govorili ste i obećavali povećanje zaposlenosti, a najavljuju se otpuštanja na tisuće radnika. Obećali ste izbaciti politiku i političare iz nadzornih odbora i upravnih vijeća a takmičite se u uhljebljivanju podobnih stranačkih kadrova u kojem god društvu stignete. Obećali ste temeljitu reformu sustava socijalne skrbi,a evo što danas imamo. Obećali ste i posebnu brigu o Slavoniji a u proračunu ste nas zakinuli jednako kao i HDZ-ova vlast a u pogledu poljoprivrede još i gore. Uobičajena je demokratska praksa svakoj novoj vlasti dati 100 dana mira da pokažu što znaju i umiju, mi u HDSSB-u vrlo pozorno brojimo dane. Danas je 77 dan, ali moramo reći da već iza ovih 77 dana sve je više neispunjenih obećanja a sve više razočaranja. Jedno obećavate,a drugo radite. Često po principu ne zna lijeva što radi desna i bilo bi dobro da se dogovorite već jedanput sami sa sobom i počnete činiti što svi građani Hrvatske od vas s pravom očekuju. Počnite nas izvlačiti iz krize i ispunjavati dana obećanja temeljem kojih ste preuzeli vlast. Jer je građanima prisjela ona HDZ-ova jamstvena kartica i ne treba još jedno razočaranje u obliku kartice zvane "Plan 21". Ukoliko se ne prihvate primjedbe koje smo iznijeli i prijedloge za njihovo rješavanje citirajući i ove članke, Klub zastupnika neće prihvatiti ovakav Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Romana Jerković ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Burić me optužio da sam govoreći u lipnju 2011. godine mislila jedno a da danas mislim nešto potpuno drugo. Pa moram ispraviti njegov navod, to je apsolutno netočno, ja sam sve tada što sam rekla u raspravi o zakonu o socijalnoj skrbi, ponovila i danas. Da je bio tu, bio bi to čuo. Dakle i dalje mislim da je sustav socijalne skrbi birokratiziran, neučinkovit, neefikasan međutim, ovaj Zakon ima intenciju koju očigledno nije razumio a to je da po hitnom postupku vrati na izričiti zahtjev ravnatelja zavoda ono što je nekad bila. Dakle, ministrica nije mogla napraviti reformu u 2 mjeseca ali je mogla učiniti to da donese novi Zakon. Kolega reforma je vrlo opsežna stvar, ona tek slijedi, a kada dođe biti će i javne rasprave i sigurno rasprave u dva čitanja. Hvala lijepo.
Zastupniče Burić oprostite samo malo, odmah vas upozoravam unaprijed, digli ste pločicu povreda Poslovnika, ja već unaprijed znam da to tako neće biti ali izvolite.
Dobro a ja unaprijed mogu izvaditi novčanik i … da bih rekao zbog čega je povrijeđen poslovnik. I odmah vam mogu reći nema tih novaca koji će mene spriječiti a da neću platiti da bih govorio u Saboru ono što sada treba reći. Povreda Poslovnika po članku 209. i 213. jer ste vi rekli gospođo zastupnice da sam ja slučajno bio ovdje da bih onda slušao. Bio sam ja jako dobro imam fonogram svih rasprava zastupnika, ne samo SDP-a nego i HDZ-a sa te sjednice. Nije bilo u lipnju, ne znam da li se vi sjećate 12.svibnja je bila rasprava. Zakon je stupio na snagu 2. lipnja 2011.,a 12. svibnja smo vodili raspravu o drugom čitanju o konačnom prijedlogu, a 7. travnja ako vas baš zanima 2011. godine raspravu o prvom čitanju. I budite sigurni da i u onom prvom čitanju je također bilo puno razloga da sam vas mogao citirati. Bilo mi je dovoljno da vas citiram sada. Očekivao sam da ćete možda baš vi govoriti u ime kluba i da ćete promijeniti nešto u odnosu na ono što ste rekli tada, nažalost niste ništa promijenili i zbog toga sam razočaran, ne iznenađen nego razočaran.
Niste trebali vaditi novčanik ali sada ću vam reći. Dakle bio sam u pravu vi niste imali pravo dići ovu pločicu jer niste ničim dokazali da je povrijeđen Poslovnik. I dajte da se naučimo jednom dok traje ispravak netočnog navoda da je to jednosmjerna komunikacija koju trpi i premijer i ministri i svi mi kolege jer se onda nemate što javljati poslije toga, ako doista nije povrijeđen Poslovnik. A vi to gospodine zastupniče Burić i ne samo vi nego još neki pojedinci iz vaše stranke koriste kao mogućnost da reagiraju tamo kada ne mogu reagirati. Imat ćemo priliku kada ćemo predložiti Poslovnik, kada će Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav predložiti izmjene Poslovnika da kažete što mislite o tome. Zato vas molim nemojte to ubuduće raditi. Hvala lijepa.
… reći a da li je to bio ispravak netočnog navoda što je rekla gospođa zastupnica.
Molim vas nemate sada riječ. Evo sada kršite članak 213., 214 [[Upadica: Dobro, evo nastavljamo sa radom.]] Hvala vam lijepa. U ime Kluba zastupnika HSU-a zastupnica gospođa Višnja Fortuna. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Najprije da kažem da će klub HSU-a podržati ovaj zakon i želim ovdje na samom početku reći da je nama, a meni pogotovo koja sam zaista struke i u struci sam preko 40 godina jasno zašto je ovaj zakon morao ići po hitnom postupku. I ja ovdje pohvaljujem nadležno ministarstvo jer je upravo uvidjelo čim je došlo da postojeći zakon nije bio primjenjiv, a čut ćete zbog čega. I upravo zbog toga da bi se dogodile reform3e i sve ovo ostalo morao se donijeti po hitnom postupku upravo ovaj sada prijedlog zakona kako bi sustav mogao funkcionirati. Dakle, važeći zakon nije osigurao provedbu učinkovitih učinaka projekata razvoja socijalne skrbi koji je rezultat suradnje resornog ministarstva i Svjetske banke kao odgovor na potrebu za sustavnim promjenama u ovom području kojima se sustav socijalne skrbi usklađuje s kriterijima i standardima važećim u zemljama EU. Učinci projekta razvoja sustava socijalne skrbi usmjereni su na djelotvorniju i dostupniju službu građanima, sustavnije poticanje i financijsku potporu, djelovanje nevladinih organizacija humanitarnih udruga, dakle bolju usmjerenost novčanih naknada pri čemu će se uvažavati specifičnosti određenih područja zbog običaja, načina življenja na tim područjima te potrebe i interesi korisnika, kvalitetnije pružanje socijalnih usluga institucije i izvan institucije. Svrha je dakle da sustav socijalne skrbi postane transparentniji a javnost bolje informirana. Pravovremena dostava podataka o korisnicima i pravima osigurava sustavno praćenje i analizu potreba te stvaranje podloge za strateško planiranje, a umanjuje se rizik od prijevara. Time se postižu financijske uštede koje proizlaze iz poboljšanja u ciljnosti naknada pa je žurno potrebno dovršiti informatizaciju sustava i uvesti baze podataka. Do sada se radilo bez baze podataka poreznici su bili evidentirani u centrima u ustanovama svaki na svoj način, umreženi nismo bili pa sada zapravo korisnici nisu krivi što su mogli ostvarivati na različitim mjestima prava, a da to nije jedan čak i u gradu Zagrebu se nije moglo znati a kamoli na razini cijele Hrvatske. I što se tiče te baze podataka želim isto naglasiti, a znam da je to i nadležno ministarstvo uzelo i uzet će u obzir, vrlo je osjetljivo područje korisnici su dakle to je najosjetljivije se područje radi o najugroženijim i najosjetljivijim područjima pa zato napominjem posebnu zaštitu podataka sukladno i Zakonu o zaštiti podataka. Dakle, ukidanje uputnica važećim ovim sada zakonom postupak ostvarivanja prava će se pojednostaviti a uvođenjem informacijskog sustava smanjit će se administriranje pa će stručni radnici više vremena provoditi u neposrednom radu sa korisnikom i sa obitelji. Razvijanjem veće lepeze usluga na lokalnoj razini, uključivanje nevladinih i humanitarnih udruga i pojedinaca u pružanju usluga osigurat će se kvalitetnije rješavanje problema građana i efikasnije djelovanje stručnih radnika sustava. Šira reforma socijalne skrbi koja je projekt razvoja sustava socijalne skrbi samo je jedan manji dio uključuje postupnu zapravo decentralizaciju i deinstitucionalizaciju za što su predložena rješenja u ovom zakonu bila nužni preduvjet. Osnivanje zavoda za socijalnu skrb na razini županija propisano je važećim Zakonom o socijalnoj skrbi koji je stupio na snagu 2. lipnja 2011. godine doveo je do centralizacije sustava iako je planiranim ciljevima reforme sustava trebalo ići k postupnoj decentralizaciji. Takva centralizacija sustava danas zahtjeva i dodatna financijska sredstva za objedinjavanje poslova razmjenu podataka, informatizaciju izvještaja, centralizira sustav u smislu upravljanja ljudskim resursima čime udovoljava službu koja bi trebala biti u funkciji građana, udaljava službu koja mora biti u funkciji građana na lokalnoj zajednici gdje korisnici prava usluga iz sustava socijalne skrbi žive. Takav ustroj nadalje je u suprotnosti i sa načelima dostupnosti informacija i usluga korisnika, a koja se upravo u sadržaju zakona navode kao prednost. Također je u suprotnosti i s dugoročnim ciljevima RH zacrtanim u strateškim dokumentima koja je usmjerena na postupnu decentralizaciju javnih službi i financijskih sredstava. Tijekom kratke primjene ovoga Zakona uočeni su i dodatni problemi koji su jedan od bitnih razloga za donošenje novog zakona, a odnose se prvenstveno na organizaciju rada Zavoda za socijalnu skrb i podružnica. Problemi u funkcioniranju su i zbog nejednake veličine županija površinom i brojem stanovnika. Ovdje bih vas željela samo još malo podrobnije upoznati kako to sada primjena ovog Zakona izgleda na terenu. U ovom trenutku sada aktualni zakon uvodi 20, uveo je 21 novu ustanovu socijalne skrbi. To su zavodi koji imaju ukupno 84 podružnice što je u potpunoj suprotnosti s načelom decentralizacije. To danas u praksi izgleda ovako. Dakle, postojećim zakonom Zavodi za socijalnu skrb ustrojeni su u većim gradovima koji su ujedno i sjedišta županije radi čega su korisnici primorani putovati kako bi ostvarili svoja prava iz socijalne skrbi, a što mnogi ne mogu realizirati. Teškoće su posebno naravno sa osobama sa invaliditetom, djecom s teškoćama u razvoju, starim i nemoćnim osobama. Dakle, u praksi ja ću još pojednostavniti to kako izgleda sada konkretno suradnja između novoosnovanih podružnica i zavoda pokazala se zaista vrlo loša čak katastrofalna. Dakle, sve odluke podružnice koje se odnose na novčana davanja ona se moraju sada fizički dostavljati u zavod na potpis ravnatelju, a onda bi predstojnik tog područnog centra u pojedinim slučajevima postao kurir i on je onaj koji nosi i raznosi poštu. To rade stručni djelatnici ustanova sadašnjih zavoda. Podružnice više ne raspolažu sa samostalnim novčanim sredstvima za izdatke već se sve to mora odobriti u zavodu. Međutim, sam zavod nema kvalitetan kadar koji bi vršio sada te obračune. Govorim o zavodu, ustanovi. Dakle, i onda se događa da podružnice centra u županiji koje pokrivaju pojedina područja gradova i okolnih naselja ne mogu obavljati niti terenske obilaske bez službenog vozila jer su oni sad locirani blizinom zavoda. Dakle, ne može se otići na teren, a do korisnika je daleko teže doći i korisnik daleko teže može doći za ostvarivanje svojih osnovnih prava a govorimo o najtežim i najugroženijim građanima Republike Hrvatske. Dakle, postojećim ustrojem ovo sam samo željela primjerom prikazati kako to sada konkretno izgleda. Postojećim ustrojem sukladno utvrđenim nadležnostima podružnice Centra socijalne skrbi i Zavoda za socijalnu skrb korisnicima su sada postale što ponavljam nedostupne i znatno skuplje. U većini zavoda nisu stvoreni još uvijek nikakvi preduvjeti za isplate novčanih naknada, dislociranost podružnica, sve ovo što sam sada rekla, komunikacija nemoguća. Također je otežano redovno funkcioniranje podružnica glede materijalnih troškova. Također sam na primjerima pokazala i primjenom važećeg zakona izostao je kontinuitet sustavnog djelovanja u cilju daljnje implementacije projekta razvoja sustava socijalne skrbi s obzirom da je umjesto decentralizacije došlo sada putem ovih zavoda do konkretne centralizacije, a obavljanje javnih službi postalo je nedjelotvorno i nedostupnije građanima. Izostao je također i zakonom predviđen cilj, a to je stvaranje novog, racionalnijeg i djelotvornijeg sustava socijalne skrbi usmjerenog prema socijalno najugroženijim građanima i socijalno osjetljivim skupinama usklađenog s kriterijima i standardima važećim u zemljama Europske unije. Kako se sredstva za financiranje djelatnosti socijalne skrbi osiguravaju pretežno iz državnog proračuna iznimno je važno voditi računa i o visini i namjeni trošenja sredstava državnog proračuna osiguranog za tu namjenu. Primjena zakona u praksi pretpostavlja njegovu provedbu na način koji će omogućiti visoku odnosno veću kvalitetu usluge koji je prihvatljiv korisnicima usluge socijalne skrbi, ali i stručnjacima koji u svom svakodnevnom radu primjenjuje ovaj zakon, primjenjuje zakon koji se provodi. Razlog za donošenje novog Zakona o socijalnoj skrbi temelji se i na potrebi uspostavljanja djelotvornog sustava koji će do uvođenja decentralizacije uključujući i fiskalnu decentralizaciju biti na najbolji mogući način primjenjiv, pravičan i dostupan korisniku uz individualizaciju potreba korisnika. Ovaj zakonski prijedlog kojim se uređuje obavljanje djelatnosti socijalne skrbi temelji se uglavnom na istim odrednicama na kojem se uređivao sustav do današnjeg važećeg zakona uz bitna poboljšanja uvažavajući nove spoznaje i metode u radu sa korisnikom. Ovim su zakonskim prijedlogom bolje uređena načela u sustavu socijalne skrbi. Na jasniji način su uređena prava korisnika i postupak za njihovo priznavanje uključujući i pravo na socijalne usluge koji su jedan od bitnih čimbenika za poboljšanje kvalitete života. I u postupcima za pružanje usluga ponovno je uređen način provođenja upravnog i inspekcijskog nadzora sukladno odredbama Zakona o sustavu državne uprave. Predloženim zakonom na kvalitetniji način je uređeno područje socijalnih usluga što je jako važno da se pružatelji socijalnih usluga sada biraju na temelju javnog natječaja za popunjenje mreže socijalnih usluga, a ne putem koncesije kao što je predviđeno ovim važećim zakonom. Postupak licenciranja također propisan važećim zakonom kao uvjet je za početak rada pružatelja usluga i njegovo uvođenje bit će vezano za dovršetak uvođenja standarda kvalitete socijalnih usluga u djelatnosti socijalne skrbi. Odredbama novoga Zakona o socijalnoj skrbi, dakle stvaraju se preduvjeti za daljnju reformu socijalne skrbi kao važnom dijelu javnog sektora, a predloženim zakonom osigurat će se minimalni životni standard najugroženijeg dijela stanovništva, te primjereno zadovoljavanje osobnih obiteljskih potreba socijalno osjetljivih skupina, a sa posebnim naglaskom na smjernice Europske unije u području socijalnog uključivanja. Dakle, ovo što sam sada navela ponovit ću da će klub Hrvatske stranke umirovljenika podržati ovaj prijedlog zakona po hitnom postupku očekujući da će se novi zakon koji će se izraditi sigurna sam i uvjerena da će on proći upravo ovo sve o čemu smo sad govorili najkvalitetniju raspravu, da će on imati mogućnosti za to jer ovaj novi prijedlog nije sada imao mogućnosti i da će u tom zakonu da ćemo biti svi mi ovdje zastupnici zadovoljni. Ali nije važno što smo mi zadovoljni nego da će naši korisnici sadašnji i budući imati dostupniju socijalnu skrb, kvalitetniji sustav i upravo ona prava, osiguranje prava na koja, osiguranje onoga na što imaju pravo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Željko Reiner. Izvolite.
Pa ja bih ispravio jedan netočni navod, odnosno dojam koji se mogao steći da će se sa ovim Zakonom zapravo riješiti problem nepostojećih datoteka, odnosno informatizacije. Neće, neće se uopće jer on zapravo uopće ne govori o tome. Naravno da je informatizacija potrebna, ali ovaj Zakon s tim nema nikakve veze. Sa provođenjem bolje socijalne skrbi i ono s čim se potpuno slažem sa uvaženom zastupnicom koja je rekla da se sredstva za osiguravanje toga prvenstveno osiguravaju državnim proračunom je trebalo osigurati više novaca u proračunu. A na žalost upravo je većina izglasovala 50 milijuna kuna manje proračuna za ovu godinu. Prema tome nikakve veze sa informatizacijom zakon nema, ali ima veze s novcima kojih će biti manje za potrebite ove godine. Hvala lijepo.
Vidite gospodine zastupniče Burić, sad je bio isto ispravak netočnog navoda i nije mogla reagirati gospođa koja je govorila u ime kluba. Hvala. … [[Upadica se ne razumije.]] Kažem imat ćemo priliku o tome razgovarati kad ne bude iz konteksta izvađena, ovo je bilo klasično vađenje iz konteksta, klasično vađenje iz konteksta. Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva riječ ima gospođa zastupnica Vanja Posavac, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče, zamjeniče i ostali predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Socijalna skrb je od iznimne važnosti i zato što određenim kategorijama stanovnika osigurava potrebnu zaštitu, pojedincima koji zbog socijalno-ekonomskih uvjeta ili zdravstvenih okolnosti ne mogu dakle podmirivati osnovne životne potrebe, djeci i odraslim osobama s invaliditetom, ali isto tako i djeci bez roditelja ili odgovarajuće roditeljske skrbi. No nažalost, moram reći i iz vlastitog iskustva jer radeći u školi svakodnevno sam bila s tim zapravo upoznata, sustav ne funkcionira kako treba. Lokalna samouprava prilazila je rješavanju pojedinih problematika kako se njima činilo da bi trebalo ili kako su mislili da bi za njih bilo najbolje i najlakše. Posljedica danas koju imamo je dakle da se pojedina prava na državnoj razini preklapaju, da je sustav, a to dolazi s terena, neučinkovit, neuređen, ne zna se kad se radi, ne primjenjuju se jednako pravila, sami ljudi koji su stručnjaci u tom području zapravo ne mogu i nisu u situaciji da odrađuju posao na najbolji mogući način. Zakon koji se primjenjuje od 2. lipnja 2011. godine je zakon koji očito nije uspio ništa napraviti u praksi. Stručnjake se nije pitalo i iza toga stojim. Nije provedena analiza stanja i zapravo do ničega se nikakva učinkovitost nije provedena. Tim zakonom umjesto decentralizacije dobili smo tešku centralizaciju. Osnovani su zavodi za socijalnu skrb u županijama i Gradu Zagrebu sa brojnim podružnicama. Aktualni zakon dakle uveo je 21 novu ustanovu i ti zavodi su ustrojeni u većim gradovima, a korisnici su bili primorani putovati kako bi ostvarili svoja prava iz socijalne skrbi. Ja se pitam kako će jedna osoba s invaliditetom ili osoba koja nema dovoljno financijskih sredstava putovati 10, 20, 30 km da bi znači dobila pomoć koja mu je nužno potrebna? To govorim jer smo mi to i u školama se s tim susretali svakodnevno. Dakle, roditelji koji zapravo i za dijete i za sebe trebaju pomoć pa im se kaže u zavodu pa gledajte ako imate tako veliku volju i toliko vam trebaju novci pa što je za vas 18 km? Pa snađite se. To više ne može biti! Ovim zakonom će se to izbjeći. Isto tako moram reći da se pojedini zavodi ponašaju kao šerifi. Jer im to nažalost ovaj zakon, stari zakon, omogućuje. Sve potpisuje ravnatelj zavoda, sve mu se mora fizički donijeti, podružnice ne raspolažu samostalno novčanim sredstvima za izdatke i dakle ovakav zakon je znatno otežao i birokratizirao uvjete stručnog rada. Stoga je nužno i potrebno je donijeti novi Zakon o socijalnoj skrbi kako bi se očuvali standardi stručnog rada i prava korisnika, ali još nešto će se postići ovim zakonom – humanost i istinska briga o korisnicima. Neće se više moći dogoditi da osoba kojoj nužno treba pomoć da joj se odgovara ovako nedoličnim odgovorima. Isto tako i neće se moći dogoditi da i sami stručnjaci i radnici u pojedinim zavodima rade iznad ljudskih snaga, a u pojedinim zavodima imaju i viška vremena. Jer će se konačno urediti isto tako i taj dio. Djelatnici zavoda isto tako moraju biti ravnopravni, a ne da jedni rade više, jedni rade manje i da se zapravo ne zna kako se što primjenjuje. Novi zakon omogućit visoku kvalitetu usluga koje će biti prihvatljive korisnicima usluge socijalne skrbi, ali i stručnjacima i omogućiti da se svakodnevno provode zakoni, a ne da se radi kako se tko sjeti ili kako misli. Decentralizacijom i ujednačenjem pravila, dakle da se ona jednako primjenjuju i da svi imaju jednake šanse i da uvedemo humanost u socijalnu skrb, da svaki korisnik ima pravo i mogućnost to pravo iskoristiti, ali zaista iskoristiti, tek tada možemo reći da imamo socijalnu državu koja brine o onima kojima je pomoć nužno potrebna. Ovaj zakon će upravo do toga i dovesti. I ja ga osobno itekako podržavam. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na ovo vaše izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku. Uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo mislim da je korektnije koristiti institut replike, a ipak ću se poslužiti naočalama. Dobro ste rekli kako je nužno potreban sasvim novi koncept. O tome ste govorili u ime kluba SDP-a i tog 12. svibnja kad smo donosili ovaj zakon. Citirat ću vas, dakle "vi praktički javnu raspravu koliko god tvrdite da je suprotno niste niti dozvolili jer vama struka očigledno nema što reći. Vi ste, i to je činjenica jer nikakve informacije mi od te struke ne dobijemo, pa čujemo da je zakon dostavljen na lokalne razine u četvrtak, tražili ste očitovanje u petak itd." Govorili ste i o tome na što je utrošen zajam od 31 milijuna eura i ona darovnica od Švedske milijun i 600 tisuća eura. A današnjim prijedlogom zakona ne da nema nikakvog novog koncepta nego na stranici 5. novog zakona citiram: "vraćate nas u vrijeme od prije 15 godina na 1997. godinu", jer piše doslovno: "ovaj zakonski prijedlog kojim se uređuje obavljanje djelatnosti socijalne skrbi temelji se uglavnom na istim odrednicama na kojima se uređivao sustav do donošenja važećeg zakona ovog današnjeg uz eto bitna poboljšanja uvažavajući nove spoznaje i metode u radu s korisnikom." Koje nove metode? Rekli ste da se na temelju zahtjeva direktora centara sa terena pristupili izmjeni ovog zakona. Pa ću vas onda podsjetiti na još jedan citat iz vaše rasprave kad ste se protivili HDZ-ovom prijedlogu zakona. Tada je rečeno "imali ste vremena na pretek, 7 godina čekamo reformu socijalne skrbi, 7 godina čekamo da nam predstavite Strategiju razvoja socijalne skrbi, a onda čekamo da se socijalna skrb temeljem te strategije počne iz temelja mijenjati." Dakle, redoslijed stvari ste ili pobrkali kao što su pobrkali i HDZ-ovi. Prvo strategija pa onda izmjena zakona. ne srljati i onda ćemo opet za 10 dana ili za 3 mjeseca ili za 6 mjeseci mijenjati zakon.
Svakako da je korektnije koristiti institut replike jer je to sada omogućilo uvaženoj zastupnici Vanji Posavac da na tu repliku odgovori.
Zahvaljujem. Meni jedino moram priznati nije jasno, a pozorno sam slušala kolega je li vi meni replicirate ili svima ostalima koji su u ime kluba govorili, jer vi ste replicirali na nešto što ja uopće u ovoj raspravi nisam govorila. A isto tako ću dozvolite, ja sam vas lijepo saslušala, a isto tako morem reći, ovaj Zakon je sveobuhvatan i on je prvi korak u reformi i ta će se reforma nastaviti. Reforma je nemoguća u 24 sata ali su sve pretpostavke u ovom Zakonu da ta reforma bude uspješna i da se konačno socijalna skrb provodit prema korisnicima kako to treba biti ako želimo biti socijalna država. Zahvaljujem.
Nastavljamo s pojedinačnom raspravom, javila se uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče sa suradnicama, kolegice i kolege. Pa ovo iz dosadašnjih diskusija mislim da smo svjesni da se radi o jednom osjetljivom području, vrlo bitnom području socijalne skrbi. I kao što vidimo već nakon 9 mjeseci donosimo novi Zakon o socijalnoj skrbi i to se može protumačiti na način došli novi pa se sada nešto hoće mijenjati, odnosno na razno razne način. Međutim, prisjetimo se u kojim je uvjetima donesen zakon 2011. godine odnosno sjetimo se da je bilo jako puno kritika iz struke, stručne i druge javnosti. naravno stručnjaka iz neposrednog kontakta sa korisnicima, i pravobraniteljica i pravobranitelja, itd. Međutim, te primjedbe na žalost nisu usvajane ali se vidjelo da tijekom ovog perioda dok je Zakon bio na snazi te primjedbe su itekako bile utemeljene jer su zapravo bile nepremostive prepreke da se uopće taj Zakon može provoditi. Na primjer neke su novine koje su implementirane u postojeći Zakon unesene su već deklarativno obzirom da su postojali rokovi odgode, a s druge strane neke su bile uvjetovane brojnim podzakonskim aktima pa imamo negdje 16 pravilnika koje su trebali donijeti da bi se moglo uopće Zakon provoditi, prema tome, vidi se da je na taj način naglašena njegova neprimjenjivost. Još na jedan problem se treba ukazati to je problem izvršitelja, djelatnika u centrima, problem broja jer po postojećem broju jednostavno ovaj Zakon nije bio provediv. I upravo zbog toga nepravedno je i ne možemo očekivati od stručnjaka socijalne skrbi da zapravo da su dužni provoditi zakon jer smo legalisti pa bi trebali to od njih očekivati, a s druge strane smo svjesni situacije da se ne može provoditi i ne možemo od njih očekivati odgovornost za ovakvo stanje. Stoga se i nužno nametnula potreba za zapravo prilagodbom zakona u postojeću situaciju odnosno što se može napraviti, zato se i kaže da je trebao biti novi zakon, zakon za prijelazno razdoblje, možemo ga nazvati vatrogasnim zašto ne. Jer smo svjesni veličine problema i ministarstvo i Vlada je bila svjesna veličine problema, veličine tromosti. Što nije tromost da se 40 milijuna kuna uloži u informatizaciju a da ona ne štima. Zar nije tromost da se zbirka podataka se radi 5 godina a da nije napravljena, naravno da je bila potreba promjena. I zbog toga kažem da se treba napraviti prvo analiza postojećeg stanja u kakvom se sustav nalazi, zatim broj, ljudski resursi kakvi jesu potrebe građana, odnosno novčana sredstva koja su na raspolaganju. Tek onda po provedenoj analizi se može napraviti izrada novog zakona kojim će se urediti socijalna skrb, a svjesni smo i danas iz diskusija da vidimo problematiku koja postoji, a svi mi saborski zastupnici dobivamo sa terena i mailove, razno razne primjedbe, razno razne prijedloge svih tih problema koji se nalaze. Znači kada pogledamo ovaj period od donošenja starog Zakona do danas možemo reći da se radi najviše o organizacijskim promjenama, međutim, one su se vrlo negativno odrazile na kvalitetu provođenja stručnog rada i ostvarivanja prava korisnika. Prema tome, govorim znači o Zakonu koji je uveo 21 novu ustanovu socijalne skrbi. Međutim, to bi sve bilo dobro da nije došlo do loše suradnje između upravo tih podružnica i zavoda. bilo je danas razno raznih primjera te loše suradnje pa vidite da su predstavnici podružnih centara moraju fizički dostavljati na potpise ravnateljima zavoda, zatim podružnice nemaju više samostalno novčanih sredstava, sve se radi u zavodima. Čuli smo primjer iz Metkovića, konkretno iz Dubrovačko-neretvanske županije, iz Metkovića se treba putovati u Dubrovnik. Spomenut ću isto tako udaljenost Korčule… [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Uključite mikrofon.
To su sve takvi primjeri koji govorimo o udaljenosti između centara i podružnica što naravno sve dovodi do lošeg odnosa odnosno krajnji korisnik je uvijek u takvim slučajevima zakinut. DA ne govorim za odobrene pogrebne troškove i jednokratne pomoći korisnici osobno moraju doći u zavod preuzeti novac. Isto tako mora putovati na desetke kilometara. I još nešto neke županije, spomenula sam svoju, oni po svojoj nadležnosti pokrivaju ne samo otoke, nego i brdsko-planinska područja koja su vrlo loše povezani javnim prijevozom što opet negativno utječe na krajnjeg korisnika. Prema tome može se reći da zaključno neposredno primjena Zakona o socijalnoj skrbi u praksi pokazuje da zakon u značajnoj mjeri je birokratizirao uvjete stručnog rada. Upravo zbog toga je trebalo što prije ovaj sustav regulirati na jedan jednostavniji način donošenjem novog Zakona o socijalnoj skrbi kako bi se zapravo sačuvao ranije postignuti standard stručnog rada i prava korisnika i odatle početi. Ali moramo se još sjetiti kada sam govorila prije o djelatnicima centara za socijalnu skrb, ne zaboravimo da oni rade preko 146 funkcija. Naš korisnik krajnji korisnik treba dobiti sustav u kojem će podnošenje zahtjeva biti što jednostavnije i brže i naravno novi Zakon o socijalnoj skrbi uvijek treba biti kruna reforme sustava, a ne ovako kako je sada. Prema tome poštovane kolege ovaj prijedlog zakona prihvaćam. Moramo ga prihvatiti svi da se ne napravi veća šteta jer primjenom dosadašnjih zakona se napravila šteta. Hitni postupak isto tako i nazivam ga vatrogasnom mjerom i zakon će se iz odgovornosti mijenjati više puta što je i najavljeno upravo zbog važnosti ovog sustava. Nadu daje naravno i novo ministarstvo koje je uspostavljeno jer će se ozbiljnije prići tom socijalnom sustavu. I netko je danas spomenuo da je to politička odluka. Da gospodo, politička odluka ali iz odgovornosti prema građanima. Hvala lijepa.
Hvala vama. Za repliku se ponovno javio uvaženi Dinko Burić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Šimac ja se u potpunosti slažem s vama s vašom izjavom sada ću vas pokušati citirati, "Prvo trebamo napraviti analizu stanja, provjeriti ljudske resurse, vidjet što je sa sredstvima, a tek tada pristupiti izradi novog zakona". Pa to je ono o čemu sam ja u ime kluba govorio ovdje, pa to je ono o čemu i drugi upozoravaju da nije bilo potrebno u krajnjem slučaju ići u hitnu proceduru. Prigovarali smo HDZ-u kada je prije 10 mjeseci odnosno u 4.mjesecu kada je bila prva rasprava pustio u hitnu proceduru pa se odustalo. Bila su dva čitanja, onda su bar bila dva čitanja, čak su neke primjedbe i prihvaćene. Jedna od tih je bila i vaša gospođo Šimac a odnosi se na ono što sam već spomenuo evo reći ću vam, evo ja ću se upravo najprije referirati na onaj vaš državnom tajniku ste se obraćali, uvodni dio kada ste rekli da je ovaj zakon jedan od jako važnih odnosno temeljni zakon društva i reći ću najprije nešto što je dobro, a to je da ste izbrisali termin psihičkog bolesnika. Da je bilo u normalnoj proceduri da je ovo danas prvo čitanje i da smo imali još jedan ne bi se potkrala greška da upravo ono protiv čega ste vi bili upozoravali i s čim su se svi složili danas ponovno stoji u ovom prijedlogu zakona na stranici 2. govorite u trećem odlomku "korisnici socijalne skrbi su samci, obitelji koje nemaju dovoljno sredstava za podmirenje osnovnih životnih potreba, dijete s invaliditetom ili psihički bolesno dijete". Pa nedopustivo je da ono što ste sami inzistirali da se promijeni i HDZ-ova promijenila vi danas ponovno to vraćate. Jednako tako ima tu još primjera kada ste bili govorili o nekim vašim prijedlozima evo vi ste tada bili udomitelja kao što znamo nema dovoljno u tom području. Ali ja bih predložila jedan novi oblik, a to su vikend udomitelji [[Upadica: Vrijeme.]] Što je s tim? Sada je prilika bila da se ti prijedlozi realiziraju. Da je ovo prvo čitanje imali bismo u drugom čitanju vremena za to.
Čut ćemo i odgovor na repliku uvažene Tatjane Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Ja ponavljam da ovaj današnji prijedlog se donosi u hitnom postupku kao jedno vatrogasni dio upravo zbog toga da se smanji šteta koja je nanesena kroz ovaj period kada je stupio na snagu postojeći zakon. A ove primjedbe sve i točno je ono kada ste me citirali analiza stanja, resursi, sredstava itd. oni će na takav način jedan odgovorniji način dovest će do novog zakona i sve ove primjedbe koje ste vi sada rekli i primjedbe koje ćemo mi davati sigurno će se usvojiti jer to su dobre primjedbe i one što ste mene citirali kada sam govorila prije na donošenje zakona 2011.godine i svi koji damo primjedbe koje su zapravo dobre da će se usvojiti.
Svoje pravo na desetminutnu raspravu sada će iskoristiti cijenjena zastupnica Vesna Fabijančić Križanić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Zamjeniče ministra sa suradnicama. Pa evo slušajući diskusiju i raspravu o prijedlogu Zakona o socijalnoj skrbi danas tokom dana svi se možemo jednoznačno složiti, gotovo svi osim predstavnika iz kluba HDZ-a da postojeći sustav koji je reguliran na osnovi postojećeg zakona niti je dobar niti učinkovit niti ostvaruje svoju djelatnost na način kako bi trebao Zakon o socijalnoj skrbi, već naime oni svi primjeri koji su podastrijeti, a i ja ću ih podastrijeti jer mislim da loše primjere treba podcrtati pokazuje da su nažalost korisnici ti koji se moraju približiti sustavu umjesto da se sustav približi korisnicima. Naravno da prvo pitanje koje se postavlja nakon 8 mjeseci je zašto novi zakon nakon 8 mjeseci? To samo ukazuje kada krećete u potpuno novi zakon, a ne idete u izmjene i dopune da sustav socijalne skrbi po postojećem zakonu doista ne može zadovoljavati korisnike. U primjeni postojećeg zakona nedvojbeno proizlazi što god u raspravi čuli do sada da je bio donesen bez prethodne rasprave. Ono što smo danas mogli čuti, a to je da se zakon donosi po hitnom postupku i da to nije dobro ali svakako ga ja vjerujem i većina kolega u Saboru doživljava kao prijelazno rješenje kako bi se doista spriječila šteta koja proizlazi iz ovih odredbi postojećeg zakona. Kad sam govorila o nabrajanju primjera, pa recimo neke novine koje su implementirane u postojeći zakon kao recimo inkluzivni dodatak unesene su na deklaratorni način s obzirom da su propisale čak 16 novih pravilnika koje je potrebno dovesti kako bi se ovaj Zakon provodio u praksi. I doista se onda postavlja pitanje koja je to učinkovitost sustava ako radi potrebe primjene određenog zakona treba donijeti čak 16 postupovnih propisa da bi on saživio u praksi. Umjesto izraženih argumenata za reformu sustava koji će nas postupno dovesti do decentralizacije postojeći zakon dovodi i do daljnje centralizacije sustava što smo isto mnogo čuli u ovoj raspravi. Svi se u ovom ili onom segmentu, ovoj ili onoj djelatnosti pozivamo kako je potrebno sustav decentralizirati, a svakom dodatnom praksom do sada išli smo prema centralizaciji sustava što sustav za socijalnu skrb doista vrlo teško može podnijeti. Korisnici socijalne skrbi, a to su osobe s iznimno malim primanjima bez sredstava za usluge prijevoza ili invalidi po postojećem su zakonu primorani putovati u zavode za socijalnu skrb koji su ustrojeni u većim gradovima, suradnja novoosnovanih podružnica i zavoda vrlo je loša. Primjerice, sve odluke podružnice koje se odnose na novčana davanja moraju se dostavljati fizički u zavod na potpis ravnatelju. Koja je to operativnost? Često se radi o nekoliko desetaka kilometara u jednom pravcu. Da bi obilazili teren sa službenim autom djelatnici moraju u zavod po putne naloge. Pa nije li to smiješno? Što se događa u hitnim slučajevima? I zašto djelatnici umjesto obilaska terena i korisnika vrijeme ne bi trošili, vrijeme troše na papirologiju do udaljenih zavoda. Ali da ostavimo po strani djelatnike korisnici kao što smo čuli i u prethodnoj raspravi za jednokratne pomoći i za pogrebne troškove osobno moraju doći po svoj toliko potreban novac u zavod. Što to znači? Invalid ste, nemate s čime kupiti kartu za prijevoz, bolesni ste. Ne nije važno. Koja je poruka ovog zakona? Ako hoćeš pomoć a ti putuj. To što neke županije pokrivaju ne samo otoke već i brdsko-planinska područja koja su gotovo nikako ili vrlo loše povezana javnim prijevozom sada važeći sustav socijalne skrbi jednostavno ne poznaje. Da li je to onda socijalna skrb ili nesmiljena centralizirana birokracija? Kako pokazuju primjeri danas u 21. stoljeću kada smo u revizijskim izvješćima pronalazili puste milijune utrošene na informatizaciju u današnjem sustavu socijalne skrbi nevjerojatno ali istinito u slučaju kvara informatičke opreme potrebno je čekati ovlaštenu osobu iz Zagreba koja će fizički odnijeti računalo iz podružnice u Zagreb na popravak i vratiti ga što traje desetak i više dana. Danas u 21. stoljeću sa toliko potrošenih novaca na informatizaciju, ni jedan sustav vidjeli smo do danas razgovarali mi o socijalnoj skrbi ili nekom drugom nije informatiziran na način da bi bio učinkovit i da bi javna uprava bila učinkovita. Dakle, da treba hitno novi zakon koji će što prije i na jednostavniji način regulirati područje socijalne skrbi. Postojećim zakonom nije ostvaren predviđeni cilj, nije ostvareno stvaranje novog, racionalnijeg, djelotvornijeg sustava usmjerenog prema socijalno najugroženijim građanima i socijalno osjetljivim skupinama. Konačni prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo pretpostavlja omogućavanje kvalitetu usluge, način koji je prihvatljiv korisnicima usluge socijalne skrbi, ali i stručnjacima koji u svom svakodnevnom radu primjenjuju i provode zakon. Time se nužno nameće potreba za prilagodbom zakonskih okvira za postojećim stanju sustava na način da se stvari vrate tamo gdje su bile prije stupanja na snagu postojećeg zakona, te da se usvoji novi zakon kao prijelazno rješenje. Time će se zaštititi interesi korisnika prava i usluga. Istovremeno je potrebno naravno izraditi detaljnu analizu postojećeg stanja. Vjerujem da će u to biti uključena i široka javnost i struka. I da ćemo na taj način u skladu s preuzetim konvencijama i međunarodnim sporazumima rukovodeći se prije svega stvarnim potrebama, realnosti vremena uz ciljeve i standarde kojima težimo kao moderna socijalna država to i ostvarit. Hvala lijepo.
Hvala vama. I na ovo izlaganje replikom ustaje uvaženi Dinko Burić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice, želio bih evo kroz institut replike da razmijenimo mišljenja pa i da mi pokušate prokomentirati buduću ulogu evo jedinica regionalne samouprave jer ste spomenuli u svom izlaganju da postoje i županije koje su i do sada bile na svoj način uključene. Ali kako prokomentirati prijedlog sa 7 stranice obrazloženja ovog uvodnog dijela zakona koji kad govoreći o ocjeni i izvoru potrebitih sredstava za provedbu zakona kaže: "Za navedeni preustroj potrebno je odlukom o minimalnim financijskim standardima materijalnih i financijskih rashoda, centara za socijalnu skrb i pomoći za podmirenje troškova stanova korisnicima koji se griju na drva u 2012. godini u jedinicama područne regionalne samouprave, dakle u županijama iznad smjernica, dakle naglašavam iznad smjernica osigurati dodatnih milijun i 800000 kuna." To je iznad smjernica. Kolegica Roksandić je također bila napomenula promijenili smo izmjenom onih zakona o porezima i onaj porez na dohodak na način da smo smanjili decentralizirana sredstva. S jedne strane županije će dobit manje sredstava za decentralizirane funkcije iz kojih se pokrivalo ovo što se, o čemu se radi, a s druge strane ovim prijedlogom zakona već predviđate da će trebat osigurati dodatnih evo gotovo 2 milijuna kuna čak i iznad smjernice koje su do sad bile. To je nelogičnost. Pa bih volio evo da čujem i vaše mišljenje kako vi to niste o tome detaljnije ali ste se dotakli dijelom kako vi gledate na ovakav prijedlog zakona. I opet naglašavam da nije hitna procedura, da je čitanje, da je procedura u dva čitanja sve ovo o čemu danas govorimo imali bismo priliku popraviti za mjesec dana. A ovako ćemo ovakav ponovo loš zakon [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] koji se vraća na vrijeme od prije 15 godina imati barem pola godine ili možda i više.
Jel' se prijavljujete za odgovor? Morate se prijaviti dok traje replika. Pozivam sada cijenjenog zastupnika Zorana Vinkovića da iznese svoju 10-minutnu raspravu.
Zahvaljujem uvaženi, mili, dragi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora što ste mi, a moram ispraviti natpis u "Jutarnjem" nisam rekao divotom gospodinu predsjedniku nego milosti i dobrotom, ali i zahvaljujući važećem Poslovniku prije nego uvedete novčane kazne. Evo, mi smo bili u banci pa promijenili po sto kuna za drugu opomenu ili žuti karton.
Ja vas molim, kolega Vinkoviću, držite se teme.
Držim se ja teme.
Ne, ne. Tema je Zakona
Ovo je uvodni govor u kojem svi zastupnici zakopčavaju sako, ja nemam tu namjeru, i pozdravljaju tu sve
Kolega Vinkoviću, budimo fer. Kad budemo imali izmjene Poslovnika ili uvođenje etičkog kodeksa možete o tome govoriti što god hoćete, ali molim vas budite ljubazni, držite se teme. Hvala.
Zahvaljujem. Dakle, osnova ovoga zakona je upravo ta što ovaj zakon donosi ponovno po hitnom postupku. Smatramo da taj hitni postupak mi u HDSSB-u nije dobar jer upravo radi niza propusta u ovom zakonskom prijedlogu ovaj zakon će vrlo brzo morati ići u doradu, vjerojatno ponovno po hitnom postupku jer slično kao i na onaj niz primjedbi iz prošlog zakona koje HDZ nije uvrstio u zakonski prijedlog tako i na ovom zakonskom prijedlogu postoji niz primjedbi koji niti ova Vlada neće usvojiti jer smatra jednostavno da je najpametnija i to što ona radi da je jedino moguće i da ništa drugo i nikakva druga mogućnost i drugi prijedlozi koji dolaze od strane oporbe nisu dobri. Osnova dakle i ovog zakona se nalazi u famoznoj decentralizaciji, i da ne ponavljam sve ono što je kolega Burić iznio u ime kluba HDSSB-a, skratit ću to jednostavno načelo decentralizacije koja između ostalog glasi to su samo nove obaveze jedinicama lokalne i regionalne samouprave, ali bez stvarne fiskalne decentralizacije, bez osiguranja sredstava, odnosno novca iz proračuna bilo gradskih, bilo županijskih ili iz državnog proračuna upravo za funkcije kojim zakon direktno utječe na rad jedinica lokalne i regionalne samouprave obzirom da niti regionalna niti lokalna samouprava nakon udara ovih novih mini-porezno reformskih mjera na proračune tih istih proračuna jedinica lokalne i regionalne samouprave neće moći osigurati jer je upravo najveći gubitak posebice u slabije razvijenim dijelovima Hrvatske. Nažalost, Slavonija i Baranja zahvaljujući nemaru i politici koja se vodila svih ovih 20 godina nalazi se na niskom dnu po proračunskim prihodima i po glavi stanovnika. Obzirom da obnašam funkciju gradonačelnika upoznat sam sa cijelim spektrom mjera socijalne skrbi, posebice stoga što je grad Đakovo jedan od onih koji prednjače dakle u, ne samo u Slavoniji i Baranji, ali isto tako i Osječko-baranjska županija, nego i čitavoj Hrvatskoj upravo u programima socijalne skrbi. A između ostalog gotovo 10% izvornih prihoda izdvaja za programe socijalne skrbi. To su između ostalog i pravna pomoć za podmirenje troškova stanovanja, troškove prehrane, jednokratne novčane pomoći, pravo na potporu za rad socijalno-humanitarnih udruga, pravo na ostale pomoći, najamninu stana, komunalnu naknadu, električnu energiju, plin, grijanje, vodu, odvodnju, odvoz smeća i pomoć u nabavci drva za ogrjev itd., itd. U svakom slučaju grad Đakovo je bio jedan od prvih koji se uključio pomoći jednoj potpuno ugroženoj kategoriji stanovništva u RH, to je onih gotovo 800 tisuća umirovljenika koji primaju one normalne, a ne povlaštene mirovine. I među prvima, ako ne i prvi grad koji je dodijelio i božićnicu i uskrsnicu kao jednu od mjera pomoći toj kategoriji stanovništva. Nažalost, stanje je takvo u RH da ta pomoć u svakom slučaju ne zadovoljava potrebe tih umirovljenika jer su doista dovedeni na rub životne egzistencije. I upravo evo ovo svoje izlaganje o tome da evo niz godina donosimo izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi upravo ću pokazati na jedno tri primjera gdje se upravo ta socijalna skrb države uopće ne očituje. Evo samo kod električne energije svjedoci smo da ili stara ili nova uprava, ali i Hrvatska elektroprivreda u cijelosti vrši iskapčanja većine hrvatskih građana sa svoje usluge, a istovremeno rješavajući se problema viška električne energije plaća susjednim državama skladištenje jer nema mogućnosti skladištenja električne energije enormne iznose. S druge strane pojam jeftine struje nije dostupan svim građanima jer gotovo nitko normalan u onim satima kada je ta struja jeftina ne može obavljati svoj posao osim onih koji rade u trećoj smjeni. Do povišenja grijanja koje se koristi putem plinske energije svak onaj tko danas koristi i prima tu energiju od strane HEP-a moći će vidjeti da plaća i dodatnu angažiranu snagu koja se odnosi na energetsku vrijednost. Dakle, ukoliko je energetska vrijednost isporučenog plina veća od standardne, odnosno srednje vrijednosti tada plaća i dodatne kune koje su vezani po kubiku, ukoliko je ona manja tada mu je cijena standardizirana i ovisi o srednjoj vrijednosti. Evo prije tri godine zajedno sa jednom udrugom, dakle program socijalne skrbi bi se trebao odnositi na sve kategorije stanovništva kojima je ta pomoć neophodna, grad Đakovo je zajedno sa udrugom Amadea pokrenuo projekt programa i pomoći za starije osobe. Radi se o cjelodnevnom boravku starijih osoba u koji se uključila i Osječko-baranjska županija i tri godine na raspisani natječaj Ministarstva socijalne skrbi doduše bivše Vlade HDZ-a kada je ministar bio gospodin Ivić niti jedna lipa i niti jedna kuna nije došla za taj program. Samostan sestara Svetog križa je dao i uredio prostor stare vojarne u centru grada Đakova, negdje oko 100 do 150 korisnika tog programa koristi taj program, a istovremeno jedini koji osiguravaju sredstva su grad Đakovo, Osječko-baranjska županija i sam samostan sestara Svetog križa. Država kako vodi brigu o socijalnom programu to je možda najbolji primjer, nije do sada dala niti lipe. Ja se mogu samo nadati da ova politika koja je do sada važila i odnosila se na političku podobnost neće važiti ali obzirom da je vidljivo u proračunu da upravo županije gdje je kukuriku koalicija na vlasti dobivaju povećanje sredstava za socijalne programe, a tamo gdje voljom građana nije kukuriku koalicija na vlasti, dolazi do znatnog smanjenja tog proračuna. Na samom kraju još jedan primjer ne brige o jednoj kategoriji stanovništva, to su slijepi. Gdje sam ja kao zastupnik imao do sada i četiri i pet godina amandmane, radi se o tome, a bilo je govora i primio ih je sadašnji predsjednik Vlade, tada predsjednik SDP-a i potpredsjednica Vlade i obećali povećanje te naknade, Hrvatska danas ima svega naknadu od 50 eura po slijepoj osobi, a samo Albanija u Albaniji imate 100 eura po slijepoj osobi a da ne spominjemo Francusku koja ima 715 eura. Dakle.
Hvala lijepa. Ali s vašim izlaganjem se u ponečemu ne slaže ponovno uvaženi zastupnik Dinko Burić, koji se ustaje replikom.
Zahvaljujem. Kolega Vinković je mnogo toga rekao iz ovog Prijedloga zakona ali je propustio progovoriti iako sam ja očekivao da će on to jer zbog kratkoće vremena ja nisam stigao o nekim odredbama pojedinih članaka Zakona koji su u najmanju ruku pomalo zbunjujući. Posljednji članak 269. govori da zakon stupa na snagu osmog dana od dana objave u Narodnim novinama osim odredbi članka 172. stavak 2. i članka 200. stavak 4. ovog Zakona koji stupaju na snagu danom pristupanja Hrvatske u Europsku uniju. To treba zaista pojasniti jer evo članak 172. koji govori o savjetovalištima u tom spomenutom stavku kaže ovako da "uvjet položenog stručnog ispita i državljanstva ne odnosi se na državljane članica Europske unije". A u članku 200. koji sada neće stupiti na snagu ali će stupiti na snagu kada Hrvatska pristupi u Europsku uniju gdje se govori o poglavlju o stručnim radnicima o stručnom usavršavanju napredovanju, kaže se da uvjeti provođenja pripravničkog staža i polaganja stručnog ispita ne odnose se na državljane država članica Europske unije. Ovo treba dobro promisliti da li su ovakve formulacije Prijedloga zakona najispravnije da nam se ne dogodi da pravo rada u savjetovalištu imaju neke nove babe Vange a da naši stručnjaci moraju i pripravnički proći i stručni ispit i što sve dokazati svoju stručnost. Zašto bismo mi unaprijed abolirali bilo kojeg stranog državljanina i dali mu da radi u savjetovalištima unutar Hrvatske kada je u pitanju socijalna skrb a u isto vrijeme onemogućavali to našim građanima bez vrlo zahtjevnih postupaka dokazivanja vlastite stručnosti. Prema tome, mislio sam da će kolega Vinković se dotaći tog dijela očito zbog kratkoće vremena to nije stigao pa ja koristim to i njemu replicirati, a bilo bi zgodno čuti u završnoj riječi, nadam se da će zamjenik ministra i o tome nešto govoriti i mišljenje Ministarstva o konkretnim primjedbama.
Svoju priliku da na ovu repliku odgovori dobija uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem, evo uvaženi kolega doista radi kratkoće vremena obzirom da imam daleko više primjedbi na ovaj Zakon nego što možemo to reći u 10 minuta osnovni prijedlog koji HDSSB upućuje nadležnom ministarstvu ali i Vladi Republike Hrvatske da povuče ovaj Zakon iz hitne procedure jer nešto loše ne moramo zamijeniti sa još lošijim. A ovdje na primjer i nešto što se evo nisam sada uspio dotaći to je smanjenje osnovnih prava iz prošlog zakona koji se odnosi na, nešto ste govorili u ime Kluba o tome, koji se odnosi evo pomoć samo za ogrjev. Gdje nisu osigurana sredstva u državnom proračunu gdje je potrebno u jedinicama regionalne ali isto tako i lokalne samouprave osigurati dodatna dva milijuna kuna, ja tvrdim da će to biti daleko više. Obzirom da se osnovne potrebe stanovništva sada mjere po broju kvadrata i daleko je veći broj ugroženih osoba posebno onaj dio staračkih domaćinstava u našim Slavonskim, Baranjskim i zapadnosrijemskim selima ali u selima diljem Hrvatske koji imaju daleko više kvadrata ali nemaju mogućnost primjera jer većina Hrvatskih umirovljenika ne može preživjeti od svoje mirovine niti 5 dana, a onih 25 dana ne mogu biti ni na kruhu ni na mlijeku koje su naši farmeri sa hrvatskih farma dijelili po gradovima, nego jednostavno mogu biti na vodi koju određeni gradovi poskupljuju, bez obzira što je PDV smanjen na 10% ali oni stvarni PDV i stvarni troškovi života nisu povišeni samo 2% nego su povišeni 10 do 15%. Jer ona 2% sa 23 do 25 upravo lupaju po ovim najugroženijim dijelovima i kategorijama stanovništva, a u 21. stoljeću živjeti na uljima, na masti i na vodi i na kruhu mislim da nije uputno ni za one koji najmanje za one koji su pošteno živjeli i radili i doživjeli da mogu uživati u mirovini, mogu uživati u unucima, ali na žalost ne u visini mirovine.
Hvala lijepa. Za raspravu se prijavila i uvažena zastupnica Ruža Tomašić, međutim, kako je nema u dvorani gubi pravo raspravljati o ovoj temi. Pa svoju šansu dobiva cijenjeni Deneš Šoja.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zamjeniče i suradnici. Želio bih se uključiti u ovu raspravu i reći nekoliko riječi vezano za ovu problematiku. Mislim da se ova socijalna problematika u osnovi bi se moglo podijeliti u dvije grupacije da tako kažem. Jedne su osobe koje su smještene u određenu instituciju, a druga problematika je svi oni koji nisu smješteni nego primaju različite pomoći iz različitih izvora. I iz sadržaja zakona a inače nameće se zaključak da je osnovna namjena i svrha svega toga zapravo da pomoć primaju doista oni kojima je to potrebno, a da ga stvarno ne primaju oni kojima je to najmanje potrebno. I u tom smislu ovdje je i naglašeno da su i po mome uvjerenju također da su za takvo stanje odgovorni operativno dole na terenu prije svega centri za socijalnu skrb, zatim Zavod za zapošljavanje, lokalna zajednica i moguće tu i tamo bi bila potrebna određena suradnja sa mirovinskim osiguranjem. Naime, u članku 47. ukazuje se na to na određenu obvezu suradnje centra za socijalnu skrb i Zavoda za zapošljavanje. Međutim u samom tekstu zakona po mom mišljenju nije dovoljno naglašena uloga lokalne samouprave pa stoga sugeriram da u određenim podzakonskim aktima ili uputama bilo ministra ili drugih kompetentnih taj momenat naglasi malo preciznije u tom pogledu jer s jedne strane se i nameću određene obaveze lokalnoj samoupravi, a s druge strane lokalna samouprava nema gotovo nikakvih ili minimalnih utjecaja i pomoći centru za socijalnu skrb kada se odlučuje kada se donosi rješenje tko će i koliko tu pomoć primati. I u tom pogledu mislim da je dolje na terenu evidentna jedna situacija prema kojoj centar za socijalnu skrb nakon što je obavio svoj posao, a očito korisnici nisu zadovoljni tada se sve veći i veći broj tih korisnika upućuje na lokalnu zajednicu, a nije precizno definirano to kada se radi o jednokratnim pomoćima bilo o naravi bilo o novcu, gdje su ti kriteriji i mislim da tu nedostaje određena koordinacija i suradnja između centara za socijalnu skrb i lokalne zajednice. U tom pogledu mislim da će trebati napraviti nešto na kvaliteti te suradnje. Doduše moram reći da u članku 195. stavak 2. govori se o tome kada centar odlučuje a financira lokalna ili regionalna samouprava da će se sklapati određeni ugovori između te lokalne samouprave i centra vjerojatno tada po kriterijima i po sadržaju tog ugovora bi trebalo definirati te momente odnosno te kriterije vezano za isplatu i za korištenje te pomoći. Još bih dvije, tri riječi samo reko o sljedećem, mislim da u ovoj problematici bar dolje u ruralnim sredinama, teško mi je ocijeniti kako je to u gradovima, nedostaje malo i momenat transparentnosti. To govorim iz tog razloga što mi je iz prakse poznato kada se u nekoj sredini ili u nekom selu da tako kažem od tisuću stanovnika jednom se objavio se spisak korisnika onda je nastala jedna mala revolucija nezadovoljstvo stanovnika tog mjesta jer se utvrdilo jer tamo doista na tom spisku nalazi se nekoliko koji uopće ne bi smjeli da primaju. I to vjerojatno iz razloga što u tim materijalima također nema riječi. Kompletna situacija ili pravno gledano nije ne postoji obveza revizije tih rješenja odnosno cjelokupnog tog spiska tko su korisnici tih socijalnih pomoći. Jel očito onaj koji prima godinu, dvije ili pet godina temeljem određenih podataka koje je prezentirao po onoj teoriji papir sve podnosi, ostvario je pravo, a u međuvremenu ako je došlo do promjena u tom smislu da bi eventualno ta promjena mogla utjecati na povećanje pomoći onda se to dojavljuje. Međutim ukoliko je došlo do promjena nasljedstva ili drugih određenih pomoći koji bi momenat utjecao na smanjenje ili ukidanje pomoći to se u pravilu vrlo rijetko javlja centru za socijalnu skrb. Iz tog razloga mislim obveznost određene revizije godišnje ili dvogodišnje ili na neki način u suradnji sa lokalnim zajednicama bilo bi potrebno uvesti da se to kontrolira. A spomenuo sam u uvodu da služba za mirovinsko osiguranje možda bi trebala da na određeni način učestvuje u toj problematici, jer imamo dolje na terenu takve situacije često puta da obitelj gdje još ima i relativno radno sposobnih i po raznim osnovama primaju razne vidove te pomoći po nekoliko tisuća, a u isto vrijeme imate posebno kada su u pitanju poljoprivrednici, domaćinstvo ili obitelj gdje su ljudi odradili 40 ili 45 godina staža u poljoprivredi a mirovina im iznosi možda 40, 50 ili 70% od ove pomoći koje ove druge obitelji primaju. Mislim da bi kod utvrđivanja visine i tih odnosa možda određene stvari trebalo izvidjeti i po potrebi korigirati. Hvala lijepa.
Nešto iz vaše rasprave želi korigirati uvaženi Zoran Vinković koji ustaje replikom.
Uvaženi kolega bili ste u pravu kada ste rekli ako sam vas dobro razumio da će teret ovog zakona ponovno pasti na jedinice lokalne samouprave na gradske, općinske i županijske proračuna što sasvim stoji. Obzirom da je ovim mini poreznim reformama smanjena fiskalna moć upravo jedinica lokalne i regionalne samouprave. No odgovornima u ministarstvu u svakom slučaju treba biti jasno da kategorizaciju socijalne ugroze ne možemo odrediti u broju kvadrata stambenog prostora nego stvarnim stanjem u kojem se dotična osoba ili obitelj zatekla. Danas nam mora biti jasno da imamo gotovo 350000 nezaposlenih koji možda primaju i jedan dio prima naknadu sa Zavoda za zapošljavanje, da imamo 800000 umirovljenika koji su primorani doći ili u općinu ili u grad ili u županiju tražiti socijalnu pomoć, jednokratnu pomoć iako nemaju pravo niti po bivšem zakonu niti će po ovom imati. Ali jednostavno tom visinom mirovine ne mogu preživjeti jedan mjesec. Tu je i onaj čitav srednji sloj u Hrvatskoj koji je definitivno izgubljen, ljudi koji imaju možda kuću katnicu ili imaju možda Mercedes star 15 godina koji su ili 50 ili 20. Ako je 50 onda ga može prodati ko old timer. Ali ljudi koji su danas u Hrvatskoj ugroženi, koji nemaju primanja, koji imaju djecu na školovanju oni također dolaze tražiti tu socijalnu pomoć. Ili mladi koji su danas bez perspektive. I umjesto da uvodimo spin dekriminalizacije lakih droga nađimo im radno mjesto da se maknu i sa teških droga jer nisu svojevoljno ni na lakim ni na teškim drogama. Upravo su na njima radi besperspektivnosti u ovoj državi [[Upadica Stazić: Vrijeme. Vrijeme kolega.]] I to je jedina činjenica. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Idući za raspravu se javio cijenjeni zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Vinković, evo ja ću se nastaviti na ove vaše riječi. Poznajem osobno obitelj u Slavonskom Brodu čija je glava dakle obitelji otac umirovljenik koji ima 2000 kuna. Njegovih dvoje djece su završili Pravni fakultet. Ne radi niti jedno, niti jedno ne može dobiti posao već tri godine. Da bi školovao djecu on je prodao svoju vikendicu u Rogoznici, točno u Rogoznici i omogućio da završe Pravni fakultet u Osijeku. Evo već tri ili četiri godine ne mogu naći posla. E sad, s obzirom da oni imaju kuću nekakvu koju su stekli prije 40 godina pitam se spadaju li oni u socijalne slučajeve svih troje, četvero ili tko je tu socijalni slučaj. No, da se vratimo na sami Prijedlog zakona o socijalnoj skrbi trebala bi biti nekakva novina, nekakva inovacija, a zapravo je vraćanje zakonskih odredbi na ono što je bilo prije ovoga izglasavanja od prije 8 mjeseci kada je HDZ-ova vlada donijela početkom lipnja prošle godine samo dakle prije 7, 8 mjeseci svoj zakonski prijedlog, da kažem. U novom proračunu Republike Hrvatske za ovu godinu za socijalnu skrb je predviđeno 50 milijuna kuna manje. E sada, valjda je prognoza onoga tko je pravio proračun bila preoptimistična da bi možda predvidjeli da će biti ovoliki broj stečajeva koji donosi i onda i daleko veći broj nezaposlenih koji raste kao germa kako kažu kod nas u Slavoniji iz dana u dan. Vidimo slike, otužne slike iz Dalmacija vina, Dioki, gdje je onaj vatrogasac kaže da više nema za mlijeko za svoju djecu malodobnu, maloljetnu kako god hoćete, nema novaca. Dakle, broj stečajeva raste, broj nezaposlenih raste, PDV povećava sve cijene unatoč obećanjima, a na apele Vlade, apel je apel. To je samo eto onako by the way eto nemojte povećavati cijene ali zapravo to nije ozbiljna mjera. Apel nije nikakva mjera, poziv. Broj socijalnih slučajeva, dakle moglo se očekivati da će ih biti povećan. No, u proračunu je 50 milijuna kuna manje. Nadalje, s obzirom da Vlada kaže da ne može ništa djelovati u mljekarskoj industriji i pomoći poljoprivrednicima za očekivati je da će na našim, u našim poljoprivrednim područjima, a Slavonija poglavito doći do broja porasta socijalnih slučajeva u našim selima gdje će i seljak na svom imanju postati socijalni slučaj. I već sada postaju, a broj milijuna u proračunu je 50 manje za ovu godinu za socijalne potrebe. E sad, kada se govori o kvadratima gdje se netko može proglasiti socijalni slučaj ili ne granica je nekakvih 35 kvadrata. Pa ja vas pitam ako netko ima 50 ili 60 kvadrata starija osoba koja živi sama može li ona od tih kvadrata koje ima, a kuću ne možeš pocijepit na pola pa je prodati, a živi negdje na selu ne može ni iznajmiti nikome, može li ona platiti od tih, od te kuće tv pretplatu kao tzv. para fiskalni namet ili pak onu pristojbu, priključak telefona koji se inače nigdje ne plaća osim u Republici Hrvatskoj. U Njemačkoj Deutsche Telekom moli korisnika da bude pretplatnik, a ne da još plaća nekakvu osnovicu od nekih 70 koliko kuna kao što je kod nas 10 eura. Toga nema nigdje, samo se hrvatski građanin iskorištava i maksimalno da kažem pljačka, ništa drugo nego pljačka. Dida i baka imaju i plaćali to im je bila jedina zabava gledali su televizor. Ukupno su imali prihod od mirovine ili one tzv. nacionalne mirovine poljoprivredne 2000 kuna, 2 i pol. Jedan od njih umre, prepolovi se taj prihod u kuću, ali tv pretplata ostaje ista. Tv pretplata je jednaka i onome a to bi trebala biti socijalna mjera i onome tko ima menadžersku plaću od 40000 kuna i baki koja ima mirovinu od 1000 kuna ili 2000 kuna. Nema popusta, nema socijalne da kažem osjetljivosti. Ali idemo opet da kažem na ovaj Zakon kojim se zapravo s obzirom na donešene Zakone o porezu na dohodak dio opterećenja za socijalnu skrb dodatno prebacuje na jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Da bude stvar paradoksalnija ovaj novi zakon će iznjedriti 80 novih centara za socijalnu skrb. Svaki od tih centara, dobro nije novih, ali zapravo se zavodi koji imaju podružnice pretvaraju u centre, pa će ih biti negdje oko 80 u državi Hrvatskoj. Svaki od njih ima voditelja, svaki od voditelja ima tajnicu, svaki od voditelja ima valjda na raspolaganju i nekakav automobil itd. U ocjeni izvora potrebnih sredstava za provedbu ovoga Zakona piše da nisu potrebna dodatna financijska sredstva. Pa ja vas pitam ako imate 80 ravnatelja, kako se zovu voditelji, direktori nije bitno kako se oni zovu, i ako imaju oni svoje opet zaposlenike koji pripadaju jer ne može bez tajnice i bez osoblja pomoćnoga biti, onda kako da nije potrebno niti jedna nova kuna za provedbu ovoga zakona? Još što je najzanimljivije u četvrtom redu ocjena i izvora potrebnih sredstava za provedbu ovoga zakona piše ovako, citiram: "Provedba ovoga zakona ne donosi dodatne promjene", baš zanimljivo, ne donosi dodatne promjene "osim preustroja Zavoda za socijalnu skrb u županiji u centre za socijalnu skrb." Je li to zaista tako kako piše da ne donosi nikakve dodatne promjene niti poboljšanja? Osim što se zavodi pretvaraju u centre. Nadalje, za navedeni preustroj potrebno je odlukom o minimalnim financijskim standardima materijalnih i financijskih rashoda centara za socijalnu skrb i pomoć i za podmirenje troškova stanovanja korisnicima koji se griju na drva u 2012. godini u jedinicama područne (regionalne) samouprave iza smjernica osigurati i dodatnih milijun i 800 tisuća kuna. Ipak se mora osigurati nekakvih dodatnih milijun i 800 tisuća kuna iako je to zadnja riječ ili slovo u ovom pasusu ili stavku o ocjeni i izvorima potrebnih sredstava. E sad, u toj našoj nesretnoj županiji Brodsko-posavskoj imamo i skandal u svezi zlouporabe ove institucije socijalne skrbi sa ogrjevnim drvom gdje je zamračeno nekakvih ne znam 300 korisnika pa se tu vodi čak i postupak u DORH-u itd. To ovi ljudi koji rade i koji su u ministarstvu ja mislim da dobro znaju o čemu se radi. Dakle, postoje raznorazne malverzacije. Ja bih volio da kako je netko rekao ovdje čini mi se ispred kluba HNS-a ili ne znam tko, gospođa ovdje zastupnička kolegica, da taj zakon donese, vi ste govorili, transparentnost i dostupnost, tako ste rekli, međutim mnogi smo, svi smo mi, zapravo svi smo svjedoci veliki broj nas su svjedoci svakodnevne zlouporabe socijalne skrbi gdje oni koji se voze i vrlo luksuznim skupim automobilima su na jaslama centara ili zavoda za kako god hoćete, samo se ime mijenja, za socijalnu skrb. Nadalje, na stranici 6. piše da novi Zakon o socijalnoj skrbi stvara preduvjete za daljnju reformu sustava socijalne skrbi kao važnom dijelu javnog sektora na sljedećim načelima: jedan od tih načela je poticanje zapošljavanja radno sposobnih osoba korisnika pomoći za uzdržavanje organiziranjem javnih radova i jasnim definiranjem suradnje.
Vrijeme.
Dobro, bit će. Evo. Javni radovi idu uz novi investicijski ciklus. Dok ne bude novog investiranja teško da će se javni radovi moći biti toliko korisni ili je to zapravo prelijevanje iz šupljeg u prazno. Pa evo tek toliko da se skinu ljudi koji su radno sposobni sa Centra za socijalnu skrb da se prebace opet na Hrvatski zavod za zapošljavanje i zapravo ništa bitnoga u ovom zakonskom prijedlogu kako su rekli moji prethodnici iz kluba se ne donosi niti se mijenja, a eto
Kolega Grubišić
Da, da evo. Osim toga što zavodi postaju centri i broj centara se povećava. I ništa više.
Evo imat ćete i vi prilike možda objasniti ovu svoju misao do kraja jer je replikom na vaše izlaganje ustao najprije gospodin Zoran Vinković.
Uvaženi kolega potpuno ste u pravu navodeći ove primjere iz života. I dosad smo imali, a mislim da je ovo peta ili šesta izmjena ovakvog zakona, a svakim zakonom se dodatno ograničava mogućnost onih koji su neposredno ugroženi da upravo participiraju u socijalnoj skrbi. Nisam zaboravio nego evo namjerno sam vam ostavio upravo za ovu repliku jednu kategoriju stanovništva koji niti jednim zakonom, niti jednom odlukom ne može ući u program socijalne skrbi. Radi se o obiteljima u kojima je jedno zaposleno i dobiva onu jednu normalnu plaću, srednju prosječnu plaću u Slavoniji i Baranji od 2500 kuna. Možda radi u velikim trgovačkim centrima, možda radi u nekim novinskim kućama koji su dužni milijarde kuna za porez na dodanu vrijednost itd., možda radi u određenoj industriji gdje su poslodavci također dužni ovoj državi jer su dužni gotovo 50 milijardi kuna, a primaju te 2500 kuna, imaju dvoje djece koji moraju ići u osnovnu ili srednju školu i doista predstavljaju socijalni slučaj. Jer socijalni slučajevi nisu samo onih 350 tisuća nezaposlenih ili ovih 800 tisuća umirovljenika nego gotovo 160 tisuća zaposlenih koji primaju ovakve plaće. Ovakav zakon koji dodatno vrši restrikciju ne pomaže ni toj skupini ljudi, a niti pomaže onima koji su dosada bili u određenim zakonskim okvirima. Niti ovaj zakon omogućava ono što je najbitnije, a to su sredstva koja u ovom trenutku u proračunu neće biti moguća čak ni za ovakvo sniženje socijalnih prava.
Vrijeme. Ne, ne. Ne sad ponovno još jednu rečenicu. Vrijeme je isteklo.
Završavam rečenicu.
Ali već vam, ne završili ste je. Pustio sam da završite rečenicu kad vam je isteklo vrijeme. Pa nemojte počinjati novu jer to bi već značilo zloupotrebu.
Umjesto metra drva dobit će samo jednu cjepanicu to sam htio reći, i to je to.
Kolega Grubišiću, odgovorite.
Hvala lijepo. Nažalost kolega Vinković takvih osoba i takvih ljudi u RH će biti sve više, a ono što smo govorili o prostoru stambenom od 35 kvadrata – kuću ne možete pojesti, dakle nije jestiva, pa je onda tih 35, 50 ili 60 kvadrata dakle potpuno irelevantan podatak. Ali eto, u ovom se zakonu i s tim ograničava socijalna skrb.
Još jedna replika, uvaženi zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani kolega Grubišiću da točno je zakinuti će biti ovim zakonom stariji ljudi na selu oni ljudi koji žive u kućama, možda i stotinjak kvadrata, u kućama koje ne mogu podijeliti, u kućama koje ne mogu prodati i kupiti si manju kuću, biti će zakinuti i oni ljudi koji žive u stanovima u Zagrebu ili nekom drugom gradu, koji žive u stanu od 60, 70 kvadrata jer ga ne mogu prodati jer u ovom trenutku na tržištu u Zagrebu je 15 tisuća stanova koje nitko ne želi kupiti, boljih, dobrih, znači nisu u mogućnosti prodati da bi sebi osigurali socijalnu pomoć, a socijalnu pomoć prema ovom zakonu ne mogu dobiti. Ali će imati socijalnu pomoć oni maheri koji se voze u bijesnim autima i koji imaju svoj auto i vilu registriranu na neku drugu osobu.
I odgovor uvažen Boro Grubišić.
DA u tim bijesnim automobilima dovoze djecu u dječje vrtiće i plaćaju taj isti vrtić po minimalnim cijenama ili su čak oslobođeni ovisno od odredbi pravilnika lokalne ili regionalne samouprave. Na žalost mislim da ovim zakonom to nije predviđeno, nije obuhvaćeno, dakle nije se išlo dovoljno duboko u ovakve situacije pa pozdravljam i ovu vašu repliku.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom cijenjena zastupnica Višnja Fortuna.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Ja bih se ponovno osvrnula na jednu činjenicu postojeći zakon sadašnji koji je na snazi donošen je bio vrlo žurno bez rasprava kvalitetnih koje su tada trebale biti, a to je bilo 7 godina i mislim da u tih 7 godina nije bila potreba za takvom žurnošću. Napomenut ću jedan non sense koji se isto tako desio, a desio se u ustavama socijalne skrbi za starije i nemoćne osobe broj korisnika se sa 200 morao je biti 100 korisnika. ja bih ovdje samo upitala poštovani zastupnici znate li što znači koliki broj umirovljenika danas čeka na postojeće ustanove i mi umjesto ne treba povećavati broj od 200 to se slažem ali smanjivati se nije smjelo. Konkretno kada smo tada kolege u ministarstvu pitali što znači za postojeće stanje, barem neka postojeće stanje ostane onakvo kakvo je sada, Dom Trešnjevka ima 700 korisnika, odgovor mi je bio napravite 7 novih ustanova. To je bilo tada. E sada, ja bih ovdje rekla da je to zapravo po meni bilo zaista nedopustivo i to ne bi se moglo provesti nikako i nikada. Posebno bih ovdje naglasila u ovom prijedlogu Zakona socijalne usluge koje su vrlo kvalitetne i popisane i reći ću konkretno u gradu Zagrebu što to znači, razvoj van institucije koji mi imamo deset gerontoloških centara a što to dalje znači. To znači da ovim uslugama koje su ovdje ponaosob navedene, i još dodatnim servisima ako lokalna uprava i samouprava ima mogućnosti, mi ćemo postići to, u Zagrebu se već postiže na određeni način da će biti manji pritisak na postojeće domove umirovljenika, jer će se pružati usluga u njegovom domu, a složiti ćete se da nema bolje usluge za korisnika nego u domu korisnika i isto tako vrlo je bitno što smo anketa koju smo radili oni pružateljima usluga koji su rekli da se sada osjećaju puno manje usamljenim jer taj razvojna institucija nije samo u njegovom domu nego i druženje, izleti, tjelovježbe i što to sadržava. I za zaključno bih ponovno rekla i spomenula, da Prijedlog ovog novoga Zakona je prijelazno rješenje i da u narednom periodu cilj je da se prijelaznim zakonskim rješenjima koje sada zaštiti interes korisnika prava i usluga iz sustava socijalne skrbi, a napomenut ću kada je u više navrata bilo je govoreno o zavodima za socijalnu skrb i centrima za socijalnu skrb. DA, centri za socijalnu skrb moraju se hitno ponovno formirati odnosno kako bi dostupnost korisnicima bila dostupna. Na ovaj način iz izlaganja svi smo čuli da je to nemoguće, ovdje se radi o korisnicima onima kojima mi tu uslugu možemo pružiti, a gdje je više, a gdje je manje sredstava utrošeno to će resorno ministarstvo sigurno je uzelo u obzir ali centri za socijalnu skrb morali su se hitno i žurno uspostaviti i upravo zbog te hitnosti ovaj Zakon je morao biti donijet po hitnom postupku jer u protivnom sustav ne bi mogao gospodo draga funkcionirati. Hvala.
Hvala vama na racionalnom korištenju vremena. I jedna obavijest, imamo još prijavljenih 6 kolegica i kolega za raspravu i nećemo otići na pauzu dok ne raspravimo ovaj Zakon do kraja, a u 15 sati ćemo glasati. Prema tome, u interesu svih nas ja vas molim da vrijeme koristimo što je moguće racionalnije. Idući koji se javio za raspravu u trajanju od 10 minuta je uvaženi zastupnik Damir Bajs. Izvolite.
Moram reći da naravno kada govorimo o socijalnoj skrbi onda govorimo o onome što svako društvo pa i Hrvatsko može i treba napraviti za one koji su najslabiji u ovom društvu. To odražava što mi zapravo jesmo, koliko smo humani, koliko polažemo na upravo te temeljne vrijednosti. Međutim, možda bih trebao podcrtati da sada i ovdje upravo moramo reći koliko Hrvatsko društvo ima problema. To je problem koji je utoliko važniji, kada imamo 340 tisuća ljudi na Zavodu za zapošljavanje, kada staračka obiteljska domaćinstva u gradovima ili u selima zapravo počinju prevladavati i upravo taj odnos treba se provesti kroz ovaj Zakon. Način koji je tu predviđen zapravo ne odudara od prošlog zakona. Rečeno je da on ima iste odrednice i shodno tome zapravo na taj način o ovom zakonu nemamo što puno pričati. Možda bih samo pohvalio jednu stvar a to je taj izvaninstitucionalni okvir koji se proširuje jer moramo socijalnu skrb imati u svojoj obitelji, pa onda u zajednici, pa onda tek u nekakvom centru za socijalnu skrb ili nešto drugo. Međutim, kada govorimo o ovom zakonu govorimo o konačnom zakonu ali danas je ovdje u obrazlaganju ovog Zakona rečena jedna stvar, a to je da se ovim zakonom tek stvaraju preduvjeti za zakon koji će doći. Ako gledamo na taj način onda mi ne govorimo o zakonu koji će trajati nego o zakonu koji je zapravo privremen i to zapravo predlagač jasno naznačuje. Ako prvo trebamo riješiti preduvjet, onda moramo riješiti uvijet i onda tek možemo i trebamo rješavati sam problem. Iz toga bi proizašlo da mi zapravo ovog trenutka ćemo imati još tri zakona koje će ovaj Zakon raspraviti. I stoga ja ne bih toliko o socijalnoj skrbi jel nadam se da će se sve ono što treba biti napravljano biti razrađeno u onim drugim zakonima koji su najavljeni i koji tek trebaju doći. Ali prva nit vodilja u obrazloženju zakona koji je ovdje naznačeno je vezano uz lokalnu samoupravu uz decentralizaciju. I to je točno. U zakonu se navodi da je ovo priprema za decentralizaciju. Međutim decentralizacije sada nema. Da li će centri za socijalnu skrb postojati ili će to biti na nivou zavoda zapravo je potpuno irelevantno za krajnjeg korisnika. To je državna stvar na koji način će postaviti pomoć u socijalnoj skrbi. I shodno tome ako nije predviđeno da bi centri išli prema županijama i gradovima ako nije predviđeno da imamo lokalnu samoupravu koja bi dobivala sredstva iz državnog proračuna za upravo to, onda mi govorimo o nečemu što se tek treba jednog dana možda desiti. … sredstava još uvijek se daju iz državnog proračuna. Ne predviđa se iz ovog zakona nikakva promjena zakona o državnom proračunu koja bi … reformu i shodno tome ne možemo uopće govoriti o tome da decentralizacija može i treba biti osnova po ovog zakona. Ako je to povrat na centre za socijalnu skrb na temelju zahtjeva ravnatelja kao što je isto tako ovdje naznačeno onda to treba jasno iznijeti. Dakle ne radi se o potrebama korisnika toliko ne treba se raditi o tome da se na neki drugi način postavi ukupan model socijalne skrbi, radi se o zahtjevu ravnatelja koje je Vlada htjela ispuniti. I u tom međuzakonu a ne konačnom prijedlogu ovog zakona ne konačnom zakonu nego zakonu koji je za jednokratnu upotrebu od vjerojatno 6 mjeseci zapravo mi ćemo tek imati drugi puta mogućnost raspravljati o tome što je zapravo temelj toga, a to je zapravo skrb o onima koje taj zakon obuhvaća a to su onaj najslabiji dio hrvatskog društva oni koji trebaju pomoć ne samo centara nego i mnogih drugih okolnosti. Hvala.
I vama kolega Bajs zahvaljujem na racionalnom korištenju vremena. Unatoč molbi da ga koristimo racionalno nećemo umanjivati prava zastupnika da vam repliciraju, pa evo dajem riječ Zoranu Vinkoviću.
Vidite uvaženi kolege čak ni dobra turistička sezona neće bitno promijeniti stvar u RH, neće je promijeniti ovaj broj od 350 tisuća nezaposlenih koji stalno raste. No činjenica ovog zakona kojeg ne treba puno hvaliti da je proračunom RH smanjeno za 50 milijuna kuna upravo ovom ministarstvu. Ja ne mogu vjerovati da je stanje u Varaždinskoj županiji toliko lošije nego u Osječko-baranjskoj županiji da se Osječko-baranjskoj smanjuju sredstva za 3 milijuna kuna, a Varaždinskoj povećavaju za 7 milijuna kuna ili ja imam krive podatke ili je doista u Varaždinskoj županiji izuzetno loša situacija. Možda zahvaljujući onom baliranom smeću koji se nalazi u Varaždin ili eventualno malim plaćama u Međimurju ali ne vjerujem da je to tako. Dakle, osnova ovog zakona definitivno i to je poziv Vladi RH nadležnom ministarstvu da ga stavi u drugo čitanje jer ovim zakonom se reduciraju prava dosadašnjih korisnika programa socijalne skrbi i gotovo 30% njih gubi prava prema ovom zakonu. Najviše će biti pogođeni, neće biti pogođeni oni sa zlatnim lancima i mercedesima jer njih je teško uopće utvrditi da imaju taj mercedes i da nose taj zlatni lanac nego upravo restrikciju će osjetiti staračka domaćinstva u Slavoniji i u čitavoj Hrvatskoj, onima kojima je ta pomoć najneophodnija, oni koji ustvari nemaju ta primanja da bi mogli preživjeti tih mjesec dana o kojima sam govorio. Obzirom da mi gori crveno pozivam Vladu da stavi ovaj zakon u drugo čitanje i da osigura dodatna sredstva za fiskalnu decentralizaciju kako bi u ovom programu mogli sudjelovati i gradovi [[Upadica: Vrijeme kolega Vinkoviću.]] I gradovi i županije.
Pa nemojte ga neprestano kršiti, neprestano. Pozivam sada cijenjenog zastupnika Ivana Grubišića da iznese svoju desetminutnu raspravu.
Samo mala napomena u svezi ovog zakona mi se zalažemo ne za socijalu kao nezavisni zastupnici nego za socijalnu državu. To je ipak razlika velika. Ulaganje u rad, zapošljavanje jer socijalnih slučajeva ćemo uvijek imati ali treba izgrađivati socijalnu državu. Ima jedna anegdota vezana uz prošli sustav kada je Edvard Kardelj posjetio Švedsku onda je dao izvještaj centralnom komitetu pa je rekao da je zdravstveno stanje socijala dobra, stambeno pitanje dobro riješeno, da je sve dobro riješeno, samo im nije dobra teorija. Bojim se da u nas nije dobra ni teorija ni praksa. Učiniti sve i nije dobro što mi koji nismo ugroženi raspravljamo o onima koji su danas zabrinuti što će pojesti i kako preživjeti. Živimo u zemlji paradoksa zato i sada naglašavam da su nam potrebne korjenite reforme za ostvarenje socijalne države i za zapošljavanje, a ne se toliko baviti socijalom jer zaposlenih u rješavanju socijalnih pitanja možda mnogi i na određeno vrijeme. Treba dakle okrenuti ploču i izgrađivati Hrvatsku što i u Ustavu piše da je Hrvatska demokratska, prava i socijalna država. Evo toliko. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeći za pojedinačnu raspravu zastupnik gospodin Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo nekolik riječi dakle o ovome novom zakonu. I svake izmjene koje su dobronamjerne ili dobrodošle u svakom slučaju i kao zastupnik u Hrvatskoga saboru ali prije svega i kao gradonačelnik u jedinici lokalne samouprave prihvaćam. Ali svakako ne prihvaćam ako to ide na teret lokalne samouprave i što su moje kolege već u svojim raspravama o tome i govorili. Naime, nije mi jasno da želimo izvršiti decentralizaciju a da istovremeno a svakako mi je bitno i volio bih čuti ovdje predstavnike ministarstva i vas zamjenike i pomoćnike ujedno vas i pozdravljam, kako i na koji način mislite decentralizirati određene financijske pokazatelje, a istovremeno to prebaciti na teret jedinice lokalne samouprave. Ja se u potpunosti slažem da jedinice lokalne samouprave trebaju vodit brigu o određenim stvarima ali prije svega nisam za to da se na jedinice lokalne samouprave stavlja na teret ono što one ne mogu izvršiti. Ja sam u svome izlaganju kada sam govorio i o onome neoporezivom dijelu osobnog dohotka 1800 na 2000 kuna, pa tamo o onome novom zakonu gdje smo donijeli, dakle novi zakon gdje će Ministarstvo financija, odnosno gdje će država sa onih 2% subvencionirati lokalnu samoupravu u biti dolazimo do zamagljivanja očiju javnosti. Jer ako mi je netko u lokalnom mome proračunu uzeo primjera na temelju ovog neoporezivog dijela sa 1800 na 2000 deset nečega, a istovremeno mi vratio jedan šta sam ja dobio u lokalnoj samoupravi. I vi ste potpredsjedniče koliko znam gradonačelnik je li tako. Nismo dobili ništa. Jedinica lokalne samouprave je osiromašena. Pojedinci koji trebaju dobit, a tako se percipiralo na osobnom dohotku dobit će 10, 20 kuna ili ne znam koliko, ali najveći gubitnici su jedinice lokalne samouprave. Zašto to govorim? I ovaj Zakon ovdje izmijenjeni nam također govori i evo na stranici 7. kaže: "Jedinice lokalne samouprave su te koje koriste ona sredstva za drva, dakle za socijalu a dužne su osigurati dodatni 1 milijun i 800000 kuna dodatnih sredstava koje ovo ministarstvo nema." Svjedoci smo i donošenja proračuna za 2012. godinu i vidljivo je da 50 milijuna kuna na poziciji Ministarstva socijalne skrbi fali. Kako i na koji način su ljudi koji vode ovu Vladu i ministri zamislili da će i jedinice lokalne samouprave moći funkcionirati ako smo im prethodno već uzeli sredstva na temelju povećanja neoporezivog dijela osobnog dohotka. Ako im tovarimo razno razne druge obaveze. Da li su se pojedinci zapitali dokle je granica izdržljivosti pojedinih lokalnih samouprava jer nisu sve jedinice lokalne samouprave u rangu jedinica poput Varaždina, Samobora, Zagreba i svih ovih velikih gradova koji imaju svoje velike prihode. Ja dolazim iz Požeško-slavonske županije iz grada Pleternice gdje obnašam i dužnost gradonačelnika i zato sam doista jako zabrinut zbog ovakvih novih zakona koji nas jednostavno tjeraju na razmišljanje kako ćemo i na koji način ćemo opstat u ovakvim malim regionalnim jedinicama lokalne samouprave. Ja dolazim iz Slavonije gdje su nisu gospodarske aktivnosti na razini drugih jedinica lokalnih samouprava o kojima sam malo prije upravo i govorio. I zato upravo ovaj novi zakon me tjera na razmišljanje da ćemo a o tome sam i govorio da ćemo za godinu dana ili za dvije godine dati zaključak da pojedine jedinice lokalne samouprave ne mogu opstati. Gospodo, to se tiče i vas koji ste danas u poziciji vlasti i koji obnašate dužnost u Vladi Republike Hrvatske i vas zastupnika u Saboru, a govorim jer ste i predstavnici jedinica lokalnih samouprava doći u pitanje vaša opstojnost. Jer sa ovim novim zakonima bojim se da će i ono malo sredstava što je ostalo na proračunima jedinica lokalne samouprave nećemo moći funkcionirati. Ja sam apsolutno da za decentralizaciju, ali za decentralizaciju gdje će se sredstva namaći iz državnog proračuna kako bi istovremeno jedinice lokalne samouprave imale prihode, a na drugoj strani imali i rashode. Pa ne može se nama samo stavljati na teret istovremeno rashod a ne možemo i nemamo iz čega to platiti. Ili bolje rečeno na stranici 87. kaže ovako: "Jedinice područne i regionalne samouprave dužne su u svome proračunu osigurati sredstva za troškove ogrijeva, a jedinice lokalne samouprave sredstva za ostvarivanje prava na podmirenje troškova stanovanja." Gospodo, ja vas uvjeravam a i postavljam i pitanje ljudima u ministarstvu pa da li ste vi sigurni da mi to u jedinicama lokalne samouprave možemo. Šta ste vi sa ovim novim zakonom nama napravili? Napravili ste nam to da će nas sutra bilo koja osoba koja je socijalno ugrožena moći tužiti ako ne budemo ispoštivali ovo što ste u ovome zakonu i napisali. Pa kako ćemo moći isplatiti primjera 970 kuna koliko je do sad bilo i ako imam 300 korisnika to je 300000 kuna za moju tako malu jedinicu lokalne samouprave ako će mi se istovremeno u ovoj godini temeljem izmjene zakona o osnovici, dakle neoporezivanog, oporezivanog osobnog dohotka moji prihodi smanjiti za 800000 kuna. Pitam vas kako i na koji način je osigurana moja budućnost u mome lokalnom proračunu ili dobro danas to nije tema. Govorimo o također bit će sigurno vremena da govorimo o pomoći u kući gdje ste nam svima načelnicima i gradonačelnicima uputili dopis, da se ovaj program u tijeku 2012. godini provodi što sam jako zadovoljan i sretan jer to danas su potpisale 91 jedinica lokalne samouprave ili bolje rečeno 160 jedinica lokalne samouprave sa 15500 korisnika, sa 1050 zaposlenih. Gospodo, danas ste ponovno dali mogućnost da za javne radove, dakle što čestitam nek' se ljudi koji su bez posla zaposle. Ali ako sutra budemo razmišljali da ovaj program pomoći u kući također stavite, a to ste naglasili na teret lokalne samouprave onda će ovih 1000 ljudi nestat, a ove koje mi koristimo za javne radove u jedinici lokalne samouprave znate zašto ih koristimo? Pa zato da ljudi dobiju koju kunu, nemamo mi posla za njih, a koristimo ih da iskoristimo mogućnost da ljudi nešto zarade. Htio sam nešto drugo reći, bolje dajmo priliku ovome programu da ovih 1050 ljudi opstane. Nemojte to trpati na jedinicu lokalne samouprave jer jedinice nisu u stanju financirati, a već sad dobrim dijelom financiramo. I mislim da je negdje oko milijun i 450 tisuća kuna iz jedinica lokalne samouprave to već i sufinancirano. Govorim vam bez obzira što nije tema toga da vodite računa da ovih 1050 ljudi ostane raditi u ovome programu pomoći u kući. I sve ovo što smo dosada napravili, ove izmjene idu na teret lokalne samouprave. Kao načelnik, odnosno gradonačelnik sam jako zabrinut jer ćemo za godinu dana, dvije, dovesti u pitanje opstojnost lokalne samouprave na ovaj način. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 4 replike. Prvi za repliku se javio zastupnik gospodin Davor Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo poštovani kolega spomenuli ste da je grad Samobor u boljoj financijskoj situaciji nego grad Pleternica. To jest točno, ali i mi u Samoboru smo zabrinuti zbog ovakvog prijedloga zakona ne samo zbog toga što se naravno i za grad Samobor povećavaju financijski teret oko ovoga, odnosno kak je predloženo ovdje, nego što vidimo i u ovim promjenama mogućnost i žurnost ovoga prijedloga, mogućnost da se zapravo imenuju nova vijeća i da zapravo dođe do smjena ljudi u centru, a to se upravo pokušalo iz ministarstva napraviti sa Centrom za socijalnu skrb u Samoborskom lugu. Zahvaljujući jednom i zastupničkom pitanju to smo zaustavili, čini mi se da je ministarstvo povuklo takvu odluku, ali evo bojimo se da ne bi sada i ovim promjenama došlo do nekih novih mogućnosti da dođe do takvih smjena. A protiv toga su evo kao zastupnik ne samo iz HDZ-a nego svih građana i građanki Samobora mogu reći da i samoborski SDP i HNS i HSS svi su protiv upravo takvih smjena u Centru u Samoborskom lugu. Ne bi željeli da ovaj prijedlog promjena zakona bude podloga za takve smjene. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Lucić. Izvolite.
Pa ja sam kolega upravo na tu temu i govorio jer doista želim dobronamjerno u ovoj svojoj raspravi bez politički bilo kakvih tenzija reći da donošenje ovakvih zakona koji će pospješiti bolje ne znam ili neće biti na teret državnog proračuna nije dobar. On će biti na teret lokalnoj samoupravi, ali poštovana gospodo mi nemamo snage i mogućnosti u lokalnoj samoupravi pogotovo u ovim manjim jedinicama lokalne samouprave borit se sa svim ovim sada novim zakonima ili bolje rečeno nametima jedinicama lokalne samouprave. I sa razlogom sam zabrinut pogotovo što dolazim iz Slavonije i kao što sam rekao gdje naše jedinice lokalne samouprave, a tu su moje kolege isto iz HDSSB-a, dakle isto na tu temu razgovarale jer dolaze isto sa toga područja, mi jednostavno nemamo za to mogućnosti i opstojnosti. I zato sam jako zabrinut, zato apeliram ovdje i na zamjenika ministrice da jednostavno usmjerimo sredstva i pomognemo upravo tim socijalno ugroženim ljudima jer tih 300 ljudi koji u Pleternici dobivaju pomoć ako im se ukine ovim novim zakonom onih 970 kuna koji su dobivali onda će ti ljudi biti jako nesretni, onda ćemo imati na području Slavonije u 21. stoljeću da će nam se ljudi smrzavati. Pa zar nam to treba? I nemojmo smanjivati ova sredstva niti ih stavljati na teret jedinicama lokalne samouprave nego ih ostavimo u ministarstvu, odnosno u državnom proračunu da nam oni budu prihodi. Hvala vam.
Hvala lijepo. Sljedeći za repliku javio se zastupnik gospodin Željko Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministrice sa suradnicima. Poštovani kolega evo ja moram reći da i ja dijelim zabrinutost za socijalnu skrb. Ali ne samo za to nego dijelim zabrinutost za kompletno stanje u RH, by the way do kojeg ste nas vi doveli. Ali meni nešto drugo smeta. Smeta me jedna stvar, vi ste u nekoliko svojih rasprava vrlo vas temeljito slušam stalno govorite o nekakvom haraču i nametu koji se sada ovim zakonima prebacuje na jedinice lokalne samouprave. Ako se dobro sjećam, a sjećate se i vi, ne znam da li ste reagirali, sjetite se da je dva puta vaša Vlada ušla u porezni sustav jedinica lokalne samouprave. Prvi puta kad smo mijenjali porez na dobit i drugi puta kad smo 1.07. mijenjali stope sa 4 na 3 stope poreza na dohodak. Svaki puta su jedinice lokalne samouprave izgubile dobar dio prihoda i ne sjećam se niti jednom da je Vlada na neki način kompenzirala. Sada što je i ministar financija jasno rekao da je to samo pokušaj kompenzacije da taj teret rasporedimo, a i na udruzi gradova i na udruzi općina smo se svi zajedno složili bez obzira na stranačku pripadnost da je taj zakon potrošen i da jednostavno treba novi Zakon o financiranju lokalne i regionalne samouprave. I nadam se da ćemo ga konsenzusom donijeti i da ćemo stvarno ići u decentralizaciju Hrvatske i fiskalno i svake druge. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega, evo vi ste se i zadnji puta javljali na moju raspravu, ali moram vam samo reći da niste u pravu kad govorite o bivšoj Vladi. Dakle, ja nisam ovdje kao što ste primijetili niti mi je bila namjera govoriti politički, a vi opet asocirate na politiku. Prošla Vlada je povećala udio u porezu na dohodak. Možda to niste znali, ali vratite se nazad i prekontrolirajte i vidite da je doista prošla Vlada povećala taj udio u porezu na dohodak. Ali ja sam ovdje govorio doista iskreno o jedinicama lokalnih samouprava. Vi ćete to osjetiti i na svojoj koži u svojoj jedinici lokalne samouprave. Ma nisam ja ovdje protiv ovih zakona, ali sam protiv funkcioniranja jer na ovaj način ćemo doći u poziciju da nećemo moći funkcionirati u jedinicama lokalne samouprave. Pa nije ovo samo jedan zakon koji ide na teret lokalne samouprave. Pa mi smo već donijeli nekoliko zakona koji upravo terete lokalnu samoupravu i ove izmjene oporezivanog djela osobnog dohotka pa nama će biti na teretu negdje 800 tisuća kuna. Pa mi ćemo doći u poziciju da nećemo moći funkcionirati. A jedna smo od jedinica lokalnih samouprava, dakle manjih jedinica u Požeško-slavonskoj županiji koja ima izuzetno dobru suradnju sa svim ministarstvima, sa svim fondovima i sa europskim fondovima gdje smo povukli jako puno sredstava gdje smo se upravo izgradili na račun politike koja je vođena prema jedinicama lokalne samouprave, a na ovaj način ako budemo dovedeni da ne možemo funkcionirati pa kako ćemo se izgrađivati, kako ćemo graditi budućnost opstojnosti ljudi na područjima Požeško-slavonske županije ili u mojoj sredini. Nikako.
Hvala lijepo. Sljedeća replika zastupnik gospodin Boro Grubišić, izvolite.
Gospodine Lucić točno je da malotko u ovom Hrvatskom saboru a poglavito u vladama Republike Hrvatske prepoznaje fiskalne kapacitete naših županija u Slavoniji, pa onda i općina i gradova kao što je Pleternica vaša, tamo ste rekli da imate 900 korisnika kojima se podmiruju troškovi ogrjeva, pardon 300 po 900, cijela županija Brodsko-posavska ima preko 3000 takvih korisnika ogrjeva i sada što je najzanimljivije na toj stranici 87. koju ste vi spomenuli, kaže ovako. Jedinice lokalne i područne samouprave dužne su kaže podmiriti troškove ogrjeva, zatim podmirenje troškova stanovanja za socijalne slučajeve, treća stavka je organizirati prehrane u pučkim kuhinjama i četvrto pružanje usluga prihvatilišta. Sve to ide na teret, dužne su jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave. I što je najzanimljivije i još ironično k tome da kaže u zadnjoj rečenici od toga stavka kaže da te usluge mogu biti u većem opsegu nego je utvrđeno ovim Zakonom na način propisan općim aktom ukoliko u svom proračunu ima za to osigurana sredstva. Rekao bih čak i cinično pomalo.
Evo odgovor na repliku zastupnik Lucić. Izvolite.
Ma slažem se u potpunosti zato sam maloprije rekao da su kolege prije mene upravo komentirale isto ono što sam ja govorio. Gledajte, ako ćemo sutra staviti također a naznaka je da se jedinice lokalne samouprave moraju više uključiti u program pomoći u kući koji danas fantastično funkcionira, mi danas na području grada Pleternice imamo 225 korisnika. Ma sama činjenica u ovoj brojci od 225 korisnika ljudi je li vam to nešto govori? Ma to upravo govori da je velika potreba za upravo socijalno ugroženim ljudima da im je potrebna pomoć. Ako ćemo sutra to staviti, a naznaka je o tome da to ide na teret lokalne samouprave bojim se da će ovi korisnici ostati bez pomoći o kojoj danas govorimo i zato ono što sam maloprije rekao usmjerimo sredstva na ove ljude jer 1050 ljudi danas radi u Hrvatskoj u pomoći u kući, a nemojmo se razbacivati sredstvima u javnim radovima gdje ćemo kao čelnici lokalne samouprave uzimati ljude da dobiju određena sredstva a pitanje da li ćemo im moći dati adekvatan posao. Zato ova sredstva usmjerimo na ove ljude koji obavljaju izuzetno dobru zadaću a to je pomoć onima kojima je najpotrebnija a to su ovi socijalno ugroženi i zato vodimo takvu politiku i kažem moja rasprava je isključivo u svrhu jedinica lokalne samouprave ali svakako da usmjerimo sredstva tamo gdje je bitno a da ih ne razbacujemo u drugu stranu.
Zahvaljujem. Sljedeći za repliku se javio gospodin Ante Babić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Naime ponukan istupom gospodina Lucića želio bih samo nešto pojasniti, a ovdje se obraćam i pomoćniku ministra Ledinskom sa suradnicima. Naime, ovaj Zakon o socijalnoj skrbi se donosi po hitnom postupku bez prethodne rasprave a ja sam ova dva dana dobio niz elektroničkih pošta vezano upravo za primjedbe na ovaj Zakon,a bitno je naglasiti da svi zainteresirani za ovaj Zakon koji su bili pozvani dati primjedbe niti jedna od njih nije usvojena a najviše se odnosilo na mreži udruga osoba sa invaliditetom Dalmacije, udruga invalida s tjelesnim oštećenjima Imotskog, grada Zadra, Vukovara itd. Ovo što je gospodin Lucić rekao vezano za jednice lokalne samouprave to je točno ali evo ja bih pomogao i pomoćniku ministra na sljedeći način. Naime, baze podataka koje su u tijelima centara za socijalnu skrb one nisu potpune, pa tako iz područja iz kojeg ja dolazim znači otoka, priobalja, veliki broj ljudi je radio u inozemstvu i odatle ostvaruje svoja prava, svoje mirovine, a kao takvi su zapravo nezaposleni i bez ikakvih primanja u Republici Hrvatskoj a ostvaruju pomoć za osobnu invalidninu i koje kakve druge pomoći iz centra za socijalnu skrb. I još nešto vezano za osobnu invalidninu kada ste se toga dotakli i doplatka za pomoć i njegu, postoje stvari za osobe koje primaju pomoć i njegu gdje se pojavljuju djeca kao zastupnici prema pravomoćnom rješenju o nasljeđivanju, imaju pravo tražiti isplate zaostalih pomoći iza smrti korisnika doplatka za pomoć i njegu a nisu u trenutku ostvarivanja prava živjeli u tom istom kućanstvu odnosno nisu pridonosili za njegovo uzdržavanje zbog čega bi imali pravo na to. Hvala.
Zahvaljujem. Naime isto kao gradonačelnik, već drugi mandat slažem se u nekim stvarima sa kolegama što su raspravljali, međutim, isto tako mogu kazati da sam pomno pratio i 2008., 9. do 11. prihode sličnih jedinica i mogu kazati da sam ovdje koji su se izlagali puno manje poreznih prihoda po glavi stanovnika imao moj grad, i u ovih dva mandata ne mogu se pohvaliti time da sam imao potporu države, međutim, nikada nisam na uštrb socijale radio neke komunalne projekte. Dapače, upravo suprotno i ono što bih htio sugerirati svima nama, slažem se da doći će zakon o JLS-u na red ali isto tako to sve što radimo sada i što ćemo raditi u ovom novom zakonu pripada našim građanima. Uzeo sam diskreciono pravo kolega Šuker, možete dići povredu Poslovnika. Htio bih da nastavimo dalje sa radom, sljedeći za pojedinačnu raspravu zastupnik gospodin Davor Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo, kao što je više puta danas rečeno ovaj prijedlog nije sveobuhvatna reforma sustava socijalne skrbi, odnosno socijalne politike. To jest naravno nešto što nas tek čeka i gdje čini mi se da je u ovoj raspravi iskazana jedna politička volja da se ide u tom smjeru ja kao zastupajući interese građanki i građanka Samoborskog svetonedjeljskog kraja gdje okosnica te lokalne ekonomije čine preko 1500 obrtnika, malih i srednjih poduzetnika. Naravno da isto tako podržavam i jedan smjer gdje reforme socijalne politike će biti dio sveobuhvatne reforme koje će činiti i naše gospodarstvo konkretnim, a opet s jedne ako hoćete demokršćanske pozicije gdje će se kombinirati jer će se društvo afirmirati i taj princip solidarnosti prema onima koji najviše trebaju, a s druge strane i osobne odgovornosti. No, takav sveobuhvatan pristup nije danas na klupama nije za današnju raspravu nego ovaj drugi prijedlog koji ide po hitnom postupku. Doktor Reiner u ime kluba HDZ-a već iznio sve primjedbe koje klub ima oko ovog prijedloga, dakle ja se neću ponavljati da racionalno koristimo vrijeme. Ipak bih spomenuo kako postoji jedna sumnja da i svrha te hitnosti zapravo ne bude ova politika ili namjera smanjivanja nekih ljudi ili da ova promjena ne bude podloga samo za imenovanje novih upravnih vijeća i tako namještenih novo podobnih ili po nekoj drugoj liniji ljudi. Ta sumnja jest spomenuo sam malo prije slučaj Centra za socijalnu skrb Samoborskog Luga i tu kao što znate ministarstvo po odluci ministrice Opačić je preko noći pokušao smijeniti članove upravnog vijeća. Pa je onda bila žalba pa je u novoj odluci opet se to pokušalo učiniti i u jednom i u drugom slučaju mimo zakona odnosno nije bilo u skladu zakona nije se točan niti članak zakona spominjao. Evo ja sam i svoje zastupničko pitanje uputio Vladi i resornom ministarstvu i čini mi se da je ta dubioza sada raščišćena da se nije vidjelo da to nije način na koji bi se trebalo postupiti. I koliko sam ja informiran ako je točna informacija ministarstvo je povuklo takvu odluku odnosno poništio prijašnje odluke tako da ne bude mimo zakona smjena članova upravnih vijeća. I naravno tu je bio jedan budimo otvoreni ovdje jedan pokušaj da se dovode novi ljudi čak ne iz Samobora. Naprosto zbog toga što i u Samoboru bi ih se teško moglo i naći, jer kao što sam i malo prije spomenuo apsolutno svi u Samoboru sve političke snage, znate da je tamo HDZ u oporbi, ja sam razgovarao i sa gradskim vlastima gdje je na vlasti i SDP i HNS, gradonačelnik iz redova HSS-a i svi su zadovoljni s radom centra i ravnateljem i ne bi željeli tu jednu smjenu. Zato ta sumnja postoji i ja bih želio da se to isto razjasni da nije hitnost ovog prijedloga jedan paravan da se dođe do nekih ubrzanih promjena i smjena. To po meni bit će test implementacije ovog prijedloga jer većina ima naravno dovoljno ruku da to izglasa, ali naravno morat ćemo promatrati kakva će biti implementacija i da tu ne bude političkih obračuna ili bilo kakvih drugih nego da se poštuje struka. Hvala vam puno. Evo ja sam pokušao biti racionalan u korištenju svog vremena, nadam se da će i ministarstvo u implementaciji ovoga racionalno postupiti. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo repliku gospodin zastupnik Damir Rilje. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade, uvaženi kolega zastupniče, kolegice uz sretan Dan žena naravno. Ja ne znam zašto toliko govorimo o tome i to je osnova moje replike hoće li se netko promijeniti ili ne i cijelo vrijeme se provlači ta sumnja. Zapravo ovdje je bit o tome hoće li se kvalitativno održati nivo usluge. I ja vam kažem da se i do sada radilo i do sada su se ulagala sredstva u jedinice lokalne samouprave u kvalitetu socijalne skrbi. Radilo se tu ili o pomoćima bilo da su jednokratne, višekratne naravno po odluci gradskog vijeća odnosno predstavničkih tijela lokalne samouprave, naknada za ogrjev i sl. za stipendije, za novorođene, za sve, a isto tako za organiziranje pučkih i ostalih kuhinja. Dakle, sve u svemu čini mi se da se ovdje samo vraćamo na jedan sustav u kojem netko ne treba biti promijenjen ako je kvalitativno i kvalitetno radio svoj posao. Dakle, ne bi smjela osnova prigovora biti na tome. A ostalo gledajte do sada je bilo malo previše da se i dalje centralizira sustav a zavodi se upravo do toga donijeli.
Zahvaljujem. Čut ćemo odgovor na repliku zastupnik gospodin Davor Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega ja sam izrazio tu sumnju. Uvjeravam vas da tu sumnju dijele i pripadnici drugih političkih opcija u gradu Samoboru. Spomenuo sam na čemu se temelji ta sumnja jer bilo je takvih pokušaja evo prošlih tjedana i to je upravo ono što želimo spriječiti. Dakle, moguće je da to neće biti tako. Ja ću biti jako sretan da to tako ne bude i da to danas i čujem. Međutim postoji ta sumnja postoji pa evo u gradu da točno se zna imena ljudi koji su izvan Samobora koji su bili predviđeni da dođu tamo, tko će biti novi ravnatelj. Da li je to točno ili nije evo bit će mi jako drago da to nije točno, da ljudi koji su do sada dobro radili uživaju podršku lokalne samouprave da nastave sa svojim radom. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu pojedinačnu zastupnik gospodin Ante Babić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovani pomoćniče ministra gospodine Ledinski sa vrijednim suradnicama. Evo dužnost mi je zapravo obratiti se odnosno govoriti o ovom zakonu socijalne skrbi zapravo o nekim stvarima koje nisu dobre. Prvo, njih je u prijedlogu izmjene Zakona u potpunosti su isključeni svi relevantni stručnjaci iz ovog područja kao i predstavnici akademske zajednice, prvenstveno tu mislim na studijski centar socijalno rada kao najrelevantniji što definitivno nije dobro. U obrazloženju se navodi da se zakonski prijedlog uglavnom temelji na istim odrednicama na kojima se ugrađivao sustav do donošenja važećeg zakona uz bitna poboljšanja i uvažavaju se nove spoznaje i metode u radu sa korisnikom. No upravo je obrnuto jer prijedlog zakona se uglavnom temelji na važećem zakonu uz preuzimanje pojedinih odredaba iz prethodnog Zakona o socijalnoj skrbi, a iz prijedloga zakona su u potpunosti izbačene sve odredbe koje se odnose na nove spoznaje i teorije pomaganje i korisnika te se ponovno vraća na onaj stari … pristup u kojem korisnik ima pasivnu ulogu, a sustav same socijalne skrbi potpunu odgovornost za rješavanje životnih problema korisnika. To je u potpunoj suprotnosti sa svim strateškim dokumentima koje je potpisala Republika Hrvatska kao i projektom razvoja sustava socijalne skrbi. Ono što nadalje želim kazati netočno je da se prijedlogom novog zakona bolje uređena načela socijalne skrbi jer su načela važni pojmovi, određena prava i socijalne usluge uvedene kao novina u važeći zakon te su u potpunosti prepisana iz starog zakona. Netočna je i tvrdnja da postojeći zakon nije osigurao provedbu očekivanih učinaka jer je zakon na snazi svega 8 mjeseci, a zavodi na razini županija formirani su tek u studenome prošle godine. I ne može se u periodu od 2 mjeseca stručno procijeniti način ili eventualne probleme u funkcioniranju zavoda dok istovremeno ovakva odluka predlagatelja odnosno ponovni preustroj zavoda u centre za socijalnu skrb, naravno bez procjene učinaka, a to će porezne obveznike koštati novih dodatnih 3 milijuna kuna. Netočno je da problemi u funkcioniranju zavoda nastaju zbog nejednake veličine županija površinom i brojem stanovnika jer su na isti način ustrojeni Centri za socijalnu skrb koji su teritorijalno raspoređeni na način da su također nejednaki površinom i brojem stanovnika kao na primjer i Zagreb i Split, Makarska, Imotski, Našice, Hvar koji imaju jednak status i nadležnosti. Prijedlogom se zapravo vraća stari ustroj bez prethodne analize i prijedloga promjena. Netočno je također da su postojećim ustrojem usluge građanima postale nedostupne i znatno skuplje. Naprotiv, sve ovlasti u prvom stupnju koje su ranije imali centri za socijalnu skrb sada imaju podružnice, a u zavodima se obavljaju zajednički poslovi na razini županije i plan i analiza i socijalno planiranje i razvoj mreža na razini same lokalne zajednice i kadrovski poslovi. Postojeći zakon predviđa i mogućnost osnivanja ureda koji trebaju djelovati po principu mobilnih timova radi bolje dostupnosti usluga korisnicima, a sve sa ciljem pripreme za postupnu administrativnu i fiskalnu decentralizaciju za koju ćete morate priznati biti potrebna dodatna sredstva. U obrazloženju donošenja zakona, a on se na to poziva na decentralizaciju novih prijedloga nema niti jednu novu odredbu koja predviđa decentralizaciju sustava a iz sredstava. Osnovica pomoći za uzdržavanje ponovno se veže uz odluku Vlade umjesto uz liniju siromaštva. To je i u suprotnosti sa smjernicama Svjetske banke. U prijedlogu novog zakona kao novina se navodi i poticanje zapošljavanja radno sposobnih korisnika, pomoći za uzdržavanje i jasno definiranje suradnje između Centra za socijalnu skrb i Zavoda za zapošljavanje odlukom resornih ministara iako je to već regulirano postojećim zakonom. I nije nikakva novina, a kao rezultat dvogodišnjeg IPA projekta izrađen je i na snazi Protokol o suradnji između Zavoda za zapošljavanje i Centra za socijalnu skrb. Postoji tu još nekoliko nedoumica. I zaključno. Ovakvim prijedlogom zakona nisu stvoreni preduvjeti za daljnji razvoj i reformu sustava socijalne skrbi već je ta reforma zapravo zaustavljena, a postojeći prijedlozi su u suprotnosti sa strateškim dokumentima kojih je Republika Hrvatska potpisnica umjesto uvođenja novog koncepta rada i korisnike i perspektive uvođenja standarda kvalitete kao i obaveze licenciranja, stručnog usavršavanja i provođenja stručnih nadzora od strane strukovnih komora. Prijedlog zakona vraća kao što sam rekao u … [[Govornik se ne razumije.]] pristup i pasivnu ulogu korisnika, dok je istovremeno sva odgovornost, odnosno odlučivanje o pravcu razvoja djelatnosti socijalne skrbi dano isključivo resornom ministarstvu a što je definitivno centralizacija, a ne priprema za decentralizaciju kao što je navedeno u obrazloženju prijedloga zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo sa pojedinačnom raspravom. Imamo dvije završne riječi u ime klubova. Prvi za riječ se javio zastupnik Branko Vukšić u ime Hrvatskih laburista. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zamjeniče ministrice. Treba stvarati uvjete za socijalnu pravednu državu a ne množiti centre za socijalnu skrb, centre za pripomoć sve većem broju građana. Uskoro će postojati dvije vrste građana u Hrvatskoj ako ne izgradimo socijalnu državu. Imati ćemo privilegirane građane poput recimo Ivice Mudrinića koji zarađuje dnevno jednu prosječnu plaću, imat ćemo druge, ostale građane koji će biti na socijalnoj pomoći. Znači sirotinju i ekstra bogataše. Trebali bi se ovdje u Saboru više boriti za socijalnu državu a ne za socijalne statuse građana. Sada nekoliko riječi o poteškoćama u ostvarivanju prava korisnika u centrima za socijalnu skrb. Dobili smo nekoliko mailova u toku rasprave o ovom Zakonu. Uglavnom svi se slažu oni koji rade u centrima za socijalnu skrb da je zakon nedorečen, da zakon treba popraviti i da zakon ne treba prihvatiti po hitnom postupku. Vrlo slaba povezanost odjela unutar centara. U centrima postoje tri ili četiri odjela – Prijemni odjel, Odjel za novčane naknade, Odjel za odrasle, Odjel za djecu, mlade i obitelj. Ako osoba treba ostvariti neko pravo prvo mora ispričati svoju priču u prijemnom uredu. Onda ide po novčanu naknadu ili jednokratnu pomoć u drugi odjel i tako ispriča svoju priču. Ako se na primjer razvodi ide u Odjel za djecu, mlade i obitelj, dok se problemima iz domene odraslih bavi četvrti odjel. Specijalizacija odjela ne bi bila loša ideja da su ti odjeli međusobno umreženi ili da postoji zajednička baza podataka. Umjesto toga predmeti se i dalje u velikoj većini vode papirnato te je užasno otežana razmjena informacija između stručnih radnika. Iz tog razloga korisnik se susreće s tim da ponavlja svoju priču unedogled, a niti jedan socijalan radnik nema potpuni uvid u njegov slučaj. To znači da je specijalizacija odjela stupila na snagu prije nego što su ostvareni osnovni uvjeti za provedbu te specijalizacije. Na taj način se korisnika tjera na iscrpljujuću šetnju između odjela. Ovakva podjela na tri ili četiri odjela funkcionirala bi da postoji umreženost. No, umreženosti podataka nema niti unutar odjela jednog centra kao niti između više centara. Također ne postoji niti zajednička baza podataka niti na razini jednog centra, a još manje razini države. Centri za socijalnu skrb nisu povezani niti s jednim uredom državne uprave. Sudovi naročito Zemljišno-knjižni odjel, Porezna uprava i jako bitno niti s Maticom rođenih i umrlih. Naknade se isplaćuju umrlima, nema se uvida u imovinsko stanje korisnika niti promjene u njemu. Nema povezanosti s Hrvatskim zavodom za zapošljavanje i drugim institucijama. Sve se bazira na informaciji koja se dobije od korisnika. Centri gube užasno puno sredstava, nema mogućnosti automatske promjene. Centar svaki papir mora posebno vaditi ili slati korisnika da ga izvadi. Ne postoje ni informatičke povezanosti unutar jednog centra između više centara kao i odusutsvo bilo kakve povezanosti tj. uvida u baze podataka koje vode druga tijela državne uprave vodi do dodatne birokratizacije i otežava korisniku ostvarenje njegovih prava pa čak i ugrožava njegovo dostojanstvo. Hitni postupak donošenja ovog zakona je pogrešan. Propisi se mijenjaju prečesto, veliki organizam sustava socijalne skrbi teško se tome prilagođava i pitanje je koliko se radilo s usklađivanjem s drugim propisima. Nekoliko puta je u posljednje vrijeme ulagano u informatizaciju sustava, a sustav je u informatičkom pogledu u komi. Gdje je završio novac, u čijem džepu? Nije se izgleda ni u informatizaciju ulagalo već se o informatizaciji lagalo. Klub laburista neće podržati usvajanje ovog zakona po hitnom postupku.
Hvala. Završna riječ u ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika, zastupnik gospodin Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče sa suradnicom, kolegice i kolege. I Hrvatska stranka umirovljenika je sa dužnom pažnjom sagledala sve aspekte i sve razloge zbog čega je uopće ovaj zakon došao u hitni postupak, odnosno na ovaj način pred Hrvatski sabor i ustanovili smo da jednostavno postoji valjan razlog za hitnost, a to je da postojeći, odnosno dosadašnji zakon dodatno birokratizira i centralizira sustav i da se tim ustrojem ne ide u smjeru u kojem socijalna skrb treba ići, a to je sigurno u budućnosti informatizacija, decentralizacija, da socijalnu uslugu dobiju oni koji su stvarno potrebiti, a ne oni koji su snalažljivi. Mi smo sa dužnom pažnjom, iako smatramo i mi da kada bude nova izmjena ili kad bude novi zakon ovisi kako ćete pripremiti koncept, sigurno da taj zakon mora ići u prvo i drugo čitanje, dakle u redovitu proceduru, da se o njemu mora i socijalno vijeće dakle i sve udruge i svi korisnici, predstavnici korisnika izjasniti pa da onda napravimo jedno cjelovito i dugoročnije rješenje jer ovaj je zakon koji spada u kategoriju zakona koji bi se trebali u Hrvatskom saboru donositi konsenzusom i ne bi trebao biti podložan promjenama nakon promjene svake političke strukture u Hrvatskom saboru, odnosno u vlasti. Ovo bi trebao biti zakon za dugo, dugo vremena, a to može biti samo ako mu se udare čvrsti temelji. Naravno i ovaj zakon koji ćemo vjerujem danas usvojiti ima i svi smo svjesni nekih nedostataka i dalje će ih imati, ali se to mora riješiti u pripremi novog ili izmjena i dopuna ovog zakona. Ono što sam osobno primijetio je da imamo 80 centara za socijalnu skrb i 25 podružnica u Hrvatskoj, da svaka ima praktički svaki centar ima svoje upravno vijeće, da ima pet članova, da ne možete tražiti odgovornost od članova ako im ne bar ne nadoknadite putne troškove ili date neku naknadu za njihov rad i njihovu brigu. Pa je čisto jedno moje pitanje da li baš svi centri za socijalni rad moraju imati upravno vijeće od 5 članova ili bi to moglo proći i sa 3 člana? Čisto da se racionaliziraju troškovi upravljanja. Isto tako imamo jednu nelogičnost koja i dalje ostaje da ravnatelje obiteljskog centra imenuje ministar, a da Upravno vijeće imenuje ravnatelja Centra za socijalnu skrb što nam djeluje malo nelogično, ali znamo da je težnja da se inkorporira da se obiteljski centar inkorporira u buduće centre za socijalnu skrb i jasna nam je namjera. Mi smo dali svoj obol donošenju ovog zakona, pokazali smo jedan trud da smo to lijepo sve iščitali i da smo pripremili 8 amandmana. Većina njih je nomotehničke naravi i mislim da popravlja izričaj, a ima i jedno dva amandmana sadržajne naravi i ja se toplo nadam da će predlagač ove naše amandmane prihvatiti. I za kraj da kažem klub Hrvatske stranke umirovljenika podržat će donošenje Zakona o socijalnoj skrbi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Da li želite ispred predlagatelja? … [[Upadica se ne razumije.]] Završno, da. … [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite. Pomoćnik ministrice, zamjenik ministrice pardon, Darko Ledinski. Izvolite gospodine Ledinski.
Evo dakle na taj dio se neću posebno osvrtati, kada je riječ o funkciji, jer evo nasreću dolazim iz struke. Žao mi je što neki od saborskih zastupnika i zastupnica koji su izrazili veliku želju i postavili niz pitanja evo nisam u situaciji da im možda konkretno odgovorim kada je riječ i o sustavu pomoći u kući itd., ali nadam se da će biti prilike. Jer obično kada ljudi pokažu interes i pitanje onda evo bilo bi mi silno drago da sam mogao odgovoriti, ali ću preskočiti onda taj dio jer nema smisla odgovarati onima koji nisu prisutni. Ali ono što svakako želim reći želim zahvaliti u ime ministarstva, novog Ministarstva socijalne politike mladih i često ćemo to ponavljati, ponosni na to da smo svi zajedno stvorili uvjete da postoji ministarstvo gdje socijalna politika je na jednom mjestu gdje nikome nismo dodatak, privjesak ili višak nego upravo Vlada Republike Hrvatske pokazuje i na taj način vrlo jasno svoju odrednicu prema socijalno najosjetljivijim skupinama i prema općenito razvoju socijalnog sustava o kojem smo danas puno čuli i puno govorili i općenito prema kreiranju socijalne politike. Kada je riječ da o našem krovnom, temeljnom, najznačajnijem zakonu, Zakonu o socijalnoj skrbi, on sasvim sigurno nakon eto 2 mjeseca što smo ga zaista svakodnevno pripremali nije idealan. Neki od saborskih zastupnika i zastupnica govorili su da se radi o vatrogasnom zakonu. Mogli bismo ga i tako nazvati, da jer on gasi požar u sustavu socijale kod ljudi koje smo često danas spominjali socijalno najosjetljivijih skupina koje nemaju vremena čekati, nemojte se ljutiti prvo čitanje, drugo čitanje, treće čitanje. Trebalo im je pomoći već jučer. Ono što svakako želim reći da ovim Prijedlogom zakona niti jednu socijalnu kunu ne prebacujemo na jedinice lokalne i regionalne uprave i samouprave, dakle ovim Prijedlogom zakona ne stvaramo niti jednu dodatnu obavezu. Ali kako i ovaj Prijedlog zakona prati proračun koji je donesen mi ga zapravo na neki način usuglašavamo i još ću jednom ponoviti, ovim zakonom konačno, ovaj zakon je korak unaprijed, nikako korak unatrag jer ovim Zakonom konačno osiguravamo uvjete da u ovoj godini imamo zbirku podataka o našim korisnicima i potencijalnim korisnicima, da to ne traje niti 5 godina a još manje da košta 40 milijuna kuna. DA ove godine na osnovu upravo toga i suradnje sa svim partnerima u izradi da novog Zakona, kojeg ćemo početi izrađivati onog trenutka kada bude izglasan ovaj Zakon, ja se nadam sutra ujutro. I dati dovoljno prilike i vremena svima zainteresiranima da u njemu aktivno sudjeluju upravo s namjerom kao što je rekao gospodin zastupnik Hrelja da to bude Zakon iznad politike, ove Vlade ili one, nego zakon struke, odnosno zakon socijalno najugroženijih skupina. On će se pojaviti pred Saborom ja ne znam kada. Onog časa kada budemo spremni da nakon svih primjedaba, nakon razgovora sa svima onima koji o tome imaju nešto reći, dođemo pred saborske zastupnice i zastupnike sa onim tekstom kojeg želimo gotovo nazvati idealnim na način kao što ste vi o tome govorili. Evo takvom zakonu govorim. Ono zašto smo morali donijeti ovaj reći ćemo vatrogasni zakon je da bismo konačno nakon dugo godina zaustavljene decentralizacije i nakon deinstitucionalizacije za koju se svi zalažu, a u ovom trenutku smo morali van snage staviti neke odluke aktualnog zakona kako nam sustav udomiteljstva koji se u Hrvatskoj 50 godina sjajno razvija i koji je i dio samozapošljavanja, ne bi došao u pitanje jer bi nam ovim Zakonom koji je na snazi i taj sustav došao u pitanje. Ovim zakonom za koji se nadam da danas više neće važiti a da će važiti novi Zakon, ovim zakonom imali smo problem kako ćemo zbrinuti djecu od 0 do 7 godina ili reći ću do 7 godina. Dakle najranjiviju skupinu socijalno osjetljivih ljudi, jer Zakonom koji je danas na snazi izuzetno je teško i dugotrajno i komplicirano ugroženo dijete smjestiti u ustanovu, a pri tome svi dobro znamo da nemamo dovoljan broj specijaliziranih udomitelja i obiteljskog smještaja. I da ne bilo zabune, da djetetu je uvijek mjesto u njegovoj matičnoj obitelji. Kada je sve u redu. Ako je dijete ugroženo ima prednost pred obitelji jer je potpuno bespomoćno tada mu je mjesto da u nečemu što je najbliže vlastitoj obitelji, specijalizirana udomiteljska obitelj. Ali ako nemate takvih obitelji, ako dijete ne može funkcionirati u svojoj obitelji a ako zakonom o kojem govorimo da i zbog toga ne valja, ne možete brzo zaštititi dijete, smjestiti ga privremeno u ustanovu dok mu ne nađete najkvalitetniji smještaj onda da ima razloga za hitnost u promjeni takvih Zakona, ako ništa drugo onda zbog toga. Evo, ima vjerojatno neke simbolike, ima tu još dosta tema ali ono što svakako treba naglasiti da Prijedlogom zakona koji se nalazi pred vama ni jedno socijalno pravo nije smanjeno i to je bio jedan od osnovnih uvjeta koji smo sebi postavili ne smijemo smanjivati ni jedno socijalno pravo. Sve ono o čemu smo imali prilike pažljivo slušati, svakako će biti inspiracija koja će nam trebati već sutra ujutro da počnemo raditi na svemu ovome što sam rekao a vjerojatno ima neke simbolike u današnjem datumu, dakle međunarodnom danu žena, danu kada će vjerujem biti donesen novi Zakon o socijalnoj skrbi jer upravo iz ženske populacije često dolaze najugroženije skupine ljudi. Upravo u ženskoj populaciji se treba najpromptnije i najhitnije reagirati i osigurati adekvatnu zaštitu pa onda uz ove crvene ruže upravo toj posebno izloženoj populaciji vjerujem da je najbolje pokloniti jedan Zakon i uvjete koji će to tim ljudima koji su često izloženi opasnostima i rizicima omogućiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nije bilo ispravaka. Rasprava o tekstu Zakona je završena, glasovanje će biti u 15 sati, a do tada određujem pauzu.
Sad prelazimo na izjašnjavanje o konačnom prijedlogu zakona o socijalnoj skrbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 50. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HSU-a, pa bih molio da se predstavnik predlagatelja gospodin Darko Ledinski, zamjenik ministrice socijalne politike i mladih izjasni o amandmanima da li prihvaća. Idemo najprije sa Odborom za zakonodavstvo.
Hvala gospodine predsjedniče. Predlagatelj prihvaća amandmane Odbora za zakonodavstvo u cijelosti.
Hvala. Amandmane Kluba zastupnika HSU-a.
Kada je riječ o amandmanima Kluba zastupnika HSU-a predlagatelj prihvaća redom sve amandmane osim posljednjeg amandmana na članak 117.
Hvala lijepa. Izvolite se izjasniti nakon izjašnjenja predlagatelja podnositelja amandmana. Gospođa Višnja Fortuna, zastupnice izvolite.
Dakle, ja bih se izjasnila vezano uz amandman na članak 117. Ja sam uvjerena da je ovdje shvaćena dobra namjera i nadam se da ćemo u predstojećem periodu imati puno više prilike o tome i raspraviti. I zbog svega toga mi odustajemo od amandmana.
Hvala lijepa. Dakle, sada je situacija jasna i možemo ići na izjašnjavanje o zakonu, odnosno o amandmanima koji su prihvaćeni a postali su sastavni dio prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. I dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 glasova za, 31 protiv i 3 suzdržana donesen Zakon o socijalnoj skrbi u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Ako imate primjedbi na, da to ćete riješiti kasnije sa tehničkom službom. Da. Hvala lijepa. Sada prelazimo na raspravu o idućoj točci dnevnog reda. Imamo točku koja se zove - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o izvlaštenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 48 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli 4 odbora, za zakonodavstvo, za pravosuđe, za Ustav, Poslovnik i politički sustav i prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Gospođa Sandra Artuković-Kunšt, zamjenica ministra pravosuđa.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici predlažemo izmjene i dopune Zakona o izvlaštenjima i to izmjene i dopune koje se odnose na odredbe Zakona o izvlaštenju koje su dodane izmjenama i dopunama iz 2001. godine. Naime, ove odredbe na koje se prijedlog odnosi unesene su u Zakon o izvlaštenju kao prijelazno rješenje da bi se osigurala odgovarajuća sudska zaštita temeljnih prava na koje obvezuje Europska konvencija o zaštiti ljudskih prava i sloboda. Naime, pravo vlasništva u koje zadire izvlaštenje je temeljno ljudsko pravo u odnosu na koje smo bili dužni osigurati kontradiktornu raspravu pred zakonom ustanovljenim nepristranim sudovima, onako kako nas obvezuje članak 6. Europske konvencije. Budući da nismo imali odgovarajuće rješenje prijelaznim odredbama dalo je da se o pitanjima izvlaštenja sudskom sporu rješava pred županijskim sudovima. Budući da su Zakonom o izmjenama i dopunama zakona o sudovima ustanovljeni upravni sudovi kao sudovi nadležni za odlučivanje o tužbama pojedinačnih odluka javno pravnih tijela i budući da su upravni sudovi počeli sa radom 1. siječnja 2012. godine, predlažemo da se i ovi upravni postupci daju u nadležnost upravnim sudovima odnosno da se Zakon o izvlaštenjima izmijeni na način da se brišu ove prijelazne odredbe koje su uređivale nadležnost županijskih sudova. U smislu odredili smo i prijelaznu odredbu po kojoj bi županijski sudovi zaprimljene predmete koje se odnose na izvlaštenja a nisu pravomoćno okončani proslijedili nadležnim upravnim sudovima i dovršili ih po odredbama odgovarajućih zakona ovo što smo, ova izmjena neće zahtijevati nikakve posebne financijske troškove jer kao što sam rekla upravni sudovi su već počeli sa radom, a prijedlog za donošenje Zakona po hitnom postupku temeljimo na činjenici da smo sada u istoj situaciji da o istoj vrsti postupaka rješavaju sudovi različite vrste što je nedopustivo i radi pravne sigurnosti i radi poštivanja svih postupovnih odredaba smatramo nužnim ovu materiju hitno urediti. Evo to je to.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik potpredsjednik Hrvatskog sabora gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. naime, radi se o Zakonu koji uređuje zaštitu ljudskih prava koji proizlaze iz vlasništva. U Hrvatskom pravnom sustavu logično je postavljeno da je vlasništvo temelj evo da samo pokušam to na nekoliko članaka iz Ustava potvrditi. Naime članak 29. Ustava stavak 1. govori da svatko ima pravo na zakonom ustanovljeni nezavisan i nepristran sud i u razumnom roku zaštititi svoja temeljna prava. U članku 48. ustava jamči se pravo vlasništva a vlasništvo obvezuje vlasnika. U članku 50. ustava zakonom je moguće i pazite sada, u interesu Republike Hrvatske ograničiti, dakle samo su dva razloga za ograničenje prava vlasništva to je interes Republike Hrvatske i sigurnost Republike Hrvatske. Ograničiti pravo vlasništva uz naknadu. I četvrti članak Ustava je članak 52. koji utvrđuje da su zemlje, šume i druga bogatstva od posebnog interesa za Republiku Hrvatsku i imaju osobitu zaštitu Republike Hrvatske. DA bismo zaštitili vlasništvo u periodu prijelaza dok nismo izgradili pravni sustav, odnosno izgradili sudski sustav, dok nismo ustrojili upravne sudove u Republici Hrvatske, nadležnost nad zaštitom vlasništva povjerili smo zakonom županijskim sudovima. Pošto je Zakon o upravnim sudovima odnosno zakon o sudovima ustrojio upravne sudove bilo je potrebno u skladu s time mijenjati ovaj Zakon o izvlaštenju i nadležnost nad zaštitom pred nezavisnim tijelom povjeriti upravnim sudovima. Tako će upravni sudovi u Republici Hrvatskoj odlučivati o izvlaštenju o nakon provedenog upravnog postupka, ovdje se kaže nakon drugostupanjskog rješenja upravnog. Dakle, prijelaznim i završnim odredbama se utvrđuje da će dosadašnji predmeti i sporovi koji se vode na županijskom sudu biti prenešeni bez odgađanja ustupljeni novoustrojenim upravnim sudovima kako bi oni nastavili postupak po Zakonu o upravnim sporovima. Naravno ovdje bi bilo zanimljivo čuti kakva je stvarna situacija sa predmetima, izvlaštenja i koliko ima već sada sporova pred županijskim sudom. Ja mislim da to nije baš lagan postupak i da će ako je točna moja situacija da sada već ima oko 700 sporova, uz ostale upravne sporove na naša četiri suda to biti veliki teret a možda i kočnica, zato bi trebalo vrlo brzo dobiti izvještaj kako se stvari odvijaju. Jer je i u ovom Zakonu predviđeno da će se odlučivati na temelju usmene i neposredne javne rasprave i još sam čini mi se zapazio da se radi o vijeću a ne o sucu pojedincu to je daljnji teret u rješavanju ovih pitanja. Međutim, treba pohvaliti da se radi o izgradnji pravnog sustava logičnog u skladu s načelima demokratskog svijeta, zaštita je osigurana i ovaj Zakon treba poduprijeti i očekivati što bržu njegovu realizaciju u stvarnom životu i dobar uspjeh upravnih sudova. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Dok citiram ovaj dio ovo obrazloženje kažem navedena nadležnošću županijskih sudova po odredbama glave 5a zakona o izvlaštenju u suprotnosti je sa ustanovljenom nadležnošću upravnih sudova po zakonu o sudovima i Zakonu o upravnim sporovima u cilju jasnog razgraničenja itd. nadležnosti ustanovljenih sudova i odgovarajuće primjene važećih zakonskih postupovnih odredba ukazuje se potreba izmjene ove odredbe zakona što je apsolutno logično. I u tom dijelu sigurno je da zakon treba pozdraviti. No kada govorimo već o tom izvlaštenju znači do devedesete smo imali kako smo to nazivali eksproprijaciju, jasno je uvijek je bila potreba da se za neku cestu za neki vodovod za neku školu izvlasti dio od nečije nekretnine. Uvijek je to zahtijevao neki opći neki javni interes neki viši interes. Jasno taj netko tko je posjedovao tu nekretninu trebao je biti pošteno obeštećen. Međutim u pravilu tome nije bilo tako. Nije tako bilo do devedesete, pitanje da li je bilo i nakon devedesete. U čitavom nizu slučajeva barem po Istri tamo gdje je ta POternega seljaci Vrhunštine zasigurno nisu dobili zadovoljštinu, a pitanje je da li će i neki sutrašnji slučajevi npr. ono što imamo prilike pratiti kroz medije, slučaj Omble također biti pošteno obeštećen. Znači izvlaštenje kada je ono u javnom interesu apsolutno da ali izvođač, investitor, lokalna samouprava, država, netko treći posve je relevantno tog nekog trebala bi pošteno obeštetiti. Ako se to ne dogodi onda se sve to na neki način pretvara u otimačinu. Otimačina kada se ekspropriiralo dešavala se do devedesete ali se tada barem gradilo neke tvornice, neke stanove, podizalo se gradove. Gradili su se neki energetski sustavi, hoteli ali priznajmo vlasnici zemlje su uvijek u pravilu biti na gubitku. Danas "nažalost" niti se izvlašćuje niti se "ekspropriira" da budem ciničan ali se ništa u ovoj zemlji ne gradi. Želim vjerovati da ćemo postaviti jedan učinkoviti sustav i da ćemo naprosto pokrenuti te javne investicije i da ćemo kroz tu jednu formu iza sebe ostaviti neku novu vrijednost. Ono što međutim želim posebno naglasiti da u svim tim slučajevima treba uvijek vrednovati da se izrazim minuli rad generacija koje su stjecale tu zemlju koji su se za tu zemlju morali ne znam čega sve ne odricati. Znači jesam apsolutno za izvlaštenje tamo gdje je taj javni interes utvrđen ali neka se u svakom takvom slučaju vlasnika zemlje i plati, jednom riječju obešteti. Ako je netko s druge strane kroz tu zemlju došao recimo kroz pretvorbu onda može i bez svega ostati. Ako je netko kupovao zemlju kao što je to bio slučaj od poljoprivrednika kada su kupovali sada u zadnje vrijeme državnu zemlju za 1,3 jednu 078 08 kuna itd. a preko te zemlje treba preći neka voda, neka cesta neka struja neka mu se jasno plate nasadi neka mu se da neka druga zemlja, ali ne nemojmo dozvoliti da ti pojedinci ucjenjuju. Ne znam da li je to moguće sada revalvirati vjerojatno nije, ali bi o tome isto tako trebalo voditi računa. Onaj tko je u procesu nacionalizacije izgubio imovinu kao što kaže predsjednik Josipović nedavno u Jeruzalemu neka mu se njegovo vrati. Jasno ovo nije predmet ovoga zakona ali ovo je na neki način pozicija Ustavnog suda da nema razlike između domaćih građana odnosno stranaca. Znači svugdje gdje se utvrde neki opći interes za neku cestu za neku školu za neku prugu za neki vodovod, trafostanicu nije bitno nitko nema pravo jasno tome se suprostavljavati razumljivo da ima pravo staviti prigovor itd, ali koliko god da se danas neki pojedinci jagme da im se nešto urbanizira kako bi onda nakon toga mogli prodati u pravilu s druge strane ljudi ne žele posebne terete na svojim nekretninama znači opteretiti ih vodovodnim strujnim ili ne znam kakvim instalacijama. To je apsolutno logično zato jer nitko u svoju kuću ne želi neku blatnu industriju u svom gradu ne želi slušati zvuk neke turbine ili huk neke tribine ne mislim na one navijačke tribine ono bi pogotovo trebalo regulirati, mislio sam na one turbine za struju itd. Međutim svima je jasno da bez cesta bez industrije da bez trafostanica, vodosprema industrija itd. jednostavno nema opstanka ovoj naciji nema napretka. I stoga apsolutno da Zakonu o izvlaštenju. Ali još jedanput time želim završiti onome kome se "izvlašćuje" dio nekretnine ili tu nekretninu opterećuje nekim teretom tog nekoga treba i dolično obeštetiti.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra sa suradnicima, kolegice i kolege. Klub HDZ-a podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o izvlaštenju iz razlog a jer se radi zapravo o usklađenju zakona paralelnih zakona što je nužno radi pravilnog funkcioniranja cijelog pravnog sustava. Naime, o čemu se radi? Dosadašnjim odredbama Zakona o izvlaštenju u upravnom postupku se donosilo prvostupanjsko i drugostupanjsko rješenje, ustavna zaštita protiv drugostupanjskog rješenja je bila određena pred županijskom sudom kao obligatorna obzirom zbog složenosti i važnosti ovog upravnog predmeta kao obligatorna sudska zaštita. Obzirom da smo donijeli i novi Zakon o upravnom postupku ali i novi Zakon o upravnim sporovima i Zakon o sudovima kojima su ustrojeni upravni sudovi ne upravno sudovanje ne više kroz jedinstveni Upravni sud RH već u dva stupnja sudovanja ali i osnivanje 4 upravna suda prvostupanjska upravna suda i Upravnim sudom RH kao drugostupanjskim upravnim sudom a prije svega radi obveze osiguravanja toga sudovanja uz … [[Govornica se ne razumije.]] jurisdikcije i radi omogućavanja kontradiktornosti u upravnom sudovanju. Stoga je ovaj prijedlog izmjena i dopuna logičan nastavak nakon odrađivanja ustrojstva, djelokruga i načina rada upravnih sudova. Radi se o vrlo maloj izmjeni i još jedna izmjena. Dakle, usklađenje sa propisima iz područja graditeljstva, odnosno Zakona o građenju koje također smatramo da treba uskladiti. Dakle, ovim izmjenama i dopunom predlaže se da se kao potreban dokument više ne, da nije obveza prilaganja izvoda iz detaljnog plana uređenja iz razloga što se takva prostorno-planska dokumentacija više ne izrađuje već ostaje obveza prilaganja pravomoćne lokacijske dozvole. I u dosadašnjem zakonu stoji pravomoćna lokacijska dozvola. Obzirom na to koliko smo svi, koliko svi podržavamo brzine investicija i nastojimo skraćivati taj rok tu samo imam jednu laganu dvojbu. Lokacijska dozvola jest upravni akt. U upravnom postupku akti uglavnom postaju izvršni danom konačnosti. Dakle, drugostupanjskih rješenja. Pravomoćnost znači završetak postupka pred Upravnim sudom, obzirom da znamo koliko ti postupci traju. Pitanje je koji je to rok potreban da bi se došlo do pravomoćne lokacijske dozvole u slučaju pokretanja upravnog spora. Ali sa stanovišta sigurnosti i zaštite prava građana naravno da bi ovo bilo ispravnije samo je pitanje ravnoteže između dužine trajanja u praksi i onda mogućnosti kretanja u investiciju. Evo ovo je samo za razmisliti. U drugom članku se naravno zamjenjuje nadležnost za sudsku zaštitu sa županijskih sudova na mjesno nadležni Upravni sud. I utvrđuje se da su postupci izvlaštenja hitni što je bilo i u dosadašnjem zakonu. Evo, sve su ovo izmjene koje valja podržati. Ali naravno uz neke rekla bih popravke ovog zakonskog teksta kao što su onaj amandman Odbora za zakonodavstvo koji, ako sam dobro shvatila će predlagatelj prihvatiti. Dakle, u članku 4. u prijelaznim odredbama koje reguliraju šta sa predmetima koji su već pred županijskim sudovima koji jasno i nedvojbeno određuju da će se, da će županijski sudovi bez odgađanja, a u praksi se to već zna da će biti odmah, a i nema bojazni da županijski sudovi neće jedva dočekati da se riješe tih predmeta i da ih predaju upravnim sudovima. Dakle, da će ih bez odlaganja ustupiti nadležnim Upravnim sudovima. I još jedna dvojba koja se stavkom drugim jasno je stipulirano. Dakle, neće biti dvojbe da ti sudovi su onda dužni dovršiti te postupke prema odredbama novoga Zakona o upravnim sporovima i da će, da se sudovi obvezuju da će odlučivati na temelju usmene, neposredne i javne rasprave. Dakle, nalaže im se ovim Zakonom da provedu raspravu po načelu kontradiktornosti. Ono, mislim da su predani i još neki amandmani koji u sebi sadrže one primjedbe koje smo izrekli na Odboru za pravosuđe, a to je u članku drugom kojim se mijenja članak 21a. stavak drugi koji sada glasi da sudska zaštita u postupku izvlaštenja osigurava se pred mjesno nadležnim sudovima. Tu treba zamijenit ovu množinu sa jedninom, dakle sa mjesno nadležnim Upravnim sudom, da ne bi izazivalo dvojbu da je moguće da istovremeno bi bila možda nadležna neka dva upravna suda. Ovim amandmanom će se ta dvojba riješiti, a jednako tako odredba ovog članka koja se dopunjuje i dodaje se novi stavak treći koji glasi: "Postupci izvlaštenja pred mjesno nadležnim upravnim sudovima su hitni." Naime, na upit predlagatelju da li je namjera predlagatelja bila da utvrdi hitnim postupke izvlaštenja samo pred sudovima ili da utvrdi hitnim kao što je to u dosadašnjem zakonu stipulirano da su ti postupci hitni u svakoj fazi svojoj, pa i u onoj upravnoj fazi, u fazi upravnog postupka. Volja je predlagatelja da oni u cijelom tijeku postupka i upravnom i sudskom budu hitni, pa onda to valja tako i stipulirati u zakonu. I stoga evo, ja ću predložiti jedan amandman u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice, dakle da se ovdje riječi "pred mjesno nadležnim upravnim sudovima" brišu i da ostaje dakle odredba da su postupci izvlaštenja hitni u svakom svom, u cijelom postupku i upravnom i sudskom. Evo iz razloga što je ovo zapravo usklađenje sa već postojećim i donijetim zakonom i da se evo sada u punoj mjeri osigurava, dakle jer se radi o jednom zaista osjetljivom pitanju izvlaštenja. Dakle, oduzimanja prava vlasništva koji je utvrđeno kao ustavna kategorija. I da zaista građanin mora imati punu zaštitu i u upravnom postupku, a jednako tako i punu sudsku zaštitu i u dva stupnja i kroz punu, kroz kontradiktornost u sudskom postupku. Mi ćemo ovaj zakon podržati. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata zastupnik gospodin Petar Baranović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani izvjestitelji, kolegice i kolege. Ovo je jedan posve logičan materijal. I iz tog razloga postoji i konsenzus između dosadašnjim izvjestiteljima oko toga da li podržati ili ne ovaj prijedlog zakona. On je zapravo direktna posljedica stupanja na snagu novog Zakona o upravnom postupku i Zakona o upravnim sudovima. Dosadašnja praksa sa izvlaštenjem je praksa koja je te predmete davala pod jurisdikciju županijskih sudova kao sudova s punom jurisdikcijom koji mogu osigurati kontradiktornu raspravu javnost u postupku, a sve zbog naravno preuzetih obveza koje proizlaze iz Konvencije o ljudskim pravima i temeljnim ljudskim slobodama, članak 6. – Pravo na pravično suđenje. Međutim, naravno isto tako znamo da i kad su u pitanju izvlaštenja postoje uglavnom loša iskustva koja se odnose na probleme postizanja urbane komasacije kao temeljnog pretpostavka za realizaciju određenih projekata od javnog interesa, interesa RH. Isto tako znamo da se pojedini predmeti godinama povlače kroz sudove u RH. Stupanjem na snagu ovih novih zakona 1. siječnja 2012. godine došli smo u pravnu situaciju da se pojavljuje mogućnost paralelnog postupanja na županijskim sudovima i na upravnim sudovima što je neprihvatljivo jer ne osigurava pravnu sigurnost. Iz tog razloga je nužno potrebno bilo donijeti ovaj Zakon o izmjenama i dopunama zakona kojim se svi predmeti izvlaštenja stavljaju pod sustav upravnih sudova kao sudova koji sad temeljem ovih novodonesenih zakona, zakona koji su stupili na snagu imaju punu jurisdikciju i osiguravaju dakle pravno postupanje koje je u skladu sa Konvencijama o ljudskim pravima i temeljnim ljudskim slobodama, člankom 6. i principom pravičnog suđenja. Iz tih razloga Hrvatska narodna stranka će podržati donošenje ovog zakona. Smatramo ga iskorakom u izgradnji pravnog sustava RH, iskorakom kada je u pitanju izvlaštenje kao vrlo bitan mehanizam u funkcioniranju pravne države, a isto tako mišljenja smo da će se predlagatelji zakona i Hrvatski sabor kao dom u kojem se zakoni donose i dalje morati potruditi u izgradnji pravnog sustava pa i kad je u pitanju mehanizam izvlaštenja radi njegove bolje provedbe. I ono što je dobro i zbog čega ćemo podržati ovaj zakon naravno to je i to što je propisana hitnost postupka jer su iskustva u tom kontekstu dosada kod nas bila prilično loša. Eto, Hrvatska narodna stranka će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik gospodin Zoran Vinković. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, zamjenici ministra, dame i gospodo zastupnici. Odmah na početku ću reći da će klub HDSSB-a podržati ovaj zakon, ali ne na način da pričamo u hvalospjevima o ovom zakonu ili dosadašnjoj praksi koja je bila vezana za dosadašnji Zakon o izvlaštenju. Isto tako i za samu praksu koja je važila za samo izvlaštenje jer smatramo da ima niz propusta i niz nelogičnosti koji su dosada bili u samoj praksi i u predmetima samog izvlaštenja. Ovdje doista bitna stvar koja se mijenja da se ukida nadležnost Županijskog suda i da cjelokupni postupak prelazi na Upravni sud, ali ono što želimo posebno istaknuti je da je ovdje bitna sama hitnost postupka koja dosada u određenim predmetima nije bila primjerena nego i bez obzira na ogroman interes RH i bez obzira na to što su svi vlasnici kao građani RH trebali biti zaštićeni u cjelokupnom postupku dosada je i ovdje na djelu bila određena hitrokracija, osim u određenim iznimkama, a to je bilo vezano uz Zakon o golfu uz koji je bio vezan i niz, ne želim reći da golf igrališta nisu potrebna Hrvatskoj, ali upravo uz taj zakon je bilo vezano i niz propusta i niz ja bih rekao i kriminalnih radnji. Isto tako se po hitnom postupku rješavala i to pred izbore početak određenih dionica na gradnji Koridora VC, posebno oko Đakova gdje su Hrvatske autoceste u roku od 7 dana izvlastili jednu tvrtku evo na području grada Đakova gdje do dan danas nije riješen upravni spor koji traje i gdje da li zakinuta osoba i zakinuti vlasnik tog zemljišta nije još uvijek u mogućnosti naplatiti ono što je čak i pogodbom i nagodbom sa Hrvatskim autocestama dobivao jer taj postupak nije završen. Kažem prije svega je bitna hitnost postupka i ono što ovim zakonom nije definirano i mogućnost isključenja jer ovdje se ne radi o onome što su radili komunisti tamo iza 2. svjetskog rata kada su u trojkama čistili slavonske tavane, ukoliko netko nije želio ući u određene zadruge, ovdje se radi prije svega o interesu RH i posebno začuđuje što evo predlagača niti u ovom zakonu ne smatra RH, smatra je odnosno samo u ovom užem smislu države i bitan je samo interes RH dok ponovno evo ovim izmjenama zakona nije stavljen interes lokalne samouprave, isto tako ni regionalne samouprave koji interesi uopće nisu stavljeni u zakon. I vrlo je teško dokazati da neka cesta, neki objekt značajan za povećanje standarda života građana u jedinicama lokalne samouprave ili u regionalnoj samoupravi teško je dokazati da je on ujedno i od većeg interesa za RH. Tako je danas, morate biti svjesni, vrlo teško izgraditi određene nove županijske ceste, nove lokalne ceste jer jednostavno vlasnici tog zemljišta ponukani onim što se dešavalo posebno oko Dugobaba u Dalmaciji prilikom otkupa zemljišta i u nekim dijelovima u Slavoniji kada su plaćane enormne cijene za zemljište dok je većina građana dobivala minimalne cijene zemljište kada je građen koridor VC traže enormne iznose za nekoliko desetaka kvadrata koje ionako ne koriste. Dakle, tražimo da se u Zakon ugradi i interes lokalne i regionalne samouprave, kako upravo lokalna i regionalna samouprava ne bi morala dokazivati da je jedna županijska cesta koja povezuje dvije općine i dva sela i od interesa za Republiku Hrvatsku jer taj postupak je izuzetno dug i vrlo teško je probiti bez obzira što se vlast promijenila probiti odnos koji vlada u Hrvatskoj 20 godina da je vrlo teško kada netko postane ministar doći do samog ministra, jer vrlo brzo gubi interes ne samo za sredinu iz koje je potekao nego gubi interes za probleme lokalne i regionalne samouprave. Dakle to je prva i najvažnija zamjerka koje je vezana za ove izmjene i dopune Zakona. Druga stvar što definitivno u Zakon treba ugraditi kako bi se upravo spriječila i mogućnost korupcije, mogućnost kriminala, ali isto tako kako bi se zaštitila i Republika Hrvatska ali dosadašnji vlasnik da upravo treba odrediti tijelo koje procjenjuje vrijednost određene nekretnine, vrijednost određenog zemljišta koja je bitna za Republiku Hrvatsku. Prije je to radila porezna uprava, danas to rade ovlašteni sudski procjenitelji ali mislim da Vlada Republike Hrvatske treba odrediti nadležna tijela koja će vršiti procjenu određenih nekretnina i dati još tržišnu vrijednost kako oni koji ulaze u eventualnu i moguću nagodbu ne bi za nekoliko mjeseci ili nekoliko godina završili ovaj pod paskom USKOK-a, Državnog odvjetništva, na kraju krajeva i u Remetincu ako u njemu još ima dovoljno mjesta. Sljedeći problem a možda i najvažniji problem je upravo hitrokracija koja nije nikada zaživjela i godinama se vuku sporovi ne samo na županijskim, nego vjerojatno će se vući na upravnim sudovima ukoliko doista ne saživi brzina tog postupka i hitnost samog postupka. Ono što je možda bitno ovdje spomenuti da su određenim zakonima koji nisu imali u prošlom sazivu, koji nisu imali obzirom da se radi o organskim zakonima, koji nisu imali kvalificiranu većinu da su izmijenjena i određena sjedišta sudova i da su mnogi posebno općinski sudovi izgubili ne samo svoje sjedište nego i mogućnost upravo ovakvih predmeta, obzirom da evo na primjer općinski sud u Đakovu jedan veliki dio suda odnosno svi kazneni predmeti prebačeni su u daleko manji sud koji ni nema adekvatan prostor, a obzirom da je imao izuzetan manjak predmeta dakle kazneni postupci se sada vode u Našicama, iako od Đakova do Našica vozi samo jedan autobus i to samo jednom dnevno što povećava i ogromne troškove samim građanima. Isto tako i nadležno državno odvjetništvo je prebačeno iz Đakova i ima sada sjedište u Našicama. Evo, obzirom da je to stvar ovog pravosuđa tražimo također da se u hitnu proceduru stavi ponovno izmjena Zakona o sjedištima sudova, jer ono je doista bio skandal nad skandalima i nije prošao samo Đakovački sud na takav način nego i niz drugih sudova u Republici Hrvatskoj. Sljedeći problem koji je direktno vezan za ovaj Zakon o izvlaštenju a nije definiran zakonom to je upravo vlasništvo Republike Hrvatske koja se također ponaša kao pojedini vlasnici određenih nekretnina koji se nalaze na putu eventualno sada na autocesti za Dubrovnik ili od Osijeka prema Mađarskoj granici, ili tamo od Sredanaca do Save, to je upravo Republika Hrvatska koja u svom vlasništvu ima ogromne površine zemlje koje su u prostornim planovima i generalnim urbanističkim ali prije svega prostornim planovima ušli u građevinske zone jedinica lokalne samouprave i bez obzira na niz zahtjeva radi se dakle o mogućnosti proširenja industrijskih zona, rekreacijskih sadržaja, koridora za prometnu infrastrukturu i bez obzira na niz zahtjeva pa i ovoj Vladi koji su upućeni upravo za izvlaštenje same Republike Hrvatske i prebacivanje tog zemljišta u vlasništvo jedinica lokalne samouprave, do dan danas nije napravljen niti jedan odgovor, nadam se da to neće biti tako osim onog sporadičnog slikanja bivše predsjednice Vlade pred same izbore kada je određenim jedinicama lokalne samouprave darivala određene nekretnine, pod vrlo različitim uvjetima, tako da je grad Đakovo dobio bivšu upravnu zgradu PIK-a Đakovo popularnu Mimozu koje se treba odreći u korist države gotovo 30 milijuna kuna, a zgrada je potpuno devastirana jer od 2000. vlasnik te nekretnine Republika Hrvatska. Ja jednostavno kao gradonačelnik tog grada mogu kazati Vladi hvala lijepo na takvom poklonu ali pod takvim uvjetima taj poklon ne možemo prihvatiti. Na žalost ni ova vlada ne pokazuje nikakav sluh da se taj problem riješi, a ima nedostatak prostora a to je pokazao i slučaj svih ovih izvješća državne revizije gdje su se ministarstva ponašala kao pijani krčmari pa su živjeli u iznajmljenim prostorima po znatno visokim cijenama gdje su se vjerojatno mogla napraviti tri nova Markova trga i tri nova sjedišta Vlade. Dakle, ono što tražimo kao Klub HDSSB-a da obzirom da su ovo izmjene i dopune Zakona da samo ministarstvo pravosuđa shvati sve ovo što sam rekao i da ugradi u nove izmjene i dopune zakona ili u novi zakon jer ni RH se ne ponaša sukladno standardu dobrog gospodara ali isto tako koči evo u ovom slučaju razvoj jedinica lokalne i regionalne samouprave. i ono što posebno tražimo dakle hitnost ovoga postupka jer niti građani niti RH ali isto ni jedinice lokalne i regionalne samouprave koje moraju biti ugrađeni u zakon jer i one imaju interes od općeg društvenog interesa ne samo RH moraju biti ugrađene u ovo. I to je tijelo koje je vezano za procjenu vrijednosti nekretnine koja mora biti tržišna jer svaki vlasnik ima pravo na naknadu koja ne može biti kao ona naknada koja je važila za vrijeme socijalizma ne samo kada su se čistili tavani i kada su rađeni u mnogim jedinicama lokalne samouprave novi stambeni blokovi gdje je praktično vlasnik koji je eventualno imao kod nas u Slavoniji 10 hektara zemlje koja mu je oduzeta radi te gradnje nije dobio naknadu koja je bila dovoljna da sam sebi kupi dakle ono što je nekad bilo njegovo jedno gradilište. Dakle, podržavam ovaj zakon ali tražimo da se s obzirom da su ovo isključivo samo izmjene da vrlo brzo ide jedna cjelokupna izmjena ovog zakona gdje će i u opći interes biti uključene jedinice lokalne i regionalne samouprave i na taj način će se postići decentralizacija ali koja u svakom slučaju treba pratiti i ona fiskalna. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo sa raspravom po klubovima. Krećemo sa pojedinačnom raspravom. Prva za raspravu se prijavila gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Nema je gubi pravo na raspravu. Sljedeća za raspravu se prijavila gospođa zastupnica Vesna Fabijančić-Križanić. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Zamjenice ministra. Evo donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ovlaštenju po hitnom postupku doista je nužno radi jasnog razgraničenja nadležnosti ustanovljenih sudova, jer je nadležnost županijskih sudova po odredbi glave 5a Zakona o izvlaštenju u suprotnosti sa ustanovljenom nadležnošću upravnih sudova po Zakonu o sudovima i Zakonu o upravnim sporovima. Po sada važećim odredbama županijski sudovi su nadležni u postupanju po tužbi protiv drugostupanjskih rješenja o izvlaštenju primjenom Zakona o upravnim sporovima. S obzirom da su upravni sudovi, sudovi pune jurisdikcije imaju pravo i dužnost kontradiktorno raspravljati te samostalno izvesti i ocijeniti dokaze pa su stoga ostvareni uvjeti za odgovarajuću pravnu zaštitu u postupanju po tužbama protiv drugostupanjskih rješenja o izvlaštenju. Ono što je vrlo važno je da se ovim izmjenama izbjegava da o istoj stvari sude dva suda, a kako bi se udovoljilo i članku 6. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda i omogućilo kontradiktorno raspravljanje te utvrđivanje i činjeničnog stanja u predmetima izvlaštenja odstupa se od načela da upravni sud rješava u nejavnoj sjednici već se regulira da upravni sud odluči na temelju usmene neposredne i javne rasprave u upravi stvari izvlaštenja što je zbog same složenosti problematike i zaštita vlasništva doista od interesa. Ono što je dobro je i da su postupci izvlaštenja hitne naravi, ta odredba hitnosti je izuzetno važna jer znamo iz prakse da su ti postupci vrlo dugotrajnog trajanja. Stoga zbog svega ovog naprijed što sam navela smatram da valja podržati ove izmjene i to doista po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeća za raspravu se prijavila zastupnica gospođa Đurđica Plančić. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na samom početku izlaganja reći ću da podržavam donošenje ovih izmjena i dopuna zakona jer se njima rješava nadležnost u sudskoj zaštiti u postupcima izvlaštenja koja se sada povjerava mjesnim nadležnim upravnim sudovima odnosno Visokom upravnom sudu RH umjesto županijskom sudu a za što sada imamo stvorene zakonske uvjete po Zakonu o sudovima i Zakonu o upravnim sporovima. Time se osigurava odgovarajuća pravna zaštita u postupanju po tužbama protiv drugostupanjskih rješenja o izvlaštenju pred upravnim sudovima. Donošenje ovih izmjena posebno je važno za predmete koje su u prijelaznom razdoblju rješavani pred sada nenadležnim županijskim sudom. Neću se dalje upuštati u obrazlaganje ovih izmjena već ću potaknuta vlastitim iskustvom kao iskustvom kolega čelnika jedinica lokalnih samouprava na otocima i obali iskoristiti prigodu i upozoriti na nužnu potrebu daljnjih izmjena ovog zakona kako bi se riješile dubioze u bespuću hrvatskog zakonodavstva i pravosuđa koje opterećuju pa čak dovode u pitanje mogućnost funkcioniranja nekoliko jedinica lokalnih samouprava na području Dalmacije. Kako nisam pravnik pokušat ću što jednostavnije i kraće obrazložiti vrlo složeni i težak problem i to s nešto drugačijeg stajališta. Smatra se naime da u pravnom sustavu RH definitivno napušteno društveno vlasništvo sa svim pravnim … ovog instituta. Prema Zakonu o eksproprijaciji ako je bio utvrđen opći društveni interes pravo vlasništva oduzimalo se vlasnicima u korist društvenog vlasništva. Eksproprirani vlasnik imao je pravo na pravičnu naknadu koja se određivala u posebnom upravnom postupku a plaćao je onaj tko je na nekretnini stekao pravo korištenja upravljanja i raspolaganja. Prema Zakonu o građevinskom zemljištu svo građevinsko zemljište unutar naselja bilo je po sili zakona preneseno u društveno vlasništvo. Ako se radilo o neizgrađenom građevinskom zemljištu vlasnik je zadržavao pravo korištenja … u posebnom upravom postupku zemljište nije oduzela iz posjeda bivšeg vlasnika tj. dok se ne … Općina je nakon deposesije mogla u posebnom upravnom postupku zemljište dodijeliti drugoj osobi koja onda stjecala pravo korištenja po pravilu radi izgradnje nekog objekta. Općina je tu imala funkciju svojevrsne transmisije u prijenosu prava korištenja s bivšeg vlasnika na novog korisnika budući da je direktan prijenos bio zabranjen. Bivši vlasnik je … imao pravo na pravičnu naknadu koja se određivala prema Zakonu o eksproprijaciji a naknadu je isplaćivala općina i to po članku 37 Zakona o građevinskom zemljištu. S druge strane novi korisnik je kod dodjele zemljišta trebao općini platiti i među ostalim i naknadu za bivše vlasnike. Zakon o izvlaštenju stupio je na snagu 1994. godine i tada je prestao važiti Zakon o eksproprijaciji. Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima stupio je na snagu '97. godine i tada je prestao važiti Zakon o građevinskom zemljištu. Stupanjem na snagu ovog Zakona definitivno je prestao postojati društveno vlasništvo nad nekretninama u Republici Hrvatskoj pa je prestala i funkcija općine sada jedinice lokalne samouprave kao transmisije između nosioca tog prava kod njegovog prometovanja. Ako je proglašen interes Republike Hrvatske nekretnina se može izvlastiti za neku svrhu, a vlasništvo nad istom nekretninom stječe druga osoba korisnik izvlaštenja. Naknadu o tržnoj cijeni dužan je uvijek platiti korisnik izvlaštenja, dakle onaj tko u izvlaštenju stječe vlasništvo. Toliko o zakonima, a sada malo o praksi. U sadašnjoj upravnoj i sudskoj praksi u slučajevima kada je bila izvršena deposesija po Zakonu o građevinskom zemljištu naknada se bivšim vlasnicima utvrđuje prema članku 46. i 47. Zakona o izvlaštenju koji propisuje da se odredbe Zakona o izvlaštenju primjenjuju na započete postupke određivanja naknade u kojima do stupanja na snagu Zakona o izvlaštenju nije donesena pravomoćna odluka. Međutim, i dalje se primjenjuje i članak 37. Zakona o građevinskom zemljištu po kojem je naknadu dužna platiti općina. Na navedeni način nastaje bez ikakvog stvarnog i pravnog razloga različitost u pogledu pasivne legitimacije kod plaćanja naknade. Ondje gdje je bila izvršena eksproprijacija ili izvlaštenje naknadu plaća korisnik koji je nekretninu dobio u vlasništvo. Dočim tamo gdje se radilo o deposesiji naknadu plaća jedinica lokalne samouprave na čijem se području nekretnina nalazi bez obzira kome je ista bila dodijeljena i tko je nakon stupanja na snagu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima na njoj stekao vlasništvo. Ovakav dualizam nema ni pravno tehničkih ni pravno gospodarskih opravdanja, a za posljedicu ima i svojevrsno neosnovano bogaćenje na strani novih korisnika sada vlasnika koji je nekretninu stekao a nije ju dužan platiti već i za to, za njega je dužna učiniti jedinica lokalne samouprave te protivno svim općim pravnim načelima građanskog prava. Držim da je stupanje na snagu citiranog članka 47. i 46. Zakona o izvlaštenju taj je propis derogirao kao lex posterior članak 37. tada još važećeg Zakona o građevinskom zemljištu koji je bio i ostao protivan osnovnom principu Zakona o izvlaštenju, a taj je da naknadu izvlaštenoj osobi plaća onaj tko na osnovu izvlaštenja stječe vlasništvo. Osobito je apsurdna primjena isključivo jednog stavka članka 37. bivšeg Zakona o građevinskom zemljištu i to isključivo u pogledu pasivne legitimacije jedinice lokalne samouprave nakon što je taj Zakon kao cjelina prestao važiti. Ovako nelogično i nepravedno postupanje sudske i upravne prakse po mom mišljenju treba okončati na način da se kroz izmjene i dopune Zakona o izvlaštenju izrijekom propiše da je obveza na plaćanje uvijek na strani onoga tko je nekretninu stekao u vlasništvu, te da se taj propis primijeni i u slučaju određivanja naknade za nekretnina … [[Govornica se ne razumije.]] u primjeni bivšeg propisa o građevinskom zemljištu u društvenom vlasništvu. … [[Govornica se ne razumije.]] moglo bi se propisati solidarna odgovornost jedinice lokalne samouprave i stjecatelja sa pravom regresa u korist jedinice lokalne samouprave, a poželjno bi bilo zakonom propisati ili založno pravo izabrano … [[Govornica se ne razumije.]] raspolaganja do plaćanja naknade i ispunjenja regresne obaveze. Ovi prijedlozi imaju višestruku svrhu. Prvo, postići poboljšanje pravnog položaja deposediranih bivših vlasnika. Drugo, postići da naknadu prema njima snosi onaj tko je nekretninu stekao u vlasništvo ili njegov slijednik. I treće, otkloniti pravnu nesigurnost u onoj materiji posebno u odnosima između jedinica lokalne samouprave i osoba koje su nekretnine stekle. Svu ozbiljnost ove problematike ilustrirat ću konkretnim primjerom svoje jedinice lokalne samouprave, grada Starog Grada na Hvaru koji je dužan bivšim vlasnicima u više postupaka isplatiti gotovo 50 milijuna kuna za zemljište koje je bilo deposedirano davne '86. godine i dodijeljeno trećim osobama koji su sada njegovi vlasnici. Te treće osobe odbijaju na bilo koji način sudjelovati u plaćanju naknade, te je grad protiv njih primoran voditi dugotrajne i skupe postupke s neizvjesnim ishodom, dok s druge strane nema načina da ne isplati naknadu bivšim vlasnicima za zemljište koje nikada nije bilo niti će biti vlasništvo grada. Da li grad s godišnjim proračunom od svega desetak milijuna kuna može ovaj teret podnijeti mislim da je suvišno elaborirati već i sami možete prosuditi. Upozoravam na ovaj ozbiljan problem koji dugi niz godina opterećuje nekoliko jedinica lokalne samouprave Dalmacije i očekujem da će ova Vlada naći neki način da ga vrlo brzo riješi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu zastupnik gospodin Igor Češek. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Više nema nitko prijavljen za raspravu. Ja bih molio zamjenicu ministra, gospođu Sandru Artuković Kunšt u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, hvala poštovane zastupnice i zastupnici na sadržajnoj raspravi. Ja ću ponoviti ovo što smo rekli u uvodnom dijelu. Dakle, predložili smo samo procesne izmjene da bi osigurali odgovarajuću primjenu procesnih odredbi i zapriječili daljnju situaciju da imamo dva različita suda koji rješavaju postupke iste tematike. Upravo da bi riješili ovaj problem kroz hitni postupak i da bi osigurali mogućnost primjene tih odredbi odmah nismo se upuštali u ono što je problematično i što ste vi sad imali prilike ovdje iznositi u Zakonu o izvlaštenju. Dakle, materiju materijalno-pravnih odredbi Zakona o izvlaštenju uredit ćemo u kasnijem zakonu, pa evo, a o amandmanima ćemo se očitovati naknadno. Hvala.
Zahvaljujem. Rasprava o tekstu zakona je završena. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Dakle, najprije ćemo se izjasniti o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopuni Zakona o izvlaštenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 48. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, zastupnik Peđa Grbin i zastupnica Ana Lovrin. Molim da se predstavnik predlagatelja, tu je predstavnica gospođa Sandra Artuković Kunšt, zamjenica ministra pravosuđa izjasni o ovim amandmanima.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici kao što je rečeno u odnosu na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvlaštenju izjavljeni su amandmani Odbora za zakonodavstvo. Vlada se očituje da amandman Odbora za zakonodavstvo ne prihvaća zbog toga što je sadržajno obuhvaćen sljedećim amandmanima. Amandmane uvaženog zastupnika Peđe Grbina Vlada prihvaća, a amandman uvažene zastupnice Ane Lovrin Vlada također prihvaća.
Hvala lijepa. Možete vi ići. Predstavnica ili predstavnik Odbora za zakonodavstvo da li ostaje kod amandmana? … [[Upadica se ne razumije.]] Znači povlačite?
Da.
Onda ne moramo glasovati o amandmanima. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Kvorum prije, molim vas. Najprije kvorum, mada je vidljivo da je tu, ali svejedno. Najprije da utvrdimo kvorum. Prijavljeno je ovdje po ekranu 98, ovdje gore 109. Uzet ćemo službeno jer smo glasovali sa elektronički 98. Ali vidi se da je više. Dakle, molim uključimo se i glasujmo o konačnom prijedlogu zakona. Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o izvlaštenju. Vidim da neki pitaju koji zakon. Hvala. Dakle, utvrđujem da je jednoglasno donesen Zakon o izmjenama i dopuni Zakona o izvlaštenju u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima sa 102 glasa.
Prelazimo na novu točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o carinskoj službi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 49. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Materijale ste primili. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Ja bih molio ako, suzdržite se na trenutak. Hvala. Izvješća ste primili na sjednici. Da li u ime predlagatelja, vidim da je ovdje zamjenik ministra gospodin Boris Lalovac. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Navedenim predloženim izmjenama Zakona o carinskoj službi razrađuje se upravljanje Carinskom upravom, načinom imenovanja ravnatelja kao i način na koji se državni službenici raspoređuju na radna mjesta zamjenika ravnatelja i pomoćnika ravnatelja. Također se propisuje da ravnatelj može imati dva zamjenika, a isto tako propisuje se odgovornost zamjenika ravnatelja i pomoćnika ravnatelja, voditelja službe i voditelja odjela u središnjem uredu. Drugi zamjenik se predlaže iz razloga što je Carinska uprava upravna organizacija u sastavu Ministarstva financija u kojoj je zaposleno preko 3 tisuće službenika i namještenika kao i zbog specifičnog velikog područja rada za koji je nadležna Carinska uprava, a koje zadaće se obavljaju u središnjem uredu i 17 carinarnica, 115 carinskih ispostava i 121 carinski odjeljak. Također, razlog zbog kojega se donosi ovaj prijedlog izmjena zakona je usklađivanje sa ustrojstvom uredbom o načelima za unutarnje ustrojstvo tijela državne uprave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Predstavnici odbora da li žele uzeti riječ? Izvolite. Gospodin Srđan Gjurković.
Poštovani potpredsjedniče, zamjeniče ministra i pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora kao matični odbor raspravio je na 5. sjednici održanoj 8. ožujka 2012. godine prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o Carinskoj službi s konačnim prijedlogom zakona. U skladu sa svojom nadležnosti iz članka 65. Poslovnika Hrvatskog sabora Odbor za financije i državni proračun bez rasprave je podržao predmetni zakon i odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama Zakona o Carinskoj službi. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor za zakonodavstvo? Nema nikoga, u redu. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika IDS-a zastupnik gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući ovaj zamjeniče ministra financija, uvažena gospodo zastupnici. Da, kao što je i ministar rekao ovdje se doslovce kaže znači Zakonom o Carinskoj službi razrađuje se upravljanje carinskom upravom, način imenovanja ravnatelja kao i način na koji se državni službenici raspoređuju na radna mjesta zamjenika ravnatelja i pomoćnika ravnatelja itd. Znači ništa nije ovdje sporno, dapače. Zašto svaka nova vlast ne bi uređivala, da se tako izrazim, neka interna pravila funkcioniranja Carine? Jasno ne smije se dogoditi slučaj Barišić itd., ali neću o tome. Ono što mene međutim zanima je sljedeće, što će biti sa carinskim djelatnicima po 1.07.2013. godine? Ljudi su u velikoj mjeri, poglavito ovi koji rade na tim zapadnim graničnim prijelazima, u panici. Ljudi se na neki način boje za vlastitu budućnost. Oni se boje da će morati npr. iz Istre ili Primorsko-goranske županije ili nije bitno gore Varaždinske, Karlovačke odlaziti u slučaju premještaja na granicu prema BiH, prema Crnoj Gori, prema Srbiji. Te ljude treba na neki način razumjeti, oni su s pravom zabrinuti. Postavlja se normalno pitanje isto gdje te ljude zbrinuti? Pretpostavljam da bi ih morali zbrinuti negdje u državnoj upravi. Dobro, i u državnoj upravi je vjerojatno, ne vjerojatno nego sigurno mnogo prekobrojnih, ali mislim da za ove carinike mora se naći negdje mjesta. Da li će to biti policija, da li će to biti inspekcije, da li će to biti financijska tijela ne znam, ali to im na neki način treba ponuditi kao neku časnu opciju. Točno je da će vjerojatno i mnogi granični policajci izgubiti posao na tim zapadnim granicama prema Sloveniji, prema Mađarskoj. Htjeli smo u Europu, sutra ćemo eto potvrditi te rezultate referenduma, odnosno ove akte, odnosno ove sporazume, ali mislim da treba voditi računa i o ovim carinskim djelatnicima. Nisu to samo carinici, to su njihove obitelji, to onda znači da su tu posrijedi i njihova djeca, njihove majke, žene ne znam. Ti ljudi su negdje smješteni, imaju stanove, imaju kuće, pripadaju nekoj sredini, dio su identiteta da se tako izrazim te neke sredine. I svatko od njih, od tih ljudi moj je sud zaslužuje da već danas zna za svoju budućnost. Mi se ovdje znači u ovom zakonskom rješenju bavimo ravnateljem, bavimo se zamjenicima ravnatelja, pomoćnicima ravnateljima, ali mislim da treba apostrofirati i te obične ljude koji su za RH odradili od tamo koje '91. do danas ili do 1.07.2013. godine jedan ogroman posao. Oni bi trebali znači već sada doznati što će biti sa njihovim egzistencijama, ne bi na to trebali čekati 1.07.2013. godine. Postavlja se normalno pitanje ako netko od njih ode iz Istre, Primorsko-goranske županije, Karlovačke, Varaždinske nije bitno Zagorske, put BiH ili put Srbije ili put Crne Gore gdje će oni biti smješteni uz tu granicu? Premijer, gospodin Milanović, pred nekoliko dana kaže da treba razgovarati o tome da li prema BiH treba otvoriti samo 2 ta međunarodna granična prijelaza ili više njih? Ja sam apsolutno za više njih. Treba i građanima BiH omogućiti bolju komunikaciju preko Hrvatske sa Europom. Ja jako dobro znam što je granica, recimo u Istri na prostorima koji nikada nisu u povijesti bili dijeljeni u tom jednom mentalnom smislu učinili. Eto, 1.07. je više neće biti. Znam ili mogu pretpostaviti što će sutradan Schengen značiti za građane BiH poglavito one koji žive u Hercegovini, znači uz granicu s RH. Ta granica će i njih pogoditi pretpostavljam na isti način na koji je npr. pogodila moje buzećane kada je uspostavljena '91., '92. godine sad nemojte me točno hvatati za riječ. No, bilo kako bilo mislim da o tim pitanjima treba otvoriti jednu svrhovitu raspravu, a ova zakonska rješenja koja su tehničke prirode apsolutno su logične naravi jer pretpostavljam da svakoj Vladi na neki način pripada, imaju to legitimno pravo da imenuju strukturu pojedinih službi na način na koji smatraju da je oportuno.
Zahvaljujem. Više nema prijavljenih. Ja bih molio zamjenika ministra za završno obraćanje.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem gospodinu Kajinu. Ovo što ste vi zapravo tu rekli, zapravo mi smo svjesni toga, radimo na tome unutar evo tu je gospodin ravnatelj Carinske uprave, intenzivno se vode pregovori i unutar znači same Carine sa sindikatima sa stručnim službama, rade se detaljne analize i mi smo svjesni ovo sve što ste rekli mi podržavamo i da je pred nama jedan proces koji ćemo u ovome periodu moramo riješiti na adekvatan način sa svim službama znači svi ljudi, znači da se na adekvatna mjesta preraspodijeli, isto tako kao što smo sada radili sa financijskom policijom, sve te ljude smo u unutrašnjem ustrojstvom, te ljude koji su zapravo kvalitetni i rade svoj posao, da oni ne izgube svoja radna mjesta tako da ćemo isto kao što ćemo se brinuti u tome dijelu za privredu za radna mjesta tako i unutar službe znači ljudi koji su adekvatno osposobljeni da budu u funkciji unutar drugih dijelova Ministarstva. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Rasprava o tekstu Zakona je završena, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Predlažem pauzu od 15 minuta nastavljamo sa radom u 17 sati.
Prelazimo na izjašnjavanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama Zakona o Carinskoj službi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 49. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Napominjem da je za donošenja potrebna većina glasova svih zastupnika, znači 76. Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 glasova za, 26 protiv i 3 suzdržana donesen Zakon o izmjenama Zakona o Carinskoj službi u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
17,00 sati, nastavljamo sa radom. Točka dnevnog reda je - Prijedlog odluke o donošenju Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit Predlagatelj odluke je Vlada RH. Materijale ste primili. Rok donošenja odluke primjenjuju se odredbe za drugo čitanje zakona članka 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo, Odbor za zaštitu okoliša. Izvješća ste primili na sjednici. Ja bih molio predstavnicu predlagatelja zamjenicu ministra graditeljstva i prostornog uređenja Anku Mrak Taritaš da se kratko obrati. Izvolite gospođo zamjenice ministra.
… [[Govornica se ne razumije.]] mi ćemo kao predlagatelj predložiti Saboru da donese odluku o donošenju Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit. Kao što imate prilike vidjeti mi smo predložili jednu malu prezentaciju pripremili u Power Pointu tako da nam svim zajedno bude malo jasnije o čemu govorimo. Dakle kroz jedno petnaestak slajdova ćemo proći kroz Prostorni plan Nacionalnog parka Sjeverni Velebit i sam Nacionalni park Sjeverni Velebit. Pa na ovoj prvoj sličici koju imate priliku vidjeti možemo detektirati i vidjeti da je Strategijom i Programom prostornog uređenja RH definirani zaštićeni prostori dakle prostori koji su pod specijalnom zaštitom prirodne i kulturne baštine. Jednako tako i prostor Nacionalnog parka Sjeverni Velebit koji u času '97. kada je strategija bila rađena još uvije je samo bio prostor parka prirode. Dakle 1999. godine je proglašen Nacionalni park Sjeverni Velebit, to je naš najmlađi nacionalni park, površina mu je 109 kvadratnih km, nalazi se u Ličko-senjskoj županiji na području grada Senja i na rubnom području nacionalnog parka nalazi se ukupno 9 naselja u kojem obitava tisuću stanovnika. Na sljedećem prikazu u ovoj prezentaciji možete vidjeti koji je obuhvat prostora Nacionalnog parka Sjeverni Velebit. Dakle na ovoj jednoj slici možemo vidjeti o čemu govorimo, pa je riječ o parku čija je dužina 17 km čija širina je između 4 i 10 km, a visinski je raspon od 600, 700 metara do neznatno ispod tisuću 700 metara nadmorske visine. Riječ je o nacionalnom parku koji nema stalnog stanovništva. Povijesno jednako tako nije detektirano da je na tom prostoru živjelo stanovništvo. Sada osnov kada se radi jedan prostorni plan ovog karaktera tada je niz podloga. Ovo je jedna podloga koju imate mogućnosti vidjeti je podloga na kojem su označeni uvjeti i način zaštite prirodne baštine. Dakle to je podloga iz koje vidimo koje su zone zaštite. Detektirane su tri zone. Zona zaštite jedan, to je zona vrlo stroge zaštite koja je podijeljena u dvije podgrupe. Zona najstrožije zaštite to je ona u kojoj nema ni posjetitelja niti se može na bilo koji način koristiti to je zona koju štitimo jer je riječ o temeljnom fenomenu zašto je nešto i proglašeno nacionalnim parkom. Zona 1B je zona jednako tako izuzetno stroge zaštite ali je to zona u kojoj se može doći u smislu znanstvenog odnosno istraživačke djelatnosti. Zona 2 je zona aktivne zaštite. Dakle isto zona u kojem je vrlo ograničeno kretanje koja nije namijenjena za izletnike u nekom većem broju odnosno u većoj mogućnosti dolaženja. Mi ćemo se malo konzultirati jer nemam mogućnosti da sama prezentaciju vrtim. Zona 3 je zona korištenja. Dakle to je zona koja je namijenjena za korištenje gdje mogu doći izletnici, planinari i svi oni koji posjećuju nacionalni park. Ono što imamo u ovom nacionalnom parku temeljem Zakona o zaštiti prirode a to su 4 posebne zaštićena dijela. Pa su tako Hajdučki i Rožanski kukovi kao strogi rezervat, zatim Zavižanja, Balenovac i Zvižanska kosa koji je posebni floristički rezervat, Visibaba koja je jednako tako posebni floristički rezervat ali nešto manje zone zaštite i Velebitski botanički vrt koji je spomenik parkovne arhitekture. Ovdje imamo mogućnost i to je jedan isto podloga koja je bila dakle kada se je počeo izrađivati ovaj prostorni plan jedna od vrlo značajnih i važnih podloga je bila podloga konzervatora koji rade konzervatorsku podlogu. Ovdje nemamo nekih specijalno zaštićenih objekta. No međutim svi objekti sa stanovišta zaštite kulturne baštine su u principu lokalnog karaktera i niz tih objekata je predviđeno za daljnju zaštitu i za daljnju registraciju sukladno posebnom zakonu. Jednako tako kad govorimo o prostorima nacionalnog parka tada je tamo već dugi niz godina analizom ustanovljeno i utvrđeno što bi bila mogućnost kao obnavljanje. Pa su detektirani postojeći pastirski stanovi koji su napušteni i konzervatori su svojom analizom i svi drugi stručnjaci utvrdili da su to prostori i zahvati odnosno građevine koje se mogu uz vrlo stroge uvjete i uz strogi način i detektirane mogućnosti da se oni mogu rekonstruirati. Kada govorimo o korištenju i namjeni prostora dakle osnovna uloga ovakvog jednog prostornog plana, dakle Prostornog plana nacionalnog parka je da se definiraju uvjeti i načini korištenja zaštite i eventualno gospodarsko korištenja. Pa su osnovne namjene šumske površine, zatim travnjaci i pašnjaci. Karakteristika zašto je ovo nacionalni park i proglašen posebni travnjaci i pašnjaci, zatim su tu definirani ovi objekti o kojima sam govorila dakle napušteni objekti, pastirski stanovi i građevine koje su bile namijenjene za povremeno obitavanje u funkciji djelatnosti a to je zapravo bila ispaša stoke. Jednako tako su definirani glavni ulazi u park pa je riječ o tri glavna ulaza u park i nekoliko sekundarnih ulaza u park. Jednako tako kroz uvjete i načine korištenja odnosno namjenu korištenja to je uvijek bilo u kojem planu prva karta gdje možemo detektirati sve o čemu je riječ je diktirana i označena cestovna infrastruktura, izgradnja parkirališnih površina koje su same ulaza u park i građevine i koridori ostale infrastrukture. Kada govorimo o korištenju i namjeni prostora tada je ovo prostor koji se u smislu gospodarskog korištenja je predviđen, dakle za ispašu stoke. Ono što je javna ustanova nacionalni park i predlaže je da pojača ispašu stoke na taj način da bi ono što je temeljni fenomen, a to su pašnjaci ostali i zadržani kao temeljni fenomen u tom smislu. Dakle, gospodarskom korištenju. Kad govorim to je ispaša stoke i isključivo u turističke svrhe, ali pritom ono što je važno za reći ti turisti su planinari i izletnici. Na rubnim dijelovima nacionalnog parka se predviđa nešto jačih turističkih kapaciteta koji bi zapravo onda bili u funkciji samog parka. Kada govorimo nadalje o infrastukturi, o odnosu na infrastrukturu nije predviđena nikakva značajnija infrastrukturna mreža. Ono što je ovdje detektirano, odnosno što se u prostoru nalazi je napuštena transportna žičara. Prostornim planom je predviđeno da se ta transportna žičara, odnosno njen koridor istraži i vidi uvjeti i načini pod kojim bi se ona eventualno mogla rekonstruirati i koristiti u turističke svrhe. U odnosu na drugu infrastrukturu predviđa se etapna rekonstrukcija cestovne mreže. Dakle, nije riječ o izgradnji nekakvih novih cesta, nego postojeće ceste bi se rekonstruirale, postojeće planinarske izletničke staze zapravo jednako tako i rekonstrukcijom omogućili svojoj namjeni. Kada je riječ o elektroopskrbi. Elektroopskrba je samo na Zavižnju i tamo je i dalje će biti. Postojeća elektroenergetska mreža koja je nadzemna sa ovim planom predviđa kablirati. Kada je riječ o otpadnim sanitarnim vodama tada postoje tri lokaliteta koja su nešto više posjećeni od izletnika. Riječ je o Zavižanju Alanu i na tim lokalitetima se predviđa izgraditi nepropusne sabirne septičke jame kojih će dakle skupljati otpadne vode i one odvoziti izvan granica parka. Lijepo vas molim sljedeći. Sad malo kad govorim o samom postupku. Nositelji izrade plana u času kada je plan započeo sa izradom je bilo Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Jednako tako uz to ministarstvo aktivno je sudjelovala i Uprava za zaštitu prirode Ministarstva kulture koja je tada bila u sklopu tog ministarstva i regionalni Zavod za zaštitu spomenika kulture. Izrađivač je bio Zavod za prostorno uređenje Ličko-senjske županije i Urban dizajn d.o.o. iz Zagreba. I o samom postupku. Dakle, u postupku je provedeno niz prethodnih rasprava. Te prethodne rasprave su provođene na one bazične karte. Dakle, na konzervatorske studije, na studije zaštite prirode. U tim prethodnim raspravama su sudjelovali svi stručnjaci iz oblasti, dakle zaštite prirode kulture, ali i svih drugih. Na prethodnim raspravama je sudjelovala i zainteresirana javnost. Jednako tako nakon prethodne rasprave je bila i javna rasprava koja je provedena u Krasnom u periodu od 19. srpnja do 18. kolovoza 2011. godine. U javnoj raspravi je 10 različitih subjekata dalo 128 primjedbi. Od tih 128 primjedbi 76 je prihvaćeno, 9 je djelomično prihvaćeno, a za 40 se dalo tumačenje jer je bio takav vid primjedbe da nije bilo potrebe prihvaćanja, neprihvaćanja, nego tumačenja a tri primjedbe nisu prihvaćene. Jednako tako u samom postupku izrade plana je sudjelovao i Savjet za prostorno uređenje Republike Hrvatske koji je o tome raspravljao i nakon toga dao svoju pozitivnu suglasnost. Na Nacrt prijedloga plana sukladno posebnim propisima sva ministarstva dala suglasnost. Jednako tako su i svi posebni uvjeti koji su kroz postupak prethodnih i javnih rasprava zatražili da se ugrade u plan su se na adekvatan način ugradili. I nakon tog cijelog postupka evo Vlada je utvrdila konačni prijedlog i dostavlja Saboru prostorni plan, Odluku o donošenju Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit na donošenje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Da li se izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne, prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada zastupnik gospodin Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Hrvatska je na žalost jedna od zemalja pri dnu udjela zaštićenog teritorija, dakle nacionalnih parkova, parkova prirode i tome slično u Europi. Ta se situacija popravlja i ta se situacija mora i dalje popravljati. Nacionalni park Sjeverni Velebit zadnji je proglašeni nacionalni park u Hrvatskoj što ne znači da je manje važan od drugih i što ne znači da je manje lijep od drugih. Ovdje imamo priliku zapravo iskušati i primijeniti sva nova saznanja o zaštiti prirode i okoliša, sve ono što smo se i na vlastitoj koži naučili da ne treba raditi po nekim drugim mjestima u Hrvatskoj. I ovdje nam se ne trebaju događati propusti. Ovaj dokument je zapravo impozantni dokument kad čovjek malo pogleda detalje i još ono što se nalazi na webu. Očito je uložen ogroman trud i veliko znanje i bilo bi stvarno prepotentno sad od laika, a to jesam, zainteresirani laik, ali laik kritizirati taj dokument. Ne pada mi na kraj pameti! Ponešto primjedbi na poneke članke imamo i bili bi vrlo sretni kad bi se te primjedbe uzele u obzir pri izradi sljedećih nekakvih provedbenih dokumenata, pravila i tome slično koje će sigurno uslijediti nakon ovog Prostornog plana, pa bih samo o tome govorio ni na koji način ne želeći umanjiti vrijednost i kvalitetu ovog dokumenta. Primjerice u članku 14. govori se o zaštiti od požara. Plan zaštite od požara je napravljen 2002. Čini mi se postoji ocjena ugroženosti iz 2004. Bilo bi dobro da se u provedbenim velim propisima odredi koja se sredstva za gašenje požara smiju koristiti u tako, u kojem dijelu tako zaštićenog područja kao i to da se odrede zone u kojima se smiju koristiti protupožarni zrakoplovi i helikopteri. To i je područje koje je u opasnosti od ovih ljetnih požara velikih. Očito je da se zbog korištenja morske vode ne bi smjeli koristiti takva sredstva u svim dijelovima Nacionalnog parka. Trebalo bi također propisati i obuku vatrogasnih snaga u uporabi taktika gašenja požara raslinja koja ne zahtjeva korištenje vode metodom uklanjanja gorivih tvari sa tla i tome slično, vatrogasci znaju o čemu se tu radi. U članku 26. govori se o kontroli poljoprivrednih površina kojih ima u nacionalnom parku. Mislim da bi trebalo izrijekom zabraniti upotrebu kemijskih sredstava za zaštitu biljaka, kemijskih sredstava za suzbijanje korova i sličnih sredstava uopće u nacionalnom parku jer to se protivi samoj suštini nacionalnog parka. U članku 28. govori se o zabrani parkiranja osobnih vozila na ulazima i određenim punktovima u nacionalnom parku. Bilo bi dobro zabraniti na tim mjestima gdje to očito smeta iz raznoraznih razloga i parkiranje autobusa i drugih sredstava prometa kojima turisti dolaze. U članku 31. točki 6. govori o lokalitetu Veliki lom, govori se o izvorima električne energije. Naprijed u tekstu se govori o generatorima i solarnim panelima, a ovdje se upotrebljava izraz obnovljivi izvori energije. Solarna i druga. Pa da ne bi nekom palo na pamet za poneku godinu ili ponekih desetak godina da u nacionalnom parku gradi vjetroelektrane ili tako nešto možda bi to u neki akt trebalo unijeti kao zabranu jel'. U članku 34. govori se o skupljanju otpada i komunalnom otpadu i drugom otpadu koji se stvara u samom nacionalnom parku. Mislim da bi bilo dobro osigurati propisom, naredbom, uredbom kako god hoćete sortirano skupljanje, odvojeno skupljanje otpada što jest praksa već u nekim našim gradovima i negdje. Ovdje bi to trebalo bit pravilo od kojeg se ne bi smjelo odstupati. Isto tako u članku 34. stavak 4. govori se o otpadnom građevinskom materijalu, a Zakon o otpadu govori o građevinskom otpadu, govori se o korisnom otpadu koji nije termin koji se nalazi u Zakonu o otpadu itd. Zbog nesuglasnosti termina može doći do eventualnih nekakvih problema u primjeni ovog prostornog plana. Na koncu htio bih još jednu primjedbu reći koju sam dobio od Gorske službe spašavanja. S njima nitko nije kontaktirao pri usvajanju ovog prostornog plana, naravno mogli su se uključiti u javnu raspravu kao i svi drugi, ali pošto se radi o službi koja je upravo na takvom terenu i upravo na tom mjestu ima najviše intervencija u budućim odlukama o sudbini nacionalnog parka i o događanjima u nacionalnom parku bilo bi dobro kontaktirati njih, voditi računa o njihovim idejama i uputama. Oni ih sigurno imaju i znaju što govore, a isto tako i o Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje koja je naravno involvirana u akcije Gorske službe spašavanja. Sve u svemu smatramo ovo jako dobrim dokumentom i korisnim dokumentom koga ovim primjedbama treba eto popraviti nekakvim podaktima, aktima koji su hijerarhijski ispod ovoga i u primjeni osigurati da taj nacionalni park ostane ono što je danas i da svi budemo ponosni na njega. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a zastupnik gospodin Damir Rimac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvažena zamjenice ministra, drage kolegice i kolege. Ja ću pokušati više sa stručnog aspekta poljoprivrede i stočarskog dijela raspravljati o prijedlogu Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit, ali prije tog dijela dopustite da naglasim da je člankom 11. Zakona o zaštiti prirode što je zapravo definicija nacionalnog parka? Da je to prostorno, pretežno neizmijenjeno područje kopna ili mora iznimnih i višestrukih prirodnih vrijednosti koji obuhvaća jedan ili više sačuvanih i neznatno izmijenjenih ekoloških sustava. A prvenstveno je namijenjeno očuvanju izvornih prirodnih vrijednosti. Moram naglasiti, a to ste i dobili kao radni materijal da je i Odbor za zaštitu okoliša kao zainteresirano radno tijelo raspravilo ovaj prijedlog Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit i da smo zauzeli prvenstveno pozitivno mišljenje. No nacionalni park, svaki nacionalni park prema europskim kriterijima ima znanstvenu, kulturnu, odgojno-obrazovnu i rekreativnu namjenu. U Republici Hrvatskoj postoji 8 nacionalnih parkova, ali ono što je vrlo interesantno kada pogledate statističke ankete od 10 građana RH svega vam 1,5 do 1,7 zna nabrojati 8 nacionalnih parkova. Većina njih se fokusira samo na 2, to su znači Plitvice i Krka. Što znači da ili ove nismo dovoljno marketinški predstavili ili je problem negdje dalje. Naime, kada govorimo o Nacionalnom parku Sjeverni Velebit za naglasiti je da je u 2011. godini u RH bilo negdje oko 2,26 milijuna posjetitelja i da je od toga gotovo 48% otišlo posjetitelja u Nacionalni park Plitvice, a u Nacionalni park Sjeverni Velebit svega 0,9%. Što je recimo jedan detalj o kojemu bi trebalo raspraviti i vidjeti kako taj dio što bolje predstaviti. Kao što je zamjenica ministra rekla Nacionalni park Sjeverni Velebit spada u najmlađe nacionalne parkove u RH jer je proglašenje za nacionalni park napravljeno 1999. godine. No ono što pomalo zabrinjava je činjenica ili spoznaja da se prostorni plan za taj nacionalni park radi tek 12, odnosno 13 godina kasnije. No, ako se držim one narodne "bolje ikada nego nikada" onda taj prostorni plan treba podržati i naravno dati doprinos u ovom Hrvatskom domu da se što prije uđe u tu problematiku odnosno da se priđe rješavanju nagomilanih problema koji postoje tamo. Moram naglasiti da je još 1988. godine, naglasak prije 25 godina, napravljena studija Razvoj turizma na području parka prirode Velebit za potrebe izrade prostornog plana nacionalnog parka Sjevernog Velebita, isto tako problem je u tome što je od 1999. godine do danas još uvijek u tijeku inventarizacija flore i faune. Znači mi 13 godina u tom nacionalnom parku evidentiramo i detektiramo koje sve biljne i životinjske vrste postoje tako da mislim da sa stručnog aspekta do nekakve evolucijske promjene kako kod biljaka i životinja u tih 12 godina nije došlo i kako smo ipak taj dio mogli na neki način privesti kraju. Isto tako slažem se sa činjenicom koja je zamjenica ministra i na Odboru za zaštitu okoliša rekla da se radi o jednim dugotrajnim pripremama jer se zapravo bile su potrebne stručne ekspertize od hidrogeoloških antropogenih utjecaja valorizacije određenog krajobraza naravno da se to ne može riješiti u godinu ili dvije dana ali budimo realni, 12 godina je s jedne strane ipak malo previše. DA bude stvar gora u tom jednom kontekstu 2009. godine Velebit je proglašen parkom prirode pa je odmah iza toga dobio oznaku svjetskog fenomena biosfere. I tu činjenicu nismo bili u protekle 3 ili 4 godine dovoljno brzo u stanju iskoristiti. Površina Nacionalnog parka je oko 109 kvadratnih kilometara kao što je rekla zamjenica, međutim, 80% površina tog Parka pripada u državno vlasništvo. Negdje oko 78% tih 109 kilometara je obraslo šumama, a 22% spada na nekakve neplodne površine ili travnjake odnosno pašnjake i kamenjare. Od tih 22% 18% su travnjaci i pašnjaci a svega nekakvih 4% kamenjari. Tradicionalne djelatnosti unutar nacionalnog parka sjeverni Velebit su šumarstvo i poljoprivreda, ja ću u ovom svom dijelu rasprave dati naglasak na stočarstvo jer držim da Nacionalni park ima itekakve komparativne prednosti za razvoj istoga pogotovo stoga što je u Europi trend ekoproizvodnje i mislim da u tom dijelu možemo spojiti nekoliko gospodarskih djelatnosti od turizma, stočarstva pa na kraju krajeva povlačenja fondova odnosno pretpristupnih fondova iz Europske unije. Prije proglašenja nacionalnog parka postojala je duga tradicija šumarstva na području istoga i sječe drvne mase, a danas sukladno zakonu o zaštiti prirode šume u tom dijelu su posebne namjene i gospodarenje njima je zapravo zabranjeno u svrhu izvlačenja drvne mase i prodaje na tržištu što je bitan element na što ću se kasnije ponovno referirati. Stočarstvo u tome dijelu može biti kategorizirano na dvije podjele, to je prvenstveno pašnjački kamenjar koji se nalazi u jugozapadnom dijelu parka sjevernog dijela Velebita i travnjaci i livade koji su više locirani u središnjem dijelu u odnosu onome dijelu koji gleda na more. Zašto je ovo bitno naglasiti? Ekološka proizvodnja omogućava prvenstveno jeftinu, kvalitetnu i zdravu hranu stoke na tome području, a s druge strane automatski se omogućava komparativno iskorištavanje povoljnih reljefnih prilika koji postoje na tome području. Današnje demografske i socioekonomske prilike uvjetovale su definitivno nestanak poljoprivredne proizvodnje na tom području ali i zapuštanje i zarastanje travnatih i pašnjačkih površina koji se lagano i postupno pretvaraju u šumu. I sada ako vratite nazad u uvodnom dijelu sam spomenuo da je Zakonom o zaštiti prirode zabranjeno iskorištavanje drvne mase sa tog područja, ispada da ćemo ako gledamo evolucijski kroz 10, 20, 30 godina izgubiti taj fenomen te će se sve pretvoriti u šumu koju mi praktički ne možemo i ne smijemo iskoristiti. SA aspekta stočarstva mislim da na ovome kraju itekako može biti, o tome smo razgovarali na odboru, gdje sam ja postavio pitanje koja vrsta stoke se planira držati na tome području, te sam nakon jedne kraće rasprave dobio odgovor da će to biti ovčarstvo, ali nismo spomenuli kozarstvo, gdje držim da kozarstvo u ovom dijelu može biti vrlo bitan preventivni faktor zaštite od požara. Kolega Vuljanović je uvodnom dijelu rekao da nemamo registrirano a u studiji je navedeno da Nacionalni park ima problema s tim što nema dovoljan broj kadrova, koji su u stanju apsorvirati i nadgledati požarišta koja se mogu u datom trenutku pojaviti i na koja se može djelovati vrlo brzo. Taj problem mi možemo riješiti kozarstvom. Isto tako kozarstvo može riješiti obrasle šikare, sušene stabljike koje su vrlo … pogotovo u ljetnom periodu za izbijanje požara s kojima naravno kasnije možemo imati puno većih problema. Pojam tradicionalne poljoprivrede obilježavaju prirodni i klimatski uvjeti koji definitivno postoje na tome području ali naglašavam to nije dovoljno iskorišteno niti u gospodarskom niti u proizvodnom niti u turističkom smislu. Danas je stočarstvo u tom dijelu pred izumiranjem iako je cijela Europa i cijeli svijet stimulira takav oblik očuvanja kulturne baštine i ekološke proizvodnje i mislim da to trebamo imati itekako na umu. Činjenice o tzv. botaničkoj riznici koja se nalazi u nacionalnom parku Sjeverni Velebit odnose se prvenstveno na činjenicu da se taj geomorfološki fenomen koji postoji lagano sustavno sistematski mijenja. Ukoliko nešto ne poduzmemo vrlo vjerojatno za 20-tak godina mi ćemo na tom dijelu imati samo šume bez tradicionalnih pašnjaka. Većina privatnog vlasništva na koje se odnose površine po tim travnjacima i pašnjacima u okviru su u kojima su se nalazili tzv. stanovi odnosno pastirske nastambe za skrivanje od nepogoda. Cijela intencija je prostornog plana upravo činjenica da se jedan dobar dio tih nastamba pokuša na neki način sačuvati i revitalizirati odnosno da se one pokušaju u domeni ministarstva prostornog uređenja konzervirati odnosno sačuvati. Također vrlo bitno je naglasiti moguću revitalizaciju demografskih čimbenika jer u 9 naselja koje okružuju nacionalni park postoji svega 1000 stanovnika. Uz razvoj stočarstva, uz naglasak na govedarstvo, ovčarstvo i kozarstvo koje bi zapravo služilo i za održavanje i kultiviranje toga terena ali imamo i mogućnost razvoja turizma. Za primjer samo avanturističkog, eko etno turizma, robinzonskog turizma koji u Europi poprima jako velika potražnja za takvim odmorom, rekreacije ili odlaska u prirodu. Vidite svi ti projekti koji se nalaze u EU stoje nama na raspolaganju trebamo samo uzeti, zagrabiti i iskoristiti. Ono što je posebno bitno za naglasiti je očuvanje genetske raznolikosti jer tzv. primitivne pasmine životinja koje bi bile od Buše, Pramenke ili nekakvog tipa koze omogućavaju RH da se pozicioniraju u banci gena. O tome se malo raspravlja ali tu zapravo leži jedan veliki dio hrvatskog bogatstva koji treba staviti u samu funkciju. Uz proizvodnju nove zdrave hrane naravno razvija se i seoski turizam, a kada pogledate gradove odnosno mjesta koja se nalaze u okolici ili u samom nacionalnom parku Senj, Otočac, Perušić sav taj dio i taj razvoj omogućava i gospodarsko jačanje toga kraja. Za naglasiti je da za savki ozbiljni projekt i za svaku ozbiljnu realizaciju jedne ideje treba pokrenuti odnosno krenuti od početne točke. Početna točka u ovome dijelu treba biti jasna vizija, jasna misija i ostvarenje ciljeva. Mi moramo iskoristiti i ovaj nacionalni park ne bi li privukli turiste ne bi li pokazali bogatstvo hrvatskog podneblja, ne bi li se dičili onim što zaista imamo. Vrlo je bitno reći da građevine unutar parka su građevine izvan građevinskog područja i da zauzimaju površinu koja je manja od 1% ukupne površine parka. E sada, ostatke pastirskih naselja i nastamba te zgrada za povremeni boravak, vikendica građenih bez odgovarajućih dozvola za građenje. Ključno pitanje je jesu li pastirske nastambe koje se nalaze na tome terenu da li je ministarstvo pokušalo te nastambe uvrstiti u UNESCO-vu kulturnu baštinu i očuvanje tradicijske kulture. To je recimo jedan bitan detalj gdje bi se to moglo napraviti. Nisam našao to u materijalima. S druge strane mene osobno zanima kada su vikendice na području nacionalnog parka zagrađene hoće li te vikendice biti uklonjene, hoće li se one legalizirati i da li postoji nikakva plan izgradnje uopće nekakvog vikend naselja u tome dijelu iako u materijalima stoji da ne postoji. Na međunarodnoj sceni postoji novi svjetonazor ponašanja koji prvenstveno leži na ekološki holističkim principima održivog razvoja, pri integralnoj zaštiti kroz primjereno gospodarenje prostorom koje je sadržano i u Agenda 21, ali isto tako i Strategiji za ruralnu Europu. Osnovni cilj prostornog plana nacionalnog parka je očuvanje prirodnih karakteristika uz očuvanje ravnoteže krških i šumskih eko sustava u relativno izvornom ili bar zatečenom obliku. Klub SDP-a u Hrvatskom saboru smatra da se izgled nacionalnog parka u smislu promjene sastava pašnjaka neobradivog tla i šuma zapravo ne bi trebalo mijenjati, što znači da treba učiniti sve preventivne akcije da se taj dio nacionalnog parka sačuva u ovom obliku kako je i predstavljeno. Kada je riječ o kulturnoj i odgojnoj funkciji zbog čega nacionalni parkovi također imaju veliko značenje ne treba zanemariti i činjenicu da za nacionalno biće Hrvata Velebit ima posebno značenje. Osvjedočeno u svijesti naroda, narodnim pjesmama i predajama prema tome i taj dio bi trebalo uzeti kod usvajanja ovog prostornog plana u obzir. U svakom slučaju Klub zastupnika SDP-a će podržati donošenje Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit uz nadu da će sve ovo što sam nabrojao omogućiti dostojno pozicioniranje nacionalnog parka na ljestvici europskih vrednota. Hvala lijepa.
Hvala lijepa zastupniku Rimac. Stajališta Kluba zastupnika HNS-a izložit će poštovani zastupnik Ivica Mandić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Klub HNS-a prvenstveno pozdravlja ovaj prostorni plan za kojeg smatramo da je jedan u nizu dokumenata koji će nacionalni park podići na višu i kvalitetniju razinu. Ono što je glavni zadatak ovog prostornog plana je bilo prvenstveno da utvrdi zaštitu, korištenje i način upravljanja sa ovim parkom. Ovdje bi kao klub HNS u potpunosti podržavamo maksimalna mjerila zaštite i očuvanja ovoga itekako vrijednoga prostora. Također kod korištenja ovog prostora smatramo da korištenje prostora nacionalnog parka može omogućiti jedan dio zadržavanja ili popravak demografske situacije na prostorima Nacionalnog parka Sjeverni Velebit da u prostoru ruralnog razvoja vratimo dio zaštićenih životinja ili koje su u povijesti ovoga parka i koristile ove prostore. I ono što je najbitnije sa ovim prostornim dokumentom točno ćemo doći do načina upravljanja i načina korištenja. Također mi u klubu HNS smatramo da je ovaj dokument, prostorni plan trebao prije ugledati svjetlo dana, jer od prvih inicijativa kada je ovaj park bila najprije park prirode '97. i na temelju tog dokumenta '99. godine proglašen je nacionalnim parkom. Od tog vremena do danas prošlo je dosta godina i mogli smo napraviti i prije. Ali s obzirom da ga donosimo sada također je za pozdraviti. Ono što mi iz kluba HNS-a pozdravljamo temeljito pripremljen ovaj materijal koji je prošao i potrebite rasprave i očitovanje svih zainteresiranih kako od struke tako i od drugih zainteresiranih subjekata. Ono što je napomenuti da uz gospodarenje zapravo uz korištenje nacionalnog parka u ovih 12 godina mi nismo još uvijek napravili inventarizaciju biološke raznolikosti u ovom parku. U Nacionalnom parku Sjeverni Velebit nalazi se 970 biljnih vrsta. Ono što je najbitnije da je vrlo veliki broj zaštićenih i endemičnih biljaka. Od tog broja 105 spada u strogo zaštićene biljne svojite, 160 zaštićenih biljnih svojti, a 70 biljnih vrsta nalazi se u crvenoj knjizi vaskularne flore Republike Hrvatske. Od tog broja 24 biljne svojte su pred izumiranjem. To su stvari da se svima nama koji sjedimo u najčasnijem mjestu u Republici Hrvatskoj, u Hrvatskom saboru sigurno mora se upaliti crveno svjetlo. Na ovo se mora reagirati i da dio te biljne raznolikosti sigurno sačuvamo. Osim toga u Nacionalnom parku Sjeverni Velebit nalazi se preko 250 vrsta gljiva, životinjskih vrsta i sve ostalo. Ono što također se javlja ovim prostornim planom da načinom upravljanja, načinom gospodarenja sigurno kao zajednica da li preko Ministarstva turizma, da li preko turističke zajednice moramo znati vrednovati i prezentirati svijetu bisere hrvatske ljepote a to su nacionalni parkovi. Slažem se sa kolegom iz SDP-a da veliki broj građana Republike Hrvatske, a čak i nas ovdje koji sjedimo u Hrvatskom saboru ne bi onako svi odjedanput nabrojili 8 nacionalnih parkova, a to su biseri ljepote u Hrvatskoj. Zadatak je ovoga časnoga Doma, zadatak i svih institucija u izvršnoj vlasti su da te ljepote pokušamo valorizirati, da ih pokušamo vrednovati. Ono što je također bitno da kod svih zahvata u Nacionalnom parku Sjeverni Velebit moramo se prije svega voditi strogim uvjetima zaštite prirode, znači zakonima koji to reguliraju, strogo voditi brigu o uvjetima koje daju konzervatori i normalno i na kraju dozvolama nadležnih državnih tijela. Ako to budemo ispoštivali onda će nestati ona sumnja da sa ovim prostornim planom možda na mala vrata uđe gradnja i obezvređivanje ovog itekako vrijednog prirodnog resursa. Znači, da uvijek vodimo računa o zaštiti prirodi, o konzervatorima i o uvjetima građenja. Tu također molim prostorno, Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva da o svim nacionalnim parkovima vodi posebnu pozornost i posebnu brigu. Ono što je kolega također napomenuo da u dijelu Nacionalnog parka Sjeverni Velebit dogodile su se i izgradnja vikendica koje služe za povremeni boravak u tome prostoru. Tu molimo Ministarstvo prostornog uređenja da postupi po zakonu, da ono sve što se ne može legalizirati da treba zakonski to i riješiti. Hrvatska narodna stranka također pozdravlja onaj dio gdje smo u Nacionalnom parku Sjeverni Velebit točno odredili tri zone – zona stroge zaštite koja ima pod a) najstrožu zaštitu i kontroliranu zaštitu. To su u biti i jedan i drugi prostor pod jedan su strogo zaštićeni prostori gdje u biti turisti ne mogu dolaziti. Također aktivna zaštita i zona korištenja. Ono što je dobro da u mogućnosti i zapravo sa prostornim planom daje se mogućnost i korištenja nacionalnog parka. Kolega SDP-a je govorio o tome. Tu mislim da je svakako dobro jer postoji realno mogućnost da ako ne interveniramo u prostoru da za dvadesetak godina više ne bude ni livada, ne bude ni pašnjaka, da bude sve šuma a to nije cilj. Hrvatska narodna stranka u potpunosti podržava ovaj prostorni plan, ali obaveza svima nama da preko nadležnih i ministarstava i turističke zajednice ove bisere ljepote Republike Hrvatske, nacionalne parkove da ih podignemo na što višu razinu i da bude jedna agresivnija i jača promidžba. Hrvatska narodna stranka će poduprijeti prostorni plan.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a, zastupnik gospodin Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo zamjenice, uvažene kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će donošenje prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit. Uvodno u ime kluba želim istaknuti kako zaštita prirode u Republici Hrvatskoj ima dugogodišnju tradiciju, te da obilježja naših nacionalnih parkova i parkova prirode dobro oslikavaju raznolikost i bogatstvo prirode u Hrvatskoj. Naime, Hrvatska je poznata po svojoj u velikoj mjeri nedirnutoj prirodi i očuvanim ekološkim sustavima. Zaštita ovih vrijednih dijelova prirode osigurana je upravo Zakonom o zaštiti prirode, temeljem kojeg su definirane različite kategorije zaštite prirodnih vrijednosti. Već je u nekoliko navrata spomenuto kako u Hrvatskoj postoji 8 nacionalnih parkova ali treba dodati da postoji i 11 parkova prirode. Prvenstvena namjena nacionalnih parkova je očuvanje prirodnih vrijednosti, te je stoga na tim prostorima zabranjena gospodarska uporaba prirodnih dobara, ali se dopuštaju tradicionalni oblici gospodarenja i mnoge turističke aktivnosti. Od ukupnog broja proglašenih nacionalnih parkova tri su planinski prostori s raznolikim reljefom i biljnim pokrovom i to Risnjak, Paklenica i Sjeverni Velebit dok je od 11 parkova prirode čak 6 planinskih i to Velebit, Biokovo, Medvednica, Papuk, Učka, te Žumberak Samoborsko gorje. U ime kluba Hrvatskih laburista gospodin Vuljanić je rekao kako je Hrvatska kad je u pitanju zaštita prostora na dnu ljestvice država članica Europske unije. Ja moram reći da to nije točno, da su podaci sasvim drugačiji. Točno je da je na prostoru Europske unije u postotku negdje oko 20% prostora, područja država članica Europske unije pod jednom vrstom zaštite. Ali u taj postotak ulazi i ekološka mreža koju su uspostavile države članice Europske unije i koja mreža postaje europskom ekološkom mrežom. U Hrvatskoj bez ekološke mreže zaštićeno negdje oko 12% ukupnog teritorija, ali je i Hrvatska uspostavila svoju ekološku mrežu, pa onda taj koeficijent više nije 12% nego 40% čime Hrvatska dolazi sa Republikom Slovenijom negdje u vrh država članica Europske unije koje su na jedan od načina predviđenih Zakonom o zaštiti prirode zaštitile svoj prostor. Kad bi se svim državama članicama EU ukinuo dio prostora koji je pokriven europskom ekološkom mrežom onda bi Hrvatska i bez svoje ekološke mreže bila u samome vrhu europskih država. Prema tome nije točno da je RH pri dnu europskih država kada je u pitanju zaštita prostora države u ovom slučaju Republike Hrvatske. No nije samo uspostava nacionalnog parka ili parka prirode ili nekog drugog oblika zaštite prostora u Hrvatskoj presudna za zaštitu prostora. Bez donošenja prostornih planova, bez donošenja plana upravljanja pojedinim nacionalnim parkom ili drugim rezervatom, parkom prirode itd., itd. ne postiže se puna zaštita tog prostora koji je zaštićen samim proglašavanjem u ovom slučaju kad govorimo o Sjevernom Velebitu nacionalnim parkom. Prema tome bitno je istaknuti i sljedeći podatak, a to je da je od 8 maloprije spomenutih nacionalnih parkova za njih 5 već donesen ranije prostorni plan i to za Mljet, Paklenicu, Risnjak, Brijune i Kornate i da danas raspravljamo o šestom nacionalnom parku, odnosno o šestom prostornom planu nacionalnog parka u ovom slučaju Sjevernog Velebita, ali da nam i dalje ostaje još donošenje Prostornog plana za Nacionalni park Krku i Plitvička jezera. Koliko ja imam informacije već sada je u postupku javne rasprave i Krka i Plitvička jezera. Prema tome evo molio bih da i ministarstvo ubrza, jasno u okviru zakona jer je procedura donošenja prostornih planova itekako komplicirana, zahtjeva javnu raspravu, zahtjeva sve one postupke koji su Zakonom o prostornom uređenju predviđeni, prema tome bilo bi dobro da se čim prije donesu i prostorni planovi područja posebnih obilježja, a u ovom slučaju Nacionalnog parka Krka i Nacionalnog parka Plitvička jezera. I također, maloprije sam spomenuo da u Hrvatskoj ima 11 parkova prirode pa svega 3 parka prirode imaju donesene prostorne planove, a to su Kopački rit, Učka i Lonjsko polje. Možemo reći da će puna uspostava zaštite nacionalnih parkova, parkova prirode i svih prostora u Hrvatskoj koji su štićeni temeljem Zakona o zaštiti prirode biti uspostavljeni onog trenutka kad svi nacionalni parkovi, kad svi parkovi prirode budu imali i prostorne planove područja posebnih obilježja, ali što je ne manje važno kad budu imali i donesene planove upravljanja tim prostorima kao što je samim zakonom i predviđeno. Inače kad govorimo o Sjevernom Velebitu onda moramo reći da je Sjeverni Velebit, to je već kolega prije spomenuo, najmlađi nacionalni park u Hrvatskoj koji je proglašen 1999. godine i slažem se sa svima koji govore da je 13 godina od uspostave i proglašenja nacionalnog parka danas kada u Saboru raspravljamo o donošenju Prostornog plana područja posebnih obilježja doista dugi rok i da 13 godina doista se u tom nacionalnom parku usprkos našem deklaratornom izjašnjavanju da ga štitimo bez prostornog plana praktično ne štitimo u dovoljnoj mjeri i da je potrebno i bilo bi bolje da je taj period smanjen i da nije trebalo 13 godina čekati da Hrvatski sabor raspravlja o donošenju prostornog plana. Ali treba reći da je procedura izrade stručnih podloga koje su pretpostavka donošenju prostornih planova doista zahtjevna. Traži uključivanje niza institucija, traži donošenje i utvrđivanje niza relevantnih podataka koji služe za donošenje prostornog plana. Pa prema tome uz najbolju volju da se čim prije donese prostorni plan u pravilu kad su posebno zaštićeni prostori u Hrvatskoj pretpostavke za njegovo donošenje nisu jednostavni i stoga se zna odužiti taj postupak donošenja prostornog plana. Inače Velebit sam po sebi jest specifičan, mislim da je malo prostora u svijetu da na prostoru jednog planinskog masiva imamo dva nacionalna parka – na jugu Paklenicu i na sjeveru Sjeverni Velebit i da je cijeli taj prostor praktično park prirode koji je u okviru popisa rezervata biosfere u sklopu UNESO-vog znanstvenog programa čovjek i biosfera takvim i proglašen. Prema tome doista je Velebit specifičan i činjenica da na tom prostoru jesu dva nacionalna parka je iznimno važna kad govorimo o tom planinskom masivu. Mi u klubu HDZ-a želimo izraziti zadovoljstvo što je evo taj proces donošenja prostornog plana pri kraju, evo što je praktično donošenje tog prostornog plana sada u Saboru. Tijekom prošle godine je ministarstvo provelo proceduru koja je bila predviđena za donošenje prostornog plana, provedena je javna rasprava, lani je bio na javnom uvidu. Sve one okolnosti koje su i obveze koje su proizlazile iz donošenja prostornog plana su napravljene i ono što je dobro to je da su uglavnom primjedbe koje su istaknute u javnoj raspravi uglavnom i usvojene. Ali činjenica je da s obzirom da je već to je ranije spomenuto zemljište u tom nacionalnom parku uglavnom u vlasništvu države, doista je bio mali broj primjedaba građana, a gotovo su to u cijelosti bile primjedbe institucija koje su kroz javnu raspravu sudjelovale u samom donošenju ovog prostornog plana. Ono što mislimo da je bitno jest da plan počiva na načelima zaštite prirode, na procjenama mogućeg opterećenja korištenja prostora, da plan pruža okvir za održivo korištenje i uređenje prostora te je kvalitetna podloga za upravljanje prostorom nacionalnog parka. Planom su zadržane ljudske i ekonomske komponente koje ne ugrožavaju temeljne vrijednosti nacionalnog parka što mi se čini da inače kad se donosi prostorni plan jednog nacionalnog parka mora biti prioritet pri utvrđivanju smjernica i odredaba za provođenje prostornog plana. Plan omogućava egzistenciju lokalnog stanovništva iako na samom prostoru nacionalnog parka nema ne žive ljudi, ali rubni prostori nacionalnog parka jesu u blizini naselja, svega 1000 stanovnika živi u tim rubnim prostorima pa prema tome u tom dijelu možemo govoriti da plan nije da prostor samog parka nije ugrožen u onom smislu koliko može biti ugrožen kad na tom prostoru živi lokalno stanovništvo. Plan osigurava zaštitu vrijednosti prostora nacionalnog parka i prihvatljiv način korištenja prostora kako vlasnika tako i posjetitelja te određuje nužne postupke za uvođenje kontroliranog sustava posjećivanja. Plan nadalje usmjerava djelatnosti očuvanja i revitalizacije graditeljske osobito etnološke baštine te se određuje prema bioraznolikosti u skladu s propisanim konvencijama o bioraznolikosti i krajoliku. I na kraju, plan omogućava zaštitu prirodnih kulturnih dobara na temelju daljnjih istraživanja. Ono što bih na kraju još samo želio reći to je da smo i na Odboru za zaštitu okoliša, a i na matičnom Odboru za prostorno uređenje i graditeljstvo raspravljali i o predstavci koju smo dobili od Udruge za zaštitu prirode "Animalia" a koja se predstavka odnosi na već spomenute rekonstrukcije, adaptacije postojećih pastirskih nastamba na prostoru ovog Nacionalnog parka i mi smo i u Odboru i starije vlade i to pozdravljam da je moguće vršiti rekonstrukciju pastirskih nastamba i prije donošenja prostornog plana, nacionalnog parka a na temelju provedenih odredaba prostornog plana uređenja grada Senja. To je vrlo važno jer to onda na određeni način ukazuje i na ispravnost ranijeg stava Ministarstva prostornog uređenja i graditeljstva gdje smo govorili da donošenje prostornog plana ili bolje rečeno donošenje plana područja posebnih obilježja nije prepreka donošenju rješenja uvjetima građena na prostoru na kojemu to plan jedinice lokalne samouprave do donošenja prostornog plana područja posebnih obilježja regulira sa svojim odredbama koje proizlaze iz tih prostornih planova jedinica lokalne samouprave. To je vrlo važno, to želim ovdje za govornicom Sabora izdvojiti jer je u ranijim slučajevima stav Ministarstva uvijek bio da do donošenja prostornih planova područja posebnih obilježja tijela upravna tijela gradova i županija u pravilu mogu donositi na temelju postojeće prostorno planske dokumentacije rješenja u ovom slučaju kao što je sa pastirskim nastambama na …, radi se o 10 tih pastirskih nastamba moguće je provoditi i donositi rješenje o uvjetima građenja. Prema tome, da zaključim Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj prostorni plan, Prostorni plan će svakako doprinijeti boljem očuvanju tog prostora sjevernog Velebita, potrebno je da na temelju ovog Prostornog plana i javna ustanova za upravljanje nacionalnim parkom donese odgovarajuće akte, i na način koji je proveden u postupku donošenja prostornog plana, a to da je bila uključena lokalna samouprava, lokalno stanovništvo, da su poštivane sve one odredbe koje je trebalo poštivati u donošenju ovog plana, da isto tako na isti način u daljnjem tijeku realizacije ovog plana budu uvažavano lokalne stanovništvo i svi oni koji su zainteresirani da doista se očuva taj rekao bih biser a to je taj nacionalni park Sjeverni Velebit. Prema tome, Klub HDZ-a podržat će donošenje ovog Plana.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, za raspravu se prva prijavila zastupnica gospođa Marija Vukobratović izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Kao što je već nekoliko puta danas rečeno a naročito o ovoj prekrasnoj prezentaciji gsopođe zamjenice ministra 1999. područje unutar granice Parka prirode Velebit proglašeno je nacionalnim parkom i tako smo dobili naš najmlađi Nacionalni park. Malo je mjesta u Hrvatskoj, a neki će reći da je to zapravo jedino mjesto u Hrvatskoj gdje je na tako malo prostoru sakupljeno toliko prirodnih fenomena. To se prije svega odnosi na Hajdučki i Rožanske kukove koji su jedni od najatraktivnijih mjesta na kršu ali se to također odnosi i na mnoge rijetke biljne i životinjske vrste, pa one koje smo svi za njih čuli su Velebitska degenija, jaglac, zvončić, suriora, smeđi medvjed naprimjer. Ako se mi u Hrvatskoj ne možemo pohvaliti uspješnih gospodarstvom, razvijenom industrijom ili visokim životnim standardom svakako se možemo pohvaliti velikom raznolikošću i raznovrsnošću prirodnih ljepota. Na žalost, ni sami ne znamo ih dovoljno cijeniti niti u njima uživati, niti ih znamo dovoljno uvjerljivo prezentirati svijetu i taj način si ili produžiti turističku sezonu ili turističku sezonu poboljšati ponudu turističku. To ne govorim napamet, sada ću vam reći rezultate jedne ankete koju ja provodim u zadnje četiri generacije studenata, radi se o otprilike 500 studenata. Kada na pitanje da li su bili kada na Sjevernom Velebitu, da li su posjetili Cerovačku pećinu ili neku drugu spilju na prste jedne ruke možete nabrojati one koji su bili na Sjevernom Velebitu a mnogi od njih nisu nikada bili na Cerovačkim pećinama. Većina od njih nije zapravo nikada bila na Plitvičkim jezerima, dakle jednima od najstarijih i najreklamiranijih nacionalnih parkova u Hrvatskoj. Mi smo na žalost našu djecu vodili u Španjolsku, Grčku, Češku pa nije ni čudno da ih niti zanimaju prirodne ljepote Hrvatske niti znaju u njima uživati. Na svu sreću i Hvala Bogu u zadnjih nekoliko godina ta se situacija ipak promijenila pa je nastojimo maturalna putovanja održavati unutar Republike. ja sam poput nekih svojih prethodnika smatrala da je 13 godina jako dugačak period da bi se donio prostorni plan, nisam znala za ove neke postupke koje je potrebno i koji su tako dugotrajni, međutim, sada me je zapravo zgrozila činjenica za koju kolega Bečić kaže da nemamo još prostorni plan niti Nacionalnog parka Plitvička jezera niti Krka, pogotovo zato što je to jedan od najvažnijih dokumenata kojima ne samo da se određuje mjere i sigurnost zaštite prirodnih i stvarnih vrijednosti okoliša njima se omogućava odvijanje znanstvene i obrazovne i odgojne funkcije, omogućava se organizirano i kontrolirano posjećivanje i razgledavanje parka, pomoć vlasnicima da se bave ekološkim i tradicijskim oblicima kojima se ograničavaju zahvati i kontroliraju zahvati u prostoru, i utvrđuju načini korištenja prostora u samom Nacionalnom parku. Baš ovih dana na internetu kruži prezentacija ljubitelja prirode koja govori o devastaciji Nacionalnog parka Sjeverni Velebit pod nazivom "Velebit savjest ponovno na kušnji" koliko sam imala prilike čuti to je mnogi su dobili tu prezentaciju. U njoj se zapravo optužuje vodstvo Nacionalnog parka i Ministarstvo kulture što je malo sumnjivo, mislim da se Ministarstvo kulture ne bavi tim dijelom, onda ipak je dobro Ministarstvo kulture pod kojima se želi citiram "pod krinkom obnove pastirskih stanova izgraditi objekte koji su više desetaka puta veći od pastirskih stanova i komercijalizirati ih". Između redova, zamjera se i Hrvatskom saboru koji nije donio prostorni plan odnosno donio Odluku o donošenju Prostornog plana nacionalnog parka kojim bi se regulirao način zaštite i korištenje prostora. Isti tekst sada dalje tvrde kako se Velebit sada želi komercijalizirati na taj način da se koristio prostorni plan grada Senja, s obzirom da ovaj nije donijet itd. imali ste prilike to čuti i kako bi se na taj način zapravo sama izgradnja što objekata što pristupnih puteva i nekontroliran dolazak gostiju devastiralo to zaštićeno područje. Većina od ljudi koji su dobili tu prezentaciju i koji su imali prilike to vidjeti vjeruju da je to i točno. Oni nemaju mogućnosti niti namjeru to provjeravati pa ćemo mi ovom našom odlukom ako donesemo odluku da treba donijeti prostorni plan nacionalnog parka time osujetiti i same ideje o bilo kakvim nedopuštenim i nezakonitim radnjama, ali i otkloniti sve strahove ljubitelja prirode i na taj ih način smiriti. Dakle, smatram da je donošenje ovakve odluke izuzetno važno i potrebno. I zato pozivam sve kolege i kolegice saborske zastupnice da glasaju za ovu odluku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Sljedeći za pojedinačnu raspravu zastupnik gospodin Jozo Radoš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo zamjenice ministra. Evo budući da sam bio više puta na Velebitu pa sam bio na većini ovih lokacija koje su ovdje spominju. Ovo je moja mala zahvala Velebitu za sve ono što je on meni pružio. Naravno on je daleko od nas puno je viši on to ne čuje, a vi ste zapravo kolateralne žrtve naše nekomunikacije. Ali imam neke konkretne primjedbe vezane uz ovaj prijedlog odluke. Dakle, bilo bi dobro kada se donose ovakovi dokumenti a oni se u Hrvatskom saboru ne donose često, da se u predvorju Hrvatskog sabora izlože osnovi dokumenti da se mogu tih desetak dana prije nego što se raspravlja o toj točki vidjeti. Ova prezentacija koju ste prikazali ona je vrlo slabo bila vidljiva, vrlo je rudimentarna i bilo bi dobro da osnovni kartografski prikazi pa i osnovni tekstualni dokumenti budu na raspolaganju zastupnicima, a jednako tako zainteresiranoj javnosti odnosno medijima. To je uobičajena praksa primjerice u Gradskoj skupštini grada Zagreba, pa bi bilo dobro da tu dobru praksu Gradske skupštine grada Zagreba koristeći njihova iskustva koristi i Ministarstvo prostornog uređenja i graditeljstva. Jednako tako bilo bi dobro da su nam u ovom osnovnom paketu materijala, jedan širi paket je bio dostavljen članovima Odbora za prostorno uređenje dostavljene bar primjedbe koje su bile upućene da vidimo kako je tekla javna rasprava koja se tiče ovoga plana. I bilo bi dobro da ako to već nije učinjeno ovoga puta da to bude učinjeno prilikom idućih dokumenata prostornog uređenja, pogotovo ponavljam zbog toga što tih dokumenata prostornog uređenja u nadležnosti Hrvatskog sabora nema puno pa to nije neki opsežan posao. Dakle, ovaj plan donosimo nakon 13 godina nakon što je donesen zakon o proglašenju Nacionalnog parka Sjeverni Velebit. Možda smo to mogli i ranije učiniti pa se onda ne bi događale poteškoće koje sada imamo sa ovim odlukama vezanim uz ovu izgradnju na prostoru Lubenovca i Alana, ali dobro kada je već tako neka to bude pa makar i sada. Ja ću ovdje skrenuti pozornost na neke nelogičnosti koje po mom mišljenju postoje u ovome planu. U planu se govori o tome kako je moguća obnova pastirskih stanova na području Alana i Lubenovca ali se u detaljnim odredbama spominje i lokacija Struge-Zelengrad u članku 32. Prema tome samo na tri lokacije de facto je moguća izgradnja odnosno obnova i rekonstrukcija pastirskih stanova, dok se u članku 35.govori o zaštiti pašnjaka od zarastanja. U samom se dokumentu spominje 19 lokacija pastirskih stanova, a samo su za dvije, a potencijalno nakon valorizacije i na trećoj lokaciji dozvoljena obnova i rekonstrukcija pastirskih stanova. Prema tome kako se planira, a smatra se da je to važan krajobrazni oblik dakle pašnjaci koje treba sačuvati od zarastanja i to piše ovdje kao cilj ove odluke o provedbi, a ne omogućava se izgradnja pastirskih stanova odnosno obnova, a kao što znamo krčenje šuma nije dopušteno. Prema tome nije mi jasno kako će se onda na tih preostalih 16 lokacija omogućiti ostvarenje toga o provedbi plana. Što se tiče korištenja jedne lokacije makar to nije jasno rečeno, kada se govori o detaljnom uređenju vezano uz Alan i LUbenovac ne spominje se da će tamo biti moguća obavljanje djelatnosti eko-etno turizma ali se prije toga o tome govori kao mogućnosti obnovom i rekonstrukcijom stanova. To je nešto što je potpuno izvan onoga što je osnova djelatnost što bi trebala biti osnovna zadaća odluke. To naravno ne može biti veliki opseg ali to je nešto što apsolutno nije u skladu sa onim što je osnovna ideja ove odluke, a to je očuvanje prirode. I to je naravno didaktička odnsno pedagoška funkcija i to vjerojatno nije niti u skladu sa člankom 11. Zakona o zaštiti prirode koji kaže "da je u nacionalnom parku dopušteno obavljanje ugostiteljsko-turističkih i rekreacijskih djelatnosti koje su u ulozi posjećivanja i razgledavanja" ne u ulozi zadržavanja boravka a eko-etno odnosno robinzonski turizam zacijelo znače i duže zadržavanje na tome prostoru i to vjerojatno nije niti u skladu sa Zakonom o zaštiti prirode. Ta odredba nije dobra. Ne može doći do velikih devastacija naravno jer se radi o malom opsegu. Radi se eventualno samo o lokaciji na kojima je uopće dopuštena obnova i rekonstrukcija stanova, znači Lubenovac eventualno Zelengrad i Alan, ali u tom prostoru i tako nešto je problematično. I osobno smatram, naravno podržat ću donošenje ovih odluka ali osobno smatram da nam zapravo u tom prostoru koji je prostor najviše kulturne i prirodne vrijednosti niti to nije potrebno. I zato je to trebalo ili izostaviti po mom mišljenju iz ovoga plana, ako je već u planu onda je trebalo vrlo jasno i nedvosmisleno stajati na kojim lokacijama bi to eventualno biti dopušteno. Jer ako to nije navedeno onda se otvaraju interpretacije, a interpretacije često puta znaju završiti protivno javnome interesu. U ovome tekstu ima i nekih drugih nelogičnosti, tako kada se govori o odvodnji sadržaja ovih vodonepropusnih cisterni onda se negdje govori da će one biti odvođene u Senj, negdje se govori da će biti odvožene izvan parka, bilo gdje kao moguće lokacije opet na nekom općem mjestu. U tekstu se govori i moguća lokacija Otočac ili Senj. Prema tome, u tom smislu taj tekst treba ujednačiti. To nije tekst u kojem se slobodno piše i izriče ono što netko misli, pa sad govori jedno, sad govori drugo, ni jedno ni drugo nije krivo, pa šta bude. To ne može biti tako. Izričaj za sve lokacije mora biti isti. I još na kraju evo jedna terminološka primjedba. Ovdje se govori o pastirskim stanovima i o … [[Govornik se ne razumije.]] stanovima. Ovo je normativni akt. Normativnim aktom ne može biti za jedan te isti pojam više imena, više naziva. Predlagatelj se mora odrediti koji je, može staviti neku napomenu zašto se odredio za ovu ili za onu, da su to dva ravnopravna izraza. Ali ne može biti to da imate dvije formulacije koje su ravnopravne i naravno može se postaviti takvo tumačenje da zapravo one i ne znače isto. I zato se to ne smije dopuštati ovoj vrsti dokumenata. Tako na strani 20. u istom tekstu, u istoj alineji koristite i jedan i drugi termin. Tamo piše u pravilu ne dozvoljava se obnova razrušenih pastirskih stanova. Iznimno se dozvoljava obnova očuvanih … [[Govornik se ne razumije.]] stanova. To nije način na koji treba pisati ovakve dokumente. I naravno uz sve ove sitne primjedbe i moju privatnu relaciju sa Velebitom ja ću naravno podržati prijedlog ove odluke. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja nema potrebe? Ja vam se zahvaljujem. Zahvaljujem se svima na raspravi. Rasprava je o tekstu prijedloga odluke je završena. Glasovat ćemo sutra. Za danas završavamo sa radom. Sutra počinjemo u 9,30. Počinjemo sa točkom znači Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Kraljevine Belgije, Republike Bugarske itd. da ne nabrajam. Znači o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Hvala lijepa i laku noć!
Prijedlog Odluke o donošenju Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit, to je točka o kojoj se također trebamo izjasniti. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Utvrđujem da je jednoglasno sa 106 glasova donesena odluka o donošenju Prostornog plana Nacionalnog parka Sjeverni Velebit u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Poštovane zastupnice i zastupnici za danas rezervirali smo samo jednu točku dnevnog reda. To je Potvrđivanje Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji Pozdravljam predsjednika Vlade Republike Hrvatske gospodina Zorana Milanovića, potpredsjednika i članove Vlade RH. I posebno pozdravljam predstavnike diplomatskog zbora u RH na čelu sa apostolskim nuncijem njegovom ekscelencijom Robertom Kasarijem. Posebna točka dnevnog reda glasi: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanja Ugovora između Kraljevine Belgije, Republike Bugarske, Češke Republike, Kraljevine Danske, Savezne Republike Njemačke, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Talijanske Republike, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Republike Mađarske, Republike Malte, kraljevine Nizozemske, Republike Austrije, Republike Poljske, Portugalske Republike, Rumunjske, Republike Slovenije, Slovačke Republike, Republike Finske, Kraljevine Švedske, Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske/Države članice Europske unije/ i Republike Hrvatske o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 51. Kolegice i kolege zastupnici nakon što je Ustavni sud Republike Hrvatske 5. ožujka 2012. donio Odluku kojom je utvrdio da je Državni referendum o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji proveden u skladu s Ustavom RH Vlada Republike Hrvatske dostavila je Hrvatskom saboru po hitnom postupku prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za vanjsku politiku, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam predstavnika predlagatelja da li želi dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Gospodin Zoran Milanović, predsjednik Vlade RH.