Hvala gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Evo na žalost imamo izvješće koje je napisano davno, ali eto tako dinamikom dnevnog reda došlo je tek danas na dnevni red. Međutim vrlo je zanimljivo čuti ovo izvješće i pročitati neke zaključke izvješća, pošto oni datiraju iz 6. mjeseca 2009. da se vidi koliko je nacionalno vijeće zapravo s ovim proaktivnim pristupom upućivalo na moguće puteve rješavanja problema s korupcijom jer je veliki dio mjera koje su navedene ovim zaključcima Vlada zapravo počela već primjenjivati. Dakle tri su pitanja presudna za našu ocjenu sposobnosti i aktivnosti provedbe strategije da se odupremo korupciji. Najgori je onaj stav koji polazi od pretpostavke da je korupcija duboko ukorijenjena u svima nama i da se nema smisla uopće boriti protiv nje. Prvo pitanje koje si moramo uvijek postaviti u analizi provedbe strategije postoji li korupcija, kako se na nju gleda, drugo koja je raširenost korupcije, u kojim područjima je najprisutnija i najštetnija, a kad znamo odgovore na ova dva pitanja krećemo sa trećim što učiniti u borbi protiv korupcije. Upravo odgovore na ta pitanja daje i strategija za suzbijanje korupcije koja naravno nije prva strategija pa se i na temelju analize prethodnih, praćenjem aktualne strategije može ocijeniti njena uspješnost. Prva strategija bila je 2002., druga 2006. poznata kao nacionalni program suzbijanja korupcije i aktualna strategija koju sada provodimo. Navodim to jer je nacionalno vijeće, čije izvješće danas imamo na klupama osnovano upravo temeljem nacionalnog programa suzbijanja korupcije 2006.-2008. Ono što je ovo nacionalno vijeće razlikovalo od nacionalnog vijeća u prethodnom sazivu, zahvaljujući svim članovima nacionalnog vijeća je, iskoristit ću jednu sintagmu novoizabranog predsjednika Josipovića, ovo je vijeće doista bilo kaktus, a ne fikus, upravo sa ciljem da stalnim nadzorom i poticanjem provedbe mjera opisanih u strategiji potiče sva tijela koja su zadužena za provedbu da budu što uspješnija u borbi protiv korupcije. Čisto radi vaše informacije i radi javnosti navest ću još jedanput taksativno koje su uopće ovlasti ovog nacionalnog vijeća. Dakle nadzire i prati provedbu nacionalne strategije suzbijanja korupcije, sustavno prati podatke o pojavama korupcije koje na njegov zahtjev dostavljaju tijela zadužena za provedbu strategije, analizira izvješća nadležnih tijela o provedbi nacionalne strategije i akcijskih planova suzbijanja korupcije, te ocjenjuje načine i rezultate provedbe. Predlaže mjere za veću učinkovitost provedbe strategije, potiče i usmjerava suradnju Hrvatskog sabora i državnih i drugih tijela, te ostalih čimbenika zaduženih za provedbu strategije. Svojim djelovanjem i ustrojem nacionalno vijeće jača nadzor nad tijelima zaduženim za provedbu strategije. Nacionalno vijeće dužno je razmotriti prijedloge, pritužbe, stajališta i mišljenja građana i pravnih osoba, podnosi Hrvatskom saboru izvješće o svom radu. Dakle ono što želim naglasiti nacionalno vijeće niti provodi istrage, niti donosi presude. Nacionalno vijeće potiče i nadzire sve one koji provode istrage, donose presude, kako bi borba protiv korupcije bila što učinkovitija. U cilju još jednog razjašnjenja treba naglasiti da kada govorimo o borbi protiv korupcije i provedbi strategije postoje dva tijela. To je vladino povjerenstvo i to je ovo nacionalno vijeće. Za razliku od povjerenstva Vlade, koje je podignuto sa razine tajnika na razinu ministara koje je operativno i koordinativno tijelo, nacionalno vijeće je nadzorno tijelo ovog Hrvatskog sabora, a povjerenstvo na traženje nacionalnog vijeća prosljeđuje izvješća nositelja provedbe nacionalnom vijeću, temeljem kojeg nacionalno vijeće onda provodi rasprave i donosi zaključke, prijedloge, inicijative. Želim posebno naglasiti da je izmjenom i dopunama odluke o osnivanju Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije Hrvatski sabor osigurao još kvalitetnije uvjete za rad ovog nacionalnog vijeća, dodijeljena je i novčana, administrativna, tehnička pomoć, dva djelatnika, a postoji mogućnost zapošljavanja još dva djelatnika koja u skladu sa antirecesijskom politikom do sada nije iskorištena, međutim obzirom na veliki broj pritužbi građana koji stižu i koje u ovom sastavu nacionalno vijeće ne može kvalitetno obraditi, vjerojatno će ipak biti potrebno zaposliti jednog savjetnika koji bi se bavio isključivo pritužbama građana. U tih godinu dana nacionalno vijeće je održalo 14 redovnih i 4 tematske sjednice. Mogu sa zadovoljstvom reći, zahvaljujući odgovornosti svih članova nacionalnog vijeća, niti jedna sjednica nije trebala biti otkazana zbog nedostatka broja članova potrebnih za donošenje odluka nacionalnog vijeća. Na redovnim sjednicama analizirano je provođenje antikorupcijskih mjera svih nositelja strategija suzbijanja korupcije, ali ono po čemu se razlikujemo od prethodnog saziva ministarstava, koji nisu direktni nositelji, ali postoji povećani rizik korupcije u resorima koji pokrivaju. Kao primjer uvijek ističem Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, koje po strategiji i akcijskom planu nije bio pojedinačni nositelj, nego nositelj u okviru obveza svih ministarstava što se pokazalo iz svega što smo vidjeli kao pogrešna odluka. Ono što je Nacionalno vijeće posebno isticalo, a to je potreba jedne puno čvršće međuagencijske suradnje Ministarstva unutarnjih poslova, DORH-a, Porezne uprave, Carinske uprave i to je nešto sa čime u ovom trenutku sigurno još uvijek ne možemo biti zadovoljni te je potrebno učiniti dodatne iskorake u čvršćoj suradnji Ministarstva unutarnjih poslova, DORH-a, USKOK-a i posebno Porezne uprave i Carinske uprave koje po ocjeni mojoj, ali ne samo mojoj nego i članova Nacionalnog vijeća, ali i ljudi koji provode strategiju u ovom trenutku nije na razini koju zahtijeva učinkovitija borba protiv korupcije posebno u cilju bržeg razrješavanja svih onih djela koji imaju elemente korupcije jer najučinkovitija metoda, dobro svi znamo, je praćenje traga novca. Ako se prati trag novca onda se može puno brže doći i do dokaza i omogućiti našoj USKOK-čkoj vertikali dakle, od policijskog USKOK-a preko državno odvjetničkog USKOK-a do USKOK-čkih sudova da u najkraćem mogućem roku donesu pravomoćno osuđujuće presude i da se primjene sve one odredbe zakona koji smo mijenjali. Oduzimanje kompletne imovine koja je stečena za vrijeme kada postoji sumnja, a nema dokaza o porijeklu tako stečene imovine. Posebno želim naglasiti naše 4 tematske sjednice koje su posvećene temi korupcije u gospodarstvu. To je prva tematska sjednica kojom je Nacionalno vijeće ostvarilo zaista jedan, rekao bih, i edukativan pristup. Dakle, upravo na toj sjednici je istaknuta ona brojka od 6 milijardi kuna štete koje hrvatsko gospodarstvo trpi od korupcije. Kako se ta tema nerijetko spominje u ovoj sabornici ja bih još jedanput podsjetio kako se do te brojke došlo. Dakle, to je brojka stručna do koje je došao Ekonomski institut na temelju podataka Svjetske banke. Dakle, u svijetu se temeljem istraživanja Svjetske banke procjenjuje da razmjeri korupcije iznose oko 1000 do 1500 milijardi dolara godišnje. Što je 3 do 5% ukupnih ekonomskih aktivnosti. Primjenom takve metode na RH dolazi se do procjene razine korupcije oko 6 milijardi kuna štete za gospodarstvo. Obzirom na iznose vezane uz USKOK-ova otkrića proteklih godina koja se kreću oko 2 milijarde kuna, realno je očekivati da je procjena od 6 milijardi možda i preniska. Druga tematska sjednica koju je ovo Nacionalno vijeće održalo, a to je bila tematska sjednica posvećena medijima pokazala je da za borbu protiv korupcije u Hrvatskoj sve ove godine jednu od ključnih uloga odigrali su mediji te im se ja još jednom zahvaljujem jer mnogih istraga možda ne bi ni bilo da nije bilo ovako aktivne uloge medija, ali i s druge strane ono što smo ukazali na ovim tematskim sjednicama da i sami mediji mogu biti izvori korupcije pa je stoga neophodno donijeti određene zakonske izmjene što smo isticali i u našim zaključcima. Naravno, ne mogu ne spomenuti tematsku sjednicu posvećenu problemu korupcije na sveučilištu gdje smo rekli da je na sveučilištu "plava koverta" profesoru naravno veliki problem, nešto što se mora osuditi, ali je samo mali komadić u mozaiku korupcije koja seže daleko dublje na sveučilište. Također i u smislu korupcije u javnim nabavama na sveučilištu, ali i akademskoj korupciji koja se javlja u obliku kupovine diploma, u obliku osiguravanja napredovanja kroz nepotizam i korupciju te očekujemo da na ovoj temi u skladu i sa zaključcima Nacionalnog vijeća se održi još čitav niz drugih tematskih sjednica. Ne mogu zaobići zviždače, dakle u borbi protiv korupcije bez zviždača nema kvalitetnih istraga. Zaštita zviždača u Hrvatskoj još uvijek nije na nivou koji garantira ljudima da budu više uključeni u prijavu korupcije jer zašto bi netko prijavio koruptivno djelo kad mu prijeti batina, ugrožavanje života, gubitak posla. Nacionalno vijeće je ostvarilo odličnu suradnju sa svim nositeljima Strategije provedbe suzbijanja korupcije. Osim suradnje sa Vladinim tijelima imamo zaista vrlo kvalitetnu suradnju sa nevladinim sektorom, posebno bih istaknuo Transparency International, GONG, Udrugu gradova. Kao svijetli primjer ovom prilikom ističem Povjerenstvo za suzbijanje korupcije varaždinske županije. Mi smo kao Nacionalno vijeće poticali lokalne sredine da se aktivno uključe u borbu protiv korupcije jer naravno da korupcija je uvijek tamo gdje je vlast. Prema tome, bez vlasti nema ni korupcije. Na nacionalnom nivou za borbu protiv korupcije nadležna je prije svega i odgovorna aktualna Vlada, ali u lokalnim sredinama za borbu protiv korupcije odgovorne su lokalne vlasti. U tom cilju organizirali smo jedan Okrugli stol upravo na temu suzbijanja korupcije u lokalnoj samoupravi i smatram da smo i na taj način pokazali neki od smjerova koje bi u narednom periodu trebalo dodatno razvijati u cilju učinkovitije borbe protiv korupcije. Što se tiče predstavki građana već sam rekao da se u ovom trenutku mi ne možemo posvetiti u većoj mjeri svakoj predstavki ponaosob. Mi smo u tih godinu dana primili 70-ak predstavki koje su se mahom ticale nezadovoljstvom odluka koje su već donijete, odnosno nepokretanjem istraga po pojedinim predmetima koji su mučili građane. A jedan od primjera koji smo stavili na Nacionalno vijeće bio je slučaj predstavke Roberta Matijevića vezano za postupanje u vezi njegove prijave za šverc nafte i cigareta. Pri čemu smo, na toj sjednici, posebno ukazali još jedanput koliko je bitna kvalitetnija suradnja MUP-a, USKOK-a, DORH-a, Carinske uprave, Porezne uprave i jedne institucije koju svi ocjenjuju u Hrvatskoj njen rad katastrofalnom, a to je Ured za sprečavanje pranja novca. Dakle, Nacionalno vijeće u nekoliko navrata pitalo se što taj ured uopće radi i da li aktivno sudjeluje u borbi protiv korupcije u RH. Rad Nacionalnog vijeća ocijenjen je vrlo pozitivno i sa strane Međunarodne zajednice, od strane Europske komisije. Brojna veleposlanstva tražili su sastanke sa predsjednikom, zamjenicom predsjednika i članovima Nacionalnog vijeća. Da spomenem Francusku, Norvešku, Dansku, Finsku, Nizozemsku. U 2 navrata o svom radu Nacionalno vijeće upoznalo je delegaciju Europske komisije i Svjetske banke, a predstavnici Nacionalnog vijeća sudjelovali su u radu nekoliko međunarodnih konferencija gdje su govorili o iskustvima Nacionalnog vijeća i mogu zaista reći da je model koji Hrvatska ima kroz ovakvo Nacionalno vijeće ocijenjen kao vrlo pozitivan. Kao predsjednik Nacionalnog vijeća moram se zahvaliti svim medijima koji zaista kvalitetno prate naš rad. I prema jednom istraživanju koje je provedeno u Rijeci od strane Ministarstva pravosuđa učenici su izjavili da svoje znanje o korupciji, o problemima korupcije u 90% slučajeva dobivaju iz medija, a 70% učenika je reklo da u školi nemaju nikakva saznanja niti nikakvu edukaciju o borbi protiv korupcije. Što samo dodatno pokazuje u kojoj mjeri je veliki značaj medija u stvaranju jedne vertikale u borbi protiv korupcije. Dakle, mi u Hrvatskoj imamo sjajan zakonodavni okvir, imamo sjajnu USKOK-čku vertikalu koja kreće s policijskim USKOK-om, nastavlja se s državno odvjetničkim i završava sa USKOK-čkim sudovima. Ta vertikala još uvijek nije profunkcionirala u potpunosti i to je jedan od razloga što kada ocjenjujem zaključno našu strategiju onda kao i dio članova vijeća i moje mišljenje nije bilo u potpunosti usuglašeno. Dakle, možemo biti optimisti i pesimisti. Ukoliko smo optimisti reći ćemo da je protek vremena od provedbe ove strategije još uvijek premali da bi mogli dati konačnu ocjenu ovoj Nacionalnoj strategiji, ukoliko smo pesimisti reći ćemo da ona još uvijek ne daje rezultate. Zaključno, rekao bih da ono što smo predložili u mjesecu lipnju 2009. ću posebno pročitati da vidite koliko je Nacionalno vijeće svojim raspravama, svojim zaključcima zaista bilo proaktivno i pokazalo putove unapređenja borbe protiv korupcije. Dakle, u lipnju 2009. analizom svega što smo radili zaključeno je sljedeće: "Odmah započeti s izradom novog akcijskog plana suzbijanja korupcije 2010. godinu sa jasno utvrđenim rokovima nositeljima i mjerilima provedbe, ubrzati provođenje reforme pravosuđa konkretnim svakodnevnim primjerima u otkrivanju, procesuiranju i sankcioniranju koruptivnih djela kao dokaz funkcioniranja uskočke vertikale, povećati povjerenje građana u državna tijela, pojačati međuresorsku suradnju posebno Ureda za javnu nabavu, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, Državne revizije DORH-a, Porezne i Carinske uprave i Ureda za sprečavanje pranja novca, dodatno unaprijediti međuresorsku suradnju MUP-a i DORH-a, uključiti sva ministarstva u akcijski plan kao neposredne nositelje provedbe antikorupcijskih mjera, razraditi posebne akcijske planove sa jasnim rokovima, nositeljima i indikatorima za Carinsku upravu, Poreznu upravu, HŽ, HAC i druge, analizirati provedbu Zakona o medijima, analizirati provedbu i izmijeniti Zakon o pravu na pristup informacijama u cilju veće dostupnosti i informacija svim građanima, razmotriti međunarodna iskustva u zaštiti Zviždača i predložiti konkretne mjere kvalitetnije zaštite Zviždača u Hrvatskoj kako novinara koji pišu o korupciji, tako i svih građana koji prijave korupciju, analizirati potrebu i mogućnosti osnivanja uprave za suzbijanje korupcije u skladu sa člankom 6. Konvencije UN-a o suzbijanju korupcije, te administrativno i stručno jačati rad Nacionalnog vijeća". Prema tome, drage kolegice i kolege, ukoliko se pročitaju zapisnici ovog Nacionalnog vijeća ukoliko se pročitaju stenogrami Nacionalnog vijeća u ovih godinu dana, presklipinzi koji su izašli, onda se s ovog mjesta mora jasno poručiti da nema mjesta iznenađenju gospođe premijerke, da je u Hrvatskoj korupcija dobila tako široku dimenziju, da je korupcija hobotnica tako proširena, jer je Nacionalno vijeće na svojim sjednicama stalno na to ukazivala. Očekujem da će Nacionalno vijeće vrlo skoro ovom Saboru iznijeti i rezultate rada o ostatku perioda do danas gdje ćemo vidjeti da je ono nastavilo raditi svoj posao upravo sa osnovnim ciljem, dakle ukazivanja na problem korupcije koji ne smije imati stranačka obilježja. Korupcija je svugdje gdje postoji vlast, zloupotreba javne ovlasti u privatne svrhe i ako netko treba poslati takvu poruku da u Hrvatskoj nitko ne smije biti nedodirljiv ako je uključen u korupciju, onda je to ovaj Visoki dom. Ja se nadam da u Hrvatskoj kada je riječ o korupciji neće biti manje, više i jače nedodirljivih nego da će svi oni koji su na bilo koji način zloupotrijebili javne ovlasti u privatne svrhe biti gonjeni, kažnjeni, a da će imovina koji su stekli na taj način biti oduzeta, jer će to biti jedni način kako će građani vratiti povjerenje u našu uskočku vertikalu i kako će se onda izgraditi i onda druga moralna vertikala koja po mom mišljenju u ovom trenutku zaostaje za uskočkom vertikalom. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa gospođa Marina Dujmović Vuković. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo. Proteklih godina učinjeni su bitni koraci u suzbijanju korupcije. Republika Hrvatska uspješno provodi ciljeve Strategije suzbijanja korupcije, te je odlučna u nakani sprečavanja korupcije na svim razinama. Upravo provodeći politiku nulte tolerancije na korupciju, Vlada je predložila uređenje zakonskog okvira koji omogućuje učinkovitiji kazneni progon, ali i veću transparentnost u nizu administrativnih postupaka. Strategija suzbijanja korupcije u potpunosti se svakodnevno implementira kroz rad nadležnih državnih tijela. Treba kazati da je razotkrivanje korupcije posljedica djelovanja službi za provođenje zakona i događa se u sklopu antikorupcijskih mjera ove Vlade. Upravo to je dokaz da izvršna vlast obavlja svoj posao i da smo razvili unutarnje mehanizme kontrole i konsolidirali državne institucije. Postupcima koji se vode upućuje se poruka ne samo javnosti nego i svima koji obavljaju javne poslove, kako korupcija i zlouporaba javnih dobara nisu prihvatljivi, te da djeluju mehanizmi koji će takvo ponašanje onemogućiti i kazniti eventualne počinitelji. Provodeći protukorupcijsku politiku stvaramo povoljno investicijsko okruženje, podiže se razina poslovne sigurnosti. Napredak koji je ostvaren rezultat je političke volje i inzistiranja na dosljednoj provedbi akcijskog plana, te je uspostavljeno povjerenje u nultu toleranciju prema korupciji i ojačani su društveni kontrolni mehanizmi. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Odmah na početku pohvale Nacionalnom vijeću. Nacionalno vijeće sastavljeno je od zastupnika i to od zastupnika svih stranaka parlamentarne većine i parlamentarne manjine. I svi su oni zaslužni za dobar rad ovoga Vijeća. Osim zastupnika tu su još predstavnici poslodavaca, sindikata, nevladinih udruga, akademske zajednice, stručnjaci i predstavnici medija. Posebno priznanje mislim da zaslužuje predsjednik Nacionalnog vijeća gospodin Jovanović, jer je ovo vijeće uspio afirmirati. Uspio je od njega učiniti jedan prepoznatljiv instrument dovoljno jasan i dovoljno glasan i dovoljno prisutan u javnosti. Nije mi pri tome uvijek bilo lako, nailazio je na kritike, nažalost čak i unutar ovog Sabora od strane zastupnika. Ali eto uspio je odoliti, uspio se održati, uspio je da rad ovoga vijeća bude bitan za cijelu našu zajednicu. Pošao bih u ime kluba SDP-a od jedne konstatacije navedene na osmoj stranici ovoga izvješća. Citiram, na pitanje što ih najviše zabrinjava, odnosno koja tri područja bi izdvojili kao ona koja ih najviše zabrinjavaju u Hrvatskoj u istraživanju GFK na uzorku od tisuću ljudi građani navode: "Ekonomska, gospodarska stabilnost u zemlji 50%, gubitak posla, povećanje stope nezaposlenosti 36%, smanjenje životnog standarda 33%, porast kriminala i korupcije 23% građana" što ukazuje da ih to područje ipak manje zabrinjava od stvarne nestabilnosti koja može dovesti do povećanja nezaposlenosti, smanjenja životnog standarda i inflacije. Ovo je jedna točna i vrlo zanimljiva konstatacija Nacionalnog vijeća. Naime, povezanost korupcije sa padom životnog standarda, sa gubitkom svakodnevnim radnih mjesta je očita. Evo, čuli smo predsjednik Nacionalnog vijeća kaže da po ispitivanjima Svjetske banke u Hrvatskoj godišnje nestane oko 6 milijardi kuna u korupciji. Zamislite što bi se s tim novcem moglo učiniti. Ne samo koliko bi se škola, vrtića, bolnica moglo napraviti, koliko se moglo sačuvati radnih mjesta a svjedoci smo da 500 ljudi svaki dan izgubi posao, i danas će ih izgubiti 500. To je 500 obitelji koje ostaju bez kruha, koje ne mogu vraćati kredite koje su podigli, koji padaju u jednu očajnu situaciju. Pitanje je da li će zbog nemogućnosti vraćanja tih kredita koje su podigli uopće moći ostati u svojim stanovima, u svojim kućama ili će im to uzeti banke. Hoće li ti ljudi završiti na ulici. Hrvatskom se širi očaj. Taj se očaj svaki dan produbljava. Izlaska iz te krize nema, ne vidimo ga. Ali jedan od bitnih razloga da je do te krize došlo i da se ona produbljava je korupcija jer u njoj nestaje previše novca. Da uspijemo spasiti taj novac, da ga otmemo od korupcije ne bi trebao ovaj harač. Mogli bi se smanjiti neki porezi, građanima bi ostalo više novca. Potaknuli bismo promet novca, privredu, zadržali bi radna mjesta. Eto zašto je borba protiv korupcije toliko važna. Usudio bih se reći da ona možda nije važna svima ili bar ne svima podjednako. Evo dok ovdje govorimo u ime kluba SDP-a o toj prevažnoj temi zastupnici HDZ-a su izašli iz sabornice, njima je politikanstvo važnije od borbe protiv korupcije. Ne znam da li su izašli zbog toga što se boje što će čuti ili su izašli zbog toga što se potpuno ingorantski odnose prema temi borbe protiv korupcije, ali izaći iz sabornice kada se raspravlja Izvješće Nacionalnog odbora za praćenje borbe protiv korupcije i kada se s ove govornice govori u ime kluba zastupnika predstavlja jasnu poruku javnosti a ta poruka glasi "Borba protiv korupcije njih ne zanima.". Gdje se korupcija događa? Svagdje. Događa se na cesti kad netko podmiti policajca sa 200 kuna da mu ne napiše prekršajnu prijavu zbog remećenja zakona, kršenja Zakona o cestovnom prometu, događa se u bolnici kad netko podmiti liječnika da ga primi u obradu ranije jer bi inače morao čekati godinu dana da dođe na red na nekakav pregled, na obradu. Događa se na fakultetima kad se kupe ispiti ili kad se ide u ljetnu školu da bi se došlo do položenog ispita ili diplome. Najopasnija ili najrasprostranjenija korupcija događa se u sustavu javne nabave. Zašto? Pa tamo je najveći novac. Tamo je izloženost korupciji najveća. Nacionalno vijeće zaključilo je u svom izvješću da nije zadovoljno pa nije ni prihvatilo Izvješće Ministarstva mora, promet i infrastrukture i zatražilo je da navedeno ministarstvo izradi dodatne analize korupcijskih rizika u državnim tvrtkama koje nadzire te sukladno tome i pojedinačne akcijske planove za svaku državnu tvrtku, Hrvatske ceste, Hrvatske auto-ceste, Hrvatske željeznice. Meni se čini potpuno opravdano, tu u Hrvatskim cestama i u Hrvatskim auto-cestama je ogroman novac. Kao što vidimo pokrenute su neke istrage. Kao što vidimo postoji opravdana sumnja da se taj javni novac trošio na korupcijski način. Pa kud ćete logičnije nego da Nacionalno vijeće traži dodatna pojedinačna izvješća. Šta kaže međutim Vlada? Vlada u svom očitovanju kaže da Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture nije nositelj niti jedne posebne antikorupcijske mjere iz akcijskog plana nego samo općih mjera. Pa zašto nije? Pa zašto Vlada baš to ministarstvo gdje je najviše novca, to ministarstvo mora, neba i zemlje nije zadužilo da radi posebna izvješća? Vlada se znači čini mi se ponaša kao i zastupnici HDZ-a, to je usklađeno ponašanje, izaći iz sabornice ili ne zadužiti Ministarstvo mora da bude direktno uključeno u ove antikorupcijske mjere. A to znači to ponašanje, ovakvo ponašanje potiče korupciju, ono ohrabruje sve one koji se u korupciju upuštaju da to rade i dalje jer im zastupnici HDZ-a kažu mi ćemo kad bude o vama riječ izaći iz sabornice, nas ta tema ne zanima pa vi samo kradite dalje kao što ste krali i do sada. Gdje je korupcija sve moguća? Svagdje, rekli smo. Evo imamo jedan primjer najsvježiji, Hrvatska radiotelevizija. Tamo je privremeno stanje i tamo privremeni ravnatelj sada potpisuje rješenja i povećava plaće nekim djelatnicima bez ikakvih kriterija, po svojoj volji. Kad dođe novi ravnatelj, hoće li on moći suspendirati ta rješenja? Ma neće, to su stečajna prava. Ne možete vi radniku oduzeti plaću jer mu je nekakav privremeni direktor prije toga odobrio. Privremeno stanje na toj Hrvatskoj radioteleviziji trebalo je riješiti, a jel ono riješeno, nije. A zašto nije riješeno? Jer opet ovi koji su izašli iz sabornice nisu htjeli izabrati 11. člana vijeća koji bi omogućio izbor pravog ravnatelja. I tako se potiče korupcija i tako se šalje jasan znak. Ma nećemo mi tebi nikakvog 11. člana izabrat, nećemo mi kompletirat to vijeće, radi ti tamo što hoćeš. Potpisuj rješenja kakva hoćeš. Zastupnici HDZ-a te u tome podržavaju, tebe i sve one koji su u korupciju umočeni. To su poruke koje se šalju. Može li tada borba protiv korupcije biti uspješna kada oni koji su najodgovorniji, kada oni koji su na vlasti, a korupcija se uvijek događa tamo gdje je vlast, ne može se korupcija dogoditi mimo vlasti kada oni koji su u vlasti, koji su najodgovorniji se ponašaju na ovakav način. U takvoj zemlji s takvom Vladom i s takvim parlamentarcima u HDZ-u uspješne borbe protiv korupcije nema niti je može biti. Mi ćemo danas otići na inauguraciju za dva sata novog hrvatskog predsjednika. Svoj mandat je između ostaloga dobio i zbog toga što je u predizbornom programu najsnažnije istaknuo borbu protiv korupcije. Građani su taj dio njegovog predizbornog programa prepoznali i glasali za njega između ostalog ili možda najvećim dijelom zbog tog dijela njegovog programa. Možemo se samo nadati, ja u to vjerujem, da će predsjednik Republike biti dosljedan, da će iskoristiti svoj utjecaj, svoj autoritet predsjednika Republike da upozori Vladu da ovakvim ponašanjem borbe protiv korupcije nema, a klub SDP-a s ovog mjesta može samo pozdraviti i ohrabriti Nacionalno vijeće i predsjednika tog Nacionalnog vijeća da nastave ovako raditi i dalje. Da ih ne zbuni i da ih ne obeshrabri to što zastupnici vladajuće stranke ne žele pratiti raspravu o ovom izvješću. Neka budu uporni, neka rade kao što su radili i do sad. Oni niti provode istrage niti, kao što je rekao predsjednik, niti mogu nekoga hapsiti, oni mogu poticati sve one koji su zaduženi za borbu protiv korupcije da rade bolje. To je Nacionalno vijeće do sada radilo odlično, vjerujem da će tako nastaviti raditi i dalje, unatoč ovakvim opstrukcijama. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo državna tajnice. Gospođe i gospodo zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatit će ovo Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije korupcije, naravno također uz prihvaćanje mišljenja Vlade kojim se osvrće na neke od navoda iz toga izvješća. Naime, Nacionalno vijeće kao parlamentarno nadzorno tijelo u provedbi borbe protiv korupcije odnosno nadzora provedbe programa ustanovljeno je, odnosno osnovano je 2006. godine u prvom sazivu i to temeljem Nacionalnog programa o suzbijanju korupcije 2006.-2008. Kada govorimo o političkoj volji točno je da je bilo programa antikorupcijskih i prije, ali evo da li je HDZ-u ili Hrvatskoj demokratskoj zajednici stalo do borbe protiv korupcije, naravno i o političkoj volji govori i to da upravo programom koji je predložila Vlada Hrvatske demokratske zajednice i parlamentarna većina usvojila 2006. je otvoren temelj za to da to da ovaj Hrvatski sabor, ovaj Parlament prvi puta ima nadzorno tijelo da bi nadziralo provedbu svojih dokumenata na razini izvršne vlasti. U lipnju 2008. godine ovaj Hrvatski sabor donio je novu Strategiju borbe protiv suzbijanja korupcije kao dugoročan dokument, a hrvatska Vlada također u lipnju 2008. donijela je Akcijski plan uz tu Strategiju 2008.-2011. sa naznačenim temom revidiranja tog Akcijskoga plana jer svaki akcijski plan jest dinamičan dokument. Dakle, predviđeno je da se on na godišnjoj razini propitkuje, da se brišu mjere koje su izvršene, da se propituje izvršavanje kontinuiranih mjera i da se predlažu nove mjere, a sve u svrhu implementacije strategije. Provedba Programa 2006.-2008. godine imala je niz mjera. Te mjere su ispunjene. Prije svega pojačala je svijest građana o potrebi borbe protiv korupcije, o tome da se na korupciju kao uobičajenu društvenu klimu ne treba i ne smije pristajati. Na iskustvima te provedbe programa 2006./2008. ovaj Hrvatski sabor prihvatio je prijedlog nove strategije i sukladno toj novoj strategiji 2008. donio je odluku o osnivanju, izmijenjenu odluku o osnivanju Nacionalnoga vijeća i izabrao članove toga Nacionalnoga vijeća. Možda je javnosti radi dobro i reći tko je u sastavu toga vijeća. Dakle, u sastavu Vijeća predsjednik je uvijek iz redova oporbe. Smisao je toga da oporba da tako kažem nadzire poziciju u izvršenju ovog strateškog dokumenta. Potpredsjednik je iz redova vladajuće koalicije. Tri su člana iz redova zastupnika oporbe i dva člana iz redova vladajuće koalicije, a onda uz to su potpuno ravnopravni predstavnici, jedan predstavnik civilnih udruga, jedan predstavnik sindikata, jedan predstavnik udruge poslodavaca, predstavnik medija i predstavnik stručne javnosti sa potpuno izjednačenim pravom glasa kao i zastupnici u tome Vijeću. Ono što danas možemo reći o ovom izvješću prije svega je to da raspravljamo evo danas u veljači 2010. zapravo o izvješću koje se odnosi na razdoblje svibnja 2008. do svibnja 2009. godine. Naravno da iz današnje perspektive vidimo da je i niz ovih mjera koje je Vijeće predložilo zapravo već bilo sadržano u mjerama iz strategije, a dobrim dijelom već u akcijskom planu i već je usvojeno u prijedlogu novoga revidiranog akcijskog plana. Stoga vjerujem da kad dobijemo prvo sljedeće polugodišnje izvješće, a to je sukladno odluci ovoga Sabora od prethodne godine, da ćemo moći raspravljati o aktualnijem stanju u borbi protiv korupcije u Hrvatskoj. Meni je izuzetno drago bilo čuti predsjednika Jovanovića, predsjednika Nacionalnog vijeća koji je ovdje sa ove govornice rekao da borba protiv korupcije ne smije i ne može imati stranački predznak kao što ni korupcija nema stranačke ideološke statusne predznake. I treba se protiv nje boriti na svim područjima i u svačijim dvorištima. I ja bih voljela da tako lišeno bilo kakvih političkih opservacija mi radimo sustavno i predano i na sjednicama Nacionalnoga vijeća, da se one koji puta ne koriste u sasvim pogrešne svrhe. Također mi je drago radi javnosti da je danas predsjednik Jovanović objasnio konačno podatak kojim se barata, to je 6 milijarde kuna koje nestanu u korupciji. To je to je točno. Jer vidimo da se barata sad već i sa 8, 12, da se nabacuje sa tim milijardama kao da to nije ništa. Međutim, drago mi je radi javnosti da se kaže da su to mjerila, svjetska mjerila Svjetske banke koja kaže da se u svjetskim razmjerima računa da tri do pet posto ukupnih gospodarskih kretanja se izgubi u korupciji u svjetskim razmjerima. Pa kada se ta mjerila primijene na veličine u Republici Hrvatskoj onda se to procjenjuje da bi bilo tih 6 milijardi kuna svakako ogroman novac i svakako da Hrvatska treba činiti i čini sve da bi tu mogućnost nestajanja tih novaca svela na najmanju moguću mjeru, prije svega u borbi protiv korupcije preventivom. Jer učinkovite borbe protiv korupcije nema bez preventivnog djelovanja. Naravno da treba imati mehanizme otkrivanja, mehanizme procesuiranja, mehanizme dokazivanja što smo svjedoci da u zadnjih godinu, godinu i pol dana se promijenio i zakonodavni okvir i resursi da bi se moglo kvalitetno raditi što se vidi i iz broja, povećanog broja presuđujućih i osuđujućih presuda što znači da je sudovima da tako kažem dolazio kvalitetniji materijal. Ono što bih ja voljela u ovom izvješću da bude, sad sam možda u dvostrukoj ulozi jer sam i potpredsjednica toga Vijeća, ali raspravljali smo o tome i na Nacionalnom vijeću. Dakle, tu su opservacije na bivše Nacionalno vijeće. To je nepotrebno zato što je bivše Nacionalno vijeće u prvom sazivu podnijelo izvješće ovom Hrvatskom saboru i ono je prihvaćeno. Ali ono što bi trebalo u izvješću se navodi na nekoliko mjesta da je ovo Nacionalno vijeće predlagalo neke mjere za daljnje poboljšanje borbe protiv korupcije. Bilo bi dobro u sljedećem izvješću i to ćemo se potruditi da navedemo konkretno koje to poboljšice, što je to Nacionalno vijeće predlagalo, kome je uputilo taj prijedlog i povratnu informaciju koliko su ti prijedlozi Nacionalnog vijeća prihvaćeni i ugrađeni u pojedinačne programe borbe protiv korupcije. Naime, evo osvrnut ću se tu na jednu o tematskim sjednicama. Dakle, Nacionalno vijeće je održavalo i tematske sjednice sa vrlo zanimljivim temama. Među inim kaže se ovdje da je ostvarena dobra suradnja sa nadležnim ministarstvima – točno, predstavnicima struke i javnosti – točno, te da je to imalo vrlo dobar odjek u javnosti čime se podiže svijest o potrebi borbe protiv korupcije itd. itd. S ovim bih se u svemu složila. Ali nije dovoljno da naša jedna tematska sjednica bude popraćena sa nizom kamera, nizom medija, da se o tome sutra nešto napiše, a da zapravo glavni problemi koje smo samo otvarali i o kojima se onda pričalo ostanu bez ikakvih daljnjih rješenja. Dakle, da na njih samo upozoravamo. Jer osim što nadziremo, što to Vijeće treba nadzirati provedbu strategije, ovo Vijeće unutar svojih zadaća ima predviđeno i da potiče i usmjeravam i iznalazi daljnje mjere. Imali smo nakon tih tematskih sjednica nekih zaključaka koji su vrlo konkretni, kojih još nema, ali će biti vjerojatno u sljedećem izvješću glede zviždača, glede medija, glede provedbe nadzora o medijima tko je dužan i zašto se taj zakon ne poštuje unutar redakcijskih kuća, medija i o tome bi trebalo također imati povratne rezultate, ja se nadam u sljedećem izvješću. Također evo u predstavkama građana imamo podatak da je otprilike 70-ak dopisa bilo da su upućeni nadležnim tijelima na postupanje bilo bi dobro kad bi nacionalno vijeće prezentiralo i odgovore, odnosno povratnu informaciju o tome kako su nadležna tijela postupila, pa ako i nisu postupila zašto nisu postupila. Također evo možda nepotpuno imamo jedan primjer o kojem je puno u javnosti bilo govoreno, to je slučaj Roberta Matijevića koji je bio pozvan pred nacionalno vijeće. Donijeti su točno zaključci da su tijela poduzela što su i trebala poduzeti, ali da nismo zadovoljni njihovom brzinom. Možda je tu bilo dobro reći, kad već spominjemo da se ovi slučajevi o kojima je gospodin Matijević govorio su se odnosili mahom na postupanje u 2002. godini, da su mnogi od tih postupaka na koje je ukazivao gospodin Matijević dovršeni pravomoćnim presudama, nekim osuđujućim, nekim oslobađajućim. Dakle iz toga bi se vidjelo da su tijela do kraja poduzimala svoje radnje. Na tragu onoga što je, na što se odnosi i očitovanje Vlade, ja bih rekla da jedini zaista istinski novi prijedlog i novu preporuku koju je iznjedrilo nacionalno vijeće jest da se u program borbe protiv korupcije u akcijski plan i strategiju uključe sva ministarstva jer je u jednom trenutku pogrešno mišljeno da će se u općim mjerama naći sva ministarstva. Jednako tako je u proteklom sazivu dakle pred nacionalno vijeće došlo Ministarstvo mora sa izvješćem o mjerama koje je imalo u općem dijelu i tu nije bilo nikakvoga prigovora nikoga od nacionalnog vijeća. Bilo je prigovora kada su se zatražili dodatni podaci koje po samoj strategiji to ministarstvo nije u tom trenutku trebalo imati, no većina članova nacionalnog vijeća je odlučila da ne prihvati to izvješće, premda je upravo u tom ministarstvu su bili izrađeni prvi akcijski planovi po pojedinim nositeljima iz djelokruga rada toga ministarstva. I zato mislim da je to vrlo korisna sugestija, dakle očekujem da će u akcijskom planu sljedećem biti obuhvaćena i sva ministarstva. I na kraju rekla bih da se ovaj parlamentarni nadzor, dakle to što smo u strategiju unijeli parlamentarni nadzor pokazalo kao dobrim i nadam se da ćemo sljedeće izvješće imati u aktuelnijem trenutku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je klub HSS-a i gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću nastojati govoriti bez političkih konotacija ili nekih stranačkih predznaka, jer ova tema i korupcija su opće zlo ili neki naš možemo reći slobodno zajednički problem, kojeg trebamo se riješiti ili svesti na najmanju moguću mjeru. Brojne su definicije korupcije, ali su sve vrlo slične i odnose se na potkupljivost određenih subjekata za vlastiti probitak ili vlastitu korist. Korupcija ili podmitljivost u pravnom smislu je kazneno djelo zlouporabe povjerenja ili dužnosti koju se obnaša u upravi, sudskoj vlasti, gospodarstvu, politici, školstvu te u negospodarskim subjektima ili organizacijama radi stjecanja materijalne ili nematerijalne koristi na koju nema pravnu osnovu. U političkom pogledu je po definiciji politologa povreda općeg interesa zbog osobnog koristoljublja. Kakvo će društvo biti ovisi o tome kakovi su ljudi koji u njemu žive. Čovjek, taj koji osmišljava, kreira i napokon ostvaruje na ovaj ili onaj način, ovakav ili onakav politički ili gospodarski program. O tome kakav je čovjek, o njegovom moralnom integritetu stoga će ovisiti kvaliteta tih programa, kao i njihova etičnost. Služi li se pojedinac ili društvena skupina političkim, gospodarskim sredstvima u svrhu dostizanja općeg dobra ili pak samo pojedinačnih interesa. Svrha svake ekonomske politike je osigurati optimalan gospodarski razvoj, te maksimalno blagostanje građana. Prepreka na tom putu su pravna nesigurnost i prije svega korupcija. Korupcija ne samo da predstavlja moralno zlo, već rastače zdravo tkivo svih segmenata društvenog života i koči njegov razvoj. Kako savladati taj ne samo u Hrvatskoj, već i u svijetu sve veći problem. Postaviti točnu dijagnozu, prepoznati uzrok i prema toj dijagnozi prepisati lijek. Korupcija nije nešto novo, prisutna je na svim razinama i u svim društvima, kroz čitavu povijest. Oduvijek je bilo onih koji su zloupotrebljavali javni položaj za privatne svrhe. U Hrvatskoj se korupcija danas, ako je zaključiti prema napisima u medijima ko i u javnom mnijenju uvukla u sve segmente društva, kao da prožima sve društvene razine. Gruntovec, Dubai, dijagnoza jedan i dva ili Indeks, spomenimo samo neke od provedenih operacija, sinonimi su za korupcijsko ponašanje koje je rak rana hrvatskog društva, koja onemogućuje njegov optimalni razvoj. Godišnje se zbog korupcije izgubi 6 milijardi kuna. Stvarna šteta posve sigurno je još i veća. Ukoliko se i ispiti i diploma na fakultetima kupuju, jer to Hrvatsku osiromašuje i u znanju. Isto je i s nepotizmom, u … [[Govornik se ne razumije.]] i izborima u znanstvena, napredovanjima i u izborima u znanstvena zvanja. Upravo stoga pozdravljamo sve napore koji su dosad uloženi kako bi se taj veliki problem riješio. Da je Vlada odlučna u namjeri da iskorijeni korupciju svjedoči to što je u godinu dana od usvajanja strategije i akcijskih planova provedeno 85% od 195 predloženih mjera. Državne institucije Hrvatske prepoznale su elemente korupcije, odlučile se boriti protiv nje pri čemu su zadane smjernice i utvrđene mjere, rokovi, uspostavljeni modeli i zacrtan krajnji cilj. A to je svesti korupciju na najmanju moguću mjeru. Jačanje odgovarajućeg institucionalnog okvira kao presudnog čimbenika za uspješno suzbijanje korupcije podrazumijeva odgovarajuću koordinaciju i suradnju institucija koje provode antikorupcijsku politiku i njihovo učinkovito nadziranje. S odlučnom namjerom da se poduzmu ozbiljne mjere za sprečavanje koruptivnih djela odlukom Hrvatskog sabora još 2006. godine osnovano je Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe nacionalnog programa suzbijanja korupcije čiji djelokrug rada obuhvaća da nadzire i prati provedbu nacionalnog programa suzbijanja korupcije, da sustavno prati podatke o pojavama korupcije koje na njegov zahtjev dostavljaju tijela zadužena za provedbu nacionalnog programa. Da analizira izvješća nadležnih tijela i predlaže mjere za veću učinkovitost provedbe. Članove Nacionalnog vijeća zastupnici Hrvatskog sabora i predstavnici poslodavaca, predstavnici sindikata i nevladinih udruga koje se bave problematikom korupcije, predstavnici akademske zajednice i stručnjaci na tom polju djelovanja i predstavnici medija. Iz dostavljenog izvješća može se iščitati da je tijekom 2006. i 2007. godine tadašnji sastav Nacionalnog vijeća analizirao 17 izvješća nositelja programa. U svibnju 2008. godine imenovan je novi sastav Nacionalnog vijeća, a 21. svibnja 2008. održana je konstituirajuća sjednica. Tijekom lipnja iste godine Hrvatski sabor donio je Strategije suzbijanja korupcije, a ubrzo nakon toga Vlada Republike Hrvatske donosi akcijski plan s jasno određenim mjerama, rokovima, odgovorima institucijama i potrebnim sredstvima. Plan koji svojim programom o aktivnostima prati ranije donesenu strategiju. Radi učinkovitog postupanja po smjernicama strategije i provedbe akcijskog plana uz Nacionalno vijeće koje je radno tijelo Hrvatskog sabora i ima proaktivnu ulogu u nadzoru provedbe strategije osnovano je i Povjerenstvo za praćenje provedbe mjera suzbijanja korupcije kao izvršno tijelo Vlade RH, a članovi kojega su predstavnici tijela zaduženi za pojedine mjere iz akcijskog plana. Povjerenstvom predsjedava ministar pravosuđa kao vladin nacionalni koordinator za borbu protiv korupcije. Povjerenstvo na traženje Nacionalnog vijeća prosljeđuje izvješća nositelja provedbe mjera Nacionalnom vijeću temeljem kojeg Nacionalno vijeće provodi raspravu te donosi zaključke i daljnje prijedloge za što uspješniju borbu protiv korupcije. Usvajanjem strategije i akcijskog plana osnažena je uloga Nacionalnog vijeća koje je preimenovano u Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. Osigurana su novčana sredstva, donesene su izmjene i odluke o Nacionalnom vijeću, a očekuje se i stručno kadrovsko pojačanje. Uz nadzor provedbe strategije u proteklom razdoblju Nacionalno vijeće je poticalo i organiziralo tematske rasprave te predlagalo dodatne mjere za unapređenje antikorupcijske politike. Na redovnim sjednicama vijeća analizirano je provođenje antikorupcijskih mjera svih nositelja strategije suzbijanja korupcije. Pa je tako u više navrata iskazano i nezadovoljstvo prezentiranim rezultatima te je tražena veća učinkovitost nadležnih tijela u otkrivanju i procesuiranju koruptivnih djela. Nacionalno vijeće s osobitom pozornošću prati izvješća i rezultate rada vezane uz antikorupcijske mjere svih nadležnih institucija. Uočena je potreba bolje međusobne suradnje između Ministarstva unutarnjih poslova, Državnog odvjetništva i USKOK-a radi učinkovitijeg rješavanja koruptivnih radnji i adekvatne prevencije, pa je u tom smjeru i dana preporuka. Nacionalno vijeće u proteklom razdoblju je uspostavilo dobru suradnju s Ministarstvom pravosuđa, ujedno i nacionalnim koordinatorom za borbu protiv korupcije te sa čelnim ljudima USKOK-a i Državnog odvjetništva i ravnateljstva policije. Ali i s nevladinim udrugama, prije svega mislimo na GONG. U svojem radu Nacionalno vijeće je otvoreno i za suradnju s građanima te senzibilizirano za njihove probleme što su građani i prepoznali pa se redovito obraćaju pritužbama i predstavkama Nacionalnom vijeću kako bi ukazali na konkretne probleme i pojave koruptivnih djela. U proteklom razdoblju zaprimljeno je 70-ak predstavki o kojima su članovi raspravljali. Svi građani koji su se obratili vijeću dobili su pisane odgovore, a za značajan dio predstavki zatražena su postupanja u skladu s ovlastima određenog nadležnog državnog tijela. Nadalje, za aktivnosti ovog vijeća iskazan je veliki interes predstavnika stranih veleposlanstava u RH, Europske komisije, Svjetske banke, a članovi vijeća također su aktivno sudjelovali i na međunarodnim konferencijama na temu suzbijanja korupcije. Rad Nacionalnog vijeća redovito prate predstavnici elektroničkih i tiskanih medija o čemu redovito izvještavaju javnost te ju tako dodatno senzibiliziraju za prepoznavanje koruptivnih pojava. Zaključno se može reći da je Nacionalno vijeće postiglo značajno povećanje aktivnosti u promatranom razdoblju, da je uspostavilo dobru međuinstitucionalnu suradnju, da je svojim djelovanjem utjecalo na pozitivnu klimu rješavanja problema korupcije. Također pozitivno ocjenjujemo odluku da vijeće 2 puta godišnje izvješćuje Hrvatski sabor o svojem radu i podržavamo preporuke koje su na kraju izvješća taksativno i nabrojene. Klub HSS-a podržava rečeno izvješće i smatra da je Nacionalno vijeće u proteklom razdoblju u svojim aktivnostima i incijativama i međuinstitucionalnom suradnjom više nego opravdalo svoju ulogu te smatramo da takvim načinom rada treba nastaviti i u budućnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Dame i gospodo, ponovno obavještavam zastupnice i zastupnike da bi nakon prekida rada u 11,10 dakle se skupili ovdje u sabornici jer radi odlaska na Markov trg i zauzimanja mjesta. Budući pojedinačno je malo nezgodno da se ide, pojedinačno. Dakle, dobro je da idemo svi. Sad mi je ostala dilema, nemamo još dovoljno vremena za, 15 minuta za još jedan klub. Ako mislite da imamo možemo još jedan klub čuti. A to bi bio gospodin Damir Kajin pa ga molim ako može skratiti, ako ne onda poslije.
Predsjedniče, gospodo državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa što reći, ajde recimo ovako da je ovo izvješće zanimljivo. A ono što je meni možda najzanimljivije je ovdje na strani 9, to ću citirati jer se doista kaže da "Globalni korupcijski barometar 2009. istraživanje i mjerenje percepcije javnosti o korupciji pokazalo je da građani Hrvatske najkorumpiranijim ocjenjuju pravosuđe, te državne službe i privatni sektor, dok istovremeno smatraju da je najčešći primatelj mita policija. U hrvatskoj ljestvici od jedan utopija bez korupcije do pet potpuna korupcija građani su pravosuđe ocijenili 4,4. nakon pravosuđa s ocjenom 4,2 slijede državne službe, privatni sektor, a nakon njih predstavnička tijela, tu bi bili i mi, političke stranke koje su ocijenjene s 4,1. Od 6 sektora obuhvaćenih istraživanjem hrvatski su građani ocijenili da su mediji najmanje korumpirani" itd. E sada ako je ovo točno, ha građani raspolažu sa nekim šestim čulom, znači oni koji su najkorumpiraniji e sada bi svima drugima trebali suditi. Interesantna je još jedna rečenica u ovome izvješću da u sadašnje vrijeme, a mislim da je i gospodin Stazić isto tako citirao, znači u istraživanju na uzorku od tisuću ljudi, građani navode ekonomska, gospodarska nestabilnost 50%. To je ono zbog čega su oni najviše zabrinuti, zatim gubitak posla, povećanje stope nezaposlenosti 36%, te smanjene životnog standarda 33%. Porast kriminala i korupcije navodi kao najveći problem itd. ono što građane tišti 23%. Evo, da su građani u pravu svjedoči činjenica o kojoj su neki govorili malo prije. Svakog dana u ovoj zemlji ostane bez posla 500 ljudi. I sada dok mi čekamo na inauguraciju tih sat vremena, isto će izgubiti u tih sat vremena 30-ak njih posao u ovoj zemlji. Međutim, ono što nije dobro to je ovo kako bih rekao, ova histerija koja se stvara u ovoj zemlji kada je riječ o borbi protiv korupcije. Da li treba hapsiti? Jasno da treba. Koga? Svakoga tko je za sebe uzeo jednu kunu ili za svoju obitelj. Ali ne možete hapsiti onoga koji je nekome pokušao pomoći da valjda neki subjekt opstane. Čujemo sada da u korupciju u Hrvatskoj na godišnjoj razini, mislim da su to pretjerane brojke, nastaje šteta od 6 milijardi kuna. Da je ogromno novaca otuđeno u to ne treba sumnjati. Da li baš 6 milijardi, da li tu baš sada držati se tih izračuna Svjetske banke, o tome nekom drugom prilikom. Međutim, ja doista ovo što se dešava u zadnje vrijeme neću o tome puno govoriti, ali ne doživljavam obećavajućem. Ono što je interesantno jesu ove ocjene o pravosuđu. Pustimo sada ustavne odredbe o nekažnjavanju, ali koliko imamo "srušenih" tih optužnih prijedloga, koliko je presuda palo na drugo stepenim ili nekim drugim instancama i vidimo nitko zbog ovoga što je netko nekome upropastio život, nakon toga u ovoj zemlji ne odgovara. Da li bi trebali onda shodno tome odgovarati možda i suci i oni koji pišu te optužne prijedloge? Pa vjerojatno bi, ali znamo da ih Ustav ovdje naprosto iz svega toga izuzima. Ali ponavljam, još jedanput ću reći. Ne hapsi se onoga koji je htio nekome pomoći, koji nije dobio niti kuni ni za sebe, ni za svoje, ne hapsi se onoga tko je za svoj novac nekom drugom pokušao pomoći. Evo recimo samo jednog primjera. Da li je npr. Županija Istarska jasno sa gradom Pulom tamo negdje '98. godine otpisalo jednom Uljaniku potraživanja u visini jednog pulskog proračuna? Jesmo. To je jedan, dva bazena ili što ja znam jedna, dvije dvorane. Danas da to netko napravi, završio bi u zatvoru preko noći. Ali da se to nije napravilo, pa to brodogradilište bi putem Istarske banke koja je u ono vrijeme bila u vlasništvu Kutle i koji ga je gurao u stečaj da bi izvukao svoja potraživanja, znači završilo u stečaju. Da se to dogodilo država bi morala kroz formu jamstva ili ne znam čega u tom periodu od 7, 8 godina prema brodogradilištu ići sa 3, 4 milijarde kuna, ovako nije išla niti sa jednom kunom. Što će biti za godinu dana sa Uljanikom? Ja ne znam, ali je eto uspjelo naprosto preživjeti. Da li je to lokalna samouprava trebala napraviti? Nije. Ali se učinilo i pomoglo se jednom nota bene državnom subjektu. Istu stvar smo napravili sa Istarskom bankom. Jedinom koja od države nije sanirana, a da je završila u stečaju ne da bi samo kroz formu osigurane štednje država trebala isplatiti 800 milijuna kuna nego bi građani ostali bez 800 milijuna kuna i 3 tisuće radnih mjesta, četiri, bi povukla za sobom. Znači, ako smo mi recimo u Istri od '93. do 2001. pomogli tvrtkama koje zapošljavaju 20 tisuća radnika, da li smo radili u interesu Republike Hrvatske ili protiv? I ponovno ovdje dolazi ono vrijeme da naprosto nitko se ne usudi više ništa napraviti, a ja mislim da je posao nas zastupnika, ljudi u Vladi, predsjednika države da tim poslovnim subjektima na neki način pa što god o tome mislila i policija i Državno odvjetništvo pomogne. Zašto to govorim? Pa eto upravo radi slučaja jednog našeg kolege i onoga što mu se jučer dogodilo. Kako ja to nazivam jednog selektivnog puštanja krvi u ovoj zemlji. Igramo se vatrom, država se neću reći raspada, ali nije dobro, država imam dojam da se samo represijom može ovo održavati. Narod hoće krv. O.k. To što nitko ne radi, valjda nikoga nije briga. To što ćemo mi za 5 godina imati vanjski dug ne 45 nego 65 milijardi eura to opet nikoga ništa ne zanima. To što će plaće za 5 godina biti dvostruko manje no što su danas, ni to nikoga ništa ne zanima itd., itd. Znači, hapsiti da ali ne podmetati iako bih se ja usudio kazati da za nas Hrvate ali i za Srbe, Bosance itd., Bošnjake ajde socijalizam je dušu dao. Međutim, šta ćemo? Ovo što se danas dešava u ovoj zemlji nije naprosto dobro jer imam dojam da kako stvari stoje, nema predsjednika države, Vlade, ne znam šta će biti za sat vremena, koji ne bi mogao u Remetinac, nema ministra koji ne bi mogao u Remetinac, nema zastupnika, direktora javnog poduzeća itd. samo da se sve ne svede na predstave jer taj politički folklor računali smo da smo ga završili sa Rankovićem ili nekim drugim. Svi su danas gospodo u strahu, sve se raspada, država se rastače i mene živo zanima gdje će se sve to i završiti. Da li je Hrvatska korumpirana država? Pa vjerojatno je. Da li suci i državni odvjetnici korumpirani? Po mišljenju naših građana oni kažu da su oni upravo najviše. Da li su političari korumpirani? Pa jesu ali manje po toj percepciji od nekih drugih ali ovo izvješće s druge strane vidimo nosi datum do 30.5.2009., to je bilo jedno relativno mirno razdoblje, neprepoznatljivo prema ovome. Ali sad šta još ovdje oko svega ovoga reći? Ja još jedanput ću kazati, samo ne gospodo pakovati. Hapsiti da, podmetati ne i to neka bude bit tog mog istupa. Na strani osam tu gdje stoje zaključci, preporuke stoji percepcija građana o korupciji u hrvatskom društvu posebno u pravosuđu i državnim tijelima. Ukazuju na ozbiljnost potrebe još jače borbe protiv korupcije, slažemo se, koja se najprije ogleda u iskazivanju snažne političke volje a potom u realizaciji strategije i akcijskih planova iako se većina mjera provela 85% od 195 mjera ili je provedba u tijeku, ne možemo biti zadovoljni itd. Da li možemo biti zadovoljni s ovim danas ostaje da se vidi. Sve u svemu još jedanput ću reći hapsiti da, podmetati ne.
Samo tko će biti taj koji će određivati tko pakira i kome se pakira, tu granicu. A sada da sve hapsimo kolega Kajin bilo bi malo pretjerano.
... [[Govornik udaljen od mikrofona, ne čuje se.]]
A tko nije pakirao? Tito nije pakirao? ... [[Upadica se ne čuje.]] On nije pakirao, da. Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Kajin rekao je da nema ministra i zastupnika koji ne bi mogao u Remetinac. Mislim, to je netočan navod. Ja ne znam na temelju čega kolega Kajin izvodi takve zaključke. Ako on nešto zna onda neka to prijavi ali sa takvim izjavama koje on sipa svakodnevno kao bisere sa ove govornice on srozava profesiju i političara i svih ljudi koji se bave javnom djelatnošću i izaziva nepovjerenje građana prema onima koji vode ovu državu. To je potpuno netočno, neutemeljeno što je rekao, ne samo taj navod nego niz drugih navoda i on se zbog toga treba ispričati svima koji svoj posao obavljaju časno jer nam je svima narušio ugled.
Hvala lijepa. Ako se gospodin Kajin želi ispričati mi ćemo mu rado udovoljiti tome, ako pokaže simptome i znakove kajanja. Ali čini mi se osluškujući ga i gledajući ga nije sklon tome, nije sklon kajanju. Samo ne pakirati. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ne pakirati našima a drugima se može pakirati. Sad ćemo dame i gospodo prekinuti. Nastavak je u 15 sati sa raspravom u ime kluba HNS-a gospodina zastupnika Miljenka Dorića. U 11,10 sati nađemo se ovdje pa krećemo na inauguraciju.
[[Početak nije snimljen.]] zastupnika HNS-a uvaženi kolega Miljenko Dorić.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke će podržati ovo izvješće, ali ne zato jer je Nacionalno vijeće uspjelo riješiti značajan dio problema vezanih uz korupciju u Hrvatskoj, već zato što moramo priznati naši kolege i vanjski članovi su uspjeli odškrinuti vrata i pogledati i uočiti što stoji iza tih vrata i gdje leže u biti problemi. Ja bih samo pročitao s tim u svezi jednu rečenicu iz samog izvješća, jer ju nitko do sada nije u tijeku jutra spomenuo, na stranici 4.: Nacionalno vijeće je iskazalo nezadovoljstvo ostvarenim rezultatima nadležnih tijela u borbi protiv korupcije. Posebna pažnja posvećena je predlaganju mjera, poboljšanja u nadležnosti Ministarstva pravosuđa, USKOK-a, DORH-a, Ministarstva unutarnjih poslova, Ravnateljstva policije, Vrhovnog suda, Ministarstva financija tj. Carinske uprave, Porezne uprave, Ureda za sprečavanje pranja novca, nadalje Ureda za javne nabave, Državne revizije, Ministarstvo obrazovanja, znanosti i športa, Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstva mora, prometa i infrastrukture, Ministarstva regionalnog razvoja, šumarstva i vodnoga gospodarstva te Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija. Dakle, gotovo su nabrojene sve državne institucije i očito nas čeka, kolegice i kolege, velik posao, ali napominjemo čini mi se da su kolege hrabro ušli u taj posao i da su uistinu odškrinuli vrata. Posebno mi je drago da su mediji pratili vaš rad i da su se, ja bih rekao, uključili u tu koaliciju u borbi protiv korupcije. Ono što posebno je značajno ovdje istaknuti je da su na vašim sjednicama, barem čini mi se da sam tako pročitao na jednom dijelu, su bili prisutni redovno predstavnici DORH-a, USKOK-a i Vladinog povjerenstva što je dobro jer ako ništa drugo, u ovom području treba itekako jedna koordinirana akcija svih onih koji su uključeni na bilo koji način u borbu protiv korupcije i ovo je dobar znak. Naime, u Republici Hrvatskoj nama je osnovna boljka upravo taj nedostatak koordinacije i sustavan pristup na gotovo bilo čemu. Kad raspravljamo o gospodarskoj politici nemamo sustavan pristup, kad raspravljamo o razvojnoj politici, kad raspravljamo o fiskalnoj politici, obrazovnoj politici, o zdravstvenoj politici, o socijalnoj politici nikada dovoljno koordinacije. Stalno mijenjamo zakone, usklađujemo zakone, onda jasno pretačemo iz šupljeg u prazno. Ovdje čini mi se da ste postigli jednu harmoniju, jednu koordinaciju i to je dobro. Jedino smo, kolegice i kolege, sustavni gdje odnosno moramo priznati da je korupcija sustavno ušla u svaku poru života u našoj zemlji. To moramo priznati, tu jedino postoji jedan značajan i sustavan problem s kojim se moramo sada boriti. Prije tri sata naš novi predsjednik izrekao je dvije rečenice. Počet ću sa onom prvom. Temelj pravde uvijek smo mi. Ono mi me muči. Mi svakako nisu naši građani niti njih možemo i trebamo krivit za bilo što od onog što se događa. Primarnu odgovornost moramo, kolegice i kolege, preuzeti mi. Kad kažem mi mislim na politiku i političare. Kolegice i kolege, mi postavljamo čelne ljude i DORH-a i policije i pravosuđa i državnih poduzeća s kojima evo imamo jako puno afera zadnje vrijeme. Prema tome, politika je ta koja jeste odgovorna i najodgovornija. Mi smo odgovorni i za pojave korupcije, ali isto tako možemo učiniti najviše u borbi protiv korupcije. Dakle, tu moramo ipak dodati tih nekoliko rečenica obrazloženja onog što je predsjednik vjerojatno mislio poručiti. Naime, kolegice i kolege, ako su kriteriji za odabir čelnih ljudi bilo koje od ovih institucija koje sam nabrojao genetski i stranački onda će se kroz neko vrlo kratko vrijeme pojaviti problemi u obliku korupcije. Ako su kriteriji za kadrovski odabir stručnost, odgovornost, znanje, moralnost onda se jasno kreće u sasvim drugom pravcu društvo koje primjenjuje takve kriterije. To je naša slabost, to je naša velika slabost i kod gotovo svakog izbora mi smo uvijek u ovoj sabornici lomili koplja između različitih političkih opcija, a ne stručnih i drugih koji su trebali biti primarni i svakako moramo preuzeti našu odgovornost. Međutim, ja ne bih nastavio o institucijama, ja bih nastavio o građanima. O njima se danas relativno malo govorilo i mislim da valja podvući sada onu drugu rečenicu gospodina Josipovića: Hrabrost uvijek pobjeđuje nepravdu. Da li je baš uvijek tako? Jutros je netko povezao korupciju sa teškim gospodarskim stanjem i sa visokom stopom nezaposlenosti. Neki se možda od nas slažemo da to neposredno povežemo, drugi se možda neće složiti. Međutim, kolegice i kolege, svi smo se složili jutros, barem sam vas pažljivo slušao, da otprilike 6 milijuna kuna dobije krila uslijed korupcije u Hrvatskoj. Ako znamo da imamo u Hrvatskoj 300 tisuća nezaposlenih podijelite sad ta dva broja. Podijelite 6 milijardi sa 300 tisuća. Dobit ćete da po svakom nezaposlenom nestane zbog korupcije 20 tisuća kuna godišnje. To je enorman novac. Mnogi od ovih 300 tisuća ljudi su gladni, a korupcijom oduzimamo po glavi nezaposlenog, odnosno oduzimamo nestaje 20000 kuna. Ovo naglašavam zato da pokušam ohrabrit vas kolege da uistinu beskompromisno uđete dalje u borbu protiv korupcije, da iznosite ovakve podatke jer oni su značajni. Jučer smo govorili o jednoj pravnoj praznini vezano uz Zakon o turističkom zemljištu, pa sam i tamo pokazao da našim nečinjenjem ne uspijevamo inkasirati ni onaj minimum od milijardu kuna godišnje što bi značilo ponovo još 400 kuna po glavi nezaposlenog itd. itd. Ako ćemo još ugraditi ovdje elemente vezane uz kriminal i ono što nestaje kroz kriminalne aktivnosti onda jasno vidimo koliko smo silno bogato društvo i kako bi mogli živjeti da tih jasno malformacija nema. Ja ću vam na kraju iznijeti priču jedne osobe, gospodine Jovanoviću radi se o našoj županiji, a vezano uz podatak koji sam pročitao, da se vama javilo samo sedamdesetak građana. Mislim da se svakom od nas javlja nekoliko desetaka ljudi svake godine po pitanju korupcije i kriminala puta 150 saborskih zastupnika. Radi se prema tome ukupno o nekoliko tisuća slučajeva. Slažem se da jedan dio tih i ne spadaju u ovo područje. Ljudi ne znaju pa nam jasno prijavljuju koje što. Ali veliki dio njih je osnovano. I možda bi se morali dogovoriti na koji način kanalizirati te ljude, uputit te ljude. Ono što ja činim ponekad u aktualnom prijepodnevu postavljam pitanja umjesto njih, postavljam jasno i pismena pitanja, neke usmjeravam prema jasno pučkom pravobranitelju, druge prema županijskoj upravi ako se radi o njihovoj problematici. Pokušavamo pomoći. Međutim, mislim da moramo i tu napravit nekakav iskorak u koordiniranju pomoći tim ljudima. Ja bih rekao vrlo hrabrim ljudima. Slučaj koji ću ispričati i s time ću i onda zaključiti odnosi se na osobu koja je radila u jednom komunalnom društvu, ukazala je na skupštini komunalnog društva na nepravilnosti financijske prirode, ukazala je na to u svom izvješću pred općinskim vijećem. Rezultat je da je dobila ta osoba otkaz. Osoba ide onda sudskim putem tražiti jasno pravdu. Općinski sud ju, kolegice i kolege, vraća na posao. Poslodavac se žali. Županijski sud potvrđuje da ona ima pravo raditi, jer je samo ukazivala na nepravde, nepravilnosti što joj je bio i posao. Ali kada dođe predmet na Vrhovni sud tada je jasno obrnuta presuda. Vjerovali ili ne, osoba koja je ukazivala na financijske nepravilnosti u presudi stoji da ona tolerira i potiče kriminalne aktivnosti. Netko na Vrhovnom sudu nije ni pročitao taj predmet, a presudio je ili je netko podigao telefon i utjecao. Osoba je jasno sada će bit godinama bez posla, jer mora proći još Ustavni sud. Čekat će dvije, tri godine da bi onda krenula onda prema Strasbourgu. Osoba će vjerojatno dobiti taj spor, ali ono što je rekao gospodin Josipović malo prije hrabrost uvijek pobjeđuje nepravdu. Možda točno, ali najčešće sa jednim neprihvatljivim zakašnjenjem. I to također moramo jasno na to misliti, jer se ne smijemo poigravati sa ljudskim sudbinama. Možda da završim sa tri pitanja. Da li je onda neobično da naši građani nemaju povjerenje u pravnu državu ono što ste i vi naveli. Pitanje dalje zašto nemaju povjerenje u pravnu državu? I zadnje pitanje da li smo kolegice i kolege možda i mi krivi za dio tog nepovjerenja? Hvala lijepo.
Hvala lijepo. I zadnja prijava po klubovima i uvaženi kolega Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a. Izvolite kolega Grubišić. Prije toga jedino da kažem da je isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih odmah nastavio dakle ovu raspravu nadovezujući se na argumente i ono što je izrekao kolega Dorić u ovoj svojoj raspravi. Naime, zaista se treba priupitati zbog čega, zašto građani u većini nemaju povjerenja u pravosuđe i nemaju povjerenja u naš pravni sustav. Kako je gospodin Dorić navodio argumente u jednom pojedinačnom slučaju mogao bih iz svoje sredine, iz svog okruženja navesti desetine slučajeva o kojima sam čuo i koje građani uredno nama saborskim zastupnicima i meni osobno gotovo svakodnevno pričaju. Ali reakcije od onih ili bar demantija ili nečega od onih koji bi zapravo bili dužni i zaduženi da te slučajeve obrade nema. Pa kako onda građani koji to znaju, koji to, dakle neću reći sa strahom, nego sa određenom dozom jednoga ono što sam rekao u početku nepovjerenja polako šapuću između sebe. A one osobe bilo da kažem fizičke ili pravne o kojima oni šapuću zapravo i dalje rade to što rade. Dakle, dalje rade radnje sumnjive, moram reći sumnjive pošto nema obrade i nema dokaza da je ono što građani, dakle glasno šapuću je li istina ili nije. Od primjera gdje se ne plaća porez godinama i to u visokim iznosima, od primjera da se preprodaju zemljišta gospodarskih zona jasno na račun, za račun i osobnu korist ili koristoljublje pojedinaca a ne općina i gradova ili pak županije u kojima se nalaze te gospodarske zone. Pa do primjera o kojemu smo imali prilike čitati u jednoj predstavci koju je Dobroslav Paraga uputio u svezi stjecanja, nezakonitog stjecanja imovine jednoga njegovog bivšeg stranačkog kolege. I to je završilo, ono objesilo se mačku o rep. Iako je potpuno razvidno i jasno iz argumenata koji su izneseni da se tu radilo o prilično sumnjivim radnjama. 6 milijardi kuna o kojima je gospodin i Dorić je govorio ovdje je bilo prezentirano u nekoliko rasprava kada je bilo govora o davanju povjerenja glavnom državnom odvjetniku gospodinu Bajiću, pa mislim da sam i osobno upotrijebio podatak i 12 milijardi, ne dolara pardon kuna, 6 milijardi kuna, kaže gospodin Dorić, a bilo je riječi i o 12 milijardi kuna. Istina je možda negdje između, ali ima ono što ne spada samo u tipičnu klasičnu korupciju, nego i o nekim drugim oblicima tzv. pogodovanje itd., gdje se gube milijuni, odnosno milijarde kuna koje se ne slijevaju onamo kamo bi trebalo, koje bi bili kako reče moj prethodnik i potpora gotovo rekao bih, mogli bismo socijalno zbrinuti svih tih i to vrlo dobro svih tih 310 tisuća nezaposlenih, a bit će ih i više do, kako ide mjesec za mjesecom u ovoj godini. Dakle i ne samo to, nego mi imamo deficit državnog proračuna, od nekih 9 milijardi kuna, i sve to zapravo nedostaje kako bi naša država krenula nekim drugim putem. Evo i ovih, ovaj nekakav, nekakvo nazovi darivanje 200 eura za kupovinu stana, zapravo tko će od toga profitirati, da li banke, da li oni koji rade stanogradnju i bave se stanogradnjom, to je već stvar nekakve možda buduće rasprave u svezi ove iste teme ili slične teme. Ja u ovom izvješću koje u svakom slučaju će klub HDSSB-a podržati i osobno ću ga podržati, sam htio istaći ili reći ono što me posebno evo na stranici 6 zanima, a to je ovih 70 predstavki građana. Ja znam da je Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije nekakvo tijelo koje možda u posljednje vrijeme dobiva ili dobija na jednoj promociji u javnosti preko medija, a evo i preko naših saborskih rasprava i istupanja članova tog nacionalnog vijeća, i predsjednika Jovanovića i potpredsjednice, i svih onih koji su članovi, gospodina Lesara itd., da sad ne nabrajam, da nekoga ne povrijedim zbog ako sam ga izostavio, ali 70 predstavki je zaista nešto što mislim da je malo kada znamo da svatko od nas tih predstavki bi i pojedinac imao 70 godišnje, ako ne i više. Gotovo svakodnevno jednu do dvije žalopojke, u tom smislu korupcije, mita i svega ostaloga dobivam i ja osobno preko telefona ili osobno kada dođem na teren tamo odakle sam potekao, dakle u Slavoniju i Slavonski Brod. U javnosti je poznato, poznata udruga "zviždač" čija jedna članica pokazala hrabrost koju je istakao i sadašnji predsjednik Josipović, pa i prijavila izravno pojedince imenom i prezimenom, izgubila je posao, ali ja još uvijek, iako je to dakle jedno i pol godišnja borba njena da ostvari kako svoja prava, tako da istjera i lisicu na čistinu, još uvijek ništa od toga nema. Ako je ona u krivu, također bismo očekivali da javnost zna da ona nije u pravu i njena prijava da bude odbačena, ali još uvijek ništa. Također na mnogim portalima, dakle elektroničkim medijima, postoje portali koji jasno i glasno ukazuju da li argumentirano, duboko argumentirano ili površno, na kriminal i korupciju u hrvatskom društvu. Ja neću spominjati da ne pravim reklamu jednom portalu, koji se gotovo isključivo bavi ovom materijom, ali ako je samo 5% od onoga što taj portal piše istina, onda ne da smo mi izgubili 6 milijardi kuna, nego 3 ili 4 puta više. Tko zna koliko, i tko zna gdje su sve ti novci završili po raznoraznim otočnim skupinama i arhipelazima u Atlantskom i Tihom, Indijskom oceanu, a evo mi ovdje raspravljamo tako da li prihvaćamo, odnosno ili hoćemo li prihvatiti ili nećemo, jasno da ćemo ja sam uvjeren gotovo jednoglasno prihvatiti to izvješće, ali očekujem od nacionalnog vijeća da još pojača svoju promociju u javnosti preko medija kako bi građani spoznali da to nacionalno vijeće postoji, a ono je onda transmisija prema kako ovdje piše na stranici 4, dakle prema Ministarstvu pravosuđa, USKOK-u, DORH-u, Ministarstvu unutarnjih poslova, Ravnateljstvu policije, Vrhovnom sudu, Ministarstvu financija, i da ne nabrajam, itd., prema svim onima koji mogu sprovesti bilo unutarnju istragu, bilo dakle istragu u smislu ovog našeg kaznenog zakonodavstva kako bi se utvrdili pojedinačni slučajevi korupcije. U svakom slučaju želim nacionalnom vijeću još da kažem produktivniji rad, još više uspjeha u borbi protiv korupcije i ovo ćemo izvješće podržati. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Sada se za riječ javio u ime predlagatelja kolega Jovanović. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Svega nekoliko rečenica, budući je ovo bio posljednji klub, a primarno u svezi posljednje dvije rasprave koje se tiču uloge građana u borbi protiv korupcije. Naravno da je uloga građana ključna jer da bi netko dokazao koruptivno djelo moramo imati građane koji će to prijaviti i aktivno sudjelovati u cijelom procesu istrage koji će omogućiti u konačnici osuđujuće presude. 70-ak prijava koje je dobilo nacionalno vijeće, to su pisane prijave. Naravno da i svatko od nas ima nebrojeno telefonske kontakte sa građanima. Ono što ja želim naglasiti da još jedanput ponoviti nacionalno vijeće ne provodi istrage, nacionalno vijeće ne donosi presude. Nacionalno vijeće je dužno nadzirati u kojoj mjeri svoj zadatak ostvaruju oni koji su nositelji strategije, i mi bi tu trebali biti neka posljednja instanca kojoj će se građani obratiti kada su nezadovoljni postupanjem prema prijavama koje su oni imali prema nadležnim tijelima. Upravo na jednoj od posljednjih sjednica nacionalnog vijeća smo se dogovorili da bi trebalo vidjeti i usporediti prijave koje je dobio policijski USKOK, prijave koje dobiva antikorupcija to nisam ja, dakle portal koje ima Ministarstvo pravosuđa i nacionalno vijeće da vidimo u kojoj mjeri se te pritužbe ponavljaju kako bi onda bili što učinkovitiji u ostvarivanju preduvjeta da se građani u većoj mjeri javljaju i daju pritužbe vezano uz ostvarivanje borbe protiv korupcije. Dakle, Nacionalno vijeće neće nikada biti tijelo koje će provoditi istrage. Ono će biti nadzorno tijelo koje će, nadam se, u narednom periodu, a i na temelju vaših primjedbi dosadašnjem tijeku sjednice pokušati putem zapošljavanja jednog djelatnika koji će biti posvećen isključivo pritužbama građana, moći odgovoriti još kvalitetnije na taj dio posla. Ja sam svjestan toga da mi svojim kapacitetima dosad to nismo mogli ni učiniti, ali dosada je i prioritet bio pokazati da je Nacionalno vijeće tijelo koje zaista nadzire provedbu strategije sa osnovnim ciljem da strategija u praksi bude što učinkovitija i što kvalitetnija.
Hvala lijepo. Za raspravu se dalje prijavio uvaženi kolega Dragutin Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prva moja konstatacija odnosi se na činjenicu, a po meni tužnu, da Hrvatski sabor o izvješću našega vijeća raspravlja tek sada. Ja vas podsjećam da ovo izvješće na sebi nosi datum 23. listopad 2009. godine i činjenica da je izvješće ovako važnog Parlamentarnog tijela moralo čekati 5 mjeseci, 4 i nešto mjeseci da dođe na raspravu pokazuje koliko je vladajućim stalo da se o tome u Saboru raspravlja. I to odgađanje rasprave ide na dušu predsjedniku Sabora ili onome ili onima koji odlučuju što će se stavljati kad nije bitno. Drugo, svi koji želite mi nešto reći javite se i onda govorite. Nemojte dobacivati jer će ispasti opet da vas je netko zaveo na tajnim sastancima. Sve do prije par mjeseci članovi vijeća iz redova vladajuće većine pokušavali su ulogu vijeća tumačiti kao pukog evidentičara da li su tijela zadužena za donošenje nekog akta ili propisa to donijeli ili ne. Trebali smo po njihovom stavu biti tijelo koje će stavljati kvačice u kvadratiće pokraj naziva dokumenata koje smo morali donijeti jer nas je Bruxelles na to prisilio. Puki evidentičari usvojenog dokumenta i ništa više. Uspjeli smo, ali zbog nekih drugih stvari, dokazati da je uloga vijeća nadziranje, praćenje i analiziranje. Ne samo donošenje dokumenata nego njihovog provođenja i učinaka koji oni proizvode. Nekima to i sad još uvijek, nažalost, nije jasno. Međutim, nakon rasprave kolegice Lovrin u ime kluba HDZ-a ja sam morao kompletno promijeniti svoju raspravu jer sam konsterniran onime čime sam čuo, ono što sam čuo. Kolegica Lovrin je rekla da će klub HDZ-a podržati izvješće uz prihvaćanje napomena Vlade RH. Kojih napomena? Onih koje su napisana u mišljenju Vlade od 21. studenog prošle godine u kojoj piše, pazite sada: "u vezi djela izvješća koje se odnosi na Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture Vlada Republike Hrvatske napominje da je neprihvaćanje njihovog izvješća od strane Nacionalnog vijeća neopravdano iz više razloga." Vlada šalje Parlamentu pismo u kojem piše da je Nacionalno vijeće koje nije sastavljeno samo od zastupnika, neopravdano odbilo jedno izvješće jednog ministra. Što je ovo sad? Jel to Vlada redefinira naše izvješće? Otkud Vladi pravo da ucjenjuje zaključak Nacionalnog vijeća, da li je on opravdan ili neopravdan. Tko si je to drznuo i dozvolio u ovoj Vladi da dijeli lekcije Nacionalnom parlamentarnom tijelu? Oni mogu izraziti žaljenje, nerazumijevanje, bilo što, ali tvrditi da smo mi neopravdano odbili izvješće jednog ministarstva je nedozvoljivo ponašanje Vlade. I drugo, otkada to i po kojoj odredbi Poslovnika Sabor glasa o mišljenju Vlade? Ovo je mišljenje o kojem se ne može odlučivati i mene ne obavezuje, ali nije točno. To je drugi dio problema. U ovom izvješću nema ničeg točnog, ničeg točnog. Zašto? Nacionalno vijeće je u izvješću ministra Kalmete, odnosno njegovog ministarstva raspravljalo 15. travnja prošle godine. Pazite, još 15. travnja prošle godine. Kakvo je to izvješće? Kulturni dopis i 2 stranice i 1 redak birokratskih tabela, to smo mi odbili. Ni jedan ministar, ni jedan član Vlade nije se drznuo, usudio sa ovakvim bespravnim izvješćem doći pred Nacionalno vijeće osim ministra Kalmete. On je s time došao pred nas. Ne on, poslao je državnog tajnika Livakovića. Nije on došao, i još 2 njegova suradnika. Ovo nije izvješće, ovo je statistička evidencija usvojenih dokumenata, odluka ili naredba ministra. Ništa više, nema jedne riječi o rezultatima borbe protiv korupcije u tom resoru. Što je napravilo Nacionalno vijeće? Imam ovdje i fonogram te famozne sjednice. 6 članova Nacionalnog vijeća postavilo je 18 pitanja državnom tajniku i njegovim suradnicima. Primjerice ja sam postavio pitanje "Postoji li u ministarstvu sukladno zakonu organizirani unutarnji nadzor?" Drugo, pitao sam da li prate, imaju li unutarnju kontrolu i kakvi su rezultati te kontrole u upravnim postupcima jer ovo ministarstvo ako ne po broju predmeta upravnih postupaka po vrijednosti upravnih postupaka najveće je u državi. Što je i u očitovanju jednog od predstavnika ministarstva priznato. Pitao sam kako je, što je u 2008. učinjeno u otklanjanju nepravilnosti koje je zatekla Državna revizija za 2007.? Zbog čega su dobili samo uvjetno mišljenje, a 2 razloga, samo sad izdvajam samo 2 od 247 Ugovora o koncesiji 46 nije ih bilo upisano u knjigu, a 26 dokumentacije nije bilo kompletirano, a date su koncesije. Više od 10 milijuna kuna je nabavljeno mimo zakona. Što ste 2008. poduzeli da otklonite uzroke nepoštivanje Zakona o javnoj nabavi? To su recimo bila pitanja na koje smo tražili odgovore. U pisanom izvješću niti riječi o tome u usmenim odgovorima koje smo na sjednici dobivali, oni su se najčešće snosili na to da su predstavnici ministarstva spremni na sva pitanja odgovoriti u pisanom obliku, sistematizirati ih i dostaviti Nacionalnom vijeću, nabrajajući u travnju prošle godine neke aktivnosti gdje su oni i sami utvrdili neke korupcijske radnje kao s onim karticama za plaćanje cestarina, o tunelima i ostalima niti riječi tada nije bilo. Međutim, na suštinska pitanja i traženja podataka odgovora nije bilo i nismo ih mogli dobiti. Nismo dobili odgovor ni na jedno pitanje koje smo postavili i ja i kolega Horvatić i drugi kolege članovi Nacionalnog vijeća. Tražio sam od predstavnika ministarstva tada da oni sami povuku to izvješće dok ga ne dopune i onda dođu sa cjelovitim. Nije išlo. Morali smo glasati i glasanjem smo odbili izvješće. Predsjednik Jovanović je tada konstatirao da se izvješće odbija a ministarstvo mora pod "a) dati dopunu u kojem će se odgovoriti na postavljena pitanja, citiram iz fonograma i pod b) dopune u vezi javnih poduzeća iz resora". Sada Vlada tvrdi i ministarstvo da nisu znali što moraju napraviti, a da bi 21. rujna 2009. dostavili odgovor na pitanje b), javna poduzeća, proširili, dopunili svoje izvješće samo za javna poduzeća. A na sva pitanja koja su se odnosila na ministarstvo, unutarnji nadzor, upravni postupci i nalaz Državne revizije niti u rujnu, niti nikada poslije odgovora nije ni bilo. I Vlada veli da smo mi neopravdano odbili izvještaj. Ako ovo dopustite kolegice i kolege, sa samostalnošću rada Nacionalnog vijeća je kraj, jer će uvijek kada Vlada ne bude zadovoljna jednom jedinom, a to je bio čini mi se bio jedini slučaj gdje je izvješće jednog ministarstva odbijeno, takav zaključan Nacionalnog vijeća anulirati vladajućom većinom u Parlamentu i reći da nismo bili u pravu. Gospodine predsjedniče Jovanoviću smatram i da vi morate ustati u obranu samostalnosti rada Nacionalnog vijeća, jer ukoliko se zaista na glasanju dođe do toga da se ustvrdi da smo neopravdano odbili izvješće sastavljeno od birokratske dvije tabele dva lista jednu rečenicu, onda ću ja sutra nakon glasanja podnijeti ostavku na članstvo u tom Nacionalnom vijeću, jer ne mogu dozvoliti da izvršna vlast parlamentarnom tijelu dijeli lekcije o opravdanom ili neopravdanom postupanju. Takav bezobrazluk sebi ne želim, ne mogu dozvoliti.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda, uvažena kolegica Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. O subjektivnim razlozima nečije konsternacije neću govoriti, ali ispravila bih navod gdje je kolega zastupnik rekao, da je ministarstvo podnijelo bespravno izvješće. Bespravno izvješće značilo bi neko nezakonito izvješće. Radi se o izvješće. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ispričavam se, ja sam čula bespravno. A ako sam čula bespravno, dakle podnijeto izvješće upravo onako kako prema strategiji treba biti podnijeto. To ministarstvo nije nositelj posebnih mjera, već je prema općim mjerama na ove dvije strane koje se ovako kao besramne pokazuju napisalo što je od mjera i strategije izvršilo. Točno je da je bilo postavljeno pitanje, koliko upravnih nadzora je podnijeto u ministarstvu i niz detaljnijih pitanja, na što je ministarstvo reklo da je spremno odgovoriti pismeno, kao što i ovdje kada Vlada ne može odmah odgovoriti ponudi pismeni odgovor, ako do sada nije odgovorilo o tome možemo razgovarati.
Besramno, ne bespravno.
Hvala lijepo. Znači slažemo se svi skupa da je pravno, a ovo sramno o tome možemo raspravljati. U ime predlagatelja javio se kolega Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo stječem obvezu reagirati na ovo o čemu je govorio kolega Lesar iz jednostavnog razloga što kao predsjednik Nacionalnog vijeća smatram da je Nacionalno vijeće saborsko tijelo. Saborsko tijelo koje ima zaista posebne ovlasti, posebne odgovornosti i naravno da ovo Nacionalno vijeće za svoj rad ogovara samo ovom Saboru. i može prihvaćati kritike samo ovog Sabora. Prema tome, napomena koja je navedena u Vladinu mišljenju je potpuno neobvezujuća napomena iz jednostavnog razloga što sve što je rečeno na toj sjednici 15. travnja se nažalost pokazalo točnim, jer su nakon toga uslijedile sve one afere koje su pokazale u kojoj mjeri je bio pogrešan pristup usvajanju Strategije suzbijanja korupcije u kojem Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture nije bilo nositelj provedbenih mjera, a niti jedno tijelo, niti jedna institucija, niti jedna tvrtka koja je bila u portfelju Ministarstva mora, prometa i infrastrukture u tom trenutku nije imala razrađene akcijske planove za prevenciju i suzbijanja korupcije. To je učinjeno tek krajem prošle godine. Prema tome, 6 mjeseci prije toga Nacionalno vijeće je ukazalo na te probleme i time još jednom pokazalo da svojom proaktivnom politikom ukoliko se ta proaktivna politika bude dosljedno poštivala od onih koji su zaduženi da provode Strategiju suzbijanja korupcije može dati rezultate s kojima ćemo svi u ovom Saboru biti zadovoljni.
Hvala vam lijepo. Slijedi rasprava uvažene kolegice Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Podržavam izvješće o radu Nacionalnog vijeća za provedbe Strategije suzbijanja korupcije za ovo razdoblje od 21. svibnja 2008. do 30. svibnja 2009. godine. Ja sam bila članica tog vijeća i u prošlom sazivu i imam evo tu blagodat i mogućnost toga, da mogu ocijeniti kakav je bio rad toga vijeća u tom prošlom sazivu i kakav je u sazivu kojeg vodi Željko Jovanović. To je velika razlika. Na kraju krajeva ne trebam vas u to uvjeravati, jer za to vijeće ranije gotovo nitko nije ni znao. Nije znao da postoji, ni gdje je smješteno, tko mu je na čelu, koji su mu članovi i zapravo kakva mu je uloga. Sama ta činjenica da je Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije od kada mu je na čelu gospodin Jovanović dobilo je i zadobilo prije svega povjerenje građana i to ja nama najvažnije i nama članovima vijeća ali prije svega i nama u Saboru, svim članovima koji nisu članovi vijeća, koji ne mogu ispuniti tu zadaću da budu vrlo kritični kada se raspravlja o radu pojedinih ministarstava nego da budu njegovi glasnogovornici i zagovornici, to znači da ne mogu podnijeti teret odgovornosti biti članom ovog Nacionalnog vijeća a toga je bilo. Međutim, ipak zbog pritiska javnosti opstrukcije u vijeću koje su bile i iznutra a prije svega izvana sve je manje i to je nešto što ohrabruje. To je jedno zajedništvo i jedinstvo koje nije bilo iz početka lako zadobiti. Sprječavalo je pravi rad Nacionalnog vijeća. Međutim, tomu je očito kraj bez obzira što netko misli, kakve motive ima ali pod pritiskom javnosti i obraćanja velikog broja ljudi koji se obraćaju izravno Nacionalnom vijeću obvezuje i ponavljam ohrabruje. Više ima prijava za korupciju koje građani podnose Nacionalnom vijeću nego USKOK-u. To je nešto što se Vlada mora zabrinuti nad time. Međutim, ne treba sada tu imati jedan konkurentski odnos. U svakom slučaju dobro je da ljudi zadobivaju povjerenje institucija. I bivajući glasom naroda ono je moralo Nacionalno vijeće i promijeniti svoj Poslovnik a i osnovne svoje zadaće koje su mu iz početka onim prvim Poslovnikom o radu i o njegovom djelokrugu rada bile gotovo postavljene birokratski, da mi jednostavno slušamo što nam referiraju predstavnici pojedinih ministarstava, pojedinih ostalih institucija i da time budemo zadovoljni. Upravo preuzimajući ne samo ja bih rekla proaktivnu nego vrlo aktivnu ulogu kao što je inače i izvorna intencija bila Sabora da tom Nacionalnom vijeću dade tu zadaću. Najgore bi bilo a i bilo je tih slučajeva, ja ću još jednom ponoviti samo da se ne bi više to dogodilo da je borba s korupcijom iz početka činila se od nekih faktora na verbalnoj razini i što je bila jača, što su bili argumenti visokih decibela u govoru to je u djelima bilo gotovo jednakom obrnuto proporcionalno u djelima. Dakle, bila je iz početka od nekih struktura to borba protiv korupcije s figom u džepu. Ovaj sam podatak kojeg je predsjednik uvodno podastirući nama ovdje i prezentirajući bitne odrednice ovog izvješća a kompletno u biti samog rada Nacionalnog vijeća za ovo proteklo razdoblje posebno artikulirao i istakao ovu nepobitnu činjenicu da propadne zbog korupcije i ošteti samo gospodarstvo a to znači u krajnjoj liniji sve porezne obveznike i još šire, sve građane za 6 milijardi kuna je nešto što je alarmantno. Svi oni koji žele umanjiti tu činjenicu ili povećati taj broj kako bi obezvrijedili ovu alarmantnu činjenicu oni su u sukobu sa činjenicama a naša politika mora biti upravo naše zajedništvo bez obzira na političke boje kako bi na temelju činjenica i to objektivnih pokazatelja gotovo egzaktnih, gotovo opipljivih rukom mogli se uhvatiti u koštac s ovom pošasti. Ja ću posebno da ne duljim i ne ponavljam jer za to nema potrebe sve ono što su rekli kolege prije a na vlastito sam predsjednik Jovanović istaknuti prijedlog jer smatram i dalje da Nacionalno vijeće ako nema ono nije formalni predlagatelj ali ako ono predlaže mjere za unapređenje borbe protiv korupcije, ako zakon nije mjera odnosno prijedlog zakona ili što bi bar trebalo izmijeniti u borbi protiv korupcije onda što je to. Onda svi oni koji smatraju da pod tim mjerama nije i zakonsko neko rješenje koje ne mora biti u vidu amandmana i onih nekih formalnosti koje ima naš Poslovnik ali u svakom slučaju da se čuje glas Nacionalnog vijeća kao što to na kraju krajeva vidimo da je sadržano u svim izvješćima. Sjetimo se samo izvješća pučkog pravobranitelja koji govori i sada s pravom ukazuje na nužne potrebe izmjene samog Ustava kako on ne bi bio samo rame za plakanje nego stvorio i neku svoju operativnu mogućnost da može riješiti teške sudbine pojedinog našeg građanina. Tako mi se čini da mi smo deficitarni u samom normativnom dijelu u borbi protiv korupcije osim onih klasičnih djela mi i dalje nemamo, ja na tome posebno inzistiram, jer sa žalošću mogu konstatirati da smo 2003. godine imali suvremenu gospodarsku inkriminaciju bez kojeg sve ono što naši ljudi laici u pravu ne mogu shvatiti i prihvatiti s potpunim pravom da nešto, dakle kad se osiromašuje državni proračun, kad se ne plaćaju radnici, kad se ne plaćaju dobavljači da se to jednostavno proglasi lošom upravom i nikome ništa, da je lažiranje bilance svugdje najteže kazneno djelo, da je to u svijetu sankcioniranje najmanje sa kaznom zatvora od 20 godina, da to mi još uvijek nemamo sankcionirano. Ohrabruje ipak činjenica da je ministar pravosuđa najavio izmjene Kaznenog zakona gdje će se konačno naći i ovo kazneno djelo bez kojeg istinske borbe protiv korupcije nema. Sve ovo što se može sankcionirati, sve su to proizvodi one temeljne aktivnosti koja je ostala i dan danas izvan domašaja kazneno-pravne represije. I to je ono što zabrinjava. Ali možda je činjenica da sva dobra rješenja imaju samo jednu lošu osobinu a to je da se kasno donose. Nažalost, sedam godina smo mi već mogli imati i sudsku praksu stvorenu, sve ono što nas danas opterećuje, što opterećuje politički život općenito, pa čak politički život pojedinih političkih stranaka moglo je biti davno riješeno. Evo, ja zbog toga posebno to apeliram i smatram da je ovdje među nama već eto stvoren takav jedan konsenzus da kad i dođe takav prijedlog ali mi ćemo to i dalje i kao članovi koji smo članovi i Nacionalnog vijeća stalno upozoravati na takvu jednu izmjenu i to je tomu i do sada bio slučaj. Posebno bih željela izgovoriti nešto što mislim da zaslužuje pažnju a to je da su u Nacionalnom vijeću, da su vrata Nacionalnog vijeća bila otvorena, da se našao prostor za ljude koji su bili izopćeni, diskvalificirani, na marginama društva, prijatelja, strukovnih svojih organizacija, gotovo i samih obitelji jer su se usudili biti hrabri, jer su se usudili govoriti istinu. To su platili svojim poslom, to su platili izopćenošću. Mi smo danas evo i u inauguracijskom govoru predsjednika i to nas je svih oduševilo, naravno možda nešto manje političke elite a više same građane koji su to pratili i naišli na odobrenje da nam treba više hrabrosti, više upornosti. Što nas ima više nećemo se dati ušutkati. Evo prema tome bitno je dakle osim ovog formalnog dijela koji više-manje imamo, osim nekih ovih koje sam maloprije napomenula deficitarnosti, ali više-manje imamo dobar taj okvir. Treba nam više dakle tog jednog snažnog političkog okruženja u kojima se odvija ta borba protiv korupcije. Što vladaju, prije svega su tu odgovorniji i tu je važno mišljenje vladajućih. Što odgovorni, što vladajući misle o položaju neovisnosti pravosuđa, što vladajući misle o položaju jedinke u društvu i o zaštiti njegovih prava i vrlina, a pogotovo onda kada se javlja kao glas usamljenog u pustinji i kad viče protiv korupcije. Hvala.
Hvala lijepo. Slijedi rasprava uvaženog kolege Gordana Marasa. Nema ga. Gubi pravo za raspravu. Kolega Davorko Vidović sljedeći se prijavio za raspravu. On odustaje. Hvala. Kolegica Vesna Škulić. Nema je. Kolegica Željka Antunović. Nema je. I ona gubi pravo za raspravu. Kolega Silvano Hrelja. Nema ga. I on gubi pravo za raspravu. Kolega Krunoslav Markovinović. On je ovdje. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice. Malo sam iznenada došao na red pa onda moram malo uhvatit zrak prije toga, udahnuti. Danas smo udahnuli svi svježeg zraka i čuli smo bezbroj puta riječ korupcija pa onda je i logično da razgovaramo i ovdje o tom. Očito da je korupcija glavna tema u ovoj zemlji i šteta zapravo što nismo nekakav top ipak u Europi s tom korupcijom jer je naše okruženje isto tako kao i mi, jer u većini europskih zemalja također je korupcije kao u priči. Ali najbolje da se posipavamo pepelom mi sami, jer bar po nečemu ćemo biti prvi u Europi. Dakle, ako promatramo sam izvještaj, izvještaj je evo sistematiziran, on je po redu, vidjeli smo koliko je bilo sjednica, što se razgovaralo na sjednicama, dakle vidjeli smo teme, čuli smo predsjednika, čitav niz stvari koje radi. Ja bih samo htio možda jednu preporuku sa Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa. Naime, i tamo dobivamo i anonimnih pisama i pritužbi. Pretpostavljam da ljudi koji šalju šalju na niz adresa, ali o ničemu ne raspravljamo dok ne čujemo i mišljenje onog tko je tužen. I takve stvari bitno mijenjaju situaciju. Jer ako raspravljamo o nekom sat, dva, možemo raspravljat o nekom sve najcrnje i najgore, a da nismo ga saslušali, onda mislim da to blago rečeno nije fer pa pretpostavljam da tako postupa i vaše ovo Nacionalno vijeće. Općenito prativši ovo sve skupa vjerujem da će vijeće doprinijeti vjerodostojnosti, ali bio bi oduševljen kad bi sam predsjednik bio vjerodostojan. Jer čini mi se da u bezbroj slučajeva, ja sam bar bio svjedok, zloupotrebljava položaj napadajući drugu političku opciju u ime SDP-a. U tom slučaju treba reći ja, član SDP-a tvrdim da je to tako i tako, a ne ja ću sakrivajući se iza mjesta predsjednika, mislim da blago rečeno nije ni zgodno, ali nije ni uvjerljivo. Jer u tom slučaju ljudi gledaju to su njihova svakodnevna prepucavanja i tako i tako navikli smo već na to prateći rad Sabora. Što se same korupcije tiče, ja vjerujem da korupcije ima u svim dijelovima društva, opet govorim kao i u mnogim drugim zemljama, da ima vidjeli smo po redu kako to već ide ne samo u državnim poduzećima, da ima i u lokalnoj samoupravi, da ima evo vidjeli smo i na fakultetima, da ima i u znanosti gdje prije svega prednjači farmaceutska industrija na raznorazne načine, ako ništa drugo onda podmićivanjem liječnika koji putuju po svim svjetskim odmaralištima u vidu seminara, a imaju seminar sat do dva u tjedan dana. Dakle, to je čista korupcija i mislim da se tim premalo kolega bavi, ako po struci je liječnik i da je to jako dobro zna sve skupa najbolje možda zna od nas svih. Dakle, činjenica je da također sve je, vidjeli smo jučer i napad da čim se malo dotakne SDP odmah reagiramo da je to zapravo radi neke ravnoteže i dalje. S ja tvrdim i ponavljat ću tu do beskraja da je 2002., 2003. su bile godine primjenjene korupcije, godine kriminala, godine javne nabave bez javne nabave, dakle događalo se svašta. Nažalost, imao sam priliku i peh u neku ruku da sam bio u povjerenstvima pa se sjetimo tamo POS izgradnje gdje je bila kriminala, korupcije, križanja ugovora, datum recimo se korektorom prekrižio pa su se mijenjale osnove, pa je bio pod sedam anexa i slično i nikom ništa. Dakle, to vrijeme nećemo spominjati. Da li stotinjak milijuna, ovo što ja znam bar da je bilo bez nabave pokrivajući se odlukama Vlade, dakle nebuloznih nabava, o tom ne pričamo. Žao mi je što niste bili, kolega i vaša ekipa, malo dulje na vlasti, vjerojatno bi se dalo puno više tog nabrajat, ali mislim i ovo što se događalo bilo je previše. … [[Upadica se ne razumije.]] Evo čujemo, evo kolega spominje kaktus ovdje, da nije fikus nego kaktus firma. Čuli smo čitav niz drugih stvari. Jedna novinarka je rekla za jednog vašeg kolegu da je SDP-ov pitbull, pa onda čujemo ovdje jedan kolega je rekao ja mogu biti ako treba biti zvijer. Pokušajte biti povremeno i ljudi. Hvala.
Za ispravak navoda javio se uvaženi kolega Davorko Vidović. Izvolite, kolega.
Ispravljam netočan navod već vjerojatno notorno neispravnih i netočnih navoda koje ovaj gospodin zastupnik opetovano ovdje ponavljam i upozoravam da je ovime što je sada rekao on počinio kazneno djelo neprijavljivanja kriminala koji je težak, on je rekao stotinu milijuna kuna za koje on zna [[Upadica: Eura.]] Eura. Ako on to zna, a to nije prijavio on je počinio kazneno djelo. To je bila njegova dužnost. Ako to nije prijavljeno, dakle i ako nije procesuirano morat reći šta je procesuirano, tko je to, kada, gdje i na koji način utvrdio inače se radi o najobičnijoj diskvalifikaciji, političkom falsifikatu i nečemu što ovaj Sabor ne bi trebao trpjeti. To nije način na koji se razgovara u Parlamentu. To možete u birtiji razgovarat, u selu, ali ne možete u Saboru.
Kolega Vidović, niste ništa ispravili. Optužili ste kolegu ne pitajući ga da li je on nešto prijavio ili ne. On odgovara da je iako nije dobio riječ. Kolegica Lovrin kaže da je povrijeđen Poslovnik, ali vidim da spušta tablicu. I idemo na replike dvije imamo. Kolega Slavko Linić. Izvolite.
Naravno, nije prvi puta da ja u ovom Saboru velim gospodine Markovinoviću da nosimo veliki teret za stanje u Hrvatskoj i razvijenu korupciju. I vi ste izvanredan primjer takvog jednog saborskog zastupnika. Sa svojim raspravama mi se ne želimo baviti onim čime se bavi našim radnim tijelom i pokušavamo se boriti protiv toga. Ne, vaše je da pokušate neistinama, lažima i onom narodnom držite lopova ometati bitku protiv korupcije. Tako ja doživljavam vašu raspravu. Ni prvi ni zadnji puta. Vas ne zanima što je bilo od 2004. do ovoga. Ne, vi smatrate korupcija je rođena za vrijeme koalicijske Vlade. Politički neodgovorno, neobrazovano. To je način komuniciranja. To je način komuniciranja. Samo nastavite gospodine Markovinoviću. Pokažite da ovaj Sabor ne želi rješavati probleme. Ne, želimo ih opterećivati frazama držite lopova. Samo vi to vičite gospodine Markovinoviću. Samo pokazujte lice građanima Hrvatske na što ovaj Sabor liči.
Odgovor na repliku, kolega Markovinović.
Pa evo zahvaljujem kolegi Liniću, nisam ni očekivao da se neće javiti. Jer konačno, gospodin Linić je politički mentor kolegi Jovanoviću. I bilo bi mi drago da prenesete i dio tih iskustava o kojima sam ja govorio upravo njemu. Dakle, stojim iza svega onog što sam rekao. O svemu ovom što pričam dokazat ćemo da je to tako. I ja se duboko nadam da će Državno odvjetništvo u svim ovim prijavama da će izići u susret je li i našim prijavama i da će krenuti sa istragom sveg ovog što treba napraviti. Prema tome, dakle ponavlja. Ono što sam rekao držim da je to tako, siguran sam da je to tako. Imamo bezbroj dokaza, vidio sam bezbroj ugovora iz vašeg perioda, a to što ste vi pustili koalicijskom partneru koji se bavio izgradnjom POS stanovima i slično da radi što hoće, da bi recimo vi radili u nadzornom odboru INA-e i HŽ-a što hoćete. Jel' dakle svaki koalicijski partner je radio što god hoće vjerojatno. A prema tom, pa niste uspjeli zajedno donijeti sve one zakone o kojima je evo moja kolegica Ingrid rekla. Da, trebalo ih je donijeti na vrijeme. Niste donijeli ništa. Samo ste ... ... [[Upadica Antičević Marinović, ne razumije se.]] Ma da. Ništa. Hvala.
Dobro. Postoje i "Narodne novine". Lako je zbrojiti, vidjeti što je, gdje je. Idući za raspravu prijavljen je uvaženi kolega Miljenko Dorić. Izvolite kolega Dorić.
Ne za raspravu, nego za repliku.
Za repliku, da.
Kolega Markovinoviću, nemojmo se tješiti ili opravdavati većom korupcijom u nekoj susjednoj državi. Nemojmo se tješiti ili opravdavati korupcijom kod pripadnika neke druge političke opcije. Ja vas molim da danas i zauvijek mislimo isključivo na one koji stradaju zbog korupcije, a to su oni koje mi ovdje zastupamo. A svi oni koji su počinili kaznena djela vezana uz korupciju, i vaši i naši, spadaju iza rešetaka.
Odgovor na repliku, kolega Markovinović.
Pa evo poštovani kolega Dorić, ja se uopće ne tješim. Ja samo govorim da postoje grijesi i jednih i drugih, a ispada zapravo da kolega Jovanović isključivo sve grijehe, kad spominje grijehe onda gleda na našu stranu ovdje. Dakle, sad smo na vlasti. Evo, bez suflera mi to teško ide, ali hvala. Prema tom, nikakve utjehe. Znam da svi spadaju bez obzira na ime i prezime i apsolutno se slažem. Bojim se da su zatvori premali dok se to sve ne riješi. Ali je činjenica da i u mnogim drugim zemljama nevjerojatno ... [[Govornik se ne razumije.]] po tiho. Mi smo na sva zvona tko god dođe izvana, evo ponekad sam i nekakav u pratnji nekog i negdje, samo pričamo o, posipavamo se pepelom i pričamo o korupciji. Pa šta će ti ljudi stvarno misliti kad dođu ovdje? A doma imamo isto takav problem. Reći će hvala Bogu.
Idemo dalje sa raspravom. Uvaženi kolega Goran Beus Richembergh. Izvolite kolega Richembergh.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Nakon nekoliko godina u kojima je govorenje o korupciji bilo tretirano gotovo kao magareći rep ili se čak sadomazohistički prozivalo one koji o tome govore da žele zapravo zlo svojoj zemlji, da nas sramote i blate samim tim što govore o tome da kod nas eto ima problema, a najbolje bi bilo da šutimo o tome. Jer eto ima i drugih koji su gori od nas, pa vidite ne javljaju se. I čemu onda to trapljenje i prizivanje nečega bez čega je u javnosti tako ugodno živjeti. Nakon svih tih godina konačno smo došli u situaciju da se kaže car je gol. I koliko je to licemjerje kada priču o korupciji zaodijevamo u nečije političke skute i stranačke pripadnosti obično prebacujući lopticu u tuđe dvorište kao da je narod hrvatski slijep i gluh pa ne zna zbrojiti da 20 – 4 je 16. Dakle, 20 godina minus 4 godine jednako je 16 godina. Pa ako je netko učinio zlo korupcije, nasilja nad zakonima u 4 godine, više nego oni u 16 godina e to su bili veliki majstori. A je li vrijeme da se tako razgovara o korupciji? Pa zar nisu oni koji su i sada u sobama s pogledom na crtu ili crte, zar među njima nema onih koji su dva, tri puta promijenili stranke. Pa zar nisu lupeži uvijek bliski vlasti? Pa zar to po definiciji nije tako. Došlo je vrijeme da se pogleda istini u oči i da Hrvatski sabor učini sve što može da svi oni koji se još uvijek nadaju da je prošlo dovoljno dugo vremena da će se zaboraviti što su činili, a i oni koji su to nedavno činili pa se nadaju da eto skučeni kapaciteti Državnog odvjetništva neće doći pokucati na njihova vrata, da ipak nastave nemirno spavati. Zadaća je Hrvatskoga sabora da učini sve što može, preko svoga tijela, ali podržavajući sve one druge koji u sustavu brinu o suzbijanju korupcije, dakle da im omogući što bolje uvjete i da ih hrabri, a ne da se ovdje međusobno svađamo tko je više doprinio tome stanju. O tome će odlučivati građani i to vrlo skoro. Treba pogledati istini u oči i reći da naša moderna, samostalna Hrvatska od samih svojih početaka na žalost bila je ambijent u kojemu se poticala i na nevjerojatno kreativan način širila korupcija, od samih početaka. Pa nisu li prve političke elite nezavisne naše države svojim stilom, retorikom, političkim klijentelizmom poticali upravo ono što danas cvate na sve moguće načine ili eksplodira u želucu naše političke nacije. Pa zar nije pretvorba i privatizacija ambijent u kojemu su se događale najgore moguće forme korupcije? Zar nije kad nekome omogućite da bez kune vlastitoga novca kupi, da domogne se velikoga bogatstva, što je bilo zvano društvenim vlasništvom, a preko noći pretvoreno u privatno, pa zar to nije pogodovanje? Zar to nije korupcija? Pa koliko je onih koji su se domogli na taj način velike vrijednosti, koji su kasnije godinama vraćali svoje dugove političkim elitama. Pa zar oni silni slučajevi političke korupcije, kupovine, krađe mandata, natezanja, priznavanja ima li pravo predstavničko tijelo u Zagrebu izabrati gradonačelnika ili ne, pa onda se pet puta ruši kandidat za gradonačelnika. Pa zar nije to bio ambijent koji je dozvolio širenje korupcije? I to što je naša zajednička nesreća, ali zajednička odgovornost da se korupcija pretvorila u stil života mnogih građana, jer naprosto nisu više imali izlaza, nisu mogli ostvariti svoje pravo, nisu mogli se liječiti, nisu mogli riješiti ni jedan svoj problem ako nisu pristali na korupciju, jer ni dan danas oni koji ukazuju na korupciju, oni koje nazivamo zviždačima još uvijek nemaju adekvatnu zaštitu. Ljudi se još uvijek boje, ali i oni koji govore kažu a šta to vrijedi što mi govorimo. Pa pogledajte slučaj carinske uprave. Koliko već godina ljudi koji rade u carinskoj upravi, sindikalisti, ljudi koji su bacani na cestu kao zadnji psi svjedoče što se sve tamo radi godinama, ne od 2003. da budemo iskreni i pošteni, nego i prije, puno prije. Ali to sad postaje sistem funkcioniranja i nitko ništa. Ravnatelj Carinske uprave i dalje je tu gdje jest. Pa je li se itko zapitao kako je moguće da ravnateljem Carinske uprave bude netko tko nije uopće izabran po zakonu? Ravnatelj Carinske uprave nije izabran na natječaju, što zakon propisuje, nego ga je Vlada odkomandirala, a konto toga što je državni tajnik. Pa koliko dugo još to treba trpjeti? Otvorila su se vrata za istrage u nekim državnim poduzećima. Ja sam govorio i danas ću spomenuti vrijeme je da se pokuca na vrata i Hrvatskim vodama, da ih se upita za junačko zdravlje oko eksploatacije šljunka. Vrijeme je da ih se upita oko toga kako se biraju kooperanti, izvođači radova na održavanju vodotoka. Vrijeme je da se pokuca na vrata Hrvatskim šumama i da ih se upita kako to eksploatiraju državne šume i za čiji račun pod kosu stoljetne šume sijeku. Vrijeme je da se pokuca na vrata i mnogima koji su u sustavu poticaja u poljoprivredi, i sebi i svojima dijelili na zemljišta na kojima nikad ništa osim šikare ili makije niklo nije. Tek kada javnost vidi da je istina ono što kaže premijerka Kosor da nema nedodirljivih, ali i kad dobije sudski epilog, onda ćemo moći reći da je borba protiv korupcije proces koji ima početak i kraj, koji ima smisla i za kojega se doista vrijedi boriti do kraja ovako kako to rade predstavnici Hrvatskoga sabora u radnom tijelu kojemu predsjednika dr. Jovanović. U tome smislu izražavam svoju punu potporu radu toga tijela, uz zabrinutost što postoje pokušaji opstrukcije njegova rada, ali upozoravam Državno odvjetništvo Republike Hrvatske nije dovoljno kapacitirano, nema građevinske vještake, nema dovoljno ljudi koji mogu istraživati ekonomski kriminal, nema ljude koji su financijski stručnjaci do te mjere da mogu brzo i efikasno prolaziti kroz dokumentaciju. Oni rade krvav posao i znadete da vam je građevinsko vještačenje, da vam košta 1% od cijele investicije. Kad bismo sada prečešljali samo dionicu od Vrgorca do Ravče, odnosno od Ravče do Vrgorca, ove zadnje dionice koja košta 400 i nešto milijuna, ili onu dionicu brze ceste do Luke Gaženica, pogledajte koliko košta građevinsko vještačenje, a bez toga ne možete utvrditi da li ono što piše u glavnoj građevinskoj knjizi odgovara onome što je ugrađeno u sam objekt. Evo to je samo jedan primjer koji ukazuje koliki je problem da se do kraja sistematski istražuju problemi. U tome smislu, potpora svima koji se profesionalno bave ovom problematikom i temom, ali budimo na visini zadatka. Hrvatski sabor nije da ometa taj postupak i taj proces, nego da svim silama pomogne. Hvala lijepa.
I sada imamo jedan, dva, tri, četiri, pet prijava za repliku. Prvi se prijavio uvaženi kolega Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolega Beus, rekli ste da želite da Hrvatski sabor učini sve na suzbijanju korupcije. Ja se pridružujem vašoj želji, ali vam moram dati dva primjera kako bi vam dokazao da je to gotovo nemoguće. Prvo, 6 građana sa 6 predmeta koji su samnom obavili razgovore kao članom nacionalnog vijeća izrazili su sumnju da u njihovim predmetima koji su bili u fazi istrage u policiji ili Državno odvjetništvo zataškava korupciju i to na 2 načina. Nečinjenjem, dakle ladičarenjem ili kriminalističkom obradom da se više toga zataška nego otkrije. Od tih 6 slučajeva, dvoje od njih poslušali su moj savjet i predstavke sa dokumentacijom proslijedili Nacionalnom vijeću, četvoro ne. Što mi možemo u Nacionalnom vijeću napraviti u takvim predmetima? Predstavku građana koji sumnja da je Državno odvjetništvo zataškalo istragu ili predmet uputiti Državnom odvjetništvu na razmatranje i ništa više. Nakon što jednom Državno odvjetništvo veli da nema ničeg, nema više ničeg. I drugo 21. travnja prošle godine na Nacionalnom vijeću predstavnike ministarstva, ministra i Kalmeta upozoravali smo i pitali u procesu osnivanja rada unutarnjeg nadzora u tom ogromnom sektoru kojega on pokriva. Nakon izbijanja javnih afera, ministar se opravdavao da on ne može znati sve što se u njegovom resoru zbiva i nakon tih upozorenja u unutarnjem nadzoru Vlada smatra da smo neopravdano odbili izvješće tog ministarstva. Ja se uopće ne bih začudio da Sabor i izglasa takav zaključak da smo neopravdano upozoravali ministra Kalmetu da nema dobar unutarnji nadzor.
Kolega Lesar vrijeme. Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Richembergh.
Kolega Lesar potpuno se slažem s vama jer i meni se obraćaju građani koji imaju velikih problema i koji se pritužuju da u postupku kojega su pokrenuli pred nadležnim organima nerijetko imaju mučan osjećaj opstrukcije. Spomenut ću jedan, radi se o slučaju osnovane sumnje za djelo korupcije, zlouporabe položaja na Općinskom sudu u Metkoviću gdje je USKOK naložio općinskom Državnom odvjetništvu u Metkoviću provođenje istražnih radnji. Općinsko Državno odvjetništvo je utvrdilo postojanje elemenata kaznenoga djela da bi ured USKOK-a u Zagrebu odbio taj slučaj rekavši da nema dovoljno elemenata. Meni nije ništa preostalo, kao vjerojatno ni vama kao zastupniku hrvatskoga naroda u ovome Visokom domu nego da svu tu dokumentaciju još jednom pošaljem USKOK-u i zamolim da vide da li je moguće taj postupak još jednom preispitati. Naša moć tu prestaje, ali počinje za ovom govornicom gdje valja o tome javno, jasno i glasno govoriti. Hvala lijepo.
Hvala. Dalje, replika kolega Dorić.
Kolega Beus repliciram na vaše povijesne primjere, posebno evo izbori za gradonačelnika Grada Zagreba i brojne druge. Naime, bilo bi dobro da možemo danas nabrajati samo povijesne primjere, ali nažalost imamo jako puno svježih primjera. Pa ću vam navesti da sam iz jedne policijske uprave dobio informaciju da su po jednoj kaznenoj prijavi morali obustaviti neko vrijeme istražni postupak pred posljednje izbore prošle godine jer je jedan od kandidata, taj protiv kojih je podnijeta kaznena prijava, bio i kandidat za načelnika u jednoj općini. Prema tome, možda je car gol, ali je još uvijek vrlo učinkovit.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Pa mi moramo stalno imati na umu da proces borbe protiv korupcije ima nekoliko svojih faza. Ono na što su građani koncentrirani svakako je prepoznavanje, dojavljivanje, ali je na državnim institucijama, od policije, Državnoga odvjetništva i USKOK-a, zatim do sudova da taj postupak nastave i okončaju. Nije uopće čudno kad se na lokalnoj razini neki lokalni moćnik itekako dobro služi polugama lokalnih vlasti, a nekad u šaci ili na neki drugi način drži ili pod kontrolom ili pod utjecajem ljude koji rade u policiji. Pa nije to od jučer. Pa nije džabe ministar Karamarko najavio depolitizaciju policije. Zašto bi on to najavljivao ako policija ne bi bila politizirana? Dakle, taj problem postoji, mi mu moramo pogledati u oči i ohrabriti ministra i ravnatelja policije da odrade svoj posao do kraja. A da onima koji su došli po političkoj liniji i koji po lokalnim birtijama s lokalnim šefovima stranaka dogovaraju na koji će način policija funkcionirati da se kaže hvala i doviđenja. A ako su zaslužili da ih se upita i za junačko zdravlje jesu li počinili možda kakvo kazneno djelo radeći na taj način. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, uvažena kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Kolega Beus posebno je apostrofirao rad Carinske uprave, a godinama Nezavisni sindikat carinika upozorava i govori da je dio Carinske uprave leglo korupcije i kriminala. To su ozbiljne optužbe i nitko živ na to ne reagira nego se ti ljudi marginaliziraju, vode se protiv sindikalista montirani stegovni postupci. Svaki onaj koji ukazuje na nepravilnosti tipa da se propuštaju kamioni određene robe, da se najprije imenuju ljudi s neadekvatnom stručnom spremom, ali podobni u rodbinskim ili tazbinskim vezama s političkim moćnicima. Da se imenuju za voditelje ispostava koje još nisu ni niknule, još nisu ni u tlocrtu ni u nacrtu, godinama primaju plaće za to. Revno o tomu svemu izvještava Nezavisni sindikat carinika. Oni su se toliko, ali se nisu umorili, ali njihovi napisi o kojima obavještavaju i državni vrh, sve relevantne, tijela progona, represije jednostavno postaju ljudi upitnog mentalnog zdravlja jer nitko ne reagira na to. Kao umorit će se oni. Pa se postavlja pitanje, dakle ovo o čemu vi sada govorite. Stvara se dojam u borbi protiv korupcije kod određenih osoba koje su oštetile državni proračun za nekoliko tisuća eura, naravno proklamirana Vladina ideja od nulte stope tolerancije. I dok se mi bavimo nultom stopom tolerancije dotle se bavimo sitnim stvarima, a državni proračun ostaje zakinut za milijune i za milijune eura.
Hvala. Odgovor na repliku.
Kolegice Antičević potpuno ste u pravu. Ja bih rekao da u zadnjih 10, 15 godina dobro je država stoji na nogama obzirom na to koliko je toga iscurilo iz državnoga proračuna u privatne kese bez zasluge i protuzakonito. Pogledajte ovo što vi kažete u slučaju Carinske uprave, samo slučaj šverca nafte koji je doveo do toga ne zaboravimo, da je novinara Hrvoja Apelta morala čuvati policija, a s druge strane da je dobio otkaz. Nemojmo zaboraviti to je vrlo važna stvar. Hrvoje Apelt trenutno ne radi nigdje, zato su ga svi zaboravili ali Hrvoje Apelt je bio čuvana osoba zbog toga jer je progovorio kako se Carinska uprava odnosila prema izvozu i uvozu naftnih derivata gdje se radi o milijunima i milijunima litara odnosno milijardama kuna u posljednjih deset godina. Da je sav taj novac završio u državnome proračunu, danas u Hrvatskoj krize bilo ne bi ili ona barem ne bi bila generirana iz javne potrošnje, odnosno iz ovako strukturirane državne potrošnje. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi kolega Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Beus drago mi je da ste govorili o područjima gdje ima najviše korupcije i ponešto ste govorili o obrascima pod kojima korupcija uspijeva. Da li ste propustili ili možda ne znate jednu veliku gospodarsku granu koja je u Hrvatskoj u zadnjih 20 godina generirala strahovito puno duga, a to je brodogradnja. Ja o tome neću govoriti. Želim s vama podijeliti iskustva talijanske brodogradnje koja od '70.-tih godina rezistentna otporna korupciju. U postupku javne nabave ili dodjela poslova u koncesiju kod njih moraju biti najmanje tri ponude, najniža i najviša se odbacuje, prisutan je financijski policajac, prisutni su predstavnici svih sindikata, traže se reference da li ti koji će primiti posao, plaćaju doprinose i poreze svojih radnika, da li su zaštićena prava, da li se pune mirovinski i zdravstveni fondovi. I još nešto puno bitnije, a to su dodatni radovi. Direktor državnog talijanskog brodogradilišta ne može bez obzira što je direktor potpisati ugovor o naknadnim radovima. Naknade radove može odobriti ured metoda i postupaka gdje sjede isključivo stručni ljudi i on je potpuno neovisan o upravi brodogradilišta. Kod nas svaki malo jači rukovodilac može potpisati ugovor o dodatnim radovima. I ono što bih dopunio vaš govor. Bavimo se cijelo vrijeme procesuiranjem korupcije, a ja mislim da su svi građani pozvani na borbu protiv korupcije, ali smatram da je posao naš i posao države uspostaviti sustave funkcioniranja odnosno upravljanja koji su otporni na korupciju, da moramo više preventivno djelovati.
Hvala. Odgovor na repliku. Kolega Beus.
Kolega Hrelja kada imate 10 minuta za raspravu ne možete obuhvatiti sve. Valjalo bi spomenuti gdje je nestalo i 24 tisuće tona žita i na koji način. Dakle, ima tu tema od Iloka do Prevlake, ako hoćete teritorijalno, a tematski gledano i što se tiče samih djelatnosti, mogli bi 6 dana o tome razgovarati. A što se tiče brodogradnje, pa javna je tajna da je najbolji posao u Hrvatskoj biti kooperant hrvatskih brodogradilišta. To je banja. Nitko nikada nije postavio pitanje cjenika i nitko nije nikada propao jer je radio za brodogradilišta. Najteže je radnicima u brodogradilištima. Oni će biti ti koji će na koncu platiti najveću cijenu. A kooperanti i izvođači dodatnih radova i ostale cvebe, uključujući i one koji su referirali aferu "Brodosplit" koja je klasična korupcionaška afera svjedoče da se i u toj grani privrede itekako da je curilo na sve strane. U čije džepove, a u čije ne. Hvala lijepo.
Hvala. I posljednja prijava replike uvaženi Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Beus govorili ste o antikorupcijskoj klimi koja je nužna u borbi protiv korupcije, naravno, ali nikada nije bila povoljnija od današnjeg vremena. I hvala Bogu da je to tako, jer nju doista treba uvijek nastojati iskorijeniti. Ne bih oduzimao 4 od 20 kao što ste vi to radili, jer će se stvoriti pogrešan dojam da je korupcija samo u politici i državnim poduzećima i vezana za određenu političku opciju. A nije. Najkoruptivniji dio hrvatskog društva koji otpada, dio koji je upotrijebivši svoju političku, komunističku moć iz bivšeg sustava spojila sa novom ekonomskom moći kroz pretvorbu i privatizaciju. I radi se o tisuću do 2 tisuće pojedinaca čije se bogatstvo od osamostaljenja do danas toliko povećalo da je upravo proporcionalno hrvatskom inozemnom dugu. A stvara se dojam da je cijelo hrvatsko društvo korumpirano. Nije. Hrvatskoj društvo je u većini pošteno društvo. Njega ugnjetava tu sliku narušavaju ti pojedinci i znaju se čak i koji su to pojedinci. I ne treba zato snimati sve mobitele, nego samo tih tisuću i 200 i riješit ćemo sve probleme. Ali isto tako moram napomenuti da trebamo biti oprezni kada govorimo o korupciji, ne nastaviti borbu ali znati da je vrlo mnogo onih koji neozbiljno i neoprezno i u političkoj borbi podnose razne prijave a nemaju nikakve odgovornosti za podnošenje takvih prijava i nanose štetu ogromnu cijelom društvu i pojedincima. Takve prijave djeluju destimulativno, demotivirajuće, čak djeluju negativno i na poduzetništvo. Ljudi se boje u takvom okružju bilo što učiniti dočim se sve može okarakterizirati kao korupcija. Korupcija je i u privatnom sektoru, a to se stalno zanemaruje i to ponajprije tamo. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Beus Richembergh.
Kolega Mariću ja bih bitno razlikovao tu atmosferu antikorupcijske borbe od atmosfere linča. Jer priča "drž te lopova" i "svi su isti", pa dajte malo čopajete ove SDP-ovce to je sada u modi. Deni ih za vrat da se pokaže da nije samo jedna politička opcija. To vam potiču ljudi poput našeg kolega Markovinovića svojim diskusijama tu vrstu impresije. Ja nisam za nikakav linč ali jesam za povišenu temperaturu antikorupcijske priče. Zbog toga nek se boji i onaj tko je prav i zdrav, tri put će promisliti hoće li napraviti nešto što ne valja. Hvala lijepa.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. Uvaženi kolega Dragutin Bodakoš. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo, vidimo da ova današnja rasprava o Izvješću koje je podnijelo ovo vijeće za praćenje Strategije suzbijanja korupcije ima svoje strane koje su sigurno kvalitetne i preko kojih ne može nijedan zastupnik ovog Sabora prijeći bez obzira da li će ih omalovažavati ili će ih previše uzdizati. Ali sigurno je jedno, da ovo Nacionalno vijeće je pokrenulo aktivnosti koje su dovele do mnogih konkretnih aktivnosti organa koji su to trebali činiti, koji nisu činili a kroz ovakav način stvarao se i jedan dodatni pritisak na te organe i upravo danas vidimo da su mnoge stvari pokrenute, da je borba protiv korupcije jedna od glavnih poluga i da na tome da ne kažem se mogu i dobivaju se i izbori pa i naš novo ustoličeni predsjednik jednu od prvih svojih premisa imao je upravo borbu protiv korupcije. Upravo ta korupcija mene je potakla da nešto kažem vezano uz Izvješće i uvodno izlaganje doktora Jovanovića pa da nešto kažem eventualno o korupciji i nepotizmu koje se odvija na sveučilištima. Mi smo svjedoci bili i aktivnosti vezane za "Indeks I, II", vezano za prodaju ispita i na neki način ono što se dešavalo i što se dešava na sveučilištima često puta je bilo u pričama i poznato kao takovo među studentima oko prodaje ispita i sve ostalo. Međutim, trebalo je stvar dovesti do takvog usijanja da bi se pokazalo da mnogi koji su bili da ne kažem vrsni profesori, vrsni znanstvenici da su se sada pokazali u jednome obliku koji je vrlo loš i koji se pokazao da na našim sveučilištima nije ta aktivnost takova čista i da pod tom autonomijom često puta su se dešavale i mnoge stvari koje nisu bile dobre i koje je trebalo na neki način prokazati. Mi znamo da organiziranje nekih vrsta dodatnih obrazovanja je uvijek prisutno. Koliko je to korupcija? Mislim da je pod krinkom kad jedan profesor daje preporuku da ne znam njegova kćer najbolje daje instrukcije iz predmeta koji on ispituje da je to sigurno jedan od vidova koje bi trebalo ispitati i koje bi trebalo pokrenuti takvu proceduru da se vidi pa zbog čega ta njegova kćer može bolje tog studenta naučiti nego on sam i da obično ti koji idu na takve instrukcije prolaze na ispitima. Isto tako pitanje organiziranja i javnih i seminara pa i ove ljetne škole itd. Međutim, u svim tim aktivnostima trebamo dovesti neke stvari do kraja. Vidljivo je šta se dešava i šta se dešavalo sa određenim tim školama kao što je ova bila ljetna škola Ekonomskog fakulteta međunarodna i na koji način da je to bila krinka ustvari prodaje određenih ispita. Međutim, isto treba vidjeti da možda nisu sve iste, da bi trebalo raščlaniti koja je u kojem načinu i na koji način se šta odvija. Mislim da je to jako bitno jer ne možemo sada opet zaokružiti cjelokupnu sveučilišnu i znanstvenu nastavu kao nešto što je samo prodaja da i tu nema nešto kvalitetno da se odigrava. Jedan od primjera koji čitamo to je ovo u zadnje vrijeme da je grad Zagreb plaćao studije Ekonomskom fakultetu i profesori su zaradili toliko i toliko novaca i sve ostalo. Mislim da i u mnogim drugim samoupravnim zajednicama imamo primjera izrade određenih studija razvoja koje ta društveno-politička zajednica prijavi odnosno plati a često puta nikada takvi studiji nisu zaživjeli, nikada ni vijećnici u takvim skupštinama koji su digli ruku za to ne pitaju se i ne zna se za šta smo dobili ustvari za takve novce. Ili imamo pitanje da županija, grad, općina plaća određeno izdavanje neke "knjige" koja će unaprijediti proizvodnju, unaprijediti znanje poljoprivrednicima u tim često puta sudjeluju i sami ne znam koautori određeni dužnosnici ili djelatnici ili županije, grada ili općine. Da li je to korupcija, da li je to sukob interesa ili je to nešto drugo. Mislim da sve u svim tim dijelovima treba vidjeti do kuda smo došli i šta se tu odigrava ali to treba biti jedna zajednička aktivnost. Jedan od oblika korupcije smatram svakako na sveučilištu je određeni nepotizam, znači jedan oblik koji je po meni jedan od najopasnijih. Zašto? Ne samo zbog toga što je možda netko nepravedno ostao bez mjesta na fakultetu kao znanstveni novak ili nešto slično nego još dalje jer u daljnjem dijelu nastupa jedna negativna selekcija ako je nešto došao na mjesto koje nije zaslužio i jer mnogi od tako primljenih djelatnika poslije postaju loši nastavnici, loše odgajaju nove generacije i čine jednu dalekosežnu štetu u odnosu na taj dio što su primljeni tog trena po nekoj protekciji na to mjesto. Nažalost, često puta sve to ostaje u pričama, kuloarima, među studentima i da nemamo evo ovakvog vijeća, da nemamo aktivnosti određenih medija kad netko odluči da progovori i kada se mediji bave tom problematikom tada se uzburka javnost, tada se dovodi da i organi i DORH-a, i USKOK-a, i policije počnu djelovati i da se neke stvari pokreću. Međutim, i tada dolazi do određenih problema jer dokazivanje crimena jedan je od najtežih dijelova. Teško je naći one koji hoće o tome govoriti, koji imaju dokaze i koji su spremni da to sve iznesu. Upravo zbog toga smatram da i rad Nacionalnog vijeća je još značajniji. On pokreće te aktivnosti, daje ljudima snagu i volju da se i javljaju i zato ga podržavam i podržavam ovo izvješća, a posebno cijenim i beskompromisnost ovoga Vijeća, a posebno predsjednika doktora Željka Jovanovića i smatram da treba nastaviti sa provedbom Strategije suzbijanja korupcije u svim vidovima u Republici Hrvatskoj bez obzira bilo ona naša ili vaša, kako bi rekao naš kolega Markovinović. Hvala.
Hvala lijepo. Dvije su replike. Najprije uvaženi kolega Goran Marić. Izvolite, kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Bodakoš, baš me veseli da ste spomenuli korupciju u znanstvenim ustanovama i institucijama. To je nešto što treba naglasiti posebno i ovdje, ali i … [[Govornik se ne razumije.]] Ljetne škole ste spomenuli. Ljetne škole nisu nepoznate inozemnim sveučilištima. Organiziraju ih i oni, ali tamo nitko ne polaže ispite sa redovnog školovanja nego se dobivaju eventualno diplome ili priznanja za pohađanje te tematske ljetne škole. A samo na jednom fakultetu, Ekonomskom fakultetu u Zagrebu u ljetnoj školi se položi 6 tisuća i 900 ispita, prolaznost 94, 95%, a ista prolaznost u redovnim rokovima na istim predmetima je od 20 do 35%. U znanosti ne smije biti stopa tolerancije na korupciju, ona je nulta. Znanost bez etike, znanost bez morala gubi svoju osnovnu smisao. To je nešto što se mora potpuno iskorijeniti, to je nešto što mora biti primjer cijelom društvu. Nažalost, kod nas se malo izopačilo, prilično devijantno je postalo ponašanje u nekim znanstvenim institucijama. Treba javno kazati da je slično i na Prometnom fakultetu i da treba tamo još detaljnije ispitati i sankcije poduzeti i da nije to samo u zadnjih 5 godina, nego u zadnjih 15 godina i glavni organizator nije još uvijek otkriven tamo. A znanstvenim institucijama, fakultetima trebaju dekani, a ne tehno menadžerima. To su postali pojedinci tehno menadžeri koji zarađuju više od direktora u multinacionalnim kompanijama. Zato nemaju vremena doći na promociju svojih studenata deset puta uzastopce, a sjetimo se ovdje dekana Elektrotehničkog fakulteta koji je kazao, ispričao se cijelom Saboru što je molio odgodu jer je njemu nezamislivo biti da nije sa svojim studentima za vrijeme promocije. To je primjer kakav dekan treba biti, a ove primjere negativne trebamo što prije zaboraviti i izbrisati da se ne smiju pojavljivati uopće na fakultetu. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Drago Bodakoš.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Marić, pa mislim upravo kroz ovu raspravu i ovo što ste i vi govorili sada, pitanje školovanja, doškolavanja nekih viših nivoa sigurno da je potrebno da imamo prisutno, ali ovo što se sada pokazuje da je to sve bilo u funkciji prolazaka tamo gdje ne možeš proći ili ono banalno što sam rekao da jedan profesor kaže studentima idite kod moje kćerke na instrukcije onda ćete sigurno dobro naučiti. Što to znači? To znači da takvi slučajevi rada na sveučilištu ne mogu egzistirati. Mi moramo kroz mogućnosti pružiti studentima da više nauče, da najviše nauče što se može naučiti, ali da to ide kroz neku vrstu plaćanja, da je osnovni cilj da se plati i položi. To je mislim nešto što je najbesprizornije u cjelokupnom ovome sustavu. I upravo tu bitka i ovoga vijeća pa i svih nas, posebno i nas koji smo prisutni u znanstvenoj nastavi, odnosno na sveučilištima treba biti beskompromisna jer jedino na taj način ćemo i dobiti kvalitetne ljude, završene studente i stručnjake koji će moći povući ovu Hrvatsku, ovo gospodarstvo i sve ovo što se ovdje dešava prema naprijed. Hvala.
Hvala. I gospođa zastupnica Ana Lovrin, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bodakoš, apsolutno u svemu bih se složila sa onim što ste vi govorili i sa onim što je kolega Marić govorio. Zaista, sveučilište je jedno posebno okruženje i ako tamo ima onoga, a ima jer je to nepravomoćno i utvrđeno, a u nekim slučajevima i pravomoćno, onda to svakako zvoni na uzbunu. Rekli ste da Nacionalno vijeće treba radit da bi potaknulo itd., jest. Ovo Nacionalno vijeće je provelo jednu raspravu o korupciji na sveučilištu, međutim nije ta rasprava puno dala rezultata. Puno se govorilo, jadikovalo se, ali zapravo nismo konkretno čuli od niti jednog sveučilišta je li ima nekakav plan kako bi suzilo taj prostor korupcije kako bi djelovalo preventivno, jer svakako borba protiv korupcije na sveučilištu ne mogu bit i nije dobro da su one scene koje smo gledali. I ta cijela rasprava se uglavnom i svodila na to je li ono bilo primjereno postupanje policije i odvjetništva ili nije, ali sukus i smisao nije to već da se utvrde akcijski programi na tim sveučilištima da do te korupcije, da korupcija ne može probit uopće, a to nismo čuli. Danas čitamo u novinama i ja ne znam da li je to točno, ali ako je to točno onda je prestrašno i poruka je prestrašna, a to je da su studenti koji su osuđeni, kojima su izrečene kazne u kaznenim postupcima radi plaćanja ispita da im ti ispiti nisu izbrisani, da su im ostali kao položeni i da oni i dalje normalno studiraju. Kakva je to poruka prema studentima, dakle plati, dobit ćeš uvjetnu i ništa, dalje studiraj. Dakle, ja ću sa predsjednikom Nacionalnog vijeća dogovorit da zatražimo izvješće od sveučilišta je li to točno, ako je točno što se poduzelo i koje su mjere na sveučilištu, da se ne može dogoditi nakon što mi govorimo o oduzimanju koristi stečene kaznenim djelom, da zapravo u ovom slučaju korist stečena koruptivnim kaznenim djelom ostaje.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolegice mislim da upravo u ovome dijelu, a to je djelovanje u samom sveučilištu na suzbijanju korupcije nije se dovoljno radilo. Mnoge stvari se ono što sam i rekao i pričalo i studenti su pričali i slale su se možda čak i neke anonimne prijave. Međutim, nije se ništa konkretno napravilo. Nije se napravilo dok ne počnu djelovati ovi dijelovi ne znam policije, USKOK-a itd. dok nisu počeli djelovati. Ali kako ići dalje? Pa ja isto smatram da je potrebno svakako da Ministarstvo prosvjete i znanosti putem svojih inspekcija preko sveučilišta ide i vidi šta se dešava dalje. Jer ovo je isto neodrživo ovo što ste rekli. To se sada već i piše i priča i ne znam izjave su ovake, jednog dekana ovakoga, drugo onakoga. Šta će biti sa onima kojima je dokazano da su te ispite položili, da ih u stvari, da su im ispiti upisani a da nisu uopće ni odgovarali. Pa kakva je to poruka normalno onim studentima koji se krvavo bore i koji nemaju ni novaca ni veze, ni mogućnosti da na taj način polažu ispite, nego ih polažu sa svojim znanjem i poslije toga imaju i određeno zvanje. Mislim da ovdje ne samo ovo Vijeće, nego Ministarstvo prosvjete putem svojih inspekcija treba zatražiti od sveučilišta da ono kao autonomno provede određene i aktivnosti na fakultetima u kojima se sumnja, odnosno gdje su i dokazane već određene kupovine. Hvala.
Hvala. Završni osvrt predsjednik Vijeća gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa izuzetno mi je drago što je rasprava završena sa raspravom oko akademske korupcije. Ja ću vas podsjetiti da je 1. siječnja 2000. godine naslovnica poznatog časopisa "Economy" imala samo jednu rečenicu. Rečenica je glasila: "Znanje je moć, a sljedeće društvo biti će društvo znanja." Prema tome, borba za znanje je borba protiv korupcije i borba protiv siromaštva. To nije slučajno da je naše Nacionalno vijeće već raspravljalo o akademskoj korupciji i upravo smo se ovaj tjedan dogovorili da ćemo uskoro organizirati i još jednu tematsku sjednicu da vidimo što se učinilo na temelju svega onoga o čemu smo raspravljali po pitanju akademske korupcije pa mi je zadovoljstvo pozvati i doktora Marića i doktora Bodakoša da nam se priključe u pripremi te tematske sjednice kako bi ona bila što kvalitetnija i što je korisnija. Jer moj moto je u radu tematskih sjednica našeg Nacionalnog vijeća da to nisu sjednice radi sjednica, nego da zaista donesemo neke zaključke koji će onda moći i koristiti. Zahvaljujem se svima koji su danas dali doprinos ovoj raspravi. Zaista mislim da su svi i u ime klubova i kasnije u pojedinačnoj raspravi sa izuzetkom kolege Markovinovića dali veliki doprinos za kvalitetniji i bolji rad Nacionalnog vijeća u narednom periodu. Na početku sam rekao da mi je donekle žao što je prošlo toliko vremena od dana kada smo mi podnijeli ovo izvješće. Ali u konačnici mi je zapravo drago. Drago mi je iz dva razloga. Prvi razlog je što se 7 mjeseci nakon što što smo podnijeli ovo izvješće vidi da je Nacionalno vijeće zaista proaktivno, jer je čitav niz prijedloga koje smo mi predlagali već ugrađen u unapređenje Strategije akcijskog plana. I drugo, zaista mi je drago što se ova rasprava dogodila danas kada smo imali inauguraciju novog predsjednika Republike Hrvatske koji je u svom uvodnom govoru rekao, citiram ga: "Inzistirati ću na sustavu u kojem će biti jasno da se korupcija ne isplati. Ne smijemo se bojati, ne smijemo šutjeti, ne smijemo okretati glavu. Hrabrost je ta koja pobjeđuje nepravdu, koja ostvaruje bolje, pravednije društvo. U borbi za pravdu nikad se neću umoriti. Ali ne mogu pobijediti sam. Treba mi pomoć Vlade, državnih institucija, Hrvatskog sabora i hrvatskih građana." Ja se nadam da mogu u ime svih nas, a siguran sam da to mogu reći i u ime Nacionalnog vijeća da predsjednik Josipović ima našu podršku, ima našu pomoć i da ćemo zajedno sa njime boriti se da Hrvatska postane zaista pravedna država u kojoj će ljudi od svog poštenog rada imati mogućnost da pošteno žive i u kojem neće biti manje i više nedodirljivih onih koji su ogrezli u korupciji i kriminalu. Zaključno. Mi kao Nacionalno vijeće nastaviti ćemo nadzirati provedbu strategije. Smatram i to za razliku od onog što misli gospodin Markovinović stalno ističem u susretima sa Europskom komisijom, predstavnicima europskih veleposlanstava u Zagrebu. Hrvatska u ovom trenutku ima zakonodavni okvir i institucijski okvir kakav ima rijetko tko u Europi. Taj zakonodavni okvir, taj institucionalni okvir kroz uskočku vertikalu stvarju preduvjete da korupcija u Hrvatskoj zaista, da se sa njom bori učinkovito i da pokaže rezultate. Postoje tri razloga koji mogu biti razlog zašto taj zakonodavni okvir, zašto taj institucionalni okvir ne daje rezultata. Prvi je razlog novac. Dakle, da institucije koje trebaju provoditi borbu s korupcijom nemaju dovoljno sredstava da provode sve one instrumente koje imaju na raspolaganju, uvjeravaju nas da novaca ima dovoljno. Drugi je razlog da postoji politički pritisak da oni ne mogu raditi svoj posao. Ja se nadam da je sa malo vitra nestalo ključeva Bajićevog stola i da su svi slučajevi na stolu i da će ih on nastaviti rješavati na način da što prije vidimo pravomoćne osuđujuće presude. I naravno treći razlog je ako ima novaca, ako nema političkog pritiska da su onda nesposobni ljudi na čelnim mjestima koji moraju organizirati svoj posao. Nacionalno vijeće će pratiti njihov rad. Nacionalno vijeće će podnijeti izvješće ovom Saboru i nadam se da će naša uskočka vertikala profunkcionirati na način da građani vide da nema smisla da se korupcija ne isplati. Dakle, oduzimanje kompletne imovine stečene korupcijom, ali i imovine za koju se ne može dokazati porijeklo je put koji će vratiti povjerenje građana u institucije pravosuđa, i u ovaj Sabor, i u političare, a mislim da nam je to jedan od prioriteta. Jer podsjećam vas građani kažu najkorumpiraniji u Hrvatskoj su političari i pravosuđe. Naš je zadatak da tu sliku izmijenimo.
Dva ispravka. Pri je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Evo moram ispraviti netočan navod kolege Jovanovića koji tvrdi da ja jedini nisam ništa doprinio raspravi. A zapravo ja sam itekako doprinio skidanju maske predsjednika Nacionalnog vijeća koji ne zna običaj da se maske u ovim krajevima nose dan, dva pa onda skinu, a on predugo nosi svoju masku. Hvala.
I gospodin zastupnik Boris Kunst.
Pa netočan navod je isto tako da je rekao kolega Jovanović da kolega Markovinović nije ništa doprinio ovoj raspravi. Pa kolega Jovanović i različitosti bez obzira bilo vama drago ih čuti ili ne, su doprinos nekoj raspravi, tako da one mogu samo oplemeniti neku raspravu, a ne nikako biti da nisu ništa doprinijele.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje 21. svibnja 2008. do 30. svibnja 2009. godine. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlog saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 21. svibnja 2008. do 30. svibnja 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Izvješće je prihvaćeno većinom glasova, 95 glasova za, 3 suzdržana i ništa protiv.
Idemo na sljedeću točku – - Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu Predlagatelj Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave. Podnositelj izvješća je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave temeljem članka 9. Zakona o Državnom komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Prijedlog akta primili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Predsjednica Državne komisije Vlasta Pavličević će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo pred vama se nalazi izvješće o radu Državne komisije za 2008. godinu iz kojeg proizlaze brojni podaci koji svjedoče o važnosti našeg rada i načina na koji ga obavljamo. Izvješće sadrži brojne statističke podatke koji mogu biti dobro polazište za korisnu i konstruktivnu raspravu o radu komisije, ali i o javnoj nabavi uopće. Prije nego prijeđem na samo izvješće htjela bih reći nekoliko riječi o državnoj komisiji. Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave, drugostupanjsko je tijelo nadležno za rješavanje žalbi u postupcima javne nabave, koncesija i javnoprivatnog partnerstva. Državna komisija ne može po službenoj dužnosti kontrolirati postupke javne nabave, nego to čini isključivo po uloženoj žalbi. Isto tako državna komisija nije nadležna za kontrolu izvršenja ugovora o javnoj nabavi. Ustrojstvo, djelokrug i način rada državne komisije odgovara zahtjevima europskog prava, odnosno sukladan je relevantnim direktivama i presudama europskog suda. Što se tiče samog izvješća, u 2008. godini državna komisija je zaprimila tisuću i 20 žalbenih predmeta u javnoj nabavi, što predstavlja porast od čak 62,45% u odnosu na 2007. godinu kada je ukupno zaprimljeno 637 predmeta. Razlozi velikog porasta broja žalbenih predmeta višestruki su. Valja najprije napomenuti da je 1.1.2008. godine stupio na snagu novi Zakon o javnoj nabavi, koji je unio brojne promjene u sustav javne nabave koje su imale izravan utjecaj na porast broja žalbi u javnoj nabavi, a to je prije svega povećanje broja faza javne nabave na koje je moguće uložiti žalbu. Naime, od 1.1.2008. godine žalba se može izjaviti tijekom cijelog postupka javne nabave. Zatim proširenje kruga subjekata s aktivnom legitimacijom, a osim navedenih izmjena zakonodavstva utjecaj na porast broja žalbi u javnoj nabavi svakako ima i izniman ugled državne komisije kao neovisne institucije. Naime, područje javne nabave iznimno je osjetljivo s obzirom na samu prirodu postupka u kojem se troše javna sredstva. Osim toga područje javne nabave je vrlo specifično, budući da u zakonodavstvu javne nabave svaki postupak na sebe veže i posebno zakonodavstvo vezano za konkretan predmet ili određenog naručitelja. Sve navedeno od zaposlenika državne komisije zahtjeva neupitan integritet i visoku stručnost. Dugogodišnje izvršavanje poslova iz nadležnosti državne komisije priskrbilo je ovom državnom tijelu zavidnu reputaciju, koja je izrijekom potvrđena i u izvješću o napretku Europske Komisije za 2008. godinu. Razina transparentnosti rada državne komisije također je vrlo visoka, kojoj je teško konkurirati. Naime, sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi, sve odluke koje državna komisija donese javno se objavljuju na Internet stranicama državne komisije i to u punom obliku, tako da svatko ima mogućnost uvida u rad državne komisije i odluke državne komisije. Osim toga na našim stranicama nalazi se i javni upisnik upravnih predmeta u kojem se mogu pratiti podaci o svim predmetima nabave na koje je izjavljena žalba, uključujući i podatke o naručiteljima, žaliteljima, predmetu i vrijednosti nabave. Treba istaknuti da je 2008. godina obilježena i poslovanjem u teškim uvjetima. Naime kao što je navedeno došlo je do iznimnog povećanja opsega posla, naročito od rujna 2008. godine, međutim paralelno s povećanjem opsega posla nije došlo i do povećanja broja radnika. Naime 31. prosinca 2007. godine državna komisija imala je ukupno 21 djelatnika, uključujući članove, stručni tim i administrativne djelatnike. 31. prosinca 2008. državna komisija je zapošljavala 24 djelatnika, od kojih je četvero tijekom godine bilo odsutno radi porodiljnog dopusta, a troje je zaposleno tek u prosincu 2008. godine. Iz navedenog proizlazi da je posao koji je povećan za 62,45% stavljen pred izuzetno mali broj zaposlenika. Svi zaposleni u ulagali izvanredne napore u cilju održavanja funkcionalnosti i rješavanja predmeta u rokovima, te je u jednom periodu morala biti uvedena i zabrana korištenja godišnjih odmora, te potreba prekovremenog rada kako bi se ispoštivali rokovi. Kao što je navedeno državna komisija je u 2008. godini zaprimila tisuću 20 žalbenih predmeta što iznosi 5,53% u odnosu na ukupan broj objava postupaka javne nabave u 2008. godini. Državna komisija je po žalbama zaprimljenim u 2008. godini kontrolirala 455 različitih naručitelja, odnosno obveznika primjene Zakona o javnoj nabavi. Vrijednost kontroliranih postupaka javne nabave u 2008. godini pred državnom komisijom, zajedno s vrijednošću okvirnih sporazuma iznosila je 13 milijardi 291 milijun 537 tisuća kuna. Po predmetu nabave najveći broj žalbi je izjavljen na nabavu roba, gotovo 40%, što predstavlja promjenu u odnosu na 2007. godinu, kada je najveći broj žalbi izjavljen na nabavu usluga 38% Od ukupno zaprimljenih 1020 predmeta u 2008. godini riješeno ih je 968, odnosno 90,1% što predstavlja porast od više od 50% u odnosu na 2007. godinu kada je riješeno ukupno 622 predmeta. Svi predmeti nisu riješeni u 2008. godini budući da se žalbe zaprimaju do kraja godine, dakle do 31. prosinca pa do isteka godine nije moguće kompletirati te riješiti predmet. Ti su predmeti preneseni u sljedeću godini i nakon kompletiranja spisa riješeni su. Žalbeni postupak pred Državnom komisijom u 2008. godini u prosjeku je trajao 30 dana, odnosno toliko vremena proteklo je od zaprimanja žalbe u Državnoj komisiji do donošenja odluke. Prosječno trajanje postupka pred Državnom komisijom od 30 dana treba razlikovati od roka za donošenje odluke Državne komisije koji iznosi 15 dana od dana kompletiranja spisa, a ne od zaprimanja žalbe. Prosječno trajanje postupka od 30 dana predstavlja napredak u odnosu na 2007. godinu kada je postupak pred Državnom komisijom u prosjeku trajao 31 dan. Državna komisija je žalbenim predmetima od 36,36% slučajeva žalbu ocijenila osnovanom što je za posljedicu imalo donošenje odluke o poništenju postupka nabave i poništenju odluke o odabiru u cijelosti ili djelomično. Kao i poništenje pregovaračkog postupka nabave. Žalba zbog nedostatka procesnih pretpostavka je u 15,8% slučajeva odbačena. Postupak po žalbi je obustavljen u 10,75% slučajeva dok je žalba odbijena u 29,96% slučajeva. Kako je već navedeno Državna komisija u žalbenom postupku postupa po žalbenim navodima žalitelja. Međutim, jednom kada pokrenut žalbeni postupak Državna komisija zakonitost postupka javne nabave kontrolira i po službenoj dužnosti u odnosu na bitne povrede zakona navedene u čl. 140. Zakona o javnoj nabavi. Od postupaka u kojima je žalba usvojena u 59,65% slučajeva radilo se o nezakonitosti utvrđenoj po žalbenim navodima, a u 58,52% slučajeva o utvrđenim bitnim povredama. Kako se vidi iz tih podataka žalbeni navodi i bitne povrede mogu se poklapati. U izvješću su izdvojeni najčešći razlozi zbog kojih se poništavaju postupci javne nabave i odluke o odabiru. Treba istaknuti da su žalitelji sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi prilikom pokretanja žalbenog postupka dužni platiti naknadu za vođenje postupka. Ovisno o vrijednosti postupka javne nabave naknada iznosi 2000, 5000, odnosno 7,500 kuna. Naknade su izravni prihod državnoga proračuna. Temeljem naknada u 2008. godini u državni proračun uplaćeno je 4 milijuna 52 tisuće 241 kuna, a odobreni proračun Državne komisije za 2008. godinu bio je 6 milijuna i 12 tisuća kuna. Iz čega proizlazi da je Državna komisija RH pod navodnicima koštala oko milijun i 900 tisuća kuna. Nadalje, treba reći i da je sukladno odredbama Zakona o javnoj nabavi protiv odluke Državne komisije moguće izjaviti tužbu Upravnom sudu RH. Stranke postupka pred Državnom komisijom su protiv odluka Državne komisije donesenih u 2008. godini kojih je bilo 968, izjavili samo 41 upravnu tužbu što u postotku iznosi 4,24%. Mali broj izjavljenih tužbi ukazuje na činjenicu da su stranke u više od 95% slučajeva zadovoljne odlukom Državne komisije. Državna komisija je sukladno odredbama Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave dužna dati i popis naručitelja koji najčešće krše zakonske odredbe u postupku javne nabave. Ovaj podatak Državna komisija može dati samo u odnosu na postupke nabave koji su bili predmet žalbenog postupka. Tablice s podacima se nalaze u izvješću. Nadalje, u 2008. godini nastavljeno je provođenje brojnih edukativnih aktivnosti na području javne nabave. Članovi i radnici Državne komisije surađuju s Upravom za sustav javne nabave u provođenju raznih oblika edukacije na području javne nabave. Iako su u sustavu javne nabave postignuti izvanredni učinci potrebno je razmišljati o načinu uspostave učinkovitog sustava kontrole nad izvršenjem Ugovora o javnoj nabavi. Zakon o Državnoj komisiji nalaže i davanje ocjene stanja u pravnoj zaštiti, a isto smo podijelili na ocjenu stanja u žalbenom postupku te na ocjenu antikorupcijskih efekata pravne zaštite u javnoj nabavi. Žalbeni postupak je donošenjem novog Zakona o javnoj nabavi obilježen kompleksnije određenim propisima kojima se uređuje rad i postupanje Državne komisije te se stvara pravna sigurnost i olakšava položaj sudionika u sustavu javne nabave u žalbenom postupku. Zatim, kao što je već rečeno, postupak pravne zaštite moguće je pokrenuti u svakoj fazi javne nabave. Zatim proširena je aktivna legitimacija. Isto tako uočava se povećanje kvalitete izjavljenih žalbi što je odraz rada na tumačenju propisa javne nabave i formiranja pravne prakse Državne komisije koja je dostupna na službenim Internet stranicama www.dcom.hr. Sve odluke Državne komisije se objavljuju na navedenoj Internet stranici u punom obliku što djeluje i preventivno i antikoruptivno. Antikorupcijski učinak svakako se postiže stalnom edukacijom subjekata u sustavu javne nabave. Između ostaloga i objavljivanjem svih odluka u punom obliku na internetu. Međutim, antikorupcijski učinak se postiže i samom činjenicom osnivanja i funkcioniranja Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave kao samostalne i nezavisne institucije koja pruža pravnu zaštitu i tako osigurava i omogućava jačanje vladavine načela zakonitosti i sankcioniranje nezakonitog postupanja u javnoj nabavi. Ostvarivanje nadležnosti Državne komisije je instrument borbe protiv korupcije budući da ovo državno tijelo poništava postupke javne nabave u kojima se utvrde uvjeti za poništenje te na taj način sprečava sklapanje štetnih ugovora. Eto, ovo je kratak presjek izvješća o radu Državne komisije za 2008. godinu. Međutim, na kraju bi htjela reći da podaci koji se nalaze u izvješću ukazuju da svi zaposlenici Državne komisije iznimno uspješno obavljaju svoj posao. Ponovno ističem da se radi o malom broju zaposlenika i vrlo važnom i osjetljivom poslu. Stoga koristim ovu priliku da zahvalim svim bivšim i sadašnjim članovima državne komisije na uspješnom radu u 2008. godini. Zahvaljujem također i svim stručnim savjetnicima bivšim i sadašnjim i drugim zaposlenicima državne komisije na svim uloženim naporima u ispunjavanju radnih zadataka i iznimno kvalitetno obavljanom poslu. Eto to bi bilo ukratko o izvješću i hvala na pažnji.
Hvala. Odbor za gospodarstvo, predsjednik odbora gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo. Odbor je na svojoj 34. sjednici održanoj 17. veljače 2010. godine razmotrio Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenom izvješću raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom izlaganju istaknuto je da je 2008. godina zbog niza značajnih izmjena kako u legislativi tako i u institucionalnom ustroju na području sustava javnih nabava bila iznimno važna. Tako je ukupna vrijednost postupaka javne nabave koja su u 2008. godini kontrolirane pred državnom komisijom iznosila preko 13 milijardi. Broj novozaprimljenih predmeta dosegnuo je tisuću i 20 što je u odnosu na prethodnu 2007. povećanje od 62,45%. Za raspravu odbor je raspolagao mišljenjem Vlade Republike Hrvatske od 11. veljače 2010. godine. U raspravi na odboru je ukazano na uočene zlouporabe žalbenih postupaka koji se sastoji u tome što pojedini naručitelji učestalo podnose žalbe bez valjanog razloga, namjerno opstruirajući postupak javne nabave, te nanoseći štetu ostalim ponuditeljima i naručiteljima. Naime, takovi postupci javne nabave umjesto dva mjeseca produžuje se prosječno na 4 mjeseca. Te pojave gledano s gospodarskog stajališta nanose višestruku štetu i tvrtkama i institucijama i državi. Iznesen je primjer jednog naručitelja koji je u 22 različita predmeta podnio žalbe, te su ona u svih 22 slučaja odbijene kao neosnovane. Zbog navedenog odbor upozorava na nužnost izmjene Zakona o javnoj nabavi u smislu donošenja takovih zakonskih rješidbi kojima bi se uočeni problemi otklonili. Odbor predlaže da se u Zakonu o javnoj nabavi propiše da pristojba za podnošenje žalbe ne bude 3 do 7 tisuća kuna, već da se taj iznos veže u postotku za vrijednost natječaja. Takav sustav spriječio bi zloupotrebu instituta žalbe i osigurao podnošenje žalbe samo u slučajevima kada zato postoji zakonski osnov odnosno valjani razlozi. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio donijeti sljedeći zaključak, prihvaća se Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu. Hvala.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo predsjednice Državne komisije sa suradnicama, gospođe i gospodo zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu. Ovo izvješće koje je pred nama predstavlja zapravo jedno specifično izvješće budući da je 1. siječnja 2008. godine stupio na snagu novi Zakon o javnoj nabavi. Taj zakon uz neke promjene i još neke dodatne zakone donio višestruke izmjene u sustavu javne nabave, a koje su imale značajan utjecaj na rad same državne komisije. Zakon o javnoj nabavi koji je u primjeni od 2008. godine doprinijelo je daljnjem razvoju sustava javne nabave. Objave postupaka javne nabave u elektroničkom oglasniku javne nabave Narodnih novina detaljnije opisivanje dokaza o sposobnosti, moderno uređena pravna zaštita, ozbiljniji pristup edukaciji obveznika primjene Zakona o javnoj nabavi i bolja suradnja samih institucija koje su nadležne za javnu nabavu, svakako predstavljaju pravi smjer u razvoju kvalitetnog sustava. Javna nabava predstavlja značajan dio gospodarstva svake zemlje, a unapređenje sustava javne nabave ima izravan utjecaj na ekonomičnost, efikasnost i zakonitost odvijanja postupaka javne nabave i trošenje novaca poreznih obveznika. Izmjenama zakonskog okvira povećana je transparentnost žalbenih postupaka, povećan je i broj osoba s aktivnom legitimacijom i proširena je mogućnost ulaganja žalbe tako da se žalba može uložiti tijekom cijelog postupka trajanja javne nabave. Navedena promjena je rezultirala većim brojem potencijalnih žalitelja, a pravo ulaganja žalbe tijekom postupaka javne nabave prošireno je na Državno odvjetništvo i Upravu za sustav javne nabave Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. To je rezultiralo velikim povećanjem broja predmeta u državnoj komisiji, a ukupna vrijednost postupaka javne nabave koja je 2008. godini kontrolira državna komisija iznosi negdje oko 13 milijardi i 300 milijuna kuna. Izmjene zakonodavstava rezultirale su maksimalnom transparentnošću u radu pa je u tom smislu određeno da državna komisija objavljuje sve odluke u punom obliku na svojim internet stranicama, a može ih objaviti i u "Narodnim novinama". Činjenica da držana komisija svoje odluke javno objavljuje na internetskim stranicama ima i edukativan ali i s druge strane vrlo snažan antikorupcijski učinak. Antikorupcijsko djelovanje državne komisije ogleda se prije svega u izvršavanje poslova iz svoje nadležnosti. Kontrola javne nabave koja ima za posljedicu poništenje postupaka i odluka za koje se utvrdi da su nezakonite sprječava sklapanje štetnih ugovora o javnoj nabavi ali sprečava i koruptivno ponašanje. Tijekom 2008. godine došlo je do velikog povećanja uloženih žalbi u odnosu na 2007. godinu pa je u 2008. uloženo tisuću 20 žalbi dok je godinu ranije uloženo 637 žalbi što predstavlja povećanje u iznosu od 62,45%. Kada govorimo o broju javnih nabava koje je kontrolirala državna komisija, onda se taj podatak isto tako treba usporediti i s brojem ukupnih objava u elektroničkom oglasniku javne nabave u "Narodnim novima" koji se svake godine povećava što upućuje i na veću transparentnost. U 2008. godini objavljeno je ukupno 18 tisuća 434 postupaka javne nabave na koje je uloženo tisuću 20 žalbi što iznosi ukupno 5,35% žalbi na ukupan broj objava. Najvažniji razlog povećanja uloženih žalbi na postupke javnih nabava jest novi Zakon o javnoj nabavi koji proširuje aktivnu legitimaciju temeljem koje pravo na žalbu ima natjecatelj ili ponuditelj ali i svaki drugi gospodarski subjekt koji ima pravni interes za dobivanje ugovora o javnoj nabavi i koji bi mogao pretrpjeti eventualnu štetu od navodnog kršenja subjektivnih prava. Novi zakon omogućuje ulaganje žalbi u više faza tijekom postupka provođenja javne nabave dok se sam tijek postupka javne nabave ne prekida. Cilj ovakvog sustava je postojanje mogućnosti da se isprave pogreške u postupku javne nabave u onom trenutku kada se neka nepravilnost i dogodila kako naknadno ne bi prouzrokovale poništenje cjelokupnog postupka javne nabave. Razlog velikog povećanja broja žalbi je i iz razloga zbog kvalitete rada državne komisije koje je u javnosti prepoznata te zbog povjerenja u instituciju koja vrlo profesionalno i stručno obavlja svoj posao. Treba naglasiti da je unatoč manjku stručnih savjetnika u 2008. godini riješeno 968 predmeta što predstavlja povećanje broja riješenih predmeta za 56% u odnosu na prethodnu godinu kada je taj broj iznosio 622 predmeta. Ono što zasigurno ohrabruje jest postotak rješenja svih žalbi koji je visok i iznosi 90,1%. Ono što nije riješeno a to je ukupno nekih 106 predmeta u obrazloženju vidimo da nije riješeno upravo zato što dokumentacija u žalbama nije bila kompletirana pa se iz tog razloga i nije moglo pristupiti rješavanju. Od ukupno 968 riješenih žalbi treba naglasiti da su 352 žalbe ili 36,36% žalbi i usvojeno a kao najčešći razlozi za poništenje odluka o odabiru ili postupku javne nabave navedena je nezakonita dokumentacija za nadmetanje u smislu ograničavanja tržišta i diskriminacije ponuditelja realno ili potencijalno kroz zabranu podnošenja zajedničkih ponuda kroz favoriziranje određenog ponuditelja ili proizvođača kroz opis predmeta nabave ili uvjete za dokazivanje sposobnosti. Tu se navodi još i nezakonita primjena kriterija ekonomski najpovoljnije ponude, zakonito provođenje postupka otvaranja ponuda itd. Međutim, pravo pitanje kojemu bi se trebalo posvetiti puno više pažnje jest pregovarački postupak javne nabave bez prethodne objave poziva za nadmetanje odnosno neposredna pogodba bez natječaja. Iako je broj upravo ovih izravnih pogodbi bez objava manje kad se usporedi sa 2007. godinom on je još uvijek vrlo visok i iznosi 2 tisuće 289 predmeta. Mi zapravo nemamo pravu informaciju što se krije iza tih neposrednih pogodbi i što se može i što bi se moglo kriti i to zasigurno predstavlja problem o kojem bi se trebalo razgovarati i kojega bi trebalo riješiti. Tim više što je broj žalbi na takve postupke vrlo malen pa je u 2008. godini na 2 tisuće 289 predmeta uloženo 33 žalbe, dakle 1,44% a još više zabrinjava podatak da je čak 42% ili 14 od ukupno 33 uloženih žalbi i usvojeno. Kao što je i naglasio predsjednik Odbora za gospodarstvo ima i slučajeva da se žalbeni postupci zloupotrebljavaju na način da pojedini naručitelji kontinuiran podnose žalbe bez opravdanog razloga i na taj način namjerno onemogućuju provođenje postupaka javne nabave. O tome bi se isto tako trebala provesti rasprava i onemogućiti zlouporabu instituta žalbe jer se s gospodarskog stajališta time nanosi šteta i tvrtkama i institucijama ali i samoj državi. Na kraju treba još reći da je izvješće vrlo detaljno i vrlo korektno napravljeno, da državna komisija ostvaruje jako dobre rezultate u rješavanju žalbi iako je broj zaposlenika manji od predviđenoga. Važno je naglasiti da je unatoč deficitu zaposlenika i povećanju broja uloženih žalbi rok rješavanja predmeta smanjen za jedan dan u odnosu na prethodnu godinu odnosno 2007. godinu. U budućnosti bi se prosječno trajanje postupaka kontrole trebalo dodatno i puno značajnije skratiti. Državna komisija je u svom radu povećala transparentnost, predstavlja važan subjekt u borbi protiv korupcije i na temelju svega ranijega navedenoga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvaća ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, predsjednice Komisije za kontrolu javne nabave sa suradnicima. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovo izvješće. Izvješće je vrlo korektno napisano a posebno iz razloga što ovo izvješće upućuje na mnoge stvari koje ne valjaju, mnoge stvari koje umanjuju mogućnosti Komisije za kontrolu javne nabave a posebno ako čitamo ovo izvješće i potpuno mi je razumljivo zašto to ne piše točno imenom i prezimenom, slovom i brojkom nego je poruka između redaka. To mi je potpuno razumljivo zašto i zbog čega Komisija za kontrolu javne nabave mora na taj način postupiti. Naime, da ne ulazimo sad u ove reći ću tehničke detalje, da ne ulazimo zašto brojke, da ne ulazimo u naglašavanje važnosti Komisije za kontrolu javne nabave imali smo prije ove točke raspravu koja je bila uglavnom ili većim djelom usmjerena upravo na područje javne nabave. Nije mi uopće namjera licitirati ili spominjati uopće brojke koje se kroz javnu nabavu kreću u područje u onoj sivoj zoni u onoj pogotovo najgoroj toj koruptivnoj. Na koncu konca činjenica je i događanja u pravosuđu i u Remetincu potkrjepljuju tu tvrdnju pa nema potrebe nju ponavljati. Ali upravo zato mi u klubu Hrvatske narodne stranke imamo potrebu ponovo naglasiti potrebu, a to je da Komisija za kontrolu javne nabave može ući u kontrolu javne nabave u svakom trenutku prema nekakvom sustavu, nije bitno kakvome, po kojoj metodi. Jer po ovom zakonu Komisija za kontrolu javne nabave ulazi u kontrolu javne nabave tek po podnesenoj žalbi. Prema tome, ako se netko žali e onda komisija nastupa. Ako se ne žali javna nabava teče svojim tokom. I mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo da bi komisija, kao u nekim drugim područjima, pravosuđe, da ne nabrajam sad dalje, znači da kontrolna institucija može ući u sustav prema nekakvom programu, da li metodom slučajnog odabira, ma nije bitno kojeg, ali da ima pravo ulazit u kontrolu provedbe javne nabave. Mislim da je svima jasno, neću reći ništa novo. Kad je općina, grad, županija, država, posebno javno poduzeće, kad raspisuje javnu nabavu ja vas pitam koliko poduzetnika je odustalo od podnošenja žalbe, odustalo od podnošenja žalbe isključivo iz razloga jer na prvoj sljedećoj ili nekoj od sljedećih javnih nabavki gotovo sigurno, ne tvrdim da je to pravilo, ali gotovo sigurno taj poduzetnik neće bit u mogućnosti dobiti taj posao putem javne nabave. Bit će onemogućen na raznorazne načine. Imamo jedan slučaj tu u Međimurskoj županiji. Raspisan je natječaj za izgradnju jednog objekta, tri ponude došle, poništen natječaj. Raspisan drugi natječaj, došla jedna ponuda, ponovo je natječaj poništen. Raspisan treći natječaj, javni partneri u trećem natječaju stave jednu od mjera, pazite jednu od mjera, ponuđač dokazuje svoju solventnost dokazom da je u prethodnoj godini ostvario minimalno 5 milijuna kuna dobiti. I na tom natječaju je odabran partner. Ovi ostali se vrlo vjerojatno nisu žalili komisiji za Kontrolu javne nabave, možda i jesu, ne znam jer nema na temelju čega zato jer je javni partner naveo u uvjetima natječajima da solventnost se dokazuje sa minimalno 5 milijuna kuna dobiti. Tu nema elemenata, ali ključno je, prijatelj je dobil posel i prijatelj dela objekat. Zato bi Komisija za kontrolu javne nabave između ostalih trebala ući u postupak. Nadalje… … [[Upadica se ne razumije.]] Neću reći koje, al rekao sam županije. Prema tome, az sve institucije, a i spreman sam to reći … [[Govornik se ne razumije.]] postavi pitanje kolega Lesar jel i vi to znate. Nadalje. Činjenica je da u Ministarstvu gospodarstva postoji Ured za kontrolu javne nabave. Sad je moje pitanje tko tu koga kontrolira. Jer između ostalog u upravi za sustav javne nabave piše između ostalog da ta uprava podnosi optužni prijedlog nadležnom prekršajnom sudu, odnosno kaznenu prijavu nadležnom državnom odvjetniku da surađuje s državnim tijelima itd., itd. Da li smo mi dobili njihovo izvješće? Da li je neovisna Komisija za kontrolu javne nabave dobila možda njihovo izvješće pa je to uključeno u ovo ne znam. Ali mi nije jasno tko tu šta radi. Za komisiju o čijem izvješću danas raspravljamo mi je jasno, međutim mene interesira a što je s ovom komisijom. Nadalje. Činjenica je da zahvaljujući javnoj nabavi i u pravilu javnim partnerima, prije svega javnim poduzećima, kroz javnu nabavu iniciran je jedan izuzetno velik, za državu izuzetno štetan lanac nelikvidnosti. To je činjenica. Po zakonu da bi javni partner mogao raspisati natječaj on mora imati sredstva predviđena u proračunu i točka. Da li ima stvarno sredstva to nije čak ni bitno, to čak nije ni važno. Klub Hrvatske narodne stranke još prije godinu dana je uputio u saborsku proceduru Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o javnoj nabavi, a između ostalog s kojim izmjenama bi se obvezalo javnog partnera ili onemogućilo javnog partnera da ide u postupak javne nabave dok god nije podmirio stare račune. Obvezalo bi se javnog partnera budući da javni partner ima pravo tražiti i traži raznorazna osiguranja plaćanja, osiguranja kvalitete izvođenja radova, ozbiljnosti itd., itd. i mislim da bi bio minimum pristojnosti da javni partner izvođaču radova i da nekakvu garanciju plaćanja. Ne časnu riječ nego garanciju koja je naplativa. Međutim, taj zakonski prijedlog evo već godinu dana čuči u dnevnom i još nije došao na raspravu. Vrlo jasno, nama je jasno zašto nije došao na raspravu. Nama je to potpuno jasno koji su motivi, ali upravo to povezujemo i sa činjenicom da imamo Komisiju za kontrolu javne nabave koja ulazi u kontrolu postupka javne nabave tek po iznesenoj žalbi nekoga. I opet postavljam pitanje zašto i zbog čega ne omogućimo Komisiji javne nabave da ulazi u postupak kontrole javne nabave u svakom trenutku? Tko o tome odlučuje? Hrvatski sabor. Ne Vlada, ne ministarstvo. Ja znam da imamo i Državno odvjetništvo, imamo USKOK, ma sve to imamo ali o tome smo puno riječi potrošili. Ljudi koji su osposobljeni za to, a Komisija za kontrolu javne nabave sasvim sigurno osposobljena su sasvim sigurno ti koji mogu biti efikasni u kontroli provođenja javne nabave. Ne raspisivanjem natječaja, odabir partnera nego u kontroli izvršenja ugovora koji je posljedica javne nabave. I završno. Mi u klubu, ja ću opet ponoviti, mi u klubu Hrvatske narodne stranke podržat ćemo ovo izvješće, ali ponovno naglašavamo potrebu da državna komisija za kontrolu javne nabave može ući u kontrolu javne nabave u svakom trenutku, a ne samo u žalbenom postupku. Jer samom tom činjenicom gubi svoj temeljni smisao kontrole. Ona gubi svoj temeljni smisao kontrole, ali istovremeno želim, a u izvješću piše, želim posebno naglasiti odgovornost Vlade Republike Hrvatske, a to je da tu komisiju ekipira što i u samom izvješću piše i sasvim sigurno najkvalitetniji dio ovog izvješća je upravo ocjena, poglavlje V. ocjena stanja u javnoj nabavi. Ponavljam i u onim elementima koji pišu, a posebno u elementima koji pišu između redaka dal' smo odgovorni i koliko smo odgovorni prema dosadašnjoj praksi. Možemo reći da nismo odgovorni. Jer da oni koji provode taj sustav nisu odgovorni. Ali pokažimo mi našu odgovornost na način da sudjelujemo u stvaranju tijela, efikasnog tijela pogotovo u području kontrole javne nabave, u području korupcije o kojoj je puno riječi potrošeno ali na jedan vrlo egzaktan i konkretan način bez demagogije i bez fige u džepu i bez reći ću na kraju tipa razvodnjavanja, da ne spominjem ime kolege zastupnika koji to uporno pokušava napraviti u svim ozbiljnim temama. Hvala.
Klub HSS-a, gospodin zastupnik Zdravko Kelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane predstavnice Državne komisije, poštovane kolegice i kolege. Na samom početku treba istaknuti i pohvaliti vrlo sadržajno izvješće u kojem su osim podataka statističke prirode izneseni i drugi pokazatelji bitni za stvaranje kvalitetne slike o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave među kojima treba posebno istaknuti informacije o antikorupcijskom djelovanju Državne komisije, te ocjenu stanja u javnoj nabavi što ukazuje za Državna komisija ne samo da rješava po žalbama u području javne nabave već i detektira eventualne probleme, te daje preporuke kako te probleme i riješiti. U izvješću je naznačeno da se rad Državne komisije znatno poboljšao zbog izvršenih mnogih značajnih izmjena kako u legislativi tako i u institucionalnom ustroju na području sustava javnih nabava. Tako se proširio krug osoba koje su aktivno legitimirane za izjavljivanje žalbe, a isto je tako došlo do povećanja faza na koje se u postupcima javne nabave može izjaviti žalba što je rezultiralo značajnim povećanjem broja žalbenih predmeta pred Državnom komisijom. Također, izmjene zakonodavstva omogućile su i maksimalnu transparentnost u radu Državne komisije, jer je Državna komisija sada obvezna sve odluke u punom obliku objavljivati na svojim internetskim stranicama kao i sve ostale javnosti interesantne i podatke. Prema izvješću u 2008. godini došlo je do iznimnog povećanja broja uloženih žalbi u odnosu na prethodnu godinu čak za 62,45%. Glavni razlog tome je kako je već naznačeno donošenje novog Zakona o javnoj nabavi kojim je proširena aktivna legitimacija i omogućeno ulaganje žalbi u više faza tijekom postupka javne nabave kao i povjerenje u instituciju. Tijekom 2008. godine riješeno je 968 predmeta, odnosno 90,1% od svih zaprimljenih predmeta, a što je u odnosu na broj riješenih predmeta u 2007. godini porast za 55,66%. Državna komisija mjesečno zaprimi prosječno 85 predmeta. Evidentno je da Državna komisija ostvaruje dobre rezultate i nastoji brzo rješavati žalbe u postupcima javne nabave na što ukazuje i podatak da se stranke u postupku kontrole i javne nabave koji se odvija pred Državnom komisijom ne odlučuju često tražiti sudsku zaštitu pred Upravnim sudom Republike Hrvatske. To je učinjeno u svega 41 od ukupno 968 riješenih predmeta što znači da je 95,77% svih odluka Državne komisije steklo atribut pravomoćnosti bez korištenja upravno-sudske zaštite. A bitno je naglasiti da se velika većina upravnih tužbi izjavljenih protiv rješenja Državne komisije odnosi na odluku o troškovima žalbenog postupka. Razlozi slabog korištenja prava stranaka u postupcima pred Državnom komisijom navode se zadovoljstva stranaka postupka odlukama Državne komisije, ali i dugotrajnost sudskog postupka što dovodi do neefikasnosti tog pravnog sredstva. U izvješću je istaknuto da je 15% žalbi odbačeno zbog neurednosti, nepravodobnosti i nenadležnosti što predstavlja blagi pad u odnosu na 2007. godinu, a može ukazivati na needuciranost žalitelja u pogledu procesnih pretpostavki postupka pravne zaštite u javnoj nabavi. Iako se to u prvoj godini primjene novoga zakonodavstva moglo i očekivati, ali obzirom da je već cjelokupni žalbeni postupak temeljito je objašnjen na internet stranicama Državne komisije za vjerovati je da će u budućnosti postupak odbacivanja žalbi iz ovih razloga biti sveden na minimum. I konačno, u izvješću su navedene i preporuke što bi trebalo popraviti, mijenjati ili nadopunjavati kako bi se stanje u javnoj nabavi općenito popravilo, odnosno poboljšalo. Ove preporuke svakako treba uzeti u obzir i raditi na njihovoj realizaciji, te ih u konačnici realizirati u što kraćem roku i uspjeti napraviti. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Vidim da vino još djeluje od ručka. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne čuje.]] In vino veritas, da. Bijelo, crno, svejedno. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, predstojnice, predsjednice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Dozvolite da u nekoliko rečenica kažem stav Kluba zastupnika SDP-a po pitanju ovog izvješća. Prvo, podržat ćemo Izvješće Komisije za kontrolu postupaka javne nabave i smatramo da je ono kvalitetno napravljeno i da na neki način pokazuje napredak u radu komisije. Sa druge strane promjenom zakona, kao šta je to i u izvješću konstatirano povećao se opseg posla, mislimo da se kontrola vrši na kvalitetniji način nego šta je to bilo prije 2008. godine, tako da sve pozitivno možemo reći o ovom izvješću, nadamo se da će rad biti u budućnosti još i bolji. Druga stvar koju moramo napomenuti je šta se i kada govorimo o ovakvim izvješćima moramo reći šta se u biti kontrolira. Kontrolira se jedno područje koje nominalno vrijedi u Hrvatskoj 45 milijardi kuna proračunskog novca, novca javnih poduzeća u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske, novca hrvatskih građana koji se dosta često neracionalno troši. Svjedoci smo zadnjih pola godine, godinu koliko je sumnji, koliko je postupaka pokrenuto, pa i u postupcima određenima javne nabave da se taj novac nije trošio na opravdani način. Ono šta se iz izvješća može iščitati, to je, znači da je bilo tisuću i 20 žalbi, tisuću 24 žalbe na 18 tisuća postupaka. Radi se o 5% otprilike postupaka na koje su izjavljene žalbe, ali nije, to nije u korelaciji sa vrijednosti tih postupaka. Vrijednost je preko 13 milijardi. Znači za negdje otprilike 30% vrijednosti javne nabave se obuhvaća u 5% žalbi koje su iznesene. Znači da ono šta se može iz toga iščitati je da se žalbe podnose najčešće na one poslove koji su vrjedniji i koji se pokušavaju na taj način kroz vrijednost nabave netransparentno utrošiti. Ono šta se iz toga također može vidjeti, od tisuću 24 javne nabave, odnosno žalbe na postupke javne nabave, čak 36% je onih opravdanih, odnosno poništen je postupak, a najviše u cijelosti, znači negdje 222 postupka su u cijelosti poništena. Kada bi to analogno primijenili na cjelokupni proces javne nabave u Hrvatskoj, znači 45 milijardi došli bi do zaključka da se otprilike 16, 17 milijardi proračunskog novca potroši netransparentno. 17 milijardi kuna u Hrvatskoj ako je, a ovo je dosta velika anketa ja bih rekao, jer ne vjerujem da su ostali postupci savršeni, jer se dosta često ljudi ni ne odlučuju žaliti, obeshrabreni time da ako se žale neće dobiti posao ili da tu nema neke koristi od toga. Znači ovo je jedna relevantna anketa koja nam govori da 36% postupaka javne nabave u Hrvatskoj se potroši netransparentno. 17 milijardi kuna. Kada smo svjedoci tome da je najčešće u tim postupcima posao preplaćen, zbog toga šta se naštimava nekome kroz posebne uvjete ili tako nešto, otprilike 40 do 50%, dolazimo do jednostavnog zaključka 8 do 9 milijardi kuna novca koji prođe kroz javnu nabavu se na neki način ja bih rekao zamrači, odnosno potroši netransparentno i završi u nečijim džepovima, a to nije trebalo biti. 8 do 9 milijardi kuna dame i gospodo. Samo da vam kažem u 2010. 3 milijarde i pol kuna smo uzeli hrvatskim građanima kroz krizni porez, kroz povećanje PDV-a, a 8 do 9 milijardi kuna iscuri kroz javnu nabavu gdje ne postoji na neki način volja i želja da se to spriječi. Zbog čega ne postoje? Pa zbog toga šta vlast, odnosno vladajuća koalicija upravlja sa tim proračunskim najviše korisnicima, ministarstvima, najvećim poduzećima itd., 8 do 9 milijardi kuna. Da ne postoji volja, da se efikasnije kontrolira taj proces govori još jedan podatak, 6 milijuna kuna godišnje trošimo, odnosno samo 2 milijuna kuna trošimo, a 4 milijuna kuna zaradi Državna komisija na funkcioniranje komisije, 6 milijuna kuna godišnje mi potrošimo da komisija može funkcionirati, a oni kontroliraju 13 milijardi. Da li vam se čini da je to malo u neskladu? Da li vam se čini da tu se pokazuje da nema političke volje da se pomogne komisiji u efikasnijem radu? Komisija kroz cijeli ovaj izvještaj upozorava na to da nije dovoljno ekipirana, upozorava na to da nema adekvatne prostore, da se skoro duplo povećao broj predmeta koje moraju obraditi, ali svejedno država, prije svega mislim na Vladu ne daje u proračunskom planiranju nikakvu podršku toj komisiji da bi ona mogla efikasnije raditi. Toliko o tome koliko je iskrena želja da ova komisija napravi ono šta bi trebala, a to da efikasno kontrolira javnu nabavu. Možda bi da imamo tri puta više ljudi zaposlenih tamo bilo puno manje malverzacija, puno manje ljudi danas sjedilo u Remetincu. Također vidi se da vlast nema volje na neki način efikasno kontrolirati ovo područje kroz prijedloge novog zakona. Mi smo tražili i ja sam osobno napisao jedan amandman u kojem se traži da komisija mora imati program rada ne samo da kontrolira žalbeni postupak, nego da odrađuje pojedina poduzeća javna, ministarstva gdje se može prekontrolirati cjelokupni postupak i na taj način prevenirati da se kroz javnu nabavu isisava veliki novac, rekao sam radi se od 8 do 9 milijardi kuna. Ono šta je meni posebno, ono šta je nama posebno zanimljivo u ovom izvješću je broj naručitelja na koji se najviše podnosila žalba. I sada pogledajte, u tim popisima dominiraju, gledajte čuda Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste. Da li je to nešto novo? Da li se to već moglo pretpostaviti? O 2008. godini mi govorimo. Znači to izvješće je već netko mogao i prije vidjeti i upozoriti na takve nepravilnosti. Konkretno, najviše poništenih natječaja je bilo u Hrvatskim autocestama, čak 16, dok je u Hrvatskim cestama bilo 9 poništenih natječaja. S druge strane, imamo mi i ministarstva, one koji bi trebali biti najodgovorniji u trošenju proračunskog novca. Najviše od svih ministarstava i drugi po redu je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva koje ima čak 19 poništenih javnih nadmetanja u 33 kontrole. I još jedan zanimljiv podatak, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti od 8 prijava 6 ih je poništeno. Znači, čak 75% prijava 2008. godine u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti je poništeno. 2008. godina, tada je ministrica bila aktualna premijerka koja sada propagira veliku borbu protiv korupcije i gospodarskog kriminala, a u njenom ministarstvu gdje je ona direktno bila odgovorna 75% žalbenih postupaka u 2008. je bilo osnovano. Toliko o tome koliko je volje u aktualnoj vlasti da se bori protiv netransparentnosti i nezakonitog poslovanja u ministarstvima i ostalim tijelima koji su pod kontrolom vlasti. Ono što bih ja na kraju napomenuo apsolutno je potrebno na osnovu ovoga izvješća donijeti zaključak kojim bi obavezali Državnu reviziju da ode u ove lidere, ja bih rekao, netransparentnog ponašanja koji su ovdje navedeni. Znači, svatko tko je imao više od 5, 6 poništenih nabava ili više od 50% poništenih nabava, tu se ne radi o nepoznavanju materije, tu se ne radi o slučajnosti, tu se radi o sustavnom odljevu novca iz državnog proračuna. Ne može me nitko uvjeriti da je 75% poništenih natječaja na osnovu žalbi, žalbenih postupaka u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti slučajno. To je nemoguće. Jer ako se to ponavlja iz godine u godinu pa onda bi valjda odgovorna osoba, ministar ili netko drugi, trebao vidjeti što se dešava, zbog čega se dešava, educirati ljude poslati ih i na neki način naložiti da se to više ne može na taj način raditi. Znači, tu nema neznanja, ja govorim da se tu zbog toga što se takve stvari ne sankcioniraju to dešava iz godine u godinu. Moram reći postoje i pozitivni primjeri, ministarstva koja imaju sve provedeno čisto, kao Ministarstvo zaštite okoliša itd. Znači nije istina da je svagdje ista situacija. Javna poduzeća su lideri, ali nažalost i neka ministarstva kao što sam rekao. Na kraju, svaka podrška Državnoj komisiji na daljnjem radu, što se tiče SDP-a, ukoliko, doći će vrlo brzo rebalans proračuna vrlo vjerojatno na dnevni red ovog Sabora. Tražit ćemo povećanje sredstava ukoliko je to moguće za vaš rad da budete ekipiraniji jer je nemoguće da radite sa 24 čovjeka, a da kontrolirate tako veliku stvar. Mislim da je apsolutno ova agencija podcijenjena u ovom trenutku, da joj treba dati više podrške. Na kraju još jedna rečenica, a to je da ne trebamo samo deklarativno pričati da se borimo protiv netransparentnosti to treba u praksi pokazati i nažalost ovo izvješće u potpunosti demantira Vladu RH u njenoj namjeri da se proračunski novac transparentnije, kvalitetnije i ekonomičnije troši u ministarstvima i drugim korisnicima i obveznicima javne nabave. Hvala lijepo.
Hvala. 6 ispravaka, prvi gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod da kroz javnu nabavu godišnje ostvari 8 do 9 milijardi kuna. To je očito podatak koji fabriciraju i proizvode u SDP-u jer to nigdje niti jedna službena institucija niti je objavila niti može objaviti jer je netočno, nije istina. Drugo, kad govorite o aktualnoj premijerki i njenom ministarstvu dok ga je vodila onda ste trebali pogledati koliko je to ministarstvo imalo natječaja, na stotine i na tisuće natječaja, i ako je bilo usvojeno 5 ili 6 žalbi u toj proceduri onda je sasvim jasno da nije bilo nezakonitog postupanja. I da ste pošteni onda ste mogli pročitati izvješće Državne revizije koji je upravo za to ministarstvo dalo bezuvjetno mišljenje, dakle nije bilo nikakvih primjedbi u nalazima Državne revizije.
Drugi, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Pa netočan navod kolege Marasa, ja ne znam kako je on došao, ovo je neka … matematika, ustvari manipulacija da bi se obmanula javnost. On je došao da je 75% poništeno ovih predmeta koje je Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti podnijelo. Pa gledajte, kaže se da je podnijelo 8, broj usvojenih žalbi je 6, a ovih 75% je upravo da je 75% usvojenih žalbi, a to je taj 6. Znači, nemojte manipulirati. Znači 75%, da je 75% usvojenih žalbi, a to znači ako je žalba usvojena onda ne možete njome manipulirati da je to prevara ili da je to nešto krivo.
Treći, gospodin zastupnik Ivan Škaričić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod da Vlada Republike Hrvatske ne daje podršku ovoj komisiji i da nema političke volje za rad ove komisije. Iz ovog izvješća ove komisije upravo se utvrđuje suprotno, da ima podršku Vlade i da ima političke volje za rad ove komisije. A to se vidi iz toga što su svi predmeti koje je ova komisija zaprimila riješeni u roku. Hvala.
Gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod da izvješće Državne komisije kako je rekao kolega demantira Vladu RH da se stanje u javnoj nabavi popravlja. Upravo obrnuto, ovo izvješće pokazuje da se stanje itekako popravlja, na daleko veći broj kontrola koje je komisija napravila imamo rezultat koji se uspoređuje i sa onim manjim brojem predmeta. Dakle, nema više nezakonitih ili barem odbijenih javnih nabava. Drugo što je netočno da ministarstva daju najgore rezultate. Zdravstvene ustanove npr. imaju više poništenih natječaja u odnosu na broj natječaja negoli sva ministarstva zajedno. Dakle, to isto nije točno. I na kraju netočno je ovo što je rekao Frano Matušić 8 do 9 milijardi je proizvoljna brojka i komisija vam kaže da je nemoguće reći koliko se zloupotrebi u javnoj nabavi jer ne postoje opsežne statistike koje bi to uopće dokazale. U izbornoj kampanji smo čuli 6 milijardi, prije toga 2 milijarde. To je licitacija koja je opasna, kolega.
Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo kolege su već dijelom i ispravile, ali budući da je kolega Maras nekoliko puta rekao pa ću i ja. Naime, citiram "Izvješće u potpunosti demantira Vladu u njezinom nastojanju da racionalizira potrošnju" ,jednako kao što je isto tako rekao da kad je govorio i iznosio primjere ministarstava rekao je citiram "ovo dokazuje koliko volje ima Vlada u borbi protiv korupcije" Jednako kao što je rekao i profesor Hebrang, dapače kolega Maras, vi samo se služite zamjenom teza, pa kako vam kada odgovara. Ovo Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu upravo pokazuje da Vlada ima volje i da radi na borbi protiv korupcije. Još nešto kolega rekli ste da će u ovu sabornicu jako brzo doći, citiram: "vrlo brzo rebalans državnoga proračuna". Pa bih vas ja sada svakako ispravila i upozorila da je ovo izrečeno od strane neovlaštenog predlagatelja.
Dobro. Gospodin zastupnik Dragan Kovačevič.
Ma naime ispravio bih kolegi netočan navod jer čini mi se da krivo tumači ove podatke. Dakle, apsolutno je netočno tumačiti da ako je negdje naznačeno da je prihvaćeno 75% žalbi, odnosno da su ti natječaji poništeno, da su tu maksimalno nekorektni postupci itd. a tamo gdje je nula da su korektni. Mi iz ovih podataka ne vidimo uopće koliko je ta institucija provela natječaja i da taj postotak tih žalbi može biti sasvim minoran. A drugo, ako je na nešto izrečena žalba ne znači da je nezakonito, jer evo ovdje i predsjednica komisije koja jako dobro zna da se nekada iz vrlo formalnih razloga ti natječaji poništavaju, dakle gdje nema uopće priče o zlouporabi nekakvom kriminalu ili nekakvim namještaljkama.
Gordan Maras.
S obzirom da je povrijeđen članak 209., 210. dvoje kolega su upozorili na nešto što ja uopće nisam rekao. Ja nisam rekao da je 75% natječaja u tom ministarstvu krivo i da nije korektno napravljeno, ali činjenica je da je od osam, šest krivo. Znači to je već neki uzorak kolega Kovačević. Ja sam rekao da je 75% žalbi osnova. Ne valja mi matematika. Znači da je većina natječaja na koje je podnesena žalba je osnovana, odnosno govori se na način da tamo nešto nije uredu.
Što piše na toj pločici, kolega Maras koju ste podignuli? ... [[Upadica se ne razumije.]]
... [[Govornik nije uključen.]]
Ja mislim da se to ne odnosi na mene. Pojedinačna rasprava gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani predstavnici državne komisije, kolegice i kolege zastupnici. Najprije da raščistimo poziciju državne komisije. Dakle, komisija je tijelo sui generis nezavisna od Vlade Republike Hrvatske i politika Vlade Republike Hrvatske u javnoj nabavi ne bi se smjela niti se može tumačiti kao djelovanje same komisije. Dakle, komisija je nezavisna od Vlade Republike bar je tako trebala biti po intencijama koje daje Europska unija. Nažalost, naša komisija je limitirana i to baš od Vlade Republike Hrvatske, jer je u zakonu predviđena da je jedini predlagatelj članova komisije Vlada Republike Hrvatske. To je velika ovisnost komisije o Vladi. Drugo što je limitirajuće za Vladu je da ona ne može pokrenuti postupak kontrole javne nabave ex ofo po službenoj dužnosti, dakle ne može sama nego putem samo žalbe. Treći limit je da komisija zahvata samo ajmo reći cca 6% postupaka javne nabave. Sve izvan toga je izvan dometa uspjeha rada ili ocjene o javnoj nabavi u REpublici Hrvatskoj. Kroz tih 6% eventualno može kontrolirati prema statističkim podacima koje je dala komisija sama negdje jednu trećinu ukupnih sredstava koji se troše kroz javnu nabavu. A sama komisija nama kaže da su podaci o nabavkama do 200 tisuća netočni, jer ih ona naravno i nema. Mi bismo trebali imati takve podatke, jer smo mi kontrola, Sabor je kontrola postupaka javne nabave, jer komisija jedino Saboru daje obvezna je dati izvještaj o svojemu radu. Tome treba dodati da se sama komisija osvrće na neposredne pogodbe koje su van kontrole. Neposredne pogodbe u postupku javne nabave koje su van kontrole. Ali kolegice i kolege kada već govorimo o izvješću Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, zaista bi valjalo progovoriti o ukupnosti ili ocjenama koje mi imamo o javnoj nabavi u Republici Hrvatskoj. Pa se prigovarati kolegi Marasu da je krivo rekao, da je Ministarstvo obitelji, branitelja, međugeneracijske solidarnosti imalo 8 predmeta kod komisije i od 8 predmeta da je komisija 6 usvojila zahtjeve žalitelja i da je to 75%, to ne možemo poricati. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ali je usvojila, pa tako i piše tu. Usvojila. Broj usvojenih žalbi, znači daje postupak provoditelja postupka javnog natječaja bio nezakonit. Nije se žalio na zakonitost, nego na nezakonitost. Ili da je industrija nafte imala 50% takvih slučajeva, da su Hrvatske ceste imale 50% takvih slučajeva itd. Ako mi to ne želimo vidjeti, onda mi sudjelujemo na izvjestan način svojom dobrohotnošću u zlouporabama postupaka javne nabave. Ali nešto što zaista moramo reći, dakle u Hrvatskoj još uvijek vlada normativni optimizam. Dakle, mi smo stvorili komisiju, Zakon o komisiji i očekujemo da će komisija kontrolirati javnu nabavu u Hrvatskoj bez da se angažira Vlada Republike Hrvatske kroz inspekcije, Vlada Republike Hrvatske kroz državnu upravu odnosno kroz ministarstvo i financijsku policiju, Vlada kroz Vladin Ured za kontrolu postupaka javne nabave odnosno za praćenje javne nabave u državi. Bez toga, bez prevencije Vlada sasvim sigurno sudjeluje u rašomanu koji se događa u javnoj nabavi. Ona je odgovorna i bez krivnje. Tako je Ustav postavio stvari. Ima alat da kontrolira. Ako ga ne koristi to je odgovornost Vlade Republike Hrvatske a očito da do sada Vlada nije koristila ni inspekciju ni državnu upravu, ni policiju, ni financijsku policiju, ni druge instrumente koje ima kod sebe da bi suzbijala javnu upravu dokaz je da je val postupaka koji je pokrenut ili iz DORH-a ili sa drugih razina zapravo kampanja a ne sustavnost. Kad smo već kod kampanje nije dozvoljeno da kampanja u suzbijanju korupcije nastoji izravnati, izjednačiti političke opcije u tom postupku. To je najteža zloupotreba zakona pa i morala u politici. Dakle, ne možemo izjednačavati, naprosto nije moguće izjednačiti pa bilo po čijoj želji odgovornost ili za korupciju u Hrvatskoj opozicije i pozicije Vlade i parlamentarne većine sa opozicijom. Opozicija ne potpisuje nijedan od postupaka javne nabave niti zaključuje ugovor o provedbi. Dakle, treba biti odgovoran u prevenciji pa se neće događati valovi korupcijski i valovi u optuživanju, procesuiranju i istraživanju postupaka javne nabave. Naravno da u zemlji gdje je bogaćenje bez rada skoro 20 godina bilo zakonita pojava vrlo teško je kroz neku kampanju od šest mjeseci razriješiti društvene odnose koji su stvarani što namjerno, što nenamjerno jer je zaista izvora za korupciju u Hrvatskoj 20 godina sustavno građeno kroz pretvorbu i privatizaciju. Ako se tome doda da je politika bez načela i bez vrijednosti bila dominantna zadnjih pet, šest godina onda je vrlo teško očekivati da će se to rezom riješiti bez dugotrajnog upornog angažiranja svih subjekata koji su odgovorni u demokratskom društvu da se bore protiv zla, korupcije i kriminala. Zbog toga moram reći da je komisija vrlo korektno i vrlo savjesno analizirala situaciju u kojoj se sama komisija državna nalazi. Iz izvještaja ove komisije da se zaključiti da komisija sa sebe skida odgovornost za propuste na koje ona ne može utjecati za postupak javne nabave koji ne dođe pred nju u postupku žalbe. Naravno da ću glasovati za Izvješće državne komisije.
Hvala. Replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Ovo kolega Leko s čime ste završili svoj govor mislim da je to i bit i kompletnog izvješća a inače i naše problematike u pogledu javne nabave, da je izvješće korektno, da je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave dobro obavila svoj posao. Naravno da je to samo jedan dio posla i problema javne nabave. Da je najveći problem ono što nije nažalost u domeni Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave jer nisu podnijete žalbe. Mi smo to bili i prilikom zakona govorili kako upravo državnoj komisiji treba dati i nove ovlasti, nove prerogative da ima mogućnost pogotovo kad vidimo po svim međunarodnim izvješćima kako najveći dio koruptivnih radnji odvija se upravo kroz postupak kontrole javne nabave i to čak veći dio nakon dobivenog posla nego u samom onom procesu odnosno dijelu procesa kada se dobiju poslovi. Nažalost, mnogi još uvijek zaziru uz strah da izjave žalbu, da se obrate državnoj komisiji jer su svjesni da u jedinicama lokalne samouprave, u određenim jedinicama lokalne samouprave više nikada neće dobiti poslove i to im se čak i govori pa čak i u pojedinim ministarstvima. I to je javna tajna, to svi znaju. Prema tome, mi u sadašnjem trenutku bi ponovno morali razmisliti da u ovoj fazi državna komisija dobije ovlast da "ex oho" kontrolira takve sumnjive rabote.
Gospodine zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predsjednice komisije sa suradnicima, kolege zastupnici. Prije svega, nešto bih načelno rekao a mislim da se tiče svih ovih izvješća koja se podnose Saboru Republike Hrvatske, da bi ih trebalo po meni raspraviti najkasnije do prve polovice tekuće godine i tada bi te rasprave bile zanimljive odnosno zanimljivije od ovih kada raspravljamo o izvješćima iz 2008. godine koji su za mene već donekle i zastarjeli. Znači, ne vidim razloga zašto toliko dugo treba da uopće prođe vremena da bi mi ovdje raspravljali o tim izvješćima onih tijela koja su dužna prema Saboru da podnose izvješća. Normalno, tim više kad se radi o ovoj Komisiji za kontrolu postupka javne nabave to bi bilo onda itekako interesantnije, što je izvješće svježe onda je i rasprava interesantnija jer to tijelo sigurno da je od iznimne važnosti za državu a i za njeno gospodarstvo u borbi protiv korupcije. Zbog toga je sigurno važno da rad državne komisije bude javan, transparentan i da na taj način postiže one antikorupcijske efekte koje svi zajedno želimo. Cilj je sigurno javnu nabavu očistiti od korupcije jer u suprotnom je javna nabava kao švedski stol za korupciju. Kroz javnu nabavu isprepleću se i javni i privatni interesi, zato je bitno spriječiti sve one koji odlučuju o vrijednosti javne nabave, a ponekad nisu ekonomski racionalni tj. nisu dovoljno štedljivi u trošenju proračunskih sredstava ili stavljaju privatne interese iznad javnih interesa. Zbog činjenice da ima onih koji zanemaruju javni interes građana, poreznih obveznika koji nemaju uvid u pozadinu transakcija javnih nabava, percepcija o prisutnosti korupcije u javnoj nabavi je iznimno loša, iznimno visoka, preko 50% građana smatra da je u javnoj nabavi prisutna korupcija. Takvoj percepciji javnosti pridonose činjenice da su u 2008. godini cijeli niz naručitelja, poduzeća ili društva, ustanova, znači oni koji su u državnom ili lokalnom vlasništvu kršili zakonske postupke javne nabave. Npr. pobrojat ću samo neke, za razliku od kolege Marasa čije žalbe nisu uvažene ili su uvažene u postupku manjem od 50%, a dio su izvješća. Među prvima je Zagrebački holding, pa Hrvatska radiotelevizija, pa Grad Rijeka, pa Grad Split, pa HŽ infrastruktura, pa Grad Pula, pa neka ministarstva nažalost. I nažalost rijetko tko se ustvari od tih držao kriterija o ekonomski najpovoljnijoj ponudi privatnog partnera za određene poslove. Kako bi sigurno Državna komisija za kontrolu javne nabave ubuduće bila što efikasnija i obavljala kvalitetno svoj dio posla, sprečavala sklapanje štetnih ugovora i to korupcijsko ponašanje u javnoj nabavi sigurno, ja se slažem, da ju treba kadrovski ojačati i da bi što prije trebalo povećati broj zaposlenih u toj komisiji, znači broj izvršitelja koji bi radili u Državnoj komisiji. I mislim da je isto tako vrlo važno i to treba istaknuti, što se izmjenom Zakona o javnoj nabavi od 1. siječnja prošle godine ukinula kategorija tajnih nabava za koje su mnogi govorili da je ustvari to leglo korupcije. Hvala vam lijepa.
Dvije replike. Prva, gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić.
Poštovani kolega Kunst, slažem se s vama da bi ovakva godišnja izvješća trebala biti u prvoj polovici godine koja slijedi iza godine za koju se podnose, ali podsjetit ću vas da ponekada to može biti dobro ovako kad se posloži nekoliko čimbenika. Pa samo da podsjetim, na ovoj sjednici smo usvojili novi Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave i još su nam svježe rasprave koje je imala lijeva strana ove sabornice kad smo govorili o tome zakonu. Ima još jedna dobra činjenica, a to je da je na dnevnome redu ove sjednice i Izvješće o radu Ureda Državne revizije za 2009. godinu i u onome posebnome dijelu revidirani proračuni i korisnici proračuna za 2008. godinu. I nije loše i kad imamo ovakve materijale paralelno možemo ih komparirati i možemo utjecati i sjećati se što su kolege govorile i što će govoriti jer tematika je vrlo slična. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Kolegice Bilić, sigurno da nije loše kad ta izvješća dobijemo bolje ikad nego nikad, ali sigurno da svako izvješće ako dobijete u nekom razdoblju koje je daleko kraće od godine i pol da možete onda sigurno kvalitetnije raspravljati o tom izvješću. Mislim da izvješće iz 2008., pa sad još i 2007. još da se pojavi, mislim da je to više kontraproduktivno uopće gubit vrijeme previše o tome raspravljati, jer ako prođe godina, dvije, mislim nema potrebe. I zbog toga sigurno ja se i dalje i zalagat ću se da stvarno izvješća budu negdje do polovice tekuće godine naredne raspravljena za sva ona tijela koja su dužna Hrvatskom saboru dostaviti svoja izvješća.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Kunst, drago mi je da ste se priključili mojoj raspravi i analizirali koja su tijela, institucije u vezi sa žalbama imali lošije rezultate. Ako govorimo o tome koliko ima žalbi ili javnih nabava i odnosu u nekom ministarstvu ili nekoj tvrtki, ja ovdje vidim dva tri zabrinjavajuća predmeta. Ako ima u Ministarstvu regionalnog razvoja čak 33 žalbe ja ne vjerujem da to ministarstvo ima više od tisuću javnih nabava. Ono ima 33 žalbe što je sigurno relevantan uzorak za to ministarstvo, a od tih 33 19 ih je pozitivno riješeno, znači više od 58% slučajeva se radi javna nabava nesukladno zakonu. Znači, apsolutno treba povesti računa o tim koji ovdje najviše griješe, a redom se potvrđuje da su ti najproblematičniji zbog toga što ih čitamo svaki dan u novinama. Evo vam, HAC, HEP, Ministarstvo regionalnog razvoja, Hrvatske ceste itd., znači to su ti koji su već potvrđeni po aferama u medijima i znači ovo nama samo dolazi kao dokaz. A slažem se sa vama da bi ovo izvješće trebalo dolaziti puno ranije jer bi se možda neke te afere moglo izbjeći i možda bi bilo manje štete za hrvatske građane.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Kolega Maras, evo konačno smo se složili. I ja se s vama slažem, kao što i vi sa mnom i stvarno smatram da sigurno popis ovih naručitelja koji najčešće krše zakonske odredbe u postupku javne nabave da bi to trebalo svesti na minimum posebno kada su u pitanju pojedina ministarstva, a normalno tu mislim i na ta trgovačka društva u vlasništvu Republike Hrvatske. Tu mislim da se mi potpuno slažemo i u svakom slučaju netko je danas govorio, mislim da kolega Leko ili netko, da bi trebalo isto tako omogućiti Komisiji za postupak javnih nabava ne samo da na temelju neke žalbe intervenira nego da i sama po koji puta intervenira u pojedine slučajeve gdje sumnja da u svakom slučaju se krše zakonske odredbe. Tako da u tom dijelu treba, sigurno treba vidjeti da se izbjegnu ovi visoki postotci neprihvaćenih žalbi. Jer znate, ovo što ste vi naveli gdje broj prihvaćenih žalbi, to ne znači da u principu je tu krivi postupak javne nabave i da to nije uvaženo. Tako da ja to ne doživljavam tako, ali kažem slažem se u potpunosti s vama da se tu treba svašta poduzeti da bi se spriječilo da posebno ta ministarstva imaju itekako manji broj grešaka kod narudžbi, odnosno da im Komisija za javnu nabavu odbija te njihove žalbe. Hvala.
Kako je to lijepo kad ovako HDZ i SDP se ovako bratski slažu. To je doista dirljivo. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, predsjednice komisije, kolegice i kolege. Kroz sustav javne nabave u 2008. godini prošlo je 40 milijardi kuna. Državna komisija prekontrolirala je postupke javne nabave čija ukupna vrijednost prelazi 13 milijardi kuna, pa možemo reći da je zapravo prekontrolirala 30% ili svaku treću kunu koja je bila angažirana u postupcima javne nabave u 2008. godini. Očito je da se u javnoj nabavi okreće ogroman novac i zbog te činjenice to je vrlo plodno područje za nezakonito postupanje i za korupciju. Iz Izvješća komisije vidljivo je da je tijekom 2008. godine broj uloženih žalbi na postupke javnih nabava povećan preko 62% u odnosu na 2007. godinu. Istina je i to treba reći ovako visokom rastu broja žalbi jednim dijelom je doprinio novi sustav pravne zaštite u javnoj nabavi od 1. siječnja 2008. koji je inauguriran novim Zakonom o javnoj nabavi, a koji je bitno proširio mogućnost ulaganja žalbi kako u pogledu povećanja broja faza na koje se u postupcima javne nabave može izjaviti žalba, tako i u pogledu proširenja kruga potencijalnih žalitelja. Osim toga, komisiji je tijekom 2008. godine bitno proširen djelokrug rada obzirom da joj je u nadležnost dato i rješavanje žalbi u postupcima dodjele koncesija kao i u postupcima javno-privatnog partnerstva. Ovaj ogroman posao komisija je odradila zapravo sa vrlo skromnim resursima i to kako prostornim tako i ljudskim i materijalnim. Kada je riječ o ljudima treba naglasiti da je posao odrađen s duplo manjim brojem izvršitelja u odnosu na planirani broj. Naravno da zbog pritiska, zbog iscrpljivanja ljudi odlaze i da je velika fluktuacija. Kad se pak govori o financijskoj podršci treba reći da je odobreni proračun komisije za 2008. iznosio 6 milijuna kuna, a da je istodobno kroz novčane naknade za pokretanje žalbenog postupka komisija namaknula u državni proračun 4 milijarde kuna. Očito je da se dvije trećine proračuna praktički komisija osigurava sama, odnosno da državu ne košta puno. Praktički iz ove relacije vidimo negdje oko 2 milijuna kuna, a ostvaruju se vrlo značajni efekti. Ti efekti prije svega su edukativni, a onda i antikorupcijski, kroz poništavanje nezakonitih postupaka i sprječavanje sklapanja štetnih ugovora u javnoj nabavi. Imamo li sve to u vidu, dakle čudi da Vlada ne daje komisiji snažniji suport u obavljanju njenih zadaća niti kroz osiguranje neophodnog poslovnog prostora, a niti kroz osiguranje potrebnog broja stručnih izvršitelja. Takav odnos Vlade prema Državnoj komisiji definiranje možemo to reći njezinim odnosom prema korupciji koje najviše ima upravo u javnoj nabavi. A da je odnos Vlade prema korupciji više deklarativan nego što iskazuje istinsku i stvarnu spremnost da se s korupcijom obračuna najbolje ilustrira premijerkino zaklinjanje u borbu protiv korupcije do posljednjeg daha, o nultoj toleranciji prema korupciji i istovremeno se iskazuje puna podrška i zaštita ministru u čijem su resoru nestale milijarde kuna. Upravo i podaci iz ovog Izvješća dokazuju gdje su najveća žarišta kriminala u javnim nabavama. Istina je i tu ima dosta nerazumijevanja, komisija ne može pružiti podatke o naručiteljima koji najčešće krše Zakon o javnoj nabavi. Dakle, ovdje imamo, možemo reći samo parcijalne podatke. Međutim, neki se zaključci mogu izvući i temeljem dostupnih podataka o javnim nabavama koje su se našle pred komisijom kao predmet žalbenog postupka. Najviši postotak usvojenih žalbi u odnosu na broj žalbenih predmeta pokrenutih pred komisijom, dakle riječ je o žalbama koje su u visokom postotku bile opravdane. Evidentan je upravo u Hrvatskim cestama, u Hrvatskim autocestama, pa zatim u Ministarstvu regionalnog razvoja itd. I na kraju važno je naglasiti da je u velikom povećanju broja uloženih žalbi u 2008. u odnosu na 2007. godinu sadržan i jedan broj žalbi koje predstavljaju pokušaj opstrukcije postupaka javne nabave. Riječ je, ja ću ih tako nazvati o dežurnim žaliteljima. Dakle, o tvrtkama koje se doslovno žale na sve postupke javne nabave i zapravo zloupotrebljavaju, devalviraju institut žalbe. One ne samo da zlorabe Državnu komisiju već koče i produžavaju postupke javne nabave. Radi takvih bilo bi dobro, čuli smo već takve prijedloge danas razmisliti da se u Zakonu o javnoj nabavi izmijeni sustav pristojbi za podnošenje žalbi na način da se one bitno povećaju, odnosno da se utvrđuju u postotku od vrijednosti nabave. To bi sigurno bitno smanjilo ili čak i spriječilo podnošenje neutemeljenih žalbi i samim time to bi u značajnoj mjeri rasteretilo i rad Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Zbog kvalitete podržat ću ovo izvješće. Hvala.
Hvala. U 18,13 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, gospođo predsjednice komisije, kolegice i kolege. Ovo Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu, ja moram reći prije svega da je kvalitetno napravljeno i treba ga podržati. Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave osnovana je 2003. i po tom zakonu o osnivanju je podnijela ovom Saboru nekoliko izvješća. To su bila Izvješća s kojima je Državna komisija, dakle 2007. i završila svoj prvi mandat. I bitna karakteristika tih izvješća je da je završen ciklus starog Zakona o javnoj nabavi i ovo izvješće je u cijelosti izrađeno sukladno novom Zakonu o javnoj nabavi koji je stupio na snagu 1. siječnja 2008. godine. Važno je znati da je 2008. bila iznimno važna za razvoj sustava javne nabave u Republici Hrvatskoj. U 2008. godini izvršen je niz značajnih izmjena, kako u legislativi, tako i u institucionalnom ustroju na području sustava javne nabave. Sve ove izmjene imale su utjecaj na rad državne komisije, budući da je s izmjenama zakonodavstva došlo do proširenja kruga osoba koje su aktivno legitimirane za izjavljivanje žalbe. Isto tako došlo je do povećanja faza na koje se postupak javne nabave može izjaviti žalba, što je rezultiralo povećanjem broja žalbenih predmeta pred državnom komisijom. Tijekom 2008. došlo je do povećanja uloženih žalbi u odnosu na prethodnu godinu. Ono što govori u prilog novom Zakonu o javnoj nabavi jest statistika. Usporedbe broja zaprimljenih predmeta od 2004. do 2007. godine koja je 761 zaprimljeni predmet iz 2004. konstantno padalo do 637 zaprimljenih predmeta 2007. godine, da bi primjenom novog Zakona o javnoj nabavi u 2008. godini to naraslo do velikih tisuću i 20 predmeta, što je povećanje gotovo 63%. Novi Zakon o javnoj nabavi omogućava da ponuditelji sada ulažu žalbe u određenoj fazi postupka javne nabave, a tijek postupka javne nabave se ne prekida, što znači da u jednom postupku javne nabave može biti uloženo više žalbi na različite faze postupka javne nabave, a da se sam postupak može s uspjehom završiti otklanjajući uočene nepravilnosti. Imenovanje novog saziva Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave rezultiralo je time da je do kraja godine zaprimljeno 553 žalbe, što znači da je broj uloženih žalbi krajem 2008. godine višestruko premašilo prosječan broj uloženih žalbi po mjesecima u posljednje četiri godine. Dakle tijekom 2007. prosječno po mjesecu zaprimljeno je 53 žalbe, dakle a 138 u 2008. godini u zadnje, prosječno po mjesecu. Državna komisija žalbene postupke ne može pokrenuti po službenoj dužnosti, nego ih vodi po zahtjevu žalitelja, dakle a ono što je bitno percepcija javne nabave uvelike je u javnosti povezana sa korupcijom, antikorupcijski efekt postiže se i samim osnivanjem državne komisije kao samostalne institucije koja pruža pravnu zaštitu i tako osigurava i omogućava jačanje vladavine načela zakonitosti i sankcioniranja nezakonitog postupanja. Dakle u samoj Vladinoj Strategiji borbe protiv korupcije i državna komisija je jedan od značajnih instrumenata u borbi protiv korupcije. Budući da poništava postupke javne nabave u kojima se utvrde uvjeti za poništenje, te na taj način sprječava sklapanje štetnih ugovora financiranih iz državnog proračuna ili javnih poduzeća. Državna komisija je povećala obijm posla i transparentnost svoga rada, bitno je unaprijedila sustav pravne zaštite u postupku javne nabave i ja ću podržati ovo izvješće.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovana predsjednice komisije. Evo samo nekoliko sugestija u svezi izvješća, i jedan komentar dosadašnjih rasprava kolegica i kolega. Tisuću 20 žalbi, 24 zaposlena. Zaključak može biti jedini, imali ste strašno puno posla. Čestitam na odrađenom poslu. Ali ono što se ne može zaključiti iz podataka ovih sa sigurnošću, to je da se podaci mogu različito interpretirati zato što niti je dokaz, niti je potvrda tamo gdje nije bilo žalbe da je sve bilo transparentno, a niti je potvrda da je bilo netransparentno tamo gdje su bile žalbe, pa i tamo gdje su usvojene žalbe. To je upravo i spriječilo netransparentnost. Zato me čudi lakoća zaključivanja pojedinaca koji su ovdje olako zaključivali, posebice da se radi o koruptivnom iznosu od 6 ili 9 milijardi kuna. Mislim da takvo je zaključivanje pretenciozno i neozbiljno. Državna komisija je odigrala veliku ulogu u sprječavanju korupcije, i ono što bi sugerirao da bi izvješće još bilo sadržajnije, kvalitetnije, ono što i mene osobno interesira nominalni iznos. Znači ukupan broj objava, ukupan broj nominalnih iznosa po objavama, nominalni iznos po žalbama, jer nije jednako ako je netko se žalio na 8 recimo objava koje su ukupne vrijednosti 100 tisuća kuna ili na 8 objava koje su u vrijednosti 10 milijarda kuna. Time bismo mogli zapravo objektivnije zaključivati. Ovako je sve opasno zaključiti, jer može nas dovesti u nedoumicu i u pogrešne zaključke. Isto tako bih sugerirao da budu detaljniji razlozi usvajanja žalbe, a istina je da se vrlo često usvajaju žalbe iz čisto proceduralnih pogrešaka. Dakle sve nas navodi da možemo teško pogriješiti u zaključcima. Ono što isto tako nedostaje, što bih sugerirao da bude pregled žalitelja, ukupan broj žalitelja koji se pravni subjekti najčešće žale, koliko se žale puta i koliko im je žalba prihvaćena ili odbijena. Time bismo dobili sliku je li netko zlorabi poziciju koju ima i pravni okvir koji mu omogućuje žalbu jer samo što želi biti dominantan i uvijek se žali kad nije dobio posao. Iz ovog izvješća tko se žalio vidim da ima onih koji žele biti dominantni. I nije, dobit ćemo jasan podatak ako je se netko žalio 15 puta i svih 15 puta mu je odbijena žalba. Ali isto tako ćemo dobiti jasnu sliku ako je se netko 15 puta žalio i svih 15 puta prihvaćena žalba. Upućuje na možda zakinutost pojedinaca ili na zlouporabu pojedinaca. To bi puno pripomoglo u dobivanju opće slike. Svakako podržavam ideju i to sam na odboru iznio da se povisi naknada za žalbeni postupak, ali nisam za to da se ona određuje po vrijednosti objave. Zašto? Zato što vas čeka jednaki opseg posla bez obzira je li žalba na 100 tisuća kuna ili na milijun kuna. Vaš tehnički dio posla zahtijeva jednaki angažman i vremena i umnog napora. S time da ta naknada se ne vraća onima koji izgube spor, kojima se odbija žalba, a vrati onima kojima je žalba usvojena. Time bismo, ja barem mislim, a to bi bilo dobro, u potpunosti mogli isfinancirati djelovanje Komisije za kontrolu postupaka javne nabave što mislim da sa ovolikim brojem da bismo i smanjili broj, ali da biste i vi mogli isfinancirati svoje poslovanje u potpunosti neovisno od državnog proračuna. A isto tako, ono što je najvažnije, upotpuniti vaš ljudski potencijal koji mi se čini iz ovog izvješća nužnim jer vi ne možete funkcionirati potpuno učinkovito sa 24 zaposlenih, a treba vas najmanje 32 i vama još 6 stručnih suradnika treba pod hitno i to možete ovakvom izmjenom samofinanciranja i povećanom naknadom omogućiti. Naravno da ima opravdanja vjerojatno za zakašnjenje, ali nije baš vrijeme u 2010. raspravljati o Izvješću za 2008. Hvala lijepa, podržavam izvješće.
Hvala. Gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo predsjednice Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Kao i moj prethodni kolega Marić reći ću da je razlog za moje javljanje za ovu raspravu bio upravo na ovoj sjednici donijeti novi Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave što sam već rekla u svojoj replici kolegi Kunstu jer je upravo oporba tada u ovom Parlamentu govorila sve negativno, najmanje o samome zakonu, ali o komisiji i onome što je zadaća uglavnom je bilo negativno. I tada je stiglo ovo Izvješće o radu za 2008. godinu, neću ponavljati zbog čega je dobro da ga raspravljamo i danas makar sa ovim zakašnjenjem jer uvažavam ono što je predsjednica napisala da je do zakašnjenja došlo zbog velikog angažmana djelatnika na radu na predmetima u 2009. godini. I kažem, vidim ovo izvješće u kojem se vidi znatan pomak u radu Državne komisije od onoga izvješća podnijetoga za 2007. godinu. Na ovo izvješće pozitivno mišljenje dala je i Vlada Republike Hrvatske i ja ga odmah u startu svoje rasprave podržavam i pohvaljujem. Valja se prisjetiti da je i godina za koju Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave daje izvješće bila godina u kojoj je stupio na snagu novi Zakon o javnoj nabavi i koji zbog ne postojanja provedbenih propisa u to vrijeme nije omogućavao jedan mjesec provedbu postupaka javne nabave, dakle u mjesecu siječnju 2008. godine. Godina je to u kojoj su donijete izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi. Donijet je novi Zakon o koncesijama, Zakon o javno privatnom partnerstvu i u kojoj je počeo petogodišnji mandat u novom sazivu Državne komisije. Godišnja izvješća o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave predstavljaju uvid u sustav javne nabave u RH, ali samo u vidu uzorka jer Državna komisija ne kontrolira sve postupke javne nabave nego samo one u kojima je izjavljena žalba. A iz izvješća je razvidno da je broj žalbi u 2008. godini porastao za 62,45% u odnosu na 2007. godinu jer je izjavljeno ukupno 1020 žalbi. Znamo li da je novim Zakonom o javnoj nabavi povećan broj osoba sa aktivnom legitimacijom za podnošenje žalbe, da je proširena mogućnost ulaganja žalbe na cijeli tijek postupka te da je od listopada 2008. godine uveden novi način evidentiranja predmeta upravnog postupka u smislu da se sve uložene žalbe u jednom postupku javne nabave evidentiraju pod istim klasifikacijskim brojem i statistički se vode kao jedan žalbeni postupak jasno je da je tijekom 2008. godine uloženo i više od 1020 žalbi, ali su one sve razmatrane i rješavane u 1020 žalbenih postupaka. Složit ću se i sa tvrdnjom koja je iznijeta u ovome izvješću da je povećanje broja žalbi i rezultat rasta povjerenja u ovu instituciju čime se poništavaju dijelom, evo i večeras u raspravama iznijeti navodi da određeni ponuditelji odustaju od žalbe jer znaju da nakon toga ne mogu dobiti posao. Od ukupno 18 tisuća 434 objave o javnim nabavama u elektroničkom oglasniku javne nabave "Narodnih novina" u 2008. godini Državna komisija zaprimila je 1020 žalbi ili 5,35%, a one se odnose na 455 različitih naručitelja. Posljedica povećanja broja uloženih žalbi za koje mislim da je i primjena novog zakona dovela do toga možda kod usvajanja žalbi, ali sigurno da je bilo dosta problema sa u prvoj godini primjene, ali ovaj povećani broj uloženih žalbi utjecao je i na ukupnu vrijednost postupka javne nabave koji su u 2008. godini kontrolirani pred Državnom komisijom u iznosu od 13 milijardi i 300 tisuća kuna. Što je također jako važno kad govorimo o sprječavanju korupcije. Povećanje broja uloženih žalbi pozitivno se odrazilo i na iznos koji se na ime troškova pokretanja postupka slio u državni proračun, a taj iznos je 4 milijuna kuna. A ako je u proračunu 2008. godine za rad Državne komisije bilo osigurano 6 milijuna kuna onda je razvidno da se Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave samofinancirala gotovo u iznosu od 70%. Što ne smatram inače da je presudno za rad komisije i oštro odbacujem ono što se u raspravi oporbe večeras čulo, a to je da Vlada ne podržava rad Državne komisije jer iz vašeg izvješća dostavljenoga nismo vidjeli da je nedostajalo sredstava za rad Državne komisije, a djelatnike sigurna sam da Hrvatska vlada neće štedjeti u borbi protiv korupcije i da će se i popuniti potrebni broj djelatnika, odnosno savjetnika ovo što tražite. Ali čut ćemo to u Izvješću za 2009. godinu. Nadam se da se možemo složiti da poništeni postupci javne nabave osim ispravljanja nedostataka i nepravilnosti i sprečavanja nezakonitosti ako ih je bilo u samom postupku provođenja javne nabave, svakako pridonosi određenim uštedama proračunskih sredstava, jer u ponovljenim postupcima ponuditelji u pravilu idu na nižu cijenu ponude. Izvješće sadrži pregled naručitelja na čije postupke javne nabave uloženo, odnosno vođeno 4 i više žalbenih predmeta kao i broj usvojenih žalbi u tim predmetima. I žao mi zbog toga što grad iz kojega dolazim grad Slavonski Brod kao jedinica lokalne samouprave u tome pregledu drži visoko mjesto u postotku usvojenih žalbi. Naime, od 7 predmeta na koje su usvojene žalbe usvojeno je čak 6 žalbi na koje su uložene žalbe usvojeno ih je čak 6 ili 86%. Pitanje je što je s ostalim postupcima javne nabave koje je grad Brod provodio tijekom 2008. godine, a na koje nisu ponuditelji iz ovih ili onih razloga ulagali žalbe. Ostaje mi za nadati se da je grad ispoštivao zakonsku obvezu i educirao zaposlenike za provođenje javne nabave, te da Brod u izvješću Državne komisije za 2009. godinu neće biti ili ako ga i bude a neće biti na ovom visokom mjestu po postupku usvojenih žalbi. Inače kada smo kod toga, bilo bi jako dobro da imamo pregled, to su rekli i nekoliko prethodnih govornika, kada bismo imali pregled žalitelja, jer mi se čini da se još nismo riješili profesionalnih žalitelja koji svojih parcijalnih i njima dobro znanih interesa podnose žalbe na sve natječaje na kojima sudjeluju, a na taj način usporavaju cijeli postupak i štete naručiteljima. Jasno kada nisu osnovane njihove žalbe, kada naprosto žele ući u određenu ustanovu sa svojim uslugama, uređajima i slično i štete naručiteljima u ostvarivanju planiranih aktivnosti. I još jednom potvrda da je Republika Hrvatska osnažila institucije sustava u borbi protiv korupcije, dokazuje i činjenica da uz Državnu komisiju za kontrolu postupaka javne nabave u institucije sustava javne nabave idu i Uprava za sustav javne nabave i Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, Državni ured za reviziju, Ministarstvo financija koji se odnosi na koncesije, Agencija za javno-privatno partnerstvo, te Državno odvjetništvo. Vjerujem da radom Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave ostvaruju se zadani ciljevi Strategije suzbijanja korupcije koju je donio Hrvatski sabor u srpnju 2008. godine, jer se između ostaloga novim Zakonom o javnoj nabavi osigurala veća transparentnost i javnosti dostupnost postupka pravne zaštite što omogućava jačanje vladavine načela zakonitosti i sankcioniranje nezakonitog postupanja čime se postiže značajan antikorupcijski učinak u ovoj gospodarskoj aktivnosti. Iz svega navedenog podržat ću Izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, odnosno izvješće o radu za 2008. godinu. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo s obzirom da smo odmakli s vremenom, dvije stvari o kojima smo raspravljali i na sjednici odbora a koje smatram da su iznimno važne i da se stvarno ozbiljno razmisli o izmjenama zakona. Prva stvar na koju smo ukazali to su te žalbe kojima nema kraja. Imamo vrlo male pristojbe za podnošenje tih žalbi. Dakle, ako netko hoće natječaj od 100 milijuna kuna odgoditi, dakle pomrsiti račune investitoru itd. on sa 3 do 7 tisuća kuna podnosi žalbu, odugovlači postupak i jasno je da to ima štetne efekte na ukupno gospodarstvo. Dakle, tu treba razmisliti da se eventualno ta žalba veže postotno za visinu vrijednosti nabave, što bi onda itekako zamislilo one koji se žale. Kada on vidi ako je on ne znam pola posto ili jedan posto mora od sto milijuna, pa onda mu baš ne bi palo na pamet da se žali za bilo što, nego tamo gdje doista procjeni da je bila povreda postupaka i da se nekakva njegova prava u tom smislu i povrijeđena. I druga stvar vezano za ove institucije koje objavljuju javne natječaje, ali ne vezano za početak nekakve investicije, nego vezano za njihovo redovno poslovanje. Dakle, tu prije svega mislim na bolnice u Republici Hrvatskoj, radi se o godišnjim nabavama možda po nekoliko milijardi kuna gdje stalno sustavno imamo situaciju da se usvoji financijski plan, da se usvoji plan nabave, da se to odradi u 12. mjesecu, jer ne može ranije, jer ni HZZO ne potpisuje ranije ugovore o ovim kvotama, limitima itd. tek negdje krajem 2. mjeseca i da se na temelju toga objavljuju natječaji. I onda smo citirali ovu 2008. godinu gdje od 1. do 31. siječnja 2008. godine zbog nepostojanja provedbenih propisa nisu se mogli provoditi postupci javne nabave. I onda smo uzeli ovu vašu tablicu gdje ste dali prosječno trajanje postupka nabave, pa kažete: "Vrijeme postupka nabave 57 dana, vrijeme potrebno za pravnu zaštitu pred naručiteljem 27 dana, prosječno vremensko trajanje predmeta 30 dana". Znači u nekakvom prosječnom da ne uzimamo one maksimalne vrijednosti, znači izgubi se 3 mjeseca plus ovaj 4 mjeseca i u najbolju verziju u 5. mjesecu se potpisuje ugovor za narudžbu roba i usluga za tekuću godinu. Tih 5 mjeseci ostaje nepokriveno. I tu je bilo ono pitanje, na koji način da prije svega te bolničke ustanove koje ne mogu to čekati, one moraju funkcionirati, one moraju trošiti lijekove, materijale itd. kako premostiti tih 5 mjeseci a da se ne ide u kršenje zakona? Znači kako bi trebali izgledati ti ugovori da se tih 5 mjeseca ili 4 mjeseca ili 3 mjeseca ali da se mogu kvalitetno pokriti. Jer bolnice dolaze u situaciju da troše više roba i više usluga nego što su naručili i sigurno je da probijaju onih 25%. Jer ako dođu gotovo do pola godine jasno je da moraju probiti preko 25%. Tako da evo molimo i tražimo da se ovome problemu sustavno pristupi i da ukoliko je potrebno nekakav članak zakona nekakvu malu izmjenu. Ali za velike iznose i velike probleme koje imamo u sustavu, pa da se to pokuša kvalitetno riješiti. I evo neću dužiti. Kažem molim da se ove dvije stvari da se stvarno ozbiljno razmotre i da u nekakvom narednom razdoblju dobijemo odgovor na to. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh: Izvolite.
Pozdravljam naravno ovo izvješće međutim iskoristi ću ovu prigodu upozoriti predsjednicu komisije na jednu praksu potpuno nedopustivu, a to je petljanje Uprave za javnu nabavu Ministarstva gospodarstva u vaš posao. Naime, poznato je da je Vlada Republike Hrvatske imala svoj Ured za javnu nabavu i da je njegovo funkcioniranje na temelju Zakona o javnoj nabavi bilo definirano posebnom uredbom. Kako tog ureda već neko vrijeme nema iako se najavljuje nešto sasvim drugo a to je Ured za središnju javnu nabavu za potrebe čitave državne uprave onda su te ovlasti iz uredbe koje su instruktivnog i preventivnog karaktera prenesene na Upravu za javnu nabavu koja funkcionira u Ministarstvu gospodarstva. Preventivna i instruktivna uloga toga ureda trebala bi značiti prije svega orijentiranost prema javnom sektoru u smislu pružanja kvalitetnih informacija u svim pokušajima i inicijativama i potrebama javnog sektora za obavljanjem javne nabave, odnosno da im budu na dispoziciji tamo gdje vi ne možete kvalitetnim informacijama. Onoga časa kad počne postupak javne nabave više nitko nema nikakve veze s njima i ne smije imati nikakve veze s njima nego samo isključivo s vama. Međutim, događa se u praksi nešto sasvim drugo. Ja ću vam spomenuti jedan primjer o kojemu znadete gotovo sve a to je postupak javne nabave za izgradnju nove sportske dvorane u Velikoj Gorici. Dakle, na drugom ponovljenom natječaju, prvi je propao upravo zbog ovog obijesnog žaljenja jedne tvrtke iz Slavonskog Broda koja je bila četvrta po redu po visini ponude, dakle na drugom ponovljenom postupku koji je proveden lege artis od početka do kraja grad Velika Gorica doveo je postupak do kraja. Nažalost, pao je u trenutku kojega Zakon o primopredaji dužnosti smatra spornim a to je ono vrijeme između raspisivanja lokalnih izbora i primopredaje vlasti. Međutim, postupak je vođen mjesecima prije toga. I što se dogodilo? Tadašnji gradonačelnik došao je u procjep između dva zakona. Zakon o javnoj nabavi jasno i glasno kaže da se mora dovesti postupak javne nabave do kraja i da je to moguće ili poništenjem ili potpisivanjem ugovora a i kaže se tko ne postupi tako kaznit će se do 100 tisuća kuna i odgovorna osoba i jedinica lokalne samouprave jer se smatra da krši Zakon o javnoj nabavi. A s druge strane imamo Zakon o prijenosu vlasti koji kaže da gradonačelnik ne smije potpisivati nijedan ugovor izvan određenog postotka u vremenu između raspisivanja izbora i primopredaje dužnosti. I što je kolega Picula mogao napraviti? U škripcu između dva zakona, u situaciji kad je kompletan postupak proveden kako treba on potpisuje ugovor. Novi gradonačelnik stiže i praktički već s vrata kaže da će poništiti taj ugovor. Kako? Pa fino, obratio se Općinskom sudu s tužbenim zahtjevom i pozvao izvođača radova koji je izabran na natječaju i ponudio mu ukoliko pristane na tužbeni zahtjev bez prava na žalbu da će u roku od osam dana od pravomoćnosti sudske presude potpisati identičan takav ugovor kakav je potpisao kolega Picula. I ljudi kažu pa možete vi to nama dati napismeno. Novi gradonačelnik potpiše predugovor sa tvrtkom "Gradnja" iz Osijeka u kojemu se eksplicite obvezuje da će u roku od osam dana identičan ugovor potpisati kao i taj ugovor koji je bio prije. Ali što još radi gradonačelnik? On piše pismo Ministarstvu gospodarstva. On se ne obraća vama jer zna točno što bi mu vi odgovorili. A gospođa Tamara Obradović Mazal koja inače se proslavila u Visokom domu izjavom da kolega Lesar nema šta razgovarati o rodiljnim naknadama jer nije imao iskustvo rađanja, piše: "S obzirom da je ugovor o javnoj nabavi za izgradnju trenažne sportske dvorane u Velikoj Gorici odlukom Općinskom suda u Velikoj Gorici proglašen ništavnim", dakle ugovor a ne postupak "naručitelj grad Velika Gorica ne može sklopiti novi ugovor o javnoj nabavi na temelju iste odluke o odabiru već mora provesti novi postupak javne nabave.". Državna tajnica je sebi dala za pravo da arbitrira u postupcima javne nabave. I sad taj siroti gradonačelnik ima s jedne strane odluku suda, ima s druge strane predugovor sa "Gradnjom", ima ovo visoko mišljenje koje je isposlovao ministar Šuker. I šta on jadan radi? Zaboravlja poništiti postupak javne nabave jer bi onda ga izvođač radova naganjao vjerojatno u upravnom postupku i tražio nadoknadu štete. On ne poništavajući taj natječaj raspisuje novi i javlja se 30 tvrtki. Na dan kad se trebaju otvoriti ponude nastaje revolucija jer stiže iz državne komisije zabrana bilo kakvoga postupanja, obustava postupka. I što on može reći 30-ici ljudi koji su došli nego da ih je vukao za nos. A šta je konsekvenca svega toga? Grad Velika Gorica nema niti će dugo vremena još imati sportsku dvoranu, to je najveća drama. Novac koji je bio predviđen u gradskom proračunu rastrajban je na druge namjene i nikako ga nećemo moći skupiti ni u ovoj ni u slijedećoj godini jer to je para, to je veliki novac. Tko će tu štetu nadoknaditi? Ja pitam s ovoga mjesta od kuda pravo gospođi Tamari Obradović Mazal da se petlja u posao državne komisije koja je nota bene potpuno neovisna o Vlati? A možda i tu leži zeko. Idemo malo na drugu stranu preko koje politika može utjecati jer eto ta državna komisija baš i nije najbolja adresa za ovakve muljaže jer oni se drže zakona. A koji je drugi korak? Drugi korak smo vidjeli kao što kaže kolegica Suzana Bilić-Vardić. Na ovoj sjednici. Ne damo vam inspekcijske ovlasti, stavite se na vrh glave, ne damo vam jer vi ste neovisno tijelo. Vi bi mogli početi i raditi po tome kakvi ste. Razumijete? Inspekciju će vršiti gospođa Tamara Obradović Mazal i njena uprava kad to bude trebalo i kad se javi po stranačkoj liniji. Ja vas lijepo molim, vodite računa o tome da vam iza leđa netko radi paralelku. Nije dobro ako se vi oglušite na to, vaša je obveza upozoriti javnost da se ne poštuje Zakon o javnoj nabavi. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, predsjednica Državne komisije Vlasta Pavličević. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Evo odgovorit ću na neka pitanja. Što se tiče primjedbe uvaženog zastupnika da bi bilo potrebno da Državna komisija ulazi u kontrolu provedbe javne nabave u svakom trenutku, napominjem da postoje druge institucije koje imaju pravo kontrolirati postupke javne nabave, a zakonom je jasno propisana nadležnost Državne komisije i Državna komisija nema pravo kontrolirati postupke javne nabave po službenoj dužnosti. U vezi s tim napomenula bih da se svi postupci objavljuju, a svaki zainteresirani gospodarski subjekt koji ima pravni interes za dobivanje ugovora o javnoj nabavi, u predmetnoj javnoj nabavi ili kome je povrijeđeno neko subjektivno pravo, ima pravo na žalbu. Na pitanje što radi Uprava za sustav javne nabave odgovorila bih da je nadležnost uprave jasno propisana člankom 168. Zakona o javnoj nabavi. Sva rješenja naime Državna komisija dostavlja Upravi za sustav javne nabave i Državnom uredu za reviziju. Sva rješenja, sve odluke ustvari. Jedna od nadležnosti uprave je provođenje nadzora, a isti se može provesti po anonimnoj prijavi. Nadalje, Državna komisija može dati podatke samo u predmetima koje je kontrolirala po žalbi. Vrijednost istih, kao što je rečeno, u 2008. godini bila je približno 13 milijardi 300 milijuna kuna. Ostatak sredstava ipak nije izvan kontrole nego postoje druga tijela, kao što sam rekla, u sustavu. Dakle, ne možemo potpuno reći da se troši netransparentno. Uza sve to postoji vrlo širok krug žalitelja. Napominjem da nema službenog podatka o tome koliko je javnog novca netransparentno potrošeno i sada neki i neke cifre od 12,5 milijardi, 8, 9 i tako, možda ne bi bilo potrebe za iznošenjem takvih iznosa. Nadalje, moram napomenuti da činjenica da je Ministarstvo branitelja imalo određeni broj žalbi od kojih je određeni broj poništen ne znači da je isto loše provodilo se postupke javne nabave. Naime, Državna komisija ne raspolaže podacima o ostalim postupcima koji nisu predmet njezinog postupanja odnosno kontrole, nego samo o onima koji su bili predmetom kontrole pred Državnom komisijom. A isto vrijedi za sve naručitelje, ne samo za to ministarstvo. Moram napomenuti da je za 2010. godinu Vlada predložila povećanje sredstava. Naime, proračun nam je povećan za otprilike 30% što će nam omogućiti daljnje zapošljavanje. Eto na kraju bih htjela zahvaliti svima na provedenoj raspravi. Prije svega hvala na pohvalama koje ste iznijeli, ali i na primjedbama koje u svakom slučaju trebamo uzeti u obzir. A što se tiče izvješća za 2009. godinu nadam se da ćemo uskoro raspravljati o tom izvješću. Eto, hvala vam svima još jednom.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prebivalištu i boravištu građana.
Prelazimo na Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2008. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupanja javne nabave za 2008. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prihvaćeno sa 94 glasa, dakle jednoglasno. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici! Nastavljamo sa radom 16. sjednice. Najavljujem da bi glasovanje o prijeđenim točkama dnevnog reda bilo u 12,00 sati, pa ćemo vidjeti kako će biti obzirom na tijek ovih rasprava o točkama dnevnog reda. I još jednu stvar. Mi imamo 40 točaka dnevnog reda još ovdje uvrštenih u dnevni red. Iz razno raznih razloga jučer nismo radili u punom kapacitetu i punom vremenu zbog ove inauguracije predsjednika i najvjerojatnije da ćemo morati produžiti ovu sjednicu recimo na treći, četvrti i peti trećeg mjeseca. Jer nećemo moći savladati. Stalno prenosimo po 30 točaka dnevnog reda. Evo o tomu malo razmislimo. Ja mislim da ćemo to morati i da ipak, ima točaka dnevnog reda koje prenosimo već tri, četiri mjeseca. Premda je bilo u javnosti prigovora da jučer nismo uopće trebali raditi. Kako nismo? Mi smo bili fino na inauguraciji potpuno u redu, organizirano i sve i zbog čega ne bi radili. Znači ja vas molim za razumijevanje u tom pogledu. Kažem evo sad u ovom momentu mi imamo 40 točaka dnevnog reda. Idemo na najavljenu točku dnevnog reda - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prebivalištu i boravištu građana, prvo čitanje, P.Z. br. 502 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.