Gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici! Pred vama se nalazi redovito Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. Temeljna odrednica politike suzbijanja zlouporabe droga predstavlja kontinuirano provođenje organiziranih mjera kojim se nastoji smanjiti dostupnost na ilegalnom tržištu i potražnja droga ali uz istovremeno provođenje snažnih preventivnih mjera i aktivnosti kojima je cilj smanjenje interesa mladih za uzimanje droga. U ostvarenju tih ciljeva nužno je koordinirano i međuresorno djelovanje uključujući i širu društvenu zajednicu radi ostvarenja temeljnih principa nacionalne strategije. Sukladno strategiji kao i Akcijskom planu suzbijanja zlouporabe opojnih droga za 2005. godinu ovo izvješće temelji se na podacima i izvješćima nadležnih ministarstava i drugih tijela državne uprave i osnovna mu je svrha redovito praćenje stanja u Republici Hrvatskoj. Jedinstvenom metodologijom izvješća u mogućnosti smo ne samo konstatirati postojeće stanje već izvršiti usporedbu u odnosu na isto izvješće za 2004. godinu a koje je ovom domu predočeno 2. prosinca 2005. godine. Formalno sagledavajući izražavamo zadovoljstvo kako svake godine bilježimo sve brži i kvalitetniji prikaz te se vremenski rokovi podnošenja izvješća skraćuju. Isto tako, izražavamo zadovoljstvo kvalitetom izvješća iz kojeg su vidljivi svi podaci što ukazuje na pojačan rad na evidenciji i registraciji svih relevantnih podataka što ovo izvješće čini dobrom podlogom za raspravu o stanju zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj. Međutim, isto tako ne izražavamo zadovoljstvo podacima o izvješću bez obzira koliko nam ukazuju da se u nekim dijelovima borbe protiv zlouporabe opojnih droga bilježi napredak. Tako danas možemo konstatirati kako tipiziranim izvješćima prilagođenom popidu obrascu Hrvatski zavod za javno zdravstvo prati sve podatke o osobama liječenim zbog zlouporabe droga i to ne samo iz zdravstvenog sustava već i nevladinih udruga terapijskih zajednica u tijeku je i usuglašavanje za prikupljanje podataka iz zatvorskih bolnica. Do kraja 2005. godine registrirano je 22 tisuće 360 osoba liječenih zbog zlouporabe opojnih droga. Tijekom 2005. godine tretirano je 6 tisuće 668 ovisnika što je povećanje od 15,6%. U odnosu na 2004. godinu bilježi se i 9,33% novih osoba u tretmanu. Moramo posebno naglasiti kako navedeni porast ne znači ujedno i stvarni porast broja ovisnika već uspostavom i unapređenjem rada centara za liječenje dovodi se do većeg broja novo registriranih ovisnika u tretmanu. Isto tako, nešto niža stopa u nekim županijama prikazano u izvješću ne znači manji broj ovisnika već se radi o županijama gdje centri još u potpunosti ne funkcioniraju. Osim centara za liječenje moramo naglasiti ulogu i važnost terapijskih zajednica, njih osam, te terapijskih kuća koje kao nevladine organizacije pružaju tretman i psiho-socijalnu rehabilitaciju ovisnicima o drogama. Kroz sve oblike liječenja u 2005. godini prošlo je tisuću 622 ovisnika što je porast u odnosu na 2004. godinu od 9,67%. Osim organiziranih stacionarnih oblika pružanja pomoći ovisnicima razne udruge građana pružili su neki oblik pomoći za ukupno 2 tisuće 827 ovisnika. Ured Vlade Republike Hrvatske za suzbijanje zlouporabe opojnih droga te povjerenstvo za suzbijanje opojnih droga zajedno s drugim tijelima državne uprave proveli su niz mjera iz Akcijskog plana za 2005. godinu od kojih ovom prilikom možemo istaknuti organizaciju izobrazbe odgojno-obrazovnih djelatnika o mjerama prevencije ovisnosti u svrhu upotrebe stečenih znanja uz stručni rad s djecom i mladima, obrazovanje roditelja o problemu ovisnosti i prepoznavanju simptoma, organizacija seminara za nositelje školskih programa prevencije u sustavu školstva te niz drugih preventivnih obrazovnih aktivnosti za djecu i mladež, završena integracija centara za izvan bolničko liječenje i prevenciju ovisnosti koji su integrirani u županijske zavode za javno zdravstvo ili su osnovane službe. Izrađene su kliničke smjernice za farmakoterapiju opijatskih ovisnika Metadonom koje je Vlada Republike Hrvatske donijela 3. siječnja 2006. godine. Izrađen je i proveden program edukacije liječnika obiteljske medicine u suradnji sa Hrvatskim zavodom za javno zdravstvo i Uredom za zdravstvo grada Zagreba. Uvedeno je dobrovoljno, anonimno i besplatno testiranje ovisnika na HIV te hepatitis-B i C. Izrađen je protokol testiranja na droge kod školske djece i studenata uz obavezu zaštitu prava i učenika i obitelji. Između ostalog, bilježi se i aktivna suradnja sa međunarodnim institucijama kao Ujedinjenim narodima, Uredom za droge i kriminal, Komisijom za opojne droge, zatim Pompidu grupa Vijeća Europe te Republika Hrvatska aktivno sudjeluje u radu drugih foruma a u tijeku je i analiza stupnja usklađenosti hrvatskog zakonodavstva na području droga s pravnom stečevinom Europske unije. Ovih dana javnost je obaviještena kako je započeo i projekt pomoći … [[Govornik se ne razumije.]] 2004. jačanje kapaciteta za borbu protiv ilegalne trgovine i zlouporabe droga gdje je Njemačka postala partner Republici Hrvatskoj u provedbi tog projekta. Brojne su mjere aktivnosti kojima se pokušava na pravilan način ući u borbu protiv jedne od većih pošasti suvremene civilizacije. U ovom izvješću prikazan je pregled stanja zlouporabe opojnih droga i presjek stanja bolesti ovisnosti o drogama u Republici Hrvatskoj. Prema prikazanim indikatorima može se zaključiti da je tijekom 2005. godine uočena bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini što se očituje u efikasnijoj provedbi mjera, boljoj organizaciji sustava liječenja ovisnika, većem broju zaplijene opojnih droga, aktivnim uključivanjem lokalne uprave u provedbi suzbijanja zlouporabe opojnih droga na njihovom području, većim brojem preventivnim i edukativnih aktivnosti koje se u sklopu školskog sustava provode u cijeloj Hrvatskoj. Budući da su u Republici Hrvatskoj zaplijene droge iz godine u godinu sve veće, da se povećava broj ovisnika u zatvorskom sustavu i sustavu za tretman i liječenje, da se u svim školama lokalnih sredina provode različiti preventivni programi te je i 60 nevladinih organizacija na različite načine uključeno u borbu protiv ovisnosti može se reći da se s razine različitih sektora provode značajne mjere kako bi došlo do smanjenja potražnje i smanjenja ponude droge. Međutim, očito je da je droga unatoč tim naporima postala dostupnija, da se pojavljuju različite nove droge na tržištu te da se znatiželja za iskušavanjem različitih droga među mladima još uvijek ne smanjuje. Valja istaknuti da u borbi protiv ovisnosti o drogama i suzbijanju zlouporabe opojnih droga svoj doprinos trebaju dati svi. Od državnih institucija na nacionalnoj i lokalnoj razini do obitelji, škole, nevladinih organizacija i medija te da se samo koordiniranim i sustavnim mjerama možemo suprotstaviti tom sverastućem problemu današnjice. Ja se zahvaljujem.
Hvala. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 59. sjednici Odbora održanoj 29. rujna 2006. godine raspravio je izvješće o provedbi nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 12. srpnja 2006. Odbor je izvješće raspravio kao matično radno tijelo sukladno 75. članku Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Sudionici rasprave suglasni su da je i pored svih poduzetih mjera na provedbi programa nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga i akcijskog plana suzbijanja zloupotreba opojnih droga za 2005. godinu i dalje vidljiv porast broja ovisnika. Veći dio rasprave članovi Odbora su posvetili položaju i ulozi terapijskih zajednica. Iz izvješća je vidljivo da se smanjuje broj liječenih u terapijskim zajednicama. Članovi Odbora ponovo ističu potrebu što hitnijeg utvrđivanja pravnog statusa terapijskih zajednica koji nedvojbeno imaju značajnu ulogu u procesu odvikavanja i resocijalizacije. Uslijed toga što položaj terapijskih zajednica i dalje nije pravno definiran veliki broj ovih zajednica posluje kao udruga civilnog društva. Izostaje slijedom toga saznanje o tome što konkretno zajednice rade? Kolika je njihova uspješnost u odvikavanju? Kakvi su njihovi programi i tko ih sve provodi? Uz reguliranje pravnog položaja potrebno je i obvezno ustrojiti registar terapijskih zajednica upozorili su članovi Odbora. U daljnjoj raspravi članovi Odbora skrenuli su pozornost na potrebu poduzimanja preventivno represivnih mjera radi suzbijanja sve veće ponude opojnih droga kao i sprečavanje, uspostavljanje otvorenih narko scena odnosno smanjivanju dostupnosti opojnih droga. Nakon rasprave članovi Odbora su većinom glasova uz 1 glas suzdržan odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje sljedeći zaključak: Prihvaća se izvješće u provedbi nacionalne strategije zloupotrebe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini.
Hvala. Odbor za obitelj, mladež i šport? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnik HSP-a. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Čitajući ovo izvješće primijetila sam da je vođenje registra ovisnika odnosno podataka o epidemiološkom stanju bolesti ovisnosti nepouzdano. Da se čak ne bi reklo netočno. Naime u registar osoba liječenih zbog zlouporabe droga zakonom je propisan i način na koji se ti podaci prikupljaju. Iz analize podataka u ovom izvješću vladina Ureda za suzbijanje zlouporabe droga proizlazi da je ovo prikupljanje podataka obavljeno nestručno odnosno puno nemara. Na tablici, na strani 7, tablica 1 ukupan broj liječenih zbog zlouporabe droga 2005. godine u Republici Hrvatskoj bilo je 6 tisuća 668 osoba. Na stranici 18, tablica 11 prema načinu upućivanja na liječenje u 2005. godini ukupan broj je bio 6 tisuća 63 osobe. Iz ovoga proizlazi da naše stručne službe za 605 osoba koje su prethodno navele kao ukupan broj ovisnika, bolesnika u 2005. godini nemaju podatke kako su upućene na liječenje. Isto vrijedi i za ostale tablice. Pa tako nemamo cjelovitih podataka o liječenju osoba prema spolu i zaposlenju. Nedostaju podaci za 178 osoba, strana 20, tablica 15. Nemamo podatke o stanovanju za 278 osoba, strana 20, tablica 14. Nemamo podatke o stupnju obrazovanja za 177 osoba, stranica 21, tablica 16. Isti problem oko vjerodostojnosti podataka se nastavlja kod načina upućivanja na liječenje u 2005. godini. Za 455 osoba ne znamo kako su upućeni na liječenje. I da li je sada podatak na početku izvješća o ukupnom broju liječenih ovisnika 6 tisuća 668 stvaran? Jer sve ovo je važno zbog same statistike koju mi izgleda toliko volimo. Tablica 13, strana 19 nam pokazuje kako su uzimanje opijata i to u 50,1% slučajeva otkrili članovi obitelji, a neopijata 59,9% otkrili policijski službenici. Ovime se pokazuje koliko je važna edukacija i suradnja roditelja jer kada se zna da članovi obitelji tek nakon dvije do tri godine ovisničkog staža svoje djece ili bilo kojeg člana svoje obitelji doznaju da su ovisnici tim više je ovaj podatak za sve nas poražavajući. Također na stranici 7, tablica 1 broj osoba liječenih zbog zlouporabe droga, od toga opijata ukupno je liječeno u 2005. godini 4 tisuće 867 osoba. A u tablici 10 na stranici 18. prema načinu liječenja u 2005. godini ukupno je liječeno 3 tisuće 479. Govorimo o opijatskim ovisnicima kao najtežem obliku ovisnosti. Iz toga proizlazi da za 1388 ovisnika o opijatima, heroinu nemamo podatke na koji način su se liječili? Jer nisu svrstani niti u jednu od 10 vrsta tretmana koje pružaju službe ovisnosti. Ovo je također važno zbog opće statistika kao i za praćenje trošenja novca za iste koji su prikazani negdje u drugim statistikama. Ako nemamo podataka o načinu liječenja onda je pitanje jesu li se tih 1388 ovisnika uopće liječili? Jer stručne službe koje su ih liječile dozvolile su da u njihovim zdravstvenim kartonima nemaju podatak na koji ih način liječe? Ili su to oni povlašteni koji se liječe «incognito»? Djeca ili članovi uglednih hrvatskih obitelji ali na trošak svih ostalih poreznih obveznika? Rad stručnih službi za ovisnost pri zavodima za zdravstvo financiraju porezni obveznici odnosno izdvajaju se sredstva iz državnog proračuna, proračuna jedinica lokalne uprave, sredstva Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i sredstva Hrvatske lutrije. Ured za droge koji je osnovan kao isključivo koordinaciono tijelo i čija je glavna zadaća podnošenje izvješća o liječenim osobama u sustavu zdravstva, dostavi Vladi izvješće iz kojeg je razvidno da za 20% osoba u sustavu zdravstva nema podataka na koji način su se liječili, a i ako su to porezni obveznici uredno platili. S obzirom na veličinu problema ovisnosti i raširenosti zlouporabe droga među mladima neprihvatljivo je podnijeti izvješće o liječenju ovisnika od strane vladinog Ureda za droge koje je svedeno na puko objedinjavanje administrativnih podataka koji kako vidite nisu ni točni. Dalje idemo. Među liječenim ovisnicima sada sudske probleme ima svaki četvrti ovisnik. U tablici 19. na strani 22., 4 tisuće 867 opijatskih ovisnika koje liječe službe za ovisnost zbog zlouporabe droga sa sudskim problemima su tisuću 264 osobe. U tablici 21. na stranici 23. gdje su opisani ti sudski problemi, opijatskih ovisnika imamo brojku od tisuću 208. Što znači da 56 opijatskih ovisnika ima sudske probleme, ali oni nisu svrstani ni u jednu kategoriju. Možda ni one ne postoje ili su to opet zaštićene osobe, a to je negdje oko 5%. Kod neopijata u tablici 19. na stranici 22. podjela prema dobnoj granici. Imamo podataka da 676 osoba koje su liječeni imaju sudskih problema. U tablici 21. na istoj stranici gdje su opisane kategorije sudskih problema imamo upisanih 778 neopijatskih ovisnika. Postavlja se pitanje za 102 osobe liječene kao neopijatske, a imaju sadašnje sudske probleme ne znamo koje su dobi. A istovremeno u izvješću piše da mladi u dobi od 15 do 25 godina su zastupljeni sa 85,5%. Na temelju čega se to tvrdi kada za 102 osobe nemamo podataka koje su dobi? Koliko je osoba upućeno u terapijske zajednice sa mjerom za obvezno liječenje? Te podatke bi barem mogli imati od dvije zajednice koje financira država novcem poreznih obveznika. U javnosti se kaže da se u terapijskim zajednicama kaže da se liječi od droge, a u izvješću kaže da se u terapijskim zajednicama odvikava od droge. Ova dva termina su važna. Jer ne znamo koliko je psihijatara i drugog stručnog kadra zaposleno u terapijskim zajednicama koje financira državna zajednica. A to su državne zajednice "Susret" i "Moji dani u Đermancu". Jer jedinu mjeru obveznog liječenja prema dijagnozi provodi psihijatar. Ovom izvješću nedostaje izvješće o stručnom kadru, kao i financijsko poslovanje u ove dvije terapijske zajednice koje su financirane od države. Također bi trebalo u izvješće staviti i evidenciju stručnog kadra koji radi u sustavu zdravstva sa ovisnicima po pojedinim centrima kao i financijsko poslovanje istih. Ovi podaci pomogli bi da se dobije što veća kontrola trošenja novca za ovisnost. Javna je tajna da pojedini zavodi za javno zdravstvo dobijaju sredstva za svoje centra, ali iste ne prosljeđuju tim centrima već sredstva troše za druge namjene, prema nahođenju samih ravnatelja Zavoda za javno zdravstvo. Centri se ne mogu stručno ekipirati, niti opušteno funkcionirati, jer njihovi ravnatelji su u stalnoj trci za financiranjem. Imamo slučajeve da ravnatelji osim što su visoko obrazovani i stručno educirani za liječenje ovisnika moraju pisati programe i javljati se na različite javne natječaje, zagovarati i pregovarati sa raznim članovima povjerenstva da im se odobre nekakva sredstva. Gube ogromnu energiju umjesto da se usredotoče na rad i liječenje ovisnika. A istovremeno oduzimaju značajna financijska sredstva nevladinim organizacijama. Prijedlog za rješenje ovog nelogičnog sustava je osnivanje državnog centra ovisnosti, ovdje mislim na sve vrste ovisnosti prema definiciji Svjetske zdravstvene organizacije koje bi trebalo biti financijski neovisan sa jedinstvenim iznos om novca iz državnog proračuna. U tom centru bi se kreirala sva strateška politika vezana uz ovisnost, pitanja prevencije, liječenja i apstitencije, resocijalizacije i socijalne integracije bivših ovisnika, zapošljavanje, programi smanjenja šteta, osmišljenje kontinuirane medijske kampanje i sl. Roditelji i obitelji ovisnika su životno zainteresirani za otvaranje državne ustanove za ovisnike, jer onaj koji nema ovisnika u kući ili obitelji ne zna kakav je to pakao, koliko uzaludnih pokušaja da se pošalje dijete u komunu, kao i ogromni troškovi koji su potrebni tim razorenim obiteljima da bi prošli kolokvije za ulazak u komunu. Sve ovo gore navedeno bilo bi puno bolje, pozitivnije, jednostavnije kada bi se nacionalna strategija suzbijanja zloporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj provodila u 3 stupnja. Prvi stupanj prevencija ovisnosti među djecom i mladima. Drugi stupanj rano otkrivanje konzumenata droge. I tek treći stupanj tretman rehabilitacija resocijalizacija ovisnika. S tim da se najveća težina stavi na prvi stupanj, tj. prevenciju ovisnosti. Kolegice i kolege, u svijetu je zarada od droge negdje oko 600 milijardi dolara. U Hrvatskoj između 110 do 150 milijuna eura. Hrvatska vlada troši sveukupno na borbu protiv droge 57 milijuna 822 tisuće kuna. To je ovo kao David i Golijat kad se tuku. U Hrvatskoj imamo 170 policajaca koji su obučeni i rade u odjelu za drogu. 170 policajaca, oprema gotovo nikakva. Onda stvarno znate kako učinkovitost ti jadni policajci mogu imati. Suradnja između policije, pravosuđa, carine i lokalne samouprave blago rečeno nije na nekom nivou. Nije ni čudo da u ovoj maloj državi imamo 22 tisuće 360 ukupno registriranih ovisnika. Ako je to ne daj Bože puta 3 do 5 sa 800 do tisuću novih ovisnika godišnje onda opet ponavljam kako nam je prevencija ovisnosti na prvome mjestu. Inače, možemo zamisliti kako će Hrvatska izgledati za recimo 20 godina. I na kraju imam samo tri pitanja. Ako u Hrvatskoj imamo 52 udruge 8 terapijskih zajednica, 32 terapijske kuće zanima me kome daje država novac i koji su uvjeti za to. Zanima me isto državna terapijska zajednica koja se gradi u Pulcu kraj Rijeke koja je do sada potrošila 15 milijuna kuna koja još nije dovršena, tko je kriv za to i zašto je toliko novca potrošeno. I zanima me tko nadzire liječnike koji provode farmako terapiju. Jer u 2005. godini je zaplijenjeno 10 tisuća tableta metadona, a također od svih predoziranja u 2005. godini 50% je bilo metadonom. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana kolegica je kazala da je javna tajna da ravnatelji Zavoda za javno zdravstvo sredstva koja dobiju za centre za prevenciju ovisnosti troše nenamjenski, odnosno kako ih je volja, a ne tamo za što su namijenjena, za rad centara za prevenciju ovisnosti. To nije točno, jer su sredstva upravo dobivena strogo namjenski prema broju stvarno zaposlenik djelatnika u centrima i svaki mjesec do 5. u mjesecu se podnosi detaljno izvješće o radu svakog centra na adrese svih onih koji plaćaju rad centara.
Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Cijenjeni predstavnici Vlade, gospođe i gospodo zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o izvješću o provedbi Nacionalne strategije i suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. To izvješće ocijenili smo kao jedno vrlo dobro izvješće koje obuhvaća epidemiološko stanje bolesti ovisnosti uz izvješće o aktivnostima i mjerama koja su poduzela tijela državne uprave, jedinice područne i lokalne (regionalne) samouprave, te udruge za suzbijan je zlouporabe opojnih droga. Ono što nas veseli iščitavajući ovo izvješće jest činjenica kako je u 2005. godini uočena bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini, što se očituje u učinkovitijom provedbi mjera, boljoj organizaciji sustava liječenja ovisnika, većem broju zaplijene opojnih droga, većem broju preventivnih i edukativnih aktivnosti. Unatoč tome što droga postaje sve dostupnija, unatoč tome da se pojavljuju različite nove droge na tržištu, te se znatiželja za iskušavanje različitih droga među mladima još uvijek ne smanjuje Nacionalni sustav borbe protiv ovisnosti ipak funkcionira. Potpuno je jasno da je to sigurno i zbog toga jer se politika suzbijanja zloporabe opojnih droga temelji na multidisciplinarnom pristupu te uključuje zajedničko djelovanje različitih sektora sa područja socijalne zaštite, pravosuđa, zdravstva, unutarnjih poslova, različitih udruga civilnog društva. I samo na taj način moguće je postići konačni cilj kojem smo svi okrenuti, a to je smanjenje potražnje i ponude droga. Ono što smatramo potrebito istaknuti i stalno ponavljati, jest da suzbijanje i zloporaba droge nije samo briga o ovisnicima već i zaštita zdravih naraštaja hrvatske mladeži od narastajućeg trenda zlouporabe droge. Jer upravo se takav dojam pojavljuje u našoj javnosti, budući da se 90% vremena koristi za diskusije o ovisničkim problemima, a manje od 10% o primarnoj prevenciji zdravog naraštaja mladih ljudi. Ovo nam izvješće daje za pravo nadati se da će i ovaj segment u našem društvu promijeniti se, odnosno početi mijenjati te da će se i taj postotak promijeniti. Čim prije to bolje, jer će u tom slučaju i naše zadovoljstvo u borbi za suzbijanje zlouporabe opojnih droga biti još veće. Dom i škola izvorna su mjesta gdje djeca moraju, a ne gdje bi trebali nego moraju dobiti potrebno znanje o pogubnim posljedicama konzumiranja droga. Odgovornost je tu kako na ravnateljima, pedagozima, psiholozima u borbi protiv ovisnosti, jer je njihova moralna obveza da roditelje imperativno obvežu na to da steknu barem najosnovnije pojmove o opasnostima koje donosi droga u obitelji i cijeloj zajednici. Samo ulaganje u prevenciju u zaštitu naraštaja hrvatske mladeži koji još nisu počeli konzumirati drogu imperativ je i zbog toga je neodložno u temelje nacionalne strategije ugraditi obveze konkretnih programa u svezi primarne prevencije i još daleko snažnije uključiti Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa te nevladin sektor. Obzirom da nam je u materijalima dano saznanje kako pravni status terapijskih zajednica nije u niti jednoj od država Europske unije riješen posebnim zakonom, prijedlog o kojem smo govorili prilikom rasprave o prošlogodišnjem, odnosno sada već predprošlogodišnjem izvješću je da se u Republici Hrvatskoj rad terapijskih zajednica te njihov status uredi kroz postojeće zakonske propise. Jer bez obzira na statističke pokazatelje kako je broj ovisnika koji se odvikavaju i rehabilitiraju u terapijskim zajednicama u kontinuiranom padu u usporedbi s 2003. i 2004. mi u klubu HDZ-a ipak držimo kako su terapijske zajednice ona mjesta u kojima je moguć potpuni uspjeh izlječenja. Jer vidljivo je kako se iskristalizirao i broj tih terapijskih zajednica čiji su programi prepoznatljivi i kvalitetni te koje su kontinuirano tijekom proteklog razdoblja pružale pomoć velikom broju ovisnika i njihovih obitelji. Jednom riječju terapijske zajednice po našem mišljenju u budućnosti trebale bi postati dio socijalno zdravstvenog sustav za tretman i rehabilitaciju ovisnika. Jer i trendovi u posljednjem desetljeću u Europi pokazuju nam kako se znatan broj ovisnika sve više liječi u terapijskim zajednicama. One jednostavno postaju prepoznate i zbog toga je provođenje metadonske terapije kod nas i u svijetu sve više upitno. Doživotna besplatna dodjela metadona i stvaranje teške metadonske ovisnosti velika je zapreka u odvikavanju od droga. To bi po prilici bilo kao da damo besplatno alkohol alkoholičaru. Legalnim propisivanjem takve pogubne droge kao što je metadon je vrlo štetno, a nehumanost metadonske terapije evidentna je po smrtnosti metadonskih štićenika. Alarmantnih 40-tak posto metadona na ulicama i etična upitnost odluke neosporno su dovoljni elementi za preispitivanje metadonske terapije. Borba protiv droge živa je materija protiv koje će se stalno morati stvarati novi planovi, nove smjernice i nikada nećemo biti u potpunosti zadovoljni dok se to zlo ne iskorijeni. Zaključno. Klub zastupnika HDZ-a prihvaća ovo izvješće, ocjenjuje ga vrlo dobrim sa željom da se u idućem razdoblju vide mogućnosti kako i na koji način potaknuti rješavanje onih problema na koje sam nastojao ukazati u svojoj raspravi u ime kluba. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ispravljam krivi navod kolege koji kaže da je naš sustav uspješan jer se temelji na multidisciplinarnom pristupu. To bi trebalo biti točno, međutim nije točno. U izvješću stoji, kaže: Pojedini nositelji provedbe nacionalne strategije i mjera aktivnosti akcijskog plana za suzbijanje zloporabe opojnih droga i dalje nemaju unutar državnog proračuna posebno osigurana sredstva za navedenu namjenu. Zatim imamo u izvršenju proračuna izobrazba i osposobljavanje zdravstvenih djelatnika i suradnika na prevenciji ovisnosti, liječenju, rehabilitaciji ovisnika od planiranih sredstava potrošeno je 2,07%. Dakle uspješno suzbijanje zloporabe droga uistinu zahtjeva multidisciplinaran pristup, ali očito je da kod nas to ne funkcionira dragi kolega i to je ta naša tragedija.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala. Pa netočan je navod po meni da je metadonska terapija veliko zlo. Možete li zamisliti da recimo stotine, da ne kažem i tisuće ljudi i izvan Hrvatske ako hoćete, koji su na metadonskoj terapiji da su prepušteni ulici i sitnom kriminalu, kako bi se oni zapravo ponašali i što bi bilo zapravo sa razinom kriminala. Ja ne kažem da će se ti ljudi izliječiti, ali imate primjera gdje se i skidaju sa metadona. Prema tome tvrditi da jedan pristup u liječenju, dakle metadonska terapija veliko zlo ili najveće zlo mislim da je u najmanju ruku neozbiljno.
Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a i NBS-a, poštovani zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade. Ja ću biti relativno kratak. Ovaj dugi i vrlo fini izvještaj mislim d nije dostatan za jedno vrlo ružno pitanje koje zahtjeva mislim vrlo oštre mjere. Ne oštre mjere kada je riječ o korisnicima koji predstavljaju jedan veliki segment našeg društva posebno kada je riječ o mladima nego oštar pristup kada je riječ o suzbijanju droge na izvorištu, tj. tamo gdje nikakav naglasak nije stavljen u ovom izvještaju, tamo gdje je riječ o distribuciji, tamo gdje je riječ o organiziranom kriminalu. U ovom izvješću nema apsolutno nikakvog spomena vrlo važne činjenice da u ovoj zemlji postoji organizirani kriminal koji kontrolira dobar dio politike i to moramo uzeti u obzir. Moramo sve učiniti da Hrvatska dobije jedan ozbiljan pristup na razini policijske infiltracije, kanala distribucije droge, infiltracije nadziranja uhićenja i na kraju zatvaranja onih koji su odgovorni za ovu situaciju. Mislim da se to može učiniti. Mislim da se to može učiniti jer imamo vrlo mnogo primjera iz drugih sredina gdje je ovaj problem jednako tako opasan kao i u Hrvatskoj. Nemojmo zaboraviti da je Hrvatska vrlo važna karika u lancu međunarodnog krijumčarenja droge. To je notorna činjenica, ni o tome nema mnogo govora u ovom Izvješću. I kad je riječ o strategiji protiv kriminaliteta nema baš niti jedne rečenice koja bi iznijela minimalnu strategiju infiltriranja organiziranog kriminala. Vidjeli smo ovog ljeta iz korčulanskog slučaja da tu postoji sprega u pojedinim policijskim postajama između onih koji bi trebali rješavati problem i onih koji problem stvaraju. Mislim da su to prave teme koje nedostaju ovom Izvješću i čemu bismo se svi mi morali okrenuti da ovaj vrlo važan problem mnogo uspješnije riješimo. Hvala vam.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, gospodo i gospođe iz Vlade. Pa evo nastojat ću ja ne biti previše dug. Moram kazati da sam jako oduševljen napretkom koji stručnjacima koji provode ovu strategiju, zapravo koju možemo danas svjedočiti u Saboru, a zapravo taj napredak se meni jedino ogleda u lijepom materijalu koji smo dobili, koji je fino ukoričen, koji ne znam koliko košta. Obzirom da smo sve to već dobili jednom, sve to imamo na internetu, ja ne znam koliko se za jedan ovakav primjer recimo moglo šprica kupiti. Ja bi rađe bio kupio 10-ak ili 20 šprica i dijelio ih besplatno ovisnicima nego recimo potrošio 10-ak, 20 kuna ili možda griješim, koliko to sve skupa košta. Međutim, mene zabrinjava jedna činjenica. Ova zemlja već nekih 10-ak godina sustavno prati i pokušava se boriti protiv ovisnosti, odnosno zlouporabe opojnih droga, kako se to stručno i u ovom političkom žargonu kaže. Međutim, mi imamo posebno zadnjih godina jednu tendenciju da su nam izvješća sve ljepša, da su nam brojke, dakle, sve više i više, da tako kažem održavaju stvarnost, ali isto tako te su brojke sve poražavajuće. Možda bi bilo vrijeme da se svi skupa zamislimo da li bi možda isto tako trebalo razmotriti drugačiji pristup cijeloj ovoj problematici. Da li Nacionalna strategija koju imamo odgovara i potrebama i zahtjevu vremena i okolnostima u kojima se danas u Hrvatskoj živi i u kojima se onda javlja narkomanija. Možda bi trebalo problematizirati pojedina područja. Možda bi trebalo posebno razgovarati recimo o terapeutskim zajednicama. Ja znam da su te terapeutske zajednice jako korisne i da daju rezultata, ali mi kao država ili kao predstavnici države, odnosno naroda i države, ne možemo pristati na jednu činjenicu, a to je da ako malo bolje proanalizirate situaciju da država zapravo svoju nesposobnost, odnosno terapeutske zajednice službe za alibi da se nešto radi. Terapeutske zajednice moraju biti jedna posebna priča odvojena od onoga što država radi. Možda bi trebalo i tu zapravo zauzeti jedan malo drugačiji stav. Neke kolege koje su prije mene pričale i govorile o ovoj problematici spomenile su i to, odnosno dali su naglasak na prevenciju. I ja se s njima u potpunosti slažem. Međutim, očito da oni stručnjaci koji vode cijelu ovu priču, bar po meni, nedovoljno polažu pažnje toj prevenciji i stručno ne elaboriraju i ne rade da se ta prevencija što više afirmira i da je bude što više. Jer kad pogledate u ovom Izvješću, recimo, što radi Ministarstvo obrazovanja vidjet ćete da zapravo to nije ništa. Ja ne razumijem zašto nam treba ovoliko mnogo, 10 godina da se suočavamo s ovim problemom, a da još uvijek nismo u školama kao obvezu nametnuli, ne znam, ako treba i tjedno da se mladi educiraju o tome što je droga, kakvo zlo droga nosi, kako se zapravo protiv droge bori. Ništa ne radimo da osposobljavamo roditelje da znaju prepoznati da li im je dijete ovisnik i da li im je dijete došlo u kontakt s nekom drogom. Jer vjerojatno svi oni koji nešto čitaju i prate ovu problematiku znaju jedan tragični podatak, a to je da roditelji najzadnji saznaju da im je dijete došlo u doticaj sa drogom. Dakle, možda bi trebalo razmisliti da ove brojke koje su iz godine u godinu sve gore i gore zahtijevaju drugačiji pristup jer očito strategija koju imamo postavljeno na onim osnovama na kojim imamo ne daje dobre rezultate. Ja sam očekivao kao i neke druge kolege koje su tu isto to iznijeli, problematiku zapravo koja je po meni ključ problema. A to je da vam prema nekim statistikama koje su po meni pogubnije, između 40 i 50% mladih danas u Hrvatskoj dolazi u doticaj sa jednom od droga. Uglavnom su to u startu lake droge, a onda ih jedan manji i neznatni broj se susretne i s teškim drogama. Dakle, ona teza koja se često i ovdje u našim ranijim rasprava na ovom Saboru često znala pojavljivati, a to je da svi oni, ne znam, koji dođu u doticaj sa nekakvim "jointom" ili hašišem zapravo postaju teški ovisnici. To bi značilo, pročitao, vidio sam vijest da je 30-ak ili ne znam koliko parlamentaraca u Italiji tajno testirano i da su pozitivni na test marihuane. To bi značilo da u samom parlamentu talijanskom imate njih 30-ak potencijalnih ovisnika o teškim drogama. Kad bi teza koja se stalno kroz Nacionalnu strategiju, kroz rasprave gura bila točna. Pazite, ako je točno, a jeste točno da negdje do 50% mladih u Hrvatskoj dođe u doticaj sa lakim drogama, to znači da imate 50% mladih u Hrvatskoj koji su potencijalni zatvorenici do 3 godine zatvora. Ja ne mogu shvatiti da nitko iz odbora koji se bave s ovom problematikom kad smo raspravljali o članku 173. Kaznenog zakona stavak 2. nije rekao ni riječi. Da se nisu zapravo respektirala cjelokupna europska iskustva. Zašto mi imamo malo policajaca? Ma nije malo dvjesto policajaca. U Hrvatskoj ima 20 tisuća policajaca, ali 200 ih je specijalizirano da se bave teškim oblicima kriminala, organiziranog kriminala i krijumčarenja droga. Međutim, njih je malo, jer se oni bave sa onim koji konzumiraju drogu, bave se s ovisnicima, bave se s bolesnicima i onda nemaju vremena da se bave sa najtežim oblicima organiziranog kriminala. 70% policijske i državne statistike oko borbe protiv zlouporabe droge odnosi vam se na posjednike, odnosi vam se na tu djecu. Nitko ne razmišlja zapravo da se s tom djecom treba razgovarati, da ih se treba učiti, da ih treba educirati, dakle radit sve ono da ih se odbije od toga da uopće probaju drogu. Ne, mi njih odmah u startu tretiramo kao kriminalce. Oni zapravo nisu kriminalci. Kriminalci su oni koji toj djeci omogućavaju i nude droge. Moralo bi se razmisliti da jednostavno ovakav oblik represivne metode ne daje nikakvih rezultata, zapravo ima kontraefekt, jer dok se policija, pravosuđe bavi konzumentima, dakle ovisnicima, bolesnicima, dotle krupne ribe vode priču, dilaju drogu i policija ni pravosuđe se nemaju vremena onda baviti s njima. Tako da moram kazati ja sam jako bio iznenađen, jer koliko pratim, a mislim da dobro pratim ono što kaže stručna javnost na ovom polju, osim nekolicine pravnika koji su bili autori ovog zakona nitko nije rekao da je ovo dobra mjera. Govorim o stručnoj javnosti, ne govorim ni o političkoj ni o široj javnosti. Zapravo jednostavno mi još u Hrvatskoj nismo postavili probleme borbe protiv ovisnosti, problem koja ovisnost nosi na pravu mjeru, odnosno nismo ih postavili u pravu kućicu. A obzirom da to nismo napravili, onda ne možemo napraviti ni to da zapravo da se borimo, da se adekvatno borimo protiv ovisnosti. Zapravo cijela ova priča, Izvješće o provedbi nacionalne strategije o suzbijanju zlouporaba droga svodi se na evidenciju koliko se ljudi liječi, koliko je ljudi hospitalizirano, na kakav način i zapravo to su statistički podaci, koji ako hoćete ne moraju bit ni točni i oni u suštini ništa ne moraju govoriti. Međutim, određene inicijative koje bi po meni nakon svakog ovog Izvješća trebale ići u smislu minimalno dopune, u minimalno dopune Nacionalne strategije nema ih nigdje. Tu su spominjane i određene terapije. Međutim, stručna javnost je i tu podijeljena. Ja sam pristaša da u ovoj priči nikad ne valja ići ili-ili, nego zapravo da treba koristiti sve metode kako bi ti rezultati bili što bolji. Naglašavam na kraju još jednu stvar. Mislim da je prevencija bit stvari i da se jedino prevencijom stvari mogu koliko-toliko dovesti, ajde da tako kažem, u nekakve prihvatljive okvire. Jer činjenica, ja ne znam da li se u Hrvatskoj danas u bolnicama liječi više od 50-ak ili stotinjak, evo recimo da je stotinjak ovisnika. Što to zapravo govori? Pa govori zapravo da ovdje imate ne znam podatak da ih ima nekoliko tisuća, a da ih se svega stotinjak liječi. E sad, meni se postavlja pitanje, u kojoj mjeri ljudi koji vode Nacionalnu strategiju u smislu realizacije,sva ministarstva koja su zadužena za ovu priču imaju namjeru razmisliti o tome da se zauzme drugačiji pristup. Da li ste razmišljali o tome da se obavezno u školama uvede redovito dakle nekakav oblik edukacije nastave vezan za zlouporabu droga, da se toj djeci pokaže droga, da se zna, da znaju kako to izgleda, da im se kaže ne znam da ne smjedu uzimati piće, da ne smjedu dakle dolaziti u kontakt dakle s tim, s nekakvim stvarima koje mogu biti potencijalno opasne i koje ih mogu dovesti i povesti na put droge. Ne, mi uvijek smo skloniji, mi smo uvijek skloniji represiji. Hvatat ćemo sve koji ne znam imaju, jednako ćemo tretirati onoga tko ima i nekakav joint, kao i onoga tko ima negdje pola kila heroina ili kokaina. To je zapravo suludo, to je zapravo po meni bježanje od stvarnosti i zatvaranje očiju od pravih problema. Mi time možemo pumpati statistiku, mi time možemo evo biti, imati jedan lijep papir i biti zadovoljni kako smo to lijepo napravili, kako to lijepo izgleda, ali nažalost situacija je tragična i ono što je posebno važno, a to je da je ona gora iz dana u dan. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Prvo poštovana zastupnica Mirjana Brnadić, izvolite.
Hvala lijepo. Ispravila bih navod poštovanog kolege koji je kazao ništa ne radimo da osposobljavamo roditelje kako prepoznati i boriti se sa ovim problemom. To nije točno, jer službe za prevenciju ovisnosti organiziraju predavanja po svim školama, pozivaju se roditelji na ta predavanja. Nažalost moramo konstatirati da većina roditelja ne dođe na te sastanke. Mnogi roditelji se ponašaju da to nije njihov problem, bježe od stvarnosti, misle da se to događa nekome drugom. Ali nažalost događa se, može se dogoditi svakom roditelju. I moram još kazati da u mjesecu borbe protiv ovisnosti kada se organiziraju tribine ne dođe na te tribine tri roditelja. To je žalosna i poražavajuća činjenica i zato ispravljam ovaj netočan navod, a isto tako kaže kolega uvijek smo skloni represiji. Ma nije točno ni taj navod jer zaista ovo što se sada radi sa službama, u službama za prevenciju ovisnosti koje su formalizirane, koje su u sustavu i koje rade zaista odgovorno i dobro svoj posao. Hvala.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ispravila bih netočni navod kolege Lučina i nadovezala se upravo na ovo što je kolegica Brnadić rekla. Nije istina da u školama nema ništa. Postoji čitava mreža školskih koordinatora sa krovnim koordinatorom županijskim koji ima onda svoje školske koordinatore koji itekako dobro provode Program prevencije ovisnosti kroz čitav niz, nećete vjerovati, oblika radionica s roditeljima i s učenicima, kroz predavanja, dakle nije točno da u školama se ništa ne radi.
Treći ispravak, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Šime Lučina. Naime, govoreći o nacionalnoj strategiji on je pobrkao, važeća nacionalna strategija je donešena 2. prosinca 2005. godine, a ovo se Izvješće odnosi na 2005. godinu. Prema tome, ovdje se ne govori kako i na koji način se provodi važeća strategija jer ona tek je na snazi od 2006. godine. Drugi netočan navod je taj da je loša nacionalna strategija. Nije loša nacionalna strategija. Nacionalna strategija je dobra, ali je loša provedba. Prema tome, to su dvije bitne razlike. Hvala lijepa.
Za Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstojnici Vlade, kolegice i kolege. Ako ovo Izvješće danas dobije zeleno svijetlo tada padamo mi kolegice i kolege, padamo kao dužnosnici, padamo kao ljudi, padamo politički i padamo moralno. Ovo je samo još jedno u nizu tzv. copy paste izvješća koji imaju jedan jedini zadatak opravdati vrlo skromne rezultate naše nacionalne strategije, ništa drugo. Namjerno sam počeo oštrijim riječima, ali ću vam pokušati dočarati u čemu je stvar. Naime, mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo da je nacionalna strategija suzbijanja zlouporabe opojnih droga vrlo značajnom sastavnicom ukupne demografske, pa onda i razvojne strategije Republike Hrvatske. Kako se provodi ta nacionalna strategija upravo je sada kolega Kovačević govorio o tome i koliko je ona ustvari uspješna to je glavno pitanje na koje moramo danas ovdje odgovoriti. Koliko je ona uspješna? Dozvolite mi da pročitam dvije rečenice iz uvodnog dijela izvješća za vas koji niste možda stigli pročitati to izvješće. Jedna rečenica glasi: u Republici Hrvatskoj na tisuću stanovnika, dvije do sedam osoba ovisne su o drogi te se može reći da smo među europskim zemljama sa srednjom raširenošću zlouporabe opojnih droga, ali na žalost sa još uvijek uzlaznim trendom, podvlačim uzlaznim trendom. U usporedbi sa 2004. godinom glasi druga rečenica, u odnosu na 2005. došlo je do povećanja broja ovisnika o opijatima za 7,24%. Čitajući dalje ovo Izvješće, ali i brojne druge izvore koji svima nama stoje na raspolaganju dolazimo do niza poražavajućih zaključaka. U Hrvatskoj već desetak godina stalno raste broj ovisnika. Raste na žalost i broj smrtnih slučajeva, hvala Bogu prošle i pretprošle godine je taj broj približno isti, nije znatno porastao. Zarazne bolesti, posebno hepatitis među ovisnicima jako su prisutne. Smrtnost je sve više posljedica predoziranja opijatima. Svaki peti ovisnik po zanimanju je učenik ili student, dakle izrazito mlada osoba. Gotovo svaki drugi ovisnik spada u skupinu nezaposlenih osoba što je također vrlo značajno. 70% liječenih osoba kao povod za početak uzimanja droge navodi znatiželju, utjecaj vršnjaka, zabavu, dosadu. Na ovo ću se vratiti jer ćemo vidjeti u izvješću dakle koliko su uspješni naši edukativni i preventivni programi kada ti mladi ljudi radije idu stopama i preporukama svojih vršnjaka, a ne profesionalaca i stručnjaka za koje tvrdimo da su uspješni. Nadalje, broj zapljena heroina i kokaina nikada nije bila niža u proteklih nekoliko godina. Pogledajte stranicu 61. Isto je i sa carinskom upravom. Pogledajte nekoliko stranica iza toga, pa istovremeno vidimo po onome što se događa na narkotržištu da je u biti tržište sve bolje opskrbljeno ovim drogama. Nadalje, prijavljeni maloljetnici za kazneno djelo zlouporabe opojnih droga, tablica na stranici 48. stalno opada broj od 2003. godine. Pogledajte stranicu 44., prijavljeni, optuženi i osuđeni za pojedina kaznena djela u okviru zlouporabe opojnih droga. Manje prijavljenih, manje optuženih i manje osuđenih, a broj ovisnika raste strmoglavo. Nadalje, smanjuje se broj liječenih u terapijskim zajednicama, a znamo koja je njihova uloga u ovom slučaju, a u izvješću kolegice i kolege stoji da možemo biti zadovoljni jer je bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini, a ja vas pitam šta bi se tek dogodilo da nismo tako silno učinkoviti kada imamo ovakve rezultate? Dakle, narkotržište ima strmi uzlazni trend i raste po stopi koja je viša od bilo koje gospodarske grane u Hrvatskoj danas. To je bez sumnje, a mi smo učinkoviti, mi se hvalimo rezultatima. Ovo izvješće dobilo je pohvale i priznanja od strane naših odbora, a vjerojatno će od većeg dijela ovog Sabora, što je sramno kolegice i kolege, to je sramno. Dakle, tko pobjeđuje u ovoj borbi? Oni koji prodaju i preprodaju droge ili oni koji se bore protiv njih? Pobjeđuju kolegice oni prvi, voze sve luksuzne automobile, sve veće vile, sve veća bogatstva, a jasno mi govorimo upravo suprotno. Dakle, pobjeđuju oni koji ubijaju našu djecu, pobjeđuju oni koji uništavaju naše obitelji, uništavaju naše društvo i mi tvrdimo da je ovo izvješće u redu, da je bolja koordiniranost i učinkovitost cijeloga sustava što je vrlo netočno, vrlo netočno. Pročitao sam izvješća naših odbora, zapanjio sam se kada sam vidio da je Odbor za obitelj, mladež i šport podržao i pohvalio izvješće uz jednu jedinu preporuku što prije donijeti protokol testiranja na drogu kod učenika i studenata, to je jedina preporuka. Je li to zaista dovoljno? Sve ostalo smo učinili? Nadalje možda iz tog izvješća bi bilo zanimljivo pročitati još jednu rečenicu koju uspijem naći. Da. Odbor izražava nadu da povećanje od 15,6% evidentiranih ovisnika je povećanje od 7,24 % više ovisnika u tretmanu, nije pokazatelj uzlaznog trenda već je taj broj veći zbog efikasnijeg sustava praćenja i evidencije ovisnika. Mene je bilo sram kad sam to pročitao, pogotovo kad sam usporedio brojke pa sam vidio da su pobrkali čak i brojke. Pobrkali one koji su ušli u tretman i koji je njihov rast. Pogledajte, nije to 7,24%. Spominje se u materijalima sasvim druga brojka, ova se brojka odnosi na porast broja ovisnika o opijatima, dakle, površni rad, aljkav, nemaran rad i mi dižemo ruku i dajemo zeleno svjetlo takvim izvješćima i takvoj analizi. Naime već samo ovi podaci koje smo do sad kolege prije mene i ja ovdje iznijeli dovoljni su da se uključe vjerujte svi alarmni uređaji u ovoj državi, da se konačno nešto značajno promijeni. Međutim, nažalost vidimo da se to nije dogodilo ni nakon izvješća prošle godine i nakon naših upozorenja ni pretprošle godine i dalje je vrlo slaba koordinacija između pojedinih razina vlasti. Samo izvješće koje imamo pred sobom ne daje nam objektivnu ocjenu efikasnosti pojedinih programa. To je ključno. Naime, ja bih volio znati koje su prednosti pojedinih programa, a koji su nedostaci drugih programa. Zar ne bi bilo logično da mi danas raspravljamo o tome da prestanemo hraniti sustav tamo gdje je on neučinkovit a da sav novac pretočimo u one programe i prema onim ljudima i prema onim zajednicama i svim ostalim elementima, odnosno sudionicima koji su efikasni. Mi iz ovoga ne čitamo koja je škola bolja od druge, koji je edukator bolji od drugog, koji je centar bolji od drugoga, mi ne znamo ništa komparativno da bi mogli reći, ovdje zatvorimo slavinu a ovdje otvorimo i počnimo hraniti, financirati sustav tamo gdje je zdrav, gdje daje dobre rezultate. Ovo izvješće ne odgovara, ne daje nam podatke u svezi tim ni čemu. Stopa liječenih ovisnika na 100 tisuća stanovnika jako se razlikuje od županije do županije. I ono što sam još rekao a ovdje ću sad ponoviti, navedeni preventivni programi tako su očito uvjerljivo utjecali na mlade ljude u pojedinim sredinama da su oni radije krenuli putem svojih vršnjaka koji su im predložili da probaju drogu, a edukatori, učitelji, oni koji su bili u njihovim školama nisu ih uspjeli uvjeriti u to veliko zlo. A mi jasno, ne želimo diferencirati to dvoje. Usprkos sve većem broju ovisnika ja ću vam pročitati još jednu rečenicu iz ovog izvješća gdje stoji, dakle očituje se učinkovitija provedba mjera, bolja organizacija sustava liječenja ovisnika, veći broj zapljena opojnih droga, aktivnije uključivanje lokalne uprave, veći broj preventivnih i edukativnih aktivnosti itd. To ne može biti zaključak izvješća kada tabelarno vidimo i grafički i u samom tekstu da to nije tako. To nije tako, ni približno nije tako. Osim toga materijal je rađen na način da se neke stvari nepotrebno dupliraju. Imamo istu stvar prikazanu tabelarno i grafički. Čemu to? Imamo razbijene godine, na jednoj se slici prikazuje godina 2003. – 2004., a na drugoj 2005. Zašto? To se da lako stopiti, prikazati, lakše pratiti itd. Što možemo kolegice i kolege napraviti? Prije svega trebalo bi napraviti jedan pomak i u samom sustavu financiranja. Primijetili ste da mnoga ministarstva ne izdvajaju ni jednu lipu za ovaj specifičan posao, za ovaj zahtjevan posao već to obavljaju u okviru svoje redovne djelatnosti, što čini mi se nije dovoljno. Nije dobro. Zlouporaba opojnih droga u Hrvatskoj vojsci, u zatvorima i na drugim mjestima koji su u nadležnosti državnih vlasti kao i brojne afere koje povezuju pojedinci iz policije i sudstva ukazuju na našu posrednu pa čak i neposrednu odgovornost. Predlažemo da se hitno razmotri mogućnost uvođenja preventivnih programa u redovnu nastavu kao što je to slučaj u Irskoj, Grčkoj, Španjolskoj. Ne da ih prepuštamo pojedinim udrugama, centrima i pojedincima koje je vrlo teško nadzirati, još teže koordinirati i pratiti njihove rezultate. Pažnju treba usmjeriti velikim djelom na izvan nastavne aktivnosti i sadržaje učenika. Tu smo jako, jako nedostatni. Moramo te mlade ljude skinuti sa ulice, ne pričati samo o tome već to stvarno učiniti. To je velika boljka, veliki nedostatak. Potrebno je hitno i bolje upoznati europski sustav sudova za droge koji ovisnike ne tretiraju na tradicionalan način, pogotovo kod izricanja kazne, oni imaju multidisciplinarni pristup kod liječenja i rehabilitacije ovisnika i sve dakako pod nadzorom samoga suda. Potrebna je znatno bolja koordinacija državnih, regionalnih i lokalnih programa iako je ovo izvješće puno hvalospjeva na tu temu, mi nismo uvjereni u to. Kao liječnik ja bih rekao kolegice i kolege, pokušajte naći jednoga liječnika koji je bilo kojim lijekom izliječio jednog, jedinog ovisnika. Nema ga. Tako se ne liječe ovi ljudi. To je multidisciplinarni, volje ozbiljan posao i moramo se dati na posao, baciti na posao, svim snagama bacit na posao. Mi u klubu HNS-a nećemo podržati ovo izvješće, ono je necjelovito, puno nevažnih pojedinosti, ono nam ne daje stvarnu ocjenu učinkovitosti pojedinih programa, ono ne ukazuje na potrebu mijenjanja tih programa i pojedinaca koji u njemu sudjeluju i da se ponavljam financije usmjere prema onima koji su učinkoviti i kvalitetni. Njih treba podržati, ostalima se treba otvoreno zahvaliti i to što prije. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, kolega je izrekao jednu rečenicu. Nije točno da je sramotno što će ovo izvješće dobiti priznanje većine u Hrvatskom saboru i što je dobilo priznanje pojedinih saborskih odbora. Iz ovoga izvješća je vidljivo da se radi a sigurno da vi ni i tko od nas pa ni u ime predlagatelja nisu zadovoljni što se rezultati nisu veći nego što jesu. Prema tome, na tom putu, to je put mukotrpan i svi mi moramo biti uključeni da ovo izvješće bude jednoga dana pisalo veće rezultate nego što je to danas.
Klub zastupnika HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici! Pa za razliku od prethodnih godina kada smo provedbu Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga za prethodnu godinu razmatrali koncem godine pozitivno je da o učinkovitostima i rezultatima ulaganja 50 milijuna proračunskih sredstava u 2005. godini razmatramo ove godine nešto ranije. Rezultati ulaganja proračunskih sredstava moraju zanimati Hrvatski sabor i to sasvim sigurno ne uzgred i ne površno, ne samo zbog uloženih sredstava nego i zbog problema ovisnosti koji postoji, koji razara osobu, obitelj a u konačnici i društvo u cjelini. Ovo nije jedno od izvješća. Ovo je izvješće koje nam treba pokazati kako nam funkcionira sustav u borbi protiv zlouporabe opojnih droga ali isto tako da li nam nacionalna strategija i akcijski plan daju priželjkivane rezultate. Izgradnja sustava započeta je 2001. godine donošenjem Zakona o suzbijanju zlouporabe opojnih droga. U izvješću za prošlu godinu isčitavamo da je izgradnja sustava završena. Sada bi taj sustav morao biti spreman i sposoban odraditi svoj dio posla u suzbijanju zlouporabe. U izvješću se kaže, citiram, "Tijekom 2005. godine uočena je bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini što se očituje u učinkovitijoj provedbi mjera, boljoj organizaciji sustava liječenja ovisnika, većem broju zaplijena opojnih droga, aktivnijim uključivanjem lokalne uprave u provedbu suzbijanja zlouporabe opojnih droga na njihovom području, većem broju preventivnih i edukativnih aktivnosti koje se u sklopu školskog sustava provode u cijeloj Hrvatskoj.". Kada bismo se zadržali, kolege i kolegice, na ovoj rečenici imali bismo pravo na optimizam i mogli bismo reći hvala Bogu zaustavljamo karcinom modernog društva jer se vrlo često ovisnost tako naziva. Međutim, daljnje isčitavanje demantira osnovanost takvog optimizma. Nakon informacije da sustav funkcionira, da se nacionalna strategija provodi, da se provode mjere iz akcijskog plana dolazi činjenica da broj ovisnika raste, da se povećava ponuda droge na tržištu, da neki nositelji aktivnosti iz akcijskog plana u proračunu nemaju osigurana sredstva, da još uvijek nemamo potpunih evidencija, da se broj terapijskih zajednica i terapijskih kuća smanjuje, da se smanjuje broj liječenih i terapijskim zajednicama i to u odnosu na 2003. za 27,2% ali zato raste broj upućenih u terapijske zajednice u inozemstvu za 51,8% u odnosu na 2004. godinu. Za 13% se smanjio broj osoba kojima su udruge pružile pomoć, a ako sustav funkcionira, ako je politika stvorila uvjete za provedbu nacionalne strategije i akcijskog plana kojeg je predložila struka, barem je nama tako rečeno a unatoč svega toga bujanje problema se niti ne zaustavlja a kamoli smanjuje tada se naravno mora postaviti pitanje tko ovdje griješi, politika ili struka. Nešto nije u redu. Politika će nam reći da je svoj dio posla potpuno i odgovorno odradila. Isto će nam tako odgovoriti struka, a problem ostaje. Za porast ovisnosti u Hrvatskoj stručnjaci smatraju najznačajnijim utjecaj socioloških čimbenika od kojih je na prvom mjestu teško gospodarsko stanje, zatim porast kriminaliteta i dostupnost droge. Bez poboljšanja socijalnog statusa pojedinca nema jačanja zaštite od zlouporabe droga. To je zadatak politike i to politike vladajućih. Ma koliko se Vlada Republike Hrvatske trudila makro-ekonomskim pokazateljima uvjeriti građane kako žive bolje u tome neće uspjeti jer građani znaju da žive teško i to najveći dio na granici izdržljivosti. Nepravedna socijalna raslojenost i sve veća korumpiranost dovodi do beznađa, posebice mladog dijela populacije, dakle najrizičnije grupe. Osjećaj besperspektivnosti sasvim sigurno je jedan od najznačajnijih razloga što mladi utočište i zaborav pokušavaju naći u svijetu droge. Prema podacima o liječenim ovisnicima 40,2% ih je nezaposleno ili preciznije rečeno od 6 tisuća 480 čak 2 tisuće 605 ih je nezaposleno. Čak 65,4% liječenih ovisnika ima završenu srednju školu. Dakle, završeni srednjoškolac suočava se s problemom upisa na fakultet i sa spoznajom da nije bitno znanje nego mogućnost upisa ovisi o nekim drugim čimbenicima a uobičajeno se govori o korupciji. Završeni srednjoškolac suočava se s nemogućnošću zaposlenja, posebice ne na neodređeno vrijeme. Uvjerenja je da ni tu nije bitna stručnost i znanje nego postojanje neke veze, poznanstva a vrlo često ponovno korupcija. Što tome završenom srednjoškolcu preostaje? Naravno, ulica, kafić, noćni barovi i droga, k tome dostupna na svakom koraku. Što državna vlast nudi tome srednjoškolcu? Ne nudi mu posao, ne nudi mu materijalnu sigurnost. Dakle, pored materijalnog siromaštva nudi mu duhovno siromašni hedonizam kao ideal modernog društva. Posljedica je ovisnost kao put u pakao ne samo pojedinca i njegove obitelji nego i društva kao cjeline. Ovisnik nije samo svoj problem. On postaje problem i društvene zajednice. Nesigurnost i nestabilnost obitelji od velikog je utjecaja na usmjeravanje mladih. U obiteljima vlada nervoza zbog nemogućnosti pružanja materijalne sigurnosti članovima obitelji, nesigurnost radnog mjesta, neizvjesnost i nedostatnost plaće, nepostojanje radnog vremena, nedostatak vremena za građenje zajedništva uvjetovalo je razgradnju obitelji i ona umjesto mjesta sigurnosti postaje mjestom vrlo često prikrivene nesnošljivosti. Državna politika ne stvara uvjete stabilizacije obitelji kao osnovne društvene zajednice. Uz takvu nemoć i nesposobnost državne vlasti povećava se potražnja za drogama, a zajedno s povećanjem potražnje povećava se dakako i ponuda. Unatoč zapljenama droge je na tržištu sve više. Ona je jednostavno dostupna svugdje. Mjesta dostupnosti nisu nikakva tajna nikome osim policiji. Policija ima obrazloženje i kaže da sudbena vlast oslobađa dilere koji policajcima postaju prijetnja. Čini se da se krećemo u začaranom krugu. Prošle godine smanjen je broj otkrivenih počinitelja kaznenih djela, smanjen je broj kažnjenih počinitelja. A izrečene kazne preblage su za težinu počinjenog djela. Podatak da je za kazneno djelo davanja opojne droge djetetu ili maloljetnoj osobi, kolege djetetu ili maloljetnoj osobi, duševno bolesnoj osobi prijavljeno je 56 osoba, optuženo 38, a osuđena je 21 osoba zbog davanja droge djetetu, maloljetniku i duševno bolesnoj osobi. Ima li težeg djela od davanja droge djetetu ili duševno bolesnoj osobi? Naravno da nema. To je slika našeg represivnog aparata. Neangažiranost politike na stvaranju uvjeta prevencije, loša i neučinkovita represija na kraju ostaje liječenje ovisnika. U sustavu bolničkog liječenja nema dovoljno ni prostora niti osposobljenog medicinskog osoblja. Odavno struka ukazuje na značajnu ulogu terapijskih zajednica u provođenju odvikavanja, rehabilitacije i društvene reintegracije ovisnika. To nije sustav, to nije stav i mišljenje samo hrvatskih stručnjaka. Struka je ukazivala na potrebu pravnog uređenja terapijskih zajednica. Slušajući struku i Hrvatski sabor i Odbor za rad, zdravstvo i socijalnu politiku donio je zaključke kojima se Vlada obvezuje na predlaganje pravnog okvira za rad terapijskih zajednica. Izvješće kaže da je stručno vijeće napravilo prijedlog zakona ali je on zadržan u Ministarstvu zdravstva s obrazloženjem da se naše zakonodavstvo usklađuje sa zakonodavstvom zemalja Europske unije, a one nemaju posebni zakon o terapijskim zajednicama ali imaju pravno uređene u nekim drugim zakonima. I sada se naša Vlada odluči na najlošije rješenje a to je pravna neuređenost. U Hrvatskoj broj terapijskih zajednica opada ali se zato povećava broj ovisnika upućenih u terapijske zajednice u inozemstvu. U postojećim terapijskim zajednicama ne znamo što se događa jer one nemaju obveze dostavljati podatke potrebne za analitiku, učinkovitost takovog načina odvikavanja.Kao što bolničko liječenje ne može zamijeniti terapijske zajednice niti one mogu zamijeniti bolničko liječenje. To su dva načina pomoći ovisnicima koji se međusobno trebaju nadopunjavati, a ne isključivati. Iako su terapijske zajednice najvećim dijelom u sastavu vjerskih zajednica ili humanitarnih organizacija one ipak direktno ili indirektno koriste proračunska sredstva. Stoga ih je potrebno pravno urediti, propisati uvjete koje moraju ispunjavati i pravila kojih se u svome radu moraju pridržavati. Kome odgovara pravna neuređenost? Ni državi ni ovisnicima sasvim sigurno ne odgovara. Uz ogromne napore i nadljudsku tvrdoglavost uspjelo se izboriti donošenje algoritama primjene supstitucijske terapije Metadonom u Republici Hrvatskoj. Unatoč uočenim svim problemima u primjeni Metadona pune dvije godine se čekalo sa donošenjem. Ni danas nije jasno što se to s Metadonom događa? Činjenica je da se povećava njegova dostupnost na narko tržištu. Očekujemo da ćemo u izvješću za 2006. godinu pronaći moguće razloge te pojave. I na kraju čini se da politika nema sluha za struku iako to u ovom izvješću nije rečeno i to je bitna razlika između izvješća 2005. i izvješća 2004. godine. A dok je tako nećemo znati da li se učinkovito troše sredstva poreznih obveznika. Ne znamo niti što se događa u udrugama koje su korisnici tih sredstava. Sve to ukazuje na potrebu drugačijeg ustroja sustava suzbijanja zlouporabe opojnih droga ne samo radi uspostave centra kreiranja jedinstvene politike borbe protiv zlouporabe nego i mogućnosti kontrole, opravdanosti i učinkovitosti angažiranih proračunskih sredstava. I na kraju mi u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke ovo izvješće ne promatramo samo kao informaciju o učinjenom nego ga promatramo kao pokazatelj iz kojeg se mogu i moraju izvlačiti zaključci za usavršavanje sustava i načina njegovog postupanja koji bi u konačnici donio priželjkivane rezultate. No do tih rezultata ne možemo doći bez poboljšanja socijalnog statusa pojedinca i obitelji, bez uklanjanja osnovnih razloga pribjegavanja drogama a to je beznađe. Bezperspektivnost kod siromašnog dijela građana odnosno želja za uživanjem kod materijalno dobro stojećeg dijela građana. Dakle izvješće za 2005. godinu po kvaliteti je puno lošije od izvješća za 2004. godinu međutim samo izvješće kao takovo dobro smo razmišljali da li ga podržati ili ga ne podržati? Podržati znači konstatirati postojeće stanje. Ne podržati ga bilo bi nekorektno jer ipak nešto, na nešto ukazuje. I u konačnici isto kao i zadnji puta. Izvješće možemo podržati ali ne možemo podržati politiku koja stvara uvjete za provedbu sustava zlouporabe opojnih droga. U toj politici mora se nešto učiniti i mora nam se u konačnici dat tko griješi zbog loše učinkovitosti provedbe i funkcioniranja sustava? Politika ili struka? Hvala lijepa.
U 10 i 41 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravci netočnih navoda. Poštovana zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica je kazala da je nezaposlenost i siromaštvo jedan od bitnih razloga ulaska u pakao droge. Pa ja smatram da to nije točno jer nezaposlenih i siromašnih je bilo i prije 20 i prije 50 godina. A činjenica je da se danas mnoga, mnogi bogati drogiraju, mnogi bogati drogiraju, bogata mladež, djeca bogatih roditelja se drogiraju. Ja smatram da treba smanjiti učinkovito represivnim mjerama ponudi droge, a inter, multidisciplinarno smanjiti potražnju droge.
Drugi ispravak, Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa po prilici sličan ispravak. Kolegica govori zapravo da je besperspektivnost glavni put u drogu. A treba kolegicu podsjetiti da zapravo prvi oni koji se drogiraju su u srednjim školama, da su vrlo, vrlo perspektivni, da se drogiraju brojni estradni umjetnici također vrlo, vrlo perspektivni. I bilo bi dobro možda da kolege, da je kolegicin govor vjerojatno bio dobar da nije zapravo bio običan, predizborni politički pamflet. Hvala.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovana gospodo, uvažena gospodo zastupnici. Ako se nečega roditelji plaše to je da će im dijete doći pod utjecaj droge. Evo jutros sam baš gledao gospodina Sakomana na televiziji, negdje u 7 i 15 i kaže da od generacije '73. ili '74. nemojte me hvatati za riječ 4% mladih ljudi je na heroinu. Što će reći 40 ljudi na njih tisuće. To znači ta ratna generacija, neću reći izgubljena, ali 4% na heroinu. Nema dvojbe, kada je droga posrijedi, a to je onda valjda organizirani kriminal treba biti maksimalno rigorozan. Ja sam svjestan činjenice, mi ovdje vijećamo, a kriminalci nam se smiju i rade svoj posao. Jasno je da sustav isto tako ne može počivati samo na policiji, na sudovima, na zatvorima. Međutim, prije nego progovorim o tome reći ću da se unutar sustava pojavljuju anomalije koje kompromitiraju namjera institucija da se bore protiv droge. Evo, slučaj Korčula. Ruža je o tome dosta govorila. Bilač sa 80 prekršajnih kaznenih prijava čak i nije toliki problem koliko problem leži u činjenici da je drugi čovjek te policije de facto njega štitio. Često čitamo da inspektori policije sudjeluju isto tako u toj raboti. Ili da u našim vojarnama, kasarnama, svejedno, ima droge kao na ulici. Ali ono što je možda najšokantnije da se npr. naši mladi inspektori na drogu mogu navući na Policijskoj akademiji, a i sami zatvorenici. Zatvorenici u našim kaznionicama gdje nije jednom zabilježen slučaj predoziranja do droge dolaze kao i na ulici. Što to govori? Da sustav ne funkcionira kako bi htjeli, da je šupalj, da je porazan, da je, da su prvi ljudi zatvora ili čuvari potkupljeni. Jer da bi postali ovisnikom u zatvoru to znači da dnevno morate dolaziti do droge. Evo, upravo ovih dana u Varaždinu počinje suđenje nekom izvjesnom Johanu Franku Florencu Kolmenarosu kojem se sudi jer je u zatvor unesao isti kokain zbog kojeg je i osuđen. Citat Večernji list od 6.10.2006. To je naprosto jedna zastrašujuća priča. Sa druge strane, gro policajaca posao radi maksimalno korektno, više nego korektno za tih svojih 4 tisuće, inspektori 6 tisuća kuna riskirajući živote, znači rade krajnje profesionalno. Evo, Novi list, subota 7.10.2006. govori da je bez droge … [[Govornik se ne razumije.]] tisuću 800 ovisnika. Glas Istre isti dan, neki Val der Haka, pulski ugostitelj porijeklom sa Kosova već osuđen na 4 godine ponovno na optuženičkoj klupi, itd. Nitko s druge strane ne govori u ovom izvješću o sudbini roditelja, o obitelji te nesretne djece. Ali problem je enorman. Broj registriranih ovisnika 22 tisuće 360, to je 6 tisuća 668 osoba liječenih od ovisnosti je samo vrh sante leda. Svi se slažu da to treba množiti sa 3, 4 možda i 5. Što znače brojke da prema broju liječenih osoba na 100 tisuća stanovnika na prvom je mjestu Županija istarska sa 515 liječenih na 100 tisuća. Da li je Istra prvi problem Hrvatske kada je riječ o narkomaniji ili možda tu sustav prevencije malo bolje organiziran? Kako bilo da bilo, hrvatski prosjek liječenih od 224 osobe na 100 tisuća stanovnika je veliki. Istarski od 515 na 100 tisuća stanovnika. ili zadarski sa 465,4 osobe na 100 tisuća stanovnika još je porazniji. Raduje i to da je broj osuđenih zbog trgovine drogom u Istri veći nego drugdje u zemlji, ali taj problem je pazite u županiji koja ima manje nezaposlenih danas nego '89. ili '90. apsolutno problem broj jedan po svim anketama. Dok je rekoh nezaposlenost negdje na 4. mjestu. I zato pozivam i organe represije u Istri da budu još rigorozniji, a roditelje da ne šute što im se dešava u obitelji. Jasno, lako je to reći ali život je malo drugačiji. Treće, ono za što se zalažem je obavezno testiranje na drogu djece u osnovnim školama, u srednjim školama, na fakultetima, pri zapošljavanju, pa i ako treba sviju nas kroz cijeli radni vijek. I neka se konačno, da ne bi sad netko povezivao nas i talijanski parlament, i oni testovi na zastupnike, ovo što smo imali prošli tjedan ako treba objave, a ne da ovome Parlamentu bilo tko što inpotira, pa kao što smo inače naučeni slušati. S druge strane u Istri, a što i navodite na stranici 12. jedino postoje dva centra za prevenciju i izvanbolničko liječenje i jedino u toj županiji liječnici opće medicine stimulirani su novčanom potporom za rad sa ovisnicima, pa možda i drugi većim angažmanom spoznati stvarne razmjere problema u njihovoj sredini. Jer ja ne vjerujem naprosto da je problem Primorsko-goranske županije manji u ovom času nego u Istri. Do pred 10 godina, to je istina, Rijeka, iako za hrvatske prilike veliki lučki grad, gotovo je bila pošteđena te pošasti. Ali nakon što su pale u luci neke velike pošiljke, zaključno s onih 630 ili 40 kilograma kokaina koji su se vezivali uz generala Andabaka, Rijeka koja je čuvana za miran transport naprosto otvorena je narkodilerima i sada je situacija koliko god bila paradoksalna ali izuzetno kritična. Ono što je gotov nevjerojatno, tko otkriva ovisnike? U 50% slučajeva korisnike opijata po ovim istraživanja otkriva obitelj, u 50% obitelj. Policija tek u 12%, prijatelji 12,4%, sami se javlja na liječenje u 15,6%, škola svega 0,7%, na radnom mjestu svega 0,4%. I zato školu treba aktivnije pratiti. Ja kažem obvezatnim testovima na drogu. Kada s druge strane recimo roditelji saznaju da im dijete koristi opijate, odnosno tu tešku drogu? Unutar jedne godine 13,1%, nakon prve godine 16,6%, nakon dvije do tri godine 34%, nakon 4 godine 24,5%. Znači u pravilu kada je već kasno, znači nakon 3, 4, 5 godina 60% znači roditelja saznaju da imaju problem. Još jedanput, testove na drogu valja uvesti. Zašto? Jer 30 do 40% djece u osnovnoj školi u završnim razredima, u srednjoj školi na neki način dolazi u doticaj s drogom i dob se smanjuje što će reći da je problem ogroman. Taj problem vodi na neki način pod navodnicima "bolesti nacije", razara obitelji, on je ogroman trošak za društvo, za obitelj, za zdravstvo, on generira jasno kriminal, konačno iz godine u godinu je sve više smrtnih slučajeva pa tako u Hrvatskoj 98. - 43, 99. – 73, 2000. – 75, 2001. – 78 umrlih, 2002. – 86, 2003. – 95, 2004. – 108, 2005. – 104. Kako je u Istri. 88. godine – 7 smrtnih slučajeva, 99. – 6, 2000. – 3, 2001. – čak 9, 2002. – 3, 2003. – 3, 2004. – 4, 2005. – 5. Znači broj smrtnih slučajeva je pod navodnicima kako mi kažemo liječnici, stabilan, manji nego 90-tih, ali ja još uvijek govorim i objašnjavam tim da je to u prosjeku prilika u Republici Hrvatskoj. Znači imate najveći statistički broj ovisnika, sve manju smrtnost što će reći da se isplati raditi na tom području ili ta smrtnost ne raste. Što znači kad mi kažemo nemamo problem, ne iskazujemo to u brojkama u izvješćima, a imamo sve veću smrtnost. To govori da nam jednostavno službe loše rade. Stvari problem ja mislim da je najbolje izražen kod ovih policijskih iznenadnih autotestiranja pa tako recimo u Zadarskoj županiji pozitivnih 75 mladih je bilo. U Primorsko-goranskoj 77, u Bjelovarskoj 12, u Istarskoj 12. Znači nemojmo se zavaravati da problema nema. Ima i ima načina kako to otkriti. I zato kažem testirajmo učenike, testirajmo studente, za primjer ajde počnimo od zastupnika, od ministara, da mi budemo ti koji ćemo probiti led, a onda natjerajmo da to rade i škole pa i redakcijske novinske i HRT i banke i vojska itd. Evo u "Slobodnoj" sam pročitao da testeri koštaju od 49 do 165 kuna pod imenom neki AbuGnost prodaje se paleta testera za otkrivanje kokaina, ekstazija, heroina i morfina, marihuane i hašiša, anfetamina, kodeina i sl. Njihova cijena je 49 kuna, testerima MultiGnost istodobno se otkriva prisutnost pet vrsta droga, a jedno pakiranje stoji 165 kuna, kupuju ih uglavnom kažu roditelji itd. itd. bez obzira što me je naslov tog teksta naprosto iznenadio "Testirati učenike na droge" i što onda kaže upitnik, kao tome se protivi škola. Međutim još jedanput ću reći, još jedanput. Škole otkrivaju svega nekih 0,7%, a 50% tih problema se otkrivaju u obiteljima, ali zato kažem da preko tog testiranja obiteljima treba pomoći da naprosto spoznaju što nam se svima nama kao roditeljima dešava. Posebno jasno treba pozdraviti ove neprofitne udruge koje se bave tim problemom. One koji šute, one koji su spremni pomoći, policiju za uspjehe koje je polučila 2006. na žalost kada je riječ o heroinu nisu bili tako uspješni 2005. godine što je dovelo i do vidimo ove godine negdje tamo 6., 7. mjesecu i do obračuna unutar albanskoj podzemlja ili s albanskim podzemljem ovdje u Zagrebu itd. Inače što se tiče otkrivenih količina, ajde heroin 2002. – 36,9 kilograma, 2003. – 85,7 kilograma, 2004. – 114,4, 2005. – 27,7 kilograma, otkrivenog kokaina 2002. bilo je 3,2 kilograma, 2003. to je kada je ona velika pošiljka pala u Istri u Rovinju 350,7 kilograma, 2004. – 17,5 kilograma, 2005. – 8,9 kilograma itd. Znači sve više ovisnika, ali ne i bitno više zaplijenjene droge. Sve veći problem, a sve manje droge se otkriva od strane policije. Sve više preranih smrti, ali droga se i dalje nesmetano dila. Sve više ovisnika, sve dostupnija droga, znači nešto naprosto ne štima. Znači nemojmo kao nojevi zabijati glavu u pijesak i tješiti se da su drugi recimo gori. Ovo je sigurno jedan od najvećih hrvatskih problema. Da li znate koji je novac u igri u tom narko biznisu koji pokreće i druge oblike organiziranog kriminala. Nešto je gospođa Ruža Tomašić o tome govorila, to je cca milijardu do milijardu i pol, možda i dvije milijarde kuna. Znači 0,5 do 1% bruto društvenog proizvoda Republike Hrvatske. Taj se novac danas pere uglavnom kroz građevinarstvo, grade se urbane vile, istarske, dalmatinske kuće sa bazenima dok je do pred 5, 6 godina taj novac uglavnom završavao u ugostiteljstvu, odnosno osobnoj potrošnji itd. što će reći da je naš problem danas puno veći jer je kriminal danas zreliji, sofisticiraniji, poduzetniji, inteligentniji, ulazi u jednu višu sferu tržne utakmice kojom se potom amnestira pogotovo oni koji su u vrhu te piramide. Oni koji su jasno sileđije, dileri, njih se zatvara, ali ove se naprosto izuzima. Narko biznismeni su prvi otkrili i istočno tržište, sa njima apsolutno dobro surađuju. Tu im vjerojatno nacionalnost nije smetao, biznis je biznis, novac je novac, na žalost u tom novcu ima previše krvi i upropaštenih sudbina da bi se to toleriralo. I utoliko i priče o legalizaciji lakih droga u Hrvatskoj, a svi znamo da se preko lakih dolazi do teških droga je naprosto nedopustivo. Takav pristup je štetan, a razumljivo da se jedan joint neće kažnjavati kao jedan gram heroina. Međutim naglasak u zakonu je na onome koji dila tu marihuanu, a ne onaj koji je koristi. A treba reći isto tako ne legalizaciji lakih droga i tu moramo biti jedinstveni, a ne licitirati sa jednim ili dva glasa a pogotovo ne tolerirati parade gdje iz obijesti pojedince u kamere pušu ili puše tu marihuanu kao da je to ništa. Svima koji rade jasno po tom pitanju puno hvala, ali mislim u otkrivanju smo još uvijek tanki. I za kraj dvije rečenice. Istra ima liječenih 732 ovisnika, 11% od 6.668. Splitsko-dalmatinska 820, 12,5%. U to se ulaže 20,4 milijuna kuna. Istra dobija od tog novca 2%, 569 znači za 11%, a Splitska recimo milijun i 900 ili 10% novaca i tako naprosto u svemu. Nije to naprosto fer. A gospodin Banac kaže da organizirani kriminal kontrolira dobar dio politike. Ja mislim da je to jedna prehrabra konstitucija. Dio političara možda je bliska pojedincima iz tog organiziranog kriminala, ali mislim da to ipak kada je Hrvatska posrijedi nakon 2000. godine nije slučaj. Politika je odgovorna za ovo što imamo, ali ja se ipak ne bih složio da dobar dio političara je kontroliran od organiziranog kriminala. Možda u Americi, ovdje u to sumnjam.
Ispravci netočnih navoda, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. S obzirom da je nekoliko puta bilo govora o tome kako testove na drogu treba uvesti u škole, odnosno bilo je rečeno testirajmo učenike, natjerajmo da to rade škole, pretpostavljam da je to bilo figurativno rečeno, ali za to nema zakonske podloge. I netočno je da mi možemo prisiliti škole da provode testiranje malodobne djece bez suglasnosti roditelja. To je netočno i smatram da se može to eventualno govoriti o dobrovoljnom testiranju u školama. Hvala.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Netočno je što je kolega ustvrdio da smo mi tanki u otkrivanju uživatelja. Dapače, nigdje otkrivanje nije veće nego u otkrivanju jer to mladež gotovo javno i radi. Unatoč ovim drakonskim kaznama koje su rezervirane za njih. Tanki smo mi u otkrivanju nabavljača droge, proizvođača, narkomafije i narkobosova koji su naši tzv. ugledni građani, a koji su, dobro ste to ustvrdili, dio organiziranog kriminaliteta.
Za klub SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospođe i gospodo. Dozvolite mi nekoliko riječi o ovom Izvještaju. Prvo, on naravno pokazuje da je problem droge jedan od ozbiljnih problema hrvatskog društva u posljednjih 15 godina. Možda nešto malo manji ili nešto malo manje vidljiv i nešto više kontroliran nego što je to bio prije 5 godina, ali još uvijek jednako velik, jednako opasan, jednako zabrinjavajući. Ako se pogleda koja su to područje Republike Hrvatske, koje su to sredine u Republici Hrvatskoj koje najviše trpe, gdje ima najviše onih koji su pogođeni ovom vrstom zapravo epidemije, kada je riječ o Hrvatskoj, onda se može vidjeti da su to županije koje su na različite načine najteže prošle u ratnim razdobljima i unutar kojih se još uvijek borimo za uspostavu nečeg što bismo mogli kazati potpuna vladavina prava. Broj ovisnika u Zadarskoj županiji, broj ovisnika u Šibensko-kninskoj županiji je zapravo vrlo velik. Zabrinjavajuće velik. I iz toga razloga meni se čini da osim ovih elemenata koji su ovdje prezentirani u Izvještaju i koji pokazuju, možda ne u cijelosti, ali pokazuju neku sliku i neko stanje kada je u pitanju ilegalna trgovina i konzumiranje droga, ali istovremeno nema nekih elemenata koje bismo trebali imati. Nema nekih socioloških parametara, nema nekih parametara koji govore o elementima vladavine prava, prisutnosti države, načinu funkcioniranja države, obimu aktivnosti države. Tih parametara nažalost nema. I zato mi se čini da bi ne samo u timu koji se ovim bavi, bilo kad je riječ o uredu, bilo kad je riječ o pojedinim ministarstvima i broju ljudi i njihova stručna osposobljenost morali biti drugačiji nego što su bili do sada. Kakve su vrijednosne orijentacije mladih ljudi, ovih srednjoškolaca koji npr. predstavljaju najveću, najbrojniju grupaciju unutar korisnika droga. Mi to ne znamo. A bilo bi korisno da znamo. Bilo bi korisno da znamo pa bismo onda nakon toga mogli govoriti školama što im je činiti. Prije toga teško to možemo činiti. Prije toga možemo otprilike reći nastavnicima, znate to nije dobro i trebate učiniti sve da se takve stvari ne događaju u školama ili da djeca odu iz škole sa zdravijim stavom u odnosu prema tome. Ali kako će to nastavnici reći ako nastavnici ne znaju? U osnovnoj školi, u srednjoj školi, koje su to dominante vrijednosti koje djeca slijede i koje ih sprječavaju u tome da vide da li su droge doista nešto što je dobro ili nije? Prema tome, o tim stvarima bi bilo dobro da vodimo računa i da imamo nekakvu sliku. Jer bez te slike meni se čini, iluznorno je pozivati škole na odgovornost. Možete pozivati škole kao prostor, ali škole kao institucije teško. Škole kao institucije u smislu obrazovanja, u smislu odgoja, u smislu tog da se širi određen set vrijednosti. Drugu stvar koju bi htio kazati u vezi s ovim jeste pitanje naravno i vrijednosti koje mi imamo općenito u društvu. U kojoj mjeri zapravo i mi promoviramo neku vrstu politiku nerealnog? Neću reći virtualnoga, to je druga vrsta termina, ali u kojem smislu smo zapravo i mi u političkoj sferi ne odgovorni za to što će se dogoditi sa vezama politike i organiziranog kriminala jer te stvari na sreću idu relativno dobrom pravcu. Ali u kojoj mjeri mi zapravo proizvodimo jednu vrstu nerealne slike svijetu? I ne pomažemo mladim ljudima da se suoče sa nečim što su moguće realne vrijednosti u našem društvu? I ako treba tražiti neku vrstu odgovornosti političara u tom pogledu ili politike u tom pogledu ne samo u zadnjih 2, 3 ili 5 godina nego znatno više onda je to pitanje do koje mjere mi, a posebno mediji, posebno pojedine medijske institucije zapravo stvaraju jednu potpuno nerealnu sliku svijetu. U kojima je dodatno ohrabrivanje ili poticanje nerealne percepcije svijeta zapravo dobrodošlo. I tu je negdje naše stanje. Cijenjeni kolega Kajin kaže da bi nas trebalo testirati ovdje, ne zbog toga što bi netko od nas doista mogao biti pozitivan u tom smislu. Ne. Ne vjerujem uopće u takvu mogućnost čak i pojedinačno. Ali na jednoj stvari nas sasvim sigurno treba testirati. A to je koliko smo mi još uvijek na fonu onoga što se zove nerealna produkcija slike svijeta koja ljudima nije stvorila mogućnost da se suoče sa svim onim što predstavlja realan život. A oni koji se, kaže se ovdje u ovom Izvještaju da je to nagovor vršnjaka. Ma nije samo nagovor vršnjaka. To je nagovor atmosfere, to je nagovor jedne vrste atmosfere koja se stvara i u medijima i u drugim okolnostima i naravno podstaknuta onima koji stvaraju svoju distribucijsku mrežu lake zarade, brzoga užitka, lakog suočavanja sa problemima ili brzog izbjegavanja problema. Sve su to dimenzije koje zavređuju da naše institucije koje ne moraju biti nužno ni u uredu ni u pojedinim ministarstvima, ali mogu biti unutar pojedinih instituta, socioloških, psiholoških ili bilo kojih drugih koji bi trebale dobiti projekte i programe i novac da to mogu istražiti da bismo mi doista znali realnu dimenziju toga. Da ne bismo odavde zazivali to da se svi učenici od osnovne do srednje škole, svi ročnici, svi potencijalni zaposleni, možete misliti koliko ih je, mi imamo problem sa nezaposlenošću i najveći broj onih koji su konzumenti su zapravo nezaposleni, da se sve njih testira na droge. Pa nije to način. To nije način kako nešto možemo prevenirati. Ono što ti mladi ljudi od nas očekuju jeste ustroj ozbiljne države u koju će imati povjerenje. Nikada u zadarskom zaleđu na 15 ili 20 kilometara, sam sam iz toga kraja porijeklom, u selima u okolici Zadra nije bilo droge. U zadnjih 15 godina da. Kako? Posredstvom kojih institucija? Pa nije došao diler u selo pa donio tu priču. Tako daleko ne idu, najvjerojatnije. Ali postoje određene institucije u koje su mladi bili uključeni ili u koje su i sada uključeni, postoje neke socijalne mreže kroz koje se kreću institucije, kroz koje se kreću, koje su im tu mogućnost pružile. Je li to vojska? Je li to škola? Je li to druženje? To bi trebalo ozbiljno istražiti. A ne olako prizivati na tzv. sankcione mjere kao što je testiranje svih i svakoga. U tom smislu dozvolite mi jednu riječ ohrabrenja u pogledu onoga što bi elementi pravne države i represivnog aparata u državi trebali u tom pogledu činiti. Prvo je naravno snažna unutrašnja kontrola. Snažna unutrašnja kontrola i u Ministarstvu unutrašnjih poslova i u Ministarstvu obrane. I ona, naravno onim segmentima Ministarstva pravosuđa gdje je riječ o izdržavanju kazni kako bi se u pravom smislu te riječi moglo izbjeći da ove važne institucije državne budu mjesta koja mogu poslužiti kao sredstvo ili za zaštitu ili pak za promoviranje ilegalne trgovine drogom i širenja droge. Drugu stvar koja mi se čini posebno važnim jeste naravno naše okruženje, bliže i dalje. I aktivnosti u tom pravcu i u tom pogledu. I jutros sam primio vijest o tome da je jedan mladi čovjek na granici sa Njemačkom i Nizozemskom vozeći tuđi kamion, naš državljanin, priveden zato što je u kamionu nađena droga. Vrlo je vjerojatno da je taj kamion prešao i preko našeg područja. Nesređene ili nedovoljno uređene države kao što su Bosna i Hercegovina, kao što je područje Kosova, kao što je područje Makedonije, opća nestabilnost u ovom dijelu nama bliskog susjedstva, apsolutno pogoduju tome da se i na naše područje i preko našeg područja trgovina, ilegalna trgovina drogama i narkoticima može nastavljati. Naši nesređeni odnosi sa državama kao što je Bosna i Hercegovina također tome pogoduju. I ja bih u tom pogledu apelirao i da Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo vanjskih poslova i Ministarstvo pravosuđa razviju što je moguće bolju suradnju u tom pogledu. I sa međunarodnim organizacijama koje su u tom pogledu prisutne, a istovremeno i sa državama koje su nam susjedi, a posebno naravno našu politiku da te odnose sa tim državama dovede u takvo stanje odnosa da ti odnosi ne mogu biti sredstvo za lakšu ukupnu ilegalnu trgovinu i promet, a onda posebno ilegalni promet i trgovinu narkoticima. Eto gospođe i gospodo u ime kluba SDSS-a mi ne možemo reći da iz ovoga nismo ništa vidjeli, da nismo vidjeli činjenice, da nismo vidjeli trud, ali istovremeno da su činjenice poražavajuće i da trud mora biti drugačiji i veći i drugačije strukturiran i planiran, što ćete se vjerojatno složiti s nama. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod, uvaženi kolega je rekao da je testiranje na droge sankcija. Testiranje na droge nije sankcija već spada u dio prevencije pa kad bi se mi saborski zastupnici tome podvrgli, Vlada, Ured predsjednika i svi oni koji sudjeluju u tome programu, u borbi protiv droge, onda bi dokazali svoju vjerodostojnost, za razliku recimo od slučaja u talijanskom parlamentu. Hvala.
Idemo na pojedinačne rasprave. Poštovana zastupnica Jagoda Martić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kada raspravljamo o problemima, svim problemima ovisnosti ne možemo a da se ne zapitamo što smo sve do sada učinili po pitanju suzbijanja zlouporabe opojnih droga i da li je to što smo učinili dovoljno da spriječimo širenje ove nemile pošasti suvremenog društva? Odgovor na to pitanje nam sigurno daje ovo izvješće koje je pred nama. Ako pobrojimo sve što je učinjeno onda možemo zaključiti da je učinjeno puno. Donijeli smo Zakon o suzbijanju zlouporabe opojnih droga, donijeli smo Nacionalnu strategiju, Vlada je donijela akcijski program, propisane su mjere za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, formirana su povjerenstva za suzbijanje zlouporabe opojnih droga, formiran je ured, zatim i stručni savjet tog ureda, podijeljeni su zadaci i propisane nadležnosti. Znači učinjeno je puno, ali isto tako na temelju ovog izvješća možemo na žalost zaključiti da u konačnici ne dobivamo onaj rezultat kakav bi mogli očekivati s obzirom na sve do sada učinjeno jer kao što se i u izvješću konstatira zlouporaba opojnih droga posebice među mladima povećava se svugdje u svijetu i u Europi tako da Hrvatska nije izoliran slučaj te se dalje konstatira da je Hrvatska među europskim zemljama sa srednjom raširenosti zlouporabe opojnih droga, ali na žalost sa još uvijek uzlaznim trendom. Ne treba nam biti utjeha što po ovom pitanju slijedimo trendove razvijenih zemalja Europe i svijeta, bilo bi mislim svima puno draže i bolje za Hrvatsku i njene građane da se možemo pohvaliti da smo rame uz rame sa razvijenim zemljama Europe po nekim drugim pitanjima kao što je npr. razvijenost gospodarstva ili standard građana. Činjenica je da se u Republici Hrvatskoj puno subjekata bavi problemom ovisnosti i suzbijanja zlouporabe opojnih droga od vladinih institucija do nevladinih udruga, osnivaju se civilne udruge građana, roditelja, pokušava se osigurati novac i u državnom proračunu i u lokalnim proračunima, a rezultat nije onakav kakav bi željeli. Neupitno je da ova problematika zahtijeva koordinaciju svih tijela uključenih u borbu protiv ovisnosti te svih razina državne vlasti s posebnim naglaskom na ulogu lokalne zajednice u provedbi i implementaciji aktivnosti suzbijanja zlouporabe opojnih droga kao i na ulozi i doprinosu nevladinih organizacija. Upravo zbog toga što je u rješavanju problema ovisnosti uključeno jako puno subjekata bitno je njihovo međusobno povezivanje i suradnja i kada bi se postigla dobra koordinacija svih subjekata koji se bave problemom suzbijanja zlouporabe opojnih droga sigurna sam da bi uz manje novaca mogli postići puno bolji rezultat. Izvješće je vidljivo da su po pitanju objedinjavanja i međusobnog povezivanja svih subjekata koji su uključeni u rješavanju ove problematike napravljeni određeni pomaci na bolje, ali to još uvijek nije dovoljno. Treba po tom pitanju pojačati aktivnosti kako bi u svim županijama dobili ujednačenu i dobro povezanu mrežu subjekata koji se bave problemima ovisnosti. Unatoč svim naporima i poduzetim mjerama droga je postala dostupnija, na tržištu se pojavljuju različite droge te se znatiželja za iskušavanjem i eksperimentiranjem s različitim drogama među mladima ne smanjuje. Prevencija je zasigurno najbolji lijek protiv droge, odnosno prema mladima treba djelovati tako da uopće ne dođu u iskušenje da eksperimentiraju sa drogom. To prije svega podrazumijeva pravilnu edukaciju i to od vrtićnog uzrasta pa preko osnovne i srednje škole. Treba razvijati programe kojima će se osmišljavati slobodno vrijeme mladih i motivirati ih na odabir zdravih stilova življenja, jačati njihovo samopoštovanje i samopouzdanje za donošenje pravilnih odluka i da se naravno mogu oduprijeti različitim pritiscima okoline. Sve to zahtijeva i dovoljan broj stručnih i educiranih kadrova. Zbog toga je nedopustivo da se dešavaju situacije kao što se u izvješću navodi slučaj Zadarske županije da je Županijsko povjerenstvo za suzbijanje zlouporabe opojnih droga pokušalo uspostaviti bolju suradnju s ravnateljima osnovnih i srednjih škola, ali je odaziv bio mali i pokazao je nedovoljnu zainteresiranost ravnatelja. Takve situacije jednostavno se ne smiju tolerirati. Terapijske zajednice imaju značajnu ulogu u skrbi ovisnicima i to ne samo u području rehabilitacije i odvikavanja od ovisnosti i već i u području resocijalizacije bivših ovisnika, ali i u području preventivnog rada u zajednici s ciljem senzibiliziranja javnosti za problem ovisnosti. Problem je nedefinirani pravni status terapijskih zajednica, to otežava praćenje broja ovisnika u tretmanu terapijskih zajednica kao i evaloaciju njihovog rada i ocjenu učinkovitosti programa. Upravo zbog toga, a svjesni tog problema smo u Saboru na 17. sjednici održanoj 2. prosinca 2005. godine donijeli zaključak kojim se obvezuje Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana izradi Prijedlog Zakona o terapijskim zajednicama. Na taj način bi se regulirao njihov pravni status kao oblik stručnog rada i pružanja usluga, smještaja, prehrane, obrazovanja, rehabilitacije i psihosocijalne pomoći ovisnicima, a ujedno bi se naravno osigurala i mogućnost kontrole njihovog rada i provođenje programa. Jednom riječju donošenje ovog Zakona o terapijskim zajednicama je nužan preduvjet da se terapijske zajednice integriraju u cijeli sustav na zakonskoj osnovi, a osim toga time će se omogućiti i stvaranje mreže terapijskih zajednica. Cijela priča oko izrade Prijedloga Zakona o terapijskim zajednicama kako je prikazano u ovom izvješću pokazuje na najbolji način kako se odluke i zaključci Sabora kao i zadani rokovi u praksi na žalost ne poštuju. Pa se tako navodi da je Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga i stručni savjet Ureda u suradnji sa drugim stručnjacima i nevladinim organizacijama koje se bave problemom ovisnosti, posebice rehabilitacijom ovisnika o drogama izradio Prijedlog Zakona o terapijskim zajednicama koji je uputio Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi sa zamolbom da se uvrsti u proceduru za usvajanje. Onda je radna skupina koju je imenovalo Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi sa zadatkom da analizira da li ijedna država u Europi, u Europskoj uniji ima takav zakon utvrdilo da ni u jednoj zemlji Europske unije pravni status terapijskih zajednica nije reguliran u obliku posebnog i jedinstvenog zakonskog propisa već je to područje regulirano u sklopu više različitih zakonskih propisa i zdravstvenog socijalnog i drugih područja. I onda se u izvješću konstatira da će se sukladno europskoj pravnoj stečevini razmotriti mogućnost da se status terapijskih zajednica i u Republici Hrvatskoj riješi putem izmjena i dopune postojećih zakonskih propisa iz područja koja se odnose na tretman i rehabilitaciju ovisnika te donošenjem podzakonskih propisa. Podsjetimo se još jednom Sabor je 2. prosinca 2005. godine zadužio Vladu da u roku od 60 dana izradi Prijedlog Zakona o terapijskim zajednicama, znači rok je bio do kraja veljače ove godine, sada je listopad, zakona nema još ni na vidiku, štoviše tek se zapravo razmatra mogućnost da se status terapijskih zajednica riješi putem izmjena i dopuna postojećih zakonskih propisa. Mislim da to na najbolji način govori o učinkovitosti ove Vlade. Za liječenje opijatske ovisnosti često se koristi metadon. Prema podacima iz izvješća u čak 67% slučajeva metadon se koristi kao sredstvo za liječenje. Međutim, isto tako na temelju podataka koje mjerodavna tijela dostavljaju Uredu za suzbijanje zlouporabe opojnih droga vidljivo je da vrlo često dolazi do zlouporabe metadona. U zadnjih nekoliko godina znatno je porastao broj zapljena metadona a ujedno je i sve više smrtnih slučajeva uzrokovanih predoziranjem metadonom. U 2005. godini zabilježeno je čak 20 smrtnih slučajeva uzrokovanih zlouporabom metadona. Tako je npr. u Makarskoj prema službenim podacima u posljednjih 6 godina konzumacija metadona porasla za čak 250% unatoč tome što se broj registriranih ovisnika koji su uključeni u metadonsku terapiju nije značajnije mijenjao u tom periodu. Prema tome, zaključak koji se na temelju tih podataka jasno nameće je da je porast izdanih recepata za heptanone može značiti i dilanje. Jasno nam je svima da terapija metadonom ima smisla jedino ako postoji stručni nadzor. Upravo zbog toga se u stručnim krugovima koji se bave ovom problematikom sve više upozorava na to da je manjkavost provođenja heptanonske terapije u Hrvatskoj upravo u tome što se liječenje svelo na puko izdavanje tableta. Tako zapravo stvaramo nove ovisnike. Da bi se spriječilo daljnja zlouporaba Vlada je u siječnju 2006. godine donijela smjernice za farmakoterapiju opijatskih ovisnika metadonom. Kakav će učinak imati donesene smjernice vjerojatno ćemo imati prilike vidjet u izvješću koji će biti predstavljeno za 2006. godinu ali ako je zaključiti po službenim podacima koje sam dobila u Makarskoj do 30.8. ove godine izdano je 1425 kutija heptanona a u cijeloj 2005. godini izdano je 1835 kutija. A podsjetila bi da su spomenute smjernice donesene u siječnju 2006. godine. I na kraju, s obzirom da je vrijeme isteklo da zaključim, mislim zapravo da se nad ovim izvješćem svi moramo dobro zamisliti i da je krajnje vrijeme da se napravi temeljita revizija cijelog sustava kako bi se vidjelo gdje griješimo, gdje su propusti jer stanje očito nije dobro i jasno je da ovakav sustav ne funkcionira na najbolji način kakav želimo. Hvala lijepa.
Hvala. Nekoliko replika, prvo poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa dobro ste kolegice ustvrdili da je u porastu uživanje droga, da je droga sve dostupnija i postavljate osnovno pitanje da očito negdje jeste problem kojeg treba na drugačiji način rješavati. Svakako. Vlada se ne osvrće na problem odakle u Hrvatsku dolazi droga. Ona je udarila po onima koji su žrtve droge, po onim sitnim uživateljima i koji su eto i sada postali opasni diler, i jer jedan uživatelja kad doda jedan drugom šut on je opasan diler, tri godine minimum zatvora. 75% naši se sudovi bave isključivo ovim najblažim, najbenignijim oblikom zlouporabe droga a ostaju narkobosovi, narkoproizvođači, narkomafija koja je dio organiziranog kriminala kojeg ova Vlada više uopće ne spominje, kao da taj problem više uopće niti ne postoji, dakle sad se više niti ne spominje, oni ostaju izvan domašaja i policije i pravosuđa. Zato što su stvari okrenute naopako. Umjesto da se koncentriramo na osnovni problem kako droga dolazi u Hrvatsku? To nikad niste čuli od Vlade, nego sad se postavlja pitanje hoćemo li učenike testirati na droge? Ma to su periferne stvari, molim vas. Kao da požar gasite nekakvim vjedrom vode, nekakvim vrčem. Uzroci su u tome da se vlast konačno zapita, kako droga dolazi u Hrvatsku? Tko je donosi? I da se represivni aparat koncentrira na to a ovu djecu, ovu mladež koji su žrtve tih narkodilera i narkomafije, da ih iskoristimo kao svjedoke. Za njih je dovoljna prekršajna odgovornost i mjere liječenja, kao što smo bili to ranije zamislili ali ovoj Vladi to očito ne odgovara. Prema tome, efikasnost vlasti se ne smije manifestirati prema tim žrtvama, koje kažem treba liječiti i upotrijebiti kao korisne svjedoke kako bismo došli do one prave piramide odnosno onih koji su u vrhu tog lanca. To je pravi korak i pravi način početka rješavanja ovog problema.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Pa kolegice, mislim da ste zapravo konstatirali jedan od ključnih problema u čitavoj ovoj priči, jer droga na žalost djeluje isto tako na principu tržišta odnosno na principu ponude i potražnje. Što je ponuda veća, sigurno da je i potražnja veća a iz ovog izvješća upravo vidimo da je nažalost dostupnost droge u Republici Hrvatskoj iz godine u godinu postaje sve veća. Prema tome, negdje očito nešto ne štima i kada sam rekla da trebamo zaista temeljito analizirati čitavi sustav i vidjet koje su nam to karike koje zapravo nisu, odnosno jednostavno ne funkcioniraju. Mislim da je tu jedan od ključnih problema upravo suzbiti dotok droge na hrvatsko tržište i na žalost se slažem s vama kad konstatiramo da zatvore punimo sa onim malim, sitnim, uglavnom uživateljima droga ili sitnim dilerima a narkobosovi nam i dalje šetaju slobodni, to je jedan o razloga zbog čega, kao što su i neki kolege prije govorili je zapljena ne raste iz godine u godinu ali broj ovisnika raste sve više i više i dok se sustav ne uhvati u koštac sa onim ključnim problemima ili kako ih mi zovemo velikim ribama, dotle neće biti niti rezultati dobri. Hvala.
Druga replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević, izvolite.
Pa referira bi se na ovo često spominjanje škola. Mislim da moramo izbjeći tu zamku, eventualno u koju bi mogli upasti svi mi zajedno, da bacimo krivicu na tako nemoćnu kariku u suzbijanju narkomanije u Hrvatskoj kao što su škole, školski sustav. To šta se tamo otkriva 0,50 i ne znam koliko % svega pa i ne treba očekivati, pa nisu oni represivni element ili ne znam kakvi element u ovome društvu. Oni su najnedužniji tu, čak nije to ni njihov osnovni zadatak. Činjenica je, meni se čini da možda griješimo u metodološkom pristupu općenit. Mislim da nije dovoljno govoriti ne drogi, ne narkomaniji, da je nužno govoriti da životu. Dakle da imamo ovaj afirmativan odnos da to ne trebamo zamijeniti sa ovim da. Koje su to pozitivne vrijednosti? U tom smislu škola može imati bitnu ulogu, izgradnji vrijednosnog sustava a ne hvatanju, detektiranju itd., djece koja su eventualno došli u doticaj. To netko drugi treba raditi. Osnovno pitanje i pitanje svih pitanja je zašto netko ima potrebu da uzima drogu ili ima potrebu za eskapizmom, bjegstvom iz stvarnosti koja mu je nepodnošljiva zbog nečega? Ako odgovorimo na to pitanje onda ćemo moći odgovoriti tek i na ova ostala pitanja. Mi moramo riješiti pitanje zbog čega mladi čovjek koji nas najviše zanima, koji još nije još postao narkoman, eventualno može doći u skupinu koja ima potrebu da uzme bilo koje sredstvo koje će ga izvesti iz stvarnosti. To znači, moramo mijenjati stvarnost na neki način. Evo, toliko.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Pa škola je zapravo samo jedan element u čitavom ovom lancu o kojem pričamo. Sigurno da je obitelj u općoj izgradnji mladog čovjeka ona prva stepenica i po meni ima ključnu ulogu. Škola je onaj element koji dalje sudjeluje u toj nadgradnji i koji zapravo treba razvijati kod mladih ljudi na neki način pozitivni pristup, uopće pozitivne vrijednosti i kad govorimo o školama ja sam sigurna da zapravo u velikoj većini škola imamo jako dobre ekipe i ljude koji se na neki način bave edukacijom učenika na tu temu, to je sada drugi problem što mislim da su i predstavnici vlasti tu svjesni da nam zapravo fali odnosno da imamo nedovoljan broj stručno educiranih ljudi koji bi se s ovom problematikom mogli nositi na pravi način i da tu treba uložiti dodatne napore. A opet druga priča je i to je veliki problem u nezainteresiranosti roditelja jer roditelji misle da je to problem koji se dešava nekome drugom odnosno mom eventualno susjedu ili prijatelju ali meni se to ne može desiti i onda idemo po principu … [[Govornik se ne razumije.]] A to je isto kao i na roditeljske sastanke, znamo svi koji smo prolazili osnovnu i srednju školu da su na roditeljske sastanke uvijek dolazili roditelji djece koja nisu bila problematična a oni drugi koji su zapravo i trebali biti najpozvaniji nisu dolazili. Takva je ista priča i oko ovoga. Prema tome, ja uopće nisam rekla da je problem u školama, mislim da škole svoj dio posla većina njih tu odrađuje dobro ali je jednostavno u čitavom tom sustavu to je zapravo samo jedna karika u lancu. Hvala.
Poštovana zastupnica Ljubica Lalić replika. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa, kolegica je u svome izlaganju koje ocjenjujem vrlo dobrim rekla da dobra koordinacija nositelja pojedinih mjera iz akcijskog programa i nacionalne strategije će dovesti do boljeg sustava odnosno učinkovitosti sustava. Draga kolegice, to nije dovoljno. Mi imamo koordinatora i koordinator svega toga je Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga. Međutim, on može koordinirati, utvrditi da pojedini nositelji aktivnosti nisu, nemaju čak osigurana ni proračunska sredstva i on će to konstatirati, on će nas izvijestiti u izvješću o tome. Međutim, on je nemoćan. On će konstatirati da se predviđena sredstva u proračunu ne plasiraju, ne upotrebljavaju i tu završava njegova nadležnost. I mi smo u Odboru za rad, zdravstvo i socijalnu politiku dakle kao matičnom odboru za ovu problematiku prepoznali taj problem i rekli smo da mora biti jedinstveno mjesto i kreiranja politike za borbu protiv zlouporabe opojnih droga, pa baš ako hoćete i jedno mjesto raspolaganja sredstava, pa jedno mjesto kontrole učinkovitosti provedbe pojedinih programa i mi smo donijeli zaključak kojim se od Vlade traži da postojeći Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga transformira u središnji državni ured sa većim ovlastima. Međutim, Vlada dakako da je gluha. Isto tako kao što navodi nakaradne razloge nedonošenja pravnog okvira za terapijske zajednice a struka je jedinstvena u ocjeni da terapijske zajednice i u budućnosti i sada imaju značajnu ulogu kako u odvikavanju tako i u resocijalizaciji ovisnika. Dakle, s takovom politikom ne vidim struka koja će se uspješno nositi sa ovim problemom jer politika ne osigurava uvjete za uspješnu borbu protiv zlouporabe opojnih droga.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Jagoda Martić.
Odgovorit ću vrlo kratko na ovo. Slažem se sa svime ovim što ste rekli i konstatirat ću samo ovo. Činjenica je kao što sam i rekla u svojoj raspravi da se zapravo u Republici Hrvatskoj jako puno subjekata i čini mi se iz godine u godinu se to sve više i širi, jako puno subjekata se bavi problemom ovisnosti a imam osjećaj kao da svatko čeprka u nekakvom svom dvorištu a zapravo nema jedne cjeline i dok god mi ne dođemo do upravo te povezane cjeline gdje se na neki način pojedini poslovi i pojedine radnje ne poklapaju nego gdje se točno znati svatko gdje ima svoje mjesto i kad ćemo imati jedan uređeni sustav mislim da će rezultat biti puno bolji i sa puno manje utrošenih sredstava jer jasno nam je svima da se puno odvaja iz državnog proračuna i iz lokalnih proračuna izdvajaju se velika sredstva za borbu sa problemom ovisnosti ali rezultat eto nije dobar. I zato još jedanput ponavljam, trebamo staviti jednostavno novu na loptu i vidjeti gdje to griješimo i kakve propuste radimo i na neki način napraviti reviziju sustava. Hvala.
Poštovani zastupnik Ivan Jurkin. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, poštovani članovi Vlade, kolegice i kolege! Ja sam pažljivo pročitao ovo Izvješće o Nacionalnoj strategiji u borbi protiv zloupotrebe droge i moram reći da ocjenjujem ga da se uložilo mnogo truda. Međutim, ja ću vas uvesti u svijet droge sa jednom istinitom pričom. Naime, kad sam dolazi ovdje u Sabor onda sam vidio već dosta Engleza da se nalaze na Markovom trgu a očekujemo da će ih do večeri biti oko 4 tisuće, doduše ne na trgu nego na stadionu. I onda sam se sjetio da povežem drogu i Englesku. Pa vam kažem, pa ću vam ispričati jednu priču koju mi je moj kolega kad sam bio u Sjedinjenim Američkim Državama rekao a to sam pročitao i u domaćoj literaturi. Naime, Winston Churchill je bio gost predavač na Sveučilištu u Cambridgeu. I primio ga je dekan, uveo ga u predavaonicu i onda ga je najavio slijedećim riječima "Pažljivo slušajte što će vam reći jedan od najboljih govornika na svijetu. Njegove riječi mogu vam promijeniti život.". Churchill je polako, gospodine predsjedniče ima veze sa drogom, došao do govornice, pogledao je studente, prije toga je odložio cigaru i onda im je uputio samo jednu jedinu rečenicu. Poslije toga se udaljio iz govornice, polako i tiho izašao iz dvorane. Studenti su ostali konsternirani, neki su zviždali, neki su bili razočarani sa govorom a jedan dio je dostojanstveno napustio dvoranu. Tek su kasnije shvatili vrijednost Churchillovih riječi. A šta im je on rekao? Rekao im je sljedeće: «Nikad, nikad, nikad nemojte odustati.» Tako vam je to i sa drogom. Kad, kad imate jednoga ovisnika onda nikad, nikad ne smijete odustati. Ja sam u životu liječio ovisnike o drogi i tu vam uspjeh ne dolazi preko noći. Tu vam vrijedi ona poslovica: «U muci se poznaju junaci.» To je tako teško područje djelovanja da vam vrijedi čak tu i onaj aforizam: «Ako ne razmišljaš o budućnosti vjerojatno budućnost nećeš ni imati.» Pa zato vam je to tako da obično nemate, nemate ovisnika koji su vam stariji od 35 godina jer oni uzmu svoj zlatni šut i onda ih više nema. I zaista ako ovisniku ne pružite ruku, a mi smo u ovom izvješću očito ovisnicima pružili ruku i želimo im pomoći mi, mi smo u ovom izvješću, ja vidim odbacili smo retrovizor. Uzeli smo dalekozor i gledamo šta će biti dalje? I to me u ovom izvješću posebno veseli. No ja vam iz iskustva moram, moram još reći to da u početku kod liječenja alkoholičara a isto tako i u svim ovim radnjama moramo biti jako pažljivi jer ako nisi pažljiv onda na kraju ne možeš riješiti niti jedan problem. I poštovane kolegice i kolege možda sam vas malo razočarao sa ovom pričom, ali … … [[Upadica se ne razumije.]] Ali problem s drogom mi ćemo to rješavati godinama. Pa ni, ni Rim nije nastao za jednu godinu. Glavno je da smo se mi uhvatili u problem sa drogom jer droga je pojam za strah. To je još uvijek nešto nepoznato što razara duh i tijelo. Ako uzmemo još i to da je ovisnost i znanstveno definirana kao kronično recidivirajuća bolest onda nam je jasno da ćemo se vjerojatno sa tom bolešću dugotrajno boriti a uspjeh je često nepredvidiv. U izvješću ste vidjeli da raste broj ovisnika. Kako ne bi rastao? Ja ću vam to navesti samo jedan primjer. Ako uzmete, ako uzmete heroin 4 do 5 puta u toku mjeseca nema vam više natrag. A ako, to ste već, to sam već jedanput negdje spomenuo. A ako se liječite, ako uzimate alkohol godinama šanse da postanete alkoholičar su vam svega 5 do 8%. A ako, ako uzmete heroin 4 do 5 puta u toku jednoga mjeseca šanse da postanete ovisnik vam je 98%. I kako da ne raste onda broj ovisnika? Naravno da je heorin zastrašujuće sredstvo. No, i velika je sreća što ga na tržištu nema u čistom obliku nego dolazi, na tržište dolazi razrijeđen. No navest ću vam samo jedno istraživanje. Uzeto je, uzeti su djeca u osnovnoj školi i djeca u prvim razredima srednje škole. I vidljivo je da 24%, 24% dječaka i 17% djevojčica uzima drogu. Uzima marihuanu. Zašto sam to naveo? Jer neki kažu da marihuana stvara čak veću duhovnu i moralnu degradaciju od ostalih droga. Ipak ja vam ne gledam na sve tako crno. I kad navraćam u svoj Dom zdravlja onda više ne vidim djecu da sjede na klupi i savijaju zeleno lišće marihuane. Ja stvarno moram evo u Velikoj gorici zahvaliti i policiji da se nalazi na mjestima gdje se skupljaju preprodavači droge, a to su i disko klubovi i pred vrtićima i pred školama. Kontaktirao sam i županijske centre. To vas moram pohvaliti da su ti županijski centri, da izvrsno rade i moja županija je negdje u sredini tablice sa 107,5 ovisnika na 100 tisuća stanovnika i mislim da tu, tako relativno možemo biti zadovoljni. Ja vam često prolazim kraj jednoga retro centra. To su oni prijatelji nade. I vidim tamo mlade dečke kako popravljaju namještaj i pomažu susjedima i mislim da je to, da je to primjer resocijalizacije liječenih ovisnika. A iz njihovih redova često se regrutiraju oni koji idu na liječenje u inozemstvo tako da je vidljivo da od onih 367 koji idu, odlaze u inozemstvo od onih 1521 koji su registrirani u terapijskoj zajednici da je to jako dobro. No tamo gdje sam ja doma to vam je društvo Crvenoga križa. Evo gospodin Kovačević čak prati moj rad u Crvenom križu pa je vidio da sam tu to … [[Govornik se ne razumije.]] I moram vam reći da tu, tu poručujem i gospodinu Lučinu da mi u ovom, smo prepoznali vrijednost edukacije. I da smo roditelje uzeli kao partnere u liječenju ovisnika o drogi. Mi zapravo ako počnemo tako razmišljati onda ćemo početi govoriti o temi društvene i osobne odgovornosti a kud bi nas to dovelo? No međutim ja sam u ovoj strategiji zadovoljan jer razmišljam na sljedeći način. Ona kaže: Smanjimo dostupnost droge. Kao drugo, idemo na osobnu odgovornost i kao treće roditelji. I da završim, evo već ima crveno, nije još crveno. I da završim. Prošlo vam je već 200 godina od kada je 1805. profesor Friedrich Sertunger u tišini svoga laboratorija otkrio morfij. To je najstrašnija droga koju je svijet ikada vidio. Poslije toga vam je droga bila propisivana na, tako olako je bila propisivana droga. I kad se izašlo iz rata 1866. godine izašlo iz rata u SAD-a u tom, onda je 50 tisuća vojnika je bilo ovisnici o drogi. Znači mi se već 200 godina borimo protiv droge. Nadam se da, ja mislim da će nam ovo, borba biti sve uspješnija. I zato prihvaćam ovo izvješće i hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega ja mislim da je Churchil duboko pogriješio. Trebali ste odustati od ovakve obrane ovog izvješća.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Pa u prvom dijelu svog izlaganja uvaženi kolega je kazao da se mi tek počimamo baviti s ovim problemom, pa je rekao da su droge za nas nešto novo. A pri kraju svog izlaganja je rekao da već 200 godina traje borba protiv ovisnosti. Mislim niti su droge nepoznate, niti su nešto novo. Danas se u svijetu sve zna o drogama. Doduše imaju različite pristupi u liječenju, imaju različiti pristupi u prevenciji. Vi ste spominjali nekakav problem o tome koliko se vezano za alkohol ili recimo heroin dugo treba uzimati da bi se postalo ovisni. Međutim, dok se u svijetu bave novih sintetskim drogama koje, od kojih postajete ovisan jednom do dva puta kad ih uzmete mi ovdje pričamo o marihuani. Dakle, pitanje je rezultata. Ovo izvješće je možda kao papir …
Kolega Lučin, isprava netočnog navoda ste se javili, a ovo nije, nema veze sa ispravkom netočnog navoda. Isto kao i što kolega Dorić, nemojte ići na nešto što nema veze sa ispravkom netočnog navoda. Idemo na replike. Poštovana zastupnica Ruža Tomašić, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega vi kažete da ste zadovoljni sa nacionalnom strategijom, jer smo se uhvatili u koštac sa drogom. Nismo se nažalost uhvatili u koštac jer to vam je, jer ovdje uopće nema ništa o prevenciji, ovdje ima samo, to vam je npr. kao kad se djeca igraju u pijesku i oko djece puno stakla. I mi ćemo pripremiti zavoje i pripremiti nekakve ručnike da poslije kad se djeca povrijede da to staklo im izvadimo iz rana, pa ćemo pokazati kako smo dobri roditelji. Pa maknimo to staklo i onda se djeca neće povrijediti. A što se tiče ozbiljnosti kojom smo se uhvatili u koštac. Pa u Hrvatskoj se potroši na drogu između 120 do 150 milijuna eura. Na suzbijanje zlouporabe droge trošimo sve skupa negdje oko 58 milijuna kuna, to je sve skupa u cijelom Hrvatskoj. Imamo 177 obučenih policajaca. Kakav koštac? S čim, s kim smo se uhvatili? Pa ovo je igra prema onome što narkodileri imaju. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Jurkin.
Pa slažem se sa kolegicom u svemu. Pa gledajte drugo vam je, drugo morate shvatiti sljedeće da je onaj koji je ovisnik je on izgubio sposobnost davanja. Njemu je samo interesantna sposobnost primanja. I tu je sad naš veliki problem. Moramo, to mora i škola i policija i društvo i carina ući u taj problem. I ja se slažem sa vama da je to veliki problem.
Poštovani zastupnik Šime Lučin, replika.
Hvala lijepo. Pa moram kazati da mi je drago što ste napravili u vašem gradu iskorake u edukaciji. Ma međutim, to sam govorio i u ime kluba, problem je u tome da sa razine ministarstva mora doći cjeloviti program koji se neće u tipu kampanje razvijati i provoditi u školama. Međutim, kad govorimo o prevenciji i edukaciji, kako ćete vi nekom klincu objasniti da kad ga učite što su to droge da ih ne smije koristiti. Ali kako ćete mi objasniti da u slučaju da dođe u dodir s recimo marihuanom može završiti u zatvoru do 3 godine ukoliko je sudac se tu večer i državni odvjetnik posvađao sa ženom. Isto recimo kao nekakva osoba, nekakav diler kod koga se zatekne 50 grama ili 100 grama ili pola kile, nije bitno, heroina. Tu dolazimo onda do problema oko sustava i kako zapravo nekoga educirati na krivi način. Ili kako ćete mladom čovjeku objasniti da ukoliko ima pištolj doma, ako ilegalno posjeduje pištolj da proći sa par sto ili tisuću kuna prekršajne kazne i da neće biti u kaznenoj evidenciji. Ali ako se nađe i zateče sa jednim ectasyem ili s jednom jointom da može dobiti do 3 godine zatvora. Moramo graditi sustav. Ne možemo edukaciju gledati samo kao edukaciju niti represiju samo kao represiju. To mora postati cjelina sustava. Mi nemamo cjelinu sustava, o tome je problem.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Jurkin, vi ste spominjali, ustvari jednu ste paralelu napravili između alkoholizma i narkomanije. To je nekako sklizav teren čini mi se, jer uvijek mi se, bar meni činilo kako država, ne mislim tu na hrvatsku državu, nego država općenito ima dosta licemjeran odnos da gledajući oblike ovisnosti kako ih različito rangira, selektira itd. Jer zaista je pitanje, možda ne treba to o tome danas govoriti, ali je pitanje što je gotovo veća tragedija i što je proširenije i kakve su posljedice po društvo, mislim na broj onih, koji su ovisni o alkoholu, pa od toga u saobraćajnim nesrećama koliko su ljudi ubili oni koji su bili pod utjecajem alkohola, a koliko oni pod utjecajem droge itd. Mislim da bi tu država i sustav trebali biti nešto izbalansiraniji. Isto se odnosi i na duhan i na druge vrste ovisnosti, ako nam je do zdravlja ljudi, a ne samo do profita. Često su ove ovisnosti vezano uz profit. Država velikim porezima itd. i na alkohol i na duhan itd. ima neke koristi. Od narkomanije nema država koristi, ali imaju neki ljudi koristi. Najveća je tragedija ukoliko su oni vezani za državu. To je najveća tragedija. Onda govorimo o kriminalu organiziranom kriminalu itd. I mislim da je tu područje koje nas treba zanimati. Jer ukoliko sustav ne funkcionira onda imamo neke pojave koje se već i kod nas se mogu uočiti da pojedinci uzimaju, u navodnike, "pravdu u svoju ruke", pa roditelji narkomana traže dilere, ubijaju ih i kažnjavaju i šta ja znam što rade. Čini mi se da je tu jedno područje u kojem trebamo govoriti od toga kako da na organiziran način suzbijemo ovu pošast.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Jurkin.
Kolega Jurjević, drago mi je što ste ovako, mekani ste bili u raspravi. Ja sve priznajem ovo šta ste vi rekli. Moram vam reći još sljedeće. Vi ste vjerojatno i čuli to da je kolumbijski narkobos Paulo Escobar. Kad je bio uhićen onda je nudio da ga puste iz zatvora da otplati čitavi državni dug od Kolumbije koji je iznosio 19 milijardi dolara. Onda si možete misliti koji novci se vrte u drogi. I morate priznati da ova naša mlada država jako puno radi da se ipak nešto napravi.
Sljedeća replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević MArinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Evo, poštovani kolega, ova naša je današnja rasprava povodom ovog izvješća ima za cilj da se pronađu pravi putevi, odnosno vidimo iz izvješća i osnovna poruka koju ste dobro i sami uočili na kraju, smanjimo dostupnost droge. Prema tome, ovako biti, nitko neće biti impresioniran niti puno to koristi upravo čitavom ovom problemu da mi ovdje govorimo kada je koja sintetska droga pri put sintetizirana, o povijesti droge. Znate zašto? Prije svega zato što se i čovjek prvobitne zajednice otkriveno je da se čak on drogirao nekim biljkama, ali prije svega i zato što ispod prosječni uživatelj droge gotovo sve o drogama zna. Kad iznose svoju obranu valjda žele i sud fascinirati pa oni to tumače šta mu je trebalo da se podigne, što da kasnije opet padne itd. itd. Međutim osnovni problem ponavljam, jeste upravo ovaj. O tome treba govoriti. Kako smanjiti dostupnost droge. Sve ovo što država radi, Vlada radi sada pogrešno. Drakonske kazne prema ovim žrtvama s kojima se i vi susrećete, kojeg je policija dovela a on ispred vas ili u hodniku u čekaonici mota travu. Dakle drakonske mjere ne pomažu, pa to vidite dobro iz izvješća ne samo ovog nego i izvješća Državnog odvjetništva. Od kad je kazneno djelo zlouporaba droge, pod zlouporabom droge posjedovanje droge ili ovo sitno dilanje uživatelja jedan drugome, od tada upotreba droge eskalira što znači da su potpuno pogrešne metode i mjere, da nismo udarili na pravu stvar, da se moramo kažem pozabaviti da se smanji dostupnost droge. Droga je na svakom koraku, droga je jeftina. Droga je preplavila zatvore. Zatvori su postali prepuni ovih sitnih dilera uživatelja droge, a možemo misliti što će sada kada je minimum izmjene zakona koji ste učinili, gdje je minimum kazne 3 godine zatvora, a u zatvorima cvjeta također preprodaja droge. Doduše nešto ipak malo skuplja nego na slobodi.
Dakle i pračovjek je konzumirao drogu? … [[Upadica se ne čuje.]] Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Jurkin.
Poštovana kolegice mene veseli što ste pratili moje izlaganje, jer ste primijetili da sam kao drugu razinu borbe protiv droge, prva razina je smanjiti dostupnost droge, druga razina mi je bila da radimo na tome da, na razini osobnosti da radimo i na samopoštovanje, a treće je obitelj. Ja vam moram reći da zašto sam ovako bio ispravan u izvješću. Ja sam isto zabrinut za svoju naciju. Zašto sam zabrinut? Zato jer ovisnik 90% ima veću šansu da u mladim godinama umre od njegovog vršnjaka. … [[Upadica se ne čuje.]] Da i zato sam zabrinut i zato mi je drago što ste učestvovali u ovoj raspravi. Hvala.
Poštovani zastupnik Marijan Mlinarić, sljedeća replika.
Poštovani gospodine predsjedniče. Poštovani kolega zastupniče pažljivo sam slušao i vašu raspravu i ostale rasprave o ovom ogromnom zlu što je droga. Prvi zapanjujući podatak koliko se novaca u svijetu okrene, to je najlakša zarada od svih mogućih zarada koje postoje u ovom svijetu i nema gotovo dovoljno dobre organizacije koja tu zaradu i koja to zlo može spriječiti da se ona ne proširi. Ja vam samo hoću reći da mi nismo, Hrvatska nije izvor droge, ona je samo put droge od istoka prema zapadu i zbog toga naša Vlada i ne može puno raditi na suzbijanju proizvodnje droge. Mi hvatamo lance i uspijevamo u suradnji sa međunarodnim organizacijama policijskim hvatati te lance i ponekad prekidat te lance i na taj način zapljenom veće količine droge nekako spriječiti da ona dođe do krajnjeg korisnika. Na nama je najvažnija stvar, da radimo u obitelji, u školi, u bolnici, u zatvoru, na bilo kojim dijelovima gdje dolaze ljudi, a posebice obitelj od vrtića do škole, pokušati sustavno objasniti zlo droge, zlo ono što se svakom pojedincu dešava koji uđe jedanput u ralje droge. Znači tek takvim, a u svakom slučaju konzumacija recimo marihuane i dilanje je jedan apsolutno siguran put da će netko postati ovisnik i da će u mladosti umrijeti. Zbog toga je potrebno na svim tim stepenicama sprječavati da se droga širi i da koordiniranom akcijom svih sudionika pokušamo i nikad ne odustati i pokušamo suzbiti opće zlo. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dame i gospodo, što reći nakon dva i pol sata rasprave nakon ovog izvješća na gotovo 150 stranica? Rekao bih vrlo jednostavno, više je nego očito da danas svi skupa imamo problema, svi skupa u formuliranju nečega što bi se trebalo zvati cjelovita strategija u borbi protiv zloupotrebe droge. Formuliranje cjelovite strategije dobro izbalansirane i potpune iz svih ovih rasprava očito je nedostaje i o tome ću nešto reći jer držim da je to itekako važno. Jer ako na ovim temeljima i do godine budemo formulirali izvješće imati ćemo slično nerazumijevanje, a kada je u pitanju tako važna tema onda mislim da minimiziranje nerazumijevanja je itekako važna zadaća i zbog toga ću govoriti o ovom problemu na nešto drugačiji način. Nije nikakvo pretjerivanje ako kažem da je droga važna, prevažna tema za nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske i to je činjenica iz niza razloga i toga treba biti svjestan. I toga treba biti svjestan kada se o tome razgovara i toga treba biti svjestan kada se piše ovakvo izvješće, jer droga ugrožava nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske iz niza razloga, jer droga je usko povezana sa organiziranim kriminalom, droga ugrožava nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske jer se kroz ilegalnu trgovinu droge financira međunarodni terorizam. Droga ugrožava nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske jer ograničava demografski potencijal Republike Hrvatske i ozbiljno ugrožava mentalno zdravlje hrvatskog naroda u cjelini. Droga ugrožava nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske jer između ostaloga i ograničava gospodarski rast itd. I to su činjenice i kada se govori o tim činjenicama i kada se govori na taj način onda pristup izradi cjelovite strategije u borbi protiv zlouporabe droge mora biti nešto drugačiji. Svakako nije sporno i ono što sam napisao jučer kada sam pročitao svih ovih 150 stranica, rekao sam dobro izvješće. Mnogo podataka, dobre statistike, spomenute su neke važne teme obrazovanja, edukacija u osnovnim školama, srednjim školama, sveučilištu itd. i vidi se ta povezanost u određenoj mjeri koja uopće nije sporna, ali ono što je važno, važno je istaknuti sljedeće. Moramo drugačije razmišljati kad govorimo o toj temi, u kontekstu onoga što sam rekao. Droga ugrožava nacionalnu sigurnost Republike Hrvatske i možemo i moramo učiniti više, i nadam se kad budemo dogodine radili ovo Izvješće, da će takav pristup biti puno prisutniji. Jer činjenica je da je Hrvatski zavod za javno zdravstvo učinio mnogo, ali nije ta institucija jedina koja može odgovarati na složenost, izazove, problema s kojima se susrećemo kad govorimo o drogi. I niste vi jedini koji bi trebali ovdje sjediti kad razgovaramo o tako važnoj temi i nadam se da ćemo već dogodine s obzirom na ono što Vlada ovaj čas radi, a što se ne zna, a naglasit ću neke važne aktivnosti ovog časa se provode i u okviru Ministarstva unutarnjih poslova i o tome će vrlo skoro govoriti ministar unutarnjih poslova, ali neću o tome ovaj čas govoriti. Svakako kad govorimo o problemu droge na taj način onda je više nego očito da droga i borba protiv droge ima itekako snažne elemente onoga što se zove međunarodna sigurnost, globalna sigurnost, međunarodni vanjski poslovi, itd. I to mora biti prisutno jer bez toga, bez takvog pristupa, bez takvog gledanja na ovaj problem nećemo se moći nositi s onim što je najvažniji i najznačajniji dio problema, a to je dostupnost. Ne dostupnost na ulici, ne dostupnost u Istarskoj županiji ili nekoj drugoj nego dostupnost na razini cijelog teritorija Republike Hrvatske i u tom kontekstu tu povezanost između nacionalne sigurnost Republike Hrvatske i dostupnosti droge u Republici Hrvatskoj moramo sve više osvješćivati i to mora biti sve prisutnije u ovim našim izvješćima narednih godina. Droga nije samo hrvatski problem i sve ove probleme o kojima mi ovdje govorimo i s kojima smo, i načinima rješavanja u određenoj mjeri nezadovoljni, svakako treba bit svjestan da su ti problemi prisutni i u mnogim drugim državama koje ulažu puno više, koje imaju puno više sredstava. I droga je ustvari jedan od ključnih civilizacijskih problema. Jer reći ću samo, ne bez razloga i zbog te činjenice 7. okvirni znanstveni program Europske unije, pitanje mentalnog zdravlja postavlja kao jedan od prioriteta. Svakako to zaslužuje mnogo više pažnje, jedan sveobuhvatniji, cjelovitiji pristup. Ono o čemu ovdje nije govoreno, a vezano je uz problem dostupnosti, želim istaknuti a važno je. Odnosi se na probleme sigurnosti zaštite naših granica. Kako povećati taj dio mjera koji je itekako važan? Reći ću vrlo kratko, pred mjesec dana bio sam pozvan od Europskog centra za sigurnosne studije, Marshall centra da dam nekoliko predavanja koja su vezana uz probleme sigurnosti granica sa tehničko-tehnološkog aspekta i investicija koje su tu itekako važni. Jer to je onaj element koji određuje u znatnoj mjeri poroznost granica, proliferaciju, dostupnost, itd. O tome nažalost iz raznih razloga i razumljivih s obzirom na sastav ljudi koji je pisao ovaj dokument nije bilo rečeno ništa i svakako taj element zaslužuje puno više pažnje i puno više naših organiziranih napora. Sigurnost granica jedno je od najosjetljivijih i najvažnijih pitanja i u tom smislu taj dio tehničke, tehnološke potpore itekako zaslužuje posebnu pažnju. Svakako nije posebno isticano i pitanje uloge pravosuđa, državnih odvjetništava, itd. Na završetku predavanja koje sam imao pred 3 tjedna u Tirani došao mi je direktor Europskog centra za sigurnosne studije, gospodin John Rose, i rekao mi je, hvala vam lijepo na jako korisnom i dobrom predavanju, ali molim vas, imam jednu primjedbu. Ja sam rekao ok, šta je primjedba? On je rekao otprilike ovako, poslali su nam 15 pozivnica. Zahvaljujem se na tome što su došli predstavnici Ministarstva unutarnjih poslova, Ministarstva obrane, ali moram istaći da nije došao nitko iz državnih odvjetništava. I rekao je, izvijestit ću svoje nadležne. Marshall centar pripada Vladi Sjedinjenih Američkih Država i Njemačke i zamolio me da to isto učinim u Republici Hrvatskoj. Ta vrsta obrazovanja na najvišim državnim razinama kad je u pitanju cjelovita, dobro izbalansirana strategija u borbi protiv zlouporabe droga itekako je važna i zaslužuje, ja bi rekao, jednaku odgovornost. Ne samo u financiranju, ne samo u rezerviranju određenih sredstava nego i u odzivu kad su u pitanju ovakvi organizirani napori Međunarodne zajednice da se ta razina odgovornosti u svakoj državi što je moguće više poveća. Interresorna suradnja je važna, ona je u jednoj mjeri naglašena, ali u svakom slučaju, opet želim naglasiti kad se bude radilo novo izvješće u kontekstu onoga što sam rekao, borba protiv droge je interes nacionalne sigurnosti, tada taj pristup mora imati jedan malo potpuniji, sveobuhvatniji okus. Mnogi programi Europske unije stoje nam na raspoloženju i treba ih koristiti i koristimo ih. Nije ovdje ništa rečeno o nekim drugim resorima koji u svemu tome imaju itekako važnu ulogu, ali završavam s onim što sam rekao na početku. Nadamo se da ćemo nakon ovih rasprava biti pametniji i sposobniji kvalitetnije i odgovornije i cjelovitije formulirati novu strategiju borbe protiv zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Pa u cijelosti bi mogao potpisati ovo što je kolega Ćosić govorio. I evo, u vidu replike, ja imam jedan prijedlog. Obzirom da se u potpunosti slažem da pitanje droge i njene zlouporabe bitno zadire u nacionalnu sigurnost. Evo ja vas molim, kolega Ćosiću, ajmo na Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost gdje nismo na ovu temu raspravili, zapravo raspraviti o tome da li je vrijeme da zauzmemo jedan drugačiji novi pristup u borbi protiv zlouporabe droge. Slažem se s vama da droga bitno narušava mentalno zdravlje nacije, ali isto tako morate imati na umu da i krivi pristup u borbi protiv droge može isto tako narušiti mentalno zdravlje, jer ako vam je 50% mladih ljudi u jednom obliku u doticaju s drogom, dakle oni su svi potencijalni zatvorenici. E sad pazite, pitam ja vas i svih nas ovdje, kako će ti mladi se sutra zaposliti, svi oni koji budu zateknuti s jednim jointom ili extasyjem ulaze u kaznenu evidenciju. Danas ne da se ne možete zaposliti u državnoj službi, ne možete se zaposliti ni u malo ozbiljnijoj tvrtci ukoliko imate, ukoliko ste u kaznenoj evidenciji, dakle ne razmišlja se dugotrajno. I u potpunosti se slažem sa dostupnošću, ali imajte na umu i sljedeće: ne može se problem riješiti samo sa smanjenjem dostupnosti. Znate, imate, vi ste imali trendove vjerojatno se sjećate, snifat će se ponovo ljepilo, uzimat će se kombinacije različitih tableta i alkohola, dakle nema samo jedne metode, jednog načina, mora biti cjelovit program, a ja moram biti iskren da ja ga ne vidim.
Odgovor na repliku. Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa moram priznati da je hvalevrijedno zalaganje kolege Ćosića da se vrši edukacija pravosudnih dužnosnika pa i u inozemstvu, jer zalažemo se i čini mi se da je tu, da smo jednodušni da je i borba protiv korupcije, kriminala i svih ostalih zala isto tako dio borbe i dio nacionalne sigurnosti. Ja se nadam kolega Ćosiću da ćete upravo ono što vaša strana ove dvorane nije se zalagala kada je opozicija tražila da se da više novca za rad pravosudnih tijela pa i Državnog odvjetništva i jedan od razloga zašto se ne putuje po svijetu na edukacije na stručna savjetovanja to što Državno odvjetništvo i ostala pravosudna tijela nemaju dovoljno novca. Ja se nadam da ćete podržati ove godine i u pripremi državnog proračuna da se upravo za ta tijela izdvoji više novca, a ako ne bude toga ja sa evo držim vas za riječ da ćete onda podržati zahtjev nas iz opozicije koji ćemo djelovati amandmanski da se između ostaloga i za rad svih pravosudnih tijela pa i Državnog odvjetništva izdvoji više novca jer će to biti isto tako znak da se želimo uhvatiti u koštac sa kriminalom, korupcijom i svim onim što je negativno i negativno utječe na sigurnost Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo. Drago mi je konstatirati sljedeće, radi se o ozbiljnom, preozbiljnom problemu i zajednička potpora svih nas kako bi bili što je moguće efikasniji, produktivniji izuzetno je važno. Ima nekih pitanja oko kojih ne bi smjelo biti spora. Mislim da ono što je evidentno prije svega i Vlada Republike Hrvatske ovaj čas radi na nekim važnim segmentima koji nažalost iz raznih razloga ovaj čas nisu sastavni dio ovog Izvješća i vjerujem da će se nešto od toga što je i te kako važno i u kontekstu ovoga što ste vi rekli vrlo skoro čuti. HDZ-ov interes je zajednički interes da budemo efikasniji, produktivniji jer brinemo ne samo o nacionalnoj sigurnosti Republike Hrvatske, brinemo o našoj djeci, brinemo o našim susjedima, brinemo o našoj budućnosti, rekao sam bez pretjerivanja važna, prevažna tema. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Turić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik Ćosić ne bez razloga je nekoliko puta naglasio i u replikama i u svom izlaganju gdje poziva zapravo akciju svih i to je zapravo nedovoljno na oktave s kojima je on to izrekao, kako se to radi o planetarnom problemu, zlu, ovog trenutka ja ga nazirem kao najveće zlo svijeta, ali nešto bih ja htio ovdje reći, a to je da zapravo moramo se svi angažirati upravo ovo što je rekao uvaženi zastupnik, svi u akciju. Reći ću vam nešto iz moje blizine i bit ću osoban, nek' mi bude to dozvoljeno. Kao roditelj sam svjedokom gdje su ljudi zakazivali. Naime, radilo se je u razredu gdje je moje dijete išlo u gimnaziju, kao maturant, gdje su roditelji, ravnatelj i pedagog molili roditelje da dozvolimo da djeca idu na testiranje. I mi smo pristali svi. Dogodilo se je da jednog dana moje dijete je došlo revoltirano, povrijeđeno jer svi su roditelji nekako odustali, a ja jedini, moje je bilo tamo. To je bilo naprosto strašno. Tako da sam se morao ispričavati svom djetetu. On je ostao kao stigmatiziran, jedini s aspekta sumnji je bio tamo, morao sam ići u školu i to riješiti. Prema tome, uzimam to kao jedan primjer gdje mi zakazujemo. Verbalno je nešto, a kad je akcija onda ona izostaje iz onog dijela u kojem bi očekivali da će svi roditelji, djeca, crkva, institucije, naprosto svi. Pa i ova gospoda koji su bili ministri u prošlom mandatu, vidite kako dobro znaju stvari i sintetiku i lake droge i ovo i sudstvo itd. Prema tome, zalažem se da se svi ozbiljno ovdje uhvatimo i da se ne umorimo u ovom problemu niti da se umislimo da ćemo to jednostavno riješiti, nažalost. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa puno je zabrinjavajućih činjenica i konstatacija koje proističu iz ovoga Izvješća, a i iz same današnje rasprave, ali mislim da je najgora ona a ta je da društvo, znači naše društvo, naša zajednica olako gubi bitku u suzbijanju zlouporabe opojnih droga. To je ono što je, što nas treba duboko zabrinuti jer ako vidite ovo Izvješće zanimljiva je konstatacija da sustav funkcionira. S jedne strane sustav funkcionira, a dok s druge strane imate sve veći broj registriranih ovisnika, znači nešto manje od 23 tisuće registrirano, znači procjene postoje i u samoj Vladi, a i ovdje smo danas čuli da je ta brojka daleko veća negdje od tri do pet puta nego što je iskazana, a prema tome kako onda taj sustav funkcionira ako s druge strane situacija sve gora i gora? Ali je što je najgora ta situacija je sljedeća činjenica da mi na žalost nismo išli metodama znanstvenima kao što recimo bi bilo analiza dva slučaja, dva aktualna slučaja koja smo u zadnje vrijeme imali u Hrvatskoj. Prvo je slučaj Korčule. Ako bi proveli cjelovitu i pravu analizu slučaja Korčule na koje je hrabrost jedina imala ukazati, prokazati gospođa Ruža Tomašić zastupnica u Hrvatskom saboru, moja prijateljica i kolegica i ona nam treba dati svima svijetli primjer kako mi odovud možemo krenuti u borbu protiv ove pošasti, a da je ta, da se izvršila ta analiza vidjelo bi se iz sljedećeg da nitko ništa nije sustavno poduzimao na području Korčule, a imali smo i nacionalni program, imali smo i izvješća, ali je bilo vidljivo da nitko ništa nije poduzeo. Zanimljiv je slučaj znači da je izvjesni Jakša Cvitanović Cvik imao u to doba svima znano 92 kaznene i prekršajne prijave, a čujem da je tek prije nekoliko dana prvi put kažnjen i to nakon 11 godina, negdje 8 mjeseci je dobio zatvora. S druge strane vidimo da policija ništa nije radila sustavno, s treće strane vidimo da niti Državno odvjetništvo niti sudstvo nisu na tome primjeru, slučaju ništa sustavno poduzeli i onda što je najgore ono što se događa u svemu tome imam informacije da je povodom Dana policije gospođa Ruža Tomašić bila kandidat za dodjelu nagrade priznanja u borbi u tome dijelu i nije prošla, i nije prošla, zanimljivo nije prošla. Znači bio je prijedlog da se nagradi jer je pokrenula pitanje rješavanja slučaja Korčule, dala je pozitivan primjer kako od svih trebamo djelovati i raditi i zanimljiva je situacija da nije prošla. Očito je da je bilo nekih drugih koji su bili, daleko su više napravili, možda su čak i sudjelovali u slučaju Korčula, ali sa druge strane. I situacija druga, drugi slučaj, znači šta analizom možemo doći do dobrih podataka. Čitate ove tjednike naše i vidjeli ste negdje početkom srpnja u jednom našem tjedniku, bio je objavljen popis kafića u Gradu Zagrebu gdje se konzumira droga. Nakon toga to je prenešeno u druge i dnevne listove pa je čak me je zaprepastila jedna činjenica da je bila jedna karta buduća turistička sezona se priprema u tijeku gdje na kojem području se znači može konzumirati droga. I zanimljivo je da nitko u ovoj državi nije našao na shodnim niti policija, niti Državno odvjetništvo niti bilo tko drugi da utvrdi te činjenici. Znači popis je bio kafića u Zagrebu, 17 mislim mjesta je bilo gdje se kao uredno se konzumira droga, kokain, heroin, bilo je raznorazne vrste toga i nitko ništa nije poduzeo, nitko ništa nije napravio i onda kažemo da nam pravna država funkcionira. Znači na samo ta dva slučaja analizom slučajeva možemo doći do dobrih zaključaka, a to je koji je tijek droge negdje, tko stoji iza toga, kako i na koji način nije recimo policija radila svoj dio posla, kako i na koji način recimo Državno odvjetništvo nije radio svoj posla ili kako i na koji način recimo sudbena vlast nije radio svoj dio posla. Nemojmo se zavaravati, takvih situacija, takvih slučajeva vjerojatno što sam ja ovdje iznio ova dva može svatko od vas kazati i zato ovaj prijedlog da mi budemo vjerodostojni ajmo sami dragovoljni se prijaviti za testiranje, ajmo reći da to napravi Vlada, ajmo reći da to napravi Ured predsjednika, ali svi oni koji su znači kao primjer vjerodostojnosti, ali svi oni koji sudjeluju u ovome akcijskome programu na suzbijanju. Na taj način ćemo dati i svijetli primjer kako i na koji način se treba odgovorno boriti i suzbijati zlouporabe od droge jer će nam se dogoditi isto što je bilo prošle godine, isto smo raspravljali izvješće, onda je čak bilo rečeno da se u sklopu toga priprema nova nacionalna strategija, ta nacionalna strategija je donešena 2. prosinca ove godine, ali će nam se na žalost isto događati da će se i dalje povećavati broj onih koji koriste drogu, na žalost i dalje će nam se dokazati da mafija, narkomafija u Hrvatskoj će sve više i više zarađivati na ovome, na švercu drogama. Pazite, situacija da je recimo, procjena je da je na u svijetu godišnje se na tome zaradi preko 600 milijardi dolara. To je ogromni novac, a za razinu Hrvatske znači tu se kreće prema nekim procjenama od 120 do 150 milijuna eura, a svaki dan smo svjesni i činjenice da je baš zahvaljujući gospođi Ruži Tomašić i policija počela funkcionirati. Moramo biti svjesni da je policija i na Korčuli i u drugim dijelovima počela funkcionirati i normalno da taj dio pozdravljam, taj dio pozdravlja, ali se ne mogu pomiriti s činjenicom da je netko od ili dužnosnika ili od birokracije skinuo je s prijedloga da bude nagrađena jer je pomogla policiji i svima nama, cijeloj društvenoj zajednici da krenemo u odlučni obračun i borbu protiv narkomafije i protiv ovoga dijela za koga je i kolega Banac i mnogi su ukazivali jer svi ti slučajevi, znači ako se ne krene, ako se ne poduzmu odgovorne i učinkovite mjere i radnje samo idu na onoj tezi da su svi u taj dio umiješani jer kako se moglo dogoditi da je od svih pobjegao, a policija ga navodno uhitila, a znaju svi da se nalazi na području Bosne i Hercegovine. Što je napravio na tome području da i dalje je droga dolje nazočna, i dalje je droga nazočna i događa se ono što je najgore, to je taj dio da ljudi koji žive na tome području ne smiju javno to govoriti zato što se boje za sudbinu svoje obitelj ili nekoga u tome dijelu. To su bile vidljive na tribinama koje je održavala gospođa Tomašić na onome području. Prema tome, znači mi kao saborski zastupnici moramo tu biti odgovorni i svojim primjerima dati kako i na koji način možemo pridonijeti da se počnemo boriti protiv ove pošasti jer ne daj Bože da iduće izvješće bude još gore pa da se kaže napravljen je pomak, sustav funkcionira, da imamo recimo službeno preko 30 ili 40 tisuća registriranih korisnika droge. To neće biti nikakav rezultat. Prema tome, ajmo sad razgovarati o tome da nam se ne bi dogodilo novo takvo izvješće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Brnadić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolega Kovačević je kazao sustav prevencije organiziran, manje je optuženih, manje je kažnjenih ali je ipak više ovisnika i tu smo svi vidjeli iz ovog izvješća i svi smo jedinstveni u ocjeni da stanje u društvu ne funkcionira i da zaista su potrebne hitne mjere da se nešto poduzme i zato se slažem i sa kolegom Ćosićem koji je kazao da ovdje treba sjediti i predstavnik Ministarstva unutarnjih poslova a ja bih rekla i predstavnik Ministarstva znanosti i obrazovanja. I svakako imam osjećaj i čini mi se da smo jedinstveni u tome da represivni organi zaista trebaju učinkovito odraditi svoj posao. Mi ne možemo biti odgovorni za nekoga tko je neodgovoran. Pa kad kaže kolega Lučin da će biti stigmatizirani oni koji su zbog ekstazija jedne doze ekstazija će biti u sudskom dosjeu i neće moći dobiti posao. Pa za majku Božju, ako znaju da će biti odgovorni zbog toga i da znaju da neće moći dobit posao zbog toga pa zašto to rade? Pa ne možemo mi biti odgovorni zato što su oni neodgovorni! A upravo zato treba raditi i obitelj i škola i cijeli sustav da se sustav vrijednosti promjeni, da naša djeca konačno znaju biti odgovorna. Nema onog roditelja u društvu, u svijetu, koji ne bi htio da mu dijete bude najbolje, da mu bude dobar učenik, da mu bude vrijedan radnik, da bude obrazovan, da bude koristan član ovog društva. Nema toga roditelja. Ali očito da mnoge roditelj treba naučiti kako biti odgovorni roditelji. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa drago mi je da kolegica također se slaže sa ovima konstatacijama. Na žalost koje nisu samo moje nego su to konstatacije izvješća ali ne slažem se sa ovim dijelom da mi nismo odgovorni. Odgovorni mi jesmo. Imamo zato svijetli slučaj gospođe Ruže Tomašić, kako i na koji način se može boriti protiv ove pošasti. A drugi dio, zašto smo mi odgovorni? Zbog činjenice, jel' mi svako od nas ovdje predstavlja najmanje 17 do 18 tisuća hrvatskih birača koji traže od nas, oni su nas izabrali da umjesto njih donosimo odluku, da umjesto njih nastupamo, traže od nas da se obračunamo sa tom pošasti i to odgovorno i da ukazujemo kako i na koji način se može, pa da prozivamo Vladu, da prozivamo sve neodgovorne ne radi provezivanja, ne radi kritizerstva nego da budemo konstruktivni kako bi se situacija popravila i da njihova djeca, naša djeca, unuci, praunuci ne bi došli u ovaj glib, a znamo i sami kakva je situacija. Imali smo puno slučajeva i obitelji i slučaj one maloljetnice s Koručule koju je gospođa Ruža Tomašić, dijete spasila od te pošasti droge. Znači to od nas očekuju hrvatski birači i mislim da se toga dijela trebamo držati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Letica.
Pa marni i marljivi kolega Pero Kovačević je tu posredovao jednu vijest koju sam i ja dobio od PDS, Pučke dojavne službe, naime da je doista kolegica Ruža Tomašić bila predložena za neko priznanje od strane MUP-a i da to je opstruirano. Znači to je jedna krupna vijest i mislim gospodine dopredsjedniče Sabora da trebate kod ministra Kirina to provjeriti. I posebice ako se uzme u obzir okolnost da je gospođa Ruža Tomašić i zdravstveno stradala, bila je pod stresom najvećim u zadnjih nekoliko godina. Ja sam i ranije predlagao da bi je trebao ovaj Visoki dom predložiti za nagradu Grada Zagreba a ne očekujem da bi je mogao odlikovati predsjednik Republike. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Također sam ja iz dva neovisna izvora došao do ovih informacija putem PDS-a, kao i gospodin Slaven Letica i mislim da je prijedlog uvaženog kolege na mjestu, da očekujemo da vi nazovete ministra Kirina i da kaže, šta je istina u ovome dijelu a ako je to, a ne vjerujem da nije točno ovo što smo Letica i ja čuli onda je to stvarno zastrašujuće, kako MUP dodjeljuje priznanja ta.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kovačević, imate apsolutno pravo kad kažete da se ne bavimo analitikom slučajeva iz kojih bi trebali izvlačit određene pouke i zaključke. Mi jednostavno nemamo političke volje za čitanje znakova, vremena. Što se tiče ovog slučaja na Korčuli, točno je, tu je došla do izražaja hrabrost vaše kolegice Ruže Tomašić, ali sva jad i bijeda našeg represivnog aparata, jer policija umjesto da privodi u zatvor, odvodi na kavu a privođenik, diler zdimi, i sada da mi to sve skupa i analiziramo. I slažem se sa kolegom Ćosićem, koji kaže da treba sveukupni angažman svih nas jer smo svi odgovorni, apsolutno se s tim slažem. Međutim, da tome i pristupimo i u mnogim stvarima gdje smo se usuglasili, gdje smo donijeli jedinstvene zaključke, ovaj Sabor je donio određene zaključke jednoglasno, što znači da je politička volja svih stranaka bila da ti zaključci se i operacionaliziraju. Međutim, u konačnici mi imamo šutnju Vlade a mi u Saboru, što smo mi napravili? Što smo mi napravili? Mi smo slegnuli ramenima na šutnju Vlade i recimo danas kad čujemo obrazloženje, ponovno se vraćam na Zakon o terapijskim zajednicama. Ma ne mora biti Zakon o terapijskim zajednicama gospodine državni tajniče. Ma nek bude koji hoće zakon. Ma nek se zove kako hoće. Al' nek pravno regulira i dade pravne okvire za ono što nam struka kaže da je potrebno. A ovako prepuštamo to. A mogu terapijske zajednice bit svakojake, može svatko radit, možemo mi plasirat tamo i sredstva a da ta sredstva su bačena u vjetar i onda mi, kada raspravljamo o ovom izvješću i o ovoj temi onda kažemo, pa mi smo dozvolili da 50 milijuna kuna ode u vjetar. Te odgovornosti ne smijemo, ne smijemo se prema svojoj odgovornosti tako odnositi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena kolegice. Pa u pravu ste. Slučaj Korčula je upravo dokazao i ukazao na to da taj sustav za koji se kaže u izvješću Vlade da funkcionira da uopće ne funkcionira i to su eklatantni primjeri kako se može tvrditi jedno u izvješću a na primjerima, kao što je slučaj Korčule, kao što je ovaj slučaj otkrivanja kafića gdje se otvoreno može konzumirati kokain, i svi oblici, heroin, i svi oblici droga, o tome eklatantno govore kako je, dapače suprotno. I prema tome, ajmo ubuduće se na ovakvim načinima analiza metoda i slučajeva doći ćemo do pravih rezultata, pokazatelja, do pravih strategija i pravih akcijskih planova i programa, kako i na koji način trebamo djelovati ali ne samo policija, ne samo Vlada, nego i mi zastupnici u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Sabati.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa, ja ću ipak morati nastaviti ovo što je i kolegica Lalić govorila. Naime, opisana analiza slučaja ne može biti strategija. To ne može biti supstitucija jer institucije ne rade svoj posao. Svi znamo primjerice da je edukacija i prevencija najbitnija ali osposobiti treba ured, županijske centre i kadrovski, prostorno itd., osmisliti nekoliko nacionalnih prioritetnih programa, stvoriti snažniji sustav financiranja ali prije svega trebaju institucije spriječiti da dileri slobodno hodaju ulicama. Treba smanjiti dostupnost drogama. Naravno, kad govorimo o ovom izvješću onda je evidentno iz njega vidljivo da imamo neujednačeni rad županijskih centara. Pa nije baš da u Istarskoj i u Zadarskoj itd. županiji je najveća prisutnost droge nego ti centri najviše i najbolje rade. Pa tako isto i za Varaždinsku županiju ako se gleda ona je tu u vrhu ali ja znam da je tamo '96. godine osnovan županijski centar i da se iz godine u godinu ulaže iz županijskog proračuna. Pa to bi trebalo stvoriti, dakle sustav financiranja i institucije koje bi u svakom slučaju radile svoj posao da maknu dilere s ulice.
Odgovor na repliku.
Štovani gospodine predsjedniče, meni je žao, kolega očito nije slušao ni mene ni gospođu Lalić. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, za ovaj dio analize slučajeva. Ako postoji sustav, a Vlada tvrdi da postoji sustav, čuli smo da postoji sustav onda sam ja uzeo dva primjera da analiziram da li taj sustav djeluje i na oba dva sam dokazao da ne djeluje. Dapače, kapitulirao je. Prema tome, u čemu je problem? Može biti prekrasna strategija ali ako nema provedbe nema od toga ništa. Načelo o rimskom pravu kaže "I loš zakon će biti dobar ako ga provode dobri ljudi.", ali i dobar zakon će biti loš ako se ne provodi odnosno ako ga provode loši ljudi. Prema tome, dajmo se nešto naučimo. Znači, ovi slučajevi tu, analiza slučajeva služi o tome da ispita da li sustav funkcionira ili ne funkcionira. Ja sam dao dva a mogao bih dati još deset takvih primjera. Hvala.
Zahvaljujem. Ne možete imati odgovor na odgovor na repliku. Replika uvažena zastupnica Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala lijepa. Kažete kolega da svojim vlastitim primjerom, da se ovdje kao zastupnici izložimo testiranju na droge. Pa, bilo bi vrlo interesantno vidjeti rezultate različitih testova ovdje počevši od onih prvih pa do ovih na ovisnost. Međutim, time mi ništa ne bismo ustvari pokazali. Time bismo ustvari pokazali da smo kapitulirali od onog pravog problema uzroka dostupnosti droge i zašto droge ima više. I kao što kaže kolegica, nedvojbena je činjenica da droge ima sve više, međutim i ovaj primjer koji ste naveli sa našom kolegicom Ružom. Pa svi su to znali. Ali, sustav reagira tek na guranje. Kad nema kud onda reagira. Pa svaka četvrt malo većeg grada zna točno se tko je onaj veći malo diler. Taj vam ne ide na ulicu, taj nikad nije ovisnik i kod njega policija nikad ne dolazi. Istina je i to da svi oni ljudi bilo fizičke osobe ili oni koji su dužni djelovati s obzirom da se nalaze u sustavu moraju biti svjesni i svjesni su toga da uhvatiti se u koštac s takvima znači izložiti vlastiti život. Ali to je točno. Ali, zbog čega se to ne radi? Ne radi se iz različitih razloga. Prije svega, normativno su stvari drugačije postavljene, da su oni ostali izvan zakona jer vi hvatate djecu umjesto da ih liječite i njih trpate u zatvor kolegice koja ste replicirali ovoj, za Ekstazy jedan koji je jedan drugome dodao tri godine zatvora. Pa nisu suci baš toliko naivni i zbog toga niti koriste se i državni odvjetnici, načelo oportuniteta, pa uopće to ne optužuju a sudovi često upravo iznalaze situaciju pa oni su javno rekli da će se usprotiviti takvom jednom zakonu koji je nebulozan.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče! Pa prije svega bih pozdravio ovu mladež na galeriji. Radi njih sam vas predložio da mi njima damo dobar primjer, konkretan primjer da ne samo da imamo političku nego i osobnu volju da se borimo protiv zlouporabe opojnih droga i to da se sami testiramo, pa prema tome na taj način ćemo dati najbolji primjer i njima kako i na koji način svi zajedno možemo u borbu protiv toga. Hvala.
Replika uvaženi zastupnik Mršić.
Ja bih ovdje želio samo replicirati kolegi Kovačeviću na ovu generalizaciju oko funkcioniranja sustava. Dakle, moram reći da u Koprivničko-križevačkoj županiji policija što se tiče sprječavanja zloupotrebe droge funkcionira i da je prošle godine odnosno ove godine u operativnoj akciji "Kalnik" zaplijenjena najveća količina droge u povijesti. Dakle, očito je da na nekim dijelovima Hrvatske sustav funkcionira a na nekim drugim dijelovima Hrvatske da taj sustav ne funkcionira. Prema tome, nemojmo sada nepravedno optuživati, oni doista koji su marljivo radili da spriječe, da presjeku te tokove droge u Hrvatskoj jer ta droga nije bila namijenjena samo tržištu naše županije niti u Hrvatskoj nego vjerojatno i za neka druga tržišta i upravo dobrim postupanjem ne samo policije nego i lokalne zajednice, suradnjom sa lokalnom zajednicom je to uspjelo se spriječiti. Možda bi bilo dobro da se i taj case uzme da se vidi kako sustav može na pojedinim dijelovima funkcionirati. Ono što mene brine da se na dijelovima gdje sustav nije funkcionirao a to je Dubrovačko-neretvanska županija odnosno policijska uprava ništa ozbiljno nije dogodilo. Dakle, da nitko nije smijenjen, da nitko nije otpušten iz policije a koliko Vlada drži do ovog izvješća odnosno do prevencije ovisnosti od droga govori i to da ne da ne sjedi ovdje ministar policije, ovdje ne sjedi niti jedan ministar. Ovdje danas ovo izvješće ne brani niti potpredsjednica Vlade za obitelj koja je trebala ovdje doći sjediti i braniti ovo izvješće odnosno reći nam što će u budućnosti sve raditi. Nažalost, navodno su otvorena obiteljska savjetovališta diljem Hrvatske. Evo, mi smo se slikali u šestom mjesecu u Koprivnici, do dana današnjeg nije raspisan natječaj još niti za radna mjesta. Dakle, samo se važno poslikati a poslije toga što će biti biti će.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa slažem se sa ovim djelom uvaženog kolege, ako se slika onda se treba nakon slike prijeći i na djela znači u tome dijelu. Ali moramo isto također kazati, mislim da vi se trebali zabrinuti zašto se uopće tolika količina droge nalazi na vašem području, s jedne strane. S druge strane znači ja sam išao metodom sluačajeva da testiram je li funkcionira ili ne funkcionira sustav? Znači ne možemo govoriti o fragmentarnom funkcioniranju sustava. Ako on segmentarno, fragmentarno funkcionira recimo na području vaše županije u smislu rada policije, ali imamo … [[Govornik se ne razumije.]] gdje totalno ne funkcionira je li tako? Imamo područje grada Zagreba gdje je ovo bilo objavljeno, ništa ne funkcionira. Prema tome onda to nije sustav nego da je to skup parcijalnih, dobrih ljudi koji eto hoće ono što mi hoćemo, a to znači da sustav napravimo kao cjelinu i da funkcionira. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Arapović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja ne znam, mnogi su hvalili ovo, ja bih Pero rekao da, uvaženi kolega da se ja ne mogu složiti s većinom vaših stvari. Vi ste se, tu rekli da vi znate, da vi sve znate, da je, da je, da mi svi znamo, a šta znamo? Da mi znamo čak i gdje se nalazi dotični gospodin sa Korčule? Da je u Bosni i Hercegovini. … [[Upadica se ne razumije.]] To se, novine su pisale. Nemoj da kažem šta je sve. Kad smo govorili o novinama ti si rekao ovako, vi ste rekli gospodine zastupniče. Kao, u 17 restorana i kafića u Zagrebu se šmrče kokain. Molim da je pisano u novinama i da to svi znamo. Evo, u svim tim kafićima i restoranima sam boravio. To izgleda da sutra u novinama izađe, u Saboru su našli pozitivno, našli su, piše u novinama da su našli samo pozitivno na kokain u nekim WC-ima od tih restorana. To je jako ružno kada govorimo da svi restorani u gradu Zagrebu, kafići da se može šmrkati i uzimati kokain. To ne mogu opravdati. Druga stvar, nadovezat ću se na ono kad kažemo: «Svi znamo», pa je čak jedna kolegica zastupnica rekla da svi znamo u četvrtima. Zamislite a ta kolegica je bila ministrica pravosuđa. Nijedan diler za vrijeme toga nije niti je pao niti je uhapšen niti se šta otkrilo. A možemo govoriti da svi sve znamo. Ja osobno ne znam tko uzima drogu, tko prodaje drogu? Da droge ima, ima. To jedino mogu reći. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možete. Ispravak netočnog navoda ima, odgovor na repliku.
Pa meni je žao što kolega Arapović očito ništa nije razumio što sam ja govorio. Ja sam govorio da je početkom srpnja ove godine u jednom tjedniku bilo objavljen podatak sa imenima kafića u Zagrebu gdje se šmrka kokain, konzumira droga. U svakoj, u svakoj Franjo, u svakoj pravnoj državi ovo ne može ostati na razini špekulacije … [[Govornik se ne razumije.]] bilo u medijima. Pravna država ili će reći to je istina ili će reći taj tjednik, to je netočna stvar, time se uznemirava javnost u ovome smislu da tamo se ne konzumira. Znači ja sam govorio sa aspekta da je to nedopustivo. Ako se u jednom tjedniku objavi ta vijest i nitko ništa ne poduzme u smislu da kaže to je ili nije nego ona varijanta da to i dalje ostane u zraku je li je ili nije? U tome je problem. S toga stajališta sam ja govorio. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. U ovoj raspravi poći ću od vrlo jednostavnog, logičnog pitanja da li mi kao država kao društvo ovu bitku s drogom dobijamo ili gubimo? U izvješću piše: «Sve je više ovisnika. Sve je više droge i droga je sve dostupnija.» Kad bi podaci govorili o smanjenju ovisnika, o manjim količinama droge na ulici, o sve nedostupnijoj drogi ja bih onda rekao strategija koju mi kao društvo, kao država imamo za borbu protiv droge je dobra. Ona daje rezultate. Međutim mi iz godine u godinu čitamo podatke koji nam govore suprotno. Pa to čitamo i u ovom izvješću. Znači nešto ne valja. Ili ne valja strategija ili je strategija dobra ali onda oni koji ju provode ju loše provode pa ne daje rezultate ili ne valja ni strategija niti valja metoda borbe. Ja se bojim da je ovo treće. E sad, mi se moramo odlučiti hoćemo li mi hvaliti ovakva izvješća iz godine u godinu, biti zadovoljni statističkim podacima ili ćemo otvoreno priznati krenulo se u pogrešnom smjeru pa su nam zato rezultati loši. Zašto kažem da mislim da se krenulo u pogrešnom smjeru? Osnovno pitanje koje si moramo postaviti protiv koga mi vodimo rat? Protiv narkomana, ovisnika ili protiv dilera? Ako smo se odlučili voditi rat protiv ovisnika onda je Vlada u pravu, tu je uspješna. Tu je uspješna, njih se sankcionira. Izmijenjen je Kazneni zakon, tri godine zatvora … [[Govornik se ne razumije.]] kazna. Super! Ako nam je to cilj. Pozatvarati sve ovisnike. Ali ako mi trebamo voditi rat protiv dilera, a ne protiv ovisnika onda nam metoda ne valja. A da nam metoda ne valja pokazuju brojke koje evidentno kažu da ne valja jer su rezultati loši. Ovisnike treba liječiti, a ne kažnjavati. Treba ih liječiti ili u terapijskim zajednicama ili ih treba liječiti Metadonom. Pa to stručnjaci moraju reći. Evo tu u ime Kluba HDZ-a je predstavnik Kluba rekao da Metadonska terapija ništa ne valja. To on zna bolje valjda od stručnjaka. I dok god mi budemo tako radili da političar odlučuje je li Metadonska terapija dobra ili nije dobra dotle se mi nećemo pomaknuti s mrtve točke. Neprestano govorimo: «Rat treba voditi protiv dilera a ne protiv ovisnika.» E sad kako se vodi taj rat? Novac zarađen na drogi je dakako ilegalni, crni, prljavi novac. Njega treba tek oprati. Pa kako se mi borimo protiv pranja novca uopće u Hrvatskoj? Jer to će biti efikasno. To tek, da ne dopustimo onome tko drogu stavlja u promet da taj novac opere. Da ga tu uhvatimo. Ne da ga hvatamo u disko klubu jer tamo njega nema. Ne zalazi on tamo. A kako se mi borimo protiv tog pranja novca? Eto u aferi Brodosplit za koju Interpol tvrdi da je eklatantan primjer pranja novca, još nije saslušan ni Siniša Poljak. Nije se našlo vremena da se čovjeka sasluša. Prijatelj premijera Sanadera, kako se zove? Izvršni tajnik HDZ-a zadužen za blagajnu, ja se ne čudim da ga policija nije saslušala [[Upadice se ne razumiju.]] Ja se ne čudim da ga policija nije saslušala. On je bio na vrlo visokoj funkciji u stranci. Interpol kaže to je pranje novca, policija nikog ne saslušava, ne baš takve. Ljubi božji, tako se mi protiv pranja novca borit nećemo, jer ako su te funkcije da li je netko blagajnik stranke, da li je netko prijatelj Sanader može njemu biti olakotna okolnost, a imamo 6 milijuna sumnje.
Ja vas molim da se vratite na temu jer ću vam u suprotnom oduzeti riječ. Molim vas da se vratite na temu Izvješća o provedbi nacionalne strategije suzbijanja zloporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini. Dodjeljivam opomenu i u sljedećem trenutku ću vam oduzeti riječ.
Narkobiznis … [[Govornik se ne razumije.]] po procjenama 150 milijuna eura u Hrvatskoj, 150 milijuna eura. Ma kako mi možemo očekivati da će ova Vlada kontrolirati 150 ili utvrditi gdje je oprano 150 milijuna eura kad neće utvrditi gdje je oprano 6 milijuna eura. Kako? Gdje mi tome možemo vjerovati? Ma gdje mi možemo uopće o tome ozbiljno razgovarati kad mi potpredsjednik prijeti oduzimanjem riječi kad o tome govorim, o pranju novca, o tome da se u ovoj državi ne bori protiv pranja novca, a zastupnik Jurkin nam je ovdje držao predavanje o Čerčilu. Jako puno veze ima Čerčil sa drogom. Nije mu se oduzela riječ. To su uopće dvostruki kriteriji prema Siniši Poljaku, prema pranju novca, prema bilo kome. Prevencija. Kakvo opravdanje molim vas ima ministar Primorac, to je prije da nije danas ovdje. Kakav on to važniji posao ima? Zašto nije uvedena obavezna edukacija u osnovne škole? U petom razredu osnovne škole na jednom nastavnom satu se uči o opasnosti od droge, od alkohola i od nikotina i ako mi mislimo da je to dobro, da smo sad napravili, onda nećemo, onda ćemo izgubiti bitku, onda se predajemo odmah. A zašto to nije jedan obavezan predmet kroz cijelu osnovnu školu jer opasnost je prevelika. Shvaćate? Ne zato da bi se netko pravio važan ili da bi netko poslije mogao reći ja sam kao ministar to uveo. Opasnost je prevelika. Kako mi možemo računati na uspjeh ako policiji diler pobjegne, ma ne zato što je vješt pa im je pobjegao nego jer su išli s njim na kavu, a da nakon toga ne padne ministar unutarnjih poslova. Mora podnijeti ostavku, ne zbog subjektivne krivnje, nije ga on pustio, zbog objektivne odgovornosti. U ovoj državi nema odgovornosti. Ako država ima problem, a mislim da država ima problem, da mi kao društvo imamo problem onda se moramo dogovoriti ljudi božji hoćemo li mi taj problem rješavati efikasno ili ćemo ostaviti tako, praviti se da ga rješavamo, pisati ovakva izvješća pa onda ih hvalili u Saboru takva izvješća, a konzumenata sve više, a droge sve više, a droga sve dostupnija, ako ćemo tako a onda ovo sve skupa gubi smisao. Ali ako ćemo se stvarno odlučiti da suzbijemo to zlog, svi se slažemo da je to zlo, onda oprostite moramo postaviti pitanje odgovornosti ministra unutarnjih poslova kad policiji pobjegne diler jer ga vode na kavu, moramo jer samo tako ćemo natjerati i sve druge u lancu da se ponašaju odgovorno. Onda moramo postaviti pitanje odgovornosti istog tog ministra što nisu saslušani do dan danas ljudi za koje Interpol tvrdi da sudjeluju u pranju novca, moramo pitati, pa nek objasne zašto nisu saslušani. Pa moramo pitati pa kako ne znaju gdje je taj Maček koji je podigao novce nekakve. Ne znaju, još ga nisu ni tražili. Moramo jer i za to je netko odgovora, a kada budemo se uspješno borili protiv pranja novca, kad budemo imali policajca pred školama koji prate … [[Govornik se ne razumije.]] dila droga, kad ne budemo progonili konzumente nego dilere onda ćemo moći reći da smo učinili ono što nam nalaže građanska dužnost i naše političke obveze. Hvala.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Pleša.
Hvala lijepa. Gospodin Stazić je rekao da je misleći na mene u ime kluba HDZ-a izrečeno da sam ja rekao metadonska terapija ne valja. To nije točno. Ja sam rekao i ostaje kod toga da je provođenje metadonske terapije kod nas i u svijetu sve više upitno, a da doživotna besplatna dodjela metadona i stvaranje teške metadonske ovisnosti velika je zapreka u odvikavanju droga i da bi to bilo po prilici kao da besplatno damo alkohol alkoholičaru, to sam rekao, ali nisam rekao da ne valja. Ali vi ste tu još iznijeli toliko krivih navoda, a zaboravili ste reći jedan točan da je borba protiv ovisnosti i protiv zlouporabe droga još u ovakvom obliku u kojem se provodi veliki uspjeh hrvatske državne politike obzirom na ono da je 2001. godine iz vaših redova kolegica jedna mlada koja danas više ne sjedi u klupama kao zastupnica javno propagirala uzimanje droga.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Jarnjak.
Poštovani gospodine predsjedniče, saborski zastupnik Stazić je rekao niz netočnosti, praktični cijela njegova diskusija je netočna, ali jedan je posebno opasan i netočan navod, a to je da ova Vlada maltene treba pozivati ljude na saslušanje u predmetu koji vodi Državno odvjetništvo. Gospodine Staziću kao pravnik vam je jasno kad je predmet u obradi sudskog nadležnog organa da tada više nitko nema pravo sa strane se petljati jer je to pritisak na te sudske organe. To je teža vaša odgovornost za tu netočnost što ste po struci pravnik. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Peronja.
Gospodine potpredsjedniče, kolega je zastupnik Stazić osim što se nije držao dnevnog reda netočno iskazao da Vlada treba provoditi postupak, da ništa nije napravila u slučaju Brodosplit. Naime, istražna tijela policijska uprava to zna i ne samo cijeli Split jer je objavljeno u novine, radi svoj posao brzo i učinkovito, a ono što premijer radi jest što je mogao kao predsjednik Vlade i to je napravio požuruje da se ti i slični postupci bez obzira gdje su i tko u njima sudjeluje čim prije dovrše i oni koji su krivi kazni.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo krivi navod je da je trebalo postaviti pitanje odgovornosti ministru Kirinu. Ministar Kirin je vrlo brzo reagirao, ali ja mislim da bi trebalo postaviti pitanje i gospodinu Staziću i njegovoj ekipi zbog imitacije kulturne kineske revolucije na Trgu žrtava fašizma o kojoj se pokazalo da je jedinica za mjerenje primitivnosti upravo Jan Skojevac. I konačno, ne bojte se, bit će još Actavisa, nećete propasti.
Ovo nije ispravak netočnog navoda, zlorabili ste pločicu. Dodjeljujem vam opomenu. Replika, uvažena zastupnica Antičević.
Kažete kolega Staziću da ne valja ni strategija, ni koncepcija, ni metode. I postavili ste ključno pitanje. u ovoj borbi protiv droge tko je ovdje neprijatelj? Država ga je definirala, ova vlast ga je definirala. To je onaj dječak ili djevojčica od nepunih 16 godina koji dodaje jedan drugome ecstasy. Tu represija je nemila. Dakle, najprije kazneno djelo posjedovanja. ... [[Govornik se ne razumijem.]] kaznu od godine dana. Sada za takvo jedno dodavanje minimum 3 godine. I pogledajte malo kako ta represija prema toj djeci ide. Što sve pokazuje? Da je broj ovisnika veći, da je droge sve veće. Znači gospodo ne valja vam posao. Ali vama valjaju ovisnici svake vrste. Najprije oni o proračunu mali, a onda …
Uvaženi zastupnik Stazić kojemu replicirate s vaše strane. Izvolite. Dobro, ali možete.
Jer da nema ovisnika u ovakvoj mjeri logično je tko je onda neprijatelj. Prema tome, očito je da je borba sasvim uperena prema pogrešnim osobama, prema žrtvama je. Ma nitko neće reći da je drogiranje korisno, odnosno da je to štetno, to svi znamo. Ali metode da se tu djecu kažnjava tako drastično, vidite da nije urodilo plodom. Da oni to rade sada od kad je zapriječena kazna minimum, na suncu, u sred bijela dana ih hvataju policajci ko zečeve. Ali ovu uglednu gospodu, ove ugledne biznismene koje kažem ni u kom slučaju nikad nisu ovisnici, nikad nisu dileri oni ulični. I taj ulični diler on je u dnu piramide.
Zahvaljujem. Kažete vaša pristojnost nalaže da gledate u mene. Meni je žao, najmanje ste u mene gledali. Uistinu mi je žao. Odgovor na repliku, ljubomoran da.
Ma vidite kolegice, ne bi ja imao ništa protiv represije i za posjedovanje droge. Droga je zlo. Stvarno ne bi imao ništa kad bi to davalo rezultate, kad bismo mi sad imali izvještaj. Evo, Vlada je imala jednu originalnu ideju, originalnu posve, ajmo mi u progon narkomana, ili čak i ne narkomana, progon onih koji eksperimentiraju, možda koji su prvi put došli u doticaj s drogom. I vidjet ćete da će nam to uspjeti. I vidjet ćete da ćemo mi suzbiti drogu u Hrvatskoj. I da su u tome, da u tome imaju minimalan pomak, minimalan ja bih vam rekao svaka vam čast, skidam šešira i pozdravljam vas, pozdravljam ovu vašu odluku. Ali kolegice kad ta represija ne samo da ne daje nikakav rezultat, nego se stanje pogoršava, policija se bavi hvatanjem klinaca po disko klubovima, nema se vremena baviti dilerima. Ja se samo pitam je li se to htjelo, je li se namjerno htjelo policiju zaposliti da se bavi klincima pa da se ne bi stigla baviti ovima. Ne mogu vjerovati, ne mogu vjerovati da bi čak i ova, ovako nesposobna Vlada imala tu zlu namjeru. Jer to bi zaista bila zlonamjera. Ali, oprostite, kad jedan zastupnik kaže da nema tu, nema smisla postavljati pitanje odgovornosti ministra zato što bježe dileri, nema smisla da je to čisto politikanstvo Staziću, onda više nisam siguran u ovu tvrdnju koju sam izrekao.
Replika, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Stazić je postavio pitanje protiv koga se mi borimo, protiv koga se bori ova Vlada, protiv koga se bori ovo društvo i mi ovdje u Saboru. Pa je kazao protiv ovisnika, protiv dilera. Ja bih pokušao odgovoriti na to pitanje, a u skladu sa njegovom raspravom. Mi možemo poći od toga da je diler doista zao čovjek i protiv njega kako god da se borimo mislim da ta borba je opravdana. Međutim, ovisnik nije zao čovjek nego je bolestan. Ja ću vam sad kazati doista kao liječnik protiv koga bi se doista trebali boriti, protiv bolesti. Zašto? Jer ovisničko ponašanje se definira kao sociološki, psihološki, biosocijalni problem sve do genetskog i molekularnog, dakle oštećenja na toj razini i ta bolest se svrstava u kroničnu, recidirajuću bolest mozga posebno. Prema tome, protiv toga se borimo. A ovo izvješće u kojem ste vi govorili na ovaj način na koji jeste je dokaz učinjenoga. I konstatacija u izvješću da imamo problema, da imamo sve više onih koji su ovisni nije dokaz lošeg rada. Također, reći ću vam jednu znanstvenu utvrđenu činjenicu. Ako pije, ako pušimo u našoj obitelji, odnosno ako ovi mladi ili bilo koji drugi prvi put popuše cigaretu ili popiju alkohol i napiju se imaju veću šansu da uzmu i droge. A gospodine Staziću vi pripadate stranci koja se bori legalizaciju lakih droga. Sad možete zamisliti koliko ste u zabludi. Dopustite mi da konstatiram kako vašeg inače nekad dobre rasprave ovaj put, ova koju ste ovdje prezentirali nije uopće doprinos borbi protiv ove bolesti i ove velike ovisnosti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Prvo, nikada se ova stranka nije borila za legalizaciju lakih droga. To je potpuna neistina ili vaše potpuno nerazumijevanje problema. Zalagali smo se za dekriminalizaciju. To je jedno, nešto posve drugo. A posjedovanje lakih droga bi ostajalo u prekršajnoj sferi. Prema tome, ne bi bilo legalizirano kao što vi to nama imputirate ili ne znate što znači legalizacija. Ali ja vas molim, kad o tome u buduće govorite, govorite sa razumijevanjem. Ne dajte se na SDP nabacivati izmišljotinama. To vam neće pomoći, pa to ljudi znaju. Pa slušaju oni i znaju valjda razliku za razliku od vas između legalizacije i dekriminalizacije. Drugo, vi kažete da zbog toga što su rezultati porazni ne trebamo reći da Vlada radi loše. Pa nego šta ćemo ih? Hvaliti? Trebamo reći bravo, imate povećani broj narkomana, imate više droge na ulici, bravo, izvrsnom metodom se borite. Pa nemojte to od nas tražiti. Pa nismo ipak donekle razumni ljudi koji znamo razmišljati. Mi, oprostite, upozoravamo Vladu, dobronamjerno upozoravamo, u redu, išli ste jednim putem pokazalo se kad ste se odlučili za taj put o kojem ste govorili, to vam ne valja, nećete imati rezultata. Nećete. Niste nas poslušali. Sada kad dolazi izvješće, kada se vidi da smo bili u pravu, opet vas dobronamjerno upozoravamo. Šime Lučin vam je u ime kluba rekao, razmislite o tome da promijenite strategiju. Dajte u ovo izvješće da ste dali jedan prijedlog minimalnih inovacija, minimalnih. Ali jel' vama sada stalo da se ovdje hvali Vlada ili da droge u Hrvatskoj bude manje? Ako vam je stalo da se hvali Vlada mi ćemo šutjet, a vi ju hvalite. Vi ju hvalite koliko god hoćete. Ali ako vam je stalo da droge u Hrvatskoj bude manje, pa onda saslušajte što vam se govori. Saslušajte, bit ćete efikasniji.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Lučin.
Hvala lijepo. Kolega Staziću ipak ima jedna bitna inovacija. Po prvi puta smo dobili izvješće u boji sa svijetlim koricama kojeg je stvarno lijepo držati u ruci i ovako ga prolistamo. … [[Upadica se ne čuje.]] A niste svi dobili? … [[Upadica se ne čuje.]] Onda se ispričavam, ja sam mislio da smo svi dobili. Kolega Staziću ne bi se mogao s vama složiti u jednoj činjenici a to je da bi se nešto bitno promijenilo na ovom planu da jedan ministar iz ove Vlade otiđe. Zapravo ne radi se o ovom ili onom ministru nego ja vidim problem zapravo u konceptu ulaganja. Jer za mene je teža situacija da recimo ministrica Lovrin nije otišla iz čijeg ministarstva dobijemo informaciju ili stav da nema razlike između lakih i teških droga. Iz te konstatacije zapravo možete izvući cijelo zlo koje nam se dešava na ovom području droga. Jer očito u ovom represivnom dijelu sustava isto se borimo protiv heroina, kokaina i recimo marihuane. To je nedopustivo. Iz tog ministarstva čuli smo još jednu bolju izjavu, da je krađa krađa. Pa ukrao ti bicikl ili opljačkao banku s 10 milijuna kuna ili eura da je to jedno te isto. Gospodo to nije jedno te isto. E i zato nam se događa da nam klinci s jednim jointom dobivaju kaznene evidencije, završavaju u zatvoru da ih se maltretira, da se povećava i poboljšava državna i policijska statistika, a krupni dileri slobodno šetaju jer policija nema ni vremena ni sredstava boriti. Prema tome riječ je o konceptu. Moja iskustva vezano za ovo područje gospođo Petričević Babić, ja bih volio da ih vi donekle imate jer bi onda shvatili u čemu je problem. Vi zapravo ne shvaćate u čemu je problem kada se razgovara o drogi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Slušajte što se tiče izjava ministrice Lovrin, naučili smo se mi na svakakve izjave. Danas čitam jednu njezinu izjavu, da korupcija nema politički predznak, pa zamislite čak i onda kada je politička korupcija ona ne smije imati politički predznak. Pa meni su jasne takve izjave. Pa treba tu strašnu činjenicu da je vrh politike izvršne vlasti uhvaćen u korupciji i treba odmaknuti od politike pa se onda daju ovakve izjave, da politička korupcija nema politički predznak, ona je samo korupcija tako sama po sebi. Ali kada ste mi rekli da sumnjate da bi se nešto dogodilo da je ministar odletio. Nisam siguran da bi to baš ostalo bez potpunog odjeka. Ja sam uvjeren da bi idući ministar koji bi došao se itekako pobrinuo da policajcima više ne pobjegne ni jedan diler i da s njim ne idu na kavu, ja sam u to uvjeren. Da je ovaj morao odstupiti ne zbog subjektivne krivnje nego zbog objektivne odgovornosti. Jer znate u prijašnjoj Vladi kada se dogodila ona afera sa Baxter, ministrica je otišla. Pa nije ministrica bila kriva, ali je bila, postoji u toj Vladi odgovornost, drugačiji odnos prema odgovornosti. Sada kada dileri bježe policiji jer ih oni vode na kavu, odgovornosti nema, ni za koga nema odgovornosti. To je stil vladanja, to je poruka na koncu i biračima i građanima, da je takvo ponašanje Vlade i da je takvo tumačenje da nema politike u korupciji pa čak i onda kada ta korupcija zahvaća najviši vrh ove vlasti.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Peruško.
Pa kolega Staziću vidite ja mislim da nije problem u ovom izvješću nego da je problem u vama, jer vi ovo izvješće ne želite prihvatiti integralno ovako kako je, ne želite prihvatiti ga kao konačno, ne želite potvrditi da se iza velikih lijepih brojki skriva nešto sasvim drugo. Vi ovom izvješću pristupate analitički i onda otkrivate sa pravom po meni, svu faličnost kako strategije tako koncepcije, a isto tako i metoda koje se primjenjuju u iskorjenjavanju ovog zla hrvatskog društva i radi toga što vi razotkrivate zapravo suštinu problema i dajete na površinu pravu istinu, to vladajućima dakako ne odgovara. Međutim ja ne bih želio na ovom pitanju koje je toliko značajno, politizirati, nego bih zaista htio ukazati na to da se ispod ovih brojki koje su u izvješću date, krije farsa zapravo. Velike brojke, veliki broj otkrivenih djela koja su iza njih u pozadini su oni bijednici, oni jadnici, oni koji su bolesni, oni koji su svoje zdravlje žrtvovali uzimajući to zlo, a ne oni koji na njihovom zlu zgrću ogromna bogatstva. I zbog toga i ja i mi u SDP-u bili smo za dekriminalizaciju upotrebe lakih droga za korisnike, za korisnike. I ja se zgražam nad nekim izjavama koje su ovdje dale i neke kolegice koje su rekle pa kad znaju da je to djelo, da će biti kriminalizirano zašto uzimaju. Pa mladome čovjeku sa 16, 17 godina ukoliko se jedanput to desilo pa ne treba radi toga da vuče dosje cijeli život i zbog toga ste vi sve te faličnosti ovog izvještaja otkrili i radi toga … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa kolega Peruško, vi ste vjerojatno u pravu. Problem je u meni, jer mene stvarno ne može fascinirati ni lak na ovom papiru, na koricama ovog izvješća. Mene ne mogu fascinirati rečenice u ovom izvješću koje glase: Planirana je stalna vidljiva nazočnost na mjestima gdje se okupljaju i sastaju osobe, prodavači i potrošači opojnih droga, to je za Ministarstvo unutarnjih poslova, to oni isto planiraju. To oni isto planiraju. Vrijeme planiranja je davno prošlo gospodo draga. Davno. Trebalo je položiti račune zašto ovi ljudi, zašto te nazočnosti nema do sada. Kakvi su rezultati. Gospodo draga vi druge godine ulazite u izbornu godinu, ciklus je završio, to je vrijeme podvlačenja računa. Mene kolega Peruško stvarno ne može fascinirati želja da se u ovako važnom pitanju pod svaku cijenu podržava Vlada, pa čak i ona koja otvoreno priznaje u Izvješću da nema rezultata. To je lijepo, to je meni razumljivo da parlamentarna većina želi podržavati Vladu, međutim, međutim ovaj problem nije problem ove ili one Vlade, ovo je problem svih nas jer smo svi roditelji, jer su naša djeca možda ugrožena. I ako ova Vlada ili bilo koja druga Vlada ne bude u tome imala rezultate u ovoj borbi onda nije izgubila ova ili ona Vlada već smo izgubili svi. hvala.
Replika, uvažena zastupnica Lalić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo, za razliku od moga kolege koji je rekao da vodimo uspješan rat protiv ovisnika, ja smatram da ne vodimo uspješan. Dapače, i tu smo vrlo neuspješni jer bi nam zapravo cilj trebao biti oslobađanje od ovisnosti. Nije nam cilj da ih strpamo u zatvor, pa oni će izaći iz zatvora kad-tad. Nama cilj treba biti oslobađanje od ovisnosti, da dobijemo ljude izvan koji neće biti ovisni. I upravo Stručni savjet Ureda za suzbijanje zlouporabe opojnih droga već treću godinu za redom ukazuje na potrebu izmjena i dopuna Kaznenog zakona kako bi se omogućilo da ovisnicima kazna zatvora bude zamijenjena za obvezno odvikavanje u terapijskim zajednicama po točno propisanim i utvrđenim programima. Do sada smo imali nekoliko izmjena i dopuna Kaznenog zakona ali u tom dijelu Kazneni se zakon ne mijenja. Sada je ovo treći puta da se navodi to u Izvješću i mi se, dakako opravdano, pitamo da li će biti izmjena. Ma neće, kolega Staziću, neće biti, pa nema ni potpredsjednice Vlade. Pa ako je otišla se nekud slikavati pa i ovdje su kamere. Nema ministrice pravosuđa, nema ministra Policije, jednostavno nema tko čut, a Stručni savjet je napravio svoje. On je o tome donio zaključke, uputio je, sad vjerojatno u prezaposlenosti svi ovi koje sam nabrojila oni nemaju vremena čitati ni zaključke, a kamoli izvješća. Prema tome, ne vodimo uspješan rat ni protiv ovisnika.
Odgovor na repliku.
Znate kolegice Lalić, kad jedna Vlada ne sluša mišljenje struke o nekim pitanjima onda to svakako nije dobro, onda je to porast. Ali kad ne sluša upozorenje struke u ovakvoj stvari, e onda to postaje primjer neodgovornosti i bahatosti. Znate, ja danas slušam zastupnike HDZ-a. Oni su se tako uprli da opravdaju ponašanje Vlade, da … [[Govornik se ne razumije.]] te njezine krive odluke o kažnjavanju, o penalizaciji posjednika i uopće im nije stalo do toga da li će ovo društvo danas sutra biti oslobođeno od droge ili bar s malo manje droge. Njima je primarno pohvaliti Vladu. Tu Vladu koja, kao što vi kažete, čak ne uvažava ni mišljenje struke. Ne, nije ovo nebitno pitanje. Nije ovo nebitno pitanje. Ovo je pitanje sudbine, dobro je rekao kolega Ćosić, dobro je, bolje bi bilo da ste ga slušali, koji je rekao, ovo je pitanje nacionalne sigurnosti između ostaloga. Između ostaloga i nacionalne sigurnosti. S pravom je upozorio, s pravom je upozorio na veličinu problema. Ali kad, ako smo svjesni da imamo problem, veliki problem, onda najprije moramo poslušati struku što kaže, kako da ga riješimo, i drugo sve dobronamjerne koji u postupku odlučivanja sudjeluju. A ne tvrditi da kad vam čovjek blagonaklono, dobronamjerno sugerira "dajte promijenite tu strategiju" da mu dobacujete "vi hoćete legalizirati drogu, vi promičete drogu". Gluposti. Uvrede koje ništa ne znače, a samo pogoršavaju stvar. Hvala.
Replika, uvaženi zastupnik Dorić.
Ovako, kolegice i kolege. Ova se točka zove Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga. Gospodin Stazić postavio je jedino pitanje relevantno danas za ovu raspravu, a to je, da li država u ovom trenutku dobiva ili gubi rat sa narkomafijom, sa narkodilerima? Da li sužavamo to tržište ili smo neučinkoviti u tom ratu? To sam pitanje ja postavio ispred Kluba HNS-a. Drago mi je da je on to ponovio. Gdje se međutim ne slažem s njim i gdje mu repliciram jeste u nečem što je on danas rekao. Naime, on je zaključio sasvim ispravno da smo vrlo neučinkoviti, ali je rekao da bi bio zadovoljan i sa minimalnim pomacima. To ovako ne može biti zadovoljan jer su svi kazatelji iz Izvješće negativni, što je točno. Manji broj prijava, manji broj optužbi, manji broj osuda. Ali ne slažem se s njime. Mi smo Hrvatski sabor, mi moramo biti puno ozbiljniji čak i da postoji značajan rast i broja prijava i optužbi i osuda, ali ako brže raste trend i širenje narko tržišta, oni ako rastu po 15% stopi, a mi i 5% smo efikasniji i to je gubitak u tempu i to je poraz za ovaj Sabor.
Odgovor na repliku.
Kolega Dorić, ja nisam neskroman. Ja bi stvarno bio zadovoljan da je pomak u pozitivnom smjeru, pa makar i minimalan. Pa makar i minimalan. Jer znate šta bi to značilo? To bi značilo da je izabrana dobra metoda koja možda baš nije ušla u puniji zamah, ali eto, ide se u dobrom smjeru, u nečemu uspijeva. Ovako, ovako kad su svi pokazatelji negativni a uporno se brani kriva metoda, onda sam zabrinut. Pa znate, pa da su i brojke ovako negativne, ali da sad netko kaže, dođe pa da kaže, gledajte, pa možda smo pogriješili, možda ipak nije trebalo tako. Dajte ipak, sad ćemo ubuduće saslušati struku pa da u ovom Izvješću piše, ajde ubuduće ćemo malo razmisliti. Možda idemo krivim smjerom. Ja bi i s tim bio zadovoljan, i s time bi bio zadovoljan. Ali kad vidim upornost, strašnu upornost u tome da se bitka gubi, evidentno se gubi a da se ništa ne poduzima, e onda sam zabrinut. Nad tom činjenicom sam zabrinut, skupa sa cijelim svojim klubom.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Mršić.
Pa poštovani kolega Staziću, vi ste postavili još jedno pitanje, a to je pitanje uopće o ovom Izvješću. Dakle, ovo Izvješće se zove Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini. Što smo mi dobili? Mi smo dobili statističke pokazatelje o tome što su pojedini segmenti sustava u 2005. godini radili, policija, Zavod za javno zdravstvo, Centar za prevenciju ovisnosti, itd. Ovdje se uopće ne referira na strategiju jer da smo dobili Izvješće o provedbi Nacionalne strategije onda bi se reklo koji su bili ciljevi Nacionalne strategije, koje su bile mjere za provedbu tih ciljeva, što smo od tih mjera poduzeli i da li su te mjere postigle onaj rezultat koji smo mi postavili sa tom Nacionalnom strategijom. Primjerice, u Nacionalnoj strategiji se govori o tome da će se napraviti provođenje stalnih potrebnih mjera s ciljem svođenja na minimum mogućnosti proizvodnje i uzgoja opojnih droga na području Republike Hrvatske. Ne znamo što je napravljeno, ne znamo što je napravljeno na području edukacije, ne znamo što je napravljeno na području da se suzbiju droge u zonama blizu dječjih vrtića, odgojno-obrazovnih ustanova, itd. Dakle, ovo Izvješće uopće nije Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe droga jer ne znamo koliko je od te Nacionalne strategije učinjeno niti da li su na adekvatni način bili postavljeni ciljevi i mjere, jer da smo dobili takvo Izvješće mi bi se mogli na to referirati, mogli bi reći da treba novelaciju strategije ili akcijskog plana napraviti za buduće razdoblje kako bi postigli zadovoljavajuće ciljeve. Jer pretpostavljam da u Nacionalnoj strategiji nije pisalo da ćemo imati mjere koje će rezultirati povećanim brojem ovisnika.
Zahvaljujem. Prekidam dopodnevni rad sjednice. Nastavak je u 15,00 sati. Riječ ima uvažena zastupnica Brdarić. STANKA U 13,31 SATI
Gospođe i gospodo zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom i raspravom. Na redu je poštovana zastupnica Ljubica Brdarić, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je izuzetno važno izvješće, Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini a u tom izvješću stoji. Tijekom 2005. uočena je bolja koordiniranost i učinkovitost sustava u cjelini što se očituje u učinkovitijoj provedbi mjera, boljoj organizaciji sustava liječenja ovisnika, većem broju zapljena opojnih droga, aktivnijim uključivanjem lokalne uprave u provedbu suzbijanja opojnih droga na njihovom području, većem broju preveniranih i edukativnih aktivnosti koje se u sklopu školskog sustava provode u cijeloj Hrvatskoj. Na osnovu ovoga, dalo bi se zaključiti kako su nacionalna strategija i akcijski plan dobri da u daljnjem tekstu nemamo zaključak kako broj ovisnika raste. Očigledno je da tu nešto ne štima i nije logično. Ili se nacionalna strategija i akcijski plan ne provode ili oni nisu dobri. U svakom slučaju da sustav kao što je rečeno funkcionira, onda kolega Ćosić ne bi s punim pravom zaključio da je ovo problem koji je problem nacionalne sigurnosti jer droga zaista uništava i tjelesno i mentalno zdravlje nacije. Činjenica jest da je droga sveprisutna i lako dostupna. Nekad su kod nas u Slavoniji na prozorima rasli obično muškatli, a prije par godina mogli ste u "Glasu Slavonije" pročitati članak u kojem piše, kako je unuk zadužio svoju 80.-godišnju baku, a riječ je o jednom selu na krajnjem istoku naše zemlje, da mu u njegovoj odsutnosti zalijeva biljku. Kao što pogađate riječ je bila o marihuani. I baka kakova već jest, ona je to uredno i zalijevala dok nije stigla policija. A onda se našla u čudu. Činjenica je da su nekad ugroženi drogom bili stanovnici velikih gradova, a sad nam djeca nisu sigurna nažalost, niti na selima. Droge ima svuda, nije niti skupa a koristi radoznalost mlade populacije, sklonost da proba, da budu drugačiji, da ne slušaju autoritete jer su tad u godinama kad misle da od roditelja znaju bolje sve, pa i to i mislim da tu postoji problem mentaliteta. Narod smo kojem kad nešto zabranite, hoće upravo to, jer vam to onda znači da ste kul u svome okruženju, a kad otkrijete zapravo da ste ovisnik, da ste bolesnik, onda nažalost već bude kasno. U ovom izvješću postoji statistika, postoje brojke koje su mnogi spominjali i ja neću, ali moram naglasiti da se iza svakog broja nalazi jedna osobna i obiteljska tragedija i na kraju društveni problem. Ovdje u ovom izvješću govori se dosta o onima koji su se izložili tom zlu i poklekli. Ja sam među onima koji smatraju da bi edukacija i prevencija morale biti prisutnije od obitelji preko škole. Morali bismo svojoj djeci objasniti da ono što počne kao nešto bezazleno, povremeno, može postati redovito i jako opasno, može preći u bolest. Rečeno je danas ovdje da od ovisnika ne trebamo odustati. I ja se slažem. Samo je jako teško spašavati nekoga tko odustane sam od sebe. A ljudi koji dođu u situaciju da su na heroinu, kokainu i drugim teškim drogama, otprilike su zaključili kako je život previše težak, kako za njega nisu spremni i kako je daleko lakše pobjeći u ovisnost i sakriti se od života. Mislim da su u pravu i oni koji kažu da su roditelji oni koji saznaju. Ali to potencira odgovornost nas kao roditelja. Što smo radili ako ne znamo s kim nam se djeca druže, što rade i da su možda toliko nesretni da odu u krajnost, a mi toga nismo svjesni jer smatramo da je dovoljno da ih nahranimo, obučemo i damo dobar džeparac. To znači da postoji između ostalog i problem komunikacije u obitelji i odgovornosti. Problem je toliko složen da se u rješavanje istog moramo zaista uključiti svi i na svim razinama. I oni koji imaju sreću da su im djeca zdrava i neugrožena i oni koji tu sreću nemaju, škola, društvo u cjelini. Da sustav kao što je rečeno funkcionira ne bismo imali situaciju da upravo nezadovoljni funkcioniranjem sustava roditelji se samoorganiziraju sami, uzimaju pravdu u svoje ruke i kažnjavaju dilere. To je znak krajnjeg očaja i nepovjerenja u sustav. I to nije dobro. Upravo stoga moralo bi se rješavanju problema prići daleko ozbiljnije. Svi se vjerojatno sjećamo rasprava od prije par godina na temu da li u ovoj državi postoji organizirani kriminal ili ne? I zaključeno je da ne. Znači ne postoji niti narkomafija, ne postoje narkobosovi a ako nešto ne postoji, ako netko ne postoji, jako ga je teško i uloviti. A činjenica jest da droga postoji i da ovisnici postoje. I što mi činimo? Hvatamo konzumente, ovisnike, oni koji su kažnjeni već samom činjenicom da su ovisnici, tj. bolesni. I gledajte molim vas, uhvate vas sa jointom teoretski, kazne na tri godine zatvora što je moguće, i vi odete u taj zatvor i sa lakih droga, zbog kojih ste kažnjeni, lagano i brzo u tim našim zatvorima pređete i na sve ostale vrste droga, jer čuli smo tržište i tamo cvjeta. Zato mi jesmo ne za legalizaciju nego za dekriminalizaciju lakih droga jer kao što smo čuli takav vid kazne ne rješava problem nego ga često i usložnjava. Rečeno je da smo mi tranzicijska zemlja i da droga preko nas ponajčešće samo putuje. I možda onda gle nešto usput i ispadne. Ni u to baš ne vjerujem. Sasvim sam sigurna da među nama žive ljudi koji jako dobro žive i zarađuju na tuđoj nesreći i bijedi i sigurna sam da će to još dugo biti tako jer kao što svi znamo uz prostituciju, trgovinu ljudima i oružjem ovo je jedan od najunosnijih poslova i mislim da se problem ni u svijetu a znači ni kod nas niti može niti hoće riješiti ni lako ni brzo. Ali to ne znači da se svi ne moramo mobilizirati da bismo taj problem nastojali što efikasnije riješiti i smanjiti na najmanju moguću mjeru da ne bismo bili u prilici da drogu nađete i u jednim, ajdemo reći sada, Strošincima, velika većina vas sasvim sigurno nije niti čula za to selo, nalazi se na granici sa Srbijom. Mi koji živimo u pograničnim područjima pogotovo smo izloženi tome zlu iz unaprijed izrečenih razloga pitanja propusnosti granice, djelovanja policije i tako čime ne želim prozvati policiju u cjelini osim one gospode koja rade u policiji a vole piti kavu s dilerima i koji gle čuda nakon te kavice i nestanu a nikom se ništa ne dogodi. U ovoj zemlji moguće je štošta i ne možete sve kontrolirati ali da nitko poslije toga ne snosi odgovornost zapravo je najstrašnije u svemu tome. Ukoliko želimo poslati jasnu političku poruku da smo protiv ovoga zla, planetarnog zla koje ugrožava i male i velike narode morali bismo kad se ovako nešto dogodi i kazniti i pozvati na odgovornost one koji su zaduženi da nas od istoga zla čuvaju i brane. Hvala.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Franjo Arapović. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora! Mislim da moram vas pohvaliti u vašem izlaganju veći dio. Jedini problem kad ste govorili da ako jedan primjer navedete da uzme dečko jedan ili cura, nije bitno koji joint i onda zbog toga završi tri godine u zatvoru i da onda prelazi na teže droge jer u našim zatvorima kao što ste vi rekli ima toga puno. Ja se s time baš ne bih složio, ali kakva je razlika između odlaska u zatvor ili na ulicu. Znači da je joint samo jedna ja bih rekao početna faza. Znači ako on u zatvoru će ići na jače droge, teže i opasnije puno od jednoga jointa, ako je on to vani on će to nastaviti isto vani a danas smo ujutro govorili da to nije ništa. Pazite, danas u Europskoj zajednici ako idete javiti se na natječaj za posao pitanja su da li pijete kavu, koliko kave, da li konzumirate duhan i koliko pušite dnevno. I onda ćemo napisati svi ne pušim duhan, ne konzumiram, ne pijem kavu ali uzmem koju tableticu i zapalim koji joint. Ja ne znam da li bi ta osoba igdje u Europi mogla dobiti posao. Hvala.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Brdarić.
Pa mogli bismo doći u situaciju da nas pitaju i koliko Coca-Cole pijemo i koliko slatkog jedemo jer od toga možete dobiti dijabetes, masnoću i sve ostalo. Činjenica jest da govorimo o našoj djeci koju bismo trebali na svaki način zaštititi i ne nakon prve greške tako ih teško kazniti. Trebali bismo ih liječiti a ne poslati u sredinu gdje će biti možda ugroženiji nego na ulici, o tome se radi. A sasvim, kolega Arapoviću ne moramo se složiti, ali sasvim sigurno je da se u zatvorima baš i ne nauči nešto dobro, da često ljudi iz zatvora izađu gori nego što su u njega ušli jer imali smo prigodu raspravljati i kakva je situacija u našim zatvorima. I ja ne bih bila sklona bilo čije dijete u tim mladim godinama izložiti tako nečemu.
Druga replika poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Pa dobro ste kolegice uočili problem gdje je ova vlast naumila smjestiti ove po nju opasne neprijatelje dječake i djevojčice koji se prvi put čak susreću sa uživanjem droge. Dakle, umjesto da ih liječi, umjesto da prevenira stvar sa nekakvom prekršajnom odgovornošću ona ih je smjestila u zatvore i to u zatvore koji imaju danas kapacitet prenapučenosti odnosno preko kapaciteta 180%. To smo vidjeli iz izvješća pučkog pravobranitelja i one postaju, dakle više je onim ljudima koji su zaduženi za njihovu resocijalizaciju nemoguće je raditi u tim uvjetima. Dakle, ta djeca, ta mladež smještena je pored onih okorjelih ubojica, najtežih razbojnika i ti zatvori su upravo zbog toga, zbog uvjeta kako je rekao pučki pravobranitelj koji su ispod ljudskog dostojanstva postaju škola kriminala i oni kasnije upravo tu uče ono što nisu ni na ulici naučili. A molim vas, to je stanje zatvora, to smo čitali iz izvješća kakvo je stanje zatvora za prošlu godinu, o stanju zatvora, o ljudskim pravima u zatvorima. A koncem 2003. godine kad ste preuzeli vlast a time i zatvorski sustav dobili ste ocjenu mjerodavnih institucija da je taj zatvorski sustav bio primjer svim tranzicijskim zemljama. Daleko ste dogurali.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Brdarić.
Kolegice, ja ponavljam, nesklona sam kažnjavanju žrtava ovisnika bolesnika. Daleko sam sklonija da se žešće i teže kažnjavaju oni koji drogu nabavljaju ili dilaju, koji od naše djece prave bolesnike i na tome debelo zarađuju a kao što smo dopodne čuli žive kao ugledni građani ovoga društva i nitko se ne usudi taknuti ih. Nećemo valjda i dalje riješiti simptom a uzrok bolesti ostaviti nedirnut. Budemo li radili na taj način mi ćemo iz godine u godinu čitati ovakva izvješća i čuditi se, zgražati i lamentirati nad povećanjem broja ovisnika i razgovarati terminima morat ćemo, trebat ćemo, vidjet ćemo, onda ćemo, kad ćemo ne znam ali živi se ovdje i sada i treba se uhvatiti u koštac s problem sada jer ovoga trenutka imamo preko 20 tisuća ovisnika, svakim danom ih je sve više, vrijeme neumitno prolazi i ne možemo čekati da dobijemo savršenu strategiju niti akcijski plan. Trebali bismo sami sebi priznati što je zapravo pravi problem i krenuti rješavati njega a ne loviti ovisnike i sitne dilere koji su i sami bolesnici u većini slučajeva a neke i dalje držati nedodirljivima.
Poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege! U jutrošnjem izlaganju ispred Kluba Hrvatske narodne stranke govorio sam o rezultatima ove nacionalne strategije. Zatim sam u jutrošnjem izlaganju ispred Kluba Hrvatske narodne stranke govorio sam o rezultatima ove Nacionalne strategije. Zatim sam iznio nedostatke samog izvješća odnosno prije svega naveo da ne postoji adekvatna analiza razloga zbog kojih su postignuti tako loši rezultati u pojedinim segmentima. Treće, naveli smo da nisu predložene mjere kako da se poboljšaju oni evidentno loši dijelovi ove Nacionalne strategije gdje nismo polučili rezultate. I četvrto, da ne bismo samo kritizirali sami smo dali 5, 6 prijedloga mjera za koje smatramo da bi trebalo ugraditi u strategiju kako bi ona uistinu postala efikasna. Ja neću iz tog razloga ponavljati to što sam jutros rekao, ali ću se osvrnuti na to da je na moje izlaganje jedna kolegica iznijela svoje mišljenje da se ona ne slaže sa mnom, da ovo izvješće danas ne bi trebali prihvatiti. Ja sam naime rekao ako prihvatimo ovo izvješće da će to biti poraz nas kao dužnosnika, kao ljudi, da će to biti politički i moralni poraz. Ja i dalje stojim kod toga. A ja ću ovdje pokušati obrazložiti još jednom zašto sam to rekao? Naime u izvješću na stranici 4. imate jednu rečenicu koja glasi: «Dakle u 2005. godini imamo bolju učinkovitost sustava u cjelini.» Dakle bolja učinkovitost sustava u cjelini. Misli se dakako na sustav borbe protiv odnosno suzbijanja zlouporabe opojnih droga. Kolegice i kolege samo pogledajte objektivno to izvješće pa ćete vidjeti da je znatno porastao broj ovisnika. To znači da se narko tržište znatno proširilo. Da se droga prodaje u sve većim količinama i da jasno gubimo sve više mladih ljudi. Kako možemo to nazvati dakle boljom učinkovitošću sustava u cjelini? Zatim količina zaplijenjene droge. Pogledajte kako opada iz godine u godinu zadnjih nekoliko godina. Pogledajte, da, da. Ja sam pročitao jutros i stranicu na kojoj imate tu tablicu kolega. Dakle da li je to bolja učinkovitost sustava u cjelini? Pa sam dalje rekao i vidite da je broj prijava za kaznena djela u segmentu zlouporabe opojnih droga sve manji, manji i manji. Dakle to je također bolja učinkovitost sustava u cjelini. Pa je broj optuženih prošle godine manji nego prethodne godine i to je bolja i učinkovitija, naime bolji, bolja učinkovitost sustava u cjelini. Nadalje imamo manji broj osuđenih u prošloj godini nego prije toga. Dakle sve parametre. I opet govorimo usudimo se reći da je sustav u cjelini učinkovitiji i da za to dignemo ruku, da ne trepnemo. Dalje konstatiramo da je manji broj ovisnika koji idu u terapijske zajednice. Znamo koliko su one silno značajne. I da je to praktično jedini efikasan, učinkovit način da te ljude izvučemo, spasimo, vratimo društvu. I to je učinkovitost, dakle na taj način se želi ne znam čime opravdati da je ona veća, bolja nego ranije. Kolegice i kolege mi ovaj rat sa narko dilerima gubimo. Mi ga gubimo. Ja bih volio da je to samo jedna bitka, ali bih volio vidjeti barem na dulje staze da će se stvari preokrenuti u korist nas koji ne želimo da se to više događa ni našoj djeci ni našim obiteljima ni našem društvu. Zato nemojte mi zamjeriti kad tražim da se jedno ovakvo izvješće vrati, da ga se dopuni. Da ga se dopuni čime kolegice i kolege? Ništa ne tražim neobično, nadnaravno. Tražim da mi se kaže koje su to škole bile učinkovite u tim programima, koje su neučinkovite? Pohvalimo neke. Pokudimo druge. Koji su to edukatori stavili novac u džep, a napravili nisu ništa, a oni drugi su napravili puno i velike pomake u sustavu. Kažimo koje su policijske postaje bile efikasne? Pohvalimo ih. Istaknimo ih. Ali isto tako kažimo da drugi nisu napravili ništa. Tko nije napravio ništa? Koji su sudovi bili efikasni? Nisu svi. Zašto sve stavljati pod zajednički nazivnik? To nije moguće. To nije korektno. Nije korektno prema onima koji su napravili iskorak, a ja vjerujem da ima onih koji su napravili iskorak. Ima ih. A mi ovdje sve stavljamo pod zajednički nazivnik. To ne može i ne smije biti tako. Zato ja kolegice i kolege ostajem kod toga. Ostajem kod toga da ovo uistinu nije dobro izvješće jer je ovo izvješće trebalo biti o provedbi Nacionalne strategije. Zaključak naš mora biti da se ona ne provodi, da je ona neefikasna. Imamo sve parametre zbog čega je ona neefikasna, a nemamo nijednu mjeru s kojom namjeravamo preokrenuti stanje. Hvala lijepo.
Hvala. Replike.
Hvala gospodine predsjedniče. Replicirao bih uvaženom kolegi u onom dijelu kada je kritizirao sam sustav u odnosu na manji broj optuženih. U tom smislu ste apsolutno u kontradikciji jer manji broj optuženih ide baš u tom smislu pojačavanja sustava prevencije i primjena i u smislu kaznenog progona izricanja kaznenih sankcija onih mjera koje upravo taj članak 173. ili posjedovanje malih količina opojnih droga ne kriminalizira i ne trpa nitko nikoga u zatvor pogotovo ne tri godine kada se radi o maloljetnim osobama nego baš sustav kazneno-pravne represije bilo da se radi o Državnom odvjetništvu ili sudstvu primjenjuje taj članak 28. Kaznenog zakona. Primjenjuje načelo oportuniteta i ti mladi ljudi se kazneno ne proganjaju nego se upućuju na liječenje i u odgovarajuće ustanove. Ako ste pažljivo čitali i ovo izvješće i izvješće državnih odvjetništava onda ste upravo u kontradikciji sami sa sobom što se toga tiče. Jer samo zbog toga što je protiv takvih počinitelja, pod navodnike kaznenih djela manji broj podignutih optužnica ili izrečenih pravomoćnih kaznenih presuda upravo kontradikcija i upravo suprotno od onog što vi i vaše kolege s te strane govorite cijelo vrijeme šaljući jednu iskrivljenu sliku da su nam zatvori prepuni maloljetnika ili mlađih punoljetnika pa čak i do tri godine zbog toga što su posjedovali jedan joint ili jedan gram marihuane. Apsolutno netočno.
Odgovor na repliku. Poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Kolega ja mislim isključivo na narko dilere. To je jedina grupacija koju ja vidim da treba strpati u zatvor. Ako je tržište, narko tržište se povećalo za 15% 15% je više robe na tržištu, 15% je više dilera i 15% je njihova zarada veća. Prema tome, molim vas, ja ovdje malo karikiram, ali vi znate dobro o čemu ja pričam. Prema tome, vaša priča da nismo u zatvor stavili te mlade muškarce i žene, time pokušat opravdati našu neefikasnost. Ja se slažem s vama u tom segmentu, ja se slažem da tu djecu treba pustiti na miru. Ali treba spriječiti sve one koji ne čine ono što treba da oni dođu do droge u blizini svojih škola, da ne krenu putem droge. Znate, da im se da prilika da se izliječe u terapijskim zajednicama. To mene muči. Ne muči mene činjenica da nismo zatvorili 100 ili 200 učenika. To bi bilo sramno na tome bazirati moje, ne znam, opstruiranje ili neprihvaćanje ovakvog izvješća.
Druga replika, poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Replicirao bih kolegi Doriću. Kad on poziva, odnosno ukazuje na neučinkovitost sustava i povezuje ga sa prihvaćanjem ili neprihvaćanjem ovog izvješća. Dakle, mi imamo u ruci izvješće. O čemu? Dakle izvješće Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj. Mi ovdje ne govorimo o strategiji. Mi govorimo o izvješću o strategiji. Također, kad se navodi da je sustav u cijelosti više učinkovit onda ja tu vidim kolega Doriću, a vi kao profesor sasvim dobro znadete razliku između učinkovitosti i djelotvornosti. Prema tome, dakle, ja ovdje vidim da sustav radi dobru stvar. E sada, možemo razglabati o tome koliko djelotvorno on to radi. Razumijete me što govorim? Ali ovdje ovoga časa, ovoga časa, čak to nije ni pitanje. Ovoga časa je pitanje da imamo izvješće. Prema tome, dakle, nije razlog da ovo izvješće ne prihvatimo i ne podržimo jer se povećao ne znam ni ja broj narkodilera. Pa zadatak ovoga izvješća je bio i to konstatirati. A onda na temelju ovoga i ovakvoga izvješća tek možemo donijeti nekakve nove smjernice i nekakve nove planove kako ćemo zapravo unaprijediti sustav u cijelosti, odnosno kako ćemo poboljšati našu strategiju da bude ne samo učinkovitija nego i djelotvornija. Mislim da se razumijemo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Nažalost, ne razumijemo se. Uopće se ne razumijemo. Ovo je Izvješće o provedbi Nacionalne strategije, kako ju provodimo, kako ju implementiramo. Implementiramo ju tako da smo dobili, 2005. godine, 15% više ovisnika nego godinu dana ranije. Dobro? to je rezultat implementacije ove Nacionalne strategije. I što više trebam vam reći? Što vam više moram reći od toga? Vi ste zadovoljni s time? Dakle, provodimo ju na način da ne daje rezultate. Mi smo molili kolega, samo smo to molili, da vidimo zbog čega i u kojim segmentima ne daju rezultate, da pokušamo predložiti mjere u tim segmentima, samo tim segmentima da počnemo razlikovati one koji su učinkoviti i one koji nisu. Zašto bi netko tko odlično radi sa djecom u školi, koji je uspio odbiti jasno drogu iz te škole, zašto ih ne pohvalimo? Zašto ja ne bih imao pravo vidjeti 15 neuspješnih škola u Hrvatskoj u tom pogledu? Zašto ja te podatke nemam pravo tražiti? I zašto nemam pravo vidjeti čime se škola koje nisu tako učinkovite, koje su na dnu te ljestvice? To tražim. Zašto to ne bi smio za policijske postaje, za sudove? Valjda imamo pravo saborski zastupnici dobiti nekakvu ljestvicu učinkovitosti našeg društva u svakom segmentu života i rada. Samo to tražim. Ništa drugo.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, replika.
Poštovani gospodine predsjedniče, slažem se sa izlaganjem uvaženog kolege da sustav ne djeluje, da sustav ne funkcionira. A mislim da je zastrašujuće i najažurniji su primjeri vezani na ispitivanja, testiranja zatvorenika. Jer ako sustav ne može funkcionirati kao takav na zatvorima gdje je vidljivo da je u porastu broj pozitivnih na testiranju, recimo 2004. testirano je tisuću 273 osobe, od toga su 121 je bila pozitivna, znači nešto manje od 10%, dok je 2005. testirano tisuću 4598 zatvorenika, a 184 su bili pozitivni. Pa o čemu mi govorimo? Znači droga bez problema nalazi put u zatvorima. I onda govorimo da sustav djeluje. Pa kako djeluje kad ne može djelovati u zatvorima? Onda ne treba očekivati neke bolje rezultate toga sustava koji je očito nedjelotvoran, na krivo je postavljen, na staklenim je nogama. Ako ne može tu djelovati, znači gdi bi trebao djelovati da se ova brojka smanjuje, a vidimo da se povećava. Ona je sad tu nešto preko 12%. Znači droga ulazi u zatvore i mi kažemo da je sve u redu. Kak će biti uredu kad bi, tamo bi trebalo štimati u punom smislu te riječi. Kako može droga ući u zatvor? I nitko nije odgovarao recimo u kaznionicama i dalje kako je to moguće, a to se i dalje događa. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Ja kolega nisam to spominjao sada ali jutros ste čuli da sam ja upravo o tome govorio. Dakle, ja sam govorio o državnim institucijama gdje smo mi neposredno odgovorni. Zatvori, Hrvatska vojska, afere sa policajcima i drogom itd. Pa tu smo mi neposredno odgovorni kolegice i kolege. Ja kao član opozicije se smatram odgovornim. Smatram se odgovornim.
Državni tajnik, Ante Zvonimir Golem. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Tijekom cijele današnje rasprave dvije stvari se potpuno miješaju cijelo vrijeme. Dakle, mi raspravljamo o izvješću, znači o provedbi strategije za 2005. godinu. Podsjećam vas ta strategija više nije na snazi. Tu strategiju je ovaj hrvatski dom donio novu 2. prosinca 2005. godine. Prema tome, uspoređivati podatke iz 2005. godine sa Nacionalnom strategijom 2006. do 2011. i Akcijskim planom za 2006. godinu, a što se čini cijeli dan danas je potpuno pogrešno. I upravo se i mijenjala strategija koja je bila od '96. godine, znači na snazi 10 godina, se mijenjala ta nacionalna strategija zbog određenih poteškoća koji su bili ili nepovredive ili se pokazala da trebaju neke stvari ići u novom smjeru. Drugu stvar treba isto tako reći. Stalno se podaci iz tablica interpretiraju bez obrazloženja koja su isto tako dana u ovom izvješću uz tablice. Pa se tako cijelo vrijeme govori da je broj registriranih ovisnika jednako broju porasta. Mi smo rekli u izvješću da je evidentirano 15,7% više registriranih. To nije uvjetno porast broja ovisnika. Jer odnos u društvima gdje nema nikakve regulacije je odnos gdje je broj neregistriranih negdje za pet puta veći od broja registriranih. U društvima gdje se ustanovljuje upravo ovakav način, dakle evidenciji i registraciji, taj broj se kreće negdje oko 2 do 3 puta. Prema tome porasta očigledno ima, samo ne u takvoj mjeri kako se želi prikazati. I na zatvorski sustav odgovorni bi trebao dati, pa tek se u zadnjih godinu i pol dana u zatvorskom sustavu to evidentira. Prema tome ako se počelo evidentirati, pa jasno je, pogledajte izvješće 2004. godine, pogledajte izvješće 2003. godine pa ćete ustanoviti da stvarno postoji porast, ali porast evidencije, a ne toliki porast u zatvorskom sustavu. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ispravljam netočni navod, možda se radi i o lapsusu, međutim izrečen je, da porast registriranih ne znači porast ovisnosti. Kolik osam ja informirana, svugdje u svijetu postoje neke ustaljene formule na temelju kojih se izračunava broj ovisnika. On se izračunava na temelju liječenih, registriranih. Dakle ako je porast registriranih ovisnika logična i jedina je posljedica da raste i broj ovisnika koji možemo mi vrtiti glavom koliko god hoćete gospodine državni tajniče, ali na žalost to je točno i to je istinito.
I poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Žalosno je što je ustvrdio državni tajnik, da se tek od prošle godine utvrđuje broj ovisnika u zatvorima. Pa to se utvrđuje oduvijek, ali je možda žalosno što to vi tek sada znate ili želite umanjiti … [[govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kolegice Antičević, zaustavite se. Niste ispravljali netočan navod.
Jesam.
Nego ste izražavali svoje žaljenje. Hvala lijepa. Izvolite sjesti.
Pa ispravljam netočan …
Hvala lijepa. Dovoljno. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne možete se prepirati sa predsjedavajućim. Izvolite sjesti. Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Mislila sam da će nas barem jedna tema u Hrvatskom saboru približiti jedni drugima, ne kao zastupnike nego kao roditelje. Ne omalovažavam kolege zastupnike koji nemaju djecu nego svih nas, pa evo ni ova tema Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanje zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj za 2005. godinu. Ja bih bila sretnija da nas je ova tema zbližila, da predlažemo predlagateljima nešto što možda nije učinjeno i što bi trebali činiti. No, međutim, kada ste svi kolege razgovarali, pozivali ste se na vaša iskustva, na roditeljske udruge, ovdje je bio spominjan i Churchill, a ja ću reći nešto, ispripovijedat ću vam jedno iskustvo koje nije jednostavno, a pogotovo mi koji smo strepili nad našom djecom da nam Bog pomogne da budu zdravi i da imamo snage da ih izvučemo iz ovoga pakla. Droga ja objavila rat cijelom svijetu, droga je objavila rat pojedincu, droga je objavila rat svim narodima, droga je objavila rat hrvatskom narodu ma gdje on bio i obiteljima. Nakon "Oluje" 1995. godine bila sam generalna konzulica Republike Hrvatske u Stuttgartu, najavila mi se jedna dama koju ja dobro poznam, u susjednom gradu, iz moga kraja, iz Dalmatinske zagore. Došla mi je, sjela i rekla, gospođo generalna konzulice ja sam došla nakon slavne "Oluje". Hrvati pobijedili u Domovinskom ratu, a mi roditelji nećemo pobijediti u ovom ratu i mnogi roditelji. Na žalost gube bitke u ovomu ratu. Poznam damu, ima četiri kćeri je imala i danas ih ima, hvala Bogu su žive. Dobivale su državne nagrade u jednoj poznatoj gimnaziji. Bile su među najbolje četiri učenice. Ja ju pogledam, ja njoj kažem pa Ane pa ti kao majka moraš biti ponosna, četiri kćeri čitam u novinama, ponosna sam kao generalna konzulica Republike Hrvatske u Stuttgartu, natpisi kako tvoje kćeri dobivaju nagradu. Kaže ona meni to si pročitala ima tri mjeseca, moje su kćeri sve četiri ovisnice. Ja sam sjela i ona mi je rekla ovim riječima. Vaš je križ drveni, moj je čelični, ali ga moram nositi. Posjećivala sam te dvije djevojke u jednom zatvoru, ženskom zatvoru, ako im je Bog dodijelio ljepotu onda je stvarno njima, ako im je dodijelio pamet onda njima, ali na žalost su išle tim putem koje su, dvije su bile dugo u zatvoru, a dvije mlađe djevojke bile su u zajednicama i tako je iz godine u godinu njihova majka tri godine dolazila stalno meni, bila sam joj pri pomoći i uoči ovoga Božića išla sam sa zrakoplovom iz Zagreba za Split, ja vi mi se jedna prekrasna djevojka i kaže mi dobar vam dan. Okrenem se, ja sam jedna od tih sestara. Meni je Bog pomogao. Bila sam u zajednici u Hrvatskoj. I evo, ja se nadam da mi je u Hrvatskoj ta zajednica pomogla. Neću citirati koja je ta zajednica da je ne reklamiram posebno, ali na taj način spasila sam sebe za razliku od moje tri sestre. Ma to nije razlog da je ona došla u Hrvatsku pa da se spasila. Da mi u Hrvatskoj imamo više šanse ili se više borimo ili što ostale zemlje to čine. Neusporedivo je i nikada, budući da sam živjela 30 godina u Njemačkoj, nikada nisam poistovjetila u ni jednom vidu življenja zemlju u kojoj sam ja živjela 30 godina i domovinu sa svojom poviješću rata i poraća. Pa evo ja ću se sada osvrnuti na ovo izvješće koje je ispred nas. Za nekoga je prihvatljivo, za nekoga nije prihvatljivo. Kolega Doriću ma ne prihvaćamo ga mi iz političkih razloga, ono je takvo kakvo ono je, ono nije napisano riječima da je itko zadovoljan s ovim izvješćem. Nitko nije zadovoljan da je ovisnika svaki dan u Hrvatskoj više i nitko nije zadovoljan da imamo velike rezultate. Ali smo na tom putu da se borimo protiv toga rata za kojeg, još jedanput ponavljam, svi ratovi u povijesti čovječanstva su završeni, ali meni se čini da ovaj rat u povijesti čovječanstva se neće završiti. Bože daj, pogotovo vi kolege iz struke, da mi jednoga dana kažete i to će se dogoditi. Ja ću samo kratko reći vezano za ovo Izvješće i bilo bi mi draže bez obzira što sam zastupnica iz pozicije, da su ovdje ministri, resorni ministri, ministar znanosti, obrazovanja i športa, gospođa Jadranka Kosor i ministar unutarnjih poslova. Ali ako nisu tu to ne znači da manje rade resorna ministarstva nego onda kad bi bili tu. Nego prema nama bi i prema hrvatskoj javnosti pokazali veću odgovornost prema ovoj vrlo teškoj, teškoj temi. Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, citirat ću: "djeca i mladi uključivani su u sadržaje organiziranoga provođenja slobodnog vremena u cilju njihove socijalizacije, aktivnog odmora i razonode. Radi kvalitetnog organiziranja slobodnog vremena učenika prioriteti u korištenju športskih dvorana dani su radu s djecom i mladima". Pored ove rečenice stalno se govori uvođenje preventivne nastave, koordinatori, pedagozi, itd. Gospodine glavni tajniče, dobro vam je poznato a sad smo uoči donošenja Državnog proračuna za 2007. godinu. od Trilja do Imotskog, sve policijske postaje su ukinute. Mi smo na području, brdsko-planinsko područje, područje od posebnog državnog interesa, sigurnost, kad govorimo o sigurnosti, ne omalovažava rad Hrvatske policije. Hrvatska i njene granice su takve kakve one jesu. Mislim da se nedovoljno čuvaju pa i u ovom vidu. Drugo, ponavljam kako se daje na raspolaganje športske dvorane djeci u vrijeme slobodnog vremena. Koje to dvorana može dobiti dijete u momu Lovreču ako od Trilja do Imotskoga nema nikakve športske dvorane. Ja kao zastupnica ne samo Hrvata izvan domovine, razgovarala sam sa ministrom Primorcem i ukazala sam na potrebu školske dvorane u Lovreču. Ne ide, nema sredstava. Pa idemo koristiti ono što nam danas, svi smo puni Europe, Europljani, ja sam živjela 30 godina u Europi. Ja znam što je Europa. Pa idemo koristiti te subvencije i dajmo, učinimo na ono što nam je najpotrebnije. Športske dvorane gdje će dijete u momu selu od 15, 16, 18 ili 7 godina. Nema kino dvorane, sjedit će dolje pred kafićem i jednom malom samoposlugom, pit će kolu i iza nekoga zida sigurno može dobiti, nažalost, što hoće. Dečki koji imaju stvarno smisla za šport, gdje on može plivati? U bunaru ispod mog sela? Gdje može ići u športsku dvoranu, trčati po njivama i livadama koje su pune drača? Pa evo da je ministar znanosti, obrazovanja i športa, ne govorim samo za športsku dvoranu u Lovreču nego govorim da se najviše da na ono što je neophodno potrebno, a to je edukacija i preventiva, a ovo je jedan od načina. Što ne mogu poistovjetiti da djeca u mjestu gdje sam ja odgojila moje troje djece nemaju približno ono što ima, što su oni imali tamo. I drugo što bi dala veliku podršku Udruzi roditelja. Svi vi, na svim razinama pa i mi saborski zastupnici dajmo malo podrške Udruzi roditelja jer je za nas u Hrvatskoj još uvijek sramota ako je nečije dijete ovisnik. Još jedan primjer samo, gospodine, vidim da mi je crveno svijetlo. Živjela sam u Njemačkoj gdje su, moja djeca su išla u školu. U našoj zgradi je živjela jedna obitelj. Majka je bila Njemica, otac je bio Kenijac. I moja su mi djeca govorila da se Angie drogira, da bi trebalo upozoriti njenu majku. Dođe moja susjeda i govori, hoćete li vi razgovarati sa našom susjedom, vi ste joj prva susjeda, ukazati da je Angie izgleda da je ovisnik. Onda sam ja njoj rekla, ja gospođo Bauer ne mogu. Vi kod nje imate veću šansu, ja sam strankinja, vas će poslušati. I kad je čula gospođa dotična da joj se to o djetetu govori …
Isteklo je vrijeme.
… galamila je na svih nas jer nije htjela prihvatiti istinu. Pa gospodo, roditelj nije ovdje neodgovoran. Ne mrzi Bog one čija su djeca ovisnici ili nas koji smo imali sreću odgojiti zdravu djecu. Udruzi roditelja ja bi dala što veću podršku na svim, u svim razinama.
Zahvaljujem, zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Dorić.
Uvažena kolegice, ja vam neću oponirati na ono što ste rekli, ja zaista se mogu složiti s tim. Ali ću nastaviti onu priču o 4 sestre. Rekli ste, jedna se spasila. O tome ja govorim, o tome ja govorim. Na mom području, širem području gdje živim, ja sam boravio jedan dan u jednoj terapijskoj zajednici, a drugi dan cijeli u drugoj terapijskoj zajednici. Jedna ima učinkovitost da izvlače 3 od 4, a u drugoj ustanovi niti 0,5 od 4. O tome ja govorim. A pitanje koliko dobije novca, a koliko ona zajednica. O tome ja govorim. Pomogli ste mi sa tom pričom da ta učinkovitost mora biti veća i mora nastaviti vaše promišljanje, sve učiniti da spasimo i drugu, i treću i četvrtu sestru. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Ma ja se slažem s vašim odgovorom na repliku. Ali to ne znači da u ovom putu, našem putu koji nije učinkovit kako bi mi htjeli, da nema nešto pozitivnog. Ima, ali malo. A nažalost, kako ste vi sami rekli, samo kod Boga molitva ne ovisi o sredstvima, a svugdje ovisi o sredstvima.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se zahvaljujem kolegici Zdenki jer je zapravo prikazom slučajeva na najbolji mogući način zapravo prikazala koji je teret droga u ovom društvu. Također ja joj odgovaram kad kaže kako trebamo bit konstruktivni, odnosno želim iskazati stav da je podržavam u tome da zapravo na ovoj temi trebamo doista biti konstruktivni, a ne baviti se politikantstvom. Pa bih onda kao svoj doprinos toj konstruktivnosti dao samo dva, tri mala prijedloga, a zapravo koji izviru iz same prakse, dakle iz kruga Zavoda za javno zdravstvo, odnosno javnog zdravstva kao takvoga. A to je da zapravo učinkovitost i djelotvornost nošenja s ovim velikim problemom, dakle se svodi prvenstveno između ostaloga, ali prvenstveno na prevenciju. Također kolegica Zdenka je to spomenula i mnogi ovdje. Koju prevenciju? Prvo ovog časa smatra se da ljudi koji su teški ovisnici nemaju u mjeri u kojoj bi trebali imati mogućnost ulaska u sustav, sustav liječenja. Dakle, trebalo bi o tome voditi brigu da oni centri za prevenciju, županijski, budu ujedno i mogućnost ulaska tih ljudi, drugo, nadzor, veći nadzor nad rizičnim skupinama općenito ne samo, govorim na ulazak ljudi ka liječenju kao takvome. Zatim nadzor nad rizičnim skupinama po sebi, od onih koji uzimaju extasy jednom u životu i trajno oštete svoje zdravlje i svoj mozak, dakle to je na određen način replika i onome kad se govori o dekriminalizaciji lakih droga itd., da to nije tako i na koncu bih završio sa malom replikom kolegici Zdenki kad je spomenula bunar ispod njenog sela, nek' se ne ljuti ali to je najljepši bunar na svijetu, to je zapravo Jadransko more, odnosno Brela. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Vi ste govorili o konstruktivnosti naše rasprave i našim prijedlozima i ja se s vama slažem, a vezano za moj bunar ja ukazujem još jedanput, ispod mog sela do Brela je pola sata do plaže, ali nažalost ima djece i roditelja koji sebi ne mogu priuštiti da u toku ljeta, a pogotovo zimsko vrijeme da njihova djeca mogu ići plivati, da mogu igrati košarku, da mogu se baviti tenisom, a to ne znači da su djeca moga sela manje pametnija, inteligentnija nego ona djeca koja sebi to mogu priuštiti. Prema tome, ukazujem na ono i govorit ću u vrijeme donošenja državnoga proračuna, ukazivat ću da športske dvorane mogu pridonijeti pretpostavljam ne u najvećoj mjeri, u jednoj velikoj mjeri upravo kad govorimo o preventivi, edukaciji, to bi bio spas za našu djecu.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Poropat.
I u mom je bunaru čistija voda nego u moru.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegica Babić Petričević rekla je da se mi zastupnici bi trebali bi se složiti, ako ništa kao roditelji i ja se potpuno slažem s vama kad se želi zaštititi djecu da ćemo se složiti i kao roditelji i kao zastupnici. Međutim, bilo bi dobro da u ovom Izvješću imamo i podatke onih institucija koje dobro rade s djecom i koje imaju rezultate, ali isto tako da imamo podatke o onim sredinama gdje takvih pozitivnih primjera nema.
Odgovor na repliku.
Kolega Poropat, sigurno mi kao roditelji što se ispričavam kolegama, ne mislim da su manje vrijedniji od nas koji nemaju djecu, da bi nas ova tema trebala približiti, ujediniti. Mislim i sigurna sam da u našim mjestima iako nema izvješća da ima sigurno pomaka na, kako spašavati tu našu mladost, odnosno našu sadašnjost i našu budućnost. A upravo ima puno samozatajnih ljudi koji rade na tome, koji imaju uspjehe, pa ja ću vam reći jedan živi primjer. U Imotskom glazbena škola. Sad ćete vi reći Imotski i glazbena škola. Devedesetoro djece, od tih devedesetoro djece ja sam sigurna da tih devedesetoro djece nikada neće približiti se jer oni imaju nešto drugo, zanimanje, jer oni moraju putovati 30 kilometara od Lovreča do Imotskog, jer oni imaju šansu nešto drugo, ne sjediti u Lovreču pred kafićom i piti Colu ili ne znam što drugo. Prema tome, vidite koliko bi mi sa malo novaca, odnosno sredstava mogli više učiniti, a što je rekao gospodin Dorić, normalno ta raspodjela sredstava, pa u svim vidovima kad se, kad raspravljamo o bilo kojoj temi kažemo da nismo zadovoljni o raspodjeli sredstava. I još ću vam nešto reći, od ovih 90 učenika koji polaze glazbenu školu u Imotskom, glazbena škola u Imotskom je u jednom stanju koja nije na jednom zavidnom nivou, pa molim, molila sam gospodina Primorca da da, da stvarno nam daje subvencije za tu školu jer je to način spašavanja naše mladosti od onoga što im prijeti na svakom koraku, nažalost u najobičnijem selu u Hrvatskoj ne morate puno putovati, gdje nećete moći dobiti ono što je najteže, a to sami znate i rekla sam i nema smisla ponavljati, rat kojega sumnjam da ćemo ga ikada dobiti.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo, cijeli dan traje rasprava o Izvješću o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga. Dakle, u godini koja je iza nas, i zapravo u jednom periodu koji je iza nas, kao što je objasnio i kolega Golem, dakle o zadnjoj godini jedne strategije koja je bila do sada na snazi izrazilo se puno kritičnih tonova na taj izvještaj. Ja osobno ga prihvaćam jer on je takav kakav je, ne može biti bolji. On govori i uspoređuje neke činjenice koje se nama mogu sviđati ili ne sviđati. Međutim, ja bih se pridružio kolegama koji su ukazali na jedan širi problem da ovo nije Izvješće koje nam evo prezentira sustav zdravstva, samo sustav zdravstva dakle kad je sve već gotovo, kad je to definitivno bolest, a ovisnost je bolest. Međutim, da li je to bolest koju možemo izbjeći? Sigurno možemo. Iz ovog Izvješća je vidljivo da mala djeca srednjoškolci najčešće iz znatiželje to ulaze u taj opaki i pogubni svijet droge. Mi to konstatiramo. Ako je to bolest, da li se prema bolesti ponašamo na jednak način kao prema svakoj drugoj bolesti, dakle svaku drugu bolest tretiramo tako da ju možemo i pokušamo izbjeći, ako je to moguće. A ovu sigurno možemo. Na tom cijelom putu dok droga ne postane, dok ovisnik ne postane bolesnik, ima puno mehanizama koji to mogu uspješno i efikasno riješiti i već je to i spomenuto. Od prevencije koja je broj jedan, dakle rad sa djecom u onoj najranijoj fazi kad je njihova znatiželja najjača i kad su podložni bilo kakvim izazovima koji su nešta novo i nešto čak i opasno jel' to mladost voli izazivati. Dakle, od obitelji do škole sve te edukativne mjere, vjerske zajednice koje su isto spominjane tu možemo djelovati i ja bih rekao ne smijemo biti s tim zadovoljni jer očito tu je puno toga propušteno. Onaj drugi dio koji se odnosi na detekciju onih koji potpiruju vatru, dakle onih potpaljivača, mi ih zovemo dileri, dakle cijeli onaj lanac te narkomafije, to su tijela policije i pravosudna koja isto moraju biti puno efikasnija i gdje mi isto snosimo odgovornost da pomognemo da oni budu efikasniji, da nas se ne proziva da neki političari štite takve jer ja smatram da mi s tim stvarno nemamo nikakve veze, ali u toj fazi sigurno da sustav i cijela strategija i ova nova koja je sad pred nama mora biti puno efikasnije da represivne mjere prema tim koji potpaljuju vatru moraju biti nemilosrdni. Bilo je govora da ovisnici koji prvi put dođu u kontakt sa drogom da ih se ne smije tretirati previše oštro. To je dvosjekli mač jer upravo smo tu na terenu prevencije. Ako ga smatramo da je svaki ovisnik kliconoša. Zašto kliconoša? On ne prenosi bolest kontaktom, ali svojim načinom odnosa prema drogi on inducira druge i zato je opasan i zato se mora djelovati i na te nazovimo bezazlene prve kontakte sa drogom. To nije bezazleno, to je jako opasno, to je pogubno i tu isto ne smije biti milosti. Sigurno da diferencija u pristupu tim prekršajima ili kaznenom djelu, kako god hoćemo ga nazvati možda mora biti drugačija, ali ne smije biti nikako blaga jer će to onda pokazati da nismo ozbiljni u pristupu tome problemu i ja neću sad spominjati jednog našeg visokog političara koji se hvalio da je eto i on uživao u mladosti drogu, a to je katastrofalno, to je katastrofalno. Dakle, to u nikakvom slučaju ne može biti primjer i podilaženje mladima na taj način. To je sasvim jedan pogrešan put i mi tu jasno i glasno moramo reći da to nikako kao odgovorni ljudi ne možemo podržati. I sad kad smo došli do faze da je to bolest, a ja onda ipak moram kao medicinar i na taj način razmišljati. Ako smo definirali da je to bolest onda moramo napraviti točnu i razrađenu strategiju kako to liječiti. Kad je jednom uništena nervna stanica mozga onda je to bolesnik koji se nepopravljivo više ne može reverzibilno vratiti u normalno stanje. Dakle, moraju biti definirane procedure kako toga ovisnika liječiti. Dakle, mi ga sigurno nećemo moći definitivno izliječiti, ali ćemo ga moći na neki način zaliječiti i što duže držati na životu jer ako nastavi on definitivno ide ka smrti. Dakle, nema tu povratka. E sad ako kažemo da na bolest moramo reagirati kao pravi liječnici onda moramo tu postrožiti naš i ono što je bilo već u raspravi evidentno o onima koji se s tim bave, dakle razne terapijske zajednice za odvikavanje itd., moramo razlučiti šta je liječenje, a šta je odvikavanje. Liječenje može provoditi samo stručna osoba, pa prema tome u ustanovama kad liječnik u ustanovi utvrdi koja je razina bolesti prvi stupanj, drugi itd. ako ćemo nekako to diferencirati onda on odredi i terapiju. Tek nakon tako određene terapije kao i svaki rehabilitacijski centar za bilo koju drugu bolest onda tek ti centri, zovimo ih mi zajednice, komune itd. mogu tek po određenim algoritmima toga ovisnika liječiti. Ne smijemo se tu zanositi da će se to samo dobrom voljom i altruizmom ljudi koji se s tim bave riješiti. Ja bih vam to ilustrirao sa jednim primjerom. Kad se pojavila tuberkuloza, dakle jedna smrtonosna bolest pokušalo se liječiti, ali se nije znalo šta je pravi lijek, nije ga se otkrilo, sa boravkom na visinama, sa dobrom hranom, ja bih rekao luka i slanine, a jel smo izliječili? Nismo. Kad se izliječila tuberkuloza? Kad se otkrio streptomisin i svi drugi antibiotici koji sad evo pokazuje se da baš i nisu za sve slučajeve efikasni. Prema tome i ovdje mi moramo odrediti pravi lijek. Ne smijemo se zavaravati da će se to na neki samo način kroz zajednice koje nisu ni definirane do kraja, a koje se bogme ni ne kontroliraju kako treba. Prema tome, tu je nužno i zakonski djelovati da li kroz jedan zakon, da li kroz više zakona, ali to ne smije ostati takva jedna nepoznanica, šarolikost i onda ono što je govorio kolega Dorić o efikasnosti. Pa upravo i tu leži taj problem. Neki su efikasni, ali efikasni su oni koji dobro rade. Ali ne smijemo se zavaravati i davati novce nekima koji to diletantski rade i dabome da su neefikasni. To je kršenje postupnika. Dakle, to je, ako je ovisnost bolest, a za mene je onda ju moramo tretirati kao bolest i u toj fazi mora procedura biti poštovana. To je na nama koji smo zaduženi za liječenja. Dakle, kad je došlo do zdravstva, a evo vidimo da sad državni tajnik za zdravstvo je jedini tu prisutan koji sve ovo sluša, a sve ono što smo mogli izbjeći da to dođe do bolesti tih na žalost nema. Dakle, i taj stari predbolesti i bolesti moramo tretirati na puno ozbiljniji način, onda ćemo moći reći da smo kako tako se suprotstavili ovoj pošasti, ali nemojmo se zavaravati da ćemo šta god u strategiji stavili da ćemo s tim riješiti problem. Svatko se pojedinačno svaki dan mora protiv toga boriti bilo to kad vidljivo, nevidljivo, efikasno ili ne, ali o tog ne smijemo odustati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Antičević.
Ma kažete kolega da treba poraditi na efikasnosti policije i pravosuđa. To sigurno, međutim trebamo stvoriti i normativni okvir da bi policija i pravosuđe bili djelotvorni, ali i onako kako smo mi stvorili zakonodavni okvir, odnosno vi ga promijenili jednostavno pravosudni i policijski sustav je akrohirao baveći se perifernim stvarima. Statistika pokazuje, odnosno ne samo statistika nego i godišnje izvješće iz godine u godinu državnog odvjetništva dakle da se pravosuđe i policija u 75, sada već 78% slučajeva iscrpljuje kod zlouporabe droge u minornim slučajevima, a u ukupnoj masi kriminaliteta za jednu godinu, dakle čitavo kazneno sudovanje iscrpljuje se u jednoj petini kaznenih djela, a naš Kazneni zakon sa lakšim i težim oblicima ima 750 inkriminacija, molim vas. 750 inkriminacija a on se 1/5 bavi ovom djecom. I vi nećete to da mijenjate uporno. '97. godine je to postalo kazneno djelo, tzv. mini reformom, kada su naši tjednici i "Nacional" i "Globus" počeli govoriti o strašnim stvarima kako droga dolazi u Hrvatsku, pod nečijim visokim pokroviteljstvom, da ne obnavljamo te stvari, a onda je ondašnja Vlada prvotna HDZ-ova vlast demonstrirala svoju volju kako se bori protiv suzbijanja narkomanije. Uvođenjem posjedovanja droge kao kaznenim djelom. I evo vidite gdje ste došli. Od tada stalno raste krivulja i dostupnosti droge i uživatelja. Dakle, to je pogrešan put, to vam želimo kazati.
Odgovor na repliku.
Ja ne znam, kolegica Antičević je sad zavela raspravu o Kaznenom zakonu. Ja nisam govorio o Kaznenom zakonu, ja sam samo govorio da svako u svom segmentu borbe od policije do pravosuđa mora koristiti one zakone koje ima na raspolaganju. Prema tome, nema tako lošeg zakona koji se ne može primijenit i dat bilo kako dobar rezultat. To što vi stalno ukazujete na to da se sve gubi u tome što ćemo mi procesuirati te ovisnike koji su jedanput došli u kontakt s drogom, mislim da to ide u krivom smjeru i nisam ja u tom smislu govorio. Ja sam samo rekao da i te koji prvi put dođu u kontakt ne smijemo olako shvatit jel' je to itekako velika opasnost.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Arapović.
Gospodine potpredsjedniče. Pa, replicirao bi kolegi Bačiću koji je govorio. Ovdje se odnosi cijela naša rasprava o tome, ja ne znam koji zakon, u bilo kojoj zemlji Europe može riješiti ovaj problem. Koja država u Europskoj zajednici se može pohvaliti da je riješila problem? U nekim zemljama gdje su, šta ja znam, drastične mjere da se ne znam, čak ima gdje se ruka siječe za ako se to nešto napravi slično s drogom, a mi govorimo ovo, ona Vlada, ova Vlada riješila, pa šta može Vlada? Koja to policija može riješiti problem droge u Europi? Di? … [[Upadica se ne čuje.]] Da. Vlada može donijeti zakone i postupiti po zakonu. A sad vi govorite da je bivša HDZ-ova Vlada kao ono, mili Bože pomogla da droga doveze u Hrvatsku, kao droge nije bilo nego tek kad je Hrvatska osnovana. Pitajte vaše starije kolege na čemu su bili prije? Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Pa ja mogu reći da ne mogu prihvatiti ovo izvješće jer nisam sigurna u istinitost onoga što u njemu piše. Bojim se da se htjelo uljepšati stvari i da nije adekvatno onome što je na terenu, jer gospodine državni tajniče, vi ste se žalili da se ne govori o izvješću, a ja ću vam baš govoriti o samom izvješću. Jer gurajući glavu u pijesak ili frizirati izvješće ili ga uljepšavati sigurno neće riješiti probleme zlouporabe droge. No, da bih vam možda pojasnila ovu konstataciju dati ću vam primjer Primorsko-goranske županije iz koje ja dolazim. U izvješću Primorsko-goranske županije kojeg ja imam piše, da ukupan broj liječenih zbog zlouporabe droge je 505 osoba, za razliku od državnog izvješća gdje stoji da u Primorsko-goranskoj županiji broj liječenih za 2005. godinu je 383. Pa se pitam gdje je nestalo 122 osobe koje su se liječile i kome je potrebno prikazivati bolje stanje nego što ono jeste? Mislim da to nije nikome potrebno. Drugi problem, je problem preraspodjele sredstava koji se vidi također iz izvješća. Čini mi se da kriterij za preraspodjelu nisu dobri, mogu reći čak da su u najmanju ruku čudni. Jer kako inače objasniti da od ukupnog broja liječenih po županijama, znači to je 6 tisuća 668, u Istarskoj županiji ima 732 osobe ili 11%. U Splitsko-dalmatinskoj ima 820 takvih liječenih osoba, što je negdje oko 12,5%. U Republici Hrvatskoj za prošlu godinu je podijeljeno sredstava, negdje cca. oko 20 milijuna i 500 tisuća kuna. Istarska županija je od toga dobila 569 tisuća 440 kuna ili negdje cca. 2%. Splitsko-dalmatinska je dobila milijun 920 ili cca. 10%. Ja ništa nemam protiv da bilo tko dobije novac, ali da treba pravednija raspodjela, treba. U ovom slučaju je opet država nekome maćeha a nekome jako dobra majka. Dalje, žalosno je isto tako da je i u ovom segmentu država vrlo centralizirana. Mogu reći da je marginalizirana uloga gradova u rješavanju problematike ovisnosti. Uglavnom se ovlasti spuštaju na razine županija a jedinice lokalne samouprave prepoznaju se isključivo samo kao sufinancijeri a nemaju ama baš nikakvih ovlasti, što je po našem mišljenju nedopustivo. Još jedan možda primjer u Rijeci i s time ću završit, jeste Terapijska zajednica za rehabilitaciju ovisnika o opojnim drogama u Rijeci. Zanima me kada će država poštivati vlastito potpisane ugovore? Jer ispoštivati ugovore i obaveze iz ugovora sklopljenog između grada Rijeke i Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi još iz daleke 2004., članak 5. ugovora gdje se ministarstvo obavezuje obzirom na do sada poduzete aktivnosti grada Rijeke, osigurati 1/3 smještenih kapaciteta u terapijskoj zajednici za smještaj ovisnika opojnim drogama na području grada Rijeke. Znači, niti one potpisane obaveze se ne ispunjavaju, pa me zanima kada će se one počet realizirat?
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Brnadić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegica Dorotea je kazala da je ova država nekome maćeha a nekome majka je da sredstva nisu pravilno i ravnomjerno raspoređena po centrima za prevenciju ovisnosti, ja vas moram ispraviti zapravo tu netočnost zbog toga što sredstva nisu dijeljena da budu ista svima nego prema zatečenom stanju ljudi koji su već radili u tim centrima za prevenciju ovisnosti, pa ste imali u nekoj županiji više, u nekoj manje ljudi i shodno tome je neka županija dobila više, neka manje sredstava. Evo, toliko radi pojašnjenja i stvarnoga stanja. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Dorić.
Kolegice, ja se nadam da mi nećete zamjeriti što sam baš evo odabrao vas jer ste vi prvi sada spomenuli županije. U ovom dijelu koji se odnosi na županije uistinu ima puno toga oko čega bi trebalo raspravljati. Ja ću vam, dozvolite mi samo, pročitati nekoliko rečenica da vidite da ima bisera nad biserima u drugim županijama i samo izvješće uistinu u ovom obliku pisati nema nikakvog smisla. Evo ovako stoji. Povjerenstvo za suzbijanje ovisnosti u toj županiji osnovano je u travnju '99. godine. Kakve to veze ima sa izvješćem za prošlu godinu? Povjerenstvo se od osnutka, dakle u sedam godina sastalo ukupno četrdeset i sedam puta, važan podatak o provođenju strategije u prošloj godini. Tijekom 2005. godine provedena je anonimna anketa o ovisnosti među uzorkom školske populacije, uzorci su učenici šestih razreda osnovnih škola i drugih razreda srednjih škola. Anketa je sadržavala dvadeset i sedam pitanja s područja pušenja, alkoholizma, narkomanije, kockanja, načina provođenja slobodnog vremena te o stajalištima i razmišljanjima samih anketiranih učenika o modelima poboljšanja stanja u lokalnoj zajednici. Ako ja iz toga trebam nešto znači i naučiti, i zaključiti i odlučiti ja zaista to nisam sposoban, ja moram priznati.
Odgovor na repliku.
Hvala kolega Doriću. Sigurno da ima puno nejasnoća u ovom izvješću ali ja sam našla iz svoje županije netočan podatak. Ja zaista nemam podataka i ne mogu znati da li su i u drugim županijama rezultati točni pa i imam sigurno pravo razloga sumnjati ako je jedan podatak krivi i ovi koje vi navodite pretpostavljam da ima još krivih podataka u ovom izvješću.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Antun Kapraljević. Nije u dvorani. Željko Kurtov. Nije u dvorani. Potpredsjednik doma uvaženi zastupnik Mato Arlović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege! Dozvolite mi da prvo kažem da ovo izvješće po mom dubokom uvjerenju više se bavi statistikom a manje analizom i analitikom koju bi trebalo dati vezano za ostvarivanje nacionalne strategije. Drugo što bih htio u svojoj diskusiji posebice naznačiti jeste pitanje koje je vezano uz problem primjene represivnih mjera ili preventivnih mjera. Bojim se da je kod nas prevladao koncept koji polazi od represije i koji se ne očituje samo u Kaznenom zakonu u članku 173. nego se očituje i u problemima koje primjena tog članka izaziva. Ja bih vas htio podsjetiti da je između ostaloga rečeno u tom članku 173. da ovom izmjenom zakona se izjednačava klinac koji svojem prijatelju ponudi joint i netko tko dila na kilograme kokaina. Prijeti im jednaka kazna, ovisno o tome što odluči sudac jer su jedan i drugi nepravedno utrpani u stava 2. članka 173. kazao je gospodin Sakoman. Dakle, ne govorim ja nego je kazao gospodin Sakoman koji se izričito bavi između ostaloga ovim pitanjima, a na kraju krajeva jedan je od sukreatora i same nacionalne strategije. Koja je posljedica? Pogledati treba zapravo zaključna razmatranja na stranici 54 i 55 u kojoj se govori da se u zatvorskim prostorima pokušava kroz poluotvorene i otvorene uvjete, zatim izvršavanja kazne osigurati zapravo da se provode preventivne mjere liječenja i edukacije ovisnika od svega toga. Ali šta će oni uopće tamo? Tko je još vidio da se u zatvorima organizira liječenje ovisnika od upotrebe droge? Pa to bi trebalo raditi vani i mi moramo definitivno se raščistiti sa nekim stvarima. Iz svijeta kaznenog djela treba u prekršajnu sferu prebaciti uživanje lakih droga i treba ne samo prebaciti u prekršajnu sferu nego u isto vrijeme i prekršajno kažnjavati ali i tzv. odgojnim mjerama kojim bi trebalo osigurati odvikavanje od upotrebe droge. To je broj jedan. Broj dva, u isto vrijeme sam za veoma veliku represiju i čak dodatno pojačanje i ovako stroge, prilično stroge za dilanje droge, pogotovo za teške droge i u tom segmentu moramo se definitivno sudariti sa ovim problemom. Nema nikakvog smisla da u prenapučenim zatvorima šaljemo mlade i mladež i u tom segmentu onda zapravo sami pišemo u izvješću da se tamo kroz poluotvorene i otvorene oblike izvršavanja kazne zapravo kaže se između ostaloga, citiram, "tijekom boravka ovisnika u zatvorima i kaznionicama u kreiranju i provođenju terapeutskih programa nastojalo se uključiti što veći broj vanjskih institucija, učesnika itd.". Pa za Boga miloga, pa neće nam institucije, stručne osobe i udruge u provođenju terapije u zatvorima zapravo raditi umjesto da rade u terapijskim zajednicama, u udrugama, na kraju krajeva u našim bolnicama, institucijama koje se stručno bave ovim problemom. To je prvi problem. Drugi problem koji iz toga slijedi jeste zapravo konzistentnost u provođenju zakona. Ne može se s jedne strane propisati ovakva odredba a s druge strane u isto vrijeme da onda državni odvjetnik pokušava ublažiti zapravo strogoću te kazne pa onda poziva se na članak 28. KZ-a kaže e da se pokuša zapravo uzeti kao mala društvena opasnost takva djela gdje se radi o posjedovanju droge za vlastite potrebe a onda se daje na diskrecionu ocjenu praktički po organima gonjenja odnosno policiji da procijeni je li to za osnovnu upotrebu ili nije, pa će nekoga kazniti, neke neće i onda se dešava ne samo da imamo nejednakost ili da se može dogoditi nejednakost pri zakonima nego možda čak i zloupotreba položaja i ovlasti u takvom segmentu. I u tom segmentu je sasvim jasno da se ovo pitanje treba i mora rasvijetliti na drugačiji način i to traži izmjenu postojećeg Kaznenog zakona i traži zapravo pitanje rješavanja ovih problema, a naravno to traži izmjenu i dopunu Prekršajnog zakona kojem treba povećati prekršajne kazne za ovakve slučajeve i naravno istodobno propisati mjere za odvikavanje od droge. Drugo pitanje je pitanje edukacije, suradnje sa državnim institucijama, lokalnom samoupravom, terapijskim zajednicama, udrugama sve do humanitarnih organizacija. Međutim ovo naše izvješće više govori o jednom načinu rada zapravo institucija koje podnosi izvješće. Ono se poziva na suradnju za lokalnu zajednicu, na terapijske zajednice ali manje. Mi moramo ovdje vidjeti zapravo jedinstvo, jedinstveno i konzistentnost programa koji treba osigurati kao edukativne programe prije svega da se mladi ljudi zapravo upozore na opasnost kod mogućeg, posljedica od konzumiranja droga s jedne strane i s druge strane sad moramo reagirati i kao društvena a i kao državna zajednica. Šta mladim ljudima možemo ponuditi kao druge oblike i sadržaje na kojima će oni višak svoje prirodno stvorene energije u tom uzrastu zapravo ispucati i upotrijebiti u korisne svrhe od učenja preko zabave do određenih drugih sadržaja od sportskih do drugih. Mi nažalost u tom pogledu nemamo dovoljno segmenata i to ne smije i ne može pasti samo na Ministarstvo zdravstva. To ne može i ne smije pasti samo na roditelje ili samo na školu i tako dalje. Moraju biti i jedni i drugi i treći i zapravo svi mi u taj dio uključeni, moramo stvoriti malo više uvjeta i sadržaja u takvoj situaciji. U tom pogledu zapravo i ta edukacija i prevencija će biti sasvim druga. I treće pitanje, četvrto pitanje koje se otvara to je pitanje terapije. Znate pitanje terapije ne može biti vezano samo uz činjenicu da kad se problem otkrije on bude prepušten roditeljima i konzumentu. Mi moramo imati mogućnosti da se više uključe određene i udruge koje će u tome dijelu sudjelovati i ako smijem tako reći oni koji su imali iskustvo zloupotrebe i upotrebe opojnih droga i izašli iz tog iskustva. Nešto slično što radi Italija, nešto slično što radi ne znam preko Crvenog križa u Italiji ili ne znam, što rade zapadne zemlje i tako dalje i tako dalje gdje bivše konzumenti koji su se izliječili na svu sreću od ovisnosti uključuju zapravo u terapeutske oblike i kroz terapiju omogućuju zapravo mladim ovisnicima da prevladaju i strah i stid od svega toga i da pokušaju zapravo da se liječe. U tom segmentu je sasvim jasno da roditelji će biti zadnji koji će pogotovo kod nas u relativno tradicionalnom, konzervativnom društvu koji će saznati da mu je uopće dijete ovisnik. On će saznati prijatelj, kolege i tako dalje, ali mi moramo omogućiti da ti prijatelje i kolege stavimo u funkciju njegovog odvikavanja s jedne strane ili sprečavanja da uopće dođe do te suradnje. I zadnju stvar, znate dobro je surađivati na različitim projektima znanstvenog istraživanja, sociološkog, zdravstvenog i tako dalje koji ovdje su pobrojani u zemlji i sa udrugama izvan zemlje. Ali je problem u svemu tome što malo od tih rezultata imamo koji se koriste u potrebe edukacije do potreba prevencije u odnosu na zaštitu mladih ljudi i konzumenata kod nas. To je važno na što mi moramo skrenuti pozornost i moramo poduzeti mjere da vidimo šta ćemo učiniti? Jer jednostavno ovako kako sada stvari stoje znate vidi se da mi surađujemo i sa … [[Govornik se ne razumije.]] da su bili ovakvi projekti, da su bili onakvi projekti i da su na tim projektima potrošeni značajni novci. Ali primjera radi ja ću ilustracije spomenuti. Imamo nekoliko terapeutskih zajednica o kojima se malo govori u ovom izvješću, a recimo o suradnji sa Crvenim križem koji ima 48 tereapeutskih zajednica od svih oblika odvikavanja. Od, ne znam, upotrebe cigareta, odnosno pušenja, alkohola, droga i tako dalje, nema izvješća i nema sredstava koje je država dala u tu svrhu se uraditi sa Crvenim križem da se radi. Zašto? Zašto nema? Vrlo interesantno. Vrlo interesantno. Nema onih sadržaja i nema mogućnosti da se vidi kad se radi sa vjerskim zajednicama. Imate čitav niz župa u Republici Hrvatskoj koje organiziraju različite sadržaje za djecu i za mlađe uzraste koji im osiguravaju zapravo popunu njihovog slobodnog vremena i njihovu radoznalost, edukaciju za druge svrhe, vrlo korisne svrhe. Od odgojno-obrazovnih do nadalje, do sportsko zabavnih. Koji praktički preventivno djeluju da ne dođu uopće u priliku, u poziciju da se mogu susresti sa svijetom droga i ovisnosti. O tome ovaj izvještaj nema i zbog svih tih razloga ja osobno mislim da taj izvještaj dakako vrvi od čitavog niza podataka koji se mogu ovako i onako interpretirati. Ali je sasvim jasno i razvidno da nije moguće ovaj izvještaj prihvatiti. Njega treba primiti ka znanju i treba vidjeti zapravo u ostvarivanju sadašnje nove strategije šta se može učiniti? I još jednu važnu stvar. Ne može se dogoditi da mi kažemo: Mi imamo izvještaj za strategiju koja je prestala važiti. Kolege strategija je papir. Mi imamo problem ovisnosti. Imamo problem ovisnosti koje se iz godine u godinu produbljuje i povećava jer se povećava broj onih koji koriste droge. Mi moramo vidjeti šta ćemo učiniti da se ovoj pošasti suvremenog društva stane na kraj i da se pomogne mladim ljudima da zapravo u to iskušenje uopće ne dođu. A ako dođu da im pomognemo da se izliječe, ne da ih zatvorimo. Jer tamo gdje ih se zatvori oni dolaze pod dodatne psihičke opterećenja koje izazivaju potrebu zapravo da pobjegnu od tog opterećenja. A to je novi izazov da pobjegnu u svijet lagodnosti i lakomislenosti koji stvara droga kada se konzumira i sve ostalo. I naravno uz to su pored onih koji su eksperti zapravo i kriminalci jer su ih i dilanjem i doveli u tu poziciju da koriste, pored njih su sami. Prema tome to je potpuno nezdravo i zbog svih tih razloga ponovo plediram za to da razmotrimo mogućnost, da se upotreba lakih droga odnosno njihovog posjeda i za vlastite potrebe pretvori iz kaznenog djela u prekršajno djelo i da uz prekršaj, novčanu kaznu se obavezno propiše obavezni oblici liječenja odnosno mjera odvikavanja od upotrebe droge. Hvala lijepa.
Replika, poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženom kolegi Arloviću replicirao bih u onom dijelu njegovog izlaganja u kojem se on zalaže da zapravo posjedovanje opojne droge, tom kaznenom djelu iz članka 173. pa i malih količina iz one kaznene odgovornosti skrene odnosno prebaci se u zonu prekršajne odgovornosti. I mislim da je to sasvim pogrešan koncepcijski pristup u razradi kazneno-pravnih instituta. Bez obzira radilo se o kazneno-procesnom i kazneno-materijalnom pravu i da apsolutno takav oblik ajmo ga nazvati devijantnog ili kaznenog ponašanja bez obzira o kojoj se populaciji radilo treba i nužno treba zadržati u zoni kaznene odgovornosti, ako ni zbog čega drugog iz svih onih zdravstvenih i svih drugih razloga koje smo imali prilike čuti u današnjoj raspravi od uvaženih kolega liječnika. Međutim isto sam takvog mišljenja da apsolutno treba u samom postupku, kaznenom postupku i primjeni kaznene sankcije primjenjivati odredbe članaka 28. Kaznenog zakona. Dakle oni koji se odnose na beznačajno i bagatelno kazneno djelo. A u postupku kada Državno odvjetništvo reagira na takva kaznena ponašanja apsolutno načelo oportuniteta i da ne spominjem već spomenuti članak 64. dakle zakonima o sudovima za mladež koji dozvoljava, odnosno omogućava sasvim neke druge mjere ili drugu vrstu sankcija ali koju upućuju k tome da se uistinu za beznačajna kaznena djela, za male količine, za prve slučajeve ili kada okolnosti slučajeva uistinu upućuju da se ne radi o teškom, ajmo reći, ili o izvršenju takve vrste kaznenog djela da se mogu onda primijeniti i ovi kazneno-pravni instituti. Dakle, apsolutno replika u tome i ovo kazneno djelo kada se radi o drogama, kada se radi o posjedovanju droga treba zadržati ne samo zbog instituta kaznenog prava nego i zbog …
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik, potpredsjednik Mate Arlović.
Poštovani kolega Tomljenović, ja naravno poštujem vaše mišljenje i mi se zapravo oprečno razlikujemo u stajalištima u vezi s ovim pitanjem. Ali ja ponovno hoću skrenuti pozornost koja proizlazi iz ovog izvješća. Na strani 54. se lijepo kaže, citiram: "Tijekom boravka ovisnika u zatvorima i kaznionicama u kreiranju i provođenju tretmanskih programa nastojalo se uključiti što veći broj vanjskih institucija čije područje rada obuhvaća liječenje i pomoć ovisnima u opojnim drogama. Upravo nedovoljan broj takvih vanjskih suradnika predstavlja nedostatak u provođenju još kvalitetnijih tretmana ovisnika u zatvorskom sustavu, tim štoviše što je poznato da pripreme ovisnika za otpust treba otpočeti prvih dana nakon nastupa za izvršavanje zatvorske kazne.". Pazite kolega, govorimo o ovisnicima koji su za osobne potrebe konzumirali drogu, završili u zatvoru. Tamo ih nema tko liječiti, nema im tko dati terapiju, vidjeli ste iz izvješća. Ta terapija ako se daje nije dovoljno. Osim toga, vidi se da su uz kriminalce i sve ostalo. Prema tome, potpuno je jasno da njima treba što prije tu nezdravu sredinu eliminirati. I to je jedino moguće na način da se zapravo svijet, upotreba lakoj drogi dekriminalizira, pretvori u prekršajno djelo i obavezne mjere liječenja od ovisnosti. To je nešto sasvim drugo. I ja u tom pogledu zapravo sam za aktivnu politiku borbe protiv ovisnosti, a ne za pasivnu koja šalje ovisnika u zatvor i u isto vrijeme tog ovisnika, nažalost, dolazi, psihofizički dovodi u veoma opasnu situaciju, jer je stalno delirijumom s jedne strane i istodobno edukativno umjesto da mi djelujemo na njega preventivno i edukativno da spriječi da više ne upotrebljava i da se liječi zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] dodatne prodube njegovu ovisnost. Ali kažem, mi se razlikujemo u mišljenjima u tom pogledu. Prema tome, treba, mislim da trebamo stati, otvoriti raspravu, stručno i sadržajno o tom pitanju i doći do kvalitetnog rješenja u interesu liječenja ovisnika. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, 5 minutna rasprava, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Kao što ste vidjeti klub SDP-a iz ovog Izvješća o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini pokazuje da je Vlada na pogrešnom putu glede suzbijanja zlouporabe opojnih droga. To je sada postalo posve razvidno iako smo ovdje u Hrvatskom saboru raspravljali i prošle godine, ove godine o Izvješću državnog odvjetništva za rad državnih odvjetništava u pretprošloj godini, a jednako tako i o Izvješću pučkog pravobranitelja o stanju ljudskih prava u zatvorskom sustavu. To itekako ima veze jer upravo se i ova izvješća zajedno sa ovim izvješćima referiraju na jednu nedvojbenu činjenicu, da je uporaba droge u Hrvatskoj iz godine u godinu sve veća, da je uporaba dakle eskalirala, da je država jednostavno nemoćna i da ima pogrešan način sprječavanja droge, raširenosti njezine, dotoka droge u Republiku Hrvatsku i uporabe, odnosno zlouporabe. Kao što smo, kao šte ste danas i vidjeli, ne samo iz uvodnog slova koje je u ime kluba SDP-a iznio kolega Lučin, nego i iz naših rasprava, ali i ne samo kluba SDP-a da država svoje glavne neprijatelje u suzbijanju, u ovom problemu, vidi one koji su žrtve, kojima bi prije svega trebala imati stupanj odgovornosti i liječiti ih. Zato gospodine državni tajniče željeli ste na neki način kada ste se obratili Saboru u ime predlagatelja reći kako ipak ovo izvješće ne treba tako tumačiti. Ne morate braniti dakle brojke i slova iz ovog izvješća da biste došli na red zato što se pokazalo da je država neuspješna u … [[Govornik se ne razumije.]] Nemojte se smijati, jer ovo je problem nad kojim se trebamo zamisliti, a ne smijati se gospodine državni tajniče. Ovo nije smiješno. Ja imam pravo na samopomoć ukoliko me vi ne zaštitite od ovakvog …
Kolegice Antičević zaustavite se. Kolegice Antičević …
I zatim …
Zaustavite se. Prekidam vas.
Ja mislim i ja ću …
Prekidam vas!
Jer ovo je previše istine za uho …
Prekidam vas! Dajem vam opomenu i oduzimam vam riječ! Ovo je način na koji ćete se, nećete ponašati nekažnjeno. Znate šta kolegice Antičević? Iz pristojnosti radi malo se snizite, malo snizite te tonove, malo snizite tu agresiju, malo snizite tu zajedljivost i uvredljivost. Nemojte to raditi. Da vas moram opominjati kad to nije potrebno, kad vi ste već dovoljno bi trebali znati da. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa puno toga je kolegica Antičević u ovom svom ovako ja bih rekao agresivnom istupu navela. U prvom redu da Vlada je na pogrešnom putu u ovom procesu suzbijanja opojne droge. To nije točno. Vlada je na jednom teškom putu, teškom putu kao i svaka koja će doći, i ona koja je bila, na borbi protiv ove opake bolesti. A drugi ispravak netočnog navoda da je ova cijela naša zapravo akcija usmjerena protiv ovisnika nesretnih, a ne protiv dilera. To jednostavno nije točno. Mi smo točno definirali kakav je postupak prema dilerima, a kakav je prema ovisnicima. Ali da se ovisnici ne mogu olako tretirati, to sam ja u svojoj raspravi već rekao. Neprimjereno je i skandalozno da vaš predsjednik kaže pa i ja sam pušio jel'.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Mirjana Brnadić.
Hvala lijepa. Evo ja imam ispravak isti kao i kolega Bačić i zaista moram reći da sam koliko god smo već navikli od kolegice Antičević na ovakve njezine tonove i interpretacije, ali ovo je zaista previše i evo nemam šta ispraviti jer je kolega Bačić ispravio. Hvala.
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, tri minute što je izrekla gospođa kolegica i previše je u Hrvatskom saboru, a posebno mi je žao što na galeriji su budućnost Hrvatske države. Ja se nadam i sigurna sam da u Hrvatskoj državi nije ovako kao što je kolegica izrekla. Pogrešan način borbe protiv zlouporabe droge i ove hrvatske vlasti nije istina. Glavni neprijatelj misli na hrvatsku mladost u zatvorima. Nije istina, Hrvatska država se obračunava sa kriminalcima a ne ovisnicima. Uzmite stenograme u vrijeme kada smo mi bili opozicija, vi pozicija. Nitko od nas na ovakav način nije razgovarao o ovoj temi i na kraju kada čovjek proučava ženu ne razmišlja o tome kako je teško biti žena. Ali izgleda da svaka žena ne misli o sebi.
Dobro. Hvala lijepa. Sljedeći ispravak poštovani zastupnik Velimir Pleša.
Hvala lijepa. Pa evo pozvat ću se na one iste netočne navode koje je izrekla kolegica Antičević, to je da je Vlada na potpuno pogrešnom putu u suzbijanju zloporabe opojnih droga da je samo cilj strpati mladež u zatvore, to je potpuno netočno. Ili možda za nas je to netočno, a za nju točno. Jer ona dolazi iz stranke gdje je ne tako davno, prije šest godina 2000. godine predsjednik tadašnje Vlade, predsjednik njezine stranke Ivica Račan hvalio se javno kako ima iskustva sa marihuanom, kako je zastupnica koja je sjedila u tim klupama, gospodična Sanja rekla javno i u "Jutarnjem listu" izjavila kako će se zalagati za dekriminalizaciju lakih droga, pa onda možemo očekivati možda od te iste stranke da se jednog dana počinje zalagati i za dekriminalizaciju …
Hvala lijepa. Klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, NDS-a, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja znam da smo zamoreni ovom raspravom, ali dozvolite da u ime kluba regionalnih stranaka kažem nekoliko riječi koje su u pravnom smislu zaključno i nastavno na ono što je profesor Banac jutros u ime kluba pokušao kazati. Mi smo svjesni ponavljanja svake godine gotovo iste rasprave na ovu temu u Hrvatskom saboru povodom izvještaja o prethodnoj godini mislili da je dobro da ukažemo iz ukupne problematike na onaj dio koji ovisi o državi i koja ovisi o društvu a koji proizlazi iz svih onih primjedbi koje je čitav niz zastupnika ovdje dao. Ponovo i iznova na raspravi o problematici droge sjede samo predstavnici administrativnog dijela koji se s tim bavi plus Ministarstvo zdravstva i to je pokazatelj zašto smo u jednom dijelu u cjelini neefikasni bez obzira na trud svih. Paralelno s time, zastupnici ukazuju na značaj problematike za nacionalnu sigurnost, za značaj problematike za čitav niz drugih područja koja Vlada svojim resorima pokriva i nikad ovdje nema ministra obrazovanja, policije, pa rekao bih i obrane posebno temeljem današnje rasprave. Mislimo da to pokazuje jasno da sve snage društva nisu udružene i nisu koncentrirane. Da li će nova strategija iz prosinca prošle godine nešto na tom planu donijeti, vidjet ćemo iduće godine. Mi bismo željeli kazati oko toga vrlo jasno, svjesni smo toga da represija ovaj problem ne može riješiti, ali da efikasne represije ovaj problem u rješavanju ne može biti niti načet, obitelj, vrtići i obrazovni sustav posebno u našim uvjetima i posebno sa našim uvjetima u vanškolskim aktivnostima koji još uvijek pružamo mladima nisu dovoljno efikasni. Podaci da raste istovremeno količina zaplijenjene droge, ali da je i dostupnost droge na hrvatskom tržištu droge povećana govori o tome da je ovaj dio sustava neefikasan. I ja bih zaključio sa jednom vrlo jasnom porukom svidjela se ona nekome ili ne, mislim da je pred nekoliko godina već rečena. Mi još uvijek u sustavu represije imamo ljude koji su u sprezi sa organiziranim kriminalom, pokrivaju taj organizirani kriminal i omogućavaju mu da se ponaša u hrvatskom društvu onako kako se ponaša oko naših osnovnih škola, oko naših srednjih škola, oko sportskih dvorana, onako kako se ponašao na Korčuli, kako se ponaša u zatvorima, a ponekad i u vojarnama Hrvatske vojske. I iz tog razloga sustav represije se mora posvetiti prekidanju veza pojedinaca iz njega sa organiziranim kriminalom i tu polučite rezultate pa će onda omogućiti obrazovnom, zdravstvenom i svima onima ostalima da se efikasnost poveća jer to je naše mišljenje i evo s tim bismo zaključili ovih pet minuta.
Hvala. Klub HSS-a, poštovana zastupnica Ljubica Lalić 5-minutna rasprava. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolege i kolegice. Pa žao mi je što smo tijekom današnjeg dana u raspravama ponekad se udaljili od stvarne teme koja je pred nama, a stvarna tema pred nama je izvješće o provedbi nacionalne strategije borbe protiv zlouporabe droga. Mi smo to izvješće doživjeli kao materijal ne zato da bismo potvrdili kako su stručne službe statistički obradile nego da bismo na temelju prikupljenih podataka dali i svoju političku ocjenu. Mi kad dajemo političku ocjenu mi ju ne dajemo u svoje vlastito ime nego ju dajemo u ime onih koji su za nas glasovali i to je bio motiv za što smo se vrlo često uključivali u raspravu, jednostavno sa željom da dademo doprinos na ukazivanju onoga što smo primijetili iz ovog izvješća da ne ide dobrim smjerom, ali isto tako i ukazivali na potrebnu donošenja nečega drugoga što do sada nije provedeno. U nekoliko navrata bila sam vrlo optimistično raspoložena i mislila sam možda smo uistinu evo uspostavili jedan konsenzus, možda smo zaista jedinstveni u tom ne samo deklarativnom nego i stvarnoj borbi protiv zlouporabe droga, međutim vrlo često smo se udaljili od toga. Ražalošćeni smo što je državni tajnik u jednom od svojih istupa nas želio uvjeriti da porasta ovisnosti u Republici Hrvatskoj nema, dokazujući to činjenicom da sama, ne znam, porast registriranih i liječenih ne znači i porast ovisnosti. To je ono što nas je potpuno razočaralo jer pokazuje da Vlada nema hrabrosti pogledati istini u oči niti sposobnosti uhvatiti se ukoštac s postojećim problemom. Želi nas se uvjeriti da problem ne postoji. Optužuje nas se da uspoređujemo sadašnju strategiju sa stanjem u prošloj godini. Ni to nije točno jer se ovdje iščitavaju samo podaci koje sadrži Izvješće. Ništa drugo nego samo podaci koje sadrži Izvješće. Kaže se da je donešena nova strategija i da će biti sve bolje. Međutim, ta nova strategija ne donosi bitne izmjene. Ona se temelji na dva načela, a to je smanjenje ponude i potražnje. Iz sveukupne današnje rasprave, a ponovno kažem, ne govorim u svoje ime, govorimo na temelju onoga što vidimo i čujemo na terenu, svi smo zajedno ocijenili da nam se povećava i potražnja, a dakako da s povećanjem potražnje se povećava i ponuda. Koliko će i ta nova strategija biti uspješna to ćemo govoriti o Izvješću za 2006. godinu. Međutim, da su ovdje nazočni i potpredsjednica Vlade koja je vrh u toj piramidi odgovornosti i ministrica pravosuđa i ministar unutarnjih poslova i ministar prosvjete, tada bismo mogli vjerovati da će upravo ti najodgovorniji ljudi za rješavanje ovog problema u Hrvatskoj iz ovih rasprava koje nije moguće sve pretočiti u zaključke, ipak nešto konkretnije poduzeti. Međutim, činjenica je da njih danas na raspravi nema i u toj činjenici se krije naš strah da uistinu ne postoji istinske volje da se stane na kraj ili barem da se zaustavi bujanje ovog problema. Ma možda ćemo mi nagodinu u izvješću naći rečenicu da porasta ovisnosti nema. Međutim, upravo ovo što smo danas čuli, da nas se i sada uvjerava da porasta ovisnosti nema, zapravo nam sada već signalizira da prema tom izvješću trebamo pristupiti sa debelom rezervom, neće li izvješće biti u funkciji tada potrebnog političkog trenutka. Hvala lijepa.
Hvala. Valter Poropat, poštovani zastupnik, Klub zastupnika IDS-a, 5-minutna rasprava. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, gospodine državni tajniče. Složiti ćemo se svi u ovom Visokom domu da ne postoje dovoljno efikasne mjere ni u razvijenijim zemljama nego što je Hrvatska za totalno suzbijanje pošasti droge. A složiti ćemo se i kao zastupnici i kao roditelji da želimo zaštititi našu djecu na sve moguće načine koji su nam dostupni. Međutim, istina je da u nekim sredinama institucije imaju bolje rezultate i efikasnost im je dobra i podržavam one koji su današnjom raspravom dali do znanja da se upravo o tome u ovom Izvješću trebalo dati koja riječ više. A u nekim sredinama baš i nema pozitivnih pomaka i to je dobro da se u ovom Izvješću vidi. Zbog čega? Jer ćemo onda lakše u te sredine otići i pomoći tim ljudima ako nemaju možda ni dovoljno kadra ili dovoljno novca ili ne znam čega, da im pomognemo u takvim situacijama gdje rezultata nema. Pa to je svima nama poželjno imati. Ti podaci ukazali bi nam gdje treba nešto mijenjati i u tim sredinama se više baviti. Međutim, danas se u raspravi spominjalo i testiranje djeca u školama. Možda bi bilo dobro da se djeca u školama izjasne po razredima, možda tajnim glasovanjem, da li su za testiranje ili ne. Govorim primjer, ako u jednom razredu ima prosječno 25 učenika, možda između njih ima par onih koji su bili u kontaktu s drogom i sigurno će tajnim glasovanjem doći do toga da se testiranje sprovede. Ostavimo njima neka sami o tome odlučuju. No ponavljam, da bi bilo po mišljenju Kluba IDS-a Izvješće kvalitetnije, kad bi se izdvojile sredine koje imaju dobre rezultate u odnosu na one koji možda još tu trebaju puno raditi. Hvala lijepa.
I u ime Kluba zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prema onome, prema svemu onome što znam o govorništvu, a ponešto znam, ponešto o tome podučavam svoje studente, mi bismo mogli podijeliti govor na 2 vrste. Onaj govor koji je usmjeren na tuđe uši i onaj govor koji je usmjeren na samu stvar. Naravno da je u politici često slučaj da se služimo govorom koji je usmjeren tuđim ušima, a samu stvar se ponekad stavi po strani ili se posve zaboravi. Ova materija sasvim sigurno ne spada u onu u kojoj je časno zaboraviti samu stvar, a prije svega govoriti za tuđe uši. I utoliko one koje sam čuo ili slušao da prije svega govore za tuđe ili svoje uši, a manje za samu stvar na neki način su promašili ovu raspravu. To naravno nikoga ne abolira od onoga što je učinio ili od onoga što nije učinio povodom ove teme ili povodom ovoga problema, ali ja bih se vratio jednog stvari o kojoj sam govorio, a koju bi htio još jedanput istaći. Očito da je ciljana grupa kojom bismo se trebali baviti na osnovi ovoga Izvještaja nezaposleni, srednje obrazovani, između 19 i 20 i nešto godina. Dakle, to nije grupacija koja spada u neku vrstu supkulture korištenja neke vrste droga. Nije isto tako grupacija koja spada u socijalnu ili društvenu elitu, koja također ima neku vrstu supkulture korištenja neke vrste droga nego je naprosto očito grupacija koja je formirana u posljednjih 15 godina. U posljednjih 15 godina okolnosti u kojima živimo i sad ono što bismo mi očekivali od ovoga Izvještaja jeste da nam odgovori, ako ne ovoga onda onoga za sljedeću godinu, kako se zapravo formirala ta grupacija. Koja su to prva mjesta, koje su to prve ruke od kojih su dobili različite oblike narkotika. Nije dovoljan odgovor koji kaže to je najčešće u grupaciji vršnjaka, jer taj odgovor zapravo ne znači ništa. To je odgovor da je riječ o jednoj površnoj socijalizaciji, a ne o onom što bi zapravo trebalo istražiti koji su to dubinski elementi socijalizacije koji stoje iza ovog. Dakle, ne samo ono što je sasvim ispravno većina zastupnika ovdje kazala, a stroge kazne potpredsjednik Sabora Arlović i niz drugih, stroge kazne za dilere, ne hajka na korisnike najrazličitije vrste kao što neki kažu pa testiranje za sve žive, nego stroge sankcije i stroge istrage prema onima koji zapravo koriste mogućnosti slobodnog tržišta, kretanja ili ne znam čega drugoga, a istovremeno što je moguće više angažmana, pomoći onima koji se nađu u toj vrsti tragične i kobne mreže. Ali prije toga moramo imati odgovore na ova pitanja. Koja je to vrsta doista socijalizacije koja izmiče školi, koja izmiče roditeljima, koji izmiče društvenoj brizi onih koji se o tome brine i koja omogućava da dileri dođu do tih ljudi. To bih volio vidjeti u Izvještaju sljedeće godine, ove godine ga ne vidim. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Ante Zvonimir Golem, izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Razina svijesti o problemu opojnih droga u Hrvatskoj vidljivo se podiže na višu razinu čemu sigurno doprinosi ova provedena današnja rasprava. Osobno smatram, imam i pravo da je jedan veliki dio rasprave proveden u konstruktivnom dijelu i sigurno se možemo složiti samo oko jedne situacije. Izvješće o kojoj bi trebao dati odgovor, dakle i kako sam napomenuo u jednoj intervenciji daje određeni broj podataka. Podatci koji su skupljeni metodologijom dakle i županije i županijskih centara i sa državnom vrha. Ne postoji razlika u podacima i to se jasno i glasno daje u obrazloženju i obrazloženjem se kvalitetno može ići. U samoj uvodnoj riječi u ime predlagatelja naveli smo da nismo zadovoljni sa rezultatima koji Izvješće polažu i isto tako možemo nažalost sa zadovoljstvom reći da smatramo i dalje Izvješće u velikoj mjeri kvalitetnim jer su upravo podatci iz tog Izvješća bile podloge za kompletnu današnju diskusiju o ovom ozbiljnom problemu. Mogu jedino u ime predlagatelja isto tako apelirati. Problem droge je vrlo, vrlo ozbiljan problem i kao što se sa strane predlagatelja smatra da se u mnogim segmentima treba ići kroz više raznovrsnih dijelova sustava, od osnovne jedinice, od obitelji pa do državnih institucija gdje je odgovornost svih nas. Želim apelirati da se i u daljnjim raspravama i kada se budu mijenjale i strategije i sve ostalo prema ovom Izvješću koje vjerujem da se može prihvatiti, da se učini maksimum, da priča o drogi ne bude priča dnevne politike nego da bude stvarna bit na napredak hrvatskog društva. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Izvješće o provedbi Nacionalne strategije suzbijanja zlouporabe opojnih droga u Republici Hrvatskoj u 2005. godini. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se spomenuto Izvješće. Molim glasovati. Rezultat? 74 glasa za, 3 suzdržana, 6 protiv. Prihvaćen predloženi zaključak.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Ministarstvo financija, odnosno Vlada Republike Hrvatske uputila je Saboru Izvješće o izvršenju državnog proračuna Republike Hrvatske za prvih šest mjeseci 2006. godine. Prije nego što krenem obrazlagati dakle izvršenje državnog proračuna u prvom polugodištu 2006. godine dopustite mi da kažem nekoliko riječi i o makroekonomskim pokazateljima u prvom polugodištu. Pa bih na početku rekao dakle da su makroekonomski trendovi u prvom polugodištu 2006. godine bili vrlo povoljni i nastavljeni su isto tako i u trećem kvartalu ove godine. Prije svega međugodišnji rast bruto domaćeg proizvoda u prvom polugodištu iznosio je 4,8% više nego što je bio rast bruto domaćeg proizvoda u istom razdoblju 2005. godine. Dakle, u tom segmentu treba napomenuti da značajni iznos rasta je bio na strani investicija koje naravno svi znamo najbolje utječu dugoročno na ekonomski rast, jer kasnije naravno iz tih investicija generiraju se i radna mjesta i povećanje izvoza i dugoročno poboljšanje makroekonomske slike jedne zemlje u ovom slučaju Hrvatske. U lipnju 2006. godine trebamo napomenuti dakle u prvih šest mjeseci zabilježeno je dakle shodno i rastu bruto domaćeg proizvoda smanjenje nezaposlenosti, dakle koje je u odnosu na isto razdoblje 2005. godine smanjeno za 7,8, dakle nezaposlenost je smanjena za 23 tisuće ljudi, dakle 23 tisuće ljudi je u razdoblju od prvih šest mjeseci ove godine, dakle pronašlo radna mjesta. Dakle, kada gledamo stopu nezaposlenosti ona je u tom razdoblju, dakle u prvih šest mjeseci ona statistička smanjena sa 17,2 na 16% što je moramo reći najniža razina nezaposlenosti u posljednjih sedam godina, dakle od 1998. godine to je bila najniža razina nezaposlenosti u šest mjeseci. Vanjski dug države treba napomenuti smanjio se u prva četiri mjeseca 2006. godine za 524 milijuna EUR-a, a u šest mjeseci je to smanjenje dalje nastavljeno. Dakle, ono što je važno napomenuti da je u strukturi vanjskog duga država dala maksimalni doprinos time što je preorijentirala svoje zaduženje na domaće tržište, time je potakla domaće tržište kapitala, omogućila dakle da domaće tržište kapitala dobije kvalitetne vrijednosne papire koji kupuju mirovinski fondovi, osiguravajuća društva, investicijski fondovi i na taj način potpomogla isto tako razvoj domaće ekonomije. Uzimajući u obzir kretanja s početka 2006. godine, dakle i ovoga što smo zabilježili u trećem kvartalu 2006. godine možemo reći da će bruto domaći proizvod u 2006. godini biti gotovo 5%, a ono o čemu ću kasnije reći više riječi naravno ove godine će biti zabilježena daljnja fiskalna konsolidacija u smislu smanjenja deficita ispod razine od 3%, dakle ispod mastriškog kriterija, Hrvatska će ove godine zabilježiti deficit opće države. Kada govorimo o rezultatima fiskalne politike u prvih šest mjeseci dakle u prvom polugodištu koji su prikazani u ovom Izvješću. Dakle kada govorimo o prihodima možemo reći da je dakle Vlada i Ministarstvo financija i svi ostali resori su napravili u tom segmentu značajan posao. Dakle, prihodi su porasli za 11,1% u prvom polugodištu bez da je bilo potrebno povećavati poreze. Dakle, ono što je porezna uprava napravila, dakle pojačala je kontrolu, pojačala je nadzor, zahvatio se dio sive ekonomije i ono što je možda isto tako važno za naglasiti, odnosno što sam rekao u prvom dijelu, dakle bolja ekonomska aktivnost je omogućila dakle da i prihodi od poreza u prvih šest mjeseci budu bolji. Ja bih u tom segmentu odmah napomenuo i istaknuo jedan segment koji se odnosi i koji najbolje pokazuje dakle da su poduzeća bolje poslovala, a to je porez na dobit koja je rasla dakle 30% u prvih šest mjeseci, dakle osnovica, baza za obračun poreza na dobit, dakle dobit poduzeća je bila značajno veća u ovoj godini nego što je bila u 2005. godini, a i sadašnji dakle i burzovni indeksi i pokazatelji daju naslutiti dakle da će takav trend biti i u drugom dijelu godine. Isto tako dakle smanjenje nezaposlenosti i povećanje dakle broja zaposlenih je utjecalo na povećanje poreza na dobit, porez na dobit je porasla u prvih šest mjeseci za 8,8% što također potvrđuje tezu dakle o boljoj ekonomskoj situaciji u prvih šest mjeseci, a opet napominjem dakle to se proteže i na ostali dio godine, samo velim izvješće je za prvih šest mjeseci pa se onda i iz tog razloga je referiran samo na to razdoblje. Porez na dodanu vrijednost je također zabilježio visoku stopu rasta od 11,4% i tako redom. Dakle, svi indikatori na strani prihoda poreznih potvrđuju dakle da je makroekonomska situacija u Hrvatskoj u prvih šest mjeseci, a evo mogu kratko dakle istaknuti i u ostatku godine, dakle najsvježiji, najzadnji podaci sa jučerašnjim danom dakle pokazuju da prihodi od poreza i dalje rastu po vrlo visokim stopama dakle koji se kreću oko 11% koliko je to bilo u prvih šest mjeseci što potvrđuje da ekonomija i dalje bilježi pozitivne trendove. Kada govorimo o rashodnoj strani proračuna treba istaći dakle da su rashodi poslovanja izvršeni u 48,7% proračuna koji je bilo planirano za 2006. godinu, dakle rashodi državnog proračuna u prvih šest mjeseci ostvareni su na razini od 46,2 milijarde kuna. Naravno ono što treba reći da gotovo 70% tih rashoda se odnosi na dvije najznačajnije stavke, dakle socijalne naknade i naknade zaposlenima koji su ostvarili međugodišnje poraste u promotivnom razdoblju što je bilo i u skladu sa očekivanjem. Dakle, naknade zaposlenima, plaće zaposlenima, rashodi za te plaće u 2006. godini u odnosu na isto razdoblje 2005., dakle u prvih šest mjeseci porasli su 5,9%, materijalni rashodi 2,7%, izdaci za kamate su bili manji nego što su bili u 2005. godini što potvrđuje dakle da je ekonomska aktivnost kvaliteta državnog portfelja omogućila smanjenje kamatnih stopa, zaduživanje po nižim kamatnim stopama što se naravno može vidjeti i u rashodima za kamate koje su bile manje nego što je to bilo u 2005. godini. Subvencije su rasle po stopi od 9,2%, socijalne naknade po stopi od 3,4%. Naravno mirovine kao takve u skladu sa indeksacijom povećane su u prvom polugodištu ove godine, dakle njihovi rashodi za 4,4%, naknade zaposlenima kao što sam već napomenuo 5,9, zdravstvo izdaci dakle za bolničku zdravstvenu zaštitu 6,7%, primarna zdravstvena zaštita 5%, lijekovi na recept 6%. Dakle u tom segmentu država je omogućila dakle da se svi ti troškovi i sva prava hrvatskih građana u tom smislu realiziraju. Ono što naravno izračunom između prihoda i rashoda proizlazi je deficit državnog proračuna i tu treba dakle posebno istaknuti da je Vlada uspjela u prvih šest mjeseci zabilježiti više nego dvostruko manji deficit državnog proračuna nego što je bilo u 2005. godini. Dakle u prvih šest mjeseci 2005. godine taj deficit je iznosio 5,3 milijarde kuna, u prvih šest mjeseci ove godine 2,2 milijarde kuna što je zapravo smanjenje deficita u odnosu na isto razdoblje dakle 2005. za 3 milijarde kuna što će reći, ajmo govoreći u postocima bruto domaćeg proizvoda deficit prošle godine u prvih šest mjeseci je bio 2,3%, ove godine 0,9% iznosio deficit državnog proračuna. Naravno u tom kontekstu Vlada će nastaviti i dalje, odnosno nastavlja i dalje i stoga ono što sam i rekao deficit opće države možemo sa sigurnošću reći da će u 2006. godini biti 3%, odnosno očekujemo i manje. Ono što je važno napomenuti također dakle da je dug opće države dosegao razinu od 100,1 milijarde kuna na kraju tijekom prvih šest mjeseci, dakle i u tom kontekstu država je naravno taj dug je rastao puno sporije nego što bi rastao dakle da je deficit bio kao i prošle godine. Dakle ovih 3 milijarde razlike je zapravo razlika koju je država uštedila u odnosu na prošlu godinu što se manje zadužila nego što bi trebalo dakle da je deficit bio prethodne godine i tome naravno omogućila stabilno makroekonomsko okruženje, više prostora privatnom sektoru i mogućnost dakle da ekonomija u 2006. godini zabilježi uspješan gospodarski rast. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun. Ne. Ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Ne. Otvaram raspravu. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, mi o ovako bitnoj temi mislim da bi trebalo razgovarati u neko primjerenije vrijeme, ali dobro sad nije to bitno. Apsolutno centralno državno-politički dokument je ovaj proračun ili bolje rečeno sad izvršenje državnog proračuna logično oni koji su glasali za proračun glasat će za izvršenje proračuna, mi koji smo tada bili protiv na nas se ne može računati da ćemo danas biti za bez obzira što to treba priznati, što se proračun puni relativno dobro, čak bolje no što se je moglo očekivati, pa tako kada usporedimo taj 1.1.2006. sa 1.1., 30.6.2005. vidimo da su prihodi od poreza veći za 12,5%, porez na dohodak veći je za 8,8%, porez na dobit veći je za 30,6% o čemu je državni tajnik govorio, PDV veći je za 11,4%, porez na promet veći je za 18%, trošarine su veće za 7,6% itd. E sad koliko je to novaca više 2006. nego 2005. za ovih prvih pet mjeseci? Kada je riječ o porezima to je negdje cca 3 milijarde kuna ili točnije prihodi su za prvih šest mjeseci 2006. veći nego za taj period 2005. za respektabilnih 5 milijardi 675 milijona kuna. E sad se postavlja pitanje da li je to dobro, da li je to loše? Ministarstvo financija tu vidimo funkcionira, njihovo je jasno da pune proračun a sad ja prelazim na politiku. Ja se neću puno zadržavati na makroekonomskim pokazateljima, jasno je da će se Vlada uvijek hvaliti sa pokretanjem Hrvatske, kao da je Hrvatska doživjela neko gospodarsko čudo ali istina je ipak usuđujem se reći malo drugačija. Pustimo sad blagi rast izvoza, pustimo čak i blagi rast industrijske proizvodnje od 3,8%, trgovina na malo za 5 mjeseci rasla je za 1,8%, dolasci turista bili su u tih prvih 6 mjeseci ove godine veći za 4%, no ja bi se ovdje ipak koncentrirao na izvozu, na bruto društvenom proizvodu, brodogradnji i jasno jamstvima odnosno vanjskom dugu. Rekoh da se Vlada hvali tim fantastičnim gospodarskim pokazateljima, tvrdeći kao što je i maloprije rekao državni tajnik da nikada nismo imali manju nezaposlenost, ali zaboravlja reći da nam je gospodarski rast među najnižima u srednjoj i istočnoj Europi pa tako, 2006. rast bruto društvenog proizvoda u jednoj Bugarskoj je bilo 5,6%, u Mađarskoj 4,1% i to je između ostalog izvelo ljude ispred Parlamenta što se kod nas jasno zbog zabrane okupljanja na Markovom trgu nikako ne može dogoditi. Rumunjska je imala rast 5,6%, Slovačka 6,7%, Srbija 6%, Hrvatska 4,5%. Znači od tih zemalja samo Mađarska je imala manji rast bruto društvenog proizvoda. Glavni pokretač gospodarskog rasta u Hrvatskoj bila je investiciona aktivnost generirana prije svega investicijama u auto-cestama i jasno ovoj privatnoj stanogradnji. Da je istina međutim s druge strane puno crnija ja bih rekao da svjedoči broj blokiranih poduzeća, a ovdje ću posebno spomenuti slučaj kod obrtnika i to u kontekstu i inicijative Kaptola da zabrani rad nedjeljom. U Hrvatskoj imamo 37 tisuća blokiranih obrta na dan 31.6.2006. Ukupno nepodmirene obveze tih 37 tisuća obrta koji su blokirani premašuju 4,3 milijarde kuna. Od proljeća se je do sada, tu treba još dodati 300 milijuna kuna. Na primjer, u Primorsko-goranskoj županiji imate 3 tisuće 317 blokiranih obrtnika sa 362 milijuna kuna. U Županiji istarskoj tisuću 743 sa 205 milijuna kuna itd. Situacija je jednom riječju alarmantna. Mali obrtnik, ja se usuđujem reći je u goroj poziciji danas čak i od radnika koji radi kod njega. Ako ništa drugo taj mali obrtnik odgovara cijelom svojom imovinom, radnik odgovara plaćom. I taj problem valja aktualizirati i rekoh i u kontekstu prijedloga između ostalog i predsjednika Sabora o referendumu o radu nedjeljom. Iako bih volio da ide jer znam da bi pao. Valja taj problem po meni obročno rješavati, pomoći tim ljudima, jer ovako više dalje ne ide. Oni koji su u blokadi, više od 360 dana, znači ima 30 tisuća obrta ili 81,5% od blokiranih, više od 180 dana je blokiranih 3 hiljade obrtnika, manje od mjesec dana 921 obrtnik. Rast blokada prisutan je ponovo od 2004. na 2005. pa nadalje i broj je povećan gospodo u ministarstvu sa 24 tisuće obrtnika krajem znači mandata bivše Vlade na 35 tisuća ili za 1 milijardu i 700 milijuna kuna. I još jedan put ću reći i još nam predlažu zabranu tim ljudima rada nedjeljom. Sve to znači govori o rastućoj nelikvidnosti koja jasno pogađa najslabije. O vanjskom dugu sutra u 10-minutnoj raspravi. Par rečenica o brodogradnji. Hrvatska brodogradnja po narudžbama je 5 u svijetu. Knjiga narudžbi do 2010. teška je 2 milijarde 650 milijuna dolara. "Uljanik" ima 20 narudžbi, 962 milijuna, "Brodosplit" 23, 730 milijuna, tu će ju gospodo ako se nešto ne dogodi Hrvatska država ući u još jednu sanaciju prema "Brodosplitu" sa najmanje 2 milijarde kuna jer je nelogično da 23 narudžbe ima ugovoreno 230 milijuna dolara manje nego "Uljanik" za 20 narudžbi itd., da ja to sada ne govorim. Svim brodogradilištima 2005. isplaćeno je 384 milijuna kuna subvencije. 2005. isporučeno je 23 brodova za 571 milijun dolara. "Uljanik" 7 brodova, "3. maj" 4, "Brodosplit" 6, … [[Govornik se ne razumije.]] 2, "Kraljevica" 3. Prošle 2005. brodogradilišta su imala 2 milijarde 817 milijuna kuna rashoda …
Kolega Kajin, pa molim vas ovo je izvješće o …
O proračunu i sad smo upravo ovdje na problematiki brodogradnje koja između ostalog generira i sve ove negativne posljedice po naš državni proračun. No, ako vas to ne zanima onda ćemo preći na nešto drugo a to su ova protestirana jamstva. To je u duhu jasno ovoga proračuna za 01.01. – 30.06.2006. godine. Osim što kod ovih protestiranih jamstava gospodine predsjedniče, nećete pronaći niti jednu tvrtku iz Istre, što me jasno raduje a što svjedoči da su ti veliki sustavi relativno stabilni recimo kao i "Uljanik" o kojem nisam ovdje imao prilike reći ni riječ a htio sam samo zavapiti ne privatizirajte to poduzeće. Vidite s druge strane zbog toga i nisam sretan jer se na tome vidi dvojni odnos između Istre i drugih županija. Ono što se nije uspjelo izvući otišlo nam je jasno u stečaj, drugdje je još i gore ali dobro nama se nije pomagalo. Pustimo sad to. Inače da vidite oko gospodarske razmjene neću ali ću sada reći kod ovih protestiranih jamstava. Država 2006. mora vratiti 234 milijuna kuna i to: za turističke tvrtke 66,7 milijuna kuna, za Istru 0 kuna, za Istarski turizam, za poljoprivredu morate vratiti 51,6 milijuna kuna od tih protestiranih jamstava, za poljoprivredne tvrtke iz Istre 0 kuna, za gospodarstvo morate vratiti 98,6 milijuna kuna, za istarsko gospodarstvo 0 kuna, za promet 10,1 milijun kuna, za istarske prometne tvrtke 0 kuna. U brodogradnji sam htio reći, međutim nisam uspio ali mi je drago da je došao ministar i da kažem da je ove godine za Županiju istarsku, za sve projekte na prostoru Županije istarske, ne računajući Istarski ipsilon 63,9 milijuna kuna dospjelo nam točno milijun 235 tisuća 361 kuna. Sutra ću u deset minutnoj raspravi govoriti koji su to projekti. Recimo, u Primorsko-goranskoj županiji za prvih šest mjeseci 108 milijuna kuna. Ovdje se istina kod Istre računa u proračunsku stavku i "Y", za njega je isplaćeno Bujku 63,9 milijuna kuna što je jedinstven slučaj jer se sve ceste, auto-ceste itd. kada je Hrvatska po srijedi ili kad je državni proračun posrijedi računa ili iskazuje u ovim parafiskalnim fondovima kao što je Hrvatska auto-cesta, Hrvatske ceste itd. Ja tvrdim da tih milijun 235 tisuća kuna je naprosto sramotno. Zanimljivo je i korištenje proračunskih zaliha pa tako recimo našim biskupijama koje sada traže zabranu rada nedjeljom dostavljeno je Gospićko-senjskoj 2 milijuna kuna, Družbi sestara služavki malog Isusa 200 tisuća kuna, Porečko-puljskoj biskupiji 100 tisuća kuna, Vrh bosanskoj Sarajevo 2 milijuna 197 tisuća kuna, Caritas Vrh bosanskom 732 tisuće kuna, Župi Svetog Filipa i Jakova 100 tisuća kuna, Zagrebačkoj nadbiskupiji 214 tisuća kuna, Kotarskoj 500 tisuća kuna, ukupno 6 milijuna 43 tisuće i 715 tisuća kuna. Jasno da to nije sve jer je u proračunu za ovu godinu osigurano 300 milijuna kuna vis a vis konkordata od čega je Kaptolu isplaćeno 169 milijuna kuna 817 tisuća 695 kuna i 22 lipe plus rekoh ovih 6 milijuna i 43 tisuće kuna. Ostalim tim vjerskim institucijama ide 20 milijuna kuna, pretpostavljam isplaćeno je 50%. U Bosnu i Hercegovinu ide 110 milijuna kuna, 110 milijuna 650 tisuća kuna, ostvareno je za 1.1. 30.6. 14 milijuna 242 tisuće 743 kune, 84 lipe, plus ide sada ovaj zajam 360 milijuna kuna za sveučilište. Ono što me iskreno začudilo u ovome proračunu vidite čak 200 tisuća kuna uplaćenih 15.2.2006. Transparency Internationalu Hrvatskoj kao potpora u organizaciji tog nekog regionalnog sastanka što će reći da nevladine udruge financiraju se na neki način kao Vladine. O.K. ali to je sada manje bitno. Znači, što još reći? Da nekako polako privedem ovo kraju zaključak. Istra nije dobila ništa, na to smo se naučili ali bit je sve se odvija po inerciji, stope rasta su skromne, nelikvidnost raste. Kod izvoza me raduje da najviše izvozimo u Italiju, Njemačku, Sloveniju ali i to što je izvoz veći 2005. u odnosu na 2005. u Italiju za 29,1%, Njemačku 16,3, Sloveniju za 15,5% govori da jednostavno ne trebamo politizirati neke odnose na relaciji Zagreb ne znam i te države. I zato politikom "Tuđe neću, svoje nedam." mislim da vodimo najbolju međususjedsku politiku jasno uvijek stavljajući na neki način naglasak na gospodarske prilike. Za kraj, ako Hrvatska pošalje trupe u Afganistan, ako poveća kontingent za ovih sto pedeset vojnika to će nas koštati 10% vojnog proračuna. Za kraj, što reći? Naplata je relativno dobra, gospodarske i socijalne prilike s druge strane vjerojatno nisu dobre, to je neka bit i utoliko možda i razumijem i ovu malu nervozu koja je nastala oko "Plive", oko prodaje INA-e itd. ali isto tako razumijem da bez tih sredstava neće biti recimo povrata duga penzionerima a bome i nekih većih investicija. Od privatizacije gospodo nismo ostvarili bog zna što ali to treba valjda ionako samo uzgredno spomenuti, a ono što me međutim "raduje" da ove godine potpore iz inozemstva iznose 64 tisuće 540 kuna plus nekih 12 milijuna 414 milijuna kuna ili cirka 12 milijuna i 500 tisuća kuna. Ali ono što me brine da prihod od dividendi na strani države iznosi svega 14 milijuna 782 kune dok prihodi recimo od prodaje zemljišta iznose svega 9 milijuna 931 tisuću kuna što će reći da nikako da krene recimo prodaja poljoprivrednog zemljišta našim poljoprivrednicima ali s druge strane prihodi od kazne rastu pa između ostalog i zbog onog apsurdnog zakona od 0,0 promila. Znači, još jedanput ću reći.
Ja sam mislio da ćete to zaboraviti, da će … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne, gospodine predsjedniče, ne može se preko toga proći jer nam se uništava industrija vinska.
Karton je uvijek na djelu.
Na kraju, rekoh proračun se relativno dobro puni, međutim ajde moramo priznati da te gospodarske prilike su takve kakve jesu. Sve u svemu rekoh, još jedanput ću ponoviti Ministarstvo financija funkcionira, njihove pune proračune, međutim te neke druge prilike zasigurno nisu takve kakve bi se na prvi pogled moglo isčitati na primjer iz povećanja poreza na dobit od 30,6%.
Hvala lijepa. Klub SDSS poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite! … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte Katonu ništa pakirati ni dobacivati.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Možda bi bilo dobro da kažem na početku da kad se Istranin kolega Kajin ovako žali što bi onda ja tek trebao govoriti. No, dobro. Ja ću ipak govoriti ono što sam zamislio nezavisno o Kajinovoj inspiraciji. Gospodin državni tajnik je danas ovdje u uvodu rekao makro-ekonomski pokazatelji su takvi da smo zadovoljni i rekao je budžet pretpostavljam i njegovo izvršenje su uravnoteženi. Ja ću nekako poći od toga. Ono što mene u ime kluba zanima to i o čemu bih govorio to je ovo pitanje proračunskih intervencija na ono što zovemo područjima posebne državne skrbi a to znači najugroženije. Koje su to proračunske intervencije pomoću, s pomoću kojih se popravlja stanje na područjima posebne državne skrbi. Na početku reći ću još nešto. Mi smo u ime Kluba, mislim da to ministar zna u nekoliko navrata u posljednjih dvije, tri godine kad se razgovaralo o proračunu i kad se razgovaralo o proračunskim intervencijama predlagali da se proračunske stavke koje se odnose na popravljanje stanja u područjima posebne državne skrbi bilo da se radi o razvoju, bilo da se radi o poticajima, bilo da se radi o socijali da se to na neki način koncentrira, koncentrira financijski. Ne mora nominalno na jednom računu. Da se koncentrira financijski, da se koncentrira s gledišta praćenja, da se koncentrira s gledišta usmjeravanja, kontrole i tako dalje. Vjerojatno kad bi to imali, ja sam uvjeren ne bismo imali neke podatke koje ću ja ovdje spomenuti. Koje imam u ovom materijalu, a koji, koji ukazuju na to da stvar baš i nije dobra. Ja navodim sljedeće nominacije da tako kažem. Evo, socijalno gospodarski oporavak. Usklađivanje poljoprivrede sa stečevinama Europske unije. Unapređenje odgoja i obrazovanja. Održivi povratak. Infrastruktura na otocima. Infrastruktura na područjima posebne državne skrbi. Razvoj lokalne zajednice. Regionalni razvoj. Kapitalne pomoći opće države i, i tako dalje. Neću dalje. I sad kad to, kad zbrojim cifre koje tu imamo vi ćete dobiti zanimljivu tabelu u kojoj imate sljedeću situaciju. Ono što ide pod nominacijama, socijalno-gospodarski oporavak, poticaji, razvoj, održivi razvoj, infrastruktura, stambeno zbrinjavanje imate dvije vrste stavki koje se zbrajaju u sljedećim iznosima. Jedna stavka 402 milijuna, nominirano 402 milijuna. Nije realizirano u ovom razdoblju ništa. Nula. I imate drugu stavku koja je oduzmi, dodaj pod istim ovim naslovima 422 milijuna, realizirano 52 milijuna. I sad zbrojimo to sve zajedno. Skoro tamo negdje blizu 900 milijuna. Na ovako osjetljivim područjima, u ovako osjetljivim stavkama na prostorima gdje imate devastiran i prostor i uvjete ljudskoga življenja imamo nulu u izvršenju. Ja naravno ne mislim da je za to kriv ministar financija. To su razne stavke i distribuirana odgovornost na različite načine. Ali, ali kako god što proračun nije dokumenat matematički i statistički i o njemu ne razgovaramo na taj način nego prije svega razgovaramo politički onda je i izvršenje proračuna zapravo više političko nego statističko pitanje. I sad kad u tom izvršenju imamo ovakve podatke onda je logično, potpuno logično da postavim pitanje što je s nominacijama ovakve vrste, što je s iznosima ovakve vrste na razini ostvarenja nula? I što je zapravo tu s vladinom politikom koju smo proklamirali i s kojom se vrlo često hvalimo, s kojom počesto i lamentiramo u odnosu na područja posebne državne skrbi? I kad govorim iz te pozicije onda mi je ovo što kolega Kajin priča je posve lagodna situacija makar ničiju situaciju, ničiju situaciju ne želim, ne želim potcjenjivati. I sad vratit ću se ponovo na ovo s čim sam počeo. Ako Državni proračun može izdvojiti 800 milijuna ili može izdvojiti milijardu kuna to je hvale vrijedan napor. Ali ako se on ne realizira na način odgovorne državne politike koja će imati kako je danas ovdje rečeno izbalansirane odnose u predviđanjima i u trošku. Ako dakle to nemamo nego imamo ovo što ovaj izvještaj ovdje pokazuje onda zapravo imamo ili lošu politiku ili njeno loše provođenje. Ili njeno neodgovorno provođenje. Da sad ne upotrebljavam tako krupne, tako velike riječi. Ima nešto što tu ne valja. Ima nešto što tu ne valja. I zato ponovo ponavljam ovo s čim sam počeo na početku. Opetovano smo predlagali. Ove stavke su u istoj funkciji. Ove stavke su iz istog izvora. Ove stavke su zajednički interes. Ove stavke su proklamirana politika. Dajte da se ostvari odgovornost za realizaciju onog što možemo tim novcem postići. Ja mogu razumjeti, mogu razumjeti tehničko izvršenje ili tehničko objašnjenje. Znate to je smješteno na tim i tim mjestima. Nezavisno od toga gdje je smješteno. Ako je «PPDS» pod istim naslovom, ako je interes pod tim naslovom isti i ako svi mi zajedno za to odgovaramo onda se tu mora napraviti neka kohezija i u planiranju i u trošenju i u odgovornosti ide li to ili ne ide pa i u drugoj vrsti izvještavanja i razgovaranja, razgovaranja o ovoj stvari. Dodat ću ovdje nešto što nije veliki iznos ali pokazuje odnos. U istom ovom materijalu imate stavku koja se zove naknada u novcu. Dakle trošak naknada u novcu u visini 89 milijuna. Dalo bi se razgovarati ima li to smisla, ali sad ja u to ne ulazim. Znate tu je trošak, nije nula. Tu je trošak postignut na, kako je ovdje rečeno uravnotežen način. Šta to znači? To znači da, da odnos prema područjima, ponavljam PPDS u formi gdje možemo platiti socijalu, u formi gdje možemo platiti evo ti nešto novaca pa ćuti. Onda se to lako riješi. Ali tamo gdje za razvoj trebaju planovi, treba udružena pamet, trebaju instrukciju, treba odgovornost u ime državne politike i treba praćenje rezultata i što ja znam šta sve ne koje bi se sve krupne kvalifikacije mogle izreći tamo toga nema. Jer znate to se ne može kupiti u formi socijale. To se mora napraviti na valjan, često i agresivan način. Ja bih volio da se i u ovim stvarima razgovara na agresivniji način u pozitivnom smislu, u pozitivnom smislu. I zato ostat ću na ovom, ostat ću na ovom. Ima još nekih stvari koje sam zapazio, ali ovo je glavna stvar koju sam zapamtio i koju bih htio zapamtiti i htio bih da se na neki način to uzmemo na znanje. Zato kvalifikacije u ovom izvještaju, i ove matematičke i neke druge, na mnogim mjestima i jesu u redu. Ali na ovom mjestu koji sam spomenuo to nisu kvalifikacije to su diskvalifikacije. Prema tome, ovaj problem prema podacima iz ovog izvještaja fakat je diskvalificiran iz naše odgovornosti iz naše odgovornosti za ovo što bi ovdje svima moralo biti važno. Ponavljam, to nije samo pitanje budžeta i njega izvršenja i nije samo pitanje matematike i statistike. To je pitanje politike. Zahvaljujem.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Svaka rasprava o proračunu naravno izaziva posebnu pozornost svih sudionika kako ovdje a tako i korisnika koji se naslanjaju na njega. Nama iz HDZ-a u ovom trenutku je lakše raspravljati o ovom izvješću jer je riječ o polugodišnjem izvješću i o ostvarenju ciljeva koje smo postavili u srpnju čini mi se rebalans proračuna koje smo tada iznova raspravili. A isto tako s obzirom na vrijeme i razdoblje rasprava ovih dana imamo najnovije tendencije, zapravo već potpune informacije o kretanjima u ljetnim mjesecima. Tako da se donekle mogu usklađivati i ti sezonski utjecaji koji imaju naravno posljedica i u proračunu, a i donekle u ukupnim kretanjima u društvu. Stoga, u ime te potpore kluba HDZ-a ovom izvješću polugodišnjem za ovu godinu ja želim iznijeti na brzinu koliko je to moguće nekoliko osnovnih podataka iz makroekonomskih kretanja, nekoliko tih podataka iz monetarne i fiskalne, ali zaista skraćenih podataka koliko je moguće, zatim izračuna prihoda, primitaka i rashoda izdataka da bi se vidjelo upravo transparentnost ostvarenja tih ciljeva koje smo u srpnju revidirali na način kako je to tada debelo raspravljeno ovdje. I osim ovim ciljevima, naravno uvažamo različita mišljenja ocjene oko toga. Prvo, oko tih makroekonomskih kretanja, s obzirom na sezonske oscilacije i posljedice komparacije razdoblja u prethodnoj godini u ovoj godini rekli smo kod ostvarenja GDP-a u Europi je bilo negdje u eurozoni oko 2%, 2,1% čini mi se. Naš se kretao od 3,6 u prvom kvartalu do negdje 6, prosječno 3,6, 3,8 koliko svejedno negdje u tome. Naravno da bi kamo sreće bio puno veći ali zadržava uzlaznu liniju. Pogotovo što one osnovne odrednice koje ga čine pokazuju stabilizaciju i pozitivna kretanja. Upravo tako kod realnog sektora pokazuje se realna tendencija nastavka realnog rasta zapravo posebice u ljetnim mjesecima koje imaju za posljedicu onda utjecaj na to. U trgovini nešto industrijska proizvodnja se zadržava, lani 5,1 čini mi se, sad 4,8 ili negdje, ali tendencije uglavnom nastavljaju uvijek u istim sektorima, osim što ove godine imamo u sektoru brodogradnje nešto, ili daleko bolje rezultate nego što su bili u prošloj godini. Tako da sve u svemu u tom sektoru pokazuju se stabilna kretanja u prvom dijelu godine, a u drugom se već ravna i kretanje u trgovini bila su, na malo, bila su nešto niža od očekivanih. Međutim, činila su ih uglavnom utjecaji automobilska, automobila, a time i uvoza i automobilske industrije izvana, što je utjecalo i kroz taj element utjecalo na nešto nižu potražnju na domaćem tržištu. Nešto je rasla potražnja na inozemnom tržištu. Posebni porast je bio u sektoru realnih investicija koje su pokazale stabilnost kretanja u ovoj godini. I po prvi put imamo porast graditeljske aktivnosti, postotak od nekih 12% otprilike. Ali to ukazuje da se i u tom sektoru nešto pozitivnije događa. U sektoru kamata stabilizacija. Ne bih komentirao. Nešto drugačija tendencija kod stanovništva nego kod privrede. Može biti pozitivni iz toga, ali vidjet ćemo. Stabilizaciju cijenu, također stabilna cijena, što kroz cijenu i tečaj i treći element inflaciju i ostala kretanja također utječe na stabilizaciju ukupnog društva. Jer inflacija se vrti negdje oko 2,2 ukupnim kretanjima kad se mogu tako procijeniti. Evo, to je nekoliko tih elemenata. E sad, može se raspravljati na ovaj ili onaj način. ali činjenica iz svih ovih kretanja da u svim mjesecima prve godine da nema dakle uočljivog sezonskog utjecaja, negativnog sezonskog utjecaja u prvom dijelu godine kod zapošljavanja. Prosječno, prosječno, mjesečno ta stopa raste negdje oko 3% što, odnosno stabilizira oko 3% što značajno ukazuje ipak na zapošljavanje u ovoj godini i u zadnjih nekoliko godina pokazuje najbolji trend u tom dijelu zapošljavanja. Zadržava se nezaposlenost oko 15 i nešto posto, što jeste visoko, ali i ta stopa je najniža u zadnjih nekoliko godina. Evo, kod uvoza-izvoza poznata priča. Što čine najviše uvoz? Pa uvoz strojeva je recimo da je ona pozitivna pa će izazvati zapošljavanje i razvoj. Uvoz automobila druga skupina. Znamo koliko možemo ili ne želimo utjecati na to ili ne možemo utjecati na taj sektor. I treće, uvoz nafte i naftnih derivata siguran utjecaj cijena u tom razdoblju, a nema se količine toliko čine uglavnom taj deficit koji smo imali na platnoj bilančnoj poziciji u razmjeni s inozemstvom. Kod izvoza stabilizacija opet otprilike ista industriji. Nešto sporija kemijska, metaloprerađivačka negdje prosječno stabilna. Naročit porast brodogradnje. E sad vidimo kroz taj porast i sva ova priča. Da li brodogradnju podržavati, nepodržavati i do koje razine podržavati i koliko ona utječe jer je javno intenzivna djelatnost na zapošljavanje u tom području. Tu ostaje sva moguća rasprava oko toga u budućem vremenu i uz zadovoljstvo relativno da izvoz raste brže nego uvoz. Ipak taj uvoz ima vrlo visoku stopu i ne zaostaje onoliko koliko se željelo. Mada tendencija izvoza upućuje na to da izvoz ima pozitivna kretanja. Opet u strukturi ponavljam kako je bilo. Kod ostalih područja mislim da u turizmu, sektoru turizma jedino izdvajam to da je u prvih 6 mjeseci ove godine nešto se pripisuje Uskrsu ili razdoblju kad je došao, ukoliko je to moguće utjecati, ali i kod noćenja kroz ona dva faktora uočava se također stabilnost porasta u turizmu u prvih šest mjeseci, naročito se to sada nastavlja u ljetnim mjesecima i očekivamo pozitivne efekte u idućoj godini. S obzirom na vrijeme želim kratko preletit samo pregled kod prihoda i rashoda, primitaka i izdataka, naravno u ovoj godini prihodi su ostvareni po stopi negdje kažu korigirani jer prvi puta je bilanca stavljena da su unutar i ovi ostali parafondovski računi pa je negdje prosječni oko 11%, 1,1% prihodi su porasli što značajno ukazuje samo da nije bilo promjene stope ukazuje ili na stopu promjene u strani baze, a to znači porast gospodarska aktivnost, porast zapošljavanja u tome dijelu može se tumačiti. S druge strane isto tako može se tumačiti naporima državnih službi, Vlade, da se poboljšaju naplate u svim sektorima pa kroz dio toga također daje pozitivne rezultate. Kroz ostale prihode također vidimo da bilježe stabilan porast, poraz na dobit je po stopi od 31% e sada tu možemo tumačiti na različite načine. Kroz trošarine, evo samo jednu napomenu. Trošarina kaže, radi Kajina. Prije kaže alkohol, ali je interesantno bezalkoholna također su niža čak nego alkoholna. Prema tome ne bi se moglo prepisati onome zakonu kojeg naravno drugačije promatramo. Nešto porast carina što znači aktivnost kod toga. Kod rashoda, materijalni rashodi se stabiliziraju i drže negdje u razini predviđenih i planiranih u ovoj godini, posebice veseli i veseli, mislim u onom pozitivnom smislu dok to možemo, da su vrlo visoko porasle subvencije i različite socijalne naknade da ih ne nabrajam jer vrijeme ne dopušta u ime kluba da se mogu analizirati, to se naknadno može iskazati. Tako da subvencije rastu po stopi od čak 50-tak posto, a socijalne naknade, mirovinsko, zdravstveno i ostale naknade također bilježe značajan rast. Prema tome mi podržavamo ovo izvješće, to je polugodišnje izvješće. Nastavak je u drugom poluvremenu, a uskoro će i prvo poluvrijeme. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Državnim proračunom utvrđuje se politika, a njegovim izvršenjem realizacija te politike jedne Vlade, odnosno jedne države. Ovo je treći pretposljednji proračun u ovom mandatu kroz koji se mogu iščitati rezultati ove Vlade u gospodarskom, obrazovnom, zdravstvenom, znanstvenom, socijalnom i inom području kao i realizacija izbornih obećanja. Predstavljajući u Saboru Državni proračun za 2006. godinu predsjednik Vlade je istaknuo njegove strateške ciljeve, makroekonomsku stabilnost, jačanje gospodarskog rasta, stvaranje pretpostavke za veći standard građana i u konačnosti jačanje Hrvatske države. Nazvao ga je i ambicioznim jer će povećati potpore gospodarstvu te ulaganja u kapitalne objekte. Posebno je istaknuo da proračun snažno podupire približavanje Hrvatske Europskoj unije te na tom tragu značajniju participaciju u predpristupnim fondovima Europske unije. I na tom tragu zapravo treba analizirati izvršenje proračuna za ovu godinu. Iako raspravljamo o polugodišnjem izvršenju već smo zakoračili u zadnji kvartal godine pa o svim relevantnim pokazateljima razvoja imamo prilično jasnu sliku. Mi u SDP-u već tri godine upozoravao da Vlada nema osmišljenu razvojnu politiku i viziju hrvatskog gospodarskog razvoja s kojim bi trebale biti usklađeni i obrazovanje, znanost, infrastruktura, energetika i druga područja. Kako je to izostalo sve se zbiva u društvu po inerciji. U mandatu ove Vlade došlo je do usporavanja stope industrijske i poljoprivredne proizvodnje. Nakon nešto većeg rasta u prošloj godini od 5,1% industrijska proizvodnja u polugodištu se kreće oko 3,2%. Uz potpore u poljoprivredi i neke projekte u stočarstvu i podizanju dugogodišnjih nasada u 2005. godini ostvaren je pad fizičkog obujma poljoprivredne bruto proizvodnje za čak 8,7% na što je dominantno utjecao pad u obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima za čak 14%, a upravo ovaj segment poljoprivrednih subjekata je najugroženiji pri ulasku u Europsku uniju. U segmentu poljoprivrede nije učinjen značajniji pomak unatoč tome što smo pristupili pregovorima s Europskom unijom i što je 2006. godine zadnja godina prijelaznog razdoblja u smislu carinske politike nakon ulaska u Svjetsku trgovinsku organizaciju. Od velikih kapitalnih projekata kao što su navodnjavanje i uređenje zemljišta nije se gotovo ništa realiziralo pa čak ni ozbiljniji pothvati u razminiranju poljoprivrednih površina, pa danas još uvijek imamo negdje oko 300 tisuća hektara miniranog poljoprivrednog zemljišta. Usporen je i rast BDP-a pa je nakon skromnog rasta od 3,8 u 2004. i 4,3 u 2005. godini pompozno najavljena stopa rasta u prvom tromjesečju ove godine od 6%. Pri tome se nije uzelo u obzir da je u prvom tromjesečju 2005. ostvaren skroman rast od 1,8% pa se ovo vratilo kao bumerang. Rast bruto društvenog proizvoda u drugom tromjesečju od 3,5 ili eventualno 3,6% za našeg je predsjednika Vlade loša vijest koju treba što dulje držati od znanja javnosti. Umjesto da u Saboru odgovori zašto Državni zavod za statistiku kao nadležna državna institucija ne objavljuje već izračunati podatak, on odgovara na sjednici Vlade iznoseći stopu rasta za koju zapravo neznamo izvor. Možda je to predsjednikova privatna statistika. I trend negativne bilance trgovanja s inozemstvom se nastavlja. Iako se barata s visokim stopama rasta izvoza od oko 15%, nominalno povećanje je samo 740 milijuna dolara dok se uvoz povećao za milijardu i 430 milijuna dolara pa je negativni efekat veći za 688 milijuna dolara ili 12%. Ukupni deficit robne razmjene u prvih šest mjeseci dostiže gotovo 6 milijardi dolara pa možemo očekivati rekordni deficit u 2006. koji će premašiti 10 milijardi dolara imajući u vidu da upravo u drugom polugodištu kada počinje turistička sezona povećava se izvoz, odnosno krajem godine kad se više troši. Značajno se pogoršala i platna bilanca jer je ostvaren deficit od gotovo 2 milijarde eura što predstavlja najveći međugodišnji rast u zadnje četiri godine i iznosi 29%. Zaduživanje je samo logičan slijed niskog gospodarskog rasta i visokog uvoza. U lipnju 2006. zabilježena je najviša razina vanjskog duga od 27,5 milijardi eura. Iako vlast voli baratati podatkom da država smanjuje inozemno zaduživanje i preferira zaduživanje na domaćem financijskom tržištu to mi ne možemo uzeti kao pozitivan trend. Zašto? Inozemni dug opće države smanjen je 4,6 milijardi kuna, ali je unutarnji povećan za čak 25,4 milijarde kuna u odnosu na stanje krajem 2003. godine. Upravo zaduživanje države na domaćem financijskom tržištu generira veće zaduživanje banaka i ostalih subjekata na vanjskom tržištu. Predsjednik Sanader voli se hvaliti i određenim statističkim podacima, ne ulazeći u njihovu suštinu. Tako ovih dana ističe da je Hrvatska značajno poboljšala svoj položaj na ljestvici globalne konkurentnosti pomaknuvši se sa 64. na 51. mjesto mjereći se za 125 zemalja. I nas to veseli, ali nas zabrinjava što smo po nekim vrlo bitnim pokazateljima nazadovali 9 do 20 mjesta, kao npr. po inflaciji, po poreznom opterećenju, po nezavisnosti sudstva, po pod navodnicima zdravlju bankarskog sustava, po troškovima zbog organiziranog kriminala. Po najlošijoj poziciji ističu se subvencije u poljoprivredi na 110. mjestu, proračunski deficit na 103. mjestu i transfer tehnologije na 106. mjestu. Zabrinjava nas i rast nelikvidnosti. Nepodmireni nalozi za plaćanje iznose preko 11 milijardi kuna i povećani su za 507 milijuna. Neplaćanja duža od 360 dana čine oko 81% ukupnog izvoza. Insolventno je preko 21 tisuću subjekata sa oko 30 tisuća zaposlenih i preko 30 tisuća obrtnika. Kašnjenjem plaćanja u zdravstvu, radova građevinarima, isplate subvencija i država ponovno postaje jedan od generatora nelikvidnosti. Uz skromne rezultate u gospodarstvu posebno treba istaći utjecaj inflacije koja se ustalila ovih godina na oko 4% što značajno utječe na standard građana. Plaće stagniraju uz minimalni realni rast od oko 1%, mirovine padaju na što utječe i sustav izračuna novih mirovina, a tu Vlada ne nalazi rješenje ili pak možda za nju to i nije problem jer time usporava proračunska izdvajanja za mirovine. Povrat duga umirovljenicima je dobro rješenje, ali to ne rješava problem sadašnjih i budućih mirovina. Ne čineći daljnje korake u mirovinskoj reformi Vlada je stvorila problem novih umirovljenika. Smanjenje mirovina i prodaja imovine Hrvatskog zavoda mirovinskog osiguranja u slučaju "Plive" zapravo se potvrđuje činjenica da umirovljenici sami sebi vraćaju dug. U ove 3 godine nije nastavljena niti započeta niti jedna ozbiljnija reforma što je zabrinjavajuće jer smo u tijeku pregovora s Europskom unijom. Pregovore, odnosno usklađivanje zakonodavstva ne prati unutarnji napredak, na što nas upozoravaju i iz Europske komisije. Izostale su i veće participacije iz pretpristupnih fondova jer nemamo projekte što je bilo vidljivo i kod rebalansa proračuna za 2006. godinu. Stanje u Državnoj upravi i pravosuđu, suzbijanje korupcije i kriminala nije zadovoljavajuće i tu se nedovoljno čini. Hvatanje ukoštac s ovim problemima ne može polučiti rezultate ako se to radi kampanjski a ne sustavno. Ostaje nam još godinu dana mandata ove Vlade i ovog Parlamenta, a tek sad čujemo najave o velikim projektima u željeznici, plinofikaciji, energetici. Nažalost, na mnogim područjima kasnimo najmanje 3 godine jer su neki od tek najavljenih projekata trebali biti završeni i kao takvi utjecati na veći gospodarski rast i smanjenje uvoza. U Klubu SDP-a ocjenjujemo da ova Vlada na važnim područjima gospodarskog razvoja i ostalim područjima ne može dobiti prolaznu ocjenu. Nismo dali svoj glas za prihvaćanje Proračuna za 2006. godinu tako da nećemo glasati niti za ovo polugodišnje izvršenje.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Nema je, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Vesna Škulić. Također nema je, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Josip Leko. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ivan Kolar. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Nema ga, gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsjedniče, na ovako, što omogućavate i stvarate uvjete za ovako ozbiljnu temu da raspravljamo u ovim uvjetima i na ovakav način, no … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Hvala Bogu. Dakle, … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] [[Upadica: Uključi se.]] Razmatrajući materijale o izvršenju Proračuna za prvih 6 mjeseci ove godine zapravo je prilika da procijeni uspješnost, ali i sposobnost Vlade Republike Hrvatske. Predlažući proračun Vlada je dala svoju viziju kretanja svekolikog života u Republici Hrvatskoj, a radi realizacije te vizije planirala je programe, predvidjela sredstva za njihovu realizaciju. Sve je to prihvatila parlamentarna većina i Vlada je mogla mirno ići u realizaciju onoga što je u proračunu obećano. Dok je oporba isticala kako se radi o socijalnom proračunu u kojem nema niti traga gospodarskom napretku države, Vlada je naglašavala da je proračun razvojni. Sada kada imamo izvršenje za prvih 6 mjeseci onda ćemo vidjeti da ako je proračun razvojni onda je Vlada nesposobna realizirati taj razvoj, a potpuno je neosjetljiva na one najpotrebitije. Iz nama prezentiranog nešto ne valja. Ili ne valja vizija ili nedostaje sposobnost, a iz materijala proizlazi da ne valja ni jedno ni drugo. Ako o ičemu postoji suglasnost svih parlamentarnih stranaka onda postoji u ocjeni potrebe gospodarskog razvitka Republike Hrvatske kao preduvjeta boljeg života njenih građana. Za gospodarski razvitak zadužena je sveukupna Vlada, ali težište je ipak na Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Od planiranih 28 milijardi Ministarstvo je potrošilo na realizaciju svojih programa 13 ili 47,06% što je približno ispunjenju plana. Kada ne bismo analizirali pojedine stavke onda bismo rekli da je Ministarstvo obavilo svoj posao i to uspješno. Međutim, analitika nam govori nešto drugo. Vidimo da se u Ministarstvu daleko i dugo putovalo, pa je od planiranih 3 i po milijuna potrošena 2 i po milijuna što čini 72,32% ukupne stavke. Nasuprot revnosti u odlascima na službena putovanja Ministarstvo nije u svemu tako revno. U nemogućnosti smanjenja uvoza nužno je odgovoriti povećanjem izvoza. Potencijalni izvoznici kažu da ne mogu izvoziti zbog nerealno jake kune i nekonkurentnosti domaćeg proizvoda. Za poticanje izvoza planirano je uložiti 7,6 milijuna, ali u prvom polugodištu nije uloženo ništa. Ovdje Ministarstvo nije bilo revno kao kod službenih putovanja. Nema gospodarskog razvitka države bez ulaganja, a najveće obeshrabrenje ulagačima je nefunkcioniranje pravne države, mito i korupcija. Kako smo samo u tim kategorijama za godinu dana na ljestvici pali za 20, odnosno za 16 mjesta teško je očekivati značajnija ulaganja posebice inozemnih ulagača. Unatoč evidentne nemoći u uspostavi pravne sigurnosti kao i nemoći u borbi s mitom i korupcijom u proračunu su predviđena sredstva za provedbu mjera za poticanje ulaganja u iznosu od 10 milijuna kuna, ali od toga ništa nije uloženo. Od planiranih 10 milijuna kuna ništa nije uloženo niti u sanaciju i restrukturiranje industrijskih gospodarskih subjekata, kao niti u restrukturiranje i razvoj pojedinih grana industrije za što je bilo predviđeno čak 45,4 milijuna kuna. Dakle, ministarstvo nije poticalo izvoz, nije poticalo ulaganja, nije restrukturiralo industrijske subjekte niti pojedine grane industrije, ne jača malo i srednje poduzetništvo, ne ulaže u obrazovanje obrtnika kao najžilavijeg dijela našeg gospodarstva. Opravdano se pitamo a kako se to misli ojačati gospodarstvo u Republici Hrvatskoj? Nakon nerealnih očekivanja gospodarskog buma iz industrijsko-poduzetničkih zona materijal govori da je od planiranih 92 milijuna u poticanje poduzetničke infrastrukture nije uloženo ništa i mogla bih cijelo svoje izlaganje svesti na nabrajanje stavki čije je izvješće nula. Obveza je Ministarstva gospodarstva osigurati uvjete za provedbu Nacionalnog programa za zaštitu potrošača. Program je donio ovaj Sabor, uvjeravani kako je cilj programa iskorjenjivanje siromaštva, sada vidimo da je na njegovu provedbu potrošeno tek 29,64% planiranih sredstava, a za jačanje sposobnosti na području zaštite potrošača uloženo je samo 9,15% planiranih sredstava. Očito je da je ministarstvu bitno samo pohvaliti se pred Europom kako smo kao i oni zakonom i programom zaštitili potrošače, ali što zakonu i programu nije udahlo život to im je nebitno. Ništa bolje rezultate ne bilježi ministarstvo niti u sferi rada. U stavci pod nazivom "Zajedničko ulaganje u zapošljavanje mladih na lokalnoj razini" uloženo je svega 15,34% planiranih sredstava, za aktivnu politiku zapošljavanja svega 13,72. Nezaposlenost je pitanje broj jedan, ali se tim pitanjem Ministarstvo gospodarstva nedovoljno bavi, pa i ne može kad mora puno službeno putovati. Zbog potrage za zaposlenjem pojedini dijelovi Hrvatske ostaju pusti i takovim trendom vrlo brzo imat ćemo život u samo četiri hrvatska najveća grada, a preostali dio Hrvatske bit će pustopoljina, a ne Lijepa naša. Unatoč tome u ravnopravno zapošljavanje ne ulažu se predviđena sredstva, a za čekanje više nema vremena. Nije ovo ministarstvo ni socijalno osjetljivo. Za olakšice i poticaje pri zapošljavanju osoba s invaliditetom planirano je 36,4 milijuna kuna, a potrošeno samo milijun što znači sramotnih 2,76%. Bezosjećajnost za invalide ne pokazuje samo Ministarstvo gospodarstva. Bezosjećajno je i Ministarstvo obitelji odakle dolazi najviše suosjećajnih riječi. Brojke demantiraju tu svu osjećajnost. Za afirmaciju prava i unapređenje politike za osobe s invaliditetom potrošeno je svega 24,55% planiranih sredstava, a za Povjerenstvo Vlade Republike za osobe s invaliditetom svega 0,54%. Ništa uspješnije nije niti Ministarstvo obitelji niti u provedbi obiteljske politike, a neuspješno je i u provedbi politike za djecu i mlade, ali isto tako i za osobe treće životne dobi. Za promicanje politike za mlade uloženo je svega 17%. Za provedbu mjera obiteljske politike i populacijske politike 35% planiranih sredstava. Afirmacija i osnaživanje obitelji pretpostavka je zdravom društvu. Upravo iz te potrebe nastalo je Ministarstvo obitelji, ali ono kroz dvije i po godine svoga postojanja nije opravdalo razlog svoga osnivanja. U početku su bile poteškoće u organizaciji i te poteškoće očito traju i trajat će do kraja mandata. Tako da iz tog ministarstva naše obitelji dobivaju samo obećavajuće riječi, a djelo je zakazalo. Bez socijalnog osnaživanja nema stabilne obitelji koja će društvu dati stabilne i snažne članove. Za podršku programima za socijalno osnaživanje obitelji, mladih, djece i osoba s invaliditetom uloženo je svega 34% planiranih sredstava. Bez socijalnog osnaživanja obitelji nema niti toliko potrebnog porasta nataliteta, jer sama porodiljska naknada ma koliko bila visoka baš kao dječji doplatak neće dovesti do natalitetne eksplozije. U podršci natalitetu zakazalo je i Ministarstvo zdravstva koje je za očuvanje, unapređenje i reprodukcijskog zdravlja žena od planiranih simboličnih 65 tisuća kuna uložilo samo 9 ili 14%. Iz tih brojeva iščitava se zainteresiranost društva u angažmanu i rješavanju …/tonske smetnje/… problematike. Očito je da imamo nesposobnog ministra gospodarstva, a ministrica obitelji jaka je tek na riječima i neutemeljenim obećanjima, o ministru zdravstva javnost je već izrekla svoj sud pa nije potrebno trošiti riječi. Nije samo previše putovalo Ministarstvo gospodarstva, i Ministarstvo poljoprivrede na službena putovanja potrošilo je cjelogodišnji proračun uvećan za 16%. Od tih silnih putovanja koristi nemaju niti naša nekomercijalna gospodarstva na čije potpore od 75 milijuna kuna utrošeno je svega 33%, nema razvitka niti naših ruralnih sredina jer je za njihov razvitak od planiranih 30 milijuna kuna uloženo svega 20%. Nije ministarstvo zainteresirano niti za uređenje zemljišta jer u to nije potrošilo niti jednu kunu. Nije zainteresirano niti za raspolaganje državnog zemljišta u državnom vlasništvu. Nije zainteresirano niti za izgradnju sustava navodnjavanja, nije zainteresirano ni za subvencioniranje poljoprivredno-prehrambene industrije, ali ni za razvoj drvo-prerađivačke industrije. Dakako da je negativna refleksija i posljedice su na mojoj regiji i na mom stanovništvu i to je razlog zašto ovo Izvješće nije moguće podržati.
Hvala. 18 sati i dvije minute, isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Sad bi dame i gospodo prekinuli sjednicu. Nastavit ćemo sutra u 9,30. Na redu je poštovani zastupnik Damir Kajin. SJEDNICA PREKINUTA U 18,02 SATI Gospođe i gospodo, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Izvještaju o izvršenju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2006. godinu. Poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kratko ću s ovim. Gospodine kolega Trgovčeviću vama posebno. Kratko ću se osvrnuti na Izvještaj o izvršenju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2006. godinu, prvo polugodište. Normalno kad dobijemo ovakvo jedno izvješće jedni su zadovoljni, drugi su nezadovoljni, ovisi o odgovorima i stvarnosti. Ja ću se osvrnuti samo na stavak 55. Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa koji se odnosi na financiranje hrvatske dopunske nastave i hrvatskih iseljenika izvan domovine. Budući da sam često izvan domovine među našim ljudima, pa jesam u Saboru možda više nego vi, samo više vi počesto govorite, to ne znači da ste bolji zastupnik od mene. Hrvatska dopunska nastava izvan domovine na kojoj ja stalno inzistiram da dobije jedan svoj nivo, standard, da … [[Govornik se ne razumije.]] što više hrvatske djece u hrvatskoj dopunskoj nastavi i izvan domovine sigurno da ima problema. Vidi se gdje ima poboljšanja, odnosno boljitaka, a vidi se zbog neodgovornosti nekih da stagnira. Jučer smo govorili o jednoj posebnoj temi ovisnici droge, ja sam se osvrnula na roditelje pa i ovomu slučaju sigurno da najviše ovisi o roditeljima koliko će hrvatske djece posjećivati hrvatsku dopunsku nastavu izvan domovine jer dijete svako jutro ga uzme majka za ruku i pošalje ga na pravi put, jedan od pravih puteva je hrvatska dopunska nastava. Spominjem ovu stavku 55. gdje je vidljivo da u prvih 6 mjeseci je potrošeno negdje 9 tisuća, 9 milijona i 900 tisuća kuna. sredstva su bila određena 23 milijuna kuna za cijelu godinu, znači potrošeno je manje od planiranog što ne znači da to nije dobro i mislim ako se dobro posluje i ako u svim vidovima se mora razmišljati i biti racionalni i šparati pa tako i u stavci Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa koja se odnosi na hrvatsku dopunsku nastavu u inozemstvu. Ja sam uvijek za racionalno trošenje sredstava, ali imamo slučajeve gdje ne mogu prihvatiti to opravdanje na bazi stvarnih potreba jer se odredilo na bazi stvarnih potreba mislim da je čak i stavka od 23 milijuna kuna manja nego što je određena. Imamo slučajeve u Belgiji gdje jedna učiteljica izvodi nastavu u Luksemburgu i … [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno na jugu Belgije, njihovi osobni dohoci su tako prosječni kao i ovdje u domovini pored osobnih dohodaka učitelja na hrvatskoj dopunskoj nastavi posebno se plaćaju putni troškovi, pa ako uvijek gdjegod dođem i kažem da putni troškovi se ne plaćaju redovno, da putni troškovi su veći nego što je određeno i pa mislim da onda na bazi stvarnih potreba ne mogu prihvatiti opravdanje da se ova stavka smanjuje. Gospodine ministre ja sam samo ukazala na proračunu za 2007. godinu, napisat ću jedan amandman ukoliko mi prihvatite moje primjedbe da se ova stavka poveća i mi Hrvatska kao matična država je jedna od velikih odgovornosti da svakom djetetu ma gdje god on bio, gdje god se rodio, Hrvati ili hrvatski državljanin da mu se omogući učenje, pod navodne znakove "materinskog jezika". Mi smo na putu prema Europskoj uniji, počesto se kaže da će hrvatski jezik i ja se nadam da će biti jedan od službenih jezika u Europskoj uniji pa omogućimo onima koji imaju veliku šansu da budu dobri prevoditelji ne samo naša djeca iz domovine što za mene su prioritetni i jedni i drugi. U nadi da će se tako dogoditi hvala vam i veselit ću se državnom proračunu i posebnoj stavci Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa.
Hvala. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] u uvodnom dijelu naznačim da neću moći podržati ovo Izvješće, šestomjesečno izvješće o ostvarivanju državnog proračuna i to iz nekoliko razloga. Po meni prije svega važno je naznačiti da ovaj proračun na žalost nije uspio ostvariti temeljne ciljeve koje je sam pred sebe postavio vezano za razvojnu komponentu koju treba osigurati u razvoju gospodarske i ukupne društvene situacije kod nas. Na žalost ako se gledaju stope rasta bez obzira što ona nominalno izgledaju optimistički, međutim ako se pokušaju pretvoriti u realnu osnovicu i umanje se za stopu inflacije onda da stopa rasta je daleko, daleko ispod potrebnih stopa rasta koje bi trebale osigurati takav nacionalni brutoproizvod koji bi mogao osigurati kvalitetni rast i razvoj naših ukupnih društvenih kretanja i na kraju krajeva gospodarstvo koje bi trebalo omogućiti bolji i kvalitetniji standard za sve naše građane. Drugo što valja naznačiti jeste da proračun nije osigurao minimum potreba za razvoj regionalne politike u Republici Hrvatskoj i ne samo to što on taj dio nije osigurao, nego na žalost pokazuje se da u tom segmentu praktički negativne tendencije zaostajanja perifernih regija ili perifernih županija u odnosu na centralni dio Hrvatske, a osobito Grad Zagreb je sve veći i veći. U takvoj situaciji je potpuno jasno da imamo nejednakomjeran i nejednako pravni razvoj Republike Hrvatske s jedne strane i s druge strane posve je jasno da pojedina područja Republike Hrvatske nije dovoljno samo eventualno kroz poreznu politiku stimulirati nego je nužno potrebno osigurati zapravo direktne investicije i iz državnog proračuna i u suradnji sa državnim proračunom koji bi osigurali nova radna mjesta, zapošljavanje i rješavanje temeljnih problema u Republici Hrvatskoj. U tom kontekstu se posebno otvara pitanje područja od posebne državne skrbi i područja povratka naših građana i u tom segmentu nema se šta drugo dodati nego zapravo spomenuti ono što je kolega Gajica jučer rekao. Potpuno je neprirodno da se proračunom planira gotovo milijardu kuna za različite potrebe na tim područjima ne samo da osiguraju povratak nego i rast i razvoj s jedne strane a s druge strane da se kod ostvarivanja praktički jedva 10.-tak posto tog proračunskog novca zapravo realizira i ostvari za takve namjene. Naravno kada je u pitanju situacija oko naših županija onda valja podsjetiti da primjerice Vukovarsko-srijemska županija zaostaje gotovo 12 puta za Gradom Zagrebom, da Brodsko-posavska 10 puta, Virovitička 11 puta itd. Prema tome, postavlja se pitanje kud sve to vodi. Mi moramo doći u situaciju da prirodne potencijale i resurse koje imamo na tim područjima stavimo u funkciju i između ostaloga postavlja se sasvim jasno i nedvojbeno pitanje zapravo kada ćemo kroz ta i kroz proračunska sredstva riješit ova temeljna pitanja. Jedna od njih je primjerice da se poljoprivredno zemljište stavi u funkciju. Kako ga staviti u funkciju kada je minirano? Mi stalno raspravljamo dat ćemo ovoliko, dat ćemo onoliko ali zapravo se iza toga kriju čitave kombinacije koje to pitanje ne rješavaju do kraja. Treći problem je problem javnog duga ili još bolje, zapravo premještavanje, zaduživanje države sa međunarodnog plana na unutrašnji plan. Ja moram reći da to između ostaloga ima i drugu dimenziju, da država sve je lošiji i lošiji platac i da u tom pogledu se dešava da se produžuju rokovi plaćanja između gospodarskih subjekata i subjekta koji su korisnici usluga ili kupci proizvoda naših gospodarskih subjekata koji su na strani korisnika državnog proračuna. To jednostavno ne može tako ići. Mi imamo punu financijsku nedisciplinu, mi imamo ponovo preko 270 dana, neki kažu u pojedinim slučajevima i do 400 dana se pojavljuju … … [[Upadica se ne čuje.]] Ima primjera gospodine ministre. Nemojte reći da nema. Ali je prosječno 270 dana neplaćanje između pojedinih subjekata što dovodi do velikih gubitaka u zdravstvu, što dolazi do velikih problema u brodogradnji i do praktički takvih situacija koje objektivno dovode u poziciju da se mora i treba poduzeti ozbiljne aktivnosti na tom planu. Peto. Valja govoriti o standardu. Mi možemo imati mali nominalni rast plaća ali ponovo kažemo ako se taj nominalni rast plaća u Hrvatskoj očisti od utjecaja inflacije onda mi imamo zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] tu poziciju ili svega 1%. To je situacija koja jednostavno ne može nas zadovoljiti iz prostog razloga jer za 100 eura ili 100 kuna kako god hoćete, danas ili u ovoj godini možemo puno manje kupiti nego što smo mogli kupiti prije godinu dana. Zbog svega toga poštovane kolegice i kolege nije moguće ovaj proračun podržat, ali valja reći da ima jedna stvar koja mene jako interesira i pomalo zbunjuje. To je pokušaj stvaranja Izvješća o ostvarivanju proračuna u odnosu na proračun koji je usvojio Sabor, da ga se pokuša uravnotežiti. Mislim da je došlo vrijeme da Sabor ozbiljno razmotri situaciju, da svoju delegaciju ovlasti Vladi da može prenamjenjivati i preraspodjeljivat sredstva u okviru proračuna, treba bitno smanjit ako ne i u cijelosti ukinuti, jer je ova situacija dovela do takvog odnosa da se zapravo velika sredstva prelijevaju iz jedne proračunske sfere ili iz jednoga područja u drugo područje, da u isto vrijeme zapravo se ne ispunjavaju volja Sabora vezano za ostvarivanje proračunskih ciljeva i namjena sredstva koji se proračunom osiguravaju. Zbog svega toga ja mislim da je došlo vrijeme da se i o tome pitanju ozbiljno raspravi i da se utvrdi šta učiniti dalje. I naravno ostaje nešto što zapravo mora se posebice naznačiti. I ovo izvješće kao i sam proračun pokazuje zapravo da mi neke temeljne ciljeve koje smo govorili kada se donosio proračun i koji je predlagatelj obrazlagao kao razvojnost, kao ne znam uravnoteženost, stabilnost itd., nismo ostvarili. I zbog svega toga treba vidjeti zapravo šta činiti sa ovim proračunom, za iduću godinu, jer sa tog aspekta je potpuno jasno zapravo da dolazi se upitnost i same projekcije koje smo usvojili povodom donošenja tog proračuna, da li i njih treba izmijeniti i dopuniti za naredno razdoblje ne samo kroz proračunska usvajanja novog proračuna za iduću godinu nego i za vrijeme koje nastupa u narednih nekoliko godina. Prema tome, potpuno je jasno da ta pitanja treba dobro sjesti i razmotriti. Ne radi se tu sad o pitanju ova ili ona Vlada, ova ili ona stranka, nego se radi o razvoju države i to treba zapravo ozbiljno razmotriti i vidjeti. I zadnju stvar. Ima nekoliko stvari koje ozbiljno moraju zabrinjavati, koje nisu iskazane ni u izvješću o proračunu, niti kod samog proračuna a to je tzv. prikriveni gubici i dubioze koje su vezane za Republiku Hrvatsku, gdje je Republika Hrvatska ili vlasnik ili većinski vlasnik u pojedinim trgovačkim društvima temeljnog kapitala odnosno dionica i gdje će morati sudjelovati u pokrivanju gubitaka. Moram vas podsjetiti da se radi o brodogradnji, moram vas podsjetiti da se radi o velikom broju situacija vezano za regionalnu i lokalnu samoupravu, moram vas podsjetiti da se radi o čitavom nizu situacija koje su vezane uz javna poduzeća. U takvoj situaciji se postavlja pitanje a zapravo tko će sve ili na koji način pokrit gubitke u brodogradnji? Na koji način pokrit gubitke u zdravstvu? Na koji način pokriti gubitke koje su ostvarile naše županije i naše jedinice lokalne samouprave? I između ostaloga i zbog ovakve proračunske orijentacije ili tzv. fonda uravnoteženja koji praktički nije osigurao sredstva da sukladno decentraliziranim funkcijama ta sredstva prate ove jedinice lokalne samouprave. Ovo kažem nisu pitanja koja ja predbacujem ovoj ili onoj Vladi. Ja govorim o pitanjima koja treba riješiti za budućnost radi stabilnosti ili ukupnog razvoja Republike Hrvatske i jednakomjernog razvoja svih njenih područja da bi se praktički osigurao stabilan i kontinuiran rast i ukupno zadovoljavanje ukupnih društvenih i individualnih potreba u zemlji. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Arloviću, vi govorite da iščitavajući izvršenje proračuna za 6 mjeseci zapravo se može vidjeti koliki je ta nejednakost u razvoju naših krajeva u Hrvatskoj sa akcentom na neravnomjeran razvoj upravo Slavonskih županija. Međutim, da bi se kroz proračun kao provođenje politike jedne Vlade moglo utjecati na ravnomjerniji razvoj treba imati politiku gospodarskog razvoja odnosno projekt razvoja pojedinih dijelova države na temelju prirodnih vrijednosti. I ako se govori o Slavoniji onda se tu sigurno prirodne prednosti u poljoprivrednoj i prehrambenoj industriji. Nažalost, niti politikom razvoja poljoprivrede kroz potpore i poticaje mi to ne postižemo. Naime, u 2005. godini uz politiku poticaja koji se vode samo uglavnom za tekuću proizvodnju sa nešto malo projekata u stočarskoj proizvodnji mi smo zabilježili pad od 8,7%. Na one koji bi trebali prioritetno razvijati prije ulaska u Europsku uniju a to se radi o poljoprivrednim gospodarstvima obiteljskima taj pad je bio čak 14%. Prema tome, niti se vodi dobra poljoprivredna politika, niti imamo viziju razvoja poljoprivrede. Temeljem toga trebalo bi zapravo izraditi veće poticaje i veća ulaganja u kapitalne objekte. Prvenstveno bi država morala ovdje raditi na infrastrukturi oko navodnjavanja a onda i većih ulaganja u one za koje kažemo da bi trebali sutra imati 160 tisuća takvih robnih proizvođača.
Odgovor na repliku štovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović.
Poštovana kolegice, potpuno ste u pravu ali sam ja kada sam spomenuo iz Slavonsko-baranjske županije za njih uzeo ilustrativno kao primjer. Mogao bih između ostaloga spomenuti Međimursku vašu županiju recimo koja je za 2004. godinu pet i pol puta zaostajala za gradom Zagrebom a nažalost u odnosu na 2005. godine ta razlika se povećava. Ili primjerice Bjelovarsku koja 4,3 puta odnosno 7 puta zaostajala po prihodu itd. Prema tome, to su sve podaci koji su službeni i koji su objavljeni. Vi ste spomenuli dug kao djelatnost poljoprivredu. Šta je sa šumarstvom? Kada ćemo napokon doći u situaciju da se zapravo decentralizira upravljanje dijela prisvajanja novo stvorene vrijednosti i dohotka odnosno dobiti iz djelatnosti koji su prirodni resursi na područjima na kojima se nalaze? Zašto to mora biti sve centralizirano i zašto slavonske šume koje su najprofitabilnije u Hrvatskoj zapravo u tom pogledu Slavonci imaju najmanje koristi? Slično je sa vodama, slično je primjerice sa naftom, plinom itd. Prema tome, mi moramo to što su prirodni resursi staviti u funkciju ukupnog razvoja države ali naravno i razvoja područja gdje se to nalazi. Ne može biti i ne smije biti da zapravo ta područja ispadnu kažnjena jer se sjedište firmi koje upravljaju tim bogatstvima nalazi na području grada Zagreba pa onda praktički od toga više koristi ima sam grad Zagreb nego ljudi koji žive tamo na tim područjima itd. Ja ne smatram da ne bi Republika Hrvatska u cijelosti trebala imati koristi. Svi trebaju imati koristi ali moraju imati i oni gdje se to prirodno bogatstvo i taj resurs nalazi. Mi moramo napokon ozbiljno razmotriti šta je zapravo sa prirodnim i položajnim rentama koju bi trebale ostvariti ona područja i osigurati za rast i razvoj tih područja gdje se ta bogatstva nalaze i gdje se eksploatiraju.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodin Arlović naglašava kako neće podržati izvješće jer se ne ostvaruju proračunski ciljevi. Ja mislim gospodine Arloviću da je problem u tome da vi i mi uopće u Saboru ne možemo konstatirati u kojoj se mjeri oni ostvaruju a u kojoj ne. Naime, smatram da Vlada ne prikazuje realno stanje u hrvatskom gospodarstvu. Ona odabire naglasiti one činjenice koje idu naglašeno u prilog a u potpunosti izbjegava konstatacije i nalaze koji su dramatični i zahtijevaju zahvate. Mi govorimo o tome kako se naplaćuju dobro porezni prihodi, ali što je osnova toga? Osnova toga je vrlo brzi rast uvoza a deficit trgovačke bilance u ovoj godini premašuje deset milijardi dolara. Taj problem zajedno sa problemom vanjskog duga koji je narastao do tih razmjera da će u ovoj godini Hrvatska početi plaćati više za otplatu vanjskih dugova nego što je prirast društvenog bruto proizvoda. Nije uopće predmet ocjene toga a istodobno Vlada tvrdi kako Vlada smanjuje dug, da se dug države smanjuje. Problem ove države nije dug države nego je hrvatski problem hrvatski dug. Isto se odnosi nažalost i na neka druga područja. Prema tome, mi dobivamo podatke koji se odnose na po par mjeseci, kako kome odgovaraju, i na tome se stvara slika o izvršavanju ekonomske politike. Smatram da to nije u redu i da naprosto pravim izazovima hrvatska ekonomska politika se na ovaj način uopće ne bavi. Dug, razvoj, rast kamata koji je na djelu, rast inflacije i sve drugo nisu uopće prisutni u ovim izvješćima a prema tome teško je stoga uopće i govoriti koliko su one realne.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović.
Poštovani kolega Crkvenac, dakako da ste u tom segmentu u pravu, ali ja bih samo htio proširiti to pitanje. Nije samo problem da zapravo vanjski dug i unutrašnji ukupni dug teško prate prirast države u cijelosti nego je i problem i to da smo mi ponovo došli u situaciju da dugove koje imamo u državi plaćamo zapravo iz novostvorene vrijednosti nego iz temeljenog kapitala kojim država raspolaže. Uzmite primjer vraćanja duga našim umirovljenicima. Mi to plaćamo prodajom udjela u Plivi ili ne znam u INA-i, ovim i onim. Prema tome, očigledno da iz. Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Kako ona nije neugodna? Poštovani kolega, pa vama bi trebalo biti neugodno, vi ste gospodine ministre pripadali vlasti koja je uzela kapital od naših umirovljenika i niste na vrijeme vratili. Mi smo upozorili da ste to na nezakoniti način učinili. Mi smo upozorili da se to treba iz novo stvorenog prihoda proračuna vratiti i upozoravamo isto tako da se iz ovog udjela kapitala koji donosi dobit i u kojem država participira u toj dobiti treba iz te dobiti financirati vraćanje duga a ne prodajom nacionalnog bogatstva. I ja mislim da mi o tome definitivno moramo razgovarati. Prema tome, to je pitanje samorazumskog odnosa prema određenim stvarima jer na kraju krajeva ako sa tog aspekta razgovaramo onda praktički umirovljenici napravili smo nešto što je nevjerojatno. Mi smo umirovljeničkom fondu prepustili kapital i onda ih natjerali da to moraju prodati da bi vratili umirovljenicima, i to ne svim nego samo dijelu umirovljenika dio duga koje je vaša vlast svojevremeno napravila. Prema tome, poštovani kolega ministre budimo realni, ako hoćete dobacivati možemo se i tako razgovarati i o tome ozbiljno raspraviti. Prema tome, šta je problem? Problem je da mi ne shvaćamo jednu važnu stvar, da iz tako prenesenog kapitala je trebalo se osigurati dobit koja će financirati djelatnost i potrebe svih umirovljenika a ne samo pojedinog dijela. Ovako smo izvršili dodatne nepravde u odnosu i na samu umirovljeničku populaciju a nismo postigli ono sve što smo morali i … [[Govornik se ne razumije.]]
Dobro. Hvala lijepa. Slijedeća replika poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite!
Kolega Arloviću, spomenuli ste standard. Očito je da je proračunski cilj povećanje standarda građana. Jučer objavljeni rezultati istraživanja govore da 37% kućanstava u Hrvatskoj žive teško a da plus toga 15% kućanstava je onih kojima manjka tekućih financijskih sredstava i koji moraju posegnuti za ušteđevinom ili ući u nova zaduženja kako bi mogli se izvući do kraja mjeseca. Dakle 52% kućanstava u Hrvatskoj živi veoma teško. 80% građana teško pokriva osnovne životne troškove. To su rezultati istraživanja koje ima međunarodni karakter. 92% kućanstava u Hrvatskoj smatra da su prošle godine previše rasle cijene, a 80% kućanstava smatra da će se to desiti i ove godine. Dakle ovi podaci govore o tome kako proračun nije osigurao rast nego stagnaciju standarda građana, a čini mi se da je zadatak [[Upadica: Pad standarda.]] I pad standarda. Čini mi se da je zadatak ustvari svake vlade i cilj svake vlade ustvari da postigne upravo to da građanima bude bolje. I čini mi se da je to najveći dokaz da se radi o neuspješnoj politici Vlade.
Poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Što reći o proračunu države koja u biti predstavlja trogodišnju politiku većinske vlasti ili HDZ-ove vlasti? Slušajući uvodničare vidimo da vrlo često govore o pojedinim makroekonomskim elementima koji možda mogu oslikavati pozitivnu politiku te vlasti. A u isto vrijeme bježi se od onih elemenata makroekonomske politike koji nas upozoravaju da je ta politika ipak uzrok lošeg poslovanja u Republici Hrvatskoj. Neću govoriti da je to na neki način neizvršavanje izbornih obećavanja pa ja bih rekao i neizvršavanje zacrtanih ciljeva koji su dani u elementima za makroekonomsku stabilnost kod najave samog proračuna. I očito da bitka pozicije i opozicije će biti oko toga oko kojih ćemo elemenata se sporiti, koje ćemo elemente isticati? S obzirom na vrijeme koje imam za raspravu ja ću samo o dva elementa govoriti. Jedan je deficit platne bilance. Jedan od najopasnijih elemenata koji itekako narušava makroekonomsku stabilnost Republike Hrvatske. Devizni deficit. Žalosno je da slušajući premijera, slušajući uvodničare govorimo samo o rastu našeg izvoza. I slažemo se pohvalan je svaki napredak našeg gospodarstva, povećanje izvoza i to je nešto što možemo reći da se i Vlada može pohvaliti, ali prešućivati vrlo visok uvoz i rekordne deficite. Rekordne deficite, za prošlu godinu iznad 10 milijardi dolara, a ovu godinu ako je procijeniti po prvih pola godine moguće da ćemo prijeći 11 i približiti se 12 milijardi dolara. A svatko tko imalo razmišlja pita se a kako ćemo mi taj deficit financirati? Pa naravno ino zaduženjima. I zato imamo enormni rast ino zaduženja. Visoki rast, prešao je i 27 milijardi EUR-a. Prema tome to je nešto s čime se svaki makroekonomičar bavi. To je nešto s čime bi se i naša Vlada trebala baviti. Ali ne, negativne stvari ne treba govoriti biračima. Negativne stvari treba prešutjeti i u Saboru jer mi se ne bi trebali time baviti. I tu vam je i odgovor. Da, imamo visok rast prihoda, ali da li temeljem proizvodnje u Hrvatskoj ili temeljem enormnog uvoza? Sigurno da enormni uvoz ima itekako značajne efekte na prihode u državnom proračunu. Znači trebamo se pitati što učiniti da se nešto promijeni? Tada ćemo i dobiti odgovore. Da gospodo, nešto ne valja. Što to se događa da ne izvozimo više? Što se to događa u Hrvatskoj da zaustavimo uvoz? I tada ćemo doći do odgovora što učiniti da ponovo vratimo poljoprivrednu proizvodnju, jačamo prehrambenu i zaustavimo sav taj silni uvoz vlastitom proizvodnjom? Jer to možemo. Ali ako Vlada to ne spominje nećemo doći ni do rješavanja problema poljoprivrede. Naravno, ako ne spominjemo o tome da treba zaustaviti uvoz onda nećemo razgovarati ni o brodogradnji niti strukturu tko sve učestvuje u proizvodu brod niti o tome kako restrukturirati proizvodnju? Nećemo se time baviti. I naravno rast će samo uvoz. Rast će devizni deficit. Rast će naše ino zaduženje. A Vlada će poslati poruku: A znate mi dajemo svoj doprinos. Smanjujemo dugove države u valuti i prebacujemo ju u kunu. Dapače naglo rastemo u kunama. I opet eto nismo mi krivi. Kriva je privreda, krivi su građani. Oni se zadužuju. Prema tome ne želimo govoriti o jednoj opasnosti koja se zove devizni deficit. Ali je još veća opasnost koja utječe na makroekonomsku stabilnost je inflacija. Ne želimo govoriti ni o inflaciji. Nitko u Hrvatskoj ne otvara pitanje da li se moramo zabrinuti što je 4% otprilike inflacije prisutno u Hrvatskoj. Ne želimo se time baviti. Ne želimo utvrditi uzroke. Dapače pošaljemo poruku: nismo mi krivi, to je posljedica rasta cijena derivata. Nije istina gospodo. To je posljedica i našega rada i Vlade i ovog Sabora. Samo analizirajte zakone koje smo donijeli. Kad pogledate što smo imali od cirkusa od novog doprinosa vodoprivredi? Što je sa nametima koje dižemo s obzirom na zbrinjavanje otpada? Nameta koje ćemo još morati donijeti s obzirom na obveze zaštite okoliša a u isto vrijeme nemamo nikakvih poticaja gospodarstvu da se novim tehnološkim rješenjima ti nameti ne osjete u cijenama proizvoda nego obrnuto. Ako se stručnije bavimo analizom inflacije vidjet ćemo sve to imamo prebačeno u cijene. Sve je to u cijenama. Sve. To je u cijenama. I to je razlog da se moramo zabrinuti. Mi proizvodimo inflaciju. Ne samo rast cijena derivata. A proizvodimo zato što naše zakone ne prati Vlada koja mora pomoći modernizaciji hrvatskog gospodarstva da bi bili konkurentni, da bi izdržalo bitku i na domaćem tržištu i da bi se osposobile za van. Ne, nas to ne zanima. Htjeli bi što prije zatvoriti ovu raspravu, jer su previše negativnih elemenata koji su važni. A upravo ta inflacija je važna za svakog građana Republike Hrvatske. I zato hvalimo se veliki prihodi, veliki uspjesi, dobri smo u nekim elementima. Ali nećemo reći da je ova i prošla godina godina sa zaustavljenim rastom plaće, a realno nižim mirovinama. I u biti imamo siromašenje građana. Za svoju kunu mogu kupiti manje. Žive slabije. To je evidentno iz statističkih podataka. A to možemo pročitati iz ovih makroekonomskih elemenata. Naravno, mi o tome ne želimo otvoriti raspravu. Mi ne želimo reći da je proizvod ovog proračuna zaista u Hrvatskoj građanin koji živi slabije. Dobio je istu plaću, a ima skuplje namirnice i životne potrepštine i umirovljenik koji dobije realno manju mirovinu. Naravno, plaćat ćemo si i onaj bitni elemenat makroekonomske stabilnosti, a to je gospodarski rast. I velimo nije bitan. Treću godinu ne možemo se jednostavno odlijepiti od 4%. Ne možemo se odlijepiti, ne želimo se odlijepiti. Da, u prosjeku kad gledamo 3 godine ne vjerujem da ćemo preći 4%, kad gledamo 2004., 2005. i 2006. Naravno statistika više ne objavljuje podatke, nisu povoljni za Vladu, nemamo ih objavljene. Imamo onda konstrukciju, jučer čujem zaprepašćujuće da prvih 6 mjeseci je 4,8% rasta, nigdje objavljen podatak. Pa bi čovjek dobio ono, znate, neću govoriti da ne gubim vrijeme. Ali ima još nešto. Gdje je uzrok ovakvih problema? U negospodarskoj politici Vlade. Ja ću uzeti samo INA-u. INA-u ću uzeti iz razloga jer imamo dvije rafinerije koje nemaju razvoja, koje nemaju ulaganja. Najveći uvoz derivata imamo u ovoj godini zbog nerada rafinerija. Ali ne više samo derivata koji su gorivo pogonsko za automobile. Mi nemamo plina. Nemamo plina zato što INA potpisuje sporazum o izvozu plina sa nekakvim, sa ALBATRING-om, nekom čudnom firmom koja ima faks i sekretaricu. Sve količine plina se izvoze. Domaća tvrtka Proplin ne može osiguravati plin za automobile. Imamo krizu. Govorimo problem je u neradu Sisačke rafinerije. Ne nije istina, problem u ovakvom ponašanju monopoliste na tržištu. To je ono što pokazuje nerad i neodgovornu politiku hrvatske Vlade u razvoju i gospodarstvu.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Željko Nenadić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre. Ispravio bih dva netočna navoda. Prvi se odnosi na inozemni dug opće države. Inozemni dug opće države na kraju ožujka iznosio je 41,9 milijardi kuna što je za 3,4 milijarde kuna manje od stanja zabilježenog 2005. godine. Naime, u razdoblju siječanj i ožujak inozemni dug ostaje na razini zaduživanja Republike Hrvatske. Smanjen je za 3,5 milijardi kuna, što je rezultat većih otplata dospjelih obveznice. Ovo je bilten Hrvatske narodne banke, lipanj 2006. godine. Ako vi kolega Liniću smatrate da oni govore neistinu onda se ja mislim da bi tu trebalo malo razmisliti o tome odakle i kako, na koji način se crpe podaci i kako se oni prezentiraju u ovom Visokom domu. Hvala.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Linić uporno ponavlja netočnosti o INA-i. Zbog nerada, zbog nebrige INA je tu gdje je. A dobro zna da je to sve zahvaljujući njemu i njegovoj Vladi koja je prodala pravo MOL-u da odlučuje što će biti sa rafinerijama. Hvala.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zastupnik Linić je rekao da nema poticaja u hrvatsko gospodarstvo. Dakle, da Vlada ne pomaže hrvatsko gospodarstvo, što nije točno. Vlada je osigurala, odnosno uložila je 161 i pol milijuna kuna za konkurentnost, marketing, tehnologiju, edukaciju, standarde kvalitete. Sufinancira 235 zona sa 221 milijun kuna. A vaša vlast je u 4 godine za poduzetničke zone uložila samo 80 milijuna kuna.
Replika, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Liniću, vi s pravom pokušavate otkriti makroekonomske trendove ove Vlade. To naprosto nije moguće iz izvještaja koje Vlada daje Hrvatskom saboru i hrvatskom narodu. Evo vam pokazatelja koji je izradio Ekonomski institut Republike Hrvatske na podacima Državnog zavoda za statistiku. HDZ-ova vlast do '99. godine i '99. bruto domaći proizvod pada ispod, dakle negativni rast. Koalicijska vlada sve tri godine rast je pozitivan, trend je pozitivan. Na vlast dolazi ponovo HDZ-ova vlada i trend je ponovo negativan. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, cijeli mandat je negativan. A vi se koristite, samo molim vas, dozvolite mi da završim, vi se koristite selektivno. Pa vaš predlagatelj kaže jučer da su makroekonomski pokazatelji povoljni. Ne kaže jesu li pozitivni ili negativni. Za njega su povoljni, ali za građane Republike Hrvatske nisu povoljni, jer lošije žive, ne zapošljavaju se, lošiji standard ima i sljedeću nesigurnost. Još da vam kažem i ovo. Ova politika zaista nastavlja da štiti interese onih koji su nezasluženo, neopravdano i nezakonito da tako kažem postali bogataši u hrvatskoj pretvorbi i privatizaciji na teret onih koji su neopravdano i nezasluženo siromašili u hrvatskoj privatizaciji. Ovo je dokaz upravo toga. Ako bi se dodala još krivulja inflacije, ovo bi bilo još poraznije. Ovo bi, koristimo se trendovima koji vrijede u svijetu ekonomske politike, za cijeli mandat. Pa pokažimo koliko je ta Vlada bila uspješna za tri godine.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Gospodine Leko u svom uvodu rekao sam da je ovo trogodišnji proračun Vlade HDZ-a. Nakon tri godine svako opravdavanje o bivšoj vlasti već je neprihvatljivo. Prema tome tri godine njihovog djelovanja je ono što nema opravdanja i ne može biti opravdanja u bivšoj Vladi. To je ono što na žalost još uvijek slušamo i od pojedinih ministara, od svojih kolega zastupnika kao što vidite to je uobičajeno i ostaju u pitanju da li ih netko od građana čuje ili ne čuje za to pravdanje. Nema tog pravdanja za visoku inflaciju u bivšoj Vladi. Nema tog pravdanja što ne mogu dostići 5,6 ili 5,3% stopu rasta gospodarske aktivnosti u Republici Hrvatskoj. Nema tog pravdanja što nema ulaganja u INA-u. Nema tog pravdanja što može opravdati uvoz derivata u srcu sezone, a ne proizvodnju INA-e. Nema tog pravdanja da nema plina za hrvatsku "Ptrokemiju" koji postaju uz brodogradnju jedan od najjačih izvoznika. Nema tog pravdanja, nema tog plina, nema proizvodnje, nema tog gospodarskog rasta. Tri godine hrvatske Vlade na čelu sa Ivom Sanaderom nema proizvodnje, ima uvoza. Uvoza. To je problem. To je problem o kojem trebamo razgovarati. Problem koji nam je onda rezultat i inflacije pa manjih primanja građana. Da, tri godine hrvatske Vlade Ive Sanadera, to su rezultati. I možete se pravdati, ali vidjet ćemo koliko će to građani čuti.
Hvala. Druga replika, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala. Kolega Linić je dao akcenat u svom izlaganju na robnu razmjenu sa inozemstvom i platnu bilancu zemlje. Međutim mi u našem obrazloženju izvršenja proračuna za prvo polugodište ove godine zapravo govorimo samo o nekim trendovima kroz indekse pa se tako govori da je rast izvoza 15%. Međutim nominalna razina izvoza je tako niska da ako izvezemo u jednom tromjesečju jedan brod onda ti indeksi skaču gotovo nebu pod oblake. Analizirajmo ovih 15%. Nominalni iznos rasta od 15% izvoza je svega 740 milijuna dolara. Istovremeno uvoz koji ima trend niži rasta nego što je to izvoz od 13% je dvostruko veći u nominalnom iznosu, milijardu i 430 milijuna dolara. Dakle negativan efekt je gotovo 700 milijuna dolara ili 12% što je također visoki iznos. Ja sam jučer rekla i izrekla podatak oko deficita platne bilance koji je najveći međugodišnji rast u četiri godine, iznosi 29%. I zato i nije onda čudno da uz nizak rast BDP-a mi imamo rast poreznih prihoda jer se porezni prihodi naplaćuju pri uvozu, a uvoz je evo veći za prvih šest mjeseci za milijardu i 430 milijuna dolara u odnosu na godinu ranije.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Uvijek imam jedan emocionalni problem kada slušam gospodina Linića. Naime ja vidim da on vjeruje u to što govori. Nevolja je u tome što je on bio neupitni guverner makroekonomske politike četiri godine i to u zlatnom razdoblju Hrvatske kada se je praktički Hrvatskoj državi došla pokloniti cijela europska elita. U to doba moram kazati da je primjerice Srbija i Crna Gora uspjela u pregovorima sa Pariškim i Londonskim klubovima smanjiti vanjski dug, dobiti otpis duga od 75%. U razdoblju njegovog guvernerstva, makroekonomskog i guvernerstva u javnim poduzećima mi smo počeli tonuti u dužničko ropstvo u koje nas dalje uspješno vodi Vlada Ive Sanadera. Naime tada je vanjski dug povećan za 93%. U tom razdoblju smo prodali 8% "Plive" i izgubili praktički zadnje uporište našeg nacionalnog suvereniteta u proizvodnji lijekova, uopće niste svjesni što će značiti sada i kako će se kretati tržište lijekova u Hrvatskoj u uvjetima kada će stranci određivati cijene lijekova u Hrvatskoj, ucjenjivati bolnice i proizvoditi nevolju. Sve u svemu hoću kazati da je ovo govorio pjesnik recimo Zlatko Kramarić ili Tonči Tadić koji nikad nije bio na vlasti, ja bih to razumio. Da sam ja bio na vašem mjestu gospodine Liniću 2000. godine, budite uvjereni da bih danas šutio.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Ja moram reći da dijelim također vašu neugodnost kada vam moram replicirati, jer ja sam uvijek smatrao da pripadate opoziciji, ali kao i pozicija neprekidno se vraćate na staru vlast. Prema tome evidentno je čiju stranu držite gospodine Letica. I moram reći da u tom dijelu ste moje osobno veliko razočarenje, ali dobro. Morat ću sam preispitati sebe kojim ljudima koji puta pridajem preveliku važnost. Evo toliko da možda rečem što mislim o vama. A možda ono također vrlo važno. Znate umirovljenici 2000. kada je zaista koalicijska Vlada došla u urede su po mjesec i pol dana kasnije dobivali mirovine. Hrvatska privreda je bila u totalnoj nelikvidnosti, dugovi su bili enormni, ali umjesto da plačemo i vrijeđamo prethodnike, mi smo radili. Probali smo i vratili smo dugove, riješili smo problem nelikvidnosti i umirovljenici su na vrijeme počeli dobivati mirovine. Dapače, 47% su porasle mirovine, ali vidite vama to ne znači ništa. Na žalost da bi se sve to riješilo, trebalo se i prodati dio imovine. Da, to je na žalost činjenica. I vidite, osnovno je, nemojmo se baviti prošlošću. Građani danas imaju manju plaću, manju mirovinu. Razmišljajte kako da im osiguramo bolji životni standard, tog trenutka ćemo biti odgovorniji političari. A inače samo vrijeđajte gospodine Letica.
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Ovdje je bilo riječi o tome da se dio naplate poreznih prihoda ostvaruje i time što se povećava naglo uvoz. Točno je da taj povećani uvoz, ali nažalost i enormni deficit u razmjeni trgovačkoj sa inozemstvom generira prihode. Međutim, veći je problem od toga što se konstatira vrlo često iz krugova Vlade, gospodinu Liniću, ne samo to u vezi sa izvozom i uvozom, da su javne financije ponovno sređene. Što bi trebao pokazivati i ovaj 6-mjesečni proračun. Ako su prihodi sve veći, zašto se onda toliko zadužuje država da bi izvršavala … [[Govornik se ne razumije.]] na unutarnjem tržištu. Ako su ti prihodi veći zašto se ne izvršavaju obveze? U ranijem razdoblju obveze su izvršavane u rokovima od 60 do 120 dana. Nakon što su naravno dovedene isplate mirovina i sve druge u ažurnost. Vi sad imate u zdravstvu izvršavanje obveza preko godinu dana, u poljoprivredi ste još u polovici ove godine izvršavali obveze iz prošle godine, građevinarstvo ne naplaćuje svoje prihode više mjeseci, županijske ceste nisu u stanju podmiriti nijednog svog kooperanta. Radovi u području kulture i njihovo plaćanje kasni više mjeseci. Tko god se pobuni, tko god se buni od onih poduzetnika koji rade za državu što im država ne plaća, taj više nema pristupa poslovima koje država nudi. To je ujedno i osnova za žestoku korupciju. Ja ne vidim da je to sređivanje javnih financija niti da to može spasiti prirast bilo kojih prihoda.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić, izvolite.
Gospodine Crkvenac, dodat ću možda moje posljednje saznanje, a to je da su već otišli nalozi građevinarima da ne smiju ispostavljati situacije od 9. mjeseca do kraja godine za sve radove na hrvatskim cestama, hrvatskim autocestama i, ja bi rekao, dionicama prema Sloveniji. Ne smiju ispostavljati. Što to znači? Daljnje produbljavanje nelikvidnosti i to je naš problem. Nelikvidnost generira hrvatska Vlada jer ne plaća se ni zdravstvo ni građevinari, ne plaća se ni ljude koji rade za Hrvatske željeznice. To su podaci. Pa pazite, Predsjednik Republike na sastanku sa gospodarstvenicima upozorava na taj problem i veli, nešto moramo učiniti. Znači, ovdje stvaramo nelikvidnost temeljem neplaćanja iz proračuna ili nekih proračunskih korisnika ili nekih državnih tvrtki. Stvaramo ih. Predsjednik države upozorava na to. Hrvatska Vlada veli to ne postoji. To je naš problem, mi se ne želimo čuti. Ne želimo se čuti. Dapače, dapače, prijetimo gospodarstvenicima. To i je problem. Pa kad usporedite onda još i, ja bi rekao, te podatke oko rangova hrvatskog gospodarstva onda ćete vidjeti da likvidnost zauzima ogroman problem. Pa kad tome dodamo problem pravosuđa i neefikasnost pravosuđa onda se ne moramo čuditi da zaista korupcija cvjeta i u dijelu izvršne vlasti, odnosno ljudi u gospodarskim subjektima koji traže, ja bi rekao, mito da bi redovito plaćale obveze. To jesu problemi u Hrvatskoj i ti problemi nažalost ne priznaje Vlada, pa onda smatra da ih ne treba ni rješavati.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Jučer smo u uvodnom slovu od državnog tajnika čuli upravo povodom ovog Izvješća dobre stvari. O rastu zaposlenosti, o porastu izvoza, o rastu bruto društvenog proizvoda, o tome kako se dug smanjuje. Međutim, je li uistinu tomu tako? Ja mislim da je uloga političara a na vlastito onih koji imaju odgovornost vlasti da građanima kažu istinu, pa makar ona bila najveća i najneugodnija. Ja mislim da nije njihovo da ih kljukaju samo jednim slatkim bombonima od kojima eto, narod i zaboli želudac. To je ustvari jedna cijena magle koju ćemo tek platiti ili pak neki dobri pokazatelji koje pozdravljamo, ali koji su nažalost minorni. Upravo za takve stvari uprizoruje se jedan spektakl za naivne mase a oni krupno, krucijalni problemi ignoriraju se. Kao da i ne postoje. Zato će javnost tek nakratko biti ushićena sa tim minornim stvarima, ali kažem, potrebno je da govorimo o onome što je ovdje u ime Kluba SDP-a i istaknuto, o padu standarda. O tomu da Hrvatska i hrvatskog gospodarstvo nisu pokrenuti. Naravno da u nesposobnosti da to učini što je sasvim razvidno iz samog proračuna, ovog Izvješća, moramo tu odati priznanje da se vlast služi i onda pribjegava jedinom što je ostalo, a to je lukavosti. Međutim, upravo kada je Svjetska banka objavila uvjete poslovanja i mjestu Hrvatske vlast se brže bolje pohvalila kako smo skočili za nekoliko mjesta, to značajan skok, ali kad se vidi u čemu smo mi to odskočili, onda se vidi da smo poskočili u uporabi mobitela i drugih stvari koje su dobre, ali nisu krucijalne, i nisu najvažnije. Hrvatska na rang listi u 10 područja poslovne regulative nalazi se na 100. mjestu u pokretanju poduzeća, od 174 zemlje, molim vas. U izdavanju dozvola na 170. mjestu. Toliko o Vladinom projektu "Vlada hitro.hr". Nalazi se na 130. mjestu u zapošljavanju radnika, na 109. mjestu u registraciji nekretnina, na 117. mjestu u dobivanju kredita, u zaštiti investitora, znači u funkcioniranju pravne države na 156. mjestu i u gašenju poduzeća na 80. mjestu. Dakle, u tim najvažnijim stvarima Hrvatska ima jedno od najlošijih mjesta za uvjete poslovanja u Europi. I unatoč tomu što Hrvatska ima dobru infrastrukturu naravno zahvaljujući velikim naporima i bivše vlasti, i što se nalazi objektivno, dakle objektivna datost što se nalazi u blizini europskog tržišta, međutim je li kada je riječ o tome gdje se vidi efikasnost države, njezina kreativnost i sposobnost u, što pruža poduzetnicima, rezultati pokazuju da tu mi ozbiljno zaostajemo, odnosno da se nalazimo pri samom kraju te ljestvice. Dakle, to je istraživanje koje je koristila i sama Vlada da nam eto kaže u čemu smo napredovali. Međutim, ovo je prešućeno. Vlast se voli igrati brojevima, naročito kad prikazuje spektakularni uspjeh u izvozu, pa onda da parafraziramo poslovicu "tko se brojki laća, od brojki i gine". Evo vidite. Da je izvoz rastao to je točno, ali je uvoz rastao još brže. Taj je rekord postigao godišnji porast robnog deficita od 13,9% na vrlo visokih, gotovo alarmantnih 888,9 milijuna EUR-a, samo u lipnju. U cijeloj prvoj polovici deficit u robnoj razmjeni s inozemstvom povećan je za vrlo visokih 16,9% ili čak 4,46 milijardi EUR-a. Nakon svega, to je sad sasvim razvidno da će Hrvatska 2006. godinu završiti s deficitom i deficitom tekućeg računa platne bilance, a to je po prvi put više nego što je to bilo 2001. godine. Ali najgore je to što koliko god građani stvore, koliko god stvore tvrtke, korporacije, država još uvijek potroši i to je također jedan od naših većih, odnosno ja bih rekla najvećih problema. Povećala se enormno državna potrošnja. Državni dug se povećao i sada je oko 120 milijardi kuna. To su alarmantne stvari. Mi smo jučer govorili o ovisnicima, o ovisnosti, o rak-rani Hrvatske. Međutim, bilo bi interesantno vidjeti tko su odnosno kako to država upravo u nesposobnosti da stvara dobre uvjete poslovanja koji su sada i objektivizirani u ovoj Studiji doing business, koja je javno objavljena, vjerojatno će Hrvatska možda i na ove uvjete s obzirom na mjesto gdje smo se svrstali izraziti kakvu i uložiti kakvu žalbu, to smo učinili prošle godine kad smo također bili na još gorem mjestu i da vas podsjetim prošle su se godine na rezultate žalile samo Hrvatska i Gvatemala [[Upadica: A Francuska?]] I vidite…
Molim vas, pustite gospođu zastupnicu da govori.
Dakle, postavlja se pitanje koga, vi se svakako sada smijete, gospodine ministre, tko se to priključuje i pod kojim uvjetima na državni proračun. Sada je kolega Crkvenac replicirajući upravo govorio o alarmantnoj situaciji na temelju zakona i temelju ugovora kome država sve duguje. Dakle, preuzete obveze se ne ispunjavaju. To je također vidljivo isto … [[Govornik nije uključen.]] zakonski stvorenih obveza i poljoprivredi, što je naročito osjetljivo za našu zemlju i mnogim onima koji žive odnosno kojima su odobrena davanja, a nisu isplaćena. S druge strane veliki projekti koji su tako pompozno najavljeni, što je s njima? Što je s Nacionalnim programom obnove i modernizacije ribarske flote? Na sva zvona je bio objavljen, država još nije uplatila ni kunu svojih 30%. I ti ljudi su sada u velikom problemu. Kažu da nazivaju stalno Vladu, pojedina ministarstva, da ne dobivaju konkretne odgovore. Jedan od kandidata za to, iz Kali čovjek govori javno u medijima: Osjećam se kao prevaren čovjek. Meni ti brodovi trebaju sada. Tako je bilo obećano, prije godinu i po dana je to trebalo biti izvršeno. Dakle, opet ništa. Postavlja se pitanje dobre vlasti i uspješnosti koliko se povećala kvaliteta usluga građanima, kvaliteta javnih usluga. Koliko se to poboljšalo školstvo, zdravstvo i sigurnost? Apsolutno ništa. Evo vidite, kada ste se javno iz Vlade hvalili kako su svi reformski zahvati u usponu, oni koji provjeravaju situaciju kaže mi smo se uputili u zemljišni, zagrebački u gruntovnicu gdje nam je rečeno da su nam podastrli samo zakone i propise koje smo još dobili od bivše vlasti, a nama je šef gruntovnice rekao da eto da još nije niti osnovan, da još nije osnovano tijelo koje mora provoditi nova pravila upravo glede te registracije. To je samo jedan jedini primjer, a takvih imate koliko god hoćete. Dakle…
Zaključite molim vas.
Dakle, umjesto da Vlada radi ono što joj je osnovni posao, stvara dobre uvjete za poslovanje, a ne da stvara ovisnike o proračunu, da je krajnji cilj toga da se poveća standard, ali Vlada i vlast koja svu svoju snagu…
Hvala.
… usmjerila i koja je opijena sama sobom očito je da ne može rješavati ove probleme.
Hvala. Imamo replike i ispravke. Prvo je replika gospodina zastupnika Miroslava Korenike, izvolite.
Hvala lijepa. Pa evo, kolegica Ingrid Antičević Marinović govorila je i o suzbijanju droga u Hrvatskoj. Jučer se ovdje vodila rasprava o prošlogodišnjem radu i sad i hvalile i Vlada se pokušavala hvaliti velebnim uspjesima. Međutim, evo vidimo da ju demantira i situacija i izvršenje državnoga proračuna za prvih šest mjeseci. Ako želimo ozbiljno se pozabaviti sa problemom droga onda je meni upravo nevjerojatno da samo ispod 30% je izvršenje državnog proračuna od ionako mizernih gotovo 8 milijuna kuna za Ured za suzbijanje zlouporabe opojnih droga. Ja mogu pitati tko to u Vladi ne radi i zašto se ne povlače novci ili droge u ovoj državi nisu problem? Jučer smo se zaklinjali kako to jest problem, međutim kada treba Uredu omogućiti nesmetani rad, a bez novca toga rada jednostavno nema, onda je izvršenje nula. Provedba medijske kampanje za suzbijanje zlouporabe opojnih droga mizernih 30%. Pa znamo da školska godina primjerice zbog ovih srednjoškolaca i traje do lipnja kada su u školi pa vjerojatno se onda treba provoditi nekakva kampanja u prvih šest mjeseci mizerno. Ja mogu postaviti pitanje Vladi, a i svima nama zašto u okviru CARDS programa, jačanja sposobnosti za borbu protiv trgovina drogama i zlouporabe droga izvršenje nula. To znači da netko u Vladi ne radi svoj posao. Isto tako odmah ću se nadovezati jer govorili ste o nasilju i sigurnosti zaštite i promicanja ravnopravnosti spolova mizernih 17,7% izvršenje proračuna. Znači očito je htjeli to vi u saborskoj većini priznati ili ne brojke govore da netko u Vladi ne radi svoj posao, da radi sredstva bi se redovito povlačila ili ćete nas uvjeriti da ćete do kraja godine to napraviti. Međutim, borba protiv ovisnosti se provodi cijele godine. Ne ovisi se samo od 6. mjeseca pa nadalje. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospođa Antičević. Izvolite.
Vidite kolega, dobro ste to ustvari povezali s onim što su naše neuralgičke točke. Naime, kada je Europska komisija poslala na teren u Hrvatsku svoje eksperte, policajce i pravosudne eksperte doslovno je ustanovila borba protiv visokopozicionare korupcije u Hrvatskoj nije počela. To je jedan od niza poražavajućih zaključaka Europske komisije, odnosno njezinih eksperata. I još nešto, crno na bijelo doslovno tamo stoji da ekonomski kriminal i korupcija u Hrvatskoj rastu i zbog toga je kolega upravo to što i vi sada posebno potencirate i replicirate. Naime, činjenica je da je Bruxelles izvješten, da gospodarski kriminalitet u Hrvatskoj raste. A onda se nemojmo čuditi da mi kao klub SDP-a stalno bivamo odbijeni od strane Vlade kad tražimo gospodarske inkriminacije kako bi upravo na neki način pokrenuli osnovno pitanje, a to je procesuiranje kažnjavanja ili prije svega preveniranje najopasnijeg gospodarskog kriminaliteta. Vlada to odbija, Vlada to odbacuje. Kaže ništa ne treba mijenjati.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ma stvarno je zanimljiva ova rasprava jučer i danas jer vidimo kako se jedan izvještaj, odnosno jedno izvješće može prikazati u sasvim različitom svijetlu. S jedne strane slušamo od strane Vlade, od strane zastupnika vladajuće većine samo pozitivne strane, s druge strane slušamo od kluba SDP-a samo negativne strane, ali se stvarno moramo nad zadnjom anketom koju je GFK proveo duboko svi tu zamisliti gdje su jučer objavljeni rezultati gdje samo 5% hrvatskih građana smatra da će se njihova situacija vezano za standard moći popraviti. To je onaj dio što nas treba duboko zabrinuti baš zbog činjenice jer je vidljivo da 37% smatra da su siromašni, ako znamo činjenicu da 80 milijardi kuna hrvatski građani duguju bankama znači zaduženosti, ali nije to radi luksuza jer očito iz ove ankete proistječe čisto radi sastavljanja kraja s krajem, odnosno radi pukog preživljavanja. Ali ono što je najgore u Hrvatskoj je ta činjenica da mi godinama već donosimo proračune koji nisu razvojni niti su socijalni nego u biti su svrha sami sebi, odnosno punjenja radi ispunjavanja razno raznih obveza, a najveći je problem što mi do dan danas nemamo prave strategije gospodarskog razvoja Hrvatske. Nemamo prave strategije gospodarskog razvoja Hrvatske, nemamo još odgovora kako i na koji način u državni proračun ukupiti sredstva od recimo 11 do 15 milijardi kuna koliko je procjena da siva ekonomija proguta i ovaj način ako se ovako nastavi bez prave nacionalne strategije, a teško će biti napraviti jer sve prodajemo. Prodali smo "Plivu", prodajemo INA-u, prodali smo THT, sad ćemo prodavati sve drugo i kako ćemo onda praviti strategiju gospodarskog razvoja? Kakva je strategija poljoprivrede ako imamo činjenicu da je samo za sezonu turističku uvezeno hrane u vrijednosti 650 milijuna eura? O čemu mi onda pričamo? Kakvu mi budućnost dajemo našim građanima? Hvala.
Hvala. Odgovor, gospođa Antičević. Izvolite.
Pa dobro ste kolega primijetili, dakle da je na djelu rasprodaja jer je to činjenica kada se ne upotrijebi pamet i znanje i kada su ustvari na djelu, odnosno kad nastupe krizna vremena onda proračun služi za rentvalno krpanje određenih rupa, odnosno krpanje i gašenje požara, gašenje nezadovoljnika onih koji su najglasniji, umirivanje ili jednostavno nekakvo političko reketiranje da se određenim grupacijama dade kako eto ne bi uzbuđivali javnost. Međutim, ako se takva politika nastavi onda ćemo doći mi u vrijeme kad ni znanje ni pamet nam više neće moći pomoći i ja mislim da je Vlada zaista u ozbiljnom sukobu sa građanima, ona jednostavno ne sluša. Evo jučer je na HINA-i objavljeno ovo što kolege i ističu istraživanje dakle koje pokazuje alarmantnu situaciju o padu životnog standarda, o dakle radi se o jednom vrlo mjerodavnom istraživanju centra za istraživanje tržišta na reprezentativnom uzorku koji govori upravo o pesimističnom izražavanju mišljenja građana o povećanju cijena, o padu standarda, dakle i o ovom jednom bauku nelikvidnosti koji se ponovo nad Hrvatskom podignuo. To ćete vidjeti i iz sljedećeg izvješća koji će vrlo brzo biti na redu da je država ponovo jedan od najvećih tuženika, tj. dužnika.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Željko Nenadić.
Hvala gospodine predsjedniče. Ma ne mogu se nikako oteti dojmu da moji kolege iz SDP-a barataju nekim podacima koliko mi odavde se čini iz određenih članaka novinskih, pisanih medija i slično, a mi znamo kako i na koji način funkcioniraju pisani mediji. Za mene jedno od najrelevantnijih glasila iz kojeg možemo pročitati određene podatke je "Glasilo Hrvatske narodne banke", glasilo koje navodi otkud mu pristižu podaci, na koji način ih obrađuju i na koji način ih prezentiraju što je neobično važno. Pa u cilju istine dopustite da samo nekoliko navoda iznesem iz biltena broj 116. Hrvatske narodne banke od lipnja 2006. godine. Dostupni pokazatelji za prvo polugodište 2006. godine navješćuju nastavak snažnog rasta ekonomske aktivnosti. Fizički pokazatelj rasta u industriji, trgovini i građevinarstvu te pokazatelj trgovine na malo, upućuju na istodobno jačanje domaće i inozemne potrošnje. To kaže Glasilo Hrvatske narodne banke. Kad govorimo o nezaposlenima, isto glasilo kaže, na kraju trajanja ove godine bilo je registrirano 302,4 tisuće nezaposlenih osoba što je za 17,9 tisuća osoba manje nego na kraju istog mjeseca 2005. godine. A isto tako tijekom prvog tromjesječja 2006. godine iz evidencije je zaposleno gotovo 3 tisuće osoba. Znači iz evidencije ne onih koji su se javili na burzu rada ili 10,4% više nego u istom razdoblju 2005. godine. Ja mislim da su ovo relevantni pokazatelji na koji način…
Hvala. Hvala.
Isto tako, dopustite mi samo još samo o plaćam. Tijekom prvog tromjesječja 2006. godine…
Ma dobro. Ok. Hvala. Čuli smo.
Rast plaća je iznosio 2% a nije pao kao što se kaže ovdje.
Hvala. Odgovor, gospođa Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Da. Ja sam se služila mjerodavnim podacima, dakle ne mišljenjem nekih novinara nego relevantnim izvješćem Europske komisije o čemu je Vlada upoznata. Ona je dobila te papire i izvješću Svjetske banke – doing bussines, koja je također se radi ne samo za Hrvatsku nego i za sve ostale zemlje koje su predmet opservacije. Ali čak i da zanemarimo to, o ovom problemu govore obični ljudi s imenom i prezimenom. Ribari koji su konkurirali za ovaj famozni Nacionalni program obnove i modernizacije ribarske flote, koji su uložili sav svoj kapital i čekaju 30% tih obećanih od strane države, što se ne ispunjava. I jednako tako, čak i da zanemarimo i to iz čega crpimo izvješće? Iz džepa prosječnog građanina koji sada ima manje nego što je imao prije a obećali ste više.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegica Ingrid Marinović je rekla sljedeće što je apsolutno netočno, da Vlada ne podmiruje financijske obaveze i time generira insolventnost i hrvatskog gospodarstva. To je naprosto netočno. Ako pogledate podatke u zadnjih 7-8 godina onda ćete vidjeti sljedeće, da je broj insolventnih osoba, pravnih osoba 2000. godine bio 32, zatim 2001. 33, zatim 2002. 28 tisuća a danas je negdje oko 21 tisuću. Također, kada je riječ i o broju zaposlenih u insolventnim osobama, pravnim osobama, danas je to negdje oko 29-30 tisuća a tamo 2002.-2003. To je bilo 100 odnosno 48 tisuća. To su relevantni podaci. To su podaci koji su točni i uopće kad ste komentirali makroekonomske pokazatelje također ste izostavili bitne čimbenike a to je da je vanjski dug države smanjen, da je nezaposlenost u prvih 6 mjeseci ove godine bila najniža u zadnjih 10 godina. Hvala.
Hvala lijepa. Hvala. Javio se u ime Vlade, gospodin ministar Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Pa bilo bi teško a možda i strašno živjeti da je u državi situacija kao što se želi prikazati. I onda se nemojte čuditi što je Bussiness report dao ovakvo svoje izvješće a istovremeno je Svjetska banka uvrstila Hrvatsku među 10 zemalja top ten tzv. koja je provela najviše reformi u prošloj godini. Međutim razgovarajući da potpredsjednikom Kleinom koji je i autor Bussiness reporta i kad pogledate na ovakve rasprave u Saboru gdje se zanemaruju činjenice i pokazatelji. Evo, najnovija činjenica koju je gospođa, uvažena zastupnica Ingrid Antičević rekla sad ovdje, da nije niti lipe utrošeno u program poticaja gradnje brodova za hrvatske brodare, ribolovnu flotu, izgradnje i rekonstrukcije izletničkih brodova. Kao prvo, uvažena zastupnica na žalost ne zna da je to program pri Ministarstvu poljoprivrede, Ministarstva gospodarstva, Ministarstva mora, turizma i razvitka i da vam bude lakše pratit gospođo zastupnice i zbog hrvatske javnosti. Na stranici 198. Izvješća o proračunu vam stoji da je u planu Ministarstva poljoprivrede 34 milijuna a izvršeno do 30.6. 17 milijuna i 400. Također, na stranici 174. pozicija Ministarstva gospodarstva plan 8 milijuna 273 tisuće izvršeno 7 milijuna 237 tisuća i na stranici 214. Ministarstvo mora, turizma, prometa i razvitka plan 30 milijuna, izvršeno 19 milijuna i 701 tisuća. Također, cijelo vrijeme se povlači priča o nelikvidnosti u Republici Hrvatskoj ali nikada nedokumentirano niti sa jednim dokumentima. I žao mi je što ću sad dvije stvari reći kolegi Crkvencu, mom prethodniku. Međutim, s obzirom na njegovu raspravu ja sam to dužan reći i moram to reći. I žao mi je što nema tu kolege Linića. Nikada ova Vlada u 3 godine svog mandata nije izdavala nikakve mjenice za pokriće nekakvih radova i da bi radovi u obnovi izvodili gospodarstvenici, da bi se oni sad uživali za te radove kod HABOR-a a Vlada izdala mjenice da će ona pokriti tu obavezu sa jednim jedinim razlogom da se to ne prikaže u deficitu. I to je bio iznos od milijardu i 500 milijuna. I to je kolega Linić zajedno sa predsjednikom SDP-a na početku mandata ove Vlade priznao da on to kao potpredsjednik Vlade nije znao. Kolega Crkvenac, imam dokumenat koji ste vi potpisali za jednu firmu "EKO" ne znam kako se zove, iz ne znam, Vinkovaca ili nekuda da se obaveze prema toj tvrtki plate, direktno se skinu novci sa žiro računa na koji se uplaćuje PDV-e, dakle mimo proračuna. I vi govorite danas o neurednosti javnih financija kad je danas sve na jednom računu, kad nema više stotina podračuna okolo, na kojima je znalo bit po 700, 800 milijuna kuna, nego je danas sve na jednom računu pa čak Hrvatske ceste i Hrvatske auto-ceste prihodi idu preko Hrvatske riznice. To je netransparentnost javnih financija. A transparentnost javnih financija kad imate stotine računa i kad radiš kako hoćeš. To je transparentnost. Ovisno kako tko gleda. Ako je naplata proračuna 10%, onda to nije uspjeh ove Vlade, a kolegama koji pričaju da je to od ubiranja PDV-a na uvoz, bi ih upozorio da se taj PDV-e u prvom obračunskom razdoblju vraća natrag. Ne ostaje kao prihod državnog proračuna nego tvrtka napravi obračun koliko ima ulaznih i koliko ima izlaznih računa i za onu uvezenu robu koju nije prodala ima povrat PDV-a. Međutim, kažem kad bi bilo ovako kao što slušamo danas u govornici onda bi se ja kao, ne kao ministar financija nego kao prije svega građanin zabrinuo. I ispada da sve međunarodne financijske institucije, pustimo MMF, i ostale, nemaju pojma o financijama, jer povećanje kreditnog reitinga, uvjeti pod kojima Hrvatska dobiva zaduženje vani su očigledno rezultate ovako očajne politike. Pa zar mislite da bi netko dao kredit Hrvatskoj pod istim uvjetima kao što dobivaju zemlje Europske unije da je ovako katastrofalna situacija u Hrvatskoj? Zašto zbog dnevno političkih obračuna želimo prikazati situaciju deset puta gorom. Pa uzmimo, govoreno je tu i o privatizaciji Plive i nečega drugoga. Koliko ste gospodo u četiri mandata privatizacijskih prihoda utrošili? 15 milijardi. Ova Vlada do ovog trenutka praktički niti lipe. Prodali ste kontrolni paket HT-a. Jeste naplatili bonus za kontrolni paket? Niste. Sačekali su vas prihodi od privatizacije PBZ-a na računu, prodana je Riječka banka, prodana je Splitska banka, prodano je, nije 8,23% dionica Plive, prodala ih je Vlada jer je trebala riješiti nekakve dugove. Međutim, problem je u tome što je Vlada izgubila s tim bilo kakva upravljačka prava u Plivi. I prodana su po 420 ili 423 kune, i to je bilo dobro. A danas je problem kad je to duplo više. INA, pa gledajte meni stvarno nije jasno kako se sa 100 i još nešto milijuna eura mogla izvršiti modernizacija a danas se morala donositi ponovo odluka da se ide u modernizaciju INA-e i da za to treba milijarda eura. Ali zašto? Nitko neće priznati da MOL nije htio pristati na neke stvari jer su mu dana takva upravljačka prava da nijedna investicija preko 80 milijuna kuna se ne može donijeti bez suglasnosti MOL-a. Vrlo je interesantno da, ovdje se čak čuje i to da se država zadužuje na domaćem tržištu i da prisiljava banke da se zadužuju vani da bi dale državi kredit. Pa gospodo, pogledajte tko je kupac vrijednosnih papira države, pa ćete vidjeti da su to najmanje banke. Na kraju krajeva, zašto žmirimo pred činjenicama? Izvješće Hrvatske narodne banke ili sa zadnje, predzadnje sjednice savjeta gdje je guverner jasno rekao da je država ove godine smanjila svoj vanjski dug za 411 milijuna eura, da je vanjski dug poslovnih banaka ostao na istom nivou a da je dug privatnog sektora se povećao za milijardu i 200 milijuna kuna. Vrlo je interesantno da o tekućem računu platne bilance se ne raspravlja kad je izvješće Hrvatske narodne banke ovdje, vrlo interesantno. Inflacija. Gospodo, da li cijene komunalnih usluga u jedinicama lokalne samouprave utječu na inflaciju? Pogledajte gdje su vaši gradonačelnici, koliko su digli cijene komunalnih usluga od 1.1. Ja sam javno dao izjavu da cijene komunalnih usluga itekako će utjecati na to, međutim to ne želite reći. Ne možete reći ako komunalne usluge u gradu Zagrebu koji je 50% hrvatskog gospodarstva, koji ima 800 i toliko tisuća stanovnika se povise 30% da to nema nikakvog utjecaja na makro ekonomsku politiku. Međutim, u gradu Zagrebu ne vlada HDZ. U Velikoj Gorici. Cijene usluga vode, grijana odoše gore 30%. Pa nije tamo HDZ na vlasti. Dakle, sve je to nešto što utječe na makro-ekonomske pokazatelje, ali ako vršimo analizu onda treba pošteno reći da jedno, drugo i treće utječe. Ali, da li je inflacija od 3,5% i ona ove godine će se zadržati u okvirima od 3%. Da li je to nešto što je strašno alarmantno ako znamo da je generator toga ipak najviše nagli skok cijena goriva koji mi ne možemo kontrolirati. I još bih nešto rekao. Nije dobro nekoga optuživati za nešto a zaboraviti što se radilo. Sjetite se zakona o dospjelim a nenaplaćenim potraživanjima, sjetite se kriterija po kojima ste nekome davali otpust od 40 i 50% po vrlo subjektivnim kriterijima. I nemojte govoriti sve korupcije ovako i onako. Nikada niste razradili kriterije, bili ste sa ove govornice upozoravani što se može dogoditi. Većina ugovora koje ste sklopili nisu izvršeni ali je vrlo interesantno da su imovine pojedinih tvrtki vrlo vrijedne otišle. Govorite i o tome gospodo. Ponavljam, da su ovako loši pokazatelji ne bi Hrvatska bila pred završetkom stand by aranžmana, ne bi Hrvatska dobivala pozitivna zaduženja sa vrlo niskom kamatnom stopom kako ih dobiva i međunarodne financijske institucije i reiting agencije bi drugačije reagirale. Ali nije dobro kad dođe anketar od Svjetske banke i razgovara s oporbenim političarima pa čuje ovakvu priču koja nije utemeljena na nijednom pokazatelju nijedne relevantne institucije. Pa mi čak niti ne priznamo podatke Državne revizije koji su službeni nego pričamo nekakve druge priče. A zašto? I kome to ide u interes? Pa na kraju krajeva, svi trebamo raditi za dobrobit ove države. Svi trebamo govoriti ono što je da bi naša država kako doma tako i vani imala onu poziciju koju zaslužuje. Ali ja vam ponavljam, tko od vas ovdje može reći da je u Hrvatskoj potrebno 700 dana za dobivanje građevinske dozvole. Tko od vas može staviti ruku na srce.
Završite ministre.
To je istina. A upravo takvi odgovori su išli prema riportu Svjetske banke iz većine odvjetničkih ureda, da u Hrvatskoj treba 700 dana za dobivanje građevinske dozvole. To naprosto nije istina. Pa gospodine Leko, nije to baš tako ali nema veze.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prva je gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Gospodin ministar netočno je ustvrdio vjerojatno nastojeći mene demantirati da je uplaćena i lipa od ovih 30% sredstava koje država mora uplatiti koji su preduvjet za puštanje kreditnih sredstava HBOR-a. Ministar je govorio o tome koliko je sredstava na pojedinom računu u tri ministarstva ali ja. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali ja vam govorim što govore ribari.
Molim vas, ima pravo gospođa zastupnica govoriti što god želi ako ispravlja netočni navod. A ako ispravlja netočan navod za koji ona smatra da je netočan onda ima pravo to govoriti i molim vas nemojte upadati.
Ne samo da ja smatram, to govore ljudi, to govori gospodin Mate Lukin koji kaže "Nitko nam nije decidirano rekao kada ćemo novce uopće dobiti. Gdje god nazovem dobivam neodređene informacije. Jednostavno imam loš osjećaj. Bojim se da ću čak i odustati.".
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite!
Gospodin ministar kaže da je Pliva prodana dobro i da to nije problem. Prodaja Plive je problem. Drugo, rekli ste da je danas sve na jednom računu. To nije niti može biti, to bi bilo zapravo loše da je. Neke stvari moraju biti na nekom drugom računu već koje su vezane uz neke projekte vani itd. … [[Upadica se ne čuje.]] Mi smo ustrojili državnu riznicu ona je obuhvatila 90% svih prihoda i to je bio veliki napredak u odnosu na ono što ste ranije učinili. … [[Upadica se ne razumije.]] Ali da, netočno je, netočno je to da je sad naprosto obavljeno sređivanje javnih financija. Pazite, riješen problem nelikvidnosti u osnovi je 2001. i 2002. godine i to teški problem koji je zabrtvio cijelo hrvatsko gospodarstvo. Sva, sva obnova, mi smo obnovili kuća za 23 i pol milijarde [[Upadica: Ispravak]] [[Upadica se ne razumije.]] Pa čekajte …
Ispravite molim vas, ispravite netočni navod gospodine Crkvenac.
Pa nije točno, nije točno to da se sad financije sređuju, a zapravo se, su najveći poslovi u sređivanju financija obavljeni od 2000. do 2002 [[Upadica: Nije istina!]]
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda [[Upadice se ne razumiju.]] Molim vas! Molim vas! Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Netočna je izjava gospodina ministra koji tvrdi da Mađari su imali pravo zaustaviti razvoj rafinerija. Točno je [[Upadice se ne razumiju.]]
Molim vas, molim vas. Imate, imate novih minut za ispravak netočnog navoda jer vas se prekida. A to što nešto misli da vi ne ispravljate to je drugo pitanje. Ali vi ispravljajte.
Netočna je izjava gospodina ministra koji tvrdi da su Mađari zaustavili razvoj iz [[Upadice: Nije istina!]] iz razloga što je to omogućeno sporazumom o prodaji dionica. Točno je da je u tom sporazumu mađarska strana potpisala kako i kada će izvršiti modernizaciju i rafinerije Sisak i rafinerije Rijeka. Jer sastavni dio tog sporazuma je bio i srednjoročni program razvoja INA-e koji u tome do detalja rješava problem. Vlada Republike Hrvatske temeljem 75% većinskog vlasništva mogla je donijeti odluke i mogla je modernizirati rafinerije. Zaustaviti uvoz derivata iz Mađarske a ono što je najvažnije osigurati potrebne plin za autoindustriju, za potrošaće plina i za posebno petrokemijski izvoz derivata.
Hvala lijepa. Kolege i kolegice zastupnice i zastupnici. Molim vas, do sada je praksa bila u ovom Saboru da se dignu ove pločice za ispravak recimo netočnog navoda. I … [[Govornik se ne razumije.]] se govori o sasvim drugim stvarima. Ja ovdje nemam stenogram da bih mogao utvrditi da li je prethodni govornik čiji se ispravak netočnog navoda ispravlja rekao točno ono što tvrdi onaj koji ispravlja. Pa ću i dalje tolerirati ovo što sam i do sada da se ispravlja i ono što se nije reklo jer ne mogu utvrditi što se reklo. Ne mogu ni pamtiti pojedine formulacije. Zato dozvolite da nastavimo sa ovim jer ćemo biti racionalniji bolje nego da polemiziramo oko toga što je ispravljeno, što nije ispravljeno jer bih ja ovdje morao imati točno tekst šta je prethodnik govorio da bih mogao onda kazati: «Vi ne ispravljate točno netočni navod.» [[Upadice se ne razumiju.]] Molim vas! Dok ja ovdje budem predsjedavao tako ću raditi dok se ne dogovorimo u novom poslovniku drugačije. Bez obzira da li je ispravljen ili neispravljen netočni navod. I dozvolite da tako i nastavimo. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Netočno je što ministar tvrdi da je gradonačelnik grada Zagreba i drugi gradonačelnici iz redova SDP-a primjerice Koprivnici ili drugdje gdje imamo vlast krivi ili odgovorni za makroekonomsku politiku i za inflaciju od 3 i po ili 4 posto. Ova Vlada je do sada za svoje neuspjehe okrivljavala bivšu Vladu, a sada evo pronalazi novog krivca. To su gradonačelnici onih gradova gdje SDP ima vlast [[Upadice se ne razumiju.]] Gradonačelnika grada Zagreba. Izabran je na temelju svoga programa, provodi komunalnu politiku i za tu politiku ima … /Govornik je isključen./ … Molim vas gospodine potpredsjedniče da upozorite zastupnike iz svoga Kluba da mi ne isključuju mikrofon. Molim vas učinite to ako ne tražim previše [[Upadica: Nisam utvrdio koji je zastupnik vama prekinuo]] Nisam ni ja utvrdio koji je.
… [[Govornik je udaljen od mikrofona, ne razumije se.]]
Nisam ni ja utvrdio tko je, ali pretpostavljam da to nije nijedan zastupnik iz moga Kluba [[Upadice se ne razumiju.]] Prema tome dopustite mi sada da završim. Vlada ima svoje odgovornosti. Odgovara između ostaloga i za vođenje makroekonomske politike i ako je inflacija 3 i po ili 4% onda za to odgovara pred građanima [[Upadica: Hvala lijepa.]] A nemojmo tu odgovornost prebacivati na gradonačelnike.
Idemo dalje. Na redu je gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Čini mi se da se u ovoj raspravi danas o izvršenju proračuna primjenjuju i neke stare i neke nove taktike. Ja osobno s obzirom na ozbiljnost teme osjećam se zbog toga vrlo, vrlo loše. Osjećam se loše jer građani tako i tako ocjenjuju da oni koji se bave politikom bave se to isključivo zbog svog interesa jer se neprimjereno u kratkim rokovima bogate a kad se slušaju rasprave onda one sve manje liče pa čak i u ovakvim ozbiljnim temama na nešto što bi bilo primjereno nekakvom prosječnom, prosječnom parlamentu ili bar da se popravljaju u odnosu na ono što je bilo jučer. Stare taktike su ajmo mi, nemojmo raspravljati o onome što je dnevni red, a to je izvršenje proračuna za prvih 6 mjeseci 2006. godine nego raspravljajmo mi o proračunu i izvršenju proračuna od 1999. do 2004. Novo, nova taktika u raspravi je očito ajmo galamiti, ajmo praviti nered, ajmo ometati svakog onog tko ima nešto reći ili ima postaviti neko pitanje. Pa neka izvole kako tko hoće. Ja osobno želim naglasiti da se želim izdvojiti iz toga jer ne mogu prihvatiti tezu da smo svi isti. Neki ovdje prave cirkus, a neki naprosto pokušavaju ozbiljno upozoriti na neke stvari. Kad govorimo o proračunu onda svakako želim govoriti o onim temama koje imaju nekakve dugoročne posljedice. Želim se osvrnuti samo na nekoliko stvari. U 10 minuta i ne mogu više. To su na primjer pitanja duga, pitanja deficita i pitanje likvidnosti ili nelikvidnosti. Naime proračun i njegovo izvršenje trebaju biti u funkciji razvoja. Ja osobno mislim prioritetno zapošljavanja, a onda to posljedično znači i rasta životnog standarda. Zato naša rasprava i konačni zaključci ili pouke ili popravci u planiranju i izvršenju proračuna trebali bi imati za posljedicu lakši i jednostavniji život ljudi, što manje socijalno ovisnih, a što više radno aktivnih i sposobnih. Zato ću ja nefalsificirajući, ne umanjujući, ne izmišljajući podatke upozoriti na jedan koji je za mene ozbiljno zabrinjavajući. Radi se o podatku iz ovih materijala o podatku o rastu zaposlenosti. U prvih 6 mjeseci u odnosu na prethodnu godinu zaposlenost je porasla za 0,7%. Pozitivan rezultat. Ali dragi moji prijatelji, ako se netko s tim slaže i ako misli da je to dobar rezultat, ja ne govorim o nezaposlenima, ne govorim o različitim metodologijama, nego govorim o zaposlenima, o onima kojih ima više zaposlenih u odnosu na neko prethodno razdoblje. Piše u vašem izvješću 0,7%. Ja kao građanin ove zemlje, ja kao odgovorna političarka mislim da je ovo podatak koji ne može biti pohvaljen. On nije negativan, ne govorimo o padu zaposlenosti, ali dragi moji ne govorimo niti o rastu. Stojimo i tapkamo na mjestu. Slična je situacija ako gledamo podatke o nelikvidnosti. Lijepo čitamo iz istih, iz istih papira čitamo. I onda selektivno prešućujemo činjenicu. A ono što je bitna činjenica za sve nas i za ministra financija naročito da je broj insolventnih pravnih osoba u razdoblju od '99. do kraja 2003. pao sa 30 tisuća 278 na 21 tisuću 829. A da je od kraja 2003. do 6. mjeseca 2006. ostao isti, pao za 400 tisuća, 21 tisuća 408. I tu ministre tapkamo u mjestu. I tu ministre tapkamo u mjestu. Nema pozitivnih iskoraka. Ako gledamo na rast nelikvidnosti kroz dospjele prijavljene naloge za plaćanje onda nažalost ministre to je doista, i ono što je službeno evidentirano, u laganom porastu. I to jako dobro znate i vjerojatno se dnevno suočavate sa pritiscima onih kojima je država dužna. Oni svjedoče neki koji se usude javno u novinama, a većina njih šuti iz dobro poznatih razloga, političkih pritisaka, ucjene, korupcije mnogih u strukturi javnih nabavka države koja je takva kakva je, ali to nije tema današnjeg razgovora. Netransparentnost javnih financija, sređenost ili nesređenost. Upozorit ću vas da je država počela uvoditi riznicu '95. godine. Upozorit ću vas da do 2000. godine se samo plaćalo, a da se ništa nije događalo, da je tek onda počeo proces uvođenja riznice i meni je drago da ste konačno došli do jednog računa. Ali je isto tako vrlo realno reći da se to nije moglo napraviti pucanjem prstiju, tako da se pucne prstima. Upozorit ću vas i na one račune koji su u '90.-im godinama postojali, o kojima danas pišu novine i kojima će se baviti Državno odvjetništvo. Tih računa od 2000. godine više nema. do 2000. ih je bilo. I ako se nešto može smatrati sređivanjem državnih financija onda je upravo to ta činjenica. A vi nastavite i dalje sa sređivanjem svega toga i u tome ćete imati našu podršku. Ali nećete imati podršku u falsificiranju činjenica, u falsificiranju stvarnog fiskalnog stanja, stvarnog stanja u državnom proračunu. I tu sad idemo na dug. Piše u ovom izvješću da se javni vanjski dug središnje države smanjuje, a banaka povećava. I zbog toga danas imamo vanjski dug na razini 27 milijardi eura. Kažete da je to u redu. Kažete da je to u redu i, argentinski sindrom je bio na 18 milijardi. A nije argentinski sindrom na 27 milijardi. Ja to doista ne razumijem. Zbog čega onda nismo mogli mirno spavati, a danas možemo mirno spavati. Međutim, prešućuje se jedna važna činjenica o kojoj smo mi Kluba zastupnika SDP-a već govorili. Naime, neki, neka zaduženja države iz kojih se namiruju neke obaveze države nisu uključene niti u državni proračun niti u ovom izvješće. Ja ću reći vrlo jasno i glasno, milijardu i 200 milijuna kuna za povrat prve rate umirovljenicima, duga umirovljenicima. Zadužila se, tako je, reći ću ja sve tko se zadužio. Zadužila se Hrvatska poštanska banka. O tome smo također govorili. Zadužila se Hrvatska poštanska banka ali za koga. Zadužila se za državu. Zadužila se za državu i toga ovdje nema. država je dala zadužnicu za zaduženje, ni toga ovdje nema. Znate zašto toga nema? zato što se tako ministar dogovorio sa nekom važnom facom u MMF-u. Ali ta činjenica, ta činjenica ne umanjuje naše obaveze. Ta činjenica ne smije biti pokrivena. Ona mora biti iskazana ovako ili onako. Ja nemam ništa protiv da imamo nekakve blaži pristup MMF-a prema hrvatskoj državi. Dapače, to je korisno. Ali oprostite ne možemo pred samima sobom skrivati svoje stanje. Tih milijardu i 200 milijuna povećava i deficit i zaduženost središnje države. A hoću li govoriti o tome da jedinu korist od toga ima ustvari naglo rastuća Hrvatska poštanska banka koja po informacijama koje ja imam naplaćuje za tu transakciju ni više ni manje nego navodno 8%, vi me ispravite ako je moja informacija točna, 8% kamata. S obzirom da do nikakvih podataka o toj transakciji ne možemo doći nije niti čudo što ovog trenutka možda iznosimo i krive podatke. Ali ministre, od skrivanja činjenica ne možemo pobjeći. Neće nam biti lakše, neće se povećati broj novozaposlenih. I dalje će odnos onih koji rade i odnos koji žive na njihov račun ostati 1:1,3 i dalje će ova zemlja upadati u nove cikluse nelikvidnosti, u nove cikluse zaduživanja i nikome neće biti niti lakše niti jednostavnije.
Hvala lijepa. Ja sam se ponadao gospođo zastupnice i složio se s vama, da se ove rasprave ne šire u neka područja koja nisu predmet rasprave. Međutim vi ste proizveli četiri replike, šest ispravaka i jednu povredu Poslovnika, pa prema tome to je ukupno 11. Evo ja samo to konstatiram. Povreda Poslovnika, gospodin Josip Leko.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Jedino Poslovnik nas može zaštititi u Hrvatskom saboru, pa vas molim da ga primjenjujete. Članak 213. nalaže, predsjedatelj osigurava red u sabornici, a članak 214. u stavku 1. alineja 3. kaže da će predsjedatelj dati opomenu ako se govornik ometa svojim upadicama ili na drugi način se ometa govornika. Za vrijeme dok je kolegica Željka Antunović govorila čulo se upadice, a replike: "a strašno", "a dašta", "ma šta", "kako vam nije neugodno" i to sve čak do ministra. Vi ste to uredno prešutjeli. Je li mislite da je to korektno sa stajališta primjene Poslovnika i je li to korektno prema instituciji Hrvatskog sabora? Hvala vam lijepa.
Prema članku 9. Poslovnika nakon što je zastupnik iznio zbog čega je povrijeđen Poslovnik i pozvao se na odgovarajuće članke, predsjedatelj je dužan poslije iznesenog prigovora dati objašnjenje, pa ću ja koristeći pravo iz Poslovnika pokušati vama dati objašnjenje jer ste se pozvali i na članak 213. u pogledu osigurava red na sjednici predsjedatelj. Pa ja mislim da ja se trudim da osiguram red na sjednici da nema nekih primjedbi ukoliko se neće baš biti malo zločest pa onda nešto meni govoriti što nije točno. Druga stvar, zastupniku se izreče opomena ako svojim upadicama ili na drugi način ometa govornika. To je 3. stavak, međutim postoji i još nekoliko stavaka zbog kojih sam također bio dužan izricati opomene, a to je da se u svom govoru ne drži teme o kojoj se raspravlja. Svaki put skoro bi mogao po toj osnovi izdat opomenu. Govori, a nije dobio odobrenje predsjedatelja, također te možete smatrati upadice i to. Javi se za povredu Poslovnika i netočnog navoda, započne govoriti o drugom, pogotovo ispravka netočnog navoda govori se čitavo vrijeme o drugim stvarima što sam ja već jedanput ili dva puta ovdje danas rekao. Omalovažava ili vrijeđa predsjedatelja ili druge zastupnike, također to su razlozi. Svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru. Pa više-manje opća pravila ako usvojimo ovo ponašanje kao opća pravila onda nema opomena, ali ako duh i slovo Poslovnika tumačimo onda bi imala i ova stavka dosta da se izriče opomena, i na drugi način remeti rad sjednice. Dakle ja kao predsjedatelj sada ove sjednice priznajem da ima ne ova treća nego sve elemenata za izricanje opomena. Kud bi nas dovelo kad bi se striktno primjenjivali ove odredbe Poslovnika. Dakle vi ste korektno upozorili na to, međutim moje je objašnjenje ovakvo kakvo ste ga čuli i dalje ću dok budem ovdje sjedio najšire primjenjivati na najširi način kako bi rekao, ne restriktivan način kao što upozorava Poslovnik, nego na najširi način pravo zastupnika da govori i o stvarima koje nisu na dnevnom redu i ispravlja nešto što nije izrečeno. Tako to je moj stil pa ako taj stil vama ne odgovara ja tu ne mogu puno pomoć. Priznam da ste rekli pravilno, ali i priznajte da je ovih sedam točaka također mogu se primijeniti. Hvala lijepa. Sada, ovo je prema članku 9. što sam dužan obrazložiti. A sada gospođa Ljubica Lalić također ima povredu Poslovnika.
Je gospodine potpredsjedniče, jer upravo čitam članak 208. stavak 3. gdje kaže predsjedatelj se brine da govornik ne bude ometan ili spriječen u svom govoru. Međutim očito je da vi ne želite se pridržavati Poslovnika i tu kršite Poslovnik. Ja znam da vi znate isto ko' i ja da je gospodin ministar cijelo vrijeme svojim dobacivanjem ometao govornika i vi ne možete na općoj kulturi ministra učiniti ništa, ali pokušajte ministru barem poslovne i političke kulture malo …
Gospođo Lalić vi ste sada uvrijedili zastupnike i ministra. Ako niste zadovoljni s ovim što sam vam ja rekao, imate pravo zatražiti mišljenje Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav prema članu 209. a vi ste samo jednu stranu opomenili za upadice, pri tome niste rekli da to i sa jedne i sa druge strane ove sabornice smo svjedoci za cijelo vrijeme ovog zasjedanja i utoliko ste neobjektivni. Hvala lijepo. Sada imamo ovih 10 proizvedenih replika i ispravaka netočnih navoda što je doprinos demokratizaciji rasprave. Prvi je na redu za repliku gospodin Mato Crkvenac. Izvolite.
Ja se slažem kolegice Antunović da treba podržati i pružiti podršku onom što se dobro radi i što se nastavlja dalje razvijati i unapređivati i tu ne bi trebalo biti nikakvih dvojbi. Međutim valja upozoriti na sljedeće. Vlada tvrdi da doslovno uspješno potiče gospodarski razvoj i preko proračuna i to bi bilo dobro da je u dovoljnoj mjeri tako. Na žalost, nije. Naime, uzmite sljedeći primjer. Fond za razvoj i zapošljavanje i Fond za regionalni razvoj ostali su sa svojim sredstvima na razini na kojoj su bili prije pet godina. U ovom trenutku nekoliko interesantnih strateških programa iz Hrvatske preuzimaju stranci, jer su odlični programu jer nemaju nikakve podrške u Hrvatskoj. Na koji to način se podržava onda razvoj i to uspješno ovim proračunom? Istodobno imali smo Fond za regionalni razvoj koji ima sve manje novaca, a razlike u regionalnom razvoju se povećavaju i Vlada u ovom trenutku nezna uopće kolike su. Uzmite cijelu Slavoniju, Gorski Kotar, Zagoru, Liku, Baniju, Kordun, Zagorje, Pokuplje, Žumberak, prazni su. Kakva je to uspješna politika uz podrške gospodarskom razvoju ako se takvi procesi odvijaju i sve više produbljuju?
Hvala. Odgovor na repliku, gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Prije nego što direktno odgovorim na samu repliku, zamolit ću vas, gospodine potpredsjedniče, da provjerite odredbe Poslovnika pa ćete vidjeti da po Poslovniku ste dužni dati prvo riječ onima koji su se javili za ispravak netočnog navoda. Pa dok ja završim ovaj svoj odgovor ja vas molim da provjerite i da se onda nastavite držati Poslovnika. Točno je, kao što ste rekli, kolega Crkvenac, dolazi do nekih nelogičnosti u gospodarskim aktivnostima koje su direktno ili indirektno vezane za proračunsku politiku. Proračunska politika koju prepoznajemo i kroz ovaj Izvještaj o izvršenju proračuna bazira se na nekakvim neprioritetnim kriterijima. Nažalost, glavni je kriterij udovoljiti pritisku i zahtjevu neke od skupina građana koji se s pravom, većim ili manjem, osjećaju povrijeđenima. Udovoljimo njima, nemojmo izračunati efekte takve politike proračunske. Sklopimo mi npr. sporazuma sa umirovljenicima, ali nemojmo izračunati ni koliko će on koštati ni kako će se odraziti na dugoročni razvoj Republike Hrvatske koji je ovisan o proračun, ni kako će se odraziti na neke druge važne segmente u ovoj zemlji. To je ono što mi mislimo da treba koregirati, to je ono o čemu svjedoči proračunska politika kroz dugi niz godina, ali to je ono što počinje izrazito karakterizirati ovu vlast. Ne može proračun služiti podmićivanju birača nego dugoročnom razvoju i rastu zaposlenosti.
Hvala lijepa. Premda je gospođa zastupnica se nije pozvala niti digla ovu tablicu za povredu Poslovnika, ja ću ipak odgovoriti na njeno pitanje, uz tvrdnju da je se prvo ispravljaju netočni navodi, a onda replika. Gospođo zastupnice, ja sam pročitao Poslovnik u kojem, citiram: "Ako zastupnik zatraži riječ da bi odgovorio na navod, repliku, predsjedatelj će mu dati riječ čim završi govor onog koji je navod iznio. Replika zastupnika, odnosno odgovor na repliku ne mogu trajati dulje od 2 minute. Zastupnike može ispraviti netočni navod i odgovoriti na izlaganje, repliku, samo jedanput i to na osnovno izlaganje". Nigdje ovdje ne piše koji je prvi, a koji je drugi, a do sada je praksa bila da se odgovori na onaj, daje se prednost onima koji su prvi digli tablicu. U ovom slučaju tablicu je digao za repliku gospodina Mato Crkvenac, zato sam mu prvome dao riječ. A ako netko ima neko drugo mišljenje ili pozvat se na drugi članak Poslovnika, ja molim … … [[Upadica se ne razumije.]] Evo, izvolite. Gospodin, evo izvolite. Pejo Trgovčević.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Mislim da ne čitate pravi članak Poslovnika. Točno je definirano člankom 208. stavak 2., a ja mislim da je i praksa dosadašnjih predsjednika i predsjedavatelja ovim Saborom bila takova da je uvijek bio prvo povreda Poslovnika, ispravci netočnog navoda, a tek onda replike.
Članak 208. kaže u 2. stavku: "Neovisno o redoslijedu zastupnik može dobiti riječ, može dobiti riječ kada želi govoriti o povredi Poslovnika, kada želi ispraviti navod za koji drži da je netočan, te za repliku". Gdje je ovdje čija prednost? Ovdje nije nitko rekao ovo je jedan, ovo je dva, ovo je tri. Ovo je redoslijed u 1., 2. i 3. Gospodin Leko je tražio povredu Poslovnika, a također potpredsjednik, nakon toga, Arlović. Izvolite, gospodin Leko.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Već je navedeno da je u Hrvatskoj, u praksi Hrvatskog sabora, u praksi Hrvatskog sabora izvršena interpretacija članka 209. Poslovnika. Dakle, praksa je utvrdila da Poslovnik kaže da se prvo daje riječ onima koji žele ispraviti netočan navod. Ali logičnom interpretacijom članka 209. dolazi se do toga da se prvo ispravlja netočan navod, pa onda govori o replici. Gospođo Babić, ja vas lijepo molim da me ne ometate jer imam isti status kao i vi u ovom Saboru pa se suzdržite od …
Ja sam dužan opomenuti, gospodine …
Molim vas, ja moram sebe štititi, ja moram sebe štititi kad me nećete …
Gospodine Leko, ja sam dužan opomenuti gospođu Babić, a ne vi.
Učinite nešto da u ovom Parlamentu važi parlamentarizam. Hvala vam lijepa i na tome.
Dužan sam vam odgovoriti prema članku 209., a moj odgovor je sljedeći. Sami ste rekli da je praksa da se prvo da ispravak netočnog navoda. Molim vas! Da se da ispravak prvo, rekli ste da je praksa postala. Niste se pozvali na izričite odredbe Poslovnika. Moja praksa je da dajem riječ onomu tko se prvi javio. Ako je započeo ispravak netočnog navoda prvi onda oni imaju, to je moja praksa. A ako repliku netko digne prije nego ispravak netočnog navoda onda sa replikom počinjem. Rekao sam već da je gospodin Crkvenac prvi digao ruku za repliku i dobio je riječ, to je moje obrazloženje. Dakle, nikakvo uporište u Poslovniku nema osim što ste i sami rekli, prakse koja nije i moja praksa. Izvolite, ispravak, odnosno povreda Poslovnika potpredsjednik Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, ne bi se uključivao da niste osobno pozvali zastupnike koji smatraju da je povrijeđen ili nije povrijeđen Poslovnik, da se uključe u ovu raspravu. Ja moram reći da logičkim tumačenjem, nomotehničkim tumačenjem i jezičnim tumačenjem proizlazi da jeste povredili Poslovnik jer u članku 209. stavku 1., stavku 2. i stavku 3. su razrađene kad se tko javlja i kada se daje riječ. Prvo je uređeno u stavku 1. da se radi o povredi Poslovnika. U stavku 2. ispravak netočnog navoda i tek u stavku 3. replika. Prema tome, jezično nomotehnički i logički je sasvim jasno da se prvo daje povreda Poslovnika, zatim ispravak netočnog navoda, nakon toga replika. I uostalom tako je i praksa do sada kao što ste i sami rekli, naznačili iako ja osobno smatram da nije to tako važno pitanje da bi se morali u ovom momentu oko toga više sporiti. Ja mislim da bi trebalo prihvatiti sugestiju kolegice Antunović da je povrijeđen Poslovnik i vratiti se na primjenu Poslovnika na način da se prvo da ispravak netočnog navoda, a nakon toga replika ne samo radi prakse nego i nomotehničkog tumačenja, logičkog i jezičnog samog po članku 209. Poslovnika.
Nije povrijeđen Poslovnik, pa prema tome prema članku 209. stavak 1. možete zatražiti mišljenje Odbora za Poslovnik, politički sustav. Nigdje se ne govori o redoslijedu, sve su formulacije ravnopravne osim povrede Poslovnika koja ima prednost. Praksa je većinom da se daje ispravak. Moja je bila praksa tko se prvi javi, dobija prednost i dok Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav jasno i glasno ne kaže koji je to redoslijed, ja ću se i dalje pridržavati ovog mog principa – tko se prvi javi, dobije prednost. Hvala lijepa. Replika, gospodin Zvonimir Sabati, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kad je kolegica zastupnica, gospođa Antunović iznijela citiram: jedan ozbiljno zabrinjavajući podatak, odnosi se na rast zaposlenih od 0,7%, ja se slažem i nema dvojbe da je taj podatak zabrinjavajući. Razumljivo, više zaposlenih, veće punjenje proračuna, više sredstava za razvojne projekte. No, jedan od strateških projekata za kojeg se svi zalažemo je ulaganje u znanje, u izvrsnost. Želim naglasiti da me iznenadilo da za sada nisu pokrenuti neki važni projekti školstva i znanosti što je za mene također zabrinjavajući podatak. Sredstva su planirana, naravno i osigurana, ali nisu pokrenuti projekti. Primjerice, radi se o mreži škola i projektu jednosmjenske nastave 0%, usavršavanje ravnatelja i stručnih suradnika 2,59% u osnovnoj školi, izrada nastavnog uputnika ili kurikuluma 17,5%. Srednje škole, stručno usavršavanje nastavnika i ravnatelja u srednjim školama 3,56%, razvoj modela kurikuluma 0%, izrada … [[Govornik se ne razumije.]] standarda i pravilnika 0%. Strana 246. provedba Bolonjskog procesa 0,21%. Ja samo želim da je za mene, reći da je za mene također to zabrinjavajući projekat iz razloga što se svi slažemo da je znanje i ulaganje u izvrsnost strateški i državni projekat i htio bih reći da ako je ikako moguće da uputi se s ovog mjesta i ministru Primorcu … [[Govornik se ne razumije.]] apel da se ovi projekti koji su važni za lokalne zajednice, konačno pokrenu u drugom polugodištu.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Replika, gospođa zastupnica Ljubica Lalić, izvolite.
Pa kolegice Antunović, vi ste sasvim opravdano u svome izlaganju ukazali na obvezu Vlade Republike Hrvatske na poduzimanju mjera u zapošljavanju. Fakat je istina je da je nezaposlenost temeljni problem Republike Hrvatske, međutim mi nismo čuli dakle da i Vladu zabrinjava taj problem, nego nas Vlada želi uvjeriti kako se nezaposlenost smanjuje pa kaže jučer državni tajnik, a čini mi se da je i ministar danas potvrdio kako smo prvi puta na stopi od 16%. Ali u pojedine regije imaju 30% nezaposlenost. A Vladi Republike Hrvatske nije ni na kraj pameti da je to njen problem i obveza da zapošljava. A da je to tako, evo čitam izvršenje proračuna, aktivna politika zapošljavanja od 150 milijuna kuna, utrošeno samo 13,72. Nije Vlada ništa poduzela ni na zapošljavanju mladih, naši mladi odlaze u inozemstvo. Mi ih odškolujemo, država isfinancira njihovo školovanje, ne osigura im posao i ti odlaze u inozemstvo hametice stručnjaci, a naša Vlada je za zajedničko ulaganje u zapošljavanje mladih na lokalnoj razini potrošila samo 15,34% planiranih sredstava. Ili ako gledamo sa aspekta regija, dakle jedna Slavonija u kojoj pojedine županije imaju nezaposlenost po stopi od 35%. Što je Vlada učinila? Ma nije Vlada učinila gotovo ništa, jer Vlada nije omogućila ni u primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji da se poveća broj zaposlenih, u prehrambenoj industriji nije izvršila svoje obveze što ukazuje da joj nije stalo da u Slavoniji uznapreduje prehrambena industrija, za razvoj drvo-prerađivačke industrije također ne, jer im odgovara da izvozimo trupce, a vraćamo gotovi namještaj.
Hvala, hvala. Replika, odgovor na, hvala lijepa.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Ni zinula još nisam. Pokušala sam kratko i ne nije ni moguće doista u raspravi osvijetliti sa svih aspekata ovaj za mene izuzetno zabrinjavajući podatak o rastu zaposlenosti od samo 0,7%. Ali u ovim replikama i kolegice Lalić i … [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Hvala svima koji se trude. Koji se osvrnuo na probleme u obrazovanju. Činjenica je da bez više predanosti proračuna problemima poticaja zapošljavanja, problemima kvalitetnijeg obrazovanja i stvaranju kadrova koji će u novim uvjetima gospodarskog razvoja koji je nažalost slab, ali kojeg još uvijek sa optimizmom očekujemo ukoliko bude razuma i osjetljivosti na pozitivne sugestije, da nam treba prioritetno ulagati u kvalitetu obrazovanja, stvaranje kadrova koji će naći svoj prostor u svijetu rada u nekakvom budućem razvoju kojeg nažalost danas nema. Ali ako je i spor, ako će se povećavati u narednom razdoblju u što ja vjerujem, a dogodit će se nešto što će tome doprinijeti vrlo brzo, mi moramo za to razdoblje imati spremnih visoko obrazovanih, pripremljenih kadrova, moramo imati spremne one djelatnosti koje će biti konkurentne na globalnom tržištu, na europskom tržištu, moramo biti pripremljeni za to razdoblje, a te pripreme nažalost, to se čita iz izvršenja proračuna, nema. Od banalnih stvari nedovoljnog predanog rada u Hrvatskom saboru do trošenja proračunskih sredstava tamo gdje je to prioritetno, a zaustavljanja curenja proračunskih sredstava tamo gdje odlaze u vreću bez dna.
Hvala. Sljedeća replika, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Rasprava gospođe Antunović o pitanju deficita me potaknula da joj pokušam replicirati i komentirati jednu neuobičajenu praksu. Kad se govori o deficitu onda se pokušava reći da se deficit definira u cijelom svijetu temeljem gotovinske metode, a to znači dospjele obveze i kredite koji su preuzeti. Sjećamo se vrlo dobro naših živih rasprava u ovom Parlamentu na temu modificirane modela, modificirani model koji … [[Govornik se ne razumije.]] inače ministar Šuker, a to je da se pokuša u deficit 2003. godine ugraditi željeznica, zdravstvo, pa čak ja bih rekao i cestogradnja ne za dospjele dugove nego za obavljene radove i to je bio način kako je ministar Šuker pokušao hrvatski deficit prikazati oko 6 i preko 6% da bi pokušao odgovoriti o lošem radu koalicijske Vlade. Istina vidimo da praksa modificiranom deficita je prisutna kod ministra, sada ima isto modificirani, ne samo da nije uzeo dospjele obveze prema građevinarima, željeznici, pogotovo zdravstvu, nego kao što vidite ne prikazuje isplaćene mirovine niti obveze koje su u biti dospjele, koje su plaćene, a nisu plaćene iz proračuna. To opet modificirani, istina malo drukčiji. On ne podiže deficit, on smanjuje. Prema tome, drago mi je da je ministar Šuker konzistentan u modificiranom modelu kojeg ne znam tko to prihvaća i ne znam čemu to služi, zaista ne znam, osim političkim obračunima.
Hvala. Ispravci netočnih navoda, poštovani zastupnik Željko Nenadić.
Ispravljam netočan navod štovane kolegice Antunović da je ona odgovoran političar. Optužuje ministarstvo i Vladu Republike Hrvatske da prešućuje činjenice, falsificira činjenice, a ni jednom činjenicom to ne dokazuje, a s druge strane iznosi podatak o 0,7% povećanja nezaposlenosti koji baš i ne ide u prilog. Znači da je Vlada htjela prešutjeti neke činjenice sigurno bi tu činjenicu prešutjela, a kao odgovoran političar ja vas molim da kažete koja je to važna faca u OMF-u i kojim dokumentom možete potkrijepiti ono što ste rekli oko Poštanske banke i slično.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja moram reći da ovdje gospođa Antunović je vrlo žustro, vrlo srčano iznosila svoju diskusiju i netko bi mogao pomisliti da je to čak sve istina. Potpuno je netočno da je država izdala bilo kakvu zadužnicu za zaduženje Hrvatske poštanske banke. Bilo bi dobro da se gospođa Antunović očituje nekim dokumentom pa da vidimo zašto govori istinu ili neistinu. Isto tako je netočno da kamatna stopa nije ni približno 8% nego je oko 5%. Pitanje je zašto se iznose ovakove netočne tvrdnje, a onda kada ministar slušajući takove neistine reagira i zgraža se onda ga se napada i govori se o njegovom čak i kućnom odgoju. To nije u redu. Još bih htio reći gospođa Antunović je na početku rekla neki se naglo bogate, neki kažu ajmo galamiti, neki prave cirkus, a neki žele upozoriti na ozbiljne stvari. Ja bih pitao neka nam gospođa Antunović ozbiljno obrazloži … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Jure Bitunjac poštovani zastupnik, treći ispravak.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegica Antunović komentirajući stopu nezaposlenosti, prosječnu stopu nezaposlenosti za prvih šest mjeseci ove godine koja iznosi najmanja u zadnjih 10 godina 15,7% prema Zavodu za zapošljavanje i prema Državnom zavodu za statistiku kaže da je manja u odnosu na prosječnu stopu nezaposlenosti za 2005. godinu samo 0,7%. Nije točno, to nije točno. Naime, stopa nezaposlenosti za 2005. godinu iznosila je 17,9%, a ja ću vas podsjetiti da je stopa nezaposlenosti tijekom za 2002. godinu, odnosno 2001. bila 22, odnosno 22,3%, a u jednom momentu na Zavodu za zapošljavanje za vrijeme vaše Vlade bilo ništa manje ni više nego 385 tisuća nezaposlenih. Hvala lijepa.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočan je navod da je u državi nastupilo novo razdoblje nelikvidnosti kako ste vi kolegice naveli. Ona može biti ista ili manja u odnosu na proteklo razdoblje o čemu ste zapravo i vi iznoseći podatke govorili, dakle demantirali ste sami sebe. Govorili ste o porastu ne znam od 0,7% nezaposlenosti, a prešućujete da nikada nije bila manja nezaposlenost u državi u zadnjih 10 godina. Uostalom ova Vlada nikad nije niti obećala javnosti da će preko noći zaposliti 300 tisuća ljudi što zapravo i nije neko obećanje, to je najobičnija obmana i protivno vrlo utemeljenim i temeljitim uvjeravanjima gospodina Šukera o stanju u državi vi i dalje obmanjujete javnost. Hvala.
Sljedeći ispravak, poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević.
Gospodine predsjedniče, kolegice Antunović nije točno da je se u hrvatskom narodu govorilo o argentinskom sindromu kad je dug vanjski nastao bio 18 milijardi dolara, nego kad je u vaše vrijeme dosegao 25 milijardi, no međutim malo kronologija duga 1990. naslijedili smo 5 milijardi, '99. nakon rata i poraća 9 milijardi da bi 2003. ostavila vaša ostavština je 25 milijardi, uvijek dijete kroči laganije ako mu otac nešto bolje ostavi, ali s vašim dugom teško je se i dan danas boriti. Udovoljiti skupini građana nema logičnosti izvršenju državnog proračuna, podmićivati birače, ovo je novi model kako vi nazivate, ovo je nova vaša metoda rasprave u Hrvatskomu saboru, rasprava pa poslije vaša replika mala Gavella u Hrvatskom saboru sa SDP-ove strane i gospodinu kolegi Crkvencu ako vam nije drago da ja sjedim s vama niste ni vi mene obogatili sa vašom nazočnošću u … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Marijan Mlinarić, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana kolegica Antunović rekla je da ova Vlada skriva dug. Već kolega Zubović je dobro objasnio oko toga da ova Vlada ne skriva nikakvi dug, ali na našem narodu se kaže svaki hudi po sebi sudi pa mogu reći da ste vi bili upravo umjetnici u skrivanju duga kojeg ste ili anticipirano potrošili ili ga niste prikazali pa smo tako naslijedili 6 i pol milijardi duga. Hvala lijepo.
Ministar financija Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa vrlo teško je raspravljati kad se zaboravljaju dokumenti koji su potpisani. Nije ministar Šuker izmislio nikakvu modificiranu metodologiju nego je to potpisao Slavko Linić, Matko Crkvenac i Željko Rohatinski u memorandumu sa MMF-om 2002. godine. Tko ne vjeruje, neka uzme dokumenat i neka pročita. Tek toliko radi hrvatske javnosti. Nikakva metodologija što se tiče izrade proračuna, može gospodin Linić ispravljat netočni navod koliko hoće ali bi trebao znati što je potpisao i neka to bude kao što gospođa Lalić kaže, moj kućni neodgoj. Međutim, čovjek mora reagirati na neistine jer te neistine idu na teret ove države. Gospođa Antunović, uvažena zastupnica je rekla da je Vlada falsificirala proračun. Pa jeste vi svjesni koja je to optužba? Bez i jednog dokaza! Bez i jednog materijalnog dokaza optužit Vladu da je falsificirala krunski dokumenat jedne države. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa mislim, nemojte se ljutit kolegice i kolege ali kakav je to način. Da li i jedan podastrt dokaz o tom? Druga stvar. Što se tiče duga umirovljenicima i deficitima. Pa prvo bi trebali znati da u ovom Visokom domu je donijet zakon oko priznavanja duga, načina povrata, Zakon o umirovljeničkom fondu, kako će se taj umirovljenički fond puniti. Isto tako prihod od prodaje imovine nije prihod državnog proračuna. Zapravo ne evidentira se kao prihod, nego se evidentira ispod crte. I prihod od prodaje imovine se može koristiti isključivo u državama dakle koje su u deficitu za pokriće deficita, i vi ste to hvala Bogu radili. U 4 godine ste 15 milijardi privatizacijskih prihoda koristili za financiranje deficita. I netočno je, možete misliti kako to zvuči u hrvatskoj javnosti, država je izdala zadužnicu i prikriva to. I HPB-u se plaćaju kamatna stopa od 8%. Na kraju krajeva odnos međusobni između umirovljeničkog fonda i HPB-a je odnos između dvije institucije koje praktički niti nemaju veze sa direktnim proračunom i Vladom. Pa čak i da imaju, ajmo iznositi korektne podatke. Pa nije nikakva tajna da ste nazvali HPB-e i vidjeli pod kojim uvjetima je donešeno. Druga stvar gospođo Antunović, tek toliko da znate. Kratkoročna zaduženja unutar jedne godine između 01.01. i 31.12. su neutralni što se tiče deficita. Tek ako 31.12. niste u stanju vratiti taj dug onda se on može korigirati. Međutim, to je malo ovako, vrlo je u zadnjih dana, je vrlo zgodna interpretacija dokumenata koji su usvojeni u ovom Saboru od strane SDP-a. Vrlo je interesantno. Pa čak i optuživati ministre da zataškavaju kriminal itd., a s ničim to ne argumentirati. I onda kad čovjek reagira u Visokom domu onda je ovakav i onakav. Međutim, znam što sam doživljavao kao zastupnik dok sam sjedio tamo od pojedine gospode a koji su bili potpredsjednici Vlade, no to neka njima služi na čast. Međutim, da li hrvatski umirovljenici zaslužuju da se na ovakav način raspravlja o povratku njihovog duga? Da li oni to zaslužuju? Da se u neka dnevna politička prepucavanja, je li to deficit, nije to deficit? Pa gledajte gospodo, imate dokumenat koji ste potpisali. Vi ste potpisali dokumenat o modificiranoj metodologiji i točno se zna što je deficit proračuna. Dakle, sve obaveze koje su stvorene bez obzira da li su plaćene ili nisu plaćene su deficit proračuna. Vi ste to potpisali sa MMF-om, nisam ja. I prema tome, da je to tako, pa kaj vi mislite da su oni u MMF-u šašavi, u Svjetskoj banci, da bi priznali da Hrvatska nešto mulja, petlja i sad ćemo mi njima to progledati kroz prste i to nema nikakve veze. Druga stvar gospodine Liniću. Pa vi bi kao potpredsjednik Vlade za gospodarstvo trebali znati što piše u Odluci Nadzornog odbora Hrvatskih auto-cesta iz 10. ili 11. mjeseca 2003. godine. Piše, povećat ćemo plan gradnje za milijardu i pol kuna i bit će plaćeno u 2004. godini. To doslovno piše unutra. Da nema te rečenice onda bi bilo diskutabilno, iako i tada, da li je to deficit ili nije? A što se tiče Hrvatskih željeznica, to je očigledno bolna točka gospodina Linića zbog nagibnih vlakova i nečeg sličnoga. Digli ste milijardu i pol kuna kredita. Niste ga prikazali u državnom proračunu. Za razliku od takvog načina vašeg poslovanja sad do zadnje lipe, što se da Hrvatskim željeznicama je u državnom proračunu. 2 milijarde i 900 je u državnom proračunu. Vi ste prikrili milijardu i pol, niste ih prikazali u državnom proračunu i ne možete reći da to nije bio deficit 2003. godine. Ne možete to reći! Jer su stvorene obaveze i plaće, i izvršeni su radovi 2003. godine a vi dobro znate da ne samo po modificiranoj metodologiji, zašto se krediti u državnom proračunu evidentiraju u onoj godini kad su utrošeni a ne kako se vraćaju? Iz razloga što utrošak tih kredita u toj godini ima ekonomski efekat. I zato se on kao takav knjiži. A vi dobro znate da ste digli 3 kredita za Hrvatske željeznice od milijardu i pol kuna i niste ih nigdje evidentirali. Povrat tih kredita je trebao ići kao trošak u nekom budućem razdoblju. Isto kao i milijardu i pol kuna za obnovu koji su otišli. Gdje su izdane te mjenice? Tada je počela moda mjenica i u Požegi i u Požeškoj županiji. Ali prvo ih je izdala Vlada. Ova Vlada za tri godine nije izdavala nikakve mjenice i nije reprogramirala nikakve obaveze. Ali kažem, nije dobro na ovakav način raspravljati. Nije dobro. Bez obzira kome to išlo i kome to ne išlo u prilog. Treba znat tko je što od nas potpisao pa čak i okolnostima koje su u tom trenutku bile, zašto ih je potpisao? Međutim, nije korektno a kolega Linić volio osobito na konferencijama za tisak optuživat pa čak i za kriminal bez ikakve podrške. Pa tako i neki dan je bilo, iako sva ta jamstva koja su sad aktivirana u Požeško-slavonskoj županiji su izdana za vrijeme njegovog mandata. Ne za mandata vladavine Ive Sanadera. Ali odgovoran je netko drugi. I na žalost ako ćemo na takav način raspravljati, mi danas nismo uopće raspravljali o izvršenju državnog proračuna, nego smo uzimali sve ono što… Ali zašto nismo raspravljali o izvršenju državnog proračuna? Zato što imaju pozitivni pomaci, zato što ima dobrih stvari i teško je to priznati. I to je razlog ovakve rasprave gospodo iz SDP-a. [[Pljesak.]]
Odgovor na, zapravo ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Slavko Linić, izvolite.
Netočna je izjava o potpisanom dokumentu sa MMF-om, modificirane metodologije jel' takva metodologija ne postoji, izmišljena je od samog ministra Šukera i čuli ste kako ju on promatra. Prema tome, to je čista neistina. Jer u isto vrijeme dugovi današnje željeznice nisu u deficitu, nisu dugovi Hrvatskih cesta i auto-cesta u deficitu i to dospjeli dugovi. Nisu dospjeli dugovi zdravstva u deficitu. Prema tome, ovaj put je ovaj put modificirana metoda po ministru Šukeru je jednostavno, deficit mora biti ispod tri posto.
Ministre, ni jedne riječi više dobacivanja. Neću dopustiti to nikome.
Prema tome, nešto što mi moramo razumjeti, imamo različite stavove, imamo ih pravo iznijeti a onaj tko sluša odabrat će metodologije i istine a ne zato što ministar Šuker može vikati iz klupe i zato što mu se skuplja. Prema tome, dok god imam saborski mandat govorit ću o činjenicama a građani će ocijeniti koliko su točni.
Hvala. Slijedeći ispravak poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite!
Netočni su navodi gospodina Šukera kojim je pokušao objasniti iako ustvari ništa nije rekao o tome kako je to država izvela tu transakciju da svoju obavezu prema umirovljenicima plati Hrvatska poštanska banka kreditom kojeg je očito dala umirovljeničkom fondu a izgleda da nitko nije garantirao za taj kredit. Tako je bar zaključiti iz čitave ove priče. Ali po deseti put u ovom Saboru smo postavili to pitanje i po deseti put osim ponovo bacanja blata na prošlu Vladu na temelju potpuno neutemeljenih tvrdnji ili u najvećem dijelu neutemeljenih tvrdnji nismo dobili odgovor a činjenica je i istina je da je državni dug prema umirovljenicima vraćen kreditom i povećanjem zaduženja, ukupnog zaduženja države, iz kredita kojeg je digla Poštanska banka i iz njega je isplaćena ta prva rata koja se odnosi na prvih šest mjeseci proračunskog razdoblja.
To više nije netočni navod. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege! Gospodin ministar maloprije kaže kako je proračun najvažniji dokumenat države i sa pravom je doživio odobravanje kolega zapisnika, ali se to zapravo po ničemu ne vidi da je to najvažniji dokument. Ovdje uz ministra financija koji redovito ovdje nazoči i za to mu odajem priznanje je nazočan državni tajnik Ministarstva poljoprivrede i nema nikoga više. Državni proračun je proračun i svih ministarstava i trebala bi biti rasprava i o radu tih ministarstava, o ostvarenju pojedinih politika a ovdje nema ne samo ministara nego nema niti državnih tajnika. Ali ne odnosi se samo Vlada tako prema državnom proračunu nego to čini i Hrvatski sabor. Samo dva odbora Hrvatskoga sabora raspravljala su državni proračun, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Niti jedan drugi odbor a itekako bi imali što vidjeti u ovom proračunu nisu raspravljali pa ću ja navesti samo neke za mene najinteresantnije i najuočljivije stvari o kojima bi pojedini odbori itekako trebali raspravljati. Primjerice, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu bi trebao biti zainteresiran da je stavka gospodarstvo i poduzetništvo od 815 milijuna kuna ostvarena sa samo 28,43%. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu trebao bi biti zainteresiran da je stavka tehnologijsko istraživačke i razvojne djelatnosti ostvarena sa svega 19,53% a stavka međunarodna znanstveno-tehnička suradnja samo sa 16%. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo trebao bi biti zainteresiran za stanje u najmanju ruku u zdravstvenom sustavu i slabim pomacima u zaposlenosti a Odbor za regionalnu područnu odnosno lokalnu samoupravu trebao bi biti zainteresiran da je Fond za regionalni razvoj od 115 milijuna kuna potrošio samo 3,7 milijuna kuna odnosno 3,28% i da se u ovom proračunu sa 18 stavki pričuve financiraju jedinice lokalne samouprave, njihovi dugovi i njihovo redovito funkcioniranje što nije zadaća državne pričuve. Državna pričuva treba intervenirati u nečemu što je nepredviđeno. Ovo je pitanje modela financija jedinica lokalne samouprave i Odbor za lokalnu i regionalnu odnosno područnu samoupravu bi o tome trebao raspravljati. Prema tome, i mi smo ovdje u Hrvatskom saboru dali svoj obol prilično laganom, ležernom odnosu prema tom najvažnijem dokumentu države. Ja ću govoriti o dvije stvari a to je deficit odnosno deficit državnoga proračuna i vanjski dug odnosno dva zahtjeva koji su bilo zahtjevi međunarodne zajednice, bilo kopenhaški kriteriji, bilo zahtjevi javnosti koji se onda zato što su zahtjevi pokušavaju na neki način premostiti bar na nekoj prvoj razini a zapravo šteta koja se događa je veća od koristi koja se na takav način postiže. Najprije pitanje deficita. Državni tajnik koji je obrazlagao ovdje proračun a to je naravno ponavljao i ministar govori o tome kako je deficit 3% i kako smo mi ušli u kriterij Europske unije ali doista je pitanje da li je taj deficit 3% ako dospjele obveze samo Ministarstva zdravstva, Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje, hrvatskih bolnica o kojima se gotovo iz tjedna u tjedan piše da su 4 milijarde kuna, ako one nisu ovdje jer su dospjele i to su dugovanja kao što znate preko tristo dana. Ako je samo to dospjelo 4 milijarde kuna čini 2% bruto nacionalnog proizvoda pa već samim time deficit nije 3% nego je 5%, da ne govorim o dospjelim obvezama. Ovdje imam jedno istraživanje Instituta za javne financije koji je vršio analizu dospjelih obveza države na kraju neke godine pa je tako po podacima Instituta za javne financije ukupno dospjele obveze 1999. godine na kraju te godine bile su 9 milijardi 586 milijuna što čini više od 4,5% bruto nacionalnog proizvoda i danas a pogotovo te godine kada je on bio manji. Te nepodmirene i dospjele obveze u godinama 2001. i 2002. smanjuju se na 506 i 565 milijuna kuna a onda opet počinje njihov rast. Tako su one na kraju godine 2003. već 956 milijuna kuna što je pola posto bruto nacionalnog proizvoda a 2004. godine zadnje godine za koje ja imam podatke iznose milijardu i 290 milijuna kuna. Nemam podatke za 2005. Nemam naravno podatke niti za prvu polovicu 2006. godine ali to su dakle pitanja oko kojih bi trebali razgovarati. Jer, te nepodmirene a dospjele obveze utječu na nelikvidnost, na unutrašnju zaduženost i državni dug se multiplicira sa faktorom dva, tri ili četiri, ovisno o tome kako se gleda i tako se ukupna nelikvidnost u društvu odnosno u državi povećava. Nelikvidnost naravno sa sobom nosi sve moguće probleme, stečajeve, korupciju, koruptivno ponašanje itd. Prema tome, kroz tu sliku treba gledati tu najavu, odnosno tu informaciju s kojom se Vlada diči i trebala bi se dičiti da nema ove sjene na toj informaciji o deficitu državnog proračuna koji se nalazi u okvirima zahtjeva Europske unije. Jedan od uvjeta za pristupanje … [[Govornik se ne razumije.]] je da deficit proračuna bude manje od 3%, ali ovo, dakle, baca na to pitanje jednu sjenu. I bilo bi dobro da podaci koje ovdje dobijamo prilikom usvajanja proračuna i prilikom Izvješća o izvršenju proračuna se vrlo jasno reflektiraju, referiraju na to pitanje. Što je sa dospjelim obvezama? Da to ne bude pitanje političkih prepucavanja nego da sve dospjele obveze na jasan način iz prethodne godine, ako je moguće iz prethodnog obračunskog razdoblja, dakle polugodišnjega, budu jasno prezentirane Hrvatskom saboru. Pa onda neće biti rasprava da su one ovolike ili onolike. A sutra ćemo isto već odmah imati napis u novinama koji se, dakle, ponavlja ciklički, gotovo svaki tjedan kako su dugovi zdravstva dospjeli preko 300 dana, a ti su sigurno dospjeli veći od 4 milijarde kuna. I drugo pitanje o kojem želim govoriti je pitanje vanjskoga duga. Vlada govori o tome kako je vanjski dug države smanjen u prva 4 mjeseca za 524 milijuna eura jer je to rezultat orijentacije države na zaduživanje na domaćem financijskom tržištu. O tome sam u nekoliko navrata govorio ovdje i kada pogledate Vladino izvješće, dakle ono što imamo na klupama, tko je kupio tuzemne obveznice Vlade i koje su banke Vladu kratkoročno kreditirale, onda ćete vidjeti da tu nema govora o tuzemnom domaćem dugu jer to su Erste i Steiermarkische bank, Splitska banka, Zagrebačka banka, Privredna banka Zagreb, Raiffeisen banka, itd. Popis banka koji govore o kratkoročnom zaduživanju također je nešto duži, ali jednako tako govori o stranim bankama. Prema tome, to je apsolutno kriva, besmislena teza da se smanjuje vanjski dug jer se zapravo povećava dug države, a on se posredno pretvara u povećanje vanjskoga duga banaka. U uvjetima u kojima mi danas živimo, dakle međunarodnoga tržišta itd., apsolutno je nevažno da li je taj dug vanjski ili je taj dug unutrašnji. Bitno je da država povećava svoj dug, a to se radi samo zbog toga što se stvorila javna slika o tome da je vanjski dug države preveliki, pa ga Vlada pokušava maskirati povećavajući lažni unutarnji dug, koji je de facto opet vanjski dug države. A od toga nama, naravno, nema velike koristi jer su kamate koje na takav način imamo, koje možemo dobiti su veće nego kamate koje bi mogli dobiti zaduživajući se u inozemstvu. Za kredite iz inozemstva koje nekada moramo dizati kamate su Libor plus 1% što negdje završava sa 3 ili 4%, a naše domaće banke, tzv. domaće banke a znamo da ih nažalost nemamo. Imamo samo 10% domaćih banaka nam za kratkoročne kredite i za dugoročne kredite naplaćuju kamate od 6%. Tko plaća tu razliku od 2%? Naravno, tu razliku plaća državni proračun, odnosno građani Republike Hrvatske i dakle, to su razlozi zašto ja smatram da bi ta izvješća trebala biti u tom smislu puno jasnija. Da onda nema političkih nadmudrivanja, a to je naravno i razlog zašto ja neću prihvatiti ovaj proračun. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre i glavna državna rizničarko. Gospodin kolega saborski zastupnik netočno je naveo o vanjskom dugu jer upravo ovdje iz Izvještaja o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2006. godinu za prvo polugodište je vrlo jasan, pregledan, logičan i uvjerljiv koji koristi međunarodne standarde, upravo koje smo i prihvatili i koje sve više uvodimo. I uz gospodina ministra Šukera ovdje je i nazočna glavna državna rizničarka, gospođa Vesna Orlandin i pomoćnica ministra. Dakle, najjači sastav iz Ministarstva financija je upravo ovdje za najvažniju temu koja se može danas raspravljati.
Sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Željko Nenadić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče i gospodine ministre. Ispravljam štovanog kolegu i njegov navod da je deficit državnog proračuna od 3% zapisan u, kao uvjet ulaska u Europsku uniju. To je ponovo jedan od mnogih netočnih navoda kojima se pokušava obmanuti javnost u smislu da, evo gledajte, čak i zbog toga nećemo moći ući u Europsku uniju. Umjesto da se ovaj izvanredni rezultat, neočekivani rezultat državnog deficita, državnog proračuna od 3% prikaže kao zavođenje reda kako u prihodovnom tako i u rashodovnu stranu državnog proračuna.
Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Kolega zastupnik Nenadić je povrijedio Poslovnik, članak 214. jer nije ispravio moj netočan navod. Ja, naime, nisam rekao da je deficit 3% uvjet za ulazak u Europsku uniju nego da je to jedan od 3 uvjeta za ulazak u Europsku monetarnu zonu, dakle ulazak u EMU. Prema tome, nije u tom smislu trebalo bilo što ispravljati. Ja to nisam rekao i to tako doista ne stoji.
Stara stvar. Vjerojatno sad bi ponovno trebao predsjedatelj pozorno pamtiti i pratiti svaku riječ i utvrditi da li je doista se radi o točnoj ili netočnoj tvrdnji. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić, ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, zastupnik Radoš je rekao da je na ovom deficitu od 3% da je sjena. Nema razloga da bude sjena. Ova Vlada je u 3 godine uspjela prepoloviti deficit sa 6,3 na 3%. Dakle, učinila je veliki napor, veliku fiskalnu prilagodbu. Vama očito smeta transparentnost ovog proračuna. Sjetimo se samo kako ste vi radili. Deficit od 6,3% niste htjeli priznati, niste stavili sve obaveze koje su bile potrebne da stavite i da ga točno izračunate. Dakle, vas smeta transparentnost ovog proračuna.
I poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dvije stvari bih želio ispraviti. Prvo, ministar ovdje nije sam prilikom izlaganja ostvarenja proračuna nego su tu i državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede i šefica Državne riznice. I drugo, u svojoj kritici izvršenja proračuna kolega Radoš bi kao bivši ministar morao znati da se pojedine pozicije, osobito kapitali projekti koriste uglavnom u drugoj polovici godine, u prvom polugodištu se ostvaruju uglavnom tekući troškovi i pripremaju projekti koji će se platiti u drugom polugodištu. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Kolega Radoš istaknuo je slabost rasprave o ovoj najvažnijoj točki jer osim nazočnih članova nema ostalih članova Vlade. Pa dozvolite kolega da ja rečem o našoj ozbiljnosti, nas parlamentaraca. Kako je vođena rasprava o ovoj jednoj od najvažnijih točaka koja je inače točka o politikama i rezultatima rada? Pa vidite, počela je u 17,02 u toku jučerašnjeg dana. Govorila su samo 4 kluba. Moram reći rekord je bio HDZ-ovog kluba koji je raspravu prepolovio, nije iskoristio 15 minuta radi brzine, nije. Isto tako, isto tako, znači to je odgovornost klubova kako se govori o tome. Ali još nešto, koliko je zastupnika govorilo. Koliko je zastupnika? Dovoljne su ove ruke. I to samo iz SDP-ovog kluba, HSS-ovog i evo vas [[Upadica: I IDS.]] I IDS. Nisi govorio. … [[Upadica se ne čuje.]] A dobro, ajde. Ja ne govorim o klubovima, govorim o zastupnicima. 4 kluba su govorila. Znači, samo opozicija je govorila. Ni jedan zastupnik HDZ-a nije govorio. A sad možda reći ministru. Zamislite, ogromni uspjesi Vlade, izvanredni rezultati, sve se ponose, a nitko o tome u Saboru ne želi govoriti. Toliko da probamo reći o našoj ozbiljnosti kako raspravljamo o ovome. Jer bitno je samo ušutkati opoziciju i ne ići sa negativnim vijestima prema biračima. Tako rješavati probleme u Hrvatskoj očito nećemo i dali smo zaista ružni doprinos raspravi o ovako važnoj temi.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Ja se slažem gospodine zastupniče sa ovim što ste rekli. Ja smatram da rasprava nije trebala započeti sinoć u ono vrijeme. Predsjednik Sabora, odnosno predsjedatelj nije povrijedio Poslovnik ni jednoga časa. Ali je zapravo određena logika da se tako važnom dokumentu kao što je državni proračun osigura odgovarajuće mjesto i odgovarajuće pozornost. Ja sam jučer trebao govoriti u ime kluba, imao sam spremnu raspravu, ali sam odustao od govora u 15 do 6 i nakon toga su bili prozvani pojedinačni zastupnici. Njih 7, 8 je naravno već bilo na putu prema utakmici, što nije grijeh. Ja nadam se, a pogotovo što je utakmica bila dobra. A naravno i ovo što vi govorite o zastupljenosti ministara, odnosno državnih tajnika jednako tako o interesu ostalih zastupnika pokazuje zapravo da se mi prema tako važnom dokumentu, i tu ponavljam ono što sam rekao, ne odnosimo na pravi način. I onda nam zapravo kad izostane prava problemska rasprava u ime klubova ostaju replike ili često ispravci netočnih navoda, kao replike što sam ja upravo maloprije doživio. Dakle nema ispravka netočnog navoda, ali se ne ide ni sa replikom. Tako da ja onda ne mogu više odgovoriti i to je apsolutno na neki način deformacija uopće naših poslovničkih odredbi, a pogotovo o tako važnoj temi kolega Liniću kao što je državni proračun. Hvala lijepa.
I ova točka dnevnoga reda Izvješće o izvršenju Državnog proračuna za prvo polugodište 2006. godine je u svim dosadašnjim rasprava za takva izvješća uvijek redovito je bio ministar financija koji god to bio i bio je državni tajnik Ministarstva financija. Nikada nisu bili članovi Vlade, cijele Vlade. Dakle, to je jedno. A drugo, što se tiče odbora. Pa odbori su, matični odbor, Odbor za financije i državni proračun on je održao svoju sjednicu, raspravio to, drugi su zainteresirani odbori, predsjednici zainteresiranih odbora su mogli, to je stvar njihova da oni zakažu sjednicu. Što se tiče vremena održavanja rasprave sve teme su važne. Ne mogu ja sada rangirati i pomicati neke teme na neka druga vremena. Da nije stavljena ta, da je stavljena neka druga onda bi rekli zašto nije Izvješće o radu Fonda hrvatskih branitelja, Izvješće Vijeća o nacionalnom obrazovanju, da je ono stavljeno na drugo neko rangirano mjesto. Poštovana zastupnica Željka Antunović, replika.
Pa ja kolegi Radošu imam jednu vrlo ozbiljnu repliku i ozbiljan prigovor. Ja naime mislim da je ozbiljno pogriješio kad je govorio o izvršenju Državnog proračuna za prvih 6 mjeseci ove godine. Zaključujem to po reakcijama i ispravcima s druge strane koji su bili ispravci onoga o čemu on uopće ništa nije govorio. Očito da bi bilo bolje da je kolega Radoš progovorio o onom krvavom poslu kojeg je radio kao ministar u bivšoj Vladi, kad je izvlačio i rekonstruirao kriminalne radnje iz razdoblja, krvavog hrvatskog razdoblja.
Mir molim vas.
Razdoblja u kojem su ljudi gubili živote…
Kolegice nemojte govoriti sada u replici, u, nemojte govoriti.
… a predstavnici vlasti krali …
Kolegice, molim vas, Antunović, molim vas.
Trebao je govoriti o …
Čekajte kolegice. Kolegice zaustavite se! U replici, u replici.
Evo idem na repliku, teče mi vrijeme.
Nisam vam dao riječ. Zaustavite se.
Pa zaustavite mi vrijeme ja vas molim.
Zaustavite se. Ako odgovarate na repliku onda …
Odgovaram na repliku, dajem mu prigovor.
Slušajte šta vam govorim.
Vrlo ozbiljnu repliku.
Nemojte mi upadati riječ, nego slušajte šta vam govorim.
Slušam gospodine predsjedniče.
Ne možete komentirati onda u replici ili odgovoru na repliku da li je ili nije ispravno su drugi zastupnici u ranijoj fazi postavljali ispravke netočnih navoda. To je nešta drugo sasvim. Replika, ograničite se na navod koji replicirate zastupniku Radošu. Izvolite.
Glavni prigovor i glavnu repliku sam već izrekla. Ali sad ću i nastaviti. Naime, kolega Radoš govorio je o nekim stavkama proračuna koji su se izvršavale nenamjenski, a govorio je i o onima čije je izvršenje podbacilo. Kolega Radoš govorio je i o neiskazanim dospjelim obvezama, ali čini mi se na prilično blag način. Naime, bez obzira što se to nekima ne sviđa, ali nemogućnost da mi kao zastupnici dođemo do točnih podataka od kud je što, od kud je koja obveza izvršena ako nije izvršena kroz proračun, ako nisu iskazane neplaćene, a dospjele obveze u proračunu. Ako to ne možemo dobiti ne preostaje nam ništa drugo, kolega Radoš, nego da govorimo o namjernom prikrivanju. A namjerno prikrivanje točnih činjenica kolokvijalno se doista naziva falsifikat.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Jozo Radoš.
Hvala lijepa kolegici Antunović na mogućnosti da odgovori na nešto na što nisam mogao odgovoriti jer po našem Poslovniku ako ne bih tražio povredu Poslovnika nisam mogao jer su kolege govorile pod ispravkom netočnog navoda nešto o čemu ja uopće nisam govorio. Tako je kolega Peronja ponovio ono što sam ja rekao da je došlo dakle do nominalnog smanjenja vanjskoga duga. Ali ja sam rekao da je to zapravo stvarno povećanje i vanjskoga duga. Prema tome to nije bio ispravak netočnoga navoda. … [[Govornik se ne razumije.]]
O tome smo već, o tome smo već raspravili i završili raspravu o tome da li je ili nije bilo.
Oprostite, mislim nikada se nije ograničavala, ograničavao sadržaj replike. Nemojte to onda ni meni raditi.
Ne možete to, kolega Radoš budite ljubazni. To ne možete sada komentirati da li je ono prethodno bio ili nije bio ispravak netočnog navoda?
Ali o tome je govorila kolegica Antunović.
I upozorio sam je da to ne može iznositi u formi replike i odgovora na repliku. Izvolite.
Dakle ja odgovaram na njenu repliku. Ja ne mogu govoriti o nečemu drugom o čemu ona nije govorila. Ona je govorila o tome da se nije komentirao moj govor nego se govorilo nešto drugo što sa mojim govorom nije imalo nikakve veze. I ja to komentiram. Tako je kolegica Majdenić rekla da je meni žao što je proračun transparentan što naravno nema nikakove veze sa onim o čemu sam ja govorio. Ja sam upravo zahtijevao transparentnost proračuna u onom dijelu kada se govori o dospjelim obvezama da se s time ne bi moglo manipulirati. A ona mene optužuje da sam ja nezadovoljan zbog toga što proračun … [[Govornik se ne razumije.]] transparentan. Prema tome to je nekorektan način korištenja rasprave.
Pa kolega Radoš pa nemojte sada, zašto vi sada odgovarate na, odgovarate na repliku zastupnice kolegice Antunović.
Zato što mi je to kolegica Antunović rekla.
Ne možete se, ne možete komentirati, komentirati istup zastupnice Majdenić.
Hvala lijepa.
To ne ide. Budite ljubazni.
Hvala lijepa.
Idemo na petminutnu raspravu po klubovima. Klub zastupnika IDS-a, zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Da, … [[Govornik se ne razumije.]] sam jučer u 7, u 5 i 30, a jutros radi 3 sekunde jer sam zakasnio sam izgubio red, ali dobro sada. Ono što isto tako smatram da je neozbiljno replicirati, čak i neodgovorno unutar vlastitog kluba, ali pustimo sada to. Sramota je da 2006. nema plina na hrvatskim crpkama. To treba istražiti iako to INA vjerojatno čini jer na plinu kada izvozi uz neku malo neku sitnu proviziju više zarađuje nego doma. Sramota je to što 50% plina odlazi u zrak i izgorijeva u našim rafinerijama i nikome ništa. Znači nakon Milke Planinc, nakon para nepar, nakon nestašice kave, praška i tako dalje prvi puta nakon 25 godina nema plina. E bio je rat bilo je plina. Danas ga nema i to je sramota. I što slijedi? Slijedi poskupljenje. Slijedi prodaja 15% INA-e umjesto da se nekome zahvalimo na tome što tog plina nema. No sada da idemo na ovaj proračun. Jasno, onaj tko je glasao za proračun taj će glasati za izvršenje. Mi koji nismo nećemo iako treba primjetiti da prihodi od poreza u ovoj godini u odnosu na prošli veći su za 12,5%. Porez na dohodak je veći za 8,8%. Porez na dobit veći je za 30,6%. PDV je veći prihod za 11,4%. Porez na promet veći je za 18%. Trošarine su veće za 7,6%. E sad na temelju tih podataka Vlada se hvali fantastičnim gospodarskim pokazateljima tvrdeći da nikada nije bilo više zaposlenih. Da nikada nije bio veći gospodarski rast međutim isto je tako istina da je taj gospodarski rast najniži od sviju zemalja u srednjoj i istočnoj Europi. I jučer sam rekao u Bugarskoj za 2006. godinu, rast za prvih 6 mjeseci je 5,6%, u Mađarskoj svega 2,4% i to je jedan od razloga zbog čega su ljudi izašli na trgove ispred Parlamenta što kod nas zbog zabrane okupljanja na Markovom trgu se ne može dogoditi. U Rumunjskoj je veći rast nego u Hrvatskoj, u Slovačkoj, u Srbiji čak. U Hrvatskoj je svega 4,4%. Da je istina s druge strane daleko crnija svjedoči i broj blokiranih poduzeća. Neću govoriti o pravnim osobama, govorit ću sada prije svega o obrtima. Posebno ovo boli jer je tu stanje najgore. U Hrvatskoj ima 37 tisuća blokiranih obrta na dan 31.6.2006. Ukupno nepodmirene obveze su 4,3 milijarde kuna, a od ljeta naovamo povećali su se za 300 milijuna kuna. Situacija je gospodo alarmantna. Čak se usuđujem reći da je mali obrtnik u goroj poziciji od radnika koji kod njega radi jer odgovara cijelom svojom imovinom za razliku od radnika koji odgovara plaćom. Oni koji su u blokadi preko 365 dana njih je 30 tisuća. Više od 180 dana njih je negdje oko 3 tisuće. I ako se progura zabrana rada nedjeljom bojim se da ćemo do konca iduće godine tu brojku od 37 tisuća povećati na 45 tisuća. O tome bi trebala i crkva voditi računa a ne samo o tome kako će uredno uprihodovati 300 milijuna kuna iz državnog proračuna.
A dobro je li to kolega Kajin …
Ono što je najinteresantnije, nemojte me prekidati gospodine predsjedniče …
Je li to u uzročnoj vezi ima sa ..
Jer mi vrijeme istječe.
Izvršenjem državnog proračuna.
Kako nije državni proračun to?
Jel' to izvršenje [[Upadica: Itekako.]] državnog proračuna za 2006. godinu?
Šestu, tako je. Itekako je. Ono što je isto tako [[Upadica: Jako zanimljivo da je.]] interesantno to su protestirana jamstva. Pazite, zašto to govorim? Zato jer ovdje među tima nema tvrtka iz Istre što mene osobno raduje ali ono zbog čega bi čovjek najradije pobjesnio ogleda se u tome da je na prostor županije Istarske od 1.1. do 30.6.2006. ne računajući «Ipsilon» dospjelo točno milijun 235 tisuća 361 kuna. Neću govoriti o izvozu ali ću zato govoriti o zanimljivoj stavci korištenja proračunskih zaliha gdje od 20 milijuna kuna bi skupinama koje traže sada zabranu rada nedjeljom je išlo 6 milijuna kuna, 43 tisuće 715 plus 169 tisuća 817 milijuna kuna iz državnog proračuna. Prema tome mislim da bi se i Kaptol nad takvim jednom mjerom u najmanju ruku trebao zamisliti a ne naprosto tjerati, ovaj, desetine tisuća malih obrta u stečaj. Što se tiče tih protestiranih državnih jamstava u 2006. treba država vratiti za prvih 6 mjeseci 234 milijuna kuna. Turizam 66,7 milijuna kuna, istarskim tvrtkama ne vraća ništa. Poljoprivredi 51 milijuna, istarskim tvrtkama ne vraća ništa.
Dobro, hvala lijepa. Hvala lijepa.
Gospodarstvu 98 milijuna. A ono što ste mi oduzeli vrijeme?
Ništa vam ja nisam oduzeo. Vi ste govorili, u isto vrijeme ste govorili dok sam i ja govorio. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
I samo da još to kažem za kraj što se tiče ove brodogradnje.
Ispravak netočnog navoda, nemate riječ više. Izvolite.
Evo hvala gospodinu Kajinu. Ispravljam krivi navod kolege Kajina da je broj blokiranih poduzeća prikazuje loše stanje u državi. Ako malo promatrate ta poduzeća, ma nije točno. Ako promatrate poduzeća onda ćete vidjeti da je previše siromašnih poduzeća bogatih vlasnika. Jako puno. Pogledajte kako se vlasnici bogate pa ćete vidjeti onda u čemu je, šta se događa. Konačno sjetimo se Vrhovnika bivše Vlade i "Viktora Lenca", najbolji primjer.
I drugi ispravak, poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Uključite se kada govorite.
Ispravljam krivi navod kolege Kajina kada je govorio o brizi crkve o prihodima. Dakle da se crkva brine kako će više uprihodovati onda bi tražila da se nedjeljom radi, a ne da se ne radi nedjeljom. Dakle crkva se ne brine o prihodima nego se brine o pravima čovjeka i pravima vjernika što je posve legalno i legitimno. Hvala lijepo.
Za klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Izvješće o izvršenju proračuna za prvo polugodište ove godine pokazuje sve one trendove na koje smo upozoravali i prethodnih godina. Ključno je i to je konstanta rada ove Vlade, u svim ovim godinama mandata jest to da vanjski dug raste. I premijer i ministar mogu izvoditi razno-razne dokaze i vaditi razno-razne statističke podatke, ali vanjski dug Republike Hrvatske raste i to je ključna činjenica koju svi moraju imati u vidu kada govorimo o izvršenju proračuna i o makroekonomskim pokazateljima Republike Hrvatske. Vanjski dug povećavaju u prvom redu banke, naravno kako bi na domaće tržište povoljno plasirale sredstva koja uzimaju iz inozemstva i tako poticale uvoz i kupnju. Međutim banke povećavaju vanjski dug iz još jednog razloga jer se zadužuju na međunarodnom tržištu da bi servisirale zaduživanje države na domaćem tržištu, to su činjenice. Ovdje su zorno prikazana jamstva. Ta jamstva će velikim dijelom postati dug. Ako budemo i dalje prema tim jamstvima i prema poduzećima kojima ih se daje se odnosili na način na koji se Vlada odnosi prema škverovima kod kojih je potpuni kupus u financiranju i u poslovanju. Smatram da jedan veliki dio tog kupusa u poslovanju i financiranju škverova potiče od kooperantskih firmi i od njihovih ugovora zato sam tražio da me ministar gospodarstva izvijesti o tome tko su kooperanti i kako oni posluju. To govorim zato gospodine ministre, zato jer će to na kraju pokrivati naši porezni obveznici, odnosno vaše ministarstvo. U pregovorima sa Europskom unijom naravno najviše nas stišću upravo radi državnih potpora, a kada čovjek zna da jedan veliki dio tih potpora odlazi na škverove u kojima se sklapaju čudni i neobični ugovori sa kooperantima i da to poslije pokrivaju naši porezni obveznici onda se moramo pitati je li to doista korektan put. Istodobno nemamo mogućnosti smanjivanja trošarina da bi pojeftinili gorivo za naše brodare, nemamo mogućnosti financiranja čitavog niza projekata koji bi potakli domaće gospodarstvo ali se u pojedinim situacijama ponašamo doista rastrošno. Usput rečeno u Grčkoj se ne sufinanciraju škverovi nego se potiču brodari da grade, a onda se škverovi snalaze kako najbolje znaju. Država i dalje financira svoj dug emisijama obveznica i privatizacijama. To nije vaš izum, to su radili i oni prije vas, ali ste se vi gospodine ministre suprotstavljali tome, najavljivali promjene, a danas radite potpuno isto. Država jednako tako bilježi rekordni negativni saldo u robnoj razmjeni sa inozemstvom. Imamo rekordni trgovinski deficit i to nije razlog radi čega bi bilo tko u ovoj zemlji morao biti veseo. Gospodarski rast temelji se i dalje na uvozu, a to se ujedno preliva i na dobre prihode od PDV-a. Dakle PDV raste na trgovini i na uvozu i to dugoročno nije dobro i ne može biti dobro. Godinu za godinom uvozimo sve više hrane, za pripremu sezone i već ovdje u ovih šest mjeseci se fino osjećaju posljedice tog silnog uvoza hrane upravo kroz PDV. Dakle koliko god se veselili da su prihodi proračuna dobri, mi vam pokušavamo ukazati koja je stvarna mračna pozadina makroekonomske slike hrvatskog gospodarstva. Hvala.
Hvala. Za klub PGS-a, SBHS-a, i MDS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo dopustite dakle da i za naš klub, klub Primorsko-goranskog saveza, Slavonsko-baranjske hrvatske stranke, Međimurskog demokratskog saveza s naše regionalne perspektive osvrne dakle na ovo izvješće. Mi nismo dali podršku ni proračunu kada se on donosio za ovu godinu pa tako iz istih razloga ne možemo podržati ni ovo izvješće, jer ovo zapravo izvješće samo dokazuje ono što smo mi tvrdili dakle pri donošenju ovog proračuna, da Hrvatska još uvijek na žalost visoko decentraliziran, da vodi Hrvatska još visoko centraliziranu fiskalnu politiku. Što to znači? To znači dakle da se jedan veliki, ogroman dio fiskalnih, dakle poreznih sredstava da je pod kontrolom Vlade, tj. države, a da je samo manji dio pod kontrolom jedinica lokalnih samouprava, grada, općina i naših županija. Tu već kao mantru dakle ponavljamo informaciju da je od nekakvih 110 ukupnih, 110 nekakvih ukupnih proračunskih sredstava da je državni proračun 93 milijarde, da je negdje iznad 6 milijardi da je proračun grada Zagreb, da negdje 7 milijardi da je proračun svih ostalih gradova, županija i općina u Republici Hrvatskoj i naš je bio stav dakle da se to pokuša promijeniti. Na žalost do sada nije napravljen ni najmanji korak. Ove godine imali smo to priliku napraviti barem da se malo popravi situacija u proračunima naših općina, gradova i županija, naime kolege iz HNS-a su predložili promjene u porezu dakle na dobit, no na žalost taj zakon nije bio prihvaćen. I tu bi htjeli dakle upozoriti na ono što se i dešava u ovom državnom proračunu, naime u Izvješću je zabilježeno dakle da je upravo na toj stavci porez na dobit došlo do značajnog ili moglo bi se reći najznačajnijeg povećanja dakle sredstava koje su prikupljena na toj stavci negdje za skoro 25%, dakle skupljeno je skoro tri milijuna kuna. Takav trend zabilježen je i u Gradu Zagrebu. Grad Zagreb je svojim rebalansom povećao proračun upravo na toj stavci čini mi se za negdje oko 600 milijuna kuna, ali suprotan trend se dešava u mnogim našim općinama, gradovima i županijama upravo tu stavku porez na dobit oni moraju smanjivati negdje i do 30%. Mislim da se tu mora intervenirati u što skorijem vremenu i da se preokrene taj trend. Znamo dakle porez na dobit plaćaju tvrtke prema sjedištu tvrtke, znamo da sve državne tvrtke, da sve velike tvrtke imaju sjedište u Gradu Zagrebu, dakle onda on prihoduje iako imaju ispostave po cijeloj Hrvatskoj, ali te općine nemaju nikakve koristi od toga. Nažalost, dolazi i do trenda da se i ostale privatne tvrtke sve veći njihov broj seli upravo iz naših županija u Grad Zagreb, jer je Grad Zagreb znamo postalo je veoma veliko i gospodarsko središte, ali dakle mi ne smijemo dopustiti da bi pitanje razvojne politike, da Grad Zagreb usiše sve što je vrijedno u Republici Hrvatskoj, pa i mi ovdje u Saboru imamo dužnost dakle da osiguramo ravnomjeran razvoj Hrvatske na cijelom njezinom teritoriju. Nažalost, to niti u ovom proračunu nije ostvareno i mi inzistiramo dakle da se što skorije krene u reforme što se tiče fiskalnoga sustava kako bi ostvarili upravo tu mogućnost da se svi naši krajevi što ravnomjernije razvijaju, a da bi to bilo moguće treba napraviti dakle fiskalnu prilagodbu, reformu u tom smislu da se dijeli i porez na dodanu vrijednost. Ovdje sam već spominjao, navodio slučaj ili primjer Međimurske županije. Ukupni proračuni gradski, općinski dakle i županijski proračuni svih jedinica u Međimurju je 250 milijuna kuna. U odnosu na ove proračunske prihode dakle koji se skupe na svim nivoima države to je negdje 0,2%, a Međimurje ima 2,5% stanovnika, znači u Međimurju živi 2,5% stanovnika Republike Hrvatske. Pa vidimo dakle kakav je to nesrazmjer u prikupljanju poreznih sredstava i vraćanju tih poreznih sredstava u Međimurje, a takav slučaj je i u cijeloj Hrvatskoj. Dakle, i zbog toga mi nećemo podržati ovo Izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Ovdje isto doista se kao neka mantra ponavlja jedna tužna činjenica da i u Hrvatskoj doista postoji ono što se u svjetskoj literaturi zove bogati sjever i siromašni jug. I zapravo svaka ozbiljna, odgovorna, mudra vlada mora pokušati činiti sve da dođe do određenog transferiranja bogatstva iz ovih bogatijih dijelova Republike Hrvatske u one koji su stjecajem okolnosti siromašniji. Jedan od doista od načina kako se mehanizam, a kako se to može učiniti svakako bi trebao biti i državni proračun. Pokazuje se kako ono što je nama u klubu isto više nego jasno da je vrlo teško, da ne postoji jedna jasnija definirana Nacionalna strategija o tome kako mi mislimo budućnost Hrvatske i to u svim njenim segmentima. Pokazuje se da se nažalost u prošlosti se učinilo čitav niz vrlo loših poteza i sada jednostavno nije moguće preko noći pa čak ni kroz jedan, a vidimo ni čak možda i dva i više proračuna to od jedanputa promijeniti. Nekontrolirani ulazak stranog kapitala, prodaja obiteljskoga srebra, … [[Govornik se ne razumije.]] ja to uvijek dovodim u konotaciju sa nezaposlenošću, pokazuje se doista da strani kapital prije svega ima interes profita, vlastitoga profita, a da ga zapravo baš previše i ne zanima kako će se ovdje situacija gospodarska samim time i politička, socijalna odvijati. I upravo zbog toga se mi se čini da ove naše rasprave jučer i danas, manje-više ponavlja se ona ista stara priča, proračun je uvijek zapravo neka ona priča o tome da li je telefonski imenik literatura ili nije literatura, uzmete segment … [[Govornik se ne razumije.]] doista vidite da situacija je daleko od sjajnoga. Ono što uvijek izvan svaki puta ostaje izvan domašaja, a to je struktura, to je cjelina, očito da nema tih prijedloga za te neke bitnije strukturalne reforme koje će promijeniti upravo ovu činjenicu da eto i u Hrvatskoj egzistira ono što možemo podvesti pod bogati sjever, a siromašni jug. I upravo to je ono nešto što bismo morali kada govorimo o toj nekoj decentralizaciji odnosno ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske imati svakako na umu, jer to onda proizvodi i čitav niz i političkih implikacija, od nekoga regionalizma koji vrlo često je zapravo proizveden politički, kako braniti ne znam činjenicu da eto ispod Karlovca pa gotovo tamo do Splita da imate prostor koji je gotovo nenaseljen. To je preveliki prostor koji svakako na neki način bi ga trebalo osmisliti. Ono što bi mene kao člana kluba HSLS-a zanimalo i sugerirao Vladi i ministru da li ima zapravo prostora koji bi omogućili da ovaj se proračun pojača i da se upravo iz toga pojačanoga proračuna pokušavamo biti i socijalno osjetljivi, a isto voditi ovo što su kolege govorili ovu takozvanu ovu decentralizaciju koja bi normalno bila praćena ne samo spuštanjem administrativnih ovlasti, nego jednostavno spuštanjem i određenih financijskih sredstava. Mi mislimo u klubu da to doista postoji, postoji državna imovina koja evo i nakon petnaestak godina zapravo još nije popisana, da država još ovoga momenta doista nema katalog, inventar onoga što pripada njoj i što bi se itekako moglo staviti u funkciju razvoja Republike Hrvatske, a onda gdje bi upravo taj razvoj s jedne strane i bio i socijalno osjetljiv i koji bi onda mogao da izvršava i ove svoje neke, odnosno pratiti reforme koje bi dirali i cjelinu, a ne samo pojedine segmente. Budući smo mi glasovali za ovaj proračun, isto sa puno isto ovakvih sličnih objekcija koje su i onda stajale i sa sviješću da svakako on u dijelovima nije sjajan, ali nikako da se ponudi jedna, da se ponudi jedna drugačija i metodologija i struktura proračuna. Eto mi sada sugeriramo da se kada se bude radio ovaj proračun za 2007. godinu, da doista konačno tu, te mogućnosti države da ih iskoristimo kud i kamo bolje, da se napravi taj inventar, da se ta imovina konačno unese, da država bude svjesna s čime svime gospodari i da onda to zapravo onda s tim možemo ići u privatizaciju, u koncesije, a ne ono kažem što smo činili i zaradili prilično olako u ovih proteklih 15-tak godina da smo prodavali za budibog zašto to naše obiteljsko srebro i onda normalno da je jedan Dutsche telekom sa jednom korekcijom cijena zapravo vratio sve ono što je unio unutra. Veliko je pitanje da li se "Pliva" uopće trebala prodavati i da li uopće politika u tome treba sudjelovati, to prepustiti da to tržište odluči koliko bi se postigla cijena, a ne ne ne znam da mjesec, dva dana zapravo to bude glavna vijest da kako nije to ne znam o tako potkupljivim stvarima imamo suprotno mišljenje. Još jedanput evo budući da vrijeme pomalo istječe, upravo ponavljajući budući da smo kad se izglasavao proračun dali potporu da ćemo i prilikom izvršenja. Hvala.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođo rizničarko, državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Pa dozvolite nekoliko završnih rečenica vezano uz izvršenje državnog proračuna. Mislim da je nedvojbeno da je državni proračun najvažniji akt u hrvatskom Parlamentu i da je u svakom slučaju dužnost svih ovdje nas da tome posvetimo najveću pažnju. Ako je državni proračun to onda svakako trebamo tome posvetiti veliku pažnju kada se radi i o izvršenju državnog proračuna i svaka čast ministru što je tu cijelo vrijeme, bilo bi dobro kao što je već i ovdje naglašeno da ima i drugih resora ovdje osim financija, ali je igrom slučaja bio državni tajnik ovdje, tu je pa evo s obzirom da je sljedeća točka njegova da je baš dobro što je tu jer ću ja evo u ovih 5 minuta pokušati nešto više reći o poljoprivredi. Moram na početku reći nešto što meni se čini da je nelogično, inače ne možemo reći da je to neki zakonski problem, ali zakon je takav i tu je i Vlada ova i ove do sada uvijek izvršavala to, ali nama se događa jedna čudna situacija da mi izvršimo rebalans, odradimo rebalans, a nakon toga dobijemo izvršenje za šest mjeseci i mislim da je to jedan redoslijed koji ustvari bi trebalo u budućnosti dobro razmisliti da li to voditi na taj način jer bi bila logika stvari koja se nameće svima, a to je da prvo imamo na neki način izvršenje da vidimo što je izvršeno, koji su problemi, a onda da nakon toga idemo na rebalans. Ali bez razlike na to u rebalansu evo u ime kluba HSS-a smo puno govorili pa evo to ću i ovdje sada vrlo jasno ponoviti. Mislim da je ono što se dogodilo u rebalansu, ono što se dogodilo u proračunu izuzetno loše za hrvatsku poljoprivredu, a razlog je jednostavan i jasan, mi smo na njega ne samo upozorili nego smo i vrlo jasno dali amandmane na taj proračun. Danas na hrvatskom selu ja bih rekao da je situacija tužna i jadna, naši ljudi trebaju ići u sjetvu, no međutim novaca nema. Novaca nema jer su obećanja dana da će biti isplate, rečeno je da će se podmiriti sve no međutim ono što smo mi upozoravali da neće biti dovoljno novaca, da su probijene stavke, da kad je potrošeno 70% proračuna, a to je cca 70% potrošeno u prvih šest mjeseci da je evidentno da je nedovoljno novaca u tom dijelu. Čak štoviše evo bilo je jasno rečeno da će se isplatiti 50%, 100% novac za pšenicu koja je iz prošle godine, na žalost tek je sad nešto stiglo cca 50-tak posto i definitivno više novaca nema i nema nikakvih daljih isplata. Mislim da vlada jedna velika zabrinutost i mislim da u ovom dijelu kada govorimo o izvršenju ne možemo preko toga proći. Proračun je takav da se moraju o njemu određene stvari planirati, moraju se jasno definirati, a kada se naprave ovakvi propusti onda više nema za to izgovora, mi ne možemo reći da je to netko prije kriv, da je to ovo ili ono, mi moramo jasno znati da ćemo imati veliki problem. Ja bih vrlo jasno želio čuti odgovor što će se dogoditi u narednih tri mjeseca do kraja godine, kako će se isplaćivati sve ono što je potrebno za isplatiti vezano uz Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva kada svi dobro znamo da više evo tu ne može nitko pomoći ni glavna rizničarka, a bojim se ni ministar kada stavke su ograničene. Prema tome, u rebalansu je napravljena greška, nema dovoljno novaca i trebalo ih je predvidjeti. Mi govorimo o reformama, trebalo ih je nastaviti, trebali smo pokrenuti još mnoge stvari na žalost koje nisu pokrenute i doveli smo se u situaciju sada što? Izuzetna teška, ljudi ja bih rekao da više niti ne nisu tako glasne, ali su izuzetno šutljivi što je po meni puno, puno opasnije od onog kada ipak su i nešto prigovarali vezano uz cjelokupni dio. Moje ovo upozorenje mislim da će biti, barem se nadam ozbiljno shvaćeno jer u protivnom se bojim kako će cjelokupna stvar vezana uz poljoprivredu, uz sve ono što je potrebno učiniti do kraja godine izgledati. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospodin zastupnik Pankretić je rekao da je izrazito loše ono što se rebalansom proračuna dogodilo u poljoprivredi. To nije nikako točno, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva, vodnog gospodarstva je, to Ministarstva su povećana sredstva za 54 milijuna kuna pa je pitanje kako može biti nešto loše kada se povećaju sredstva za poljoprivredu?
Poštovani zastupnik Mato Crkvenac, Klub zastupnika SDP-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre. Proračun nije lako, naravno svi to znamo, a neki osobito niti pratiti niti ostvarivati, niti puniti dnevno, niti podmirivati obveze itd. Međutim, Vlada i ministarstva su tu da probleme koji se javljaju rješavaju. Ono što mi u vezi s ovim izvješćem mislimo to je Vlada ne iskazuje realno probleme u kojima Hrvatska je, a oni su ozbiljni. Drugo, Vlada nema razvojne odgovore na to i na te probleme, a istodobno isijava samozadovoljstvo. Ja ću to, ministar kaže zastupnici govore crno. Oni čak i mogu govoriti crno, ali Vlada mora govoriti realno o stanju stvari inače ne može riješiti ni jedan problem. Da nije baš tome tako i da ne govori realno i da stvarima se ne pristupa dovoljno ozbiljno ja ću upozoriti na sljedećih pet slučajeva samo. Prvo, smatrao da je naplata poreza i dalje nezadovoljavajuća. Prošle godine naplata poreza bila ispod nominalne razine rasta gospodarskih aktivnosti što govori o tome da naplata nije dobra. Zbrojite podatke o tome koji oslikavaju te temelje pa ćete doći do toga, kako će biti ove godine vidjet ćemo, ali pustimo to. Ja znam koji su sve tu problemi. Ali šta je sa oporezivanjem onih kojih troše velike novce, onih bogatih vlasnika siromašnih poduzeća, kao što govori gospodin Markovinović? Šta je sa onima koji su zaposjeli jahte, obronke Sljemenskih i svih drugih hrvatskih planina i jezera? Država tvrdim i dalje, biva varana. Osobito od bogatih. Naravno ne mogu je varati jedino oni koji rade, radnici i seljaci naravno, trgovci, učitelji, medicinske sestre i drugi. I tu dobro naplaćujte porez ministre, ali šta je sa ovima šta su zaposjeli ove obronke i obale? Mislim da nema zadovoljstva zato da se porezi naplaćuju dobro a kad mi s druge strane predložimo kazneni porez na kriminal koji je učinjen u privatizaciji, vi prije dva dana odbijete taj zakon. … [[Upadica se ne čuje.]] Nismo ga mogli, jer nije bio dovoljno spreme ovdje između ostalog ni vas ni drugih. Drugo. Upozoravamo da je nelikvidnost sve veća i ona je takva. Vi možete reći što god želite, ljudi to osjećaju dnevno u poslu. A naplate o kojima smo ovdje govorili očito kasne. Treće. Smatramo da je nerealno i nekorektno da Vlada toliko prenaglašava koliko ona uspješno podupire gospodarski razvoj iz proračuna. Sredstva za to su sve manje. Ja sam dao primjere dva fonda, ali uzmite sredstva Ministarstva gospodarstva, koga su ona ozbiljno pomogla? Neki ozbiljni programi sad odoše u inozemstvo jer nemaju podrške u Hrvatskoj. Da ne govorimo o onome što sam pobrojao. Fond za regionalni razvoj je usvojen, zato je ustrojen prije 5 godina i ima sad manje novaca nego onda da bi podupro razvoj Slavonije, Gorskog kotara, Zagorja, Like, Banije, Korduna, Pokuplja, Žumberka, sve je to prazno i bijelo. Vlada i ne zna koliko je povećan taj GEP i zapravo ništa se tu ozbiljno ne čini. Četvrto. Govori se o silnom uspjehu u zapošljavanju. Čujte, lijepo je da je 20.-tak ljudi više zaposleno. Svaka čast. Ali to je zapravo malo i ništa za perspektive i probleme koje imamo. Istodobno, naravno da to nije puno govori i činjenica kad građani kažu svega 5% građana Hrvatske kaže, da nazire da će im standard biti bolji. Samo 5%. Nažalost i to oni koji su sad već imućniji. On da je siromašniji, 95% njih nemaju nikakvih iluzija o tome da će biti bolje. I konačno peto. Mi ne možemo izraziti zadovoljstvo ovdje zbog toga što Vlada nema nikakve ozbiljne zamisli o tome kako rješavati probleme Hrvatske. Probleme njezinih interesa, naše interese neće riješiti Europa, nemamo nikakve odgovore na izazove koje pruža svijet u ovom trenutku, tu je visoka zaduženost, tu su sva ostala pitanja i problemi. I sad Vlada kaže da je uspješna. Ja mislim da bi Vladi bolje bilo reći da nije i da se treba prihvatiti posla.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Nenadić, izvolite.
Gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod štovanog kolege Crkvenca da je Fonda za regionalni razvoj pomagao Banovinu. Je, pomogao joj je sa 28 milijuna kuna potpora i kredita trgovačko poduzeće kojem je na čelu nadzornog odbora bila predsjednica Županijskog odbora SDP-a, a novci su završili u Srbiji. I sad se o tome vodi kriminalna istraga. Na taj način je Fonda za regionalni razvoj potpomogao Banovinu.
Za Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš, izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče. U ime Kluba zastupnika HNS-a u završnom kratkom osvrtu tri primjedbe. Dvije sadržajne i mislim suštinske, jedna metodološka. Naime, ovom izvješću koje imamo u obrazloženju gotovo je nemoguće pratiti zapravo koji su procesi u pitanju jer se nekada govori o mjesecu pa se uspoređuje mjesec sa mjesecom, nekada tromjesječje sa tromjesječjom, nekada polugodište sa polugodištem, a u jednom dijelu izvješća 5 mjeseci sa 5 mjeseci, tako da je apsolutno neke podatke vrlo teško pratiti pa se u ovom obrazloženju govori i kako je izvoz u svibnju 26,4% a mi znamo da izvoz može varirati. Jedan mjesec izručite brodove, i tada vam izvoz naglo poraste. Prema tome, realan podatak bi bio onaj koji bi bio za cijelo polugodište a svakako ne za jedan mjesece. Pri tome se naravno prešućuje da je u travnju izvoz bio manji od 7,5% nego u travnju mjesecu prethodne godine. Jednako tako se ne govori o tome da je u mjesecu veljači uvoz porastao za 30% u odnosu na veljaču prošle godine. Prema tome, na takav način je apsolutno vrlo teško pratiti te podatke i ja sugeriram Ministarstvo financija radi transparentnosti oko koje se ovdje govorilo, da ti podaci doista budu za 6 mjeseci i da se onda mogu pratiti svi ovi procesi koji su važni. I još jedan prijedlog. Ministarstvo financija, budući se ovdje stalno govori o dospjelim obvezama bilo bi dobro da sadržaj svakoga izvješća budu dospjele obveze na kraju promatranog razdoblja. Kolike su dospjele obveze države 30.6.2006. godine? Mi imamo pravo kao zastupnici to znati. Onda se nećemo naguravati oko te teme. I sad dvije sadržajne primjedbe odnosno stajališta koja mislim da pokazuju koja je stvarna gospodarska situacija Republike Hrvatske. Dvije najvažnije po našem mišljenju informacije odnosno podatka iz ovoga proračuna su podatak o zaposlenosti i podatak o pokrivenosti izvoza, uvoza izvozom. I kad pogledate te podatke u mjesecima kada zapravo teško je falsificirati bilo što, jer se radi o istom razdoblju godine, onda ćete vidjeti da je broj zaposlenih, a s njima se teže manipulira nego sa brojem nezaposlenih, to je pitanje evidencija, prijava itd., je u odnosu na lipanj-lipanj, lipanj 2006. - lipanj 2005. godina porastao 0,7%. Praktički se može reći da nije porastao a isti takav podatak, ista takva informacija bazična, suštinska po našem mišljenju bila je i za razdoblje za 2004. i za 2003. godinu. I drugo. Podatak o pokrivenosti uvoza izvozom. 47,7% 2003. godine, ta pokrivenost je bila 47 plus, minus 1%. Znači nije se dogodio nikakav pomak. To su dva ključna podatka iz kojih treba izvući zaključak da Hrvatska stoji, Hrvatska nije pokrenuta, ako bi se samo po ovim podacima gledalo, Hrvatska stoji. Na sreću Hrvatska je pokrenuta davno ranije ali ova dva podatka govore da Hrvatska stagnira, da ne ide brže nego što je išla prije a mogla bi i to je razlog zašto Klub zastupnika HNS-a neće dati podršku ovome izvješću. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HDZ-a poštovani zastupnik Šime Prtenjača, izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre, kolegice i kolege! Evo, kako jučer u ime kluba nisam uspio reći i iskoristiti svih petnaest minuta koristim ovu prigodu da u ovih pet minuta ponovim neke od podataka koje ću iznositi službeno iz javnih dostupnih informacija izvora kaneći se paušalnih i slobodnih ocjena. Prvo i temeljno, ovo je izvješće o polugodišnjem razdoblju. Naravno da sadržava uvijek, ponavljam, i one sezonske utjecaje koje svako razdoblje sadrži. U ovom polugodišnjem razdoblju mogu konstatirati da su svi makro-ekonomski ciljevi utvrđeni za ovu godinu i za ovo razdoblje kroz ove pokazatelje koje ću kratko navesti i ostvareni, uz sve pesimističke osjećaje pojedinaca. Temeljni makro-ekonomski ciljevi u ovoj godini, ponavljam, realni porast bruto društvenog proizvoda bio je u prvom razdoblju 3,6 prva tri mjeseca a u druga 6%. Prema tome, prosjek je negdje 3,8 ili 3,7 ili već koliko je da se nastavlja rast realnog sektora gospodarstva i to stabilan rast realnog sektora gospodarstva, da se stabilizira rast u trgovini, da se i već u šest mjeseci bilježi porast u turističkom sektoru naravno da će sezonski utjecaj u ljeto biti još značajniji. Isto tako, da ovo razdoblje obilježava dobra likvidnost banaka a kroz naplaćene prihode i ostalo, naravno u korelaciji i jednim djelom i dobra likvidnost države ne ulazeći u pojedino izvršenje u pojedinim detaljima. Isto tako, da su stabilizirane kamate u ovom razdoblju, da su stabilizirane cijene i da inflacija nakon odstupanja u prošloj godini pokazanih različitih u različitim mjesecima također stabilizirana na stopi od negdje 2,2% za ovo razdoblje. Prema tome, svi ovi pokazatelji jasno ukazuju na stabilne trendove u pojedinim sektorima. Zaposlenost. Uz sve primjedbe koje idu pokazuje stabilni rast u svim mjesecima prethodne ovog izvještajnog razdoblja. Prema tome, nema sezonskog utjecaja ljetnog zapošljavanja nego upravo u ovih šest mjeseci, tako da je zaposlenost najveća uz sve primjedbe u zadnjih desetak godina. Nezaposlenost po stopi doduše visokoj još uvijek 15,7% ali je najniža opet u tom razdoblju koje se bilježi u prethodnom vremenu. Prema tome, bez sezonskih utjecaja koje tek u ljeto dolaze nakon toga. I naravno, ovu zaposlenost i nezaposlenost najbolje iskazuje MO možemo mjeriti a i oni pokazuju stabilni rast zaposlenosti u svim mjesecima. Još nešto. Kunski depoziti rastu. Iz čega? Sve je sirotinja ali kunski depoziti rastu u ovom razdoblju i to po indeksu od nekih 8%. Rastu i devizni, raste likvidnost, plasman stanovništvu, uvoz i izvoz. Izvoz raste brže od uvoza ali je uvoz još uvijek vrlo visok. Tri skupine posebno izdvajam, jučer sam kazao i danas, tri skupine proizvoda. Strojeve u uvozu, automobili u uvozu, nafta u uvozu. Prema tome, to su tri determinante koje uvjetuju uvoz uz sve one probleme zaduženja pojedinih sektora. Isto tako, porast prihoda u ovoj godini i rashoda koji su pod kontrolom jasno ukazuje na to da Vlada potpuno kontrolira stanje u državi i da nema govora o nestabilnosti i nema govora o mogućim problemima koji mogu biti u nastavku godine. Jednostavno smatramo da tijekom ljeta i u nastavku godine da će izvješće krajem godine pokazati još bolje trendove i još veću stabilnost. Sve ovo do sada izvršeno moglo je biti izvršeno samo ako se kontroliraju svi procesi u svim elementima koji čine makro-ekonomsku politiku u ovoj godini. Prema tome, mi bez euforije smatramo da su ovo zadaci koji su izvršeni a koji mnogi su željeli da mogu postići ovakve rezultate pa vjerojatno iz toga proizlazi nezadovoljstvo. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt ministar financija Ivan Šuker. Izvolite, ministre.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici! Prije svega, hvala svima na raspravi. Svatko je normalno iznio svoje mišljenje i svoja stajališta. Dozvolite meni na kraju kao predstavniku Vlade i ministru financija da kažem nešto. Bez obzira kakva su naša politička razmišljanja o nečemu, da li bi to trebalo biti ovako ili onako nije dobro kad negiramo pokazatelje koje daju institucije Republike Hrvatske. Prije svega mislim na Hrvatsku narodnu banku, Hrvatski zavod za statistiku. Jer, možemo mi biti zadovoljni ili nezadovoljni. Ja mogu razumjeti da je netko zadovoljan i sa naplatom od 4,5% koliko je bilo u njegovom mandatu a da nije zadovoljan sa 11% ove Vlade, da to negira, ja to mogu razumjeti. Međutim, činjenice ostaju činjenice i to nitko ne može negirati. Međutim, nije dobro reći kad govorimo o Fondu za regionalni razvoj zanemariti i zaboraviti jednu činjenicu. 2003. godine u sedmom i osmom mjesecu su 80% jedinica lokalne samouprave sa područja od posebne državne skrbi, dakle između ostalog i Slavonija koju toliko danas neki dušebrižnički spominju a onda ih nije smetalo što je recimo općina Jasenovac i neke druge općine bile u blokadi jer je povrat poreza na dohodak išao sa njihovog žiro-računa. Od 1.1.2004. to ide sa računa državnog proračuna i na takav način se posebno da tako kažem u krvotok jedinica lokalne samouprave sa područje od posebne državne skrbi i brdsko-planinskih područja, to je 225 jedinica lokalne samouprave ubrizga negdje 550 milijuna kuna. I kad mi uzmemo samo goli podatak koliko je sredstava u proračunu predviđeno iz Fonda za regionalni razvoj i to kažemo a zaboravimo na ovu činjenicu, a istovremeno zaboravimo da smo blokirali te jedinice jer im nismo htjeli pomoći 2003. godine onda to izgleda ovako kako izgleda. No, i to je pravo naravno da svatko iznese svoje mišljenje a moja je dužnost kao predstavnika Vlade da iznesem ovu drugu činjenicu s kojom se netko mora ili ne mora složiti, međutim ne može je osporiti. I druga stvar, bio sam oporbeni zastupnik. Nikad si nisam dozvolio da kolege iz Vlade i iz vladajuće koalicije zastupnike napadam argumentirano i da izmišljam podatke. To si nikad nisam dozvolio. I to si neću dozvoliti niti kao ministar. I zato me posebno smeta kad netko sa izmišljenim podacima želi impresionirati nekoga i to će možda sutra i mediji objaviti, ali to nije dobro ni za SDP, niti za HDZ, niti za ostale stranke. Nije dobro reći recimo Vlada je dala zadužnicu, ovi su dali kredit po 8% kamata. Nije dobro reći da se Vlada zadužuje po 6% kad znamo da su zadnje obveznice izdane kunske bez valutne klauzule uz kamatnu stopu od 4,2%. Nije dobro reći da se Vlada zadužuje 6%. Na kraju krajeva, to je podatak koji je dostupan svakome. Zašto koristiti, i onda se stvara normalno naelektrizirana atmosfera i sve netočne podatke u raspravi. Druga stvar, ako smo donijeli nekakve zakone i ako su ti zakoni donijeti za vrijeme koalicijske Vlade, ako se i danas primjenjuju onda ih ne možemo negirati i izmišljati. A između ostalog, članak 121. govori o tome kako se računa deficit, Zakon o proračunu. Nije to izmislio ni Šuker ni Linić ni Crkvenac nego je netko napisao taj zakon, vjerojatno pod ingerencijom Ministarstva financija. Tada se saborska, koalicijska većina je usvojila taj zakon. Mi ga nismo mijenjali. Ali nije dobro reći ministar je izmislio nekakvu modificiranu. To znači da u ovoj državi vlada kaos, da radi šta tko hoće. A istovremeno biti na konferenciji za tisak i davati podršku nekome što je donio protuzakonitu odluku. To nije dobro. I izmišljati da je netko poslao nekakve dopise koje nije poslao. Čemu to služi? Čemu to služi? Kome je u interesu da želi stvoriti kaos. I onda se nemojte čuditi zašto smo ocijenjeni tako od nekakvih međunarodnih institucija, to vam ponavljam. Drugi put sam imao priliku razgovarati sa gospodinom Klainom koji je kreator «… [[Govornik se ne razumije.]] reporta» Svjetske banke. I ono što sam rekao stojim kod toga. Nema nitko pravo u ovoj državi reći bez argumenata da za građevinsku dozvolu treba 700 dana u Hrvatskoj. Možda za nekakav specifičan slučaj da, ali šta je s ostalim slučajevima? I šta mi mislimo da ćemo dobiti s tim ako na takav način prezentiramo svoju državu? Šta mislimo da će nam ovi izvana pljeskati? Lupit će po glavu i SDP i HDZ. Svi smo mi u istom košu. Ali ponavljam ono što sam rekao na početku. Ja kad bih ovako mislio o stanju u mojoj državi, u mojoj domovini ja bih se teško zabrinuo. Međutim ja mislim da je situacija puno bolja i poštujmo pokazatelje koje imamo. Naravno da oni uvijek mogu biti bolji. I normalno da oporba s njima nije zadovoljna ali ne negirati određene stvari i nažalost izmišljati određene stvari. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Izvještaj o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2006. godinu za prvo polugodište 2006. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvještaj o izvršenju Državnog proračuna RH za 2006. godinu za prvo polugodište 2006. godine. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 76 glasova za, 6 suzdržanih prihvaćen predloženi zaključak.