… [[Govornica naknadno uključena.]] zastupnici. Hvala vam za odluku o objedinjenoj raspravi jer je naše težište pri predlaganju novog ovršnog sustava utemeljeno na određenim institutima koje smo provukli kroz ova četiri zakona koja su sada spomenuta i u koje interveniramo ovim prijedlozima. Prvi i osnovni je Ovršni zakon kojeg smo kao novog predložili, iako ga temeljimo na nadogradnji onog zakona koji je i sada u primjeni, a istodobno odustajemo od zakona iz 2010. godine koji je bio predložen i kojeg smo kao što znate dva puta odgađali. U tom zakonu je bio predviđen novi institut, institut javnih ovršitelja, od kojeg smo mi na temelju detaljne analize strukture ovršnih predmeta opterećenosti sudova i mogućnosti unaprjeđenja postupka odustali. Naime, nas rukovode smjernice Vijeća Europe o boljoj provedbi ovrhe i te smjernice zahtijevaju da ovrha bude dostupna, ubrzana i učinkovita te da istodobno maksimalno koliko je moguće štiti dostojanstvo dužnika. Zaključili smo da ovi ciljevi ne bi bili ostvareni uvođenjem privatne javnoovršiteljske službe iz jednostavnih razloga zato što ovrha postaje manje dostupna budući da je prema predviđenom modelu od kojeg odustajemo to bio jedini pravni put prisilnog ostvarenja tražbine. Dakle, stranka je bila dužna obratiti se javnom ovršitelju i to u svim okolnostima naplate tražbine, ne samo na ostalim sredstvima nego i na novčanim jer se to u jednom trenutku pojavilo kao problem. Naime, sustav je bio tako koncipiran da odluke, odnosno javnobilježnička rješenja koja se donose na temelju vjerodostojne isprave ne bi trebala sadržavati predmet i sredstvo ovrhe, već bi predmet i sredstvo ovrhe prema tom novom konceptu trebali navesti javni ovršitelji. To je dodatna faza u postupku koje sada nema i ta dodatna faza iziskuje za građane dodatni trošak. To je onaj problem koji se prvo uočava u ovom sistemu, dakle dostupnost ovrhe ne bi bila veća od one koja sada je na snazi,koja je u primjeni, naprotiv troškovi bi se povećali. Isto tako postupak bi se razdvojio, definitivno se razdvojio na stadij određivanja ovrhe koji bi bio i dalje u nadležnosti javnih bilježnika, odnosno suda, i na stadij provedbe ovrhe koji bi bio u nadležnosti javnih ovršitelja pa je to isto faza, odnosno dodatna faza koja otežava, odnosno udaljuje nas od ciljeva za unapređenje ovrhe. Postavlja se pitanje i učinkovitosti takvog sustava kada se uzme u obzir da javni ovršitelji autonomno i neovisno volji ovrhovoditelja biraju predmet i sredstvo ovrhe i mogu ga mijenjati, a time i određuju trošak i radnje. Dakle sustav je u tom smislu također, umjesto da je unaprijeđen on je u tom smislu unazađen. Ono što je isto bitan cilj, na što nam je Europa stavljala veliki akcent je rasterećenje sudova. U ovom sistemu do rasterećenja sudova ne bi došlo zato što bi se povodom svih žalbi i prigovora na rad ovršitelja određivala nadležnost općinskih sudova, dakle oni bi zasigurno imali povećanje broja predmeta umjesto smanjenja. Mi smo detaljno analizirali ovršni sustav onako kako on je sada u primjeni i našli smo dosta prostora u kojem možemo dovesti do znatnog unaprjeđenja i ubrzanja i učinkovitosti ovrhe. Ono što nas je rukovodilo su dobri rezultati provedbe ovrhe putem FINA-e, odnosno putem agencije. Dakle mi smo od 1. siječnja 2011. imali u primjeni Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima i to je ovaj drugi zakon u koji smo intervenirali. Agencijska ovrha je nešto što je ipak bliže našem pravnom sustavu, ako gledamo kroz kontinuitet i oni alati koje mi nasljeđujemo još od službe društvenog knjigovodstva pa nadalje su alati koji omogućavaju da se ovrha brže i efikasnije provodi i smatramo da u tom smjeru ovrhu treba nadograditi. Pa smo stoga izmijenili Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima utoliko što smo odredili da je ovršna isprava po kojoj se putem agencije može provoditi ovrha i sudska presuda, odluka upravnog organa. Dakle proširili smo one temelje za agencijsku ovrhu putem FINA-e, osim toga skratili smo dio postupka i to smo ga značajno skratili i u velikom broju predmeta će se to skraćenje vidjeti. Naime, to je najznačajnija novina u našem prijedlogu. Omogućava se izravna naplata novčane tražbine putem Financijske agencije na temelju ovršne odluke i nagodbe domaćeg suda i upravnog tijela, odnosno obračuna poslodavca o neisplati plaće. Naime, to su sve akti u kojima je tražbina izražena u novcu i logično je da se ona naplaćuje u novcu dužnika. Nema potrebe da se ovaj stadij koji sada postoji, dakle određivanje ovrhe provedbom na novčanim sredstvima dužnika posebno provodi. Logično je da se potraživanje u novcu naplaćuje u novcu i smatramo da tu ne treba ovu fazu dalje imati, odnosno da je moguća izravna naplata putem FINA-e. Mi smo upotrijebili one alate koji već postoje da bi sigurnost ovakve provedbe maksimalizirali. Dakle, posjedujemo podatke o osobnom identifikacijskom broju, posjedujemo jedinstveni registar računa i spajanjem ovih dviju elemenata možemo provoditi ovrhu na sredstvima koja su na računu dužnika ovisno o tome koliko ih ima. Dakle, naplata se vrši tim tehničkim putem, gdje zapravo gubimo svaku mogućnost manipulacija i bivamo transparentni u tom dijelu. To naravno znatno ubrzava postupak ovrhe jer ono unapređenje koje je još bitno za istaći mi smo ovakvu ovrhu odredili kao primarnu. Dakle, izbjegavamo ono što je sada slučaj da vjerovnik može istodobno pokrenuti ovršni postupak na svim mogućim sredstvima koje dužnik ima. Dakle, istodobno i na novčanim sredstvima i na nekretninama i na pokretninama, pa u vezi jednog potraživanja imamo pet ili koliko već predmeta. Primarno će biti naplata novčane tražbine u novcu što je i logično, a podredno ukoliko sredstava neće biti ili ukoliko će račun biti dugotrajno blokiran za tog dužnika prijeći će se na ovrhu na ostalim sredstvima, dakle pokretninama ili nekretninama. Bitno je za istaći da smo ovrhu na pokretninama znatno skratili u postupovnom dijelu. Dakle, odredili smo značajna unapređenja postupka i ovo želim istaći kao važno kada ničega drugoga nema, dakle kada nema ni sredstava, ni nekretnina ostaju pokretnine. I pokretnine su ono područje ovrhe koje zapravo dodiruje socijalno najugroženije slojeve. To je područje gdje je zaštita dostojanstva primarna i najvažnija. Provedba ovrhe na pokretninama koja se u nedogled ponavlja i koja se svodi na neprestano dolaženje i pregledavanje nekretnina pojedinaca nije nešto što želimo, odnosno inzistiramo na tome da se ona provede u što manje radnji i da bude provedena u nazočnosti vjerovnika. Ovu odredbu smatramo jako važnom jer vjerovnik je taj koji kreira tijek postupka, dužan je nazočiti provedbi ovrhe na pokretninama radi utvrđivanja u kojem stanju su te pokretnine i da li one uopće predstavljaju nešto iz čije vrijednosti bi se tražbina mogla naplatiti. Naravno da će samim suočavanjem na licu mjesta postojati i mogućnost da se tražbina neposredno plati, pa smo uveli i odredbe po kojima se obračun duga u toj situaciji treb prirediti, jer je praksa takva da stranke na licu mjesta kad se dođe do popisa i pregleda pokretnina podmiruju dugovanje. Mi smo intervenirali i vezano za bolju provedbu ovrhe u smislu dostupnosti utoliko što smo odredili, propisali određene obrasce temeljem kojih će stranke zahtijevati ovu neposrednu ovrhu nad novčanim sredstvima. Ovo smatramo bitnim unapređenjem jer će biti točno određen korpus podataka koje stranka mora upisati da bi se efikasno provela ovrha. I za takvo upisivanje naravno neće trebati tražiti posebnu pravnu pomoć. Ono što je isto također bitno nadograđujemo informacijski sustav, umrežavamo javnobilježničke urede i Financijsku agenciju. Vodimo, uvest ćemo poseban registar za zadužnice i u odnosu na taj problem koji se javio u praksi kao veliki napravili smo rješenja koja smatramo dobrim i koja će onemogućiti ono što, čega smo bili svjedoci do nedavno, a to je pojava krivotvorenih zadužnica. Naime, zadužnica je isprava koja se pred javnim bilježnikom osnažuje i da bi bila provedena, odnosno da bi tražbina i zadužnice bila ovršena putem FINA-e bitno je da ona bude provedena kroz registar zadužnica. Za buduće zadužnice to će biti obaveze za svaku koja se zaključuje, a za postojeće onog trenutka kad ju vjerovnik podnosi na naplatu biti će dužan obaviti tu radnju da kod bilježnika istu upiše u registar i tek onda će je FINA moći naplatiti. Mi smo izmijenili i stvarnu nadležnost utoliko što smo napustili sustav po kojem ovrhu provode i Trgovački sudovi. Naime, smatramo da nas je na to ponukalo, na to nas je stvarno ponukalo i rješenje u praksi. Prema odredbama postojećeg Ovršnog zakona Trgovački sud može povjeriti ovršne radnje Općinskim sudovima i to se u praksi tako i događa, pa ono što je uočeno u našim pregovorima sa Europskom komisijom mi u vezi jednoga potraživanja jednog predmeta i sa tog osnova Trgovački i Općinski sud nepotrebno vodimo dva predmeta. S druge strane, Općinski sudovi će sada nakon što se ovrhe na temelju ovršnih isprava izmjeste, odnosno postanu izvor neposredne naplate putem FINA-e biti znatno rasterećeni tih postupaka i ostat će im zapravo samo provedba ovrhe na nekretninama i pokretninama ili ne znam na drugim pravima. I zbog toga će biti u mogućnosti preuzeti ovu izmjenu nadležnosti i na taj način ujednačiti će se praksa u ovom dijelu, a to je vrlo nužno s obzirom na različita rješenja koja su se pojavljivala. Smjernice za provedbu ovrhe nalažu, a predloženi zakon jamči dostupnost pravnih lijekova u svim fazama određivanja i provedbe ovrhe. I zaključno kao što smo i govorili mi smo u vezi ovoga zakona dobili pozitivnu ocjenu od strane Europske komisije jer smo na temelju detaljne analize stanja predmeta, njihovog trajanja, strukture tražbina i ovih izvan sudskih alata koje smo spominjali dakle provedba ovrhe putem agencije i putem FINA-e dokazali da ovo što predlažemo predstavlja bitan iskorak i znatno unapređenje ovrhe koje će se zasigurno pokazati u praksi, a mi ćemo naravno pratiti to unapređenje i uvjereni smo da ćemo kroz godinu dana, 6 mjeseci zasigurno dokazati da je ovaj prijedlog taj koji oživotvoruje i ostvaruje te bitne smjernice za bolju ovrhu, odnosno za njezinu dostupnost, ubrzanje i učinkovitost. Evo, hvala vam.
Hvala lijepa. Prelazimo na raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub je SDP i poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovana zamjenice ministra. Evo pred nama se nakon više puta još jednom nalaze ovršni zakoni, odnosno set zakona koji bi trebao na sustavan način urediti provođenje ovršnog postupka u RH. Ovaj put ti se zakoni nalaze u konačnom obliku i vjerujem da ćemo ih usvojiti i da će oni u takvom obliku stupiti na snagu 15. listopada ove godine. Međutim, prije same rasprave o tekstu predloženih zakona dopustite mi da ukratko podsjetim na kronologiju koja je prethodila ovoj današnjoj raspravi. Naime, SDP i stranke kukuriku koalicije još su u predizbornoj kampanji javno rekli da nisu zadovoljni sa predloženim rješenjem ovršnog postupka, da nisu zadovoljni sa privatizacijom ovrhe i da će im jedan, odnosno da će nam jedan od glavnih ciljeva biti promijeniti taj sustav. I već u prosincu prošle godine odmah po konstituiranju Sabora pristupili smo odgodi primjene postojećih zakonskih rješenja jer smo smatrali da bi njihovo stupanje na snagu bilo štetno. Štetno za RH i sve njene građane. Nakon toga pristupili smo sustavnoj analizi i pripremi novih rješenja. U toj analizi provedena je javna rasprava, nakon toga su provedene konzultacije sa Europskom komisijom koja je dala pozitivno mišljenje na rješenje koje se nalazi pred nama. Nekoliko puta je provođena rasprava i u ovom Saboru. Prvo o zakonima koji su se ticali odgode primjene Ovršnog zakona, a konačno i ovi zakoni bili su u prvom čitanju u ovom Domu i o njima smo otvoreno i konstruktivno debatirali. Danas se pred nama nalazi set zakona koji je po mojem mišljenju bolji nego oni koji su trebali stupiti na snagu 1. siječnja ove godine. Bolji zato što se u njima izbjegava ono što smatramo nedopustivim. A ponovit ću to još jednom, privatizacija ovršnog postupka. Iako smo svjesni, o tome smo i jučer debatirali kad smo razgovarali o koncesijama, da se određene državne aktivnosti moraju povjeriti drugima da ih obavljaju zato što ih država ne može obavljati međutim u ovrsi to nije dopušteno. Zato što se ovdje radi o zadiranju u temeljna prava i slobode čovjeka, a to je u slučaju oduzimanja i provedbe ovrhe na pokretninama pravo na nepovredivost doma, pravo vlasništva itd. To je ona crta koju ne smijemo i ne možemo prijeći. I upravo zbog toga osnovno rješenje i ono o kojem se najčešće govorilo kada je pitanje Ovršnog zakona povlačeno je pitanje javnih ovršitelja. Ja mogu razumjeti probleme s kojima se ti ljudi danas susreću, ali isto tako smatram da su problemi onih osoba koje su se javile, koje su se prijavile za javnoovršiteljsku službu puno manje u odnosu na one probleme koje bi imali svi hrvatski građani da je ta služba zaživjela i da je počela obavljati svoju djelatnost. Međutim, to je samo jedan dio onoga što je u ovom prijedlogu. O tome je uvažena zamjenica ministra već dosta govorila, međutim ja moram istaknuti agencijska ovrha. Još jedno rješenje koje je uvedeno 2010. godine. Ali ovo rješenje je dobro i ovo rješenje treba proširiti. Proširiti van one javnobilježničke ovrhe na sve druge ovršne isprave. Zamislite situaciju koju smo imali dosada. Imate račun, odete kod javnog bilježnika, javni bilježnik vam izda rješenje o ovrsi, ono postane pravomoćno i vi nakon toga odlazite na Financijsku agenciju i vaše potraživanje biva naplaćeno. S druge strane netko vas je povrijedio, ozlijedio vas je ili vam je na drugi način nanio nekakvu štetu. Vi odlazite na sud, sud vodi postupak 2, 3, 5, 10 godina, dobivate pravomoćnu presudu, za razliku od onog postupka pred javnim bilježnikom vi niste mogli otići direktno na Financijsku agenciju već ste još jednom morali se obratiti tom sudu, plaćati sudske pristojbe kako bi dobili rješenje o ovrsi gdje isti sud koji vam je izdao onu presudu opet kaže da ta presuda je dobra i na temelju nje se može provesti ovrha. Ovim zakonskim prijedlogom taj se korak miče. Samim time ovaj je zakonski prijedlog dobar i za ovrhovoditelje i za ovršenike jer ovrhovoditeljima smanjuje troškove koje oni moraju predujmiti prije nego što će pristupiti ovrsi, a za ovršenike ih smanjuje na kraju kada su oni dužni ovrhovoditelju te troškove nadoknaditi. Nadalje, ovaj zakon u biti regulira nešto što je dosada postojalo u praksi. A to je da trgovački sudovi prepuštaju provođenje svih ovršnih radnji općinskim sudovima. Ali zamislite, vi ste se prvo morali obratiti Trgovačkom sudu koji bi nakon mjesec, dva donio rješenje o ovrsi i nakon toga trebalo je pričekati da taj Trgovački sud u postupku za koji svi znamo nažalost koliko traje to rješenje, odnosno taj postupak prepusti Općinskom sudu kako bi on proveo pojedine ovršne radnje. I gle, umjesto jednog imamo dva, odnosno tri predmeta. Ovim zakonom mi sad predviđamo da ćemo se direktno obratiti općinskim sudovima da donesu rješenje i odmah počnu po njemu postupati. Zamjenica ministra je govorila o ovrsi na pokretninama, ja ću se koncentrirati na ovrhu na nekretninama. Mi smo imali razna rješenja u povijesti Ovršnog zakona koja su išla od 50%, trećine vrijednosti nekretnine pa u jednom trenutku čak i do toga da su se nekretnine u ovrsi prodavale bez donje cijene. Zamislite, mogli ste doći po zakonu, tako je zakon predviđao, ponuditi 1 kunu za nečiju nekretninu i kupiti ju na dražbi. Srećom sudska praksa je to rješenje malo promijenila, malo prilagodila jer u ovom obliku ono nije imalo svrhu da se namiri vjerovnikovo potraživanje već je jedina svrha takvog zakonskog prijedloga bila da se dužnika ovršenika sankcionira. Ovaj zakon po mojem mišljenju prihvaća bolje rješenje, podiže se ta granica i smatram da ga u tom dijelu treba podržati. S obzirom da smo o ovrsi u ovom Domu jako puno govorili a realno je da ćemo govoriti u budućnosti zato što niti jedan Ovršni zakon nije i ne može biti Sv. Pismo. On se mora prilagođavati, prilagođavati se promjenama u društvu, prilagođavati se novim institucijama i institutima koji će se u društvo uvoditi, a sve kako bi bio bolji i učinkovitiji i kako bi ispunio one osnovne zadaće koji svaki Ovršni zakon mora imati, a to je da se njime efikasno namjeri potraživanje koje ima vjerovnik ali da se pri tome na narušavaju dostojanstva i prava koja ima dužnik. Ovaj zakon odnosno ovaj set zakona koji je ovdje pred nama ide u tom smjeru. I mislim da će osigurati ako već ne 100% efikasnu ovrhu, a onda sigurno efikasniju i učinkovitiju ovrhu nego što smo u RH imali do sada. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo na vaše izlaganje prijavljenu repliku poštovane zastupnice Ane Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grbin, zanimljivo je iznošenje vaše kronologije što je SDP obećavao u predizbornoj kampanji. U toj kronologiji mogli ste otići malo unatrag još pa se prisjetiti da je taj isti SDP 2010.godine kada je Ovršni zakon i svi ovi prateći zakon bili pred ovim Hrvatskim saborom u tri čitanja. U dva čitanja je podržan taj zakon jednoglasno, a u trećemu sa 108 glasova od 112 nazočnih da bi onda SDP mirno gledao kako se godinu dana država priprema, ulaže neka sredstva, novce, ljudi polažu neke ispite, to sve košta vremena, truda i novca i da bi onda meni još dan danas nije jasno kako i zašto u predizbornoj kampanji obećao da će taj zakon ukinuti, a tek nakon što je obećao da će ga ukinuti, sami ste rekli, onda je tek išao napraviti neku analizu da bi potkrijepio to što je obećao svojim biračima, vjerojatno nekima koji su bili živo zainteresirani da se taj zakon ne donese, kasnije ću govoriti zašto.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolegice prije svega tko radi taj i griješi. Mi smo doista nakon što je taj zakon usvojen pristupili njegovoj analizi. Ne samo mi, nego i sva zainteresirana javnost u RH, kako obični građani nazovimo ih tako, tako i stručna javnost. I većina se složila da predloženo zakonsko rješenje nije dobro. Mi smo analize i smjernice napravili doista u predizbornoj kampanji ali kao što znate osoba koja je načelu Ministarstva pravosuđa se promijenila krajem prosinca prošle godine. Ministarstvo pravosuđa je to koje je zaduženo za to da provede analizu, Ministarstvo pravosuđa koje ima sve instrumente da bi provelo tu analizu i da ona bude onakva kakva stručna analiza treba biti. Ministarstvo pravosuđa je uostalom zaduženo da provede javnu raspravu o određenom prijedlogu zakona, da se konzultira sa Europskom komisijom i drugim tijelima, a to Ministarstvo pravosuđa mi vodimo nažalost tek od kraja prosinca prošle godine. i doista prije toga nismo mogli provesti sve ove radnje koje ste nabrojali, ali to smo učinili prvom prilikom. I ovaj zakon je plod rada Ministarstva pravosuđa od prvog dana od kada su se osobe na njegovom čelu promijenile. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa i vama. Klub Hrvatskih laburista i podijeljeno vrijeme poštovanog zastupnika Dragutina Lesara i poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Na primjeru provedbe Ovršnog zakona i Zakona provedbe ovrhe nad novčanim sredstvima u proteklo vrijeme možemo naučiti kako to kada nadzorna tijela koja su ovlaštena za nadzor poštivanja određenog zakona bešćutno šute, a građani trpe štetu. U toku cijele prošle kalendarske godine i putem medija i osobnih obraćanja svjedočili smo velikom broju građana na čijim se računima provodila ovrha nad novčanim sredstvima i koji su tvrdili da nisu dobili ovršni nalog i da naprosto ne razumiju zašto im je račun blokiran. I trebalo je nekoliko mjeseci da rekonstruiramo kako je vlast žmirila nad kršenjem zakona. Prema članku 13.sada još važećeg Ovršnog zakona bila je moguća provedba ovrha ukoliko ovršni nalog nije bilo moguće uručiti dužniku putem oglasne ploče suda. Ali ta objava ovršnog naloga na oglasnoj ploči suda vrijedila je za pravne osobe i fizičke osobe koje se bave određenom djelatnošću, ne za građane dužnike. Objava na oglasnoj ploči ovršnog naloga za građane dužnike stupila je na snagu tek 1.1.2012., ove godine prema članku 360. Ovršnog zakona članak 13. Za građane mogao se početi primjenjivati tek početkom ove godine. cijelu prošlu kalendarsku godinu svi vjerovnici prema građanima ili su fingirali pokušaj dostave ili direktno išli na oglasnu ploču suda, vršili ovrhe i zbog toga u ovrhe ušlo preveliki broj zaštićenih primanja jer se građani na vrijeme nisu mogli zaštititi. Nisu znali da je pokrenut ovršni postupak. Imam svjedočenje onih koji su radili te postupke da su to masovno primjenjivali i nitko ni Hrvatska narodna banka ni Ministarstvo pravosuđa ni Ministarstvo financija nije reagiralo na flagrantno kršenje Ovršnog zakona prema građanima za 100, 200, 300, 500, tisuću kuna duga i u ovrhe ulazilo sve od porodnih naknada, dječjih doplataka, studentskih kredita sve živo samo zato što nitko nije želio izvršiti nadzor, a tražili smo javno pozivali i ukazivali da o provedbi ovršnog postupka nešto ne štima. Neka nas ta protuzakonita praksa pa čak i državnih tijela sada upozori na to da kod donašamo nove propise ne vodimo računa samo o normi nego i njegovoj provedbi. Što se tiče predloženog Zakona ovrhe nad novčanim sredstvima izdvojit ću samo dvije stvari. Mediji već najavljuju kako će sada biti kraj neisplati plaća jer će citiram "obračun poslodavca o neisplati dospjelog iznosa plaća naknade plaće ili otpremnine biti ovršna isprava putem koje će radnici u ovršnom postupku moći namiriti svoja potraživanja". Prvo, obračun poslodavca je proglašen ovršnom ispravom još u Zakonu o radu, dakle to nije novina. I obaveza poslodavca da kada ne može isplatiti plaću, naknadu plaće ili otpremnine, mora dati obračune isplaćenog dijela, nije nikakva novost ali naravno da se to u Hrvatskoj ne primjenjuje. I onda poslodavci koji ne isplaćuju plaću, ne daju radnicima niti obračun da nešto nisu isplatili. I ovdje se radi opet o jednoj lažnoj nadi koja se radnicima nudi, da će ovršnom isplatom moći ovršnim postupkom blokirat i sa računa poslodavca skinuti potraživanje. Zašto, zato što 1.1. iduće godine stupa na snagu članak 132. Kaznenog zakona koji je neisplatu plaća proglasio kaznenim djelom, ali samo u uvjetima najkraće, da poslodavac ima novaca a ne želi isplatiti plaće. Dakle ima novaca, a ne želi isplatiti, jer je upotrijebljena formulacija da nije kazneno djelo neisplata plaće ako poslodavac nema mogućnost raspolaganja financijama ili nedostatak financijskih sredstava. Dakle nedavanje, neizdavanje obračuna poslodavca radniku za neisplaćena potraživanja, za neisplaćenu plaću, naknadu plaće ili otpremnine i nadalje nije kazneno djelo. ono je sankcionirano tek Zakonom o radu u članku 294. sa kaznom od, kao prekršaj, 61 000 do 100 000 kuna. I kada povežete članak 85. Zakona o radu i 294. to ostaje samo u sferi prekršaja, kada pročitate članak 132. Kaznenog zakona vidjet ćete da pitanje naplata potraživanja radnika ovršnom ispravom obračuna poslodavca ostaje tek teorija, a ne mogućnost primjene jer nisam naišao ili podacima Državnog inspektorata našao sankcioniranje neizdavanja obračuna plaće kada poslodavac nije isplatio plaću. Tek kada i ako isti značaj neisplate plaće i nedavanja obračuna za neisplaćenu plaću sankcioniramo i kaznenim zakonodavstvom onda ovo ima smisla. I drugo, članak 11. ovog zakona predviđa da FINA i državna tijela upare podatke o zaštićenim primanjima nad kojima se ne može provesti ovršni postupak i to je dobro. Dakle da po službenoj dužnosti koji isplaćuju dječje doplatke, porodne naknade, socijalne pomoći i sve ono što je zakonom zaštićeno od ovrhe po službenoj dužnosti te podatke imaju. Ali u čemu je problem? Rok za provedbu toga je godinu dana od stupanja na snagu ovoga zakona, čak godinu dana. A ovršni postupci naravno da idu dalje. Bilo bi izuzetno dobro i korisno da je Vlada predložila taj rok skraćeni barem na 6 mjeseci ili u tih godinu dana riješila ovrhe, postupke, ovršni postupak za zaštićena primanja na drugačiji način. Nećemo pomoći ljudima jer je rok predugi, neće se snalazit u tim postupcima i opet ćemo svjedočiti ovršnim postupcima nad zaštićenim primanjima, otvaranje zaštićenih računa, ali ono što jednom ode u ovrhu, a bilo je zaštićeno, više se vratit ne može. Da ste barem intervenirali i predložili u zakonu da protuzakonita ovrha nad zaštićenim sredstvima, primanjima i nakon ovrhe mora biti vraćena ako nije bila poštivana zakonom. Onda bi to bio kakav takav napredak. Previše je slučajeva protuzakonite ovrhe da imamo pravo samo donositi pravnu normu, a ne vidjeti što nam se u praksi događa kada su u pitanju i radnička potraživanja i ovršni postupci nad najsiromašnijima.
Hvala lijepa. I poštovani zastupnik Branko Vukšić, drugi dio.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra. Vjerojatno je i ovo svjedočenje predsjednika kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada bio čisti populizam, svjedočenja u praksi kako se rade ovrhe, kao što nas često časti ova lijeva strana Sabora da Hrvatski laburisti se bave jedino populizmom, međutim pokušat ću praktično pojasniti što je to populizam. Predsjednik hrvatske Vlade gospodin Zoran Milanović je nedavno izjavio sljedeće: tko misli da je Biblija komplicirano štivo neka pročita Ovršni zakon, mislim da ga nitko neće citirati. Ovršni zakon je jako zamršen. Evo ovo je Ovršni zakon, ovo je knjiga stara 90 godina, sadržaj nekoliko tisućljeća i to je manje zamršeno od Ovršnog zakona. Niti je Biblija zamršena, a niti je ovaj Ovršni zakon zamršen, ako se čita dobro, ako se dobro pročita kao što i dobro treba Bibliju čitat i ne ju sasvim sigurno, bez obzira jeste li ateist, agnostik ili vjernik, u političke govore poturati. Sasvim sigurno da nije zamršen Ovršni zakon, zamršena je prije svega gospodarska situacija u Republici Hrvatskoj, zamršen je život građana uz neinventivne, nedjelotvorne i pesimistične vlasti. Preostaje svim tim građanima koji nemaju, nad kojima se vrše ovrhe, sasvim sigurno preostaje im samo Biblija, ako nema dobrog Ovršnog zakona. Od petka će im vjerujem pomagati isto tako i ovaj Ovršni zakon koji je bolji od prethodnog. Zbog ovrha svakoga dana u Republici Hrvatskoj blokirani su računi 400 do 500 hrvatskih građana, novo blokirani računi zbog neplaćanja kredita, a kredite građani ne plaćaju jer nemaju čime, jer su ili dobili otkaz ili im je smanjena plaća ili je švicarac jednostavno odletio u nebo i jednostavno ono što su obaveze koje su preuzeli kad su dizali kredit danas više ne mogu ispunjavati. Ovršuju se građani zbog neplaćanja struje, zbog neplaćanja telefona, mobitela, vode, TV pristojbe i koječeg drugog. Gotovo 250 000 građana u ovom trenutku ima blokirane račune u hrvatskim bankama, odnosno bankama u Hrvatskoj točnije rečeno. Ukupni dug građana na kredite i komunalije u ovom trenutku iznosi negdje oko 14,5 milijardi kuna ili 15 milijardi kuna, svakoga dana se povećava. Zbog ovrha u ovome trenutku u Hrvatskoj je na bubnju oko 1200 kuća, stanova ili poslovnih prostora, a kuće idu na bubanj to dobro znate i sami ne kada voda dođe do grla, nego kada voda prijeđe grlo. Znači, na svim tim nekretninama točnije vlasnicima nekretnina, nad dužnicima obavljen je ovršni postupak. Nije rijedak slučaj da se zbog 100000 kuna duga izgubi kuća vrijedna više od milijun kuna ili nekoliko milijuna kuna i tu su zapravo, tu se događa najveći kriminal. Više od 20000 predmeta je u ovom trenutku u ovršnom i stečajnom postupku. Možete li zamisliti koliko postaje zamršen život onim građanima koji nemaju novca za plaćanje tv pristojbe ili plina, a dug im iznosi 250 kn. Jer nakon provedenog postupka ovrhe dođe im račun od odvjetničke kancelarije u iznosu od 1250 kuna. Mnogi odvjetnici, poput recimo odvjetničkog ureda Hanžeković koji utjeruju dugove na ime HTV, HRT pristojbe su se jako obogatili. Obogatili su se naravno na nesreći hrvatskih građana koji ne, ne da ne žele plaćati račune nego nemaju čime plaćati račune. Međutim, usprkos kaosu u pravosuđu, usprkos sucima koji vode parnice po 10, 20 i više godina, usprkos nekim sucima koji gotovo da su istaknuli cjenike na svojim vratima postaju oni koji se usude suditi pravedno. Oni koji se usude zamršeno klupko odmotati. Jedan je sudac presudio, ne može odvjetnički ured na dug od 250 kuna svoje usluge u ovršnom postupku naplatiti 1250 kuna. A koliko može? Sudac je rekao 400 kuna. Svaka čast gospodine suče ili svaka čast gospođo sutkinja. U Hrvatskoj je jedna od najvećih floskula pred zakonom smo svi jednaki, jer u nas su zakoni paučina kroz koju prolaze velike muhe a hvataju se samo male muhe. Od te, pred zakonom su svi jednaki iritantnija je floskula da smo pravedno društvo. Jer u pravednosti je zbir svih vrlina, a mi ih baš i nemamo previše. Teško probavljiva je i floskula da smo socijalna država i solidarno društvo. Jednakost, pravednost i solidarnost se ne gledaju niti u Ovršnom zakonu. Primjerice, siromašnima, onima sa najnižim primanjima, s plaćom manjom od prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj u ovršnom postupku će se uzimati iznos u visini dvije trećine plaće ovršenika. Ako pak se ovrha provodi na plaći ovršenika s većim primanjima od ovrhe će biti izuzet iznos u visini dvije trećine prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj. Država ima više razumijevanja prema onima sa većim plaćama. Čitajući ovaj tekst po gospodinu Milanoviću zamršeniji od Biblije primijetio sam još jednu za naše prilike veliku nelogičnost koja će zadavati svima naročito onima od kojih se uzima novac velike glavobolje. Naime, u svrhu sprječavanja zlouporaba odrediti će se obveza vjerovnika da jamči za istinitost podataka pod prijetnjom kaznene odgovornosti. S ovim stupnjem morala ili točnije nemorala samo naivci vjeruju da će uistinu vjerovnici u pravilu davati istinite podatke. Znači li to da se ne boje kaznene odgovornosti? Znači. Naučili su da postupci traju do zastare, ako pak i ne traju potrude se da ipak traju. Sa svime se trguje. Moral je u toj trgovini posljednja rupa na svirali. Pa čuli smo, a uostalom vidjeli, doživjeli kako gospodin Zdenko Antešić nemoralnu gestu, pravno nekažnjivu zbog nemoralnog zakona opravdava njegovom potrebom za većom penzijom. Velike potrebe je imao i gospodin Ivo Sanader koji usprkos tome što ne može opravdati legalnim primanjima niti jednu svoju nekretninu svakoga dana ispred sudnice dijeli moralne prodike čitavome narodu. Svi smo mi nepošteni samo je on pošten. Eto to je zamršeno. Nije zamršena Biblija, nije zamršen ovršen postupak i nije zamršen ovaj prijedlog ovršnog zakona. U članku 13. nadam se ne nesretnom kaže se da je u ovršnom postupku i postupku osiguranja sud dužan postupiti hitno. Što je za hrvatsko pravosuđe hitno? Ako se sporovi, radni sporovi vode i desetak godina koliko je to vremena hitno – 2 mjeseca, 6 mjeseci ili 10 godina. Hrvatsko pravosuđe pojam hitno smatra jako zamršenim i to bi u zakonu trebalo precizirati. Tu čak ni Biblija ne pomaže. Ruku na srce ovim se zakonom barem deklarativno nastoji zaštititi dostojanstvo ovršenika na način da ovrha po ovršenika bude što manje nepovoljna, da mu ne postane nepremostiva prepreka. Važno je i izuzetno važno ovršuje li se siromašna bakica s minimalnom penzijom za neplaćanje tv pristojbe naročito u Istri ili na kvarnerskim otocima gdje zapravo i nema tv signala i gdje se tv pristojba ne bi smjela plaćati jer se ne može normalno pratiti program Hrvatske televizije ili se ovršuje tajkunćić s velebnom vilom, sa automobilom od nekoliko stotina tisuća kuna. Jedna od najvažnijih ili vrlo važnih stvari u ovršnom postupku je dostava odluke o ovrsi o čemu je govorio više predsjednik kluba Hrvatskih laburista. Vrlo su česte manipulacije s dostavama rješenja jer poštari dolaze građanima na kućnu adresu u pravilu kada rade, ako imaju sreće da imaju posla ili kada odu na plac ili kada odu skupljati boce po kontejnerima. Kada su ovrhe u pitanju najčešće se ne ostavljaju obavijesti u poštanskim sandučićima. Oni koji se pitaju zašto odgovor je da bi se moglo u nekom zakutku prikačiti rješenje na nekoj nevidljivoj oglasnoj ploči i da bi se mogla nastaviti ona loša praksa po ovršenika. Iako je bolji od prethodnog i po premijerovoj ocjeni zamršeniji, iako se u njemu naziru dobre namjere u sustavu kakav vlada u Hrvatskoj i ovaj zakon može biti koristan onima koji imaju sve, a kako bi imali što više, a može biti štetan onima koji nemaju ništa ili imaju malo. Ovim će ovršnim zakonom biti vjerujem i manje obmana, manje prijevara, manje nesreća onih kojima su život i banke i birokracija okrenuli leđa. Onih čiji su poslovi propali zbog zamršene situacije i kaosa u državi. Treba vjerovati da je ipak ovo jedan korak naprijed. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na izlaganje kluba Hrvatskih laburista, odnosno na izlaganje poštovanog zastupnika Dragutina Lesara jedna replika. Poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar ja se slažem s vama u onom dijelu gdje ste rekli da uvođenje izvansudske ovrhe i za potvrdu poslodavca o neisplati dospjelog iznosa za plaće, naknade i otpremnine neće zapravo biti čarobni štapić kao što je ovdje prezentirano da će radnici i doći do tih svojih potraživanja. Ali, ono što mislim da niste točno naveli da je novim Kaznenim zakonom uvedeno kazneno djelo neisplate plaće. Da, u jednom jasnije stipuliranom obliku, međutim i po sadašnjem Kaznenom zakonu postoji kazneno djelo uskrate prava iz radnog odnosa prema radniku u koji ide i neisplata plaća. Drugi je problem što se to ne procesuira po službenoj dužnosti što bi trebalo, dakle nema volje tijela koja bi to trebala činiti, a s druge strane često radnici teško žive, boje se za svoja radna mjesta i vrlo često se niti ne usude podnijeti kaznenu prijavu protiv svog poslodavca očekujući ipak kad-tad nekakvu isplatu tih svojih dužnih, dužne plaće i naknade. Prema tome taj je problem daleko složeniji i slojevitiji.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolegice Lovrin stari Kazneni zakon članak 214. pratio sam unatrag 8 godina. U tih 8 godina po odredbi članka 214. za neisplatu plaću po službenoj dužnosti postupak pokrenut, procesuiran jedan jedini poslodavac. Jer formulacija koja je u njemu bila upisana je bila tumačena na način poput punih ustiju žvakaće gume, posebice od strane Državnog odvjetništva. Međutim, kada se donosio novi Kazneni zakon upozoravao sam na članak 132., neće donijeti apsolutno nikakav napredak u zaštiti prava radnika na isplatu plaća jer po njegovoj odredbi kazneno djelo u Hrvatskoj je samo kod onog poslodavca koji ima zgrnut novac, a ne želi isplatiti. Dakle, mora se dokazivati činjenica da je imao, a nije želio isplatiti plaću. I to naravno gleda se žiro račun tvrtke kćeri u kojoj su sami radnici bez imovine, a poslovanje prihode vodi na drugom žiro računu i ispada jadan siromašan da nije imao za isplatiti. I propustom što u njemu nije unijeta i formulacija o obračunu neisplaćenih radničkih primanja iz članka 85. Zakona o radu stvorili smo situaciju da će i nadalje biti ista pozicija. Nažalost, niti vi niti sada nema političke volje da se kazneno sankcionira kad smo već omogućili tako široko tumačenje odredba Kaznenog zakona i ne davanje isprave ako doista nema novaca da na taj način radnicima omogući potraživanje u ovršnom postupku.
Hvala lijepa. Na izlaganje poštovanog zastupnika Branka Vukšića jedna replika poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić ponukali ste me vašim govorom u kojemu su iznesene učestale životne situacije, da kažem muke, naših građana u svezi ovrha, stečajeva da iskažem i jedan osobni primjer gdje sam namirujući dug od 8,5 tisuća kuna bliskom srodniku, dakle nakon 5 godina od ustanovljenog duga platio 28,5 tisuća kuna jer taj nije mogao platiti. Kada sam pokušao razgovarati sa odvjetnikom koji je poslao i koji zastupa neću reći koju, ali vi ste rekli jednu od njih, dakle radi se o telekomu, onda taj odvjetnik me nije htio primiti u kancelariju, završio sam pred vratima na portafonu iako sam se i predstavio iako to nije bitno tko sam, ali se ne može razgovarati. Rečeno mi je imate papire, imate ovrhu, imate iznos koji treba platiti ja nemam s vama što razgovarati. Pokušao sam se nagoditi da bih, zato sam došao, ali razgovora o tome nema. Svaka čast onoj sutkinji koju ste naveli i koja je skresala tzv. odvjetničke troškove ili sudac ne znam tko, tako da je to jedan svijetli jedinstveni možda primjer u Hrvatskoj. Kad ste govorili o bivšem premijeru tu zaista nemamo što reći, evo bit će 10. prosinca ove godine, dakle 2012., dvije godine kako je u Salzburgu uhićen, a mislim da ima na televiziji i javnim medijima više istupa nego svi mi skupa ovdje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa da gospodine Grubišiću mogao sam tih primjera navoditi bezbroj. Svaki dan u klub Hrvatskih laburista kao vjerojatno i klubove ostalih stranaka dolaze primjeri, dolaze žalbe, molbe građana koji nemaju novaca kako im se može pomoći i sam sam isto imao poteškoća ne zbog sebe nego zbog drugih u obitelji plaćati velike troškove odvjetničkih ureda. S Hrvatskom televizijom je 30-ak odvjetničkih ureda sklopilo ugovore o tome da ganja novac siromašnih ljudi i svih tih 30-ak što se govorilo ovdje često u Saboru na Odboru za medije se govori dobro živi, odlično živi na nesreći hrvatskih građana i ova sudska praksa koja je izuzetak bi trebala postati pravilo i trebalo bi zapravo stati na kraj tome da se za nekoliko stotina kuna plaća nekoliko tisuća kuna. Pa recimo isto tako jedan račun koji je bio 1300 kuna pokušao sam s odvjetničkim uredom za dug koji je napravljen u Međimurju izboriti se da ne bude 2500 kuna nego 1500 kuna samo. Znači, bili su blagonakloni jer su vjerojatno. Da, hvala lijepo.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Damir Kajin i klub IDS-a. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo Sandra Kunšt, poštovana gospodo zastupnici. Kako početi da malo prije je gospodin Vukšić spominjao Bibliju i Ovršni zakon. Bibliju jasno treba čitati doista držati od Biblije učiti život, zakon provoditi, od Biblije učiti moralu, od Ovršnog zakona tražiti jedno ljudskije i humanije postupanje. Bibliju ne dirati a Ovršni zakon jasno da su podložni promjeni. Ja upravo želim vjerovati da je ovaj zakon takav i doista Hrvatskoj treba jedan humaniji, treba jedan pravičniji, treba jedan ljudskiji Ovršni zakon. Kao što je rekao gospodin Peđa to je bilo izborno obećanje. Ne privatizaciji ovršnog postupanja. Nama ne trebaju kao što su neki govorili u izborima šerfi koji će upadati ustanove, plijeniti ljudima mukom stečenu imovinu. Da budem ciničan za to mi imamo Povjerenstvo za sukob interesa, oni će ulaziti u naše stanove ali neće ulaziti drugi. Nama u vrijeme kako da se izrazim reinkarnacije ovoga Sultana Sulejmana ne trebaju ni Janjičari koji će nametati neku svoju pravdu ali ono što mi moramo, mi moramo jednostavno promijeniti okolnosti da ljudi u ovoj zemlji mogu početi raditi, da plaćaju obveze, da podmiruju poreze, komunalne izdatke da imaju i da se rad u ovoj zemlji vrednuje. Mi na današnji dan imamo preko 300 tisuća nezaposlenih toliko ih je zapravo bilo u srpnju. Nikada nam se nije dogodilo da smo u 7.mjesecu imali više nezaposlenih nego u 6. u 8. više nego u 7. Mi imamo 231 tisuću 492 blokirana građana, mi imamo 73 tisuće 358 blokiranih tvrtki i obrta. Kada to pogledamo i zbrojimo onda vidimo da svaka 4., 5. Obitelj naprosto u ovoj zemlji strahuje od ovrhe, a možda realno to je i svaka druga. Netko ne može platiti porez državnoj upravi ili poreskoj upravi netko ne može platiti televiziju, netko ne može platiti struju, netko zbog rasta švicarca ne može platiti kredit i ovaj zakon ja bih rekao nije problem sada ovrhovoditelja poreskih uprava nego ovaj zakon je problem hrvatskih građana i malih poduzetnika. Neka vam netko ne plati isporučenu robu pa ta tvrtka je odmah pred ovrhom, nije pred ovrhom još gore ona je pred stečajem. Kako da se izvučete iz te blokade? Poreze valja plaćati, režije valja plaćati, obveze valja podmirivati, komunalije valja servisirati, kazne se dnevno naprosto onima koji nisu u toj prilici uračunavaju ali i to treba kazati nelikvidnost u srpnju u ovoj zemlji bila je 43,8 milijardi kuna, neto plaća u srpnju bila je 3,8% niža nego prošle godine, raste nezaposlenost, pada industrijska proizvodnja, pada promet u trgovini na malo, padaju građevinski radovi itd. to je naprosto bit, to je naša svakodnevnica. I onda jasno imamo i problem ovrha imamo problem ovoga zakona. Nema nikoga u ovoj zemlji barem ja u to želim vjerovati da ne bi nešto platio a da može platiti, ali slažem se reda u društvu valja biti i to je ono nužno što treba istaknuti. To je pitanje opstojnosti proračuna, mirovinskih, zdravstvenih fondova da ne nabrajam dalje. Vi u ovom trenutku bez obzira što netko mislio ne znate tko je u težoj poziciji da li radnik ili onaj mali poduzetnik koji mora osigurati plaću u nekoj maloj tvrtki tom istom radniku. Da li su u većem problemu penzioneri sa dvije tisuće kuna ili nezaposleni? No treba isto tako vjerovati da će se valjda u ovoj zemlji trendovi početi mijenjati i ja sam uvjeren da ovo što vlada na neki način čini ide u tom smjeru. No isto tako jasno da do oporavka ne može doći preko noći, tim više sada čitamo da do rasta GDP prema nekim bankama ili analitičarima teško da može doći prije 2015.godine. Ovdje u ovome zakonu se doslovce kaže ili ovaj zakon prije svega tangira ili napušta institut javnoovršiteljske službe, zadržava onaj tradicionalni sudski model provedbe ovrhe uz istodobno jačanje izvansudske tj. agencije ovrhe za određene ovršne isprave. Slažem se, bilo je tu nekih problema, neki su zakupljivali poslovne prostore, neki ovrhovoditelji su napuštali poslove koje su imali pitanje da li se tamo mogu vratiti. Ovdje ovim zakonom se ostvaruje ravnoteža između prava ovrhovoditelja na ostvarenje tražbe i prava ovršenika za zaštita dostojanstva u javnom procesno pravnom okviru koji omogućuje brzinu i učinkovitost uz razumne troškove postupka, da li će do toga doći vidjet ćemo. Uvodi se mogućnost izravne naknade novčane tražbine na temelju određenih ovršnih isprava putem financijske agencije. Predlaže se novo određenje stvarne nadležnosti sudova u ovršnim postupcima. Predlaže se nadležnost općinskih sudova za određivanje provedbu ovrhe kako bi se ostvarilo jedinstveno vođenje i koncentracija tih ovršnih postupaka itd., itd. Međutim ono zbog čega se između ostalog javljam to su u ovom zakonu i u svakom zakonu ove prekršajne odredbe. To su ove odredbe na str. 142 članci 365., 366., 367. pa se kaže novčanom kaznom od 10 do 50 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj pravna osoba ako postupi protivno odredbi članka 212.stavka 3. ili novčanom kaznom od 2 do 10 tisuća za prekršaj ne znam odgovorna osoba u toj pravnoj osobi pa opet, 10 do 50 tisuća, 2 do 10 tisuća Je ne znam da li možda predlagači ovih zakona, a slažem se da treba uz mrkvu postojati i batina znaju kako je teško poglavito nekom malom poslovnom subjektu doći do tisuću a kamoli do 10 ili 50 tisuća kuna. Mislim da kazne na neki način treba smanjiti, da ne treba kaznama pretjerivati pogotovo u ovim financijskim zakonima. Vi dobijete ovrhu ne znam poreska uprava već unaprijed odredi kaznu. Ovdje imamo sada ove prekršaje pa onda morate platiti i zateznu kamatu, pa prekršaj i vi jasno ne možete se izvući. Ono što mene isto tako smeta da kada se gotovo uvriježeno misli da su svi poslodavci u ovoj zemlji, a znate i sami kakve su okolnosti naprosto lopovi. Nisu, nisu oni banditi. Točno, smanjeni su im netko će reći doprinosi za hrvatsko zdravstvo s onih 15 na 13%, to je hvalevrijedno. Ali ponavljam, danas je možda teže biti taj mali trgovac, taj mali obrtnik, taj mali zanatlija, taj mali poduzetnik, nego biti i radnik koji kod njega radi. Ne znam da li će se neki složiti sa mnom, ali mislim da nisam daleko od istine. Mi moramo isto tako imati na umu da oni koji se sutra zapošljavaju, a svi bi bili najsretniji da se mogu zaposliti u tom javnom sektoru, morat će se, to je logika naprosto stvari, u okolnostima kada se otpušta ili se kani otpustiti ili umiroviti, nije bitno što, 20 000 ljudi u tom javnom sektoru, znači oni se mogu zaposliti samo u takvim malim tvrtkama i zato apeliram da kazne budu što je moguće manje i da se postupak ovrhe provede po ovom za njih ako su pokrenuti već takvi postupci, povoljnijem zakonu. Točno, ovrha pokrenuta je možda nešto najteže što može pogoditi dužnika. Ako netko nema novca, ako nema nekretnina onda nekome plijeniti televizor, štednjak itd. nešto je što je upitno i sa onog moralnog, ja bih rekao i sa ljudskog poimanja. Točno, još jedanput ću reći, u predizbornoj kampanji govorili smo da se neće dopustiti privatizacija ovog Ovršnog zakona. Čitam sad nedavno da čak neki razmišljaju da dio policijskih poslova treba se dati privatnicima, čak i čuvanje u zatvorima da bi se trebalo povjeriti privatnicima. Ne znam dokle ali dobro, vidjet ćemo kako će to funkcionirati. Što se tiče ovrhe nekretnina, članak 103. gdje se kaže da pošto se utvrdi da je udovoljeno uvjetima za održavanje ročišta i za dražbu sudac, odnosno javni bilježnik objavljuje, nije mi taj, imam podcrtano ali nije taj. Onda 102, dobro nije sada to niti bitno, naći ću ga. Pokretnine, članak 145., istodobno s pljenidbenim popisom obavit će se i procjena pokretnina, osim ako se one ne povjeravaju na prodaju javnom komisionaru. Procjenu obavlja sudski ovršitelj ako sud nije odredio da ju obavi sudski procjenitelj ili posebni vještak. Javni komisionar će obaviti procjenu pokretnina koje mu se predaju na prodaju itd. Članak 152., prodaja pokretnina zaplijenjenih u ovršnom postupku može se povjeriti javnom komisionaru, znači u svoje ime on radi za tuđi račun. Ministar nadležan za poslove gospodarstva uz suglasnost ministra nadležnog za poslove graditeljstva i prostornog uređenja posebnim će pravilnikom utvrditi uvjete za obavljanje poslova javnog komisionara glede smještajnog prostora, osoblja osposobljenog za razvrstavanje, pohranjivanje, čuvanje prometnih sredstava i radne snage za otpremu oduzetih pokretnina itd. Imamo posve nove institute za koje će trebati osigurati određena sredstva koja će se u konačnici opet prebacivati na onoga preko kojeg će prolazit ta ovrha. Prodaja motornih vozila, neću o tome. Ali ono što je možda sigurno najzanimljivije u ovom zakonu to je članak 172., odnosno 173. gdje se govori o izuzimanju od ovrhe. Znači izuzeti su od ovrhe primanja po osnovi zakonskog uzdržavanja, naknade štete nastale zbog narušenja zdravlja ili smanjenja odnosno gubitka radne sposobnosti i naknade štete za izgubljeno uzdržavanje zbog smrti davatelju uzdržavanja, primanja po osnovi naknade zbog tjelesnog oštećenja prema propisima o invalidskom osiguranju, primanja po osnovi socijalne skrbi, primanja po osnovi privremene nezaposlenosti, primanja po osnovi doplatka za djecu osim ako posebnim propisom nije drugačije određeno, primanja po osnovi stipendije i pomoći učenicima studentima, naknade za rad osuđenika osim za tražbine po osnovi zakonskog uzdržavanja, primanja po osnovi odličja i priznanja, rodiljne, roditeljske novčane potpore osim ako posebnim propisom nije drugačije određeno, ostala primanja izuzeta iz ovrhe. Onda se govori o ograničenju ovrhe. Ako se ovrha provodi na plaći ovršenika od ovrhe izuzet iznos u visini 2/3 prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj, ako ovršenik prima plaću koja je manja od prosječne neto plaće u Republici Hrvatskoj od ovrhe izuzet iznos u visini 2/3 plaće ovršenika. Ovrha na primanju invalida po osnovi novčane naknade za tjelesno oštećenje i doplatak za tuđu pomoć i njegu može se provesti samo radi naplate tražbine po osnovi zakonskog uzdržavanja, naknade štete itd., zbog narušenja zdravlja i ovrha na primanju po osnovu ugovora o doživotnom uzdržavanju i doživotnoj renti te na primanju po osnovi ugovora o osiguranju života može se provesti samo na dijelu koji prelazi iznos osnovice na temelju koje se utvrđuje iznos za uzdržavanje. Ja mislim da ovako kako je koncipiran ovaj zakon je puno humaniji, ništa revolucionarno netko će reći, ali imamo čitav niz bitnih novina. Druga je stvar kako će se to primjenjivati u praksi jer slučajeva ima različitih. I za kraj još jedanput, privatizirati tu instituciju ni na koji način po mom sudu ne bi bilo humano, ne bi bilo ljudsko iako ponekad je i država jasno bešćutna, izlazi možda i da sebe zaštiti sa ovim stupovima srama itd. Ništa se neće promijeniti preko noći, ali duh ovoga zakona zasigurno treba podržati.
Hvala lijepa. Sljedeći je klub HDZ-a i poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pa evo, prije nego što prijeđem na raspravu o ovom setu ovršnih zakona, dakle Zakona o ovrsi, Zakona o ovrsi na novčanim sredstvima i ukidanjem zakona koji su, o javnim ovršiteljima i javno ovršiteljskim pristojbama koje su trebale stupiti na snagu. Ja bih prvo postavila pitanje i zamjenici ministra, ali i vama kolegice i kolege saborske zastupnice i saborski zastupnici da li mislite vi svi da bi ovaj Hrvatski sabor trebao donositi zakone koji su u skladu sa strateškim dokumentima koji je jednako tako donio ovaj Hrvatski sabor. Mislim da je ozbiljnost ovoga Doma i ovoga tijela, da ako donese strateški dokument da se onda ponaša sukladno strateškim smjernicama i da sukladno tome i donosi zakone. Ja ću vas podsjetiti da je Hrvatski sabor donio Strategiju reforme pravosuđa u prosincu za razdoblje od 2011. do 2015. godine u prosincu 2010. godine, velikom većinom glasova. U tom strateškom dokumentu pod točkom 2, 3, piše: "Uspostava novog sustava ovrhe, sudskih odluka putem javnih ovršitelja." U razradi smjernice 2, 3 stoji: "Neučinkovit sustav ovrhe je glavni razloga neučinkovitosti pravosuđa, te izvor pravne nesigurnosti. Hrvatska je radikalnom reformom tog sustava odlučila riješiti ove probleme. Ta reforma uključuje prijenos provedbe ovrhe sa sudova na javne ovršitelje koji su nositelji javne službe pod nadzorom sudova. Ovim će se znatno povisiti stopa uspjeha prisilnog izvršenja sudskih odluka, dok će se ujedno značajno smanjiti priljev sudskih predmeta. Usporedno je unaprijeđen i sam postupak ovrhe s istim ciljevima. U narednom periodu je potrebno stvoriti sve potrebne uvjete za punu implementaciju ovoga sustava." Tako kaže strateški dokument koji je donio ovaj Hrvatski sabor, a evo mi danas pred sobom imamo prijedlog zakona koji govori nešto sasvim, sasvim suprotno. Dakle, potpuno uvodi, ukida ili ne dozvoljava da uđe u primjenu ono što je strateškim dokumentom zacrtano i predlaže sasvim drugačiji princip ovrhe. Što o ovom reći? O ovom prijedlogu zakona raspravljamo i uopće o pitanju sustava ovrhe raspravljamo sada već u ovom mandatu jedno četvrti puta, jer je rečeno da je dva puta odgađan. Ali ovaj zakon koji nije ni stupio u primjenu je promijenjen do sada jedno dva, tri, četiri, pet puta. Nešto smo ga odgađali, nešto smo ispravljali nespretnosti u izmjenama i dopunama zakona uglavnom evo sigurno smo četiri puta već o tome raspravljali. Ja ću se osvrnut samo na ovo obrazloženje zakona. Dakle, kaže gospođa zamjenica ministra da se sada ovaj zakon temelji na smjernicama Vijeća Europe za bolju provedbu postojećih preporuka Vijeća Europe o izvršnom postupku. Ja podsjećam da je Spež odnosno Europska komisija za učinkovitost pravosuđa donijela ove smjernice 2009. godine pa se i Ovršni zakon i svi prateći zakoni iz 2010. godine također pozivao na ove smjernice i također ih u svemu i sasvim zadovoljavao. Pitanje je što se dogodilo i na to dan danas nismo dobili adekvatan odgovor, dan danas nismo dobili analize. Kroz prvo čitanje smo zamolili da nam Ministarstvo pravosuđa podastre neke brojke, neke statističke pokazatelje o ovršnom postupku, o tome da li broj neriješenih ovrha raste, pada, koja je učinkovitost itd. Međutim, evo opet nismo, to nismo dobili. Dakle, još uvijek ne znamo koji je zapravo pravi razlog jer čitajući obrazloženje zakona iz 2010. godine i obrazloženje zakona evo ovoga koji je pred nama oni su gotovo identični. Ciljevi i svrha zbog kojih se donose ti zakoni su identični. Dakle, svi žele brzu, efikasnu ovrhu kao jedan od uvjeta učinkovitog i efikasnog pravosuđa, naravno jer postupak je za građanina završen onda kada je završen postupak ovrhe i to ne kada je lupljen pečat ovršnosti i rješenje o ovrsi nego kada se faktično ovrha izvrši, kada taj građanin dobije svoj novac ili svoju stvar koju je ovrhom ili pravo koju je ovrhom tražio. Dakle, ovo što se sada govori, evo kolega Kajin žao mi je što je otišao jer je iščitao sve slučajeve izuzetka od ovrhe na novčanim sredstvima, ali je onda vjerojatno preskočio i izuzeće od ovrhe na pokretninama dakle koje se pokretnine ne smiju plijeniti i koje se nekretnine ne smiju plijeniti. To također kaže ovaj zakon, ali nije to ništa revolucionarno jer to jednako kaže i sada važeći Ovršni zakon, jednako to tako u identičnom tekstu kaže i ovaj zakon iz 2010. godine kojem se ne dopušta da stupi u primjenu. Jednako kao što se govorilo ovdje i o šerifima koji će upadati u stan, pa i o Povjerenstvu o sukobu interesa koji će upadati u stan. Ja vam tvrdim da nitko bez sudskog naloga nikome ne može upasti u stan, a sve to što su po riječima nekih zastupnika bi šerifi kako oni posprdno nazivaju javne ovršitelje i službu javnih ovršitelja sve to što su oni mogli po zakonu iz 2010. sada može sudski ovršitelj. Sudski ovršitelj je sudski službenik sa srednjom stručnom spremom bez namjere da ikoga podcjenjujem, zadovoljava uvjete koji su mu propisani danas zakonom. Javni ovršitelj po Zakonu o javnim ovršiteljima je osoba sa završenim Pravnim fakultetom, sa položenim pravosudnim ispitom i sa položenim javno ovršiteljskim ispitom, sa položenom prisegom koju je prisegnuo da će poštivati Ustav, Zakon, pravni poredak, propise Republike Hrvatske. Zašto jednom sudskom ovršitelju danas bi vjerovali više nego javnom ovršitelju usput rečeno koji je imao propisane, itekako sustave kontrole i sustave nadzora nad obavljanjem svoga posla kako kroz sudove, Ministarstvo pravosuđa, ali i naravno putem javnoovršiteljske komore koja je imala ovlasti i dužnost nadzirati njihov rad. Kažu tu neki zastupnici da se ne dopušta i da neće biti, da ne može biti privatizacije ovrhe. Ali podsjećam da danas dio ovrhe rade javni bilježnici i tu nikakav problem sa privatizacijom nije. Zašto se kaže u ovom obrazloženju negdje sam pročitala da su javni bilježnici dokazali visok svoj stupanj profesionalnosti itd.? Slažem se, ali zašto se to unaprijed odriče javnim ovršiteljima kojima se nije niti dopustilo da bi to možda mogli pokazati. Ne razumijem koja su to dvostruka mjerila. Zaboravljamo da je privatizacija u ovrsi također putem javnih komisionara. Dakle, javni komisionari čuvaju robu, mogu je prodavati, problematizira se što bi se javni ovršitelji naplatili iz sredstava ovrhe. I javni komisionari se naplaćuju iz onih stvari koje imaju kod sebe na prodaju i prvo iz njih naplaćuju svoj trošak. Kako javni komisionari dolaze do svoga posla? Tako da Gospodarska komora raspiše natječaj pa im povjeri taj posao. Jednako tako javni bilježnici provode dražbe kada to sud prepusti njima. Prema tome, privatizacije u ovrsi ima, ali je simptomatično da se samo na neke odnosi i proskribira i ne znam kako bih to nazvala, zaista naziva ih se pogrdnim imenima. I ne znam čime su to ti ljudi zaslužili. Također govorim o ozbiljnosti države jer kada netko preuzme vlast ne znači da nastaje revolucija i da počinje sve od toga dana. Ova je država neke ljude pozvala sa autoritetom države, uložila novac u njihovu pripremu za određenu službu kojima je obećano, ne obećano nego zakonom zagarantirano da će raditi te poslove i onda se promjeni vlast i kaže se preko noći, ali doslovce preko noći, nema od toga ništa. Čujem da mi se nabacuje iz klupe da su to neki HDZ-ovi, tu sa lijeve strane od zastupnica SDP-a. Javni ovršitelji birani su temeljem javnog natječaja, ministar pravosuđa ih je odabrao. Jednako, kolegice i kolege, kao i javne bilježnike. I za javne bilježnike se raspiše natječaj i ministar ih imenuje. I tako će i ovaj ministar i SDP-ov i HDZ-ov i koji god bude će to sukladno uvjetima koji su propisani zakonom činiti. Ali, evo da se vratim još na nešto. Meni je drago da je Ministarstvo pravosuđa odustalo od onih nabacivanja sa milijunima koliko bi to građane više koštalo, koliko bi to bilo jednostavno zato što to nije točno i jednostavno što postoje egzaktni izračuni, ali egzaktni, na primjerima ovrhe na nekretninama, na pokretninama i na novčanim sredstvima računajući naknade odvjetnicima, računajući sudske pristojbe i računajući javnoovršiteljske pristojbe da bi u svim slučajevima osim naplate na novčanim potraživanjima za potraživanja do tisuću kuna ovaj predloženi postupak po sadašnjim pristojbama bio skuplji nego javnoovršiteljske pristojbe. I slažem se da je i to trebalo popraviti na način da se korigiraju te pristojbe, da bi za građane to bilo podnošljivije. Govori se ovdje, naravno neću govoriti o agencijskoj ovrsi na novčanim potraživanjima, to se pokazao kao dobar model od 2010. Evo sad je dvije godine u primjeni, slažem se da u provedbi je bilo ja bih rekla jednostavno šlamperaja u agenciji koja je to provodila jer se sve moglo temeljem važećih zakona urediti da se ne vrši ovrha na onim sredstvima koja su izuzeta od ovrhe, ali evo izmijenili smo zakon pa se i to nekako sredilo. Kaže da se ovim zakonom ostvaruje ravnoteža između prava ovrhovoditelja na ostvarenje tražbine i prava ovršenika na zaštitu dostojanstva. Tvrdim da ovim tekstom zakona nema apsolutno nitijedne odredbe koja je drugačija što se tiče zaštite ovršenika u odnosu na predloženi Zakon iz 2010. godine. Apsolutno nitijedne. Sve ono što govori kako može javni ovršitelj, kad može ovršavati to jednako sada stoji da to može sudski ovršitelj u isto vrijeme i na isti način i kako može ući u stan i što je izuzeto od ovrhe. Ono što je dobra novina ovoga zakona, to pozdravljam, to je svakako ovaj uvođenje izvansudske ovrhe, direktno dakle izravne naplate za ovršne isprave, ovršne odluke i nagodbe domaćega suda da ne treba još dodatno voditi ovršni postupak pred sudom. I mislim da će to zaista skratiti ovaj postupak. Ono što je dvojbeno, za mene, a to je novo određivanje stvarne nadležnosti koja ima argumenata pro i kontra. Dakle, argumenti pro su svakako specijalizacija za ovrhe pa da se onda ovrhe samo provode na općinskim sudovima da bi se suci mogli specijalizirati. Naravno ne treba kalkulirati sa novim posebnim Ovršnim sudovima jer samo osnivanje posebnih sudova ne pridonosi učinkovitosti. Ali je pitanje da li je pametno u ovom trenutku kada su zaostali predmeti na općinskim sudovima toliki, a neki trgovački sudovi su jako ažurni, dakle tu izuzima naravno zagrebački koji to nije, ali neki manji trgovački sudovi su zaista ažurni, a u istim tim mjestima općinski sudovi imaju ogromne zaostatke neriješenih predmeta pa dvojim koliko će biti učinkovito da se njih još optereti, a one koji su i tako ažurni rastereti. Također ono što mislim, zamjenica ministra je rekla, ne mislim da je to nešto dobro i da će nečemu pomoći, a to je da se određuje sada obavezna nazočnost ovrhovoditelja prigodom ovrhe na nekretninama, odnosno iz kako je rekla zamjenica ministra da će onda biti nazočan ovrhovoditelj pa će onda odmah vidjeti koje su to nekretnine jer se iz njih može namiriti ili ne mora namiriti. Pa sada zamislite svakog ovrhovoditelja koji će odlaziti na te ovrhe na popise, prokazne itd. naravno da neće. To je još jedan dio postupka koji će naravno taj postupak poskupiti i koji će angažirati veliki, veliki broj odvjetnika na tim poslovima. I kako kod velikih ovrhovoditelja naravno jer nekakvi veliki sustavi neće moć biti nazočni svakoj toj ovrsi i angažirat će odvjetnike. Jednako tako i kod ujedno nazvanih malih ovrhovoditelja koji se u tom postupku neće snalaziti i opet će to prepustiti i angažirati odvjetnike što će im dodatno poskupiti taj postupak. Prema tome nisam sigurna da je to dobro. Predviđenim zakonom iz 2010.je zato i to bila uloga javnoga ovršitelja upravo da snimi stanje dužnika da mu predloži i njemu i vjerovniku da dogovorno odrede predmet ovrhe koji će biti najmanje bolan za dužnika, a najučinkovitiji i svrsishodniji za vjerovnika. Sada se to opet stavlja na leđa ovrhovoditelju koji kao što sam rekli naravno će morati nekoga angažirati da bi to umjesto njega radio. Upozorila bih samo, a to mi zamjenica ministra može odgovoriti kod slučaja kada ovršenika nema kada nije nazočan ovrsi onda se u tom članku ne sjećam se koji je to članak, ali predviđa se da moraju biti dva svjedoka ili javni bilježnik. U slučaju fizičke osobe, u slučaju pravne osobe i onda u jednom stavku u slučaju pravne osobe ako nije nazočna ako se provaljuje ili nasilno ulazi u prostorije pravne osobe da moraju biti dva svjedoka pa ne znam jeli to namjera ili je to slučajno ispušteno u tom stavku ili javni bilježnik. Evo na to bih molila odgovor. I na kraju rekla bih da je ovaj zakon pred nama zapravo zakon koji je sada u primjeni. Isti onaj zakon koji smo 2010.išli mijenjati jer rezultati u provedbi ovrhe nisu bili dobri i htjeli smo uvođenjem jednog novog sustava učiniti ih efikasnijim i boljim. Na to smo i tada dobili zeleno svjetlo i obećali smo Europskoj komisiji da ćemo to upravo tako učiniti. Stoga smo zatvorili poglavlje 23. Naravno nije to Sv. Pismo i Europska komisija će i ne moraju biti sustavi javnih ovršitelja dakle ona će pristati jednako tako i na ovaj sustav ukoliko se dokaže učinkovitim. Ali nažalost kroz ovih godinu dana i onih godinu prije nemamo nikakvih pokazatelja o tome da bi u ovrhama išta krenulo nabolje, dapače zaostali ovršni predmeti se iz godine u godinu gomilaju. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje prijavljena je jedna replika poštovanog zastupnika Branka Vukšića. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvažena zastupnica gospođa Ana Lovrin spomenula je prestanak važenja Zakona o javnim ovršiteljima u kontekstu revolucije. Pa sada je pitanje, hoće li prestanak važenja toga zakona označiti početak nekakve revolucije? Gospođa Lovrin je rekla da je zakon taj donesen autoritetom države. Nema namjere onu meni s moje desne strane onu stranu sabornice što i sami znate da sam vrlo kritičan prema njima ali mislim da je tako da ima pravo se i sa autoritetom države skidati zakon koji vladajuća stranka ili vladajuća koalicija smatra da taj zakon nije dobar i da taj zakon ne samo da nije dobar što se s njima slažem nego je ovom odlukom se zapravo ide na ruku građanima RH. Zbog čega? Zato što daleko više vjerujem državi pa čak i ovakvoj kakva Hrvatska država jest, državnim institucija onim lošim kakvim jesu čini mi se da su oni još daleko naklonjeniji hrvatskim građanima nego što su naklonjeniji pojedinci koji se u pravilu prije sam to govorio u ime kluba bogate na račun hrvatskih građana. Ovo bi opet bila jedna privilegirana kasta kao što su javni bilježnici kao i sve mnoge druge kaste koje su ozakonjene u Hrvatskom saboru i koje mislim da danas sutra trebamo i o tome progovoriti. Tako da mislim da nije ovo početak revolucije, bilo bi dobro da se nešto i revolucionarno dogodi u Hrvatskoj međutim ovo nije početak revolucije, kao što je autoritetom države donesen taj zakon i autoritetom ovog Sabora koliko ga on uživa tako se i taj zakon i ukida. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
O kolega svašta je tu rečeno pa ću probati ovako. Dakle prvo sam upozorila da se ovaj zakon donosi protivno strategiji koju je donio ovaj Hrvatski sabora. Drugo, naravno da može vladajuća većina jer ima dovoljan broj ruku taj zakon izmijeniti samo je čudno kako se to mišljenje najedanput promijenilo. Možda je ključ upravo u ovome što ste rekli da se neki bogate na račun ja to ne bih nazvala ti ljudi pošteno obavljaju svoj posao ali možda bi se taj kolač podijelio na nešto više subjekata pa onda to nije baš svima odgovaralo možda je ključ i u tome. Ali željela bih vam reći nešto drugo. Zašto mi ovrhu uvijek promatramo kao neko nasilje nad malim i jadnim siromašnim čovjekom kojem plijene krevet i televizor. Prvo krevet i televizor mu ne smiju po Ovršnom zakonu zaplijeniti. Drugo, zašto ne promatramo Ovršni zakon da je netko dužan da neće podmiriti svoju obvezu, ima novca i neće dužniku platiti. Jeste ikad imali ili vidjeli ili čuli za slučaj da su ljudi bili nekome jamci da ih progoni banka a da oni svoje potraživanje od čovjeka koji uredno živi u tom velikom stanu koji je kupio ili u velikom autu koji si je kupio on u tome uživa, a ovaj drugi kojemu je dužan ne može se namiriti upravo zato što ovaj izbjegava kroz sve ove institute i zloupotrebljava zakon. Dakle tako gledajmo ovrhu. Ovrha je prisilna naplata nečega što je sud ili drugo tijelo odredilo da se mora platiti, dakle nikom se ništa ne otima. Za socijalna osjetljivost i ponavljam i kroz ovaj zakon i kroz važeći zakon i kroz predloženi zakon iz 2010.dakle zaštićene su određene i pokretnine i novčana primanja upravo zato da bi se taj najsiromašniji sloj zaštitio.
Dakle mogli bi zaključiti, i revolucija i evolucija idu krajnjim pravcima. Dobro. Obavijest. U skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora isteklo je vrijeme u 10,54 sati za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta o ova četiri konačna prijedloga zakona. U ime kluba HSU-a poštovani zastupnik Željko Šemper. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Dosadašnji Ovršni zakon bio je dosta propustan i nedorečen, a njegova primjena dovela je do neugodnih iznenađenja građana, a posebno umirovljenika. Možemo si misliti kad na malu mirovinu sjedne još i ovrha. Zakon o provedbi ovrha na novčanim sredstvima donesen je radi uređenja platnih transakcija na temelju rješenja o ovrsi. Zakon je donesen da omogući učinkovitu provedbu ovrhe na novčanim sredstvima dužnika. Česti objekt velikog broja ovrha su i umirovljenici koji su najažurniji platiše svojih obaveza, odnosno plaćanja mjesečnih režija ili rata kredita, ali u praksi se to i nešto loše događa. Svima je poznato da se ovrha mogla izvršiti na 1/3 primanja, ali to uvijek iz nekih primjera vidimo da se i nije događalo. Zbog toga je kao još jedna mjera opreza bilo otvaranje zaštitnog računa gdje su trebala biti sredstva koja ne podliježu ovrsi, koja preostaju za život. Sada to članak 173. detaljno pojašnjava. Zbog toga me iznenadilo pismo jedne umirovljenice kojoj je od 2900 kuna mirovine nakon ovrhe na računu ostalo samo 75 kuna, iako je imala otvoren zaštitni račun. Za objašnjenje ove situacije postoje dva pojašnjenja. Jedno je što se prema Ovršnom zakonu iz 2010. godine umirovljenicima koji su podigli kredit prije 17. kolovoza 2010. godine te potpisali suglasnost o zaplijeni na cjelokupni iznos mirovine ukoliko su neredovito plaćali svoje rate kredita. U tom slučaju aktivirala se suglasnost prema kojoj se dugovanje ustezalo od cijele mirovine, bez obzira što je bio otvoren zaštitni račun. Dakle dužnik je ostao bez minimalnih sredstava za život. Drugo pojašnjenje proizlazi zbog problema o kojem često raspravljamo, a to je informatička nepovezanost i slabo korištenje informatičke tehnologije. Bio sam pionir informatike u Republici Hrvatskoj od početka '70.-tih godina prošlog stoljeća, cijeli radni vijek odradio sam u informatici. Upravo zbog toga mi je nevjerojatno da se nakon 40 godina još uvijek između dvije državne institucije fizičkom dostavom putem pošte šalje dokumentacija. To se događa u razmjeni podataka između Financijske agencije i javnopravnih tijela kao što su HZMO, HZZO i još neke druge institucije. Posljedica takvog načina rada su da isplatite jer još nije dobio informaciju, isplati mirovinu koja je izuzeta od ovrhe na redovan račun koji se ovršuje, na kojem nakon ovrhe ostane samo sitniš. Zbog takvih slučajeva sada se predlaže elektroničko povezivanje financijske agencije i ovršnih tijela kako bi se osigurali podaci o dužniku i vrsti tražbine, a radi pravovremene uskrate isplate primanja izuzeti od ovrhe na redovan račun ovršenika te njihove isplate na poseban zaštitni račun dužnika. Na jedan od problema ukazala je i Hrvatska udruga za zaštitu potrošača, a to je problem pravne nesigurnosti građana kada nakon dvije neuspjele dostave ovršni prijedlog završi na oglasnoj ploči suda i postaje pravomoćan za osam dana. Tako dužnik nema mogućnosti prigovora zastare, a možda je u međuvremenu platio svoju obvezu. Dakle za ovrhu su saznali kad su već ostali bez svog novca. Kako se ovršnim prijedlogom dostava određuje člankom 8. navodi se postupak isporuke pošiljaka s ovršnim prijedlozima za pravne osobe i fizičke osobe koje obavljaju određenu upisanu djelatnost. Nigdje se ne spominju fizičke osobe koje nisu platile tražbinu. Trebalo bi točno navesti kako fizička osoba, građanin, mora primit ovršni prijedlog uz svoj potpis ili potpis punoljetnog člana zajedničkog domaćinstva. Tako bi se spriječila ovrha bez znanja ovršenika, a dobila pravna sigurnost građana. U sređivanju problema ovrha na računima umirovljenika treba doći i do izmjena na obavijesti o mirovinskom primanju koju umirovljenici primaju od HZMO-a. Na toj obavijesti umirovljenik bi trebao znati strukturu obustave dijela mirovine, da li se radi o otplati njegovog kredita, da li se radi o otplati nečijeg kredita za koji je bio jamac ili se radi o ovrsi dijela mirovine jer nije platio TV pretplatu ili neku od režija. Nadam se i želim vjerovati da ovaj novi Ovršni zakon više neće u neugodnu situaciju stavljati građane, posebno umirovljenike kao što je bilo do sada. HSU će podržati ovaj set zakona koji bi trebali unijeti više reda i unaprijediti ovu problematiku. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Klub HDSSB-a i dva predstavnika, prvo je poštovani zastupnik Josip Salapić pa onda poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama su četiri set pravničkih zakona. O ovim smo zakonima već govorili u Hrvatskom saboru, ovo je samo finiš za onaj posao i rasprave koje smo do sada odradili i koje trebamo odraditi. Ono što je važno naglasiti kod Ovršnog zakona, kod ovog konačnog prijedloga i završne rasprave, ovaj je zakon jedan od onih nepopularnih zakona u Hrvatskoj i sigurno neće nikome donijeti dobro, neće biti kao onaj zakon koji smo prošli tjedan raspravljali oko otvaranja novih trgovačkih društava za 10 kn, oko novih poduzetničkih pothvata, oko nečega što će pokrenuti gospodarsko okruženje, novi investicijski zamah u Hrvatskoj i nova radna mjesta. Da se sve to reflektira i na ove zakone i slučajeve je to valjda svima jasno ako nije stvoren čvrsti gospodarski okvir, ako nema posla i zapošljavanja, ako nema redovite isplate plaća, ako poslodavac ne ispunjava sve obveze prema radniku neće pomoći ni potvrda poslodavca da plaća nije isplaćena jer postoje drugi instrumenti da se ta obveza izbjegne. Na žalost ono što moramo utvrditi a možemo se svi pogledati u oči da gospodarska situacija u Hrvatskoj još uvijek nije dobra i da onaj program Vlade koji je najavljen u predizbornoj kampanji da bi bio zaista program neke nove promjene u Hrvatskoj. Treba ispunjavati sve segmente i okvire društva, a ono najvažnije gospodarski zamah, nova radna mjesta onda ne bismo govorili o ovakvim problemima da ljudi ne mogu platiti RTV pristojbu od 80 kuna, da hrvatski narodi, radnici ne dobivaju svoje plaće, da su umirovljenici u ovakvom položaju kao što je klub HSU-a govorio oko visina mirovine i ovrha koje sjede umirovljenicima na mirovine. To je žalosno i jadno i Hrvatska se nalazi u jednoj situaciji na žalost korak pred ulazak u Europsku uniju, ali ipak gospodarski slaba i gospodarski na koljenima i pitanje je kako će taj naš ulazak u Europsku uniju sljedeće godine biti po pitanjima općeg zadovoljstva hrvatskih građana, hrvatskog naroda i ljudi koji na žalost i danas kada govorimo o ovom setu zakona nemaju od čega živjeti. Ono što smo do sada napravili, a ovaj prijedlog zakona kao što smo u onim prošlim raspravama rekli ukidamo javno ovršiteljske službe i javne ovršitelje. Smatramo da smo tu nepotrebno prije svega učinili sami sebi medvjeđu uslugu, a to je da smo u ovom Visokom domu mnogi od nas i tada u 6. sazivu Hrvatskog sabora ispunjavali obveze oko završetka pregovora za ulazak Hrvatske u Europsku uniju poglavlje 23. kada smo uvodili javne ovršitelje. Tada smo govorili da će javni ovršitelji rasteretiti hrvatske sudove, da će se na općinskim trgovačkim sudovima broj predmeta u ovrhama smanjiti, da su sudovi preopterećeni, da taj sustav opterećuje hrvatsko sudstvo i da hrvatsko sudstvo nije ekonomično i ažurno u obavljanju dužnosti i ovlasti sudaca. Doveli smo u neugodnu poziciju prije svega ljude koji su na temelju odluke Hrvatskog sabora sa 108 glasova za kada smo donijeli zakon koji su se našli na nekim životnim i premosnicama i okruženjima da su napuštali radna mjesta, da su polagali stručne ispite, da su sve svoje znanje i sposobnosti uložili u ovu kako kažemo nepopularnu dužnost a to je javno ovršiteljska služba. Ne bi smo se složili da, mi to i nismo tada u istom i okviru i raspravljali. Ali smo to zajedno donijeli na ovaj način. Ako smatram da to danas nije potrebno to nije potrebno, ali nam ta jedna odluka koja nije bila dobra ni tada nije trebala. Tada ne bismo dovodili u situaciju i sramotili se pred Europskom komisijom i objašnjavali razloge zašto smo onda bili za, a sada smo protiv. Ono što je u ovom Ovršnom prijedlogu zakona dobro to je da će se ovaj postupak izravne naplate putem Financijske agencije FINA-e ubrzati, da će se izbjeći nepotrebno odugovlačenje sudskoga postupka u onom daljnjem sudbenom postupku kada se sudski nalog, odnosno rješenje koje je donijeto mora prisilno naplatiti što povećava troškove u postupku. Dakle, ta izvan sudska provedba ovrhe preko Financijske agencije sigurno će ubrzati postupak i ostvariti bit samog Zakona o ovrsi. A ono što pomalo začuđuje to je izvješća i informacije koje nam dolaze iz FINA-e. FINA prošle godine na ovom zaduženju poslova ovrha koje je dobila od strane Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva pravosuđa i promjenama zakona nije ostvarila dobit nego je ostvarila gubitak. I prema i intervjuu nove ravnateljice FINA-e, FINA još uvijek ostvaruje gubitak po ovim postupcima, a ostvarivat će ga i do kraja ove godine kada se ovaj zakon usvoji negdje 15. listopada. Znači do kraja godine možda će FINA biti na nekoj pozitivnoj nuli. Je li bilo potrebno ako je to zaista ubrzalo postupak to je za pozdraviti, a je li bilo potrebno toliko opteretiti FINA-u uz druge državne sustavne institucije koje imamo da bi FINA na temelju ovih ovlasti koje je dobila ostvarivala gubitak, a i podaci koji iz izvješća FINA-e dolaze da je oko 64% slučajeva ovrha neriješeno što je u brojkama negdje oko 750000 neriješenih ovršnih predmeta. Sigurno je da će i dakle ove nove ovlasti i po ovome prijedlogu zakona konačnome opteretiti FINA-u i sigurno je da će biti troškova za FINA-u bez obzira na iskustvo i tradiciju FINA-e troškovi poslovanja FINA-e će se povećavati. Tada će doći do novih zapošljavanja u FINA-u. To sad ne znamo, no vjerojatno će se nešto morati učiniti da bi se, dakle ako je nešto povjereno Financijskoj agenciji da bi to ostvarivalo dobit. Do sada to po ovim, dakle informacijama koje dobivamo nije tako. Što se tiče i drugih državnih sustava tu treba razmišljati da li se još neka od državnih tvrtki može uključiti u ovo efikasno provođenje Ovršnoga zakona. Ovdje se spominjala dostava ovršnih naloga putem Hrvatske pošte. Tu treba naglasiti jednu važnu činjenicu. Nije tu stvar u problematici dostave i rada Hrvatske pošte nego je stvar u tome je li osoba koja je zatečena kod kuće primila ovršni nalog ili nije. Pošta je sigurno obavila svoj posao. To je dostava obavijesti. I ja sam sam radio u sustavu pošte, znam koliko je problema bilo kada su se trebali dostavljati i ovi ovršni nalozi i sudbeni nalozi i slično. Hrvatska pošta je sustav sa 11000 zaposlenih. Hoćemo li mi dovesti ... [[Govornik se ne razumije.]] ovih poslova Hrvatskoj pošti uvođenjem elektroničke dostave rješenja, posao Hrvatskoj pošti koji je isto tako državni sustav koja zapošljava ljude, daje plaće radnicima. Trebamo se podsjetiti, možda to mnogi ne znaju da više od 4000 poštara dnevno izlazi na teren u Hrvatskoj i obavlja svoj posao. Hoćemo li sa nekim rješenjima obilaziti taj sustav to zaista ne znamo. Što se tiče skraćivanja postupka, rasterećenja sudova to svakako bi ovaj Ovršni zakon trebao kada stupi na snagu. Dakle, učiniti. Što se tiče socijalno osjetljivih kategorija žalosno je što smo čuli da ima 250000 blokiranih računa hrvatskih građana. Žalosno je da više od 1200 kuća je na prodaju u Hrvatskoj, a na žalost to ovaj Ovršni zakon ne može spriječiti nego Ovršni zakon mora biti u postupku da sve ono što je prisilno bilo dužno platiti da se naplati. Ono što mi moramo učiniti, a to ću ponovo naglasiti to je stvoriti ako je Vlada programe najavljivala da će se učiniti novi gospodarski zamah u Hrvatskoj onda treba zatvoriti sva pitanja, pitanje gospodarstva pa će biti i manji broj ovrha. Što se tiče kluba HDSSB-a, ovaj Ovršni zakon mi ćemo biti suzdržani jer smatramo da ovo što je teoretski napisano u zakonu koji je pred nama treba biti ostvarivo u praksi. Ali vidjevši da FINA nije baš ostvarila financijske dobiti i da su mnogi postupci i građani u gorim problemima po pitanju ovrha smatramo da treba dobro promotriti ovaj zakon koji je pred nama. Hvala lijepa.
Hvala vama. U ime kluba HDSSB-a govorit će uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Da ne ponavljam kao što je moj kolega Salapić rekao počet ću ovo svoje kraće izlaganje sa jednom povijesnom činjenicom. Starogrčki filozof Herakli prelazeći Rijeku ustanovio je da ne može stati nogom na istom mjestu u istu vodu i rekao je da sve teče, sve se mijenja, samo mijena jest. Kod nas su mnogi, a kod nas mijena jest da svaka vlast bilo koji zakon koji donosi proglašava revolucionarnim, proglašava ga i revolucijom i evolucijom, gospodine predsjedniče Sabora, ali činjenica je da je samo nekoliko zakona koji su doneseni u ovom Saboru doista bili revolucionarni i nekoliko odluka. Tu prije svega mislim na raskidanje onih ustavno-pravnih veza ili sveza sa bivšom socijalističkom, federativnom ili kako se već zvala Jugoslavijom, odnosno velikom Srbijom. I ovo svoje izlaganje počet ću i sa jednom anegdotom. Mnogi danas gledaju određene sapunice, posebno ove turske, a ta anegdota dovoljno govori o stanju u Hrvatskoj, o stanju na kojem se uvelike odnosi i ovaj set zakona o ovrhama. A eto tako za one koji prate Sulejmana Veličanstvenog, Sulejman gleda na kartu i kaže: "E sada je na redu Hrvatska. Da vidimo što piše o toj Hrvatskoj." Kaže, 350 tisuća nezaposlenih, gotovo milijun umirovljenika koji jedva preživljavaju, unutarnji i vanjski dug preko 100 milijarda eura. Brazil i Argentina su išli u stečaj kada su imali negdje oko 90 milijardi dolara duga. Kaže Sulejman: "Ibrahime zaustavljaj vojsku jer ovo tko osvoji taj je u velikim problemima.", da u ovom časnom Domu ne spomenem ono što je pisalo na toj poruci. I doista to stvarno opisuje stanje u RH i ono što je vezano upravo za ovaj Ovršni zakon, a vezano je i za stanje u kojem se nalazi naše gospodarstvo, ne samo građani, da ovdje postoji jedan ogroman dug, dakle same države, nadležnih ministarstava prema izvođačima određenih kapitalnih investicija, dug prema onima koji su vezani i odlukama i zakonima Sabora za provođenje određenih službi, dakle zakonskih službi koji su vezani. Pa se tako postavlja i pitanje upravo tog, ja bih rekao i dužničkog ropstva, prema samoj državi koja ne plaća razno raznim izvođačima koji na taj način se sami dovode pod ovaj Ovršni zakon za koji vjerujte ih nitko neće pitati zbog čega je nastalo njihovo zaduženje prema dobavljačima, prema kooperantima. Pa bio je onaj poznati slučaj jedne tvrtke iz Slavonije koja se bavi proizvodnjom parketa gdje upravo nadležno ministarstvo nije platilo glavnom izvođaču, a glavni izvođač nije platio tom svom kooperantu koji je pravio izuzetno kvalitetni parket za sportsku dvoranu. Država je odmah bila ta koja je naplatila svoje dugovanje sjedajući na račun upravo ovog podizvođača. Iako je i sama bila dužna. To je svakako i pitanje ovih ogromnih poreznih dugovanja među kojima su i mnoga javna poduzeća koja su u vlasništvu i u većinskom vlasništvu RH ili jedan veliki dio tog udjela u dionicama u vlasništvu prodan da bi se popunile i zakrpile proračunske rupe tijekom svih ovih 20 godina. No što se dešava sa tim velikim tvrtkama, da li i prema njima će se odnositi ovaj zakon? Neće i to građanima treba odavde sa ove govornice iz ovog Sabora jasno poručiti. Ovaj zakon se ne piše za velika javna poduzeća koja su u dubiozama, ne piše se za njihove uprave, na njih se neće odnositi Ovršni zakon, na njih će se odnositi ono što ćemo vrlo brzo ponovno imati ovdje u Saboru ili na Vladi RH da ćemo odobriti npr. novo zaduženje HEP-u bez obzira što je povećana cijena električne energije, bez obzira što je taj HEP neefikasan, bez obzira što se traži povećanje od 37% za grijanje. Ne treba zanemariti ono ljetošnje povećanje plina koji je također otišao 32% i čije će posljedice tog poskupljenja upravo osjetiti sada građani jer preko ljeta nitko na ovim temperaturama, a posebno mi u Slavoniji gdje smo imali elementarnu nepogodu, u svakom slučaju nije palio grijanje da bi zagrijao na +40 svoj dom. Tu je također i stalno povećanje goriva, stalni pad životnog standarda, stalno povećanje cijena i građani bez obzira koliko ih netko uvjeravao da će živjeti bolje u ovoj Hrvatskoj sve lošije i lošije žive, a ona potrošačka košarica ima sve veću i veću vrijednost košarica za preživljavanje, ne za život normalan i dostojan čovjeka kako je uostalom i zapisano u hrvatskom Ustavu da svatko ima pravo na život dostojan čovjeka, ali isto tako i pravo na rad, prisiljeni su ići u razno razne načine preživljavanja koji na kraju krajeva upravo dovode i do posljedica ovoga zakona. I netko je rekao ovdje se ne radi o krevetu i televiziji, ovdje se radi o objektima u kojima stanuju, ovdje se radi o svemu onome što je vezano za njih i za njihove obitelji. Tu je pitanje, prije svega dakle samih građana koji će ostati i bez svojih nekretnina, pokretnina jer u svakom slučaju nemaju niti dovoljno velike plaće, ne mislim na saborske plaće, ne mislim na ministarske plaće, mislim na one plaće prosječnog hrvatskog radnika, hrvatskog seljaka, hrvatskog građanina, govorim općenito da ne mislite da tu ne mislim i na osobe, a ne smijem jer nisam siguran da bi možda bio u diskriminaciji ako bi rekao da je to nježniji spol, nego dakle govorim općenito o građanima bez obzira na nacionalnost, vjeroispovijest, spol, dob, sve lošije i lošije žive, ali građani su ti koji se zadužuju da bi preživjeli iz mjeseca u mjesec, da bi svojoj djeci omogućili školovanje da bi kupili knjige za školu, da bi kupili odjeću, obuću na kraju krajeve da bi se i prehranili. A imajući u vidu kakvo nam je stanje gospodarstva i mjere koje se donose tada je doista vidljivo da umjesto da idemo prema standardu visokorazvijenih europskih zemalja u ovom trenutku se nalazimo negdje daleko, daleko ne na Bliskom nego na Dalekom Istoku. Iz svega ovog navedenog opravdan je strah. A tu ću spomenuti još jedan primjer ne isplate plaća radnicima. Ovih dana imate u novinama da su određeni poduzetnici ne samo u HDZ nego i u SDP nosili i financirali kampanju a istovremeno nisu isplaćivali po 6 do 9 mjeseci plaće radnicima. U HDZ-u je to bilo malo netransparentnije pa nisu ni dobivali potvrdu jel to je išlo preko žiroračuna ali je stvar u svemu identična. Dakle što je tada bilo sa važećim zakonom da netko tko nije isplatio plaću radnicima po 6 ili 9 mjeseci može financirati političku kampanju političke strane? I opravdan je strah da će ovaj zakon biti efikasan na običnim ljudima, na malim građanima a neće biti efikasan na velikim igračima i da ovo nije niti revolucija niti evolucija nego je ovo prije svega da su se tresla brda a neće se roditi ni miš nego će se u Hrvatskoj živjeti na način kao što se to i do sada živjelo sa stalnim padom standarda sa stalnim padom industrijske aktivnosti sa stalnim padom proizvodnje, sa povećanjem uvoza a smanjenjem izvoza. Na kraju krajeva ne bih želio da se ovdje u Hrvatskoj dešava ono što se u ovom trenutku dešava u zemlji kao što je Grčka, kao što su one zemlje koje iz istog razloga, ne iz religijskih ili vjerskih razloga imaju u ovom trenutku revolucije. Samo je pitanje tko će od nas ovdje koji sjedimo ili tamo u onoj zgradi preko puta imati snage ali isto tako imati i obraza i izići pred te građane. Završit ću sa Sulejmanom. On je uveo harač od 10% a ja postavljam pitanje vladajućima što je onda PDV od 25%?
Na redu je klub HNS-a i uvaženi zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, zamjenice ministra, kolegice i kolege. Dakle klub HNS-a podržava donošenje sva ova 4 zakona. Mi stalno govorimo o tržišnoj ekonomiji, a dobrim dijelom se ne ponašamo tako u životu. Stalno govorimo o zaštiti vjerovnika a u biti kada se predlaže jedan zakon koji istinski unapređuje postojeće zakone onda odjednom počinjemo naravno uobičajeno populistički plakati. Svjesni smo da je i država do sada ponašala se rastrošno, zaduživala ali i osiguravala isto tako populistički da građani se zadužuju da ulaze u obaveze koje nisu realne i država je tu definitivno bila kriva svojim načinom rada i svojim populističkim izjavama i osiguravanjem tzv. potrošnje koja nije bila realna i racionalna. Ovaj set zakona u biti realno svodi našu državu zaista u okvire ponašanja i građana ali ovdje nije bilo govora puno o poduzetnicima i fizičkim osobama koje obavljaju djelatnosti određene djelatnosti na koje se ovo isto tako odnosi. Mi vjerovnike moramo štitit kao što moramo voditi računa o dužnicima, posebno o građanima koji imaju pravo na zaštitu da im se ne sjeda ovrhom na onaj dio sredstava koji je zaštićen. Ovaj zakon to u biti osigurava. Elektronska razmjena podataka kako bi se na najmanju moguću mjeru svela mogućnost ovrhe, primanja i naknada izuzetih od ovrhe. Isto tako sudska je nadležnost ovim postupcima jamčit odgovarajuću kontrolu socijalno osjetljivih ovrha i primjernu zaštitu dostojanstva dužnika te pravnu sigurnost i transparentnost tih postupaka. To jasno piše. Sva povjerenja o iskustvu prijašnjih vlada naravno dio su onih izjava onih koji i dalje nemaju povjerenja u ovu državu ali zato i nisu na vlasti jel građani su ovoj koaliciji dali povjerenje da ispravno vodi i da provodi svoje zakone i da vodi onome što se zove boljitak ali i pravna sigurnost. Moramo u ime kluba HNS-a ponoviti, često se izgube one osnovne sadržajne činjenice ovog paketa zakona. Sustav izvansudske ovrhe radi naplate novčane tražbine primjeni odredbi Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima putem financijske agencije u prethodnoj je godini od kada se primjenjuje pokazao iznimnu učinkovitost i mogućnost da se naznačenim izmjenama ostvare zadani ciljevi rasterećenja sudova, pojednostavljenja, ekonomiziranja, ubrzanja i učinkovitosti ovršnog postupka na novčanim tražbinama kao pretežitim u strukturi tražbina. Dakle već se pokazalo i dokazalo da je ovo puno efikasniji i učinkovitiji sustav i način preko financijske agencije. Isto tako uvođenjem izvansudske ovrhe i za ovršne isprave te ovršne odluke i nagodbe domaćeg suda ili upravnog tijela koje glasi na ispunjenje određene novčane obaveze i koji imaju potvrdu o ovršnosti te za potvrdu poslodavaca o neisplati dospjelog iznosa plaće, naknade plaće ili otpremnine kroz potvrdu, rješenje, odluku suda ili nagodbu pred sudom s potvrdom ovršnosti ostvaruju se posljedično rasterećenje sudova s brojčano najzastupljenijim predmetima ovrhe nad novčanim tražbinama. Jasno kako smo razgovarali i o zaštiti potrošača i o ovome segmentu direktno se zaštićuju građani odnosno radnici i zaposlenici. Kad govorimo o javnoovršiteljskoj službi, ono o čemu sam govorio i koji je stav ministarstva i analiza po pitanju funkcioniranja FINA-e i potvrde djelotvornosti rada do sada, onda je sasvim jasno da je ova vlast napravila dobru i točnu analizu za funkcioniranje sustava, vrlo osjetljivog sustava ovrhe i da je jasno izrekla, napisala i nama dostavila, a moram to ponovit da sustav ovrhe ne zahtijeva promjene koje bi opravdale uvođenje nove službe, poglavito odnoseći se na troškove postupka pred javnim ovršiteljem, tako i na njegovo trajanje i efikasnost. I posebno u ime kluba HNS-a želim naglasit šta je jasno izrečeno i u ime Vlade da se smatra neprihvatljivim povjerenje ovrhe na preostalim predmetima privatnoj ovršiteljskoj službi koja iz tih predmeta financira se jer je za ovrhu na tim predmetima potreban viši stupanj zaštite dužnika, stoga što se po naravi stvari ovdje ne primjenjuju instrumenti zaštite ograničenja ovrhe ili izuzimanja od ovrhe, kao kod ovrhe na novčanim sredstvima, već je neophodno da takvu ovrhu provodi sud. I na kraju, ono što je ključno i jasno, u provedbi i funkcioniranju pravne države potrebno je izbjeći neizvjesnost trajanja daljnjeg postupka kroz ovrhu jer svaka odgoda ostvarenja pravomoćne i ovršne sudske odluke predstavlja izvor pravne nesigurnosti za vjerovnika i dužnika, a i općenito. Klub HNS-a podržat će paket ovih zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike. Prvo uvaženi zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Gjurković, ovaj vaš prvi dio izlaganja je bio jedan promotivni kukuriku govor koji je prije svega optuživao ovu prijašnju Vladu koja je zaista i pokazala to što je dovela do ovoga u kakvoj je situaciji sada. Naime, točno je to da je HDZ i njihova koalicija zapravo u neku ruku da su opljačkali društvenu imovinu, ali opet kada gledamo poteze Kukuriku koalicije koja je 9-10 mjeseci na vlasti onda zapravo vidimo da je sada ne redu pljačka građana Republike Hrvatske, počevši od PDV-a od 25% pa svega onoga što je govorio moj kolega Zoran Vinković. Zapravo radi se o zakonima ili o setu zakona koji su zapravo muka hrvatskih građana.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Uvaženi kolega, ja sam rekao da je ovo nastavak unaprjeđenja Ovršnog zakona čime naravno prihvaćam, priznajem i to je realnost, da su se dosadašnji zakoni iz prethodne vlasti unaprjeđivali stanjem. Međutim, ovo je ključan zakon da bi se zaista moglo štititi vjerovnike, ali i štititi socijalno osjetljive. Kritiku bivše vlasti, s obzirom na nenaplatu potraživanja, ja ne znam koga to vrijeđa. Ako je 51 milijarda kuna dugovanja nešto što nekoga vrijeđa da mu se kaže, a nije se smjelo dogodit onda ja ne znam šta u biti vi smatrate realnom uvredom, a šta činjenicom.
Druga replika, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle kolega Gjurković govorili ste o izvrsnim rezultatima efikasnosti FINA-e. Ja se slažem da je Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima uveo znatne poboljšice i da FINA to sada, ovako kada je regulirala prve tehničke nedostatke radi dobro. Ali nije u tome problem, problem je u tome što na računima nema novca. Dakle, od ukupno milijun 165 ukupni je broj ovrha na računima u 2011. Od toga je uspješno naplaćeno 414 000 ili 35,6% i onda nastaje problem jer te ovrhe koje se ne mogu provest računima jer na računima jednostavno novca nema, onda kreću na sudske ovrhe na pokretninama i nekretnine i tu se događa problem. Pročitali ste još jednu rečenicu iz obrazloženja. Jednako kao što u obrazloženju piše da je sve manje ovrha na pokretninama jer zbog krize opada vrijednost tih stvari, ja bih rekla obrnuto zbog krize nema novca na računima pa se poseže za drugim predmetima ovrhe, a pročitali ste i ovu rečenicu da se ocjenjuje neprihvatljivim povjeravanje ovrhe na preostalim predmetima privatnoj ovršiteljskoj službi koja se iz predmeta financira jer tu nema zaštite ovršenika pa je potreban neki viši stupanj. Apsolutno netočno i to netočno piše u obrazloženju, prije svega stoga što su izuzeti određeni predmeti od ovrhe u odnosu na pokretnine, prijedlogom ovog zakona jednako kao što su to bili izuzeti i prijedlogom zakona iz 2010. i jednako kao što su izuzeti postojećim, sadašnjim Ovršnim zakonom i po ničemu nije uveden nikakav veći stupanj zaštite dužnika sada kada će to obavljat po ovom zakonu sudski ovršitelji nego je to bilo u odnosu na javne ovršitelje.
Na repliku će odgovoriti poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Ova Vlada i ova koalicija smatra da će se ovim rješenjem u biti biti puno socijalno osjetljivija prema onim dužnicima prema kojima se mora radit ovrha i zbog toga smatramo da je potrebno da se ukinu i u biti ukidamo javne ovršitelje. Drugo vezano za FINA-u, ovrhe i nenaplatu, a nakon toga ide naplata iz pokretnina, odnosno nekretnina. Pa to je bilo i u prošlom vašem zakonu, ne vidim u čemu je tu problem.
Prije nego što pređemo na pojedinačnu raspravu imamo jednu malu intervenciju. Riječ je u ime kluba HDZ-a zatražio uvaženi Željko Reiner, potpredsjednik Doma. Izvolite.
Klub HDZ-a traži stanku od 20 minuta. Naime, u ovom Visokom domu je prigodom nedavne replike izrečena jedna tvrdnja da je cijela stranka, da je HDZ zapravo opljačkao Hrvatsku što je itekako jedna ozbiljna tvrdnja. To je po običaju bačeno kao jedna bombica, nakon toga naravno, nema čak niti zastupnika ovdje koji je to rekao. Prema tome, mi želimo stanku da bismo se mogli o tome očitovati.
Određujem stanku od 15 minuta. … [[Upadica se ne razumije.]] Evo sad se dižu naravno ruke. Izvolite u ime HDSSB-a.
Također u ime kluba HDSSB-a tražim stanku od 10 minuta.
Koji je razlog?
Razlog je jer je naš zastupnik je iznio tu tvrdnju, pa želim povodom toga da mi u klubu zauzmemo stav o toj izjavi.
O istoj temi. Dobro, znači imamo zahtjev dva kluba za stanku. Branko. Ne, ne, Branko je odustao. Je'l tako? Dobro. Znači 15 minuta stanke. Kolegice i kolege nastavljamo s radom. Isteklo je vrijeme predviđeno za stanku koju su zatražili klubovi. Prvo dajem riječ klubu HDZ-a i poštovanom zastupniku Gordanu Jandrokoviću. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Reiner potpredsjednik Hrvatskog sabora zatražio je stanku u ime kluba zbog neprimjerenih riječi kolege Grubišića. Danas raspravljamo o Ovršnom zakonu, mi smo očekivali nakon uvrede koja je izrečena na račun HDZ-a gospodine predsjedavajući da ćete reagirati. Niste reagirali, zato smo zatražili stanku. I molili bismo i voljeli bismo da ne koristimo točke dnevnog reda koje zaista nemaju nikakve veza sa onim što je govorio gospodin Grubišić za međusobne uvrede, za međusobne napade jer hvala Bogu mogli bismo jedni drugima svašta reći i iskoristiti svašta što smo radili i jedni i drugi i treći. Ali ovdje razgovaramo danas o Ovršnom zakonu i zakonima vezanim za taj zakon. On je iznimno bitan jer se tiče svih naših građana, on je važan jer je bio dio usklađivanja s acquisom, ova vladajuća većina odlučila ga je mijenjati. Mislim da je rasprava danas vrlo argumentirana na jednoj visokoj civiliziranoj razini. Zašto je gospodin Grubišić napravio što je napravio on to najbolje zna, možda i zbog lokalnih izbora i tko zna zbog čega, ali još jednom u ime HDZ-a apeliram da razgovaramo o onome što je tema, da se ne vrijeđamo i molili bismo posebno predsjedatelje sjednica da reagiraju na uvrede kada budu iznesene ili na nekoga osobno, pojedinačno ili na račun stranaka. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Riječ dobija klub HDSSB-a, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Jandroković i gospodo iz kluba HDZ-a, naime meni nije jasno da ste ovako promptno reagirali na moju repliku koju sam izrekao u ovom Hrvatskom saboru, a koja je bila u svezi teme koja je danas na dnevnom redu, a to su ovrhe, Ovršni zakon i sve ostalo. Čudi me da niste tako promptno reagirali nego sa danom zakašnjenja pa i više jer su se još vukli repovi danima kada je gospodin Milanović izrekao puno teže uvrede i osobne uvrede na račun i vaših zastupnika pa i samog HDZ-a. Ono što sam izrekao, da je dakle možda i u ispravku vrh HDZ-a, dakle kako je rečeno opljačkao društvenu ili državnu kako god hoćete imovinu, vezano je uz sve one afere, uz sve ono što se događa, uz sve ono što se nalazi u kaznenom postupku ili na sudu pa čak i protiv same pravne osobe koja se zove HDZ. A vi dobro znate o čemu se radi. Radi se o kriminalu i korupciji počevši od INA-e, HEP-a, HAC-a, vojnih kamiona, Planinske, FIMI MEDIA-e, Osječke televizije, Hrvatskog lista i svega ostaloga što po nekim izračunima nekih ekonomskih stručnjaka kumulirano doseže i do 80 milijardi kuna što je skoro tri četvrtine hrvatskog proračuna. Zašto je to u svezi sa ovrhama? Pa zato što je hrvatski narod i hrvatski građani takvim kriminalom i korupcijom koje sam ja samo nazvao pljačka ništa drugo. Ako je to zamjera, ako je to uvreda umjesto kriminala i korupcije reći pljačka onda možda za vas je to, a za mene je to sinonim – istoznačje i ništa drugo. Dakle, zbog toga se i urušila ova država, zbog toga imamo ovoliko ovrha, zbog toga ovaj narod ne može platiti televizijsku pretplatu, svoje telefonske račune i sve ostalo. Jer je osiromašen, ogoljen do srži, do korijena. I ne kažem da su svi članovi HDZ-a, dakle oni pošteni mali ljudi koji su iz domoljublja u HDZ-u ne znam otkada već nepošteni oni nose također križ svih ovih afera o kojima sam govorio i kojima je opljačkan hrvatski narod i Hrvatska država. A govorio sam i o SDP-u da je taj isti teret prebacio na leđa, da to ste vi, na leđa običnih građana, malih građana. Dakle, više se možda, neću reći nema što skinuti odavde, nego evo idemo povisiti PDV, povisiti cijene goriva, povisiti cijene plina, povisiti cijene grijanja i svega ostaloga. Eto o tome sam govorio. Ako to nije u svezi sa ovim Zakonom o ovrhama, o procesima u svezi ovrha i svega ostaloga onda ne znam zbog čega ste vi tražili uopće stanku. Na kraju krajeva kažem ponavljam da se protiv pravne osobe HDZ vodi sudski postupak. Ja ne vodim sudski postupak, ja vas nisam ni tužio, niti vas je tužio HDSSB nego pravna država. Prema tome, evo to je moj odgovor u svezi ovoga. Hvala lijepo.
Hvala vama. I sad samo jedno malo kratko objašnjenje s obzirom da je uvaženi zastupnik Jandroković na neki način prozvao i mene zašto nisam reagirao. Dakle, po mom najdubljem uvjerenju, Hrvatski sabor kao i svaki parlament je mjesto gdje se govori. Govori se ponekad oštro, ponekad grubo, a ponekad dozvoljavam ponešto i neprimjereno. Ha, ali to je priroda Parlamenta. Tako je ne samo u Hrvatskom saboru tako je i u drugim parlamentima. Ja osobno sam u prošlom mandatu valjda dobio najviše opomena i kazni jer mi se stalno tumačilo da izlazim izvan teme, da se ne držim dnevnoga reda i sve zapravo zbog oštrog govora. Ne mislim ovdje uvoditi verbalni delikt, molim vas nemojte od mene očekivati da kažnjavam i opominjem zastupnike zbog onoga što izgovore. Evo, toliko. Ne znam da li možete prihvatiti to objašnjenje ali ono je naprosto takvo. Nastavljamo sada sa raspravom o točkama dnevnog reda. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Raspravljajući danas o Konačnom prijedlogu Ovršnog zakona, Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima, o Konačnom prijedlogu Zakona o prestanku važenja Zakona o javnim ovršiteljima i o Konačnom prijedlogu Zakona o prestanku važenja Zakona o javnoovršiteljskim pristojbama moramo se prije svega upitati, jesu li danas u Hrvatskoj još uvijek vjerovnici zadnja rupa na svirali? Dakle, to je pitanje prvo. Ali odmah s tim postavljenim pitanjem postavlja se i pitanje što je s dužnicima? U kakvom se stanju nalaze dužnici i na koji način se vršila ovrha do sada nad njihovom imovinom, ali jednako i tako i kako su mnoge obitelji zbog nekog malog duga ostale gotovo bez svoje cjelokupne imovine. Ja duboko vjerujem da ovim prijedlozima zakona na vlastito, konačnim prijedlogom Ovršnog zakona, ali jednako tako i o ukidanju javno ovršiteljske službe dajemo jedan odgovor da vjerovnici dođu do ispunjenja svoje tražbine s jedne strane, ali jednako tako i da se sačuva dostojanstvo dužnika i da budemo socijalno osjetljivi. To je nešto što smo obećavali i mislim da smo na pravom putu. Dakle, konačno ovim prijedlozima zakona Vlada ispunjava svoje predizborno obećanje i rekla je ne javnim ovršiteljima i javno ovršiteljskoj službi, vraćajući kompletnu ovrhu, dakle prije svega na sam sud zajedno sa agencijom, sa FINA-om koja se pokazala kao dobar naplatitelj. S tim što moramo napomenuti i ovom prigodom da je u početku bilo dosta tu također, ja bih rekla i otvoreno i zlouporaba gdje se plijenio račun i računi na koje FINA nije imala zakonsko pravo, ali se sve vrijeme na to, u zadnjih nekoliko godina o tome šutilo, a o tome smo itekako mi progovarali. Dakle, naši građani duguju preko 15 milijardi kuna. Zbog čega građani ne plaćaju svoje obaveze i da li je to samo zbog toga što vlada jedna nedisciplina u plaćanju ili su možda i oni ponekad, i nisu krivi zbog čega su došli u takvu situaciju. Mi se moramo sjetiti i vremena, dakle kada nisu htjeli plaćati i oni koji su itekako mogli plaćati. A danas još uvijek oni koji imaju najmanja primanja u Hrvatskoj, a to su umirovljenici, oni su sve u svemu najuredniji platiše. Jer oni najprije plate sve ono što duguju državi i drugim davateljima usluga koje koriste, a onda ono što im tek ostane, ako im nešto ostane, to je njima slobodno na raspolaganju. Mi smo daleko kao zemlja od takve jedne obzirnosti i od takvog jednog građanskog ukupnog morala. Ali ta jedna erozija srozavanja poslovnog morala počela je odavno prije. Nama stoji sada na dužnost da se građani discipliniraju, ali jednako da se discipliniraju prije svega veliki dužnici. Ako ovrha i dalje, prije svega i sudski postupci budu takvi da naše pravosuđe bude funkcioniralo s dvije brzine, s prvom, s onom odnosnom 5 brzinom ili najbržom brzinom, kada su u pitanju veliki vjerovnici kao potražitelj i građanin koji stoji nasuprot tom jednom velikom sustavu, prvi na naplatu. A ti isti građani kada se javljaju u ulozi vjerovnika i kada njihova potraživanja koja su naizgled mala, koja za njih život znače, budu tek stavljena po strani i u drugom redu čekanja, onda građani neće shvaćati ozbiljnost, dakle ovih naših napora koje želimo pretočiti prije svega u normativu u zakone. Dakle, ono što je svrha i prijedlog svih ovih zakona, vjerujem da ćemo ih vrlo brzo i usvojiti, da ovrha bude učinkovita, ali jednako tako da dužnik, da se zaštiti dostojanstvo dužnika. Čitav niz zakona također je promijenjeno, ali čini mi se da treba promijeniti i također nekoliko zakona da bi i građani svoju obvezu shvaćali kao onu koju su zaista svjesni da trebaju platiti. Govorit ću ovdje nešto i o bankama. Još uvijek egzistira u Zakonu o bankama i u zakonima koji se tiču njihove regulative. Čitav niz nepravednih odredbi koje se onda, o kojima mi šutimo dok donosimo takve zakone ili ih mijenjamo, a kad dođe ovrha onda slušamo i ove danas rasprave koja svaka ima svoj racijo i svoje opravdanje. To je prije svega, ja mislim evo ovdje je i gospođa zamjenica, da treba ozbiljno razmisliti o fiduciju. Tim institutom koriste se banke i dakle bez ikakvog postupka vrlo brzo postaju vlasnici cjelokupne imovine, odnosno nekretnine pa i za mali i za neznatni dug. To je ono što je, ja bih rekla osramotilo Hrvatsku i što naši ljudi jednostavno ne shvaćaju i neće da shvate i s pravom ne žele to shvatiti. Dakle, to je jedan institut koji je zaveo u crno mnoge, mnoge obitelji. Druga norma je što se tiče zaključivanja, prilikom zaključivanja različitih ugovora, najčešće ugovora o kreditu gdje se unatoč našem Zakonu o obveznim odnosima, dakle o kongentnim normama uvode protuzakoniti, nezakoniti uglavci gdje kad vi podižete kredit jednostavno bankovni, malim slovima, kad potpisujete takav ugovor a sretni ste da uopće možete dobiti kredit, i onda pristajete na sve jer to rade sve banke kod nas, i naravno u Europi, i u svijetu se to baš tako i ne radi. Da jednostavno takvim jednim zabranjenim uglavkom ostajete kasnije bez cjelokupne svoje imovine, odnosno da odgovarate cjelokupnom svojom imovinom bez onih zaštitnih mehanizama koji su ovdje sada po prvi puta, ja bih rekla jasno i transparentno navedeni. Što se štiti, i nad kojim predmetima, i nad kojom imovinom, ni u kom slučaju ne može doći do ovrhe. Ali, trebao bi naš pravni sustav, i ja zato molim evo zamjenicu ministra da se povede računa o tim zabranjenim uglavcima i da oni jednostavno ne mogu doći do ovrhe. Jer i banke i druge financijske institucije imaju se podložiti našem temeljnom zakonu, Zakonu o obveznim odnosima i da te uglavke tako i treba razmatrati jer su u okviru našeg pravnog sustava radi o nezakonitim uglavncima koji ne proizvode nikakve pravne učinke. Ono što također želim posebno napomenuti da svim ovim zakonima jednostavno troškovi naplate se smanjuju i sigurno će ovrha postati brža ali i jeftinija kako za ovrhovoditelja tako i dužnika. Ponovno ću se vratiti na banke, dakle kada smo morali mijenjati zakon da bi izrijekom naveli da se opomene ne smiju naplaćivati što je bilo protuzakonito i do tada ali se to uobičajilo unatoč našim kongentnim propisima pa se onda i to naplaćivalo a da nitko nije odgovarao za protupravnu naplatu iako je po našem Kaznenom zakonu protupravna naplata kazneno djelo, čak štoviše kao da imperija uzvraća udarac i ruga se sustavu, ruga se nama kao zakonodavcima, ruga se Vladi kao predlagačima pa kažu dobro je kad su nama izrijekom zabranjene opomene mi ćemo slati obavijesti istog sadržaja i to naplaćivati. Ja mislim da takvo jedno ponašanje prije svega treba osuditi ali takvo jedno ponašanje proističe iz tolerancije svega onoga što se do sada radilo. Posebno želim napomenuti ovdje ulogu naše agencije, državne agencije ulogu FINA-e da konačno dakle je prestalo s onim naplatama, blokadom računa sa oduzimanjem alimentacija, naknada koje su zakonom sada i taksativno mijenjali smo isto tako u međuvremenu zakon iako to nije bilo moguće ni ranije učiniti ali konačno s time stali na kraj. Dakle, s ovim prijedlozima zakona doći ćemo do toga da saga o vjerovnicima i dužnicima ne bude više kao priča o prosjacima i sinovima nego da vjerovnik dođe do svoje tražbine ali da dužnik ne padne u dužničko ropstvo. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Vidite uvažena kolegica je rekla da je ovaj zakon socijalno osjetljiv i to je ono što smo obećali i Vlada ispunjava svoja predizborna obećanja o socijalnoj osjetljivosti. Sada ja ne znam da li građani znaju čitati, ono što je zapisano u Planu 21 Kukuriku koalicije sigurno nije bilo da je socijalna osjetljivost povećanje PDV-a. tamo piše da će sa PDV smanjiti da se ovaj PDV povećao sa na 23 na 25% da je to povećanje cijene plina, struje za 32%, grijanja, cestarina koje su bez obzira da li vi kupili ENC uređaj poskupile 12%, da je socijalna osjetljivost upravo i ovaj Ovršni zakon koji neće promijeniti i nije nikakva revolucija niti će dovesti do toga da se u Hrvatskoj one strukturne promjene riješe i da ljudi u ovoj Hrvatskoj žive bolje. Sanader je davao onu jamstvenu karticu o boljem životu, KUkuriku koalicija je dala Plan 21 koji više i nema veze dakle ovo što radi ova Vlada i kakvi se zakoni donose nema više s tim Planom 21 nema veze sa socijaldemokracijom nego ima uvelike veze sa neoliberalizmom. A ja se osobno nadam da će ovaj zakon upravo pomoći građanima jer banke nisu krive za sve, kriva je loša vlast za loš život u Hrvatskoj ali da će ovaj zakon između ostalog izbjeći mogućnost da nekom skinete sredstva s računa. Građanin nije kriv jer je platio određeni račun netko krivo prove a da zatim mora voditi sudski postupak da bi vratio svoj novac.
Hvala. Imamo odgovor. Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Ovo zadnje što ste rekli toga je bilo i to se nije radilo samo slučajno nego i namjerno i plijenila se kompletna imovina odnosno novčana sredstva sa računa ili sa nekoliko računa i onih davanja koja su po zakonu izuzeta od ovrhe. Ovim prijedlogom zakona pa i ranijem onim nekim izmjenama to smo izrijekom zabranili. A osim toga ovaj novi institut odnosno mogućnost naplate od dužnikovnog vjerovnika dakle najčešće o odnosu plaća radnika i potraživanja prema svome poslodavcu omogućava se sa potvrdom poslodavca neposredna naplata svoje plaće a da ne govorimo o izmjenama i Kaznenog zakona gdje je neisplata plaće kazneno djelo ali ovim prijedlogom zakona konačno se to i operacionalizira na takav način da i građanin koji je dužnik prema nekome ali nije kriv zbog toga što je sam dužnik jer njegov poslodavac nije mu isplatio plaću sada se i tome staje na kraj.
Hvala. Sljedeća replika Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo ja želim replicirati uvaženoj kolegici jer ona je rekla da je ovaj zakon na neki način puno bolji od ovog prethodnog i pokušat ću to staviti u jedan odnos. Mislim da u ovom odnosu imamo čovjeka koji duguje, imamo novac koji trebamo uzeti i onoga od koga se to želi naplatiti. U tom odnosu kada gledamo novac njemu je svejedno tko će ga i na koji način uzeti bilo temeljem ovog zakona ili onog zakona koji čuli smo danas termin privatizirani ovršitelji ili već nekako drugačije znači. E sada kada gledamo s pozicije građanina i njemu je svejedno. On je svjestan da je dužan i on to mora platiti. Dali će ga platiti po onom zakonu, da li će njemu doći privatizirani ovršitelj pa će mu on uzeti ne znam televizor, krevet ili nešto drugo ili će mu tu uzeti neki sudski ovršitelj na isti ili sličan način. Mislim da je tu bitka između upravo tih ovršitelja koji su nazvani privatizirani i ovih novih kojim će u najvećem dijelu očito se raditi o odvjetnicima. A kada gledate one koji to žele naplatiti to su uglavnom dobrostojeće tvrtke u najvećem dijelu komunalna poduzeća i pričao sam ovdje priču o neosnovanim naknadama koje su možda i najveći dio svih tih neplaćenih računa baš tih malih običnih građana jer gotovo na svakom računu koji ulazi u hrvatsko pučanstvo imate naknade i za vodu i za raznorazne frekvencije i dosta spominjana RTV pristojba, voda, Internet itd. godišnje vam je to oko 4 do 5 tisuća kuna što plaćate a ni sami ne znate zbog čega to plaćate i to se svojevremeno pretvorili i u dobar biznis, neke su firme od toga dobro i živjele. A kažem, građani će na kraju sve to morati platiti bez obzira na tekstove zakona ovakvog ili onakvog, njima je to sasvim svejedno kao i onom novcu koji mora kroz taj sustav prokolati tako da tu o revolucijama nema nikakve riječi. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor Ingrid Antićević Marinović. Izvolite.
Samom nakanom i samim izvršenjem svoje obveze da će se ukinuti javnoovršiteljska služba i javni ovršitelji i da će se ovrha vratiti sudu govori upravo o tome da želimo spriječiti industriju duga, a sve je upućivalo da se ide prema tome ono što ste vi omogućili. To je bilo naše obećanje i ovim ispunjavamo tu našu obvezu. Naime, o čemu se radi? Ponekad je savršeno jasno, postoji tražbina i to koja je utvrđena sudskim putem ili na temelju druge vjerodostojne isprave i stoji dakle dužnik koji je to dužan izvršiti. To ovako naizgled izgleda da je sve jednostavno, međutim ovrha je vrlo delikatna stvar i mi smo u potpunom uvjerenju, a i naša pravna povijest i iskustvo svjedoči o tome da sa najvišim senzibilitetom, a pogotovo ako imamo i ovako osjetljiv zakon, da se vodi računa i o dostojanstvu te osobe, dužnika. To će se onemogućiti takve zlouporabe, a s druge strane omogućiti da vjerovnik dođe do svoje tražbine na pravilan način. Ali se slažem s vama i to ovaj zakon i onemogućava, ali vidjet ćemo i kakva će biti praksa, ovdje je i zamjenica ministra, gdje te komunalne naplate često se prema gađanima uperuju na način da se traži dug koji je plaćen, zastarjeli dug. Treba konačno početi raditi na tome da se to sankcionira kao što je to zakonom i ustanovljeno kao institut protupravne naplate. To nitko u Hrvatskoj nije odgovarao za to, a to je najčešće kazneno djelo u zadnje vrijeme s obzirom na krizu.
Hvala. Sljedeći za raspravu prijavio se Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Prije je rečeno da su se građani ponašali populistički. Kada nekome u ovome Saboru ponestane argumenata onda vadi kviska, a taj kvisko je pojam populizam pa što god znači, mada ga nitko nije rastumačio. Kaže se da je država dozvolila da se građani zadužuju. Država ne može zabraniti da se građani zadužuju. Mi kao u Hrvatskoj ne možemo bez neprijatelja, stalno su nam potrebni neprijatelji, međutim znate onu rečenicu uz takve prijatelje nisu nam potrebni neprijatelji. Nisu banke krive sve, banke se ponašaju onako kako im država i kako im zakonodavac, kako im vlast omogućuje. Umjesto, prije kolegica reče da su prije slali opomene a sad se inate pa šalju obavijesti. Svakoga dana ovdje u Saboru možemo reagirati, možemo reagirati zakonom i uostalom kolegica isto tako pripada vladajućoj većini. Vladajuća većina može, ako želi, bankama stati na kraj, lihvarenju, može stati bankama na kraj u mužnji hrvatskih građana. Međutim i ova vlast, mada se priča već mjesecima i godinama se priča o dodatnom porezu na banke, nije se usudila ili u dogovoru s njima jednostavno tog poreza nema. Prema tome, banke se ponašaju onako kako se mogu ponašati i sasvim sigurno da se ponašaju u skladu sa svojim poslovanjem, a to je uzeti što više novaca iz džepa hrvatskih građana. Prije je rečeno, kolegica Lovrin iz HDZ-a je govorila o tome da je ovdje riječ o zaštiti vjerovnika. Točno je, ono za što smo se zadužili trebamo platiti. Trebamo vraćati svoje dugove. Nebrojeni su primjeri kada su građani u dobroj vjeri bili jamci, kada su građani u dobroj vjeri posudili novac nekome, ali isto tako su se u dobroj vjeri i uzimali krediti i umjesto da Hrvatska država, Vlada, pa prije svega ovaj Dom zaštiti te hrvatske građane prema lihvarskim kreditima. Kada smo tražili nekoliko puta i od HNB-a da svojim autoritetom nagna Vladu na prijedlog, tada i prisili Vlada i Sabor jer znamo odnos Vlade i Sabora, da se počinje raspravljati o ukidanju devizne klauzule što je i gospodin Rohatinski prošle godine u svibnju u Opatiji na susretu ekonomista prvi puta progovorio da bi trebala Vlada razmisliti o tome da uputi prijedlog i da se postepeno ta devizna klauzula počne ukidati. Do dana današnjega ništa nije napravljeno i dan danas oni koji su se zadužili, koji su kupili stan, ne da bi im bio drugi, treći, četvrti, peti nego da bi imali krov nad glavom, da bi zbrinuli sebe, svoju obitelj, svoju djecu prisiljeni su neplaćati jer nemaju čime plaćati. Točno je, treba zaštiti one koji su dali novac ali treba zaštiti i one koji su primili novac, a moraju ga vratiti više nego što je to normalno, uobičajeno u uređenim zemljama. Mi smo dopustili, znate koliko su se povećali krediti na švicarce, koliko, po 30 i više posto ljudi moraju vraćati, su im veće rate. Tko je zaštitio te hrvatske građane? Čiji su oni građani? Nisu to samo glasači HDZ-a, SDP-a, to su hrvatski građani o kojima treba vlast brinuti. O kom se brine, brine se o profitu banaka, njih se pušta na miru, čak i kada izigravaju ovu vlast, kad umjesto opomena šalju obavijest i naplaćuju. I tada vlast šuti i kaže pa dobro, bezobrazni su, a šta ćemo. Tko štiti građane, nitko, građani su prepušteni lihvarenju. Prije je kolega govorio o tome, privatni ovršitelji ili da taj posao preuzme država kao što je ova vlast odlučila ili da to rade skupine ljudi. Ja sam u prethodnoj raspravi u ime kluba govorio da sam uvijek za to, koliko god bila loša država, koliko god institucije državne nefunkcionirale, daleko su suptilnije, obzirnije prema građanima nego što su to privatne banke i neke privatne skupine ljudi koje se bave biznisom i kojima je jedino na pameti veliki profit. Prema tome, tu se u potpunosti slažem sa zakonodavcem i podržavam u tom smislu ovaj zakon. Kada govorimo o zaštiti i vjerovnika i onih koji trebaju vratiti dugove vjerovnicima, moramo imati na pameti i to kako se ponašamo prema nekretninama koje su privremeno vlasnicima oduzete ili su, kako mi to popularno zovemo, zaplijenjene. Ima jedan slučaj u Istri gdje su kuće za odmor, jedna skupina kuća za odmor zaplijenjena, vodi se sudski spor koji može potrajati, govoreći o vlastitom iskustvu, 10, 15 i 20 godina. Te kuće za odmor prekrasno izgrađene sa bazenima zarasle su u korov i one stoje i propadaju. Znači, ako država izgubi sudski spor morat će nadoknaditi štetu čovjeku kojem je zaplijenila te kuće. Ako pak je zaplijenila s pravom, ako se na sudu država dobije taj sudski spor tada sasvim sigurno da će dobiti daleko manju vrijednost nego što je mogla dobiti jer je zapustila veliku, veliku vrijednost. Da li država razmišlja o tome što, na koji način zaštititi tu vrst bogatstva. I na kraju, ovaj zakon kada stupi na snagu vjerojatno će znajući mehanizme u ovom Hrvatskom saboru biti u petak izglasan. On će biti dobra pretpostavka i za humani odnos prema onima koji su dužni, ali i za to da vjerovnici dobe svoj novac ili nešto drugo što je ekvivalent novcu. Međutim, budemo li se ponašali kao što se mi često znamo ponašati, kao što je prije naveden primjer da netko umjesto potvrda, odnosno umjesto opomena daje obavijesti a vlast ostane gluha na to tada će ovaj zakon biti još jedno mrtvo slovo na papiru i on će biti kao što reče gospodin Milanović zamršen, nikad odmotano klupko i dalje ćemo imati jednu agoniju, a to je znamo na milijun ljudi je pod teretom nekakvih ovrha. Hvala.
Hvala i vama. Imamo tri replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega. Mikrofon.
… [[Govornik naknadno uključen.]] za stanje u državi nisu odgovorne banke nego isključivo vlast, vlast koja je omogućila bankama koje sada u ovih 10 mjeseci nego svih ovih 20 godina hrvatske demokracije, odnosno 22 godine upravo da banke rade to što rade. I nisu tu sada sporne ni opomene, ni obavijesti, nego je sporno to što je svaka hrvatska vlast ovisna o tim bankama. Jer Hrvatska nema mogućnosti, nego pa čak evo imat ćemo zakon o zaduživanju, o zajmu da bi izgradili i dogradili jedan zatvor. Koja smo mi to država? Koja smo to država kada uzimamo zajam da bi dogradili zatvor? Ne radi se tu o velikoj investiciji, nego investiciji vrlo maloj, vrlo simboličnoj a to govori dovoljno o tome da nam proračun nije prepunjen i napunjen jer da je ne bi uzimali taj zajam. Mi ovdje govorimo o 50 milijardi eura vanjskog duga, dakle duga u švicarcima, francima, eurima, dolarima i ne znam koju sve valutu ova Hrvatska država nije uzimala da bi ovdje u Hrvatskoj netko mogao reći kako se živi dobro. Živi se izuzetno loše. I ovaj zakon niti je socijalno osjetljiv, niti će pomoći da se u Hrvatskoj promijeni bitno stanje i standard građana. Naprotiv, ovaj zakon će ponovno lupiti po malim, običnim ljudima, po onoj baki na đakovačkoj tržnici dok će veliki igrači ponovno biti zaštićeni bili to javni ovršitelji ili bilo to putem suda. Tako da ona anegdota koju sam rekao na početku Sulejman je doista iz svih ovih razloga iako se to u povijesti nije zbilo ali odustao od usvajanja Hrvatske u 21. Stoljeću.
Hvala kolega, vrijeme. Imamo odgovor na repliku, kolega Vukšić. Izvolite.
Poštovani kolega, evo slažemo se. Jučer smo govorili o koncesijama, o privatizaciji, o monetizaciji. Zapravo govorili smo o davanju u tuđe ruke i preostalog dijela hrvatskoga bogatstva ali ne samo bogatstva nego i preostalog dijela hrvatskoga suvereniteta. U jednoj polemici s javnošću prvi potpredsjednik hrvatske Vlade je rekao kao da je važno u čijim je rukama INA. Naći ćemo to i taj citat. Kao da je važno u čijim je rukama Hrvatska poštanska banka. E pa sad vidimo da je važno, jer upravo i saborski zastupnici kažu da banke vladaju. Vrlo je važno jer kapital počinje vladati svijetom. Znači, ako su banke toliko moćne, onda sasvim sigurno bi se trebali vratiti ne na neke druge rasprave, recimo na onu jučerašnju raspravu i trebala bi se sasvim drugačije voditi da je bila spojena sa ovom. Tad bi vidjeli koliko su opreci ove današnje tvrdnje sa onim jučerašnjim tvrdnjama i sa onim tvrdnjama koje daju predstavnici ove Vlade. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, ovaj vaš dio izlaganja u svezi banaka i opomena kako rekoste koje šalju, koje su zamijenile. Pardon, obavijesti koje su zamijenile opomene, a isto se naplaćuju i o čemu je govorila i kolegica Ingrid Antičević Marinović su zaista impozantne. Naime, poznato vam je s obzirom da pratite dobro da kažem unutarnju politiku, da je u posljednjih osam godina dobit, iznešena dobit iz Hrvatske više od 250 milijardi kuna. To su više nego dva hrvatska proračuna. Nadalje, svjedoci ste i toga i prošla Vlada već je i ova počela upućivati apele, tako se to zove, apele na banke da drugačije se odnose prema građanima, da budu socijalno osjetljivi. Što to znači jedan apel jednoj banci čiji je glavni interes, odnosno čije je glavno poslovanje i cilj poslovanja profit ili dobit. Ništa. Nemojte, dajte malo vidite švicarce može li se to nešto popraviti itd. Apele. A imate alat, imate zakone, imate vlast u rukama s kojim možete, a pitanje je da li se hoće ili se ne smije. Ili ne smiju oni koji su na vlasti ne smiju ići da kažem strožijim načinom, zakonitim putem prema tim bankama koje su jasno u stranim rukama. I evo, sad smo i svjedoci da i ove koke koje nose zlatna jaja i to kako kaže prvi potpredsjednik Vlade nije bitno, dakle tko njima upravlja. Pa nije baš tako, a to se vidi i po stanju građana. I dok se banke žale na pad dobiti, pazite ne u poslovanju, pad poslovanja ili dohotka, nego pad dobiti od 10% u odnosu na onu prošlu godinu, dotle je [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] milijun građana u ovrsi. To je četvrtina hrvatskoga stanovništva. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Vukšić. Izvolite.
Poštovani kolega, da, rekli ste možda krivo da je prvi potpredsjednik rekao da nije važno tko upravlja, on je rekao da nije važno tko je vlasnik jer vlasnik banke, tvornice znamo dobro da vlasnik postavlja upravljače pa onda vlasnik kad je država onda postavlja loše upravljače, loše menadžere kako bi upropastili ono što je u rukama države i dokazali kako je država loš gospodar i kako bi onda to mogli po sniženim cijenama dati, prodati, predati onima koji su zainteresirani koji će izvući iz toga veliki profit. Sjetite se, kada se razgovaralo o švicarcima za vrijeme bivše Vlade, tada su s onim poznatim balonima htjeli spasiti one koji imaju kredite u švicarcima. Rekli su sada ćemo tim balonima. To su bili oni baloni, probni baloni s kojima se pokušavalo zavarati hrvatske građane. Hrvatski građani i dalje grcaju pod teretom švicaraca zbog toga što ni ova Vlada nema hrabrosti da stane na kraj tome. Kao što ste rekli ima sve instrumente u svojim rukama, ima čvrstu većinu i može sasvim sigurno pomoći hrvatskim građanima ako to žele.
Hvala. I zadnja replika, Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Pa uvaženi zastupnik me spomenuo, ne sjećam se baš da li sam upotrijebila termin da treba štititi vjerovnike, ali ono što svakako smatram da ovaj zakon mora osigurati i to u pravnoj državi svakako tako mora biti da se pravomoćne sudske presude do kraja i provode. Ne može se Ovršnim zakonom rješavati pitanje poslovanja banaka i da li je to pravedno i da li je to zakonito prema građanima. Što su švicarci ja jako dobro znam jer na vlastitoj koži to osjećam svakog mjeseca, ali to treba riješiti Zakonom o obveznim odnosima, Zakonom o kreditnim institucijama, Zakonom o bankama ili već kojim god zakonom, a ne može se rješavati ovim Ovršnim zakonom. I ja samo uvijek spominjem to jer svi vi kada govorite imate pred sobom vjerovnike kao neke teške bogatune koji istjeruju novac od siromašnih ljudi što nije točno. Nekad i vrlo siromašni i jadni ljudi mogu biti na strani vjerovnika i jako će se namučiti da dođu do svojih sredstava pa i onih koji su im možda u nekoj ovrsi nezakonito ovršeni i uzeti. Još ste se založili protiv privatizacije ovrhe jer kažete da je država suptilnija, da ima više senzibiliteta. Ne znam zašto onda nikoga ne smeta u postojećem tekstu zakona da evo recimo primjerice ročište za prodaju održava se pred sucem pojedincem, ali sud može zaključkom o prodaji održavanje tog ročišta povjeriti javnom bilježniku. Zašto vas ne smeta da nekretninu prodaje npr. javni bilježnik, a strašno bi bilo da nešto u ovrsi radi javni ovršitelj? Ne smeta nikoga javni komisionar, ali strašno svima je zazoran javni ovršitelj. Dakle, hoću reći stvara se jedan iracionalan strah i proskribira se jednu grupu ljudi. I još nešto ako je država tako senzibilizirana
Vrijeme kolegice.
Samo još jednu rečenicu. Kolegica Antičević je rekla da dosada su mnoge obitelji završavale bez imovine zbog nekog malog duga. Pa tko je to dosada radio? Pa radio je sud i sudski ovršitelj zato što zakon koji predviđa javne ovršitelje uopće nije u primjeni do danas.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Kolega Vukšić, izvolite.
E uvažena kolegice, da, u pravu ste. Smeta me prevelika uloga javnih bilježnika. Mislio sam o tome govoriti, evo hvala vam na ovoj replici. Smeta me i sasvim sigurno da je to jedna od crnih rupa ovoga zakona i govorio sam više puta o bilježnicima, o jednom umjetno stvorenom klanu koji se bogati često na račun hrvatskih građana. Da, treba štititi vjerovnike. Sasvim sigurno. I oni su dali nekome novac i trebaju novac dobiti taj vraćen. Međutim, da je država bila pravednija, da je bila pravedna, socijalna u svim aspektima tada sasvim sigurno ne bi bilo toliko ovrha kao što ih ima danas, ne bi bilo milijun i 500 tisuća ovrha, bilo bi daleko manje. Jer da nema švicaraca daleko manje bi bilo ovrha, da nema lihvarskih kredita daleko manje bi bilo ovrha. Stvar je i u nefunkcioniranju države. Postoje bogati vjerovnici, a postoje i siromašni vjerovnici i u tome ste u pravu kolegice. Jedan od bogatih vjerovnika kad sam razgovarao sa poljskim ambasadorom tad je rekao da je njihova naplata u potraživanju tv pretplate negdje 50%. Ja mislim da je u Hrvatskoj naplata možda ne 100%, ali 98%. Zbog čega? Zbog toga što je država brza kad su u pitanju veliki, moćni vjerovnici. Kad su u pitanju mali vjerovnici koji su nemoćni, koji nisu pod utjecajem tada država ne reagira.
Hvala. Sljedeća za raspravu Jadranka Kosor. Nema je, gubi pravo na raspravu. Ovime smo iscrpili prijavljene za raspravu. Zamjenice ministra izvolite završno.
Hvala vam lijepo. Pa evo dozvolite mi da se samo kratko osvrnem na raspravu. Naime, ne bih se složila s tim da ovaj zakon neće donijeti ništa dobro. Ovrha je težak postupak i zato i je tako normirana i uređena. Nije problem, to mi koji smo u praksi zakone primjenjivali vrlo dobro znamo, nije problem da je zakon opsežan i da ima puno članaka. Dapače, nas je strah zakona u kojima ništa ne piše i koji nemaju puno članaka. Ono što je obrazloženo u odredbama zakona to će naći svoju primjenu, a primjena će se svesti na to da mi izlazimo iz razdoblja izbjegavanja ili odugovlačenja sa plaćanjem dugova. To je činjenica koja nas prati i koja se čak i brojčano pokazuje u podacima. Govorili smo da nedostaju podaci o podacima FINA-e koja je otkad je od 1. siječnja 2011. u primjeni Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima zaprimila ukupno 2 milijuna 266 tisuća 885 osnova za plaćanje. I ukupno u tim osnovama nalazi se dugovanje u iznosu od 97 milijardi 312 milijuna 978 tisuća 653 kune. Ove milijarde su nastale zato što se potraživanja nisu plaćala, a mi smo ovim zakonom odnosno nadogradnjom Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima razvili mehanizme koji će dovesti do toga da se takvi dugovi smanje. Jedan od razloga odugovlačenja ili izbjegavanja naplate je bilo i pitanje dostave koje se ovdje spomenulo i pitanje oglasne ploče. Prema članku 21. ovog predloženog Ovršnog zakona ovdje se supsidijarno primjenjuju odredbe Zakona o parničnom postupku. Mi smo parnični postupak uredili, odnosno on je noveliran 2008. godine utoliko što je uvedena odredba o dostavi pismena na oglasnu ploču, a ona je bila posljedica upornog izbjegavanja dostava i to je nešto s čime se pravosuđe borilo jako dugo i to je nešto što je iniciralo jako velike zaostatke i odugovlačenja postupka. Našli smo mehanizam koji se zove oglasna ploča, a on sad pokazuje u praksi velike probleme koji se stvarno tiču sad nečega što izlazi izvan okvira pravosuđa, a svodi se na to da se stranke prijavljuju na mjestima prebivališta na kojima ne žive, zbog putnih troškova ili koga čega drugoga. To ovaj zakon neće riješiti, ali će supsidijarno primjenjivati ZPP i dostava će se izvršavati na oglasnu ploču, jer je to jedini način da pravni sustav počne u tom smjeru funkcionirati. Spominjali smo obračun poslodavca, on nije revolucionarna odredba. Obračun poslodavca postoji kao ovršna isprava u Zakonu o radu. Ono što smo mi promijenili je da smo omogućili izravnu naplatu plaće i ako govorimo o kaznenom dijelu i slučaju da će to biti kazneno djelo ukoliko poslodavac nema sredstava na računu. Pa upravo smo to omogućili, izravnu naplatu, ako ima sredstava na računu izravno će se radnik naplatiti. U tome i jest poboljšanje ove odredbe, odnosno tu se, tu ona dodaje novu vrijednost u sustavu. Govorili smo o prodaji kuće, kuće se ne mogu prodavati zato da bi se naplatila mala potraživanja, odnosno ne mogu se prodati iznad onoga što smo mi sada odredili, jedne polovice vrijednosti. A ako govorimo o strategiji reforme pravosuđa i o onome što smo zacrtali. Ispregovarati smo sa komisijom promjenu onoga što je bio odlučeno glede javnih ovršitelja, a strategija ostaje ista, jer jedno su ciljevi a drugo su instrumenti ostvarivanja tih ciljeva. Bolji instrumenti za ostvarivanje brze, učinkovite i dostupne ovrhe sa zaštitom dostojanstva dužnika, nalaze se u nadogradnji Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima, a ne u uvođenju privatne-javno ovršiteljske službe. Nije isto da li ovrhu provodi privatni-javni ovršitelj ili ju provodi sudski ovršitelj. Jer je privatni-javni ovršitelj onaj koji se direktno financira iz radnji koje sam određuje opseg i broj, i koje on provodi. Dakle, njegova plaća i njegov prihod ovisi o tome koliko radnji i kako provodi ovrhu. Mi ne možemo kao što sad rekli apelirati na banke da budu racionalne ili da malo, da stvaraju manje troškova. Isto tako ne možemo apelirati i na javne ovršitelje jer se oni upravo iz te djelatnosti financiraju, odnosno trebali su se financirati. Pa ako gledamo iz pozicije građanina, to je jako velika razlika, a možemo govoriti čak i o brojevima. Evo, ako samo se svedemo na javno-bilježnička rješenja FINA je od 01.01.2012., dakle da nismo prolongirali i sada odustali od Zakona o javnim ovršiteljima, oni bi počeli s radom 01.01. Preuzeli bi provedbu ovrhe na temelju javno-bilježničkih rješenja. Tih javno-bilježničkih rješenja od 01.01. Do danas je samo FINA zaprimila 38 562, u njima se nalaze ukupna potraživanja od 2 348 387 133 kune, ako to podijelimo sa brojem osnova, znači prosječno se potražuje 6100 kuna. Ako za tih 6100 kuna nadodamo javno-ovršiteljski trošak od minimalno 1000 kuna, a bio bi minimalno 1000 kuna, onda bi taj novi prihod za javne ovršitelje, odnosno novi trošak za građane iznosio 380 526 000 kuna i to je nešto što je jako velika razlika. I to je nešto što smo htjeli izbjeći jer smatramo da ovrha ne treba biti u tom smislu skuplja. I to za onoga koji će predujmiti da bi mu uopće ovršitelj krenuo u postupak, a odnosno kasnije dužnika koji bi to morao platiti. Govorili smo o javnim bilježnicima. Mi naravno sad ne možemo intervenirati do te mjere u zakon, ali upravo zato da ne stvaramo nove troškove i da pojednostavimo postupak. Odustali smo od javnih ovršitelja, čak dapače skratili smo fazu postupka ovrhe na novčanim sredstvima za jedan dio koji također oslobađa od troškova, više ih nema. I mislim da smo znatno unaprijedili sustav do mjere da će se to sigurno pokazati u slijedećem razdoblju. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvažena zamjenice ministra, da ne ponavljamo ono što sam pričao u raspravi, stojim iza svega ovoga, jel ovaj zakon nije revolucija i nije socijalno osjetljiv, kao što ni sama ovrha nije socijalno osjetljiva. Međutim, vezat ću se na ove troškove koje spominjete, ali vezano za najveći problem ovog zakona koji bi po meni trebao imati oznaku da je europski zakon. S obzirom da ovakav jedan zakon treba biti usklađen sa europskom pravnom stečevinom. Očigledno ovaj zakon to nije. I dovest će se do toga da ono što sam i rekao, da ovaj zakon će ponovno pogodovati isključivo onima kojima se i treba pogodovati i kojima je u svih ovih 22 godine bilo pogodovano, a neće biti olakšanje za običnog radnika, seljaka, umirovljenika. I bez obzira da li se smanjuju troškovi ovrhe, kada je ovrha on i onako nema od čega platiti pa će mu ovo biti ponovno dodatni udar. Nešto o samim troškovima. Prije nekoliko mjeseci ili godinu dana donesen je u ovom Saboru jedan Zakon o sjedištima sudova, pa obzirom da se evo sada javni ovršitelj zamjenjuje sa praktički javnim bilježnikom, obzirom na pretrpanost sudova. Nadam se da će onda građani Đakova, neće morati putovati u sud u Našice. Jer između Đakova i Našica osim ceste koja je u prilično lošem stanju, u koju nije uloženo gotovo tridesetak godina, a državna je cesta. Tu evo pozivam i Hrvatske ceste da učine nešto po tom pitanju, će ići kod ovog domaćeg javnog bilježnika, a sam sud, evo ja zahtijevam od ministarstva da shvati kakva je nepravda učinjena obzirom da je ovdje i više prostora i veći sud, i tako da građani bez autobusne, bez željeznice, ne bi morali pješke ići od Đakova do Našica, i još na ovrhu.
Hvala, vrijeme. Sljedeća replika Dragutin Lesar. Izvolite kolega.
Poštovana zamjenice ministra. Ja vašu poziciju razumijem, branite i govorite o jednom segmentu zakonodavnog rješenja problema koji u Hrvatskoj postoje. Posao nas zastupnika je da se sjećamo, prisjećamo i drugih resora zakona i problema s kojim se građani ove zemlje susreću, pa kad ste spomenuli problem dostave ovršnih naloga. Ja vas u ovoj raspravi nisam uzeo obranu onih koji imaju prijavljena lažna boravišta ni ona koja su odbijala primiti ovršni nalog nego nekoliko stotina tisuća građana ove zemlje kojima nije niti pokušana dostava ovršnog naloga nego se direktno išlo na oglasnu ploču suda izbjegavajući ili lažirajući pokušaj dostave a osobno sam imao prilike vidjeti zabilježbu pokušana dostava u nedjelju u 7 ujutro nitko nije otvorio vrata. Ta rečenica je bila dovoljna da drugi krug ide na oglasnu ploču suda. Naravno da nitko u nedjelju u 7 nije kucao na vrata toga dužnika. Zakon o boravištu imamo na dnevnom redu Sabora riješit ćemo lažne adrese. I drugo, obračun neisplaćene plaće i radničkih potraživanja, gospođo draga, radnici danas u Hrvatskoj ne mogu dobiti radnu knjižicu kada žele otići jer žele otići drugom poslodavcu i moraju tražiti intervenciju inspekcije i drugih tijela, a kamoli da će dobiti obračun od tog poslodavca o neisplaćenoj plaći da bi primijenili svoje pravo ovršne isprave i na taj način direktno naplatili. Problem je dakle u drugom segmentu zakonodavne regulative i funkcioniranja vlasti koji nije u resoru Ministarstva financija ali jeste u istoj vladi. O tome govorimo cijelo vrijeme. Dakle lažnu iluziju, nadu dajemo. Neće moći naplaćivati plaće jer neće moći dobiti papir obračuna kao ni do sada.
Hvala. Ovime smo završili sa raspravom. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Ovršnog zakona, drugo čitanje, PZ, br. 128. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da dizanjem ruke se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je većinom glasova 84 za, 24 protiv i 5 suzdržan donesen Ovršni zakon u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Hvala lijepa.
I prelazimo na: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu broj f/p 1725 (2010) između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za Projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje PZ br. 141; Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. Skladno članku 159. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmane možete podnijeti do kraja rasprave. Raspravu o zakonu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za pravosuđe. Izvješća radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodano obrazložiti prijedlog? Izvolite zamjenice ministra.
Hvala vam lijepo. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Predlažemo potvrditi okvirni ugovor o zajmu za Projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu. Naime, u okviru izvješća ispunjavanju obveza iz poglavlja 23 posebna pozornost posvećena je stanju u zatvorima odnosno u nedostatku kapaciteta i već od 2010.godine radi se na poboljšanju kapaciteta odnosno od 5.studenog 2010. RH je donijela zaključak kojim se prihvaća dokument odnosno izvješće o izvodivosti Projekta dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu. Nakon toga je zaključen okvirni ugovor o zajmu Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe. Taj ugovor je potpisala RH 2011.godine i mi da bismo ga učinili pravnim aktom koji je dio našeg pravnog sustava potrebno da ga zakonom i potvrdimo. Pa u tom smislu predlažemo potvrđivanje navedenog ugovora jer je svakako u interesu da se kapaciteti u zatvorskom sustavu povećaju pa i dogradnjom i obnovom zatvora u Zagrebu. Hvala.
Hvala i vama zamjenice. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a Liberalni demokrati podržava Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za Projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu. Naime, svjesni smo da se svake godine uvećava broj osuđenih osoba i građana kojima tek treba dokazati krivnju, pritvorenika, a kapaciteti su uvijek isti a uvijek i manjkavi. Stanovnici zatvora su bili doslovce nagurani u ćelije a ima slučajeva da spavaju na madracima koji su položeni na pod. Naravno uvijek govorimo o kapitalnim investicijama, ali osim što se uvijek ističe da se time želi riješiti problem prebukiranosti zatvora ta investicija i ta aktivnost će doprinijeti rješavanju i mnogih drugih problematika. Ja bih ovdje posebno istaknuo 4. Prije svega prvo povećanje sigurnosti samih zatvorenika, službenika, a i građana. Već godinama su zatvorski kapaciteti prenapučeni u Hrvatskoj. Službeno ima mjesta za nešto preko 3 tisuće 700 osoba, a brojke koje trebaju koristiti su preko 5 tisuća a i stalno rastu. Iz prenapučenosti proizlaze brojni problemi. Pad higijene, nemogućnost bavljenja različitim aktivnostima, smanjenje mogućnosti posjeta i telefonskih razgovora, porast tenzija između osoblja i zatvorenika, pokušaj samoozljeđivanja i samoubistava upravo zbog loših materijalnih uvjeta. Rad u zatvoru je bez dvojbe jedan od najzahtjevnijih poslova uopće. Zatvorsko je osoblje na malim prostorijama i različitim situacijama u kontaktu sa osobama različitih karakteristika, različite zrelosti, svjetonazora, kulturnih navika s osobama koje su počinile različita kaznena djela, često prisutnim poremećajima osobnosti te s osobama različitih sposobnosti i potreba. Tako da u tom dijelu zaista je itekako bitno da se vodi računa o povećanoj sigurnosti zatvorenika, službenika i građana. Naglasak je i na politički dio. Sami zatvori nam govore i o tome kakva je naša država tako da zaštita ljudskih prava posebno je važno i osjetljivo pitanje u uvjetima zatvaranje jer se zatvaranjem osobi oduzima temeljna ljudska prava, pravo na slobodu. Pri tome osoba kojoj je oduzeta sloboda zadržava sva druga prava koja ima kao ljudsko biće kao tako osobe i kao ljudsko biće moramo itekako uvažavati i tretirati. Glavna svrha izvršavanja kazne zatvora jest osposobljavanje zatvorenika za život na slobodi u skladu sa zakonima i društvenim pravilima uz čovječno postupanje i poštivanje dostojanstvenih osoba. Naravno koje se nalaze na izdržavanju kazne itekako moramo voditi uvjeta i maloljetnim zatvorima. To je ono što i govori Zakon o … kazne zatvor RH. A posebno da je lišavanje slobode i kazna sama po sebi pa uvjeti i režim gdje su osobe lišene slobode to ne smije dodatno otežavati. Sam Nelson Mandela je rekao da "Jednu naciju ne treba suditi po tome kako se odnosi prema svojim građanima koji su na vrhu već kako se odnosi prema onima koji su na dnu". To zaista o tome govori da itekako uvažavamo i politički dio ove odluke. Naravno, kao treći bi naglasio i pedagoški, penološki, sociološki moment, a to je ono kako ljude pripremiti za normalan život i kako se nositi s ljudima kao ljudima. Problemi su tu još više izraženi kod populacije pritvorenika usprkos činjenici što nisu osuđeni, dakle ili su zapravo nedužni, ne mogu organizirati aktivnosti, uključujući dodir s vanjskim svijetom, obrazovanje i slično pa su u puno nepovoljnijem položaju. Problemi se pogoršavaju tamo gdje zbog ograničenih kapaciteta nije moguće odvojiti pritvorenike od zatvorenika. Osim toga, broj upravo pritvorenih osoba raste kao i duljina zadržavanja u pritvoru. Uz to, zatvorsko osoblje ima zadaću organizirati život u zatvorima tako da se zatvoreniku već od dolaska na izvršavanje kazne omogući priprema za život na slobodi. Zatvorenike naime treba poticati tako da im vrijeme provedeno u zatvoru kasnije omogući odgovorno ponašanje nakon otpusta te ih motivirati da se obrazovanjem i radom osposobe za samostalan život u skladu sa društvenim normama. Naravno, četvrto i nije nimalo manje bitno, to je gospodarski segment ovih odluka, a to je da mada se izvršavanje kazne zatvora financira i trebalo bi se financirati iz sredstava državnog proračuna. Naravno, sredstva su uvijek manjkava. Zašto nema sredstava, zašto je ovakva situacija, ne bih sad posebno objašnjavao. Prije svega, i radom zatvorenika mogu se ostvariti dodatni prihodi pa se sredstva ostvarena na taj način koriste za podizanje standarda zatvorenika. Naravno, tu bih ipak spomenuo da zakon propisuje prije svega dobrovoljnost rada. Onaj tko želi raditi u zatvoru može raditi, ako ne želi u tom dijelu nema nikakve zakonske mogućnosti da ga se na to natjera, to je prepušteno njegovoj odluci. Naravno, da ne govorimo o kapitalnim ulaganjima jer svaka ta izgradnja naročito ako se tiče dio građevinarstva, ulaganje kapitalnih investicija, to je 6,5 milijuna eura, 10 milijuna kuna pa sigurno će to neka građevinska operativa zaposliti svoje radnike, moći platiti radnike, moći u onom dijelu što je bilo da će plaćati svoje obveze i da naravno da će zadržati radna mjesta. Što se tiče daljnjih planova oni se nastavljaju na akcijskom planu proširenja zatvorskih kapaciteta i taj akcijski plan je definiran i prije nekoliko godina. Tim akcijskim planom je završeno i objekt kaznionice u Glini, također se planira, evo krenula je investicija dogradnja zatvora u Zagrebu i naravno u daljnjem planu je izgradnja zatvora u Šibeniku koji bi trebao dobiti kapacitet od preko 1000 zatvorenika svih kategorija, spola i dobi. Za Šibenik kad govorimo to je 700 milijuna kuna i također to je jedna od velikih kapitalnih investicija. Mi na cijelom području Hrvatske imamo 7 zatvora, 2 odgojna zavoda,zatvorsku bolnicu, 14 zatvora i centar za izobrazbu. U sve njih je potrebno ulaganje. Uz izraženu prenapučenost treba uložiti dodatne napore i financijska sredstva u pronalaženju i prilagođavanju novih prostora te u njihovu prenamjenu za smještaj zatvorenika. Uz to, potrebno je što više radno angažirati zatvorenike te organizirati nove programe i aktivnosti koji će ih okupirati veći dio dana izvan prostora za smještaj. Naravno, uvijek su problemi novci. … [[Ne razumije se.]] ono što je ovdje isto rečeno, ako nema u državnom proračunu, ono što je najkvalitetnije može se rješavati preko kredita Razvojne banke Vijeća Europe, ali nadamo se da će se iznaći i druga sredstva za tu razinu. Prije svega u Europi ima itekako dobrih primjera da se moguće proširenje, a izgradnja novih kapaciteta koje sam rekao da je u disproporciji između 3500 koliko sad imamo smještajnih kapaciteta i 5000 koliko je potrebita, da se može rješavati i po programu i mogućnostima javnog i privatnog partnerstva. Onda je pitanje, a što ako to nećemo sve skupa napraviti i proširiti kapacitete i sve ove stvari koje sam naveo, prije svega plaćat ćemo kazne i plaćamo sad kazne za žalbe ako netko nije u onim adekvatnim zakonskim uvjetima koji su propisani ima smještaj i sve one ostale stvari koje je država dužna prema zatvorenim osobama se pridržavati. Tu u ovom dijelu ja bih posebno spomenuo i ja kao gradonačelnik grada Lepoglave, kaznionicu u Lepoglavi gdje je također u tom budućem akcijskom planu proširenja zatvorskih kapaciteta se itekako mora voditi o kaznionici u Lepoglavi jer nakon izgradnje kaznionice u Šibeniku koja obuhvaća južni prostor naše države, u tom dijelu bi trebali imati najveću kaznionicu u centru grada, pa mogu reći čak i većina … [[Ne razumije se.]] kaznionice u centrima grada koje vam onda onemogućavaju bilo kakvi daljnji razvojni segment, naročito u komunalnoj infrastrukturi i gospodarskoj, a da ne govorimo o onom identitetu. Imati na neki način jednu karizmu najvećeg zatvora u Hrvatskoj nije baš ugodno, a ipak mogu reći da Lepoglava zaslužuje jednu drugu percepciju kao … [[Ne razumije se.]] bogato povijesno, kulturno naslijeđe koje smo dobili od pavlina, UNESCO grad i ostale stvari. Znači rješenje postoji, izmještanje zatvora na periferiju koji bi dobili itekako nove sadržaje u smještajno penološko-sociološkom momentu. Naravno evo i u tom dijelu omogućen je daljnji razvoj samoga grada. Evo još jedanput u ime kluba HNS-a, Liberalni demokrati, podržavamo ovaj prijedlog zakona u svakom slučaju, a naročito ono što bih htio reći da … [[Ne razumije se.]] ja kao gradonačelnik grada Lepoglave izražavam jedno malo nezadovoljstvo, jer s time će se još više možda produžiti vrijeme boravka u zatvoru u Zagrebu, odnosno Remetincu, a meni u Lepoglavu će ih jako malo doći, a to baš onda nisam zadovoljan. Ja bih htio da ih bude što više. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Boro Grubišić, izvolite kolega.
Hvala lijepo. Kolega Škvarić, vi ste odlično analizirali situaciju u zatvorskom sustavu u Republici Hrvatskoj. Spominjali ste ovdje, evo i na kraju Lepoglavu, zatim Zagreb, čini se da niste spomenuli Glinu, ali Šibenik svakako jeste za jug Hrvatske, međutim o istoku Hrvatske, o Slavoniji i Baranji i zatvorskim kapacitetima tamo koji su potrebni jednako koliko i u drugim krajevima, niste ništa rekli. Iako u planovima bivše Vlade je bila i izgradnja jednog zatvora na području ove tri županije, Vukovarsko-srijemske, Brodsko-posavske i Osječko-baranjske, dakle negdje u Vrpolju, o tome gospođa Ana Lovrin, bivša ministrica puno više zna. O tome sada u ovim materijalima, planovima i nekakvoj strategiji ama nema više niti jedne riječi. Tako da evo i na tom polju moram istaći ovako jedno zanemarivanje jer znamo da zatvor nije kako ste vi rekli samo jedna ustanova koja pomalo frustrira razmišljanja nekih ljudi. On je i ekonomska jedinica, on je i kapitalno ulaganje u to području. Dakle ekonomska jedinica jer se u svakom zatvoru, zavisno od kapaciteta, može zaposliti 100, 200, 300 ljudi. Tako bi trebalo gledati, vi ste tako donekle i rekli, gledati na tu stvar. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku, kolega Škvarić izvolite.
Evo ja se slažem u tom dijelu, mada sam spomenuo izgradnju objekta kaznionice u Glini kao već završenu stvar na neki način, a u raspravi sam spomenuo zaista da onih 7 kaznionica, 14 zatvora, odgojno-obrazovnih ustanova sve njih treba ulagati u tom dijelu. I zaista evo da, novim akcijskim planom kojega trebamo donijeti, koji treba napraviti, trebamo obuhvatiti sve ove aktivnosti oko tog komunalne infrastrukture, gospodarske infrastrukture i naravno tražiti mogućnosti financiranja.
Hvala. Sljedeći u ime kluba SDP-a, potpredsjednik Nenad Stazić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ma posve kratko jer nije pametno dugo govoriti ljudima koji čekaju da ih se pusti na pauzu za ručak. Ono što je kod ovog prijedloga zakona zanimljivo su datumi. Ti datumi sami po sebi rađaju čitav niz asocijacija koje se onda šire kao koncentričnim krugovima, kao valovi kad kamen bućne u mirnu vodu. Vlada Republike Hrvatske na sjednici održanoj 5. studenog 2010. godine donijela odluku da zatraži ovaj zajam, a ministrica financija je 26. listopada 2011. Godine potpisala ovaj kredit. Znači, to je u predvečerje odlaska s vlasti kada se već manje-više znalo i kakav će biti izborni rezultat. Sad netko malo zlobniji bi se možda mogao pitati ma kako to da je Vlada znala da će zatvorski kapaciteti biti od nasušne potrebe u Republici Hrvatskoj kad ta Vlada ode s vlasti. Mogao bi se pitati u drugom nekom koncentričnom krugu jel' se tu možda radilo o sukobu interesa jer znamo što je sukob interesa. Onda kad se sukobe privatni i javni interesi i kad nekome u privatnom njegovom interesu bude stalo da se zatvorski kapaciteti obnove i urede. Jer boraviti u zatvoru nikada nije ugodno, ali opet Bože moj možda je malo bolje ako se boravi u proširenim novo obnovljenim i uređenim prostorima. Mogla je Vlada HDZ-a umjesto da je zatražila kredit za obnovu kaznionica, zatvora zatražiti kredit za izgradnju dječjih vrtića, rodilišta. Tu se radi o preko 6 milijuna i 480000 eura. Pa nisu to mali novci. Da je to napravila to bi značilo da eto na kraju svoga drugoga mandata je dovela Hrvatsku u situaciju u kojoj raste natalitet, u kojoj je dječice sve više, a eto siromašni kakvi jesmo ne možemo sami izgraditi vrtiće i rodilišta, pa tražimo europski novac za to. Tražimo od svijeta da nam u tome pomogne. Ali tome na žalost nije tako. Svi bi se mi više veselili da je tome bilo tako, ali na žalost nije. Jer u vrijeme kad je ovaj zahtjev za kreditom postavljen u Hrvatskoj nije rastao natalitet nego kriminalitet, pa je zahtjev donekle logičan i opravdan. I sada, gledajte moglo bi se sad tih koncentričnih krugova nabrajati ne znam koliko. Mogao bi čovjek biti zločest ne znam kako, ali prekinut ću sada s time i reći ću ono zašto sam se zapravo javio za riječ. Zašto ovo treba prihvatiti ovaj zakon bez obzira na motive prijašnje radnje? Zato što smo država i ukoliko hoćemo biti država utoliko ćemo ovakve zakone prihvaćati. Ovaj zakon treba ozakoniti jedan međunarodni ugovor, jer je taj kredit ima značenje međunarodnog ugovora. I nova Vlada bez obzira na to kakvi su bili motivi bivše Vlade kad je potpisivala, sklapala neki međunarodni ugovor nova Vlada zbog toga što smo država, zbog toga što želimo biti država koja je priznata, poznata, cijenjena u svijetu pokazuje da prihvaća i provodi međudržavne ugovore bez obzira koja ih je Vlada sklopila. To ovdje i piše. Država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene ili dopune teksta međunarodnog ugovora. Ne možemo mijenjati ovaj međunarodni ugovor, ne možemo tražiti sad da se financiraju rodilišta, bolnice, škole. Financirat će se obnova zatvora – neka, neka. Tako se moramo odnositi prema ovom međunarodnom ugovoru kao i prema svim drugim međunarodnim ugovorima bez obzira koja je bila njihova tema. Ako ih je potpisala izabrana vlast, predsjednik Republike, Vlada, dakle oni koji su bili ovlašteni da sklapaju međunarodne ugovore. Vjerujem da neće biti kluba i da neće biti zastupnika koji će glasati protiv ovoga zakona, a nadam se da će im glavni motiv biti ne samo da se urede zatvori kao što je kolega govorio jer je to nasušna potreba nego zbog toga da bismo cijelom svijetu pokazali koliko smo država, koliko držimo do svoje riječi, koliko držimo do potpisanih ugovora. Hvala.
Hvala i vama. S obzirom da je predviđena stanka danas u raspravi utvrđujem stanku i nastavljamo sa radom, odnosno sa replikama u 15,00 sati.Hvala. Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Na redu su replike na izlaganje potpredsjednika Nenada Stazića. Prvi se javio Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo najprije moram reći da mi je žao što ste na onakav način prekinuli sjednicu tako da naša javnost nije mogla vidjeti i naše replike na izlaganje gospodina potpredsjednika Stazića. A činjenica je da gospodin Stazić nije dobro pročitao ovaj ugovor i nije sudjelovao mislim nikada u ugovaranju ovakvih zajmova, pa onda ni ne može znati točno zbog čega je nešto Vlada donijela u 10. mjesecu 2011., a mi tek 2012. raspravljamo o potvrđivanju tog zajma kojeg je ministar potpisao u 2011. godini. Jer je to postupak koji teče i nije jednostavno zajam ugovoriti, a pogotovo potpisati jedan ugovor koji se piše i na hrvatskom i na engleskom jeziku gdje je svaka riječ važna i naravno da to traži i usklađivanje i dolaske tehničkih komisija banke, pregled samog projekta i na kraju tek dolazi Sabor koji potvrđuje sve te dokumente na način na koji smo dobili mi. Činjenica je i sljedeća, da ove dokumente treba braniti ministar financija ili netko iz Ministarstva financija jer ih i Ministarstvo financija potpisuje. Mi imamo predstavnika Ministarstva pravosuđa i sad kad bih ja gospođu pitao da nam objasni kamatu ili ovaj dio koji ovdje piše vjerujem da vjerojatno možda gospođa ne bi to znala. I zbog toga mislim da nije potrebno dramatizirati i pričati o ovoj temi na taj način jer se radi o običnoj potvrdi ugovora koji je međunarodni i koji traži suglasnost Sabora i zbog toga smatram da onaj istup koji je onako bio dramatiziran nije doprinio ničemu u ovoj raspravi jer jednostavno kažem ovakvih ugovora smo imali već dosta. Osobno sam pregovarao dva takva. Jedan uspješan, CEF-4 koji je omogućio otocima preko 100 infrastrukturnih projekata, a EIB 3 je tek pokrenut i pokrenula ga je bivša Vlada, a ova ga je naslijedila i ima ga provesti u sljedeće 4 godine. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika Ante Kulušić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče kolega Stazić je kazao da neće biti zločest pa neću biti ni ja. Ja ću pitati, s obzirom da je ovdje puno bilo govora o šibenskom zatvoru, kolega Stazić je nešto malo to spomenuo, ali ovo bi bilo više pitanje za zamjenicu ministra što će biti sa šibenskim zatvorom s obzirom da je Akcijskim planom od 2009. do 2014. godine već je dobiveno 800 tisuća eura nepovratnih sredstava za financiranje konzultanata? 2016. godine je trebao biti zatvor gotov, to je 560 novih radnih mjesta u Šibeniku, Šibensko-kninskoj županiji pa bih kasnije molio zamjenicu ministra uz ovu repliku kolegi Staziću da nam kaže što je i u kojoj fazi zatvor u Šibeniku jer ovdje se puno pričalo o zatvoru u Šibeniku, ali izgleda da od zatvora neće biti ni z na kraju. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Evo uvaženi gospodine potpredsjedniče ja ću ovu repliku iskoristiti prije svega radi jednog, ja bih rekao, neprimjerenog načina vođenja sjednice jer nakon sat i pol vremena replicirati gospodinu Staziću već je i on zaboravio vjerojatno što je rekao, u kojem smislu je rekao. Ne vjerujem da je zaboravio, ali smatram da ste trebali bar te replike dopustiti u ne onom direktnom prijenosu nego dok ta replika ima smisao. Na stranu što ste klub HDSSB-a ostavili izvan, iako uredno plaćamo radiotelevizijsku pretplatu od 80 kuna, mnogi građani Slavonije i Baranje možda dodatno plate onih 250 kn za ovrhu, smatram da je bilo primjereno odraditi ove replike pa ste onda mogli proglasiti stanku za zasluženi ili nezasluženi povlašteni ručak. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Iskoristili ste repliku, a ustvari uputili ste kritiku predsjedatelju. To je institut povrede Poslovnika jel' tako? Velim trebali ste najaviti povredu Poslovnika u tom dijelu, da već nije kasno. U redu je. Dalje replika, Gordan Jandroković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kratko bih se samo osvrnuo na ono što je govorio potpredsjednik Stazić. Htio bih mu naime reći, on vjerojatno to ne zna, nije se time bavio, dakle obnavljanje, rekonstrukcija, izgradnja zatvora u Hrvatskoj jest bila nužna da bi se unaprijedio zatvorski život onih koji žive jer je to jedan od standarda koji postoje u EU. Dakle, kao što usklađujemo i hrvatsko gospodarstvo i školstvo i zdravstvo, znanost tako se mora intervenirati i u zatvorski sustav. Ali, posebno se ovdje mora intervenirati jer je naslijeđe strašno teško, pamtite vjerojatno vi bolje nego ja i Goli otok, sv. Grgur, Staru Gradišku. Tamo su vam ljudi živjeli u neljudskim uvjetima. Zamislite vi uvrijedite državu i partiju i hop u zatvor, tamo vas ponižavaju, muče, svašta se događalo. I sad je ta EU jako osjetljiva onda na to kako ćemo mi urediti zatvorski sustav da se ne bi takvo što ponavljalo. Pa sad zatvorenici moraju imati uvjete koji su primjereni i koji su onakvi kakvi su i u drugim europskim zemljama. To naše naslijeđe je takvo i vi ste sljednik partije koja je tada upravljala bivšom Jugoslavijom i koja je imala taj zatvorski sustav. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim?
Ja vas molim kolege bez upadica.
Ja ne znam zašto se gospođa Antičević našla prozvana, ja sam se obraćao potpredsjedniku Staziću. Dakle, to je razlog zašto se u Hrvatskoj taj standard mora popraviti jer imamo strašno teško i loše naslijeđe. Ponižavani su ljudi, živjeli u neljudskim uvjetima i sad to treba popraviti jer to zaista nije bilo u redu. I strašno je bilo kad bi uvrijedio državu ili uvrijedio partiju i završiti u zatvoru, i onda da te tamo maltretiraju, muče i ponižavaju.
Vrijeme kolega. Hvala. Imamo odgovor na repliku potpredsjednik Nenad Stazić. Izvolite.
Ne pamtim goli otok, možda izgledam tako ali nisam toliko star da bi pamtio goli otok. Pamtim međutim, Pakračku poljanu. A odgovornoga za Pakračku poljanu je predsjednik Tuđman uveo u županijski dom i to je dio nasljeđa. Hvala vam.
Hvala. Sljedeća replika Darko Milinović. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja imam repliku na uvodni dio vašeg izlaganja koji je možda malo i van teme, kada ste rekli da bivša Vlada nije vodila računa o obvezama kojima bi opterećivala iduću Vladu. Pa evo, podsjetit ću vas da smo upravo zbog toga, radi smanjenja obveza, financijskih obveza idućoj Vladi, tada nismo znali koja će biti, ma koja bila, da smo promijenili Zakon o zdravstvenoj zaštiti članak čini mi se 36., koji je nalagao, da ukratko objasne pripravnost da je trebala biti plaćena kao prekovremeni rad i za to je trebalo biti izdvojeno ove godine u proračunu dodatnih 700 milijuna kuna. Mi smo u nekoliko mjeseci razgovarali sa socijalnim partnerima i uspjeli s njima dogovoriti da taj dio zakona izmijenimo i na osnovu izmijenjenog zakona trebalo je osigurati od 700 milijuna kuna, samo 70 milijuna kuna. I nakon toga vidimo u 7 i 8 mjesecu kršenje kolektivnog ugovora o isplati plaća liječnicima. Ministar još nije osnovao ni povjerenstvo za tumačenje kolektivnog ugovora, ali ovo sve govori da smo itekako vodili brigu o tome da ne opterećujemo iduću Vladu ma koja ona bila. Ovo je zorni prikaz toga, dakle sa 700 milijuna kuna razumijevanjem socijalnih partnera smanjili smo to na samo reći ću, samo premda je i to puno, na samo 70 milijuna kuna u ovoj godini. I još jednom napominjem uz razumijevanje socijalnih partnera za krizu koju imamo.
Hvala. Sljedeća replika Ivan Šantek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Evo nemam baš običaj često replicirati, međutim ponukalo me je izjava gospodina i kolege Stazića, da je motivacija bivše Vlade bila ustvari osigurati komfor gdje će se svi oni naći u zatvoru. Pa evo dok su na vlasti da si sami omoguće da im bude komfornije izdržavati kaznu zatvora. I moram reći da je za vrijeme SDP-ove, prijašnje Vlade, dakle za vrijeme Račanove vlade donesen Zakon o izvršavanje kazne zatvora i taj zakon je propisao standarde. Gospođa Antičević je bila ministrica. Propisuje standard i prehrane, i prostora, i čak kubikaže zraka koliko mora svaki zatvorenik, odnosno pritvorenik imati. I ako čitamo nakon toga izvješća pučkog pravobranitelja onda vidimo da su upravo prigovori pučkog pravobranitelja bili na te standarde koji su utvrđeni tim zakonom. Prema tome, motivacija Vlade nije bila osigurati sebi komfor, da bi ona jednog dana kad završi, kako vi kažete u zatvoru, bila što bolje smještena, nego je bila upravo radio ovog da se osiguraju ljudima koji tu borave nekakav komfor dostajan čovjeka. Ja mislim, gospodine Stazić, potpredsjedniče ovog doma da ste posjetili zatvor u Sisku i zatvor u Osijeku, da ovako nešto nikad ne bi izjavili. Hvala lijepa.
Hvala. I zadnja replika Davorin Mlakar. Nema ga? Gubi pravo na repliku. Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba zastupnika HDSSB-a Zoran Vinković i Boro Grubišić su podijeli vrijeme za raspravu. Izvolite kolega Vinkoviću.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A vjerojatno bi možda i više zahvalio da ste bili toliko demokrat, pa da ste to pustili u onoj izravnoj sjednici, jer ne bi oduzeli baš previše vremena za reklame. No, obzirom evo da je pred nama ovaj zakon, evo nakon dužeg vremena ću se složit s potpredsjednikom Sabora Stazićem. Doista, gledajući ove datume postavlja se jedno pitanje, što je šutilo Ministarstvo financija gotovo godinu dana, da bi potpisalo, odnosno ratificiralo ovu odluku, a tek evo sada, još je prošlo godinu dana kada je došlo na Sabor ovaj zakon, praktično o zajmu između Republike Hrvatske i Razvojne banke vijeća Europe za projekt dogradnje i obnove zatvora u Zatvore. Ja ovdje imam i ovaj, kao i svi vi, ovaj izvornik na engleskom jeziku, a podsjećam evo ovaj cijenjeni dom da je to, obzirom da sam saborski zastupnik u drugom mandatu, podsjećam da je to bila jedna prva točka dnevnog reda u onom 6. Sazivu Hrvatskog sabora kada se pričalo o Luci Ploče. Ti novci, tada je već bio i kamen temeljac položen, ti novci su bili potrošeni i prije nego što je Sabor donio i usvojio zakon. Postavlja se ovdje jedno logično pitanje, da li su i ovi novci potrošeni u svrhu dogradnje zatvora ili ovaj Sabor služi samo kao onaj papir koji skriva čednost "kriminal" ili sve ono što se dešava s druge strane zgrade, s druge strane ovoga trga. Smatram da su također i ovi novci kao što su to tada bili i ona sredstva također, razvojne banke vijeća Europe, već bili potrošeni tada u predizbornoj kampanji Ive Sanadera i njegovih jamstvenih kartica. I doista ovdje treba reći da su prošla vremena Jasenovca i Gradiške stare, golog otoka, pa ja bih rekao i Lepoglave u onim uvjetima i u onom prenesenom značenju, što je Lepoglava značila od 45 do 90 za sve one koji su iz, prije svega političkih razloga, dakle ovdje ne branim silovatelje i sve druge vrste kriminala, nego prije svega iz političkih razloga, kao što je to bio i kardinal Stepinac, bili u Lepoglavi. Međutim, gledajući današnje uvjete u hrvatskim zatvorima doista to vrijeme kao da tih 45 ili 50 ili 60 godina se apsolutno se u tim zatvorima nije mijenjalo i danas imamo i nehumane i neljudske uvjete. I mi nismo kao klub protiv poboljšanja uvjeta, no postoji jedno otvoreno, jasno i glasno pitanje. Da li iza ovakve svrhe za ovakve novce moramo uzimati kredite i moramo nanovo zaduživati Hrvatsku državu? Ovdje je i ne bih volio da se kolete zastupnici iz HDZ-a naljute ovdje je bilo prije svega riječ o vicu koji svi hrvatski građani znaju i koji je gospodin Stazić prepričao. Naime, možda je u onoj bivšoj vladi doista bilo pametnije ulagati u zatvorske uvjete u zatvore nego što su to ulagali u razvoj školstva Hrvatska znanja, jer od te Hrvatske znanja danas nema ništa a vidimo da i bivši premijer a bogami i pojedini državni dužnosnici završavaju upravo u onome u šta nije ulagano dugi niz godina. A ja ovdje postavljam a poslije mene će nastaviti kolega Grubišić, postavljam pitanje kako se može desiti da u tim zatvorima i hrvatski generali kao što je to npr. Đuro Brodarac, kao što je to bio Branimir Glavaš završe sa 16 silovatelja, na temperaturi od 40 stupnjeva da u tom pritvoru ne u zatvoru okončaju i svoj život kao da se ovdje ne radi o hrvatskim generalima nego se radi o silovateljima s ulice, organiziranim narkobosovima, dilerima droge, svima onima kojima je u ovom trenutku doista mjesto u zatvoru a imajući sve to u vidu postavlja se pitanje i tko je odgovoran? Odgovorni smo gospodo i mi koji ovdje sjedimo i koji svojim činjenjem ili nečinjenjem ne ukazujemo na ono što se dešava i u hrvatskim zatvorima. Ali kako je stanje u hrvatskom društvu a o tome smo pričali mnogo puta gdje mnogi jedva sastavljaju kraj s krajem gdje gotovo nema ništa zdravo takvo je stanje isto i u hrvatskim zatvorima. Hvala lijepo.
Puno je aluzija gospodin Stazić u svom izlaganju iznio što su koliko vidim po reakciji pogotovo iz kluba HDZ-a ostalo nezamijećeno. Naime on je govorio o tome da je eto prepoznata potreba u vrijeme 2011., 2011.za dogradnjom i izgradnjom zatvorskih kapaciteta mnogo više nego za izgradnjom dječjih vrtića ako sam citirao donekle točno. Mislim da tu ne treba komentar i tumačenje aluzije. Nadalje, govorio je o poštovanju međunarodnih ugovora koje je potpisala Vlada ili ministar financija, a reče i predsjednik Republike, međunarodni ugovori koje je potpisao i predsjednik Republike. Pa jasna je aluzija da se ovdje iako je to trenutno kako bi se reklo off topic ili tema koja nije vezana uz ovo radi i o potpisu predsjednika Tuđmana na privremenom ugovoru i sporazumu sa BiH u vezi granice u vezi Velikog i Malog Škoja i Poluotoka Klek, dakle kako se poštovao ovaj ugovor koji je ona vlada bivša HDZ-ova pa tako bi valjda trebalo poštovati i onaj ugovor. Iako uvjeti za ispunjavanje provođenja ovoga okvirnog ugovora bez obzira na kamate i na uvjete i na način vraćanja toga zajma ili kredita kako god hoćete su puno lakši i bit će uvijek lakši negoli ne daj Bože da se provede onaj sporazum ugovor Tuđman-Izetbegović jer bi posljedice bile katastrofalne po RH, hrvatski narod i hrvatski narod u BiH. tako da treba to jasno reći jer su aluzije jasne bile. Što se tiče zatvora i potpisa između odnosno ovog našeg Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora između RH i Razvojne banke Vijeća Europe jasno nam je i pogotovo nakon današnjih burnih rasprava, a i s obzirom na to da su zaista i uvjeti evo i dva dana prije ove rasprave već je u tisku izašla vrlo tendenciozno izvješće o stanjima u našim zatvorima dakle o nedostatku prostora, o uvjetima i svemu ostalome što je dovelo da kažem i do smrti našeg generala Đure Brodarca i to u Osijeku u Istražnom zatvoru. Moram ovdje reći da kada već govorim o zatvorima o mreži zatvora, kaznionica i ovih represivnih prostorija i prostora onda mora ovdje pokazati da je u tiskovinama i medijima 2008.godine u jesen izišla široko obrađena jedna tema koja kaže ovako "jednoglasna potpora gradnji zatvora i kaznionice u Vrpolju kod Slavonskog Broda". Vlada je donijela odluku kao što je gospodin Sanader Ivo 25.rujna 2005.godine na sjednici Vlade u Slavonskom Brodu donio odluku ne ideju, ne strategiju, nego odluku Vlade RH da se u Slavonskom Brodu izgradi policijska uprava koja je trenutno u najmu u privatnom prostoru u Slavonskom Brodu odnosno bila je najmu, a bilo je potrebito izgraditi novu policijsku upravu koja je i dan danas obična ledina ili livada na kojoj ovo što imaju ringišpile i zabavni park i dalje imaju svoje koncesije. I o koncesijama smo raspravljali jučer i izvršavaju svoje koncesijske ugovore. Tako da rekao bih što se tiče ovih prostora za policiju, zatim kaznionicu u Slavonskom Brodu i od obećanja ove Vlade koja je bila prije a i od ove sadašnje također nema ništa. Ni jedni ni drugi da se sjete. Jedini zatvor na području Slavonije je u Požegi, niti jednoga više cijeloj našoj regiji. U Osijeku je istražni zatvor, u Slavonskom brodu nema nikakvog zatvora, tamo su očito ljudi ok. Vinkovci, Vukovar također. Samo je u Požegi zatvor. I kada gledamo tu odluku Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva pravosuđa, gospođa Lovrin je ovdje to mi je drago jer sam s njom tada razgovarao o tome, bio sam sretan, pisalo je da će se tamo zaposliti, dakle u Vrpolju kod Slavonskog broda na sjecištu tri ili susretištu tri naše županije, Osječko-baranjske, Vukovarsko-srijemske i Brodsko-posavske, točno na samom trokutu dakle tome već zaposlit se 300 djelatnika, od toga 200 pravosudnih policajaca. Pri tome će biti uređena pri izgradnji i infrastruktura same Općine Vrpolje jer za zatvor treba i pristupna cesta itd. Projekt je trebao stajati i sredstva su bila navodno osigurana u iznosu od 180 milijuna kuna. Nema tu ni lipe, a kamoli kune. Niti ova Vlada ni ministar pravosuđa niti Ministarstvo financija o tome više i razmišlja. Istovremeno se dogodilo to da smo raspravljali o zatvoru u Šibeniku, dano je odobrenje i ovdje je na Saboru o tome raspravljano. Zatim proširenje kaznionice u Glini i evo sada je na redu i Projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu. I dokle tako? I onda kada netko govori o regionalizaciji da je to odlično i brani dvije regije u Hrvatskoj, sjevernu i južnu, kontinentalnu i primorsku, jadransku, kako bi se već reklo ili crvenu i bijelu Hrvatsku, to je još najsličnije iz povijesti, crvena ona južna i bijela ovaj sjeverni dio Hrvatske. I ovo je jedan od argumenata koji govori o toj nepravdi i neravnomjernom razvoju i ulaganju u sve krajeve Republike Hrvatske. Prije svega u onu regiju koja ima nažalost 34% prosječnog BDP-a Europske unije, za razliku od onih koji imaju 115, 78 Varaždinska županija, 115 ili 120 Zagreb itd. Jasno je da međunarodni ugovor koji je ovdje na klupama između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe je teško izbjeći kad ga je Vlada već i prihvatila i da je to u proceduri i s obzirom na uvjete koji se nude i prilikom otplate tih 6,5 milijuna eura, da zaokružim sad tu za nekih 20 000 eura manje-više, eto 6,5 milijuna eura ili oko 50-tak milijuna kuna, dakle da je teško odbiti a s obzirom na realan opis i realno ili stvarno stanje naših zatvora i pretrpanosti i uvjeta u kojima oni žive, dakle ni HDSBB ne može biti protiv ovakvoga zakonskog prijedloga. Ali moram napomenuti i izreći ovo što sam izrekao, da koliko god to ironično zvučalo takvi zatvorski kapaciteti koji su i ujedno i ekonomske jedinice, 300 zaposlenih sa 300 plaća koji će potrošiti tu plaću na tom području, platiti PDV, to je ekonomska jedinica. Ne govorim pri tome na djelatnost na koju se to odnosi, dakle zatvorsku nego govorim o stvarnom životu i realnom stanju gdje je na tom području stopa nezaposlenosti veća od 30%. A u Španjolskoj su neredi zato što Španjolska ima stopu nezaposlenosti 25%. Pa mi smo divni građani mi Hrvati, mi trpimo, što kažu Bosanci duramo pa ja ne znam dokle.
Kolega vrijeme, jedna minuta je prošla.
I onih pet za završnu riječ.
Da, da, ali onda završite sada.
Evo dobro, hvala lijepo. Dakle nećemo biti protiv ovoga zakonskoga prijedloga, ali kažem sve ovo, a pogotovo aluzije na međunarodne ugovore koje je potpisao predsjednik, a vi gospodo iz HDZ-a niste to primijetili, to je zaista žalosno. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo na izlaganje kolege Vinkovića imamo jednu repliku. Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Kolega Vinković, pa i kolega Grubišić, ali ja ću se osvrnuti što je rekao kolega Vinković kako su i današnji uvjeti, on je malo i povijesno govorio, jako loši u hrvatskim zatvorima. Evo što naši mediji izvještavaju kakvo je stanje u zatvorima. Strassbourg užasnut hrvatskim zatvorima, zbog stanja u zatvorima Hrvatska završila na Sudu za ljudska prava, gužva u Remetincu itd., itd. Napominjem, ovdje je jedan kolega maloprije govorio o zakonu koji smo 2001. donijeli sa svim europskim standardima koje treba poštivati. Konac 2003. godine kada međunarodna institucija koja se bavi penalnim sustavom i stanja u penalnim sustavima u ovim zemljama ocijenila je stanje u hrvatskim zatvorima primjer drugim tranzicijskim zemljama, da bi onda od tada pa do na ovamo stanje u zatvorima bilo katastrofalno, a posljedica je to pogrešne kaznenopravne politike gdje smo u zatvore natrpali sve, pa i ono kada smo mi omogućili dušobrižništvo i osigurali prostorije za dušobrižništvo u našim zatvorima i kaznionicama i određene društvene prostorije koje su toliko potrebne resocijalizaciji jer tamo ih ne šaljemo u školu kriminala nego šaljemo ljude da se resocijaliziraju. Uvijek ima kazna zatvora i tu jednu dimenziju odmazde, ali dobrim dijelom ima i ovu dimenziju odgojnu. A kakav odgoj se može omogućiti u zatvorima koje i vi spominjete i mnogi su od vas govorili o tome, da spavaju sada zajedno, sve je pretvoreno u spavaonice, bolesni sa zdravima, višestruki okorjeli ubojice i kriminalci sa onim primarnim delikventima. Ali zašto, pa nisu to krivi ljudi koji tamo rade jer je stanje takvo. Dakle, moramo svi pozdraviti donošenje i Hrvatska je izvrnuta i to su takvi razlozi penalne naravi, ali jednako tako i ekonomski. Hrvatska odgovara i plaća velike odštete zatvorenicama zbog teškog stanja. O tome je govorio i pučki pravobranitelj kojeg ste ovdje spomenuli, koji je istakao da je to i nacionalni sigurnosni problem.
Hvala. Vrijeme. Imamo odgovor na repliku, kolega Vinković.
Pa evo sve stoji ono što je kolegica Ingrid rekla. Međutim, kako građane Republike Hrvatske u ovim uvjetima u kojima teško žive doista više kolegice ne zanima što je bilo ni '45., što je bilo od '41. ni od 2001. do 2003. oa ne zanima ih ni što je bilo do sada do 2012. njih više zanima kako će biti sutra stanje. I u normalnom životu je kritično, ali kakvo je stanje u hrvatskom društvu takvo je stanje i u hrvatskim zatvorima. I ono što je kolega Grubišić rekao i ovom podjelom na dvije statističke regije neće biti tog zatvora u Vrpolju, neće biti ni tog projekta za kojeg je bilo osigurano 100 milijuna kuna i ponovno će Slavonija i Baranja ostati uskraćena pa čak i za zatvorski potencijal. Ono što ja želim predložiti ovoj Vladi obzirom da očigledno je ovaj kredit potpisan za vrijeme bivše Vlade, da će ova Vlada nastaviti tu tendenciju. Pa evo pokušajmo razmisliti slično kao što ćemo to napraviti sa Hrvatskim autocestama, sa jednim bogatstvom Republike Hrvatske. Ne ulazim u to koliko je od 2001. do treće koštao kilometar autoceste, a poslije 2003. bar 20 puta više. Evo probajmo dati i zatvore u koncesiju. Probajmo početi graditi zatvore kroz javno privatno partnerstvo. Samo nemojmo ih graditi na način da koštaju kao i ove sportske dvorane, arene, da plaćamo po nekoliko stotina milijuna kuna više nego što ta dvorana u stvari vrijedi.
Hvala. Imamo sljedeća replika Josip Borić na izlaganje kolege Grubišića. Izvolite kolega Borić.
Hvala lijepo. Pa evo, uvaženi kolega Grubišić je govorio o zatvorima, spominjao je Vrpolje itd. međutim, ja ću opet ponovit ovdje ono što sam rekao jer smatram da je to važno. Danas je ovdje trebao sjediti predstavnik Ministarstva financija, jer je ovo zakon koji oni trebaju braniti jer je ovo financijski dokument. Ja bih sad pitao zamjenicu što ovdje nešto znači mi ne bi dobili odgovor, a naš je zadatak da raspravljamo o ugovoru i da ga potvrdimo kao Sabor na glasanju. Drugo što je važno. Ovo je najbolji mogući ugovor kojeg smo mogli dobiti, jer su kamate najbolje ali samo za infrastrukturni projekt. I ovo je jedan od 13 koje smo već potpisali sa takvom bankom. Međutim, kolega je sa druge strane iskoristio ovu priliku, jer u nazivu dokumenta je naravno riječ zatvor i on stalno misli da se ta riječ odnosi samo na određenu političku skupinu. Vidim ovih dana da i na drugoj skupini političara ima razno raznih kandidat. I mislim da to nije bilo korektno i nije doprinijelo ovoj raspravi, a da bi puno više učinili da smo dobro pogledali što ovdje piše i da smo to onda možda i ispravili u nekim dijelovima. A piše da se od ovoga ne može graditi dječji vrtić jer on niti će država ikada uzimati zajmove za dječje vrtiće što je bilo također usporedba jer je to isključiva nadležnost, a to svi načelnici, gradonačelnici znaju to je isključiva nadležnost lokalne samouprave. I pokušaj bivše Vlade kažem da donese boljitak, promjenu u taj sustav, zatvorski sustav da se pomalo i u tom segmentu omogući bolji standard danas se ovdje u ovoj sabornici pretvara u politizaciju, dramatizira se, a onda se mi čudimo zajedno sa hrvatskim građanima kakvu ocjenu ovaj Hrvatski sabor ima kod tih građana. Evo jučer zadnje istraživanje 204. Odlično, najgori od svih institucija u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala i vama. Imamo odgovor na repliku, kolega Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Borić, drago mi je da ste barem sa zakašnjenjem reagirali na izlaganje preko replike meni, na izlaganje gospodina Stazića a u svezi tih dječjih vrtića, izgradnje zatvora i tih aluzija kako je to tada bilo valjda potrebno a bit će koliko ja vidim po radu i ovih aktualnih vlastodržaca možda će biti potrebno još kapaciteta zatvorskih, pa će možda i Vrpolje kod Slavonskog Broda doći na red za izgradnju zatvora. Drugo što sam htio reći na vašu repliku to je da je ovaj ugovor, dakle preliminarno sklopljen 2010. godine, kasnije odluka 2011. Međutim, ja sam vam pokazao dakle eksplicite da je već 2008. godine trebalo početi sa izgradnjom zatvora u Vrpolju kod Slavonskog Broda. Međutim, ta ideja i taj projekt je netragom nestao u odlukama i ne znam ni ja kojim radnjama upravo tadašnje Vlade Ive Sanadera. I još k tome i ona odluka Vlade o izgradnji policijske uprave u Slavonskom Brodu koja je na vrbi svirala. Evo, o tome sam htio govoriti i govorio.
Hvala. Sljedeća je replika Ante Kulušić. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolega Grubišiću slažem se s vama da ovaj zakon i dogradnja i trošenje novaca samo Zagrebu ne priliči onome u što se svi kunemo ravnomjeran razvoj države Hrvatske. I sasvim normalno da bolje bi bilo da se uložilo ili u Vrpolje ili da se radi zatvor u Šibeniku koji je slažem se sa kolegicom Ingrid koja je kazala da žive u neljudskim uvjetima. Jer odluka Vlade je kazala da izgradnju kaznionice i zatvora u Šibeniku uspostavit će se standard izvršavanja kazne zatvora i mjere pritvora koje propisuje nacionalno zakonodavstvo. Zakon o izvršavanju kazne zatvora, Zakon o kaznenom postupku i europska zatvorska pravila. Međutim, na žalost mi se do toga ničega ne držimo. Ja ovdje neću sad govoriti o tome kakva je odluka bila 50% iz CEB-a, 50% iz proračuna i ovom prilikom ponovo pitam zamjenicu ministra u kojoj je situaciji zatvor u Šibeniku s obzirom da je, da smo dobili i 800000 eura nepovratnih sredstava za financiranje konzultanata. Puno se pričalo o tome projektu. Ponovo ponavljam to puno znači za 5 stotina radnih mjesta za grad Šibenik. Dugo to traje od 2003. godine pa do 2006., 2016. Treba biti zatvor otvoren međutim do 2016. godine neće se kako je krenulo dignuti kredit. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imamo odgovor, kolega Grubišić izvolite.
HDSSB je glasovao kolega Kulušić za Zakon o izgradnji luke Šibenik. I dan danas stojimo na tome kako bi rekao Zlatko Pejaković Slavonija je branila Dalmaciju i obrnuto. Prema tome, nisam ja protiv zatvora i kapaciteta zatvorskih u Šibeniku kao što očito ni vi niste protiv zatvorskih kapaciteta u Vrpolju. Međutim, s obzirom na određena iskustva i znanja možda će ipak ovoj novoj Vladi biti jeftinije a i nekako prikladnije da obnovi već kapacitete koji postoje, a zapušteni su u Staroj Gradišci, županija Brodsko-posavska također.
Hvala. Ovime smo iscrpili redoslijed replika. Kolega Grubišić vi ste se prijavili još za pet minuta ili odustajete? Hvala vam lijepa. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Ja vas molim samo kratko. Evo izvolite zamjenice Kunšt.
Pa kao što je rečeno mi predlažemo inkorporiranje potpisanog ugovora u naš pravni sustav sukladno članku 140. Ustava i nakon što je ugovor potpisan, a iz razloga pravne sigurnosti mi sad tu nema mjesta raspravi o kamatama i o kamatnim stopama. Pitanje je dal' ćemo ugovor inkorporirati u naš pravni sustav ili nećemo. Tako da to bi otklonili kao razlog. A što se tiče zatvora u Šibeniku iako nije tema mi nemamo u cijelosti osigurana sredstva kao što ste sad maloprije spomenuli. Polovica sredstava treba biti osigurana, odnosno pronađena u proračunu. To je negdje oko 50 milijuna eura. A vi znate, a i mi svi isto znamo da je stanje proračuna takvo da mi ta sredstva nemamo. Sad pronalazimo neke načine ili druge alternativne mogućnosti za financiranje, a to nije tako jednostavno. Pa evo, utoliko vam odgovaram. Hvala.
Hvala. Imamo dvije replike. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite.
Da, ja bih, iako nije tema, volio da je zamjenica ministra odgovorila što je sa tim projektom zatvora u Vrpolju u Slavoniji. 2007. u proračunu je donesena ta odluka, a čak su bila i rezervirana sredstva. 2008. definitivna odluka o gradnji toga. Slično kao za ulicu Petra Preradovića u Đakovu u Programu hrvatskih cesta. Ali, evo ovo me čudi. Doista me čudi ova izjava da svi mi dobro znamo kakvo je stanje u proračunu i da ta sredstva nisu osigurana. Ja slušam neki dan ministra financija koji kaže da je blagajna prepuna. Evo, ja kao saborski zastupnik se nađem u čudu. Kome sada vjerovati? Zamjenici ministra iz Ministarstva pravosuđa ili vjerovati ministru financija? Slično vam je ovaj, to je baš jučer bila i tema dana kada netko kaže da će otkaz dobiti 20 tisuća službenika, prvi potpredsjednik Vlade kaže da neće dobiti nitko otkaz. E sada, ja mislim da je ovoj Vladi potrebno dodatno još barem 20 do 30 dana odmora kako bi konsolidirala svoje misli i kako bi pred hrvatsku javnost, posebice ovdje pred Hrvatski parlament, Sabor došla sa doista činjenicama, a ne mišljenjima. Dakle, evo ja postavljam i vama pitanje zamjeniče predsjednika Sabora potpredsjedniče Sabora da li vi znate da li je državna blagajna puna ili prazna? I što se sve može napraviti s one 52 milijarde kuna poreznog duga koji se očigledno dobro naplaćuju kada ministar financija kaže da je blagajna puna. Hvala.
Hvala i vama. I još sljedeća replika Ante Kulušić. Izvolite kolega.
Evo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra samo kratko. Nisam ja kazao da su sredstva osigurana nego da je izgradnja kaznionice i zatvora u Šibeniku bit će financirana 50% putem zajma CEB-a, 50% iz državnog proračuna. CEB-ov zajam iznosio bi 36 milijuna eura, a ne 50 milijuna eura. Samo kratko da se zna, ništa drugo. Hvala.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sljedeće, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu broj F/P1725 (2010) između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje PZ br. 141. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da dizanjem ruke se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Rezultat? Utvrđujem jednoglasno donesen Zakona o potvrđivanju okvirnog ugovora o zajmu broj F/P1725 (2010) između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe za projekt dogradnje i obnove zatvora u Zagrebu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj sa 113 glasova za.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike Kosova o uzajamnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 157. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akata primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Ne treba. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o konačnom prijedlogu kad se steknu uvjeti.
Sljedeće, Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između RH i Republike Kosovo o uzajamnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 157. Rasprava o zakonu je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv molim? Imali li suzdržanih molim? Hvala lijepo. Utvrđujem jednoglasno sa 113 glasova za donesen je Zakona o potvrđivanju ugovora između RH i Republike Kosovo o uzajamnoj pravnoj pomoći u kaznenim stvarima u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o izručenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 156. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Zamjenice ministra u ime predlagatelja? Nema potrebe. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o izručenju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje PZ br. 156. Rasprava o zakonu zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem jednoglasno sa 113 glasova za donesen je Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Republike Makedonije o izručenju u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
- Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u kaznenim stvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 159. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Zamjenice ministra? Hvala vam lijepa. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u kaznenim stvarima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 159. Rasprava o zakonu je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepo. Utvrđujem jednoglasno sa 113 glasova za donesen je Zakona o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o međusobnom izvršavanju sudskih odluka u kaznenim stvarima u tekstu kako da je predložio predlagatelj.
- Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju diskriminacije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 145. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za europske integracije i Odbor za obitelj, mlade i sport. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja da li se želite? Izvolite zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Postojeći Zakon o suzbijanju diskriminacije donesen je 2008. godine. Izmjenama i dopunama ovoga zakona pristupilo se još 2011. godine jer je Europska komisija istaknula određene manjkavosti, odnosno ukazala nam je da su iznimke od diskriminacije preširoko formulirane i da ne odgovaraju izričajima relevantnima u direktivama EU. 2012. u ožujku je Ministarstvo pravosuđa preuzelo obvezu izrade izmjena i dopuna ovoga zakona od dotadašnjeg Ministarstva mladih i socijalne politike. U travnju 2012. je osnovana radna skupina za izradu zakona. Tu su bili i predstavnici Ureda za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, pučkog pravobranitelja, Ministarstva mladih i socijalne politike, predstavnici sveučilišta i predstavnici Ministarstva vanjskih poslova. U skladu sa preporukama Europske komisije iz 2011. i 2012., izmijenili smo ovaj tekst isključivo radi usklađivanja s europskom pravnom stečevinom. Svjesni smo da se na području zakona o suzbijanju diskriminacije može još raditi i u tom smislu smo dobili brojne signale i posebice od nevladinih udruga. I mi ćemo svakako još raditi na tome. Ali s obzirom na rokove i na uvjete koje postavlja pred nas uključivanje u Europsku uniju, predlažemo da se ovaj zakon izmjeni po hitnom postupku, da bi proveli sve obaveze koje smo preuzeli. Konkretno, ukazanom nam je da ono što smo smatrali iznimkom o diskriminacije ne možemo tako preširoko tumačiti pa smo u tom smislu zakon izmijenili. Dakle, diskriminacija koja se dopušta iz razloga javne sigurnosti može biti izuzeta, ali ne u svim slučajevima nego samo u slučajevima diskriminacije koja se temelji na rasi ili etičkom porijeklu. Dakle, tada se neće raditi o izuzetku. Ako se radi o pogodovanju mladim ili starijim osobama, formulaciju smo prilagodili tako da se eventualna diskriminacija mora temeljiti na zakonitom cilju i biti razmjerno nužna ukoliko ih možemo smatrati izuzetkom. Iznimka koja se temelji na vjerskoj doktrini ili uvjerenju pri zapošljavanju se može prihvatiti jedino ako postoji istinski, zakoniti i opravdani uvjet za obavljanje toga posla i iznimka koja bi se odnosila na dobnu granicu za zasnivanje radnog odnosa ili za prestanak radnog odnosa na određenim radnim mjestima, neće biti diskriminacija, jedino ako postoji zakoniti cilj i razmjernost u provedbi. Dakle, skraćeno, komisija nam je ukazala da iznimke koje postavljamo trebamo dovesti na razmjerni cilj, odnosno da ih trebamo utemeljiti na zakonitom cilju i razmjernoj nužnosti. A ne postavljati ih generalno. U tom smislu smo izvršili intervencije u ovaj zakon i slijedom navedenog predlažemo da se kao takav prihvati. Hvala vam.
Hvala i vama. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ukoliko ne, prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba zastupnika SDP-a Mirela Holly. Izvolite kolegice.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici i zastupnice, uvažena predstavnica Vlade. Na samom početku izlaganja o ovom konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju diskriminacije, u ime kluba zastupnika i zastupnica SDP-a želim reći da će klub SDP-a podržati donošenje ovog zakona. Podsjećam da je Zakon o suzbijanju diskriminacije koji je iznimno važan zakon za podizanje demokratskih standarda i vrijednosti civilnog društva donesen gotovo jednoglasno u Hrvatskom saboru sredinom 2008. godine. Tim je zakonom, kojim su na jednom mjestu objedinjeni svi pojavni oblici diskriminacije, i pravno uređeni zakonski instrumenti za njihovo suzbijanje, napravljen je, usuđujemo se reći kvantni skok u odnosu na prethodno stanje kada su pojedini propisi u svojim tekstovima uključivali antidiskriminacijske odredbe, a čim se država i društvo u cijeli nije na dovoljno restriktivan način postavilo prema svim oblicima diskriminacije. Treba pohvaliti prethodnu Vladu što je imala hrabrosti usprkos otporu pojedinih utjecajnih institucija i skupina predložiti takav progresivni zakon koji je u Saboru podržala većina klubova. U klubu SDP-a smo sigurno da je sama činjenica donošenja takvog zakona podignula barem u formalno-pravnom smislu standard ljudskih prava u Hrvatskoj i utjecala na vidljivost pojedinih oblika diskriminacije. Nažalost, sama činjenica da imamo Zakon o suzbijanju diskriminacije nije doveo do znatnog smanjenja diskriminacije u Hrvatskoj. U klubu SDP-a smo svjesni toga da se tu radi o procesu, ali isto tako upozoravamo da se taj proces u Hrvatskoj odvija presporu. Tužno je, naime da u Hrvatskoj i danas 4 godine od donošenja ovog iznimno važnog zakona još uvijek, i to na svakodnevnoj bazi svjedočimo mnogim pojavama diskriminacije. Svjesni ove činjenice moramo postaviti pitanje, zašto je tako i što to znači? To znači da državne institucije još uvijek nedovoljno učinkovito rade na suzbijanju diskriminacije, odnosno da je represivni aparat u ovom iznimno važnom području zaštite ustavnih prava hrvatskih građanki i građana, nedovoljno efikasan. Mnogi državni službenici i službenice, javni djelatnici ni sami nemaju dovoljno osviještenost što je to diskriminacija i na koji način se diskriminacija može manifestirati, a kada i posjeduju takva saznanja ne smatraju ih ničime važnim ili nečime sa čime se država mora najodlučnije obračunavati. Također i nažalost kod mnogih Hrvatskih građana i građanki ne postoji dovoljna svijest o tome što je uopće diskriminacija i na koji način se diskriminacija manifestira, a to otežava striktnu primjenu anti diskriminacijskih odredbi. Međutim, takva situacija u hrvatskom društvu nipošto ne smije biti alibi za nečinjenje i neučinkovitost državnih institucija u suzbijanju diskriminacije. Jer ako građani nisu dovoljno informirani, zadatak državnih institucija je da ih informiraju i osvijeste, odnosno da provode konstantu kampanju osvještavanja javnosti o svim oblicima i manifestacijama diskriminacije. A to se, nepotrebno je reći, ne radi, ne postoji strategija suzbijanja diskriminacije. Osvještavanje javnosti u ovom pogledu prepušteno je dobroj volji pojedinih medija, osobnom senzibilitetu novinara i urednika, a u pravilu se ne radio o ciljanim, planiranim i kvalitetno osmišljenim javnim medijskim akcijama. U klubu SDP-a se nadamo da će u godinama koje dolaze Ministarstvo pravosuđa i ured pučkog pravobranitelja učiniti novi kvantni iskorak koji nam je potreban kako bi smo postali progresivno društvo s visokom civilizacijskim standardom poštivanja svih ljudskih prava. A zbog čega mijenjamo Zakon o suzbijanju diskriminacije iz 2008. godine? Ne zbog toga što je zakon samo po sebi loš, već kako bi smo ga uskladili s pravnom stečevinom Europske unije i to u dijelu iznimke od načela zabrane diskriminacije koje su u ovom zakonu propisane najobuhvatnijim člankom 6. kojim se mijenja članak 9. izvornog zakona. Time se usklađujemo s cijelim nizom europskih direktiva, onom o jednakom tretmanu na području obrazovanja i odabiru zvanja, primjeni načela ravnopravnosti osoba bez obzira na njihovo rasno ili etničko porijeklo. Kao i načelo ravnopravnosti muškaraca i žena u mogućnosti dobivanja i nabave robe. Te načela jednakih mogućnosti i jednakog tretiranja muškaraca i žena u pitanjima zapošljavanja i obavljanja zanimanja. Dobro je što ovim odredbama dodatno podižemo demokratske standarde i ljudska prava, no kao i kod zakona iz 2008. godine sama činjenica da donosimo ovakav zakon neće značiti ništa ukoliko u svakodnevnom životu ne smanjimo pojavu bilo kojeg oblika diskriminacije. Bez obzira na to radi li se o diskriminaciji na temelju invaliditeta, seksualne orijentacije, socijalnog statusa, nacije, spola, vjere, rase ili etničke pripadnosti. Za to odgovornost nosi cijelo društvo, ne samo policija, sudovi, odvjetništvu, pučki pravobranitelj, ministar pravosuđa, Vlada u cjelini baš kao i Sabor, već i mediji, institucije civilnog društva, gospodarstveni subjekti, ali i svi građani i građanke Republike Hrvatske. Diskriminacija se događa svakodnevno, događa se ljudima s kojima se svakodnevno susrećemo, s kojima živimo. Primjerice, nedavno sam razgovarala s jednom ženom koju je mogući poslodavac na razgovoru za posao tražio da se izjasni o tome planira li imati djecu, te da obeća da neće imati djecu ukoliko je zaposli. Zvuči neobično. Nažalost ne, to je svakodnevna pojava fenomen kojem su izložene tisuće žena koje traže posao u Hrvatskoj. Hoće li poslodavci pomisliti postaviti takvo pitanje muškim kandidatima? Odgovor na to pitanje je vjerujem potpuno izlišan. Slično će kod velikog broja poslodavaca biti diskriminirane osobe s invaliditetom i to bez obzira na činjenicu utječe li njihov invaliditet na obavljanje radnih zadataka. Poslodavac će u pravilu i to bez obzira na jednake kvalifikacije za posao prije odabrati muškog kandidata i osobu bez invaliditeta no ženu ili osobu s invaliditetom. U Hrvatskoj nemamo puno osoba druge boje kože pa rasna diskriminacija prilikom zapošljavanja i na tržištu rada nije toliko vidljiva poput primjerice diskriminacije na nacionalnoj ili vjerskoj osnovi ali sa velikom sigurnošću možemo tvrditi da bi iznimno veliki broj poslodavaca između kandidata bijele rase i kandidata crne, smeđe ili žute rase u pravilu odabrao bijelog kandidata i to bez obzira na jednake stručne kvalifikacije. U Hrvatskoj je posebice vidljiva diskriminacija žena na tržištu rada a s obzirom na činjenicu da u Hrvatskoj ima gotovo 52% žena odnosno da žene brojčano predstavljaju većinu upravo su po ovom pitanju nužne drastične akcije učinkovit odgovor represivnog državnog aparata na sve pojave diskriminacije ovog tipa. Osim toga je dobro da u članku 6. stavku 2. podstavku 2. omogućavamo iznimku od načela diskriminacije o svim pojavnim oblicima je zabranjena jer se ovom odredbom omogućavaju mjere pozitivne diskriminacije koje su nužne i prikladne za ostvarivanje stvarne jednakosti marginaliziranih društvenih skupina a to su u Hrvatskoj često žene. Na kraju rasprave osvrnut ću se na članak 5. Zakona na koji je reagirala pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Matični odbor dakle Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina je prihvatio opravdani argument pravobraniteljice i podnio amandman kojim se briše članak 5. Zakona jer bi ta odredba onemogućila osobama s invaliditetom da se pozovu na Zakon o suzbijanju diskriminacije u slučaju diskriminacije kod primjene instituta poput rješavanja poslovne sposobnosti, uzdržavanja i posvajanja koje su regulirani Obiteljskim zakonom. U klubu SDP-a podržavamo taj amandman odbora i nadamo se da će ga Vlada RH prihvatiti. Hvala vam najljepša.
Hvala i vama. Imamo repliku, Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Vidite uvažena kolegice bez obzira na izmjenu zakona dodatak za sljepoću jedan od najnižih u svijetu, čak je niži i od Albanije. I ništa ovaj zakon neće promijeniti. Ja bih vas zamolio da ne uzimate stanke klubova, nisam fomofob ali jednostavno želim ponoviti ono što sam rekao i prije nekoliko mjeseci kada me upravo ta skupina ljudi diskriminirala stavljajući određene slike na određene Internet stranice ali dalje tvrdim da kao gradonačelnik grada Đakova neću dopustiti povorku ponosa kroz Đakovo. Kroz Đakovo može proći vezovska povorka, može proći povorka bušara ali ta povorka neće proći. I sve ono što sam rekao tada stoji zahvaljujem jer ovo je bilo drugo mišljenje. Ovo nije bio govor niti mržnje jer nemam ništa protiv seksualne orijentacije bilo kojeg čovjeka ali mislim da je to stvar ljudske intime i radi se u4 zida a ne radi se na ulici, ne radi se pred djecom bez obzira o kojoj vrsti seksualne orijentacije se radi jer uskoro bi mogli imati i povorku pedofila. Dakle ostajem kod svega izrečenog tada. Zahvaljujem se na pažnji gradonačelnik Đakova Vinković.
Hvala lijepa. Sljedeća u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista-Stranke rada Nansi Tireli. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege, zamjenice ministre. Pa evo u ovom Visokom domu trebali bi pričati o diskriminaciji i trebali bi pričati što je to i kako bismo se mi trudili i kako se trudimo da je spriječimo. I zasigurno ćemo se svi složiti da na kraju diskriminacija dođe pod jedan te isti nazivnik, a to je osobna odgovornost svakoga od nas i naše ponašanje prima svima oko nas. Zaštita temeljnih ljudskih prava i promicanje ravnopravnosti bez obzira na spol, rasu, vjeru i na etničku pripadnost temeljna je vrijednost ustavnog poretka RH. Ipak tek svaki treći građanin Hrvatski zna da je rodna diskriminacija zakonski kažnjiva, a samo 18% smatra da su muškarci i žene ravnopravne u hrvatskom društvu. Najžalosnije je to što neravnopravnost doživljavamo najviše u obitelji dok na području obrazovanja i rada se to dešava upola manje. Sve to i još puno više pokazalo je prvo istraživanje rodne diskriminacije u Hrvatskoj. Ovo je prvi puta da se u Hrvatskoj na nacionalnom uzorku provodi znanstveno istraživanje koje je se bavilo rodnom diskriminacijom i kao takvu bi trebalo poslužiti kao osnova za definiranje budućih rodnih politika. Prema izvješću UN-a objavljenom od strane pučkog pravobranitelja diskriminacija u Hrvatskoj najraširenija je u području rada i zapošljavanja, zatim zdravstvene zaštite, pravosuđa i postupanju policije. Čak u 63% slučajeva diskriminacija se očitovala upravo na području rada i zapošljavanja o čemu je malo prije govorila kolegica Holy. Najučestalijim razlozima za diskriminaciju pokazale su se socijalno porijeklo i imovinsko stanje. Novi podaci uspoređivali su se s onima od 2009.godine s obzirom na to da je tada donesen zakon odnosno počeo se primjenjivati Zakon o suzbijanju diskriminacije no nažalost pokazalo se da se situacija u ove tri godine nije znatno popravila. Ljudi i dalje ne znaju kome bi se obratili za diskriminaciju. Kroz proces usklađivanja zakonodavstva sa međunarodnim standardima kao i aktivne suradnje s međunarodnim tijelima te prihvaćanja njihovih preporuka, ali i reformi koje su provedene u području nacionalnog zakonodavstva RH na području suzbijanja rasizma i diskriminacije donijela je 2008. Zakon o suzbijanju diskriminacije. Donošenjem toga zakona napravljan je izuzetan iskorak u području suzbijanja diskriminacije osobito na odnosu na unesene diskriminirajuće osnove koje nadilaze sve one međunarodne standarde na ovom području. Međutim u zajedničkom stajalištu EU od 18.prosinca 2009.godine, a vezane za ispunjenje uvjeta i obaveza iz poglavlja 19-Socijalna politika i zapošljavanje iz područja suzbijanja diskriminacije EU prozvala je RH da dovrši usklađivanje zakonodavstva u tom području, a osobito u odnosu na iznimke od načela zabrane diskriminacije i zato evo imamo danas i te izmjene koje su nam na dnevnom redu. Složit ćemo se da je svaki oblik diskriminacije odraz društvene svijesti. Ured pravobraniteljice za osobe s invaliditetom kao središnje tijelo zaštite tih osoba od diskriminacije u 2010. godini riješio je 252 predmeta te pružio 729 savjetovanja putem telefona. Najveći broj predmeta se odnosio na ostvarivanje prava iz socijalne zaštite na području pristupačnosti, mirovinsko osiguranje i nažalost pravosuđe. Potaknuto događajima priliko upisa u predškolski program u školi Gornji Hraščan UNICEF u Hrvatskoj podsjeća na obaveze i dužnosti koje je Republika Hrvatska preuzela Konvencijom o pravima djeteta, a koje se tiču osiguravanja uvjeta u kojima svako dijete može dosegnuti svoje pune potencijale bez diskriminacije. Osim što djeca imaju pravo na uključivanje u obrazovne programe bez obzira na rasu, podrijetlo ili ekonomski status, neuključivanje djece iz ranjivih skupina stanovništva u predškolske programe Hrvatska nažalost već skupo plaća. Predškolski programi predstavljaju jedinstvenu priliku da se smanje razlike među djecom kako bi svi školarci krenuli u školu s istih početnih pozicija. Prema procjenama stručnjaka Republika Hrvatska godišnje gubi oko 0,1% svoga BDP-a, a u dugoročnom smanjenju produktivnosti radne snage uslijed nedostatnog uključivanja ranjivih skupina djece u predškolske programe. U odnosu na BDP iz 2011. godine to bi moglo iznositi više od 340 milijuna kuna godišnje. Više od 48% žena susrelo se s oglasima za zapošljavanje u kojima se spolna pripadnost spominje kao jedan od uvjeta za dobivanje posla, a 36% njih naišlo je na oglase u kojima nije bilo navedeno da se za radno mjesto mogu javiti osobe oba spola. U oba slučaja oglašavanja svakako valja podsjetiti, riječ je o kršenju odredbi Zakona o radu i Zakona o ravnopravnosti spolova. Istraživanje je provedeno na uzorku od 1017 žena koji je reprezentativan kao takav za populaciju nezaposlenih žena u Hrvatskoj. Razlozi diskriminacije nažalost najčešće su predrasude i stereotipi. Tko može odigrati možda jednu od najvećih uloga da se te predrasude i stereotipi polako počinju mijenjati? Mediji. Mediji su ti koji bi trebali na sebe preuzeti veliku odgovornost, ali ih također što se tiče predrasuda i stereotipa mediji često i sami kreiraju i kao takve reproduciraju. Zato bi bilo vrlo važno senzibilizirati novinare i novinarke za ova i ovakva pitanja, no nažalost za sve to nema recepta. Na kraju nam ostaje neprestano upozoravanje na te predrasude i stereotipe, stalno obrazovanje i osvješćivanje jer se predrasude i stereotipi reproduciraju i posreduju kroz i primarnu i sekundarnu socijalizaciju. Neka istraživanja u Americi npr. pokazala su da etničke, rasne, vjerske i druge predrasude imaju već djeca u vrtiću. Uređivačke politike i osobnost novinara može doprinijeti mnogo u smanjenju diskriminacije. Mirovne studije u Ljubljani npr. izradile su priručnik za novinare i novinarke i na temu diskriminacije i kako i na koji način o diskriminaciji izvještavati. S obzirom da je kod nas po rezultatima ispitivanja simptomatično da problem osviještenosti o posljedicama diskriminacije imaju i policajci, suci, prosvjetni i zdravstveni djelatnici, djelatnici lokalnih i regionalnih samouprava, složit ćemo se kako je uistinu kad je u pitanju diskriminacija nužna edukacija gotovo na svim nivoima. Nažalost, i sami smo često svjedoci diskriminatornih misli složenih u rečenice i glasno izgovorenih ovdje u ovom Visokom domu, ali o tome se ne izvještava, o tome se ne piše. Žrtve diskriminacije najčešće su gurnute na ivicu društva. Marginalizacija i socijalna isključenost tih određenih grupa koje se mogu prenositi sa generacije na generaciju direktne su posljedice diskriminacije. Ona ima svakako vrlo negativan efekt ne samo na diskriminiranu osobu ili takvu grupu nego na cjelokupno društvo jer unutar toga društva uzrokuje nejednakost i čini veliku štetu. Određene vrste diskriminacije koje društvo tolerira i dalje prenosi otvaraju mogućnost za pojavu nekih novih vrsta diskriminacija. Odredbe ovoga zakona trebale bi pridonijeti djelotvornijoj i cjelovitijoj primjeni odredbi o iznimkama od načela zabrane diskriminacije, otklanjanju pojmovne neujednačenosti s propisima u području spolnog uznemiravanja te jasnoj primjeni pojedinih njegovih odredbi. Možemo se na kraju složiti da pravni okvir zaštite ljudskih prava u Hrvatskoj uza sve svoje velike nedaće ipak doživljava malu, malu evoluciju. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege. Pa kako je uglavnom riječ ovdje o usklađivanju s pravnom stečevinom Europske unije osvrnut ću se prije svega malo na zakon, a na samom početku htjela bih primijetiti da smo mi dobili i izvješće o suzbijanju diskriminacije pa smo možda mogli raspraviti prvo izvješće, možda bismo tada uvidjeli koje su prepreke, koji su nedostaci pa smo možda mogli to uskladiti, odnosno predlagatelj je to možda mogao uskladiti i kod ovih izmjena. Mnoge antidiskriminacijske odredbe sadržane su kao što nam je poznato u brojnim zakonima pa tako i u Zakonu o suzbijanju diskriminacije koji prepoznaje čak 18 diskriminatornih osnova pa tako podsjećam samo na neke a to su rasa, etnička pripadnost, bolja kože, spol itd. U praksi to zapravo znači jednako postupanje prema svima ili neisključivanje bilo koga zbog njegove različitosti. Diskriminacija nije samo fizičko ozljeđivanje. Ono je možda najbolje vidljivo. Diskriminacija nije beznačajna i ona kao što na žalost imamo prigode i ovdje čuti događa se svakodnevno bez obzira što i Ustav Republike Hrvatske kaže da svatko u Republici Hrvatskoj ima prava i slobode neovisno o njegovoj dobi, spolu, rasi, jeziku, vjeri, političkom, posebno naglašavam političkom ili drugom uvjerenju. I bez obzira na zakonodavni okvir u praksi stvari još uvijek ne funkcioniraju. Potrebna nam je učinkovita i stalna politika suzbijanja diskriminacije. Potrebno nam je i u svakom trenutku o njoj govoriti. S ciljem prevencije spolne diskriminacije osnažili smo primjerice temeljne institucionalne mehanizme, a najznačajnija je promjena bila donošenje Zakona o ravnopravnosti spolova koji je usklađen i s direktivama Europske unije. Među ostalim on razlikuje i opću diskriminaciju, pa među time podsjetit ću samo lokalni izbori su iduće godine i 40% podzastupljenog spola na izbornim listama stranaka na svim razinama. Međutim, kao što znate žene su i dalje podzastupljene u tijelima političkog djelovanja pa i ovdje u Hrvatskom saboru na svim razinama, nižima što je pokazalo i istraživanje "Žene u hrvatskoj politici" koje je provedeno prošle godine. Osvrnut ću se malo na istraživanje, citirati neke podatke. Namjera je istraživanja naravno bila ispitati vrijednosti percepcije i znanja hrvatskih građana, odnosno građanki o ženskoj političkoj participaciji, te diskriminaciji žena u području javnog i političkog života. Rezultati su pokazali kako više od 60% ispitanica smatra da su žene u Hrvatskoj diskriminirane i da ne sudjeluju u dovoljnom broju u hrvatskoj politici. 85,4% ispitanika podržava primjenu kvota kao posebne mjere koje bi promijenile inače razočaravajući postotak od samo 25% žena u Saboru. Bitno je istaknuti da su svi ukazivali na to da su nam potrebni mediji kako bi se identificiralo što se događa u društvu, što se događa na polju diskriminacije i da mediji najviše utječu na položaj žena u društvu. Kao što je to bilo puno puta proteklih godina uopće ne sumnjam da će tako biti i sa ovom raspravom. Možemo se u to uvjeriti sutra ili prekosutra koliko će ova naša rasprava zapravo imati odjeka u medijima. Vrlo malo ili gotovo ništa. Upućuje nas to i na to pozivale su ovdje kolegica Nansi je govorila o tome. Mislim da i kolegica Holy, da bi trebali svi zajedno raditi na edukaciji. Trebali bismo educirati i medije. Međutim, kada govorimo o nekim pojavama u društvu pa tako i o pojavama u Međimurskoj županiji. Dakle, o malim Romima moram reći da su bili izvještaji vrlo površni ili su bili obojeni senzacijom što je nedopustivo kada su djeca u pitanju. Kada govorimo općenito o položaju žena ili ako hoćete o položaju žena na tržištu rada on je još uvijek izrazito loš, visok je postotak nezaposlenih žena. Sa današnjim danom u Republici Hrvatskoj 309903 nezaposlene su osobe. Od toga preko 160000 žena. Dakle, danas u Republici Hrvatskoj preko 160000 žena je na Zavodu za zapošljavanje da ne govorimo o onim ženama koje zapravo nisu ušle u ovu poražavajuću statistiku, zacijelo ih je više. Osim toga i dalje postoje razlike u plaćama. Naime, žene zarađuju prema istraživanjima 60% onog što zarađuju muškarci istog obrazovanja. Osim spolne najčešće je spominjana i ona etnička diskriminacija. Ta su dva oblika diskriminacije jednako prisutna kao oblici diskriminacije i u zemljama Europske unije. Nismo mi nikakva iznimka. Posebno su vidljivi upravo na tržištu rada. Tu proces diskriminacije započinje već pri razgovorima za posao – koliko imate godina, namjeravate li imati djecu, pa do možda nekih intimnijih pitanja i to je stvarnost. Kako se zaštititi od diskriminacije? Jedna studija je izašla, ovdje sam sa kolegicom Lovrin razgovarala da li to uopće spomenuti ili ne ali doista su čudni napuci. Primjerice trebali bi pisati dnevnik, pa zatim nakon nekoliko mjeseci valjda ponovo vidjeti u tom dnevniku je li tome doista tako. Pa bi trebali konzultirati prvog pravnika kojeg imate i koji je vjerojatno u dobrim odnosima sa poslodavcem. Dakle, to nije način kako bismo se borili protiv diskriminacije. Ali jest ako o njoj glasno govorimo, ako uključimo sve institucije, organizacije civilnog društva, ako pravobranitelji na svim razinama rade svoj posao. Govorimo o demokratskom ozračju, o stvaranju demokratskog ozračja, a to zapravo znači promicati toleranciju, međusobno uvažavanje, socijalnu osjetljivost, ljudska prava ali na kraju ukazati i da tijela koja moraju to raditi da budu učinkovita, da pokažu da se zakoni provode, da oni koji su se našli u netolerantnom svijetu diskriminacije imaju svoja prava. Tada ćemo moći reći da su svi zakoni konačno dobili svoj smisao. I na kraju nemojmo zaboraviti kada govorimo o drugima govorimo zapravo o sebi, pa sve ono što netko ovdje izrekne misleći da govori ili šalje poruku nekome drugome govori zapravo o samome sebi. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. U ime kluba HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo danas jedna mirna kazališna atmosfera kada je Zakon o diskriminaciji odnosno izmjene i dopune Zakona o suzbijanju diskriminacije na redu. I gotovo da smo danas u ovoj temi svi složni. Ja mislim da neće biti ni jednog kluba ili pojedinca koji neće otprilike govoriti u istom smjeru i u istom obliku. Ivo Andrić, nobelovac Ivo Andrić je jednom rekao: "Država odnosno narod koji ima stranu vlast ili lošu vlastitu upravu počinje razmišljati iracionalno." Pod tim iracionalno jednim dijelom bi bila zapravo i pojava diskriminacije u tom društvu, u tom narodu. Tolerancija, odnosno netolerancija se javlja i istaknuta je u siromašnim društvima, državama a također i u nepravednim društvima. Zašto to kažem i zašto stojim iza toga? Pa počevši od obitelji u kojoj nema za kruh i za osnovne potrebe sami smo svjesni da dolazi do trvenja. Neću govoriti između koga i gdje je tu onda netolerancija, a da ne kažem diskriminacija. Tako i u državi ukoliko je ona siromašna, ukoliko su neke stvari nepravedno postavljene onda dolazi do diskriminacije. I u slučaju onom za koje vrijedi ova izreka Ive Andrića da li ćemo se prepoznati i tko će se prepoznati to ne znam, to je na nama da se prepoznamo ili ne. Ranjive skupine – prethodnice koje su govorile prije mene navele su i pobrojale sve one ranjive skupine. Neki dan sam slušao da li Poligraf ili neku emisiju na radiju, dobre su te emisije i aktualne političke na tom radiju, ujutro dok se spremamo na posao, o tome kako ženska osoba traži posao ali je puno pitanja koja spadaju u domenu diskriminacije. Od toga je li udata ili ne, je li rodila ili ne, ima li namjeru roditi ili ne ako je udata ili pak neudata, koliko godina ima, kakvo je njezino zdravstveno stanje, ide li često na bolovanje itd. I pitanja koja ovdje ne bih htio ni izgovoriti koja idu još onako … ajde da kažemo, a nisu ni za izgovoriti. Nadalje, svjedoci smo gotovo trajno u ovoj našoj državi i društvu koje postoji evo 20 godina u slobodnoj i neovisnoj Hrvatskoj da pored svih zakona i zaklinjanja i zavjeta u demokraciju, u toleranciju i u antidiskriminaciju osim ovog segmenta kod zapošljavanja žena vrlo je izražena u našem društvu i politička diskriminacija kod zapošljavanja. Neću govoriti uopće imena stranaka da se ne bi naljutili, tražili stanku, bilo koji od klubova lijevo ili desno, ali svjesni smo svi da je to jako, jako prisutno. To pitanje kojoj stranci pripadaš pa ako su i podjednaki uvjeti koje neki kandidati ispunjavaju onda zna se kako se prima na posao. Čak je to izraženo u posljednje vrijeme, evo u ovo vrijeme kako je ova nova Vlada u funkciji da kažem, u obnašanju vlasti u RH. No, možemo mi donositi kakve god hoćemo zakone koji su sukladni najvišim standardima Europe i svijeta, usklađeni sa pravnom stečevinom EU, ako te zakone ne primjenjujemo, ako ne postoje ni sankcije niti dovoljno mogućnosti da se utječe na promjenu takvih razmišljanja i djelovanja diskriminacijskih onda nam je uzalud zakon. Kada gledamo sam ovaj zakonski prijedlog onda mi pada na pamet kako to nije implicite, odnosno explicite rečeno da je u Francuskoj zbog da kažem pravno-sigurnosnih mjera zabranjeno nošenje burke je li tako? I evo upravo u jednom od tih članaka se ne govori o Francuskoj, ali zapravo je to ono što je izrečeno kao izuzeci od zabrane diskriminacije. Dakle, jedna zemlja odluči u EU, jasno jedna od utemeljiteljica EU zajedno sa Njemačkom odluči tako i onda Europski sud odluči da je to zaista tako ispravno, evo i sad Hrvatska donekle mora promijeniti i uskladiti svoj zakon sa ovakvom praksom. To je tako. Pa ima i specifičnih situacija koje nikada nisu obuhvaćene niti zakonom niti razmišljanjima. Neki kažu da ne postoji još ranjivih skupina. Pa ima. Evo recimo ranjiva skupina ljevorukih. Svi ljevoruki se moraju prilagoditi pokretima, alatu, strojevima i svemu ostalom što je tipično, specifično, karakteristično za dešnjake. Čuo sam da u Londonu postoji trgovina svega i svačega za ljevoruke. Nikada i nigdje ja nisam više čuo da postoji takva trgovina. Valjda se ne isplati jer su male serije. Ali eto nitko ne razgovara o diskriminaciji ljevorukih. Netko je rekao dok netko osobno ne doživi nešto u svezi ili što je vezano uz ovaj Zakon o diskriminaciji onda ga nije ni briga toliko o tome. Evo ja sam i osobno baš u ovom smislu ljevorukosti proživio dosta toga u životu. Ali o tome pa ni Europa niti netko od nas baš previše razmišlja. Neka ih, neka pate. Iako moraš raditi backhandom ono što bi mogao raditi forehandom dešnjak, ali dobro. Kada se govori o tome kako se stječe da kažem jedan antidiskriminacijski odnos ili odgoj onda je točno da se on stječe od samih vrtića, ali prije svega iz obitelji. On se nosi iz vlastite kuće. I ovo što danas razgovaramo i što je učestala rasprava u Hrvatskoj o građanskom odgoju koji se navodno uvodi u škole. Hrvatska ima svoje specifičnosti i ja bih taj odgoj ako je već tako odredila Vlada Republike Hrvatske nazvao i stavio ga u funkciju Hrvatskog građanskog odgoja. Dakle, ima on i svoje specifičnosti i zaista bi mogao nositi potpuno s pravom naziv Hrvatski građanski odgoj. No evo nažalost ovaj pridjev hrvatski nekome je drag, nekome i nije drag pa eto ostade samo građanski odgoj. S obzirom da je ovo ujedno i usklađivanje sa pozitivnim propisima i zakonodavstvom EU pa i sam zakonski prijedlog nosi oznaku E, P.Z.E., i klub HDSSB-a će biti za i dignuti ruku za ovaj zakonski prijedlog. Hvala vam lijepo.
U ime kluba HNS-a Sonja König. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Ako u googleovu tražilicu ili Wikipedijin riječnik na internetu upišete riječ diskriminacija pokazat će vam se tisuće i tisuće pojmova povezanih s tom riječju. A najviše se ponavljaju rasizam, ksenofobija, seksizam, antisemitizam, bifobija, fašizam, heterofobija, homofobija evo nema gospodina Vinkovića, neonacizam, transfobija, vjerski fundamentalizam, šovinizam i slično. A sve te riječi i sve te pojmove povezuje jedna riječ, koju je spomenula već moja uvažena kolegica Tireli, a to je predrasude. Do diskriminacije, dakle dolazi zbog predrasuda i stereotipa, pa i ne znanja, a to su nažalost tvrdoglavi i prilično otporni fenomeni. Naš pogled na svijet uvjetovan je našom osobnošću, životnim iskustvom i učenjem iz obitelji i okoline pod čijim utjecajem oblikujemo vlastite stavove i vrijednosti, a oni se prilično teško mijenjaju. Zato su nam potrebni edukacija, zakoni, regule, uredbe, kazne i nagrade koje upućuju na to što je društveno prihvatljivo ponašanje. A diskriminacija, odnosno onemogućavanje određenih osoba ili grupa u ostvarivanju svojih prava svakako nije ponašanje prihvatljivo u modernim demokracijama. Problem raširenosti diskriminacije očituje se najviše zbog neprepoznatljivosti diskriminacije kao takve. Obrazovanje u području diskriminacije u velikoj mjeri izostaje iz znanstvenih i stručnih sadržaja. Suci i odvjetnici često nemaju primjereno obrazovanje u području primjene anti diskriminacijskih normi, niti normi europskih prava i europskog prva. a poražavajući su rezultati istraživanja koje je proveo centar za mirovne studije koji pokazuju da gotovo 60% ispitanika niti ne zna da postoji Zakon o suzbijanju diskriminacije. A isto to istraživanje ukazuje i na to da četvrtina naših sugrađana ne zna opisati što zapravo diskriminacija jest. Iako je nesporno da Zakon o suzbijanju diskriminacije usvojen u ovom visokom domu 2008. godine pripada visokim civilizacijskim standardima našeg vremena. Potrebno je stalno nadzirati njegovu primjenu, tj. provedbu i realizaciju. To radi i Europska komisija koja je prilikom ocjene usklađenosti zakona s odgovarajućom pravnom stečevinom unije uputila primjedbe, i kritike i komentare koji su rezultirati evo ovim zakonom pred nama, ovim prijedlozima dopune Zakona o suzbijanju diskriminacije. Ovim se izmjenama i dopunama zakona preciziraju postupci i mjere kojima se u određenim slučajevima stavljanje u nepovoljniji položaj ne smatra diskriminacijom. Ipak, ovime ne prestaje borba za prava najranjivijih društvenih skupina, jer su u Hrvatskoj u svim područjima prisutni brojni oblici diskriminacije i svakodnevno ih i svugdje susrećemo. Na to ukazujemo i mi u HNS, no najviše ukazujemo na potrebu edukacije i inzistiramo na podizanju svijesti o štetnosti svih oblika diskriminacije na razvoj hrvatskog pa i svakog drugog društva. Budući da i ove izmjene i dopune Zakona o suzbijanju diskriminacije idu u tom smjeru, klub HNS-a će ga naravno podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se javila Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče.
Isprika kolegice Antičević, replika Boro Grubišić. Izvolite.
Dobro.
Pa evo da ne bi diskriminirao kolegicu ja ću biti kratak. Naime, slušao sam ovdje sve vrste diskriminacija. Pa mi bi smo trebali već jedanput u Hrvatskoj razmisliti za ovaj, dakle nemam ništa protiv, ne diskriminiram nikoga, nego sami izraz, dakle samo značenje riječi homofobija i heterofobija. Mislim da ste mislili da su to suprotni pojmovi, jel tako kolegice. Ne nisu. Ili je heterofobija sličnija ksenofobiji? Baš me to zanima. A drugo, riječ homofobija kada bi smo preveli doslovce, što to znači, to je oni koji mrze ljude. A kad bi smo rekli homoseksofobija onda bi smo točno znali o čemu se radi, jel. Dakle, mi bi smo morali u našoj terminologiji, bez obzira na međunarodne, i engleske i ne znam ni ja kakve sve izvedenice naći i naš hrvatski izraz ili mogućnost da točno označimo diskriminiranu skupinu. Sama homofobija znači mrziti čovjeka, homo hominis je čovjek, jel na latinskom jeziku. Prema tome, i o tome trebamo razmišljati kada budemo pisali neke buduće zakonske prijedloge ili razgovarali o diskriminaciji. Samo toliko, bez ikakvih fobija i diskriminacija.
Hvala. Evo kolegice Ingrid Antičević-Marinović izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Naravno, kao što su i mnogi klubovi poduprli donošenje ovih izmjena Zakona o suzbijanju diskriminacije, podupirem ga i ja. Naglasiti to što se radi o usklađivanju, dakle sa odlukama i Europskog suda, Suda pravde s Europskom komisijom, odlukama Europskoga vijeća. Međutim, ono što je za zapaziti to je da će nama vrlo uskoro biti potreban puno detaljniji zakon koji neće samo prepisivati direktive vijeća ili direktive Europskog parlamenta, ili pak sudske odluke Europskog suda ili Europskog suda, već koji će govoriti nama prihvatljivim jezikom. Prije svega da šalje poruku prema adresatima, tj. svim građanima, jer ovaj zakon obuhvaća sve građane, a pogotovo na vlastito na one, u odnosu na one koji primjenjuju ovaj zakon. Posebno ću napomenuti odredbu članka 2. koji ovako sasvim je prihvatljiv kada imamo na umu, kad bi se radilo o direktivama i rezolucijama. Međutim, nije posve, al ovo samo primjerice navodim, što bi trebalo u jednom budućem cjelovitom i puno opsežnijem zakonu učiniti. Govori se o neizravnoj diskriminaciji koja postoji kada naizgled neutralna osoba, kriteriji ili praksa, stavljali, ili bi mogla staviti osobe u nepovoljniji položaj po osnovi iz članka 1. stavka 1. ovog zakona u odnosu na druge osobe, u usporedivoj situaciji, osim ako se takva odredba, kriteriji ili praksa mogu objektivno, opravdano, legitimnim ciljem a sredstva za njihovo postizanje su primjerena i nužna. Malo tko će od građana razumjeti ovu postojeću odredbu, jer se u njoj samo mijenja jedna riječ, umjesto zakoniti stavlja se legitimni cilj. Međutim, moramo se ovdje poslužiti i mislim da je to dobro što je učinio pučki pravobranitelj koji je na svojim stranicama gdje je Ured pučkog pravobranitelja govorio svima je jasno što je izravna diskriminacija, ali danas prevladavaju suptilniji oblici neizravne diskriminacije i čini mi se da je tu trebalo napraviti puno veći napor kako bi bilo jasno o čemu se tu radi. Evo što kaže pučki pravobranitelj jer je u osnovi je to sadržaj odredbe članka 2.odnosno postojećeg članka 2. Zakona. Kaže on slikovito prikazano "Neizravna diskriminacija jeste ako damo rodi i lisici piti iz jednakih visokih posuda s obzirom da ih time tretiramo naizgled jednako, no učinak će biti puno drugačiji za lisicu koja će takvim jednakim tretmanom ostati žedna". Ja bih rekla da u našem svijetu takva jedna diskriminacija postoji u odnosu na žene. Dakle dobili smo eto tako jedno pravo da se izjednačimo s muškarcima s jednakim brojem godina odlazimo u mirovinu ali kakvim životom živi prosječna žena u Hrvatskoj? Na njoj ja apsolutno teret obitelji odgoja djece i svih kućanskih obveza. To je uglavnom standard, svaka čast izuzecima. Dakle i u takvim uvjetima žene bi trebale ići po odluci Ustavnog suda a i onda zakonom u koji smo pretočili takvu odluku i oživotvorili je dakle već vidimo o čemu se tu radi. Dakle kada takva norma već postoji onda će trebati puno zakona i napora da se nešto promijeni u tom svakidašnjem životu. Međutim interesantno je ovdje je dosta prikaza bilo i situacija iz života diskriminacije po osnovi spola, po osnovi nacije, etičke pripadnosti itd. međutim zanimljivo je gdedati kako svaka ta diskriminacija ima neku podlogu u realnom životu i na stupnju razvoja u kojem se određeno društvo nalazi. Tako evo iz izvješća pučkog pravobranitelja vidimo da je 2009.godine da su građani bili najviše diskriminacije je bilo po osnovi nacionalne pripadnosti. 2001.dakle u uvjetima velike krize odnosno posljedica krize i rasplamsavanja krize vidimo da su ljudi u Hrvatskoj najviše diskriminirani po osnovi socijalne pripadnosti i imovinskog stanja, a tek onda dolazi po redu klasično kod nas još uvijek nacionalna pripadnost, zatim spol itd., po osnovi zdravstva, u pravosuđu u policiji. Dakle osim što direktive treba poštivati, osim što smo obvezni pretočiti ih u zakon posebno bih htjela napomenuti ono što nama treba što nam tek predstoji učiniti a to je antidiskriminacijska praksa. Posebno veseli i daje nadu uvođenje građanskog odgoja u škole, da se ne bojimo … pogotovo od malih nogu da djeca shvaćaju drugoga kao prijatelja, kao saveznika, a ne kao nekog neprijatelja ili kao nekakvu opasnost koja mu prijeti od takve osobe. Dakle tu obrazovanje školstvo i uz ovaj novi predmet mislimo da ćemo dosta toga postići. Žalosno je ali ja mislim da izumire takav vid političara ali u hrvatskoj recentnoj povijesti mnogi su izgradili svoju političku karijeru nećemo ocjenjivati kakva je jer više-manje njih nema u aktivnom političkom životu, koji su izgradili političku karijeru na diskriminaciji i na netrpeljivosti prema drugima pogotovo prema ljudima druge nacionalne pripadnosti. Međutim, znate to je sve jedna farsa za javnost. Ali ono ja mislim podcjenjuju javnost ne bi li mu se svidjeli ili dodvorili. Ali recimo i ovo što je rekla kolegica Sonja König govoreći u ime svog kluba, govoreći upravo o toj jednoj odgojnoj ulozi ali i o ekonomskoj podlozi. Pogotovo se osvrnula na one … o tome su govorile i druge kolege da im ne bi trebalo biti mjesta u državnim institucija tko ima sa sobom takvih problema, neka onda časno istupi iz državne službe neka ne bude policajac, neka ne bude sudac, neka ne bude gradonačelnik, neka primjerice otvori svoju pekaru pa onda samo svojim miljenicima prodaje svoje proizvode. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Jadranka Kosor. Nema je, gubi pravo na raspravu. Sljedeća prijavljena Dunja Špoljar. Izvolite kolegice.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena zamjenice, kolegice i kolege zastupnici. Diskriminacija znači odvajati, znači praviti razliku po socijalnim, rasnim, etničkim, vjerskim, individualnim, spolnim, jezičnim, starosnim ili drugim osobinama. Diskriminacija ograničava ili onemogućuje primjenu ljudskih prava. Jedno od temeljnih načela u svakom civiliziranom društvu jest načelo jednakosti kojim se potvrđuje stav da su svi ljudi jednaki u pravima i vrijedni jednakog dostojanstvenog tretiranja, neovisno o njihovim međusobnih razlikama na temelju urođenih ili stečenih osobnih svojstava. U takvom svjetlu kakav je položaj žene danas u Hrvatskoj? Razlika u plaćama muškaraca i žena u prosjeku iznosu 11% na štetu žena. Žene su također suočene sa sve većom razinom nezaposlenosti a i kada su zaposlene u velikom broju slučajeva su nažalost prve na listama za otpuštanje. Rodna neravnopravnost tu nestaje jer imamo isto tako gotovo podrazumijevajuću razliku u mirovinama od oko 23% ponovno u štetu žena. Nabrojani statistički podaci još su strašniji u kontekstu položaja žene na selu odnosno života žene na selu. Žene provode od 10 do 12 sati radeći na svom gospodarstvu uglavnom poslove uzgajanja povrća, čišćenja staje, čuvanja peradi i mužnje. Od 6 do 8 sati provode u kuhinji čisteći kuću u tim poslovima im gotovo nikad ne pomažu muški članovi obitelji. Oni uskoče kada se pokvari mikser ili neki drugi aparat. Premda su se izjasnile da im je zdravlje prioritet žene na selu liječniku idu samo po potrebi, a tu potrebu imaju u prosjeku jednom godišnje. Do liječnika često moraju putovati izvan mjesta stanovanja, ne posjećuje redovito zubara. Gotovo 76% žena smatra da je hrvatsko društvo izrazito patrijarhalno a to najčešće primjećuju u podjeli na muške i ženske poslove te u nedovoljnom vrednovanju ženskog rada u svakodnevnom životu. Kada je u pitanju donošenje odluka žene imaju pravo glasa samo kod nabave oprema za domaćinstvo odnosno kućanskih aparate, kod kupovine odjeće, obuće i ostalih potrepština za djecu te kod izbora menija za ručak. Muškarci pak odlučuju o svemu ostalom: prodaji ili kupovini zemljišta, načinu proizvodnje u poljoprivredi, kupovini automobila, pa čak i odlasku na godišnji odmor. Zabrinjavajući rezultat ankete jest da 4,5% ispitanica priznaje da ponekad doživljava nasilje u obitelji, a čak 30% njih često se susreće s obiteljskim nasiljem. Dakle, rad seoskih žena ne možemo kategorizirati niti kao kućanice, niti kao rad plaćenih radnika jer se rad i obitavanje odvijaju na potpuno istom mjestu, obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu. Žena na selu radi prekovremeno, ili je potplaćena ili nezaposlena, suočena je s diskriminacijom na radnom mjestu i u obitelji. Mlade djevojke sa sela imaju smanjenu mogućnost obrazovanja jer nisu u mogućnosti financirati prijevoz do škole, školarinu ili druge troškove. Život žena u seoskim sredinama često karakterizira starost, bolest, nemoć, usamljenost, prometna izoliranost, nemogućnost odlaska liječniku, u trgovinu, nedostatak sredstava za život, niska obrazovna razina, neimaština. Velik broj žena na selu nisu zdravstveno osigurane ili obuhvaćene mirovinskim osiguranjem što ih u starosti čini socijalno ugroženima. Zato se ženama na hrvatskom selu mora pomoći da dođu na startnu poziciju jednaku sa svim ostalim građanima sprečavanjem diskriminacije, ali istovremeno i diskriminacijom, onom pozitivnom, izuzećima, posebnim propisima, mjerama i praksom. Ove mjere donekle jesu diskriminatorne, odnosno negativne prema ostalim društvenim grupama, ali ujedno nisu nepravedne. Pozdravljam zato mogućnosti izuzeća od diskriminacije, odnosno prijedloge pozitivne diskriminacije koje ovaj prijedlog zakona nudi. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća za raspravu Ivanka Roksandić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zamjenice ministra. Evo danas smo čuli uglavnom pozitivno ozračje što se tiče ovoga zakona i prijedloga izmjena i dopuna ovoga zakona, Zakona o suzbijanju diskriminacije. Kad se prvi puta donosio ovaj zakon kao cjelovit zakon koji uređuje problematiku suzbijanja diskriminacije 2008. godine znalo se da će tek implementacijom i praćenjem zakona moći se utvrditi njegove manjkavosti i njegove dobre strane. Do donošenja ovog zakona imali smo čitav niz zakona, antidiskriminacijskih odredbi u čitav niz zakona pa ne bismo mogli reći kako nismo imali baš ništa. Tu je bio Zakon o ravnopravnosti spolova, o istospolnim zajednicama, Zakon o pravima nacionalnih manjina, Kazneni zakon i čitav niz drugih zakona koji reguliraju ovu problematiku. Zaštita i promicanje jednakosti najviše su vrednote ustavnog poretka, a Zakon o suzbijanju diskriminacije stvorio je pretpostavke za ostvarivanje jednakih mogućnosti, a pri tome se vrši i zaštita od diskriminacije na osnovu onoga što su i kolegice uglavnom i kolega Grubišić ovdje rekli, a to je na osnovu rasne, etičke pripadnosti, spola, jezika, vjere, boje kože, političkog uvjerenja, nacionalnog ili socijalnog podrijetla, invaliditeta, genetskog naslijeđa, imovinskog stanja, izražavanja spolne orijentacije ili rodnog identiteta. Zakon je zaista obuhvatio široko područje, od znanosti, medija, zdravstva, organizacija civilnog društva, zadire u sve ali zaista u sve segmente života i društva u jednom zajednici. Kako je predlagatelj ovih izmjena zakona i naveo da Europska komisija u trenutku donošenja ovog zakona 2008. nije imala primjedbi na donošenje našeg novog cjelovitog zakon, pozvala je i Hrvatsku da prati realizaciju ovog zakona, ali da ispuni sve uvjete pravne stečevine na tom području tj. barem one koje se odnose na iznimke od načela zabrane diskriminacije pa u ovom smislu ide i prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo. Ovim se izmjenama uređuje jednake mogućnosti i tretman na području zapošljavanja i odabira zvanja. Evo danas smo čuli da je gotovo 310 000 građana Hrvatske nezaposleno, više od 160 000 su žene, dakle više od 50%. Još uvijek su pritužbe iz područja rada, radnih uvjeta na prvom mjestu koje nam je u svom izvješću o provedbi ovoga zakona izvijestio nas je pučki pravobranitelj. To izvješće će biti i sada u ovom dnevnom redu je za raspravu. Drugo je po broju pritužbi područje prava i pravosuđa, ali mislim da je ovo vrlo zabrinjavajuće i da će ovih 160 000 žena ili 310 000 ukupno građana Hrvatske najvjerojatnije i dalje slati ove pritužbe jer smo vidjeli da još uvijek, a to su i kolegice i kolega govorili da je upravo u ovom području zašto najviše pritužbi, zato što i danas još uvijek nalazite oglase u kojima se kaže da se isključivo zapošljavaju muške osobe, da se isključivo zapošljavaju i primaju u radni odnos osobe između 18 i 30 godina, dakle neki su premladi, a neki su prestari. Uglavnom se to odnosi na diskriminaciju žena. Kad se nudi posao ili kad se oglas objavljuje u kojem se traže žene onda se najčešće ograničava mogućnost javljanja na taj oglas ili mlađim ženama ili u nekim zanimanjima i starijim ženama. Poglavito je to u posljednje vrijeme možete pratiti oglase u trgovini gdje se traže mlade, atraktivne i lijepe žene, samo što nisu u oglase stavili i fotografiju. O primjeni načela ravnopravnosti muškaraca i žena u mogućnosti dobivanja i nabave, svrhe pružanja usluga, ovim se prijedlogom zakona i to rješava, a odnosi se uglavnom na osiguravajuća društva koja su različito vrednovala kod životnih osiguranja dob muškarca i žene, odnosno onaj životni vijek muškarca i žene. Neke od ovih izmjena su tehničke prirode, ali glavne promjene su predložene člankom 5. ovoga zakona i odnose se prije svega na uređenje bračnih i obiteljskih odnosa, ali kako Obiteljski zakon regulira i neka druga prava, ne samo odnos obiteljski unutar braka, npr. skrbništvo ili posvojenje, onda se razvila široka rasprava na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na prijedlog pravobraniteljice za osobe s invaliditetom koja je na neki način predložila da se članak 5. nadopuni odnosno da je on preopćenit i da može dovesti do situacije da se osobe sa invaliditetom u postupku lišavanja poslovne sposobnosti smatraju diskriminiranim, pa se po ovom prijedlogu kojim je ministarstvo predložilo dopunu članka 5. Stavkom 2. ne bi mogle te osobe pozvati na ovaj Zakon o diskriminaciji. Predlagateljica koja je bila na odboru prihvatila je sugestiju pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom i nadam se da će taj prijedlog biti usvojen. Isto tako je i u postupcima posvojenja u kojima se sa osobama sa invaliditetom daje negativno mišljenje već na samom početku pravobraniteljica je iznijela čitav niz primjera o tome kako se već u početku kada osobe sa invaliditetom ispunjavaju zahtjev za posvojenje daje rješenje u kojem se one odbijaju. Na primjer, pročitat ću zbog zdravstvenog stanja i to u dijelu tjelesnog zdravstvenog stanja. Dakle, ne mentalnog nego tjelesnog i samim tim se ne šalju dalje na postupak i psiho dijagnostičku obradu. Dakle, predlagateljica je rekla da je moguće upravo ove iznimke prihvatiti za poboljšanje ovoga zakona i smatram da sve uz ono što su moji prethodnice ili prethodnici rekli da je ovaj zakon još poboljšanje od onoga zakona za kojeg je i sama kolegica Holy govoreći u ime kluba SDP-a rekla da je on zaista bio veliki iskorak i veliki doprinos bivše Vlade upravo rješavanju i borbi protiv diskriminacije u hrvatskom društvu. Evo hvala.
Hvala i vama. U ime predlagatelja zamjenica ministra, izvolite.
Hvala lijepo. Iako smo mi ove izmjene sveli na usklađivanje sa direktivama smatram dobro došlom svaku riječ koja je izrečena da se na problem diskriminacije ukaže posebice stoga što diskriminacija na žalost nije rezultat predrasuda nego je vrlo često rezultat i zloupotrebe, odnosno pozicije moći, iz pozicije moći zapravo nastaje i to je ono što je puno veći problem nego predrasude. Ja ću se pokušati sad očitovati na amandman koji smo primili od Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina što je uvažena zastupnica Roksandić sad spominjala. Naime, Zakon o suzbijanju diskriminacije utvrđuje izuzetke od onoga što bi se moglo smatrati diskriminacijom i to na dva načina – na apsolutni i na relativni. Mi smo u članku 5. Zakona o izmjenama i dopunama predvidjeli izmjenu u članku 8. na način da smo odredili da se ovaj zakon ne primjenjuje na uređivanje prava i obveza uređenih Obiteljskim zakonom. Takva iznimka je apsolutna. Dakle, tu nema procjene da li je to legitiman cilj i razmjeran interes itd. opravdani amandman na ovu odredbu iz tog razloga što iako države članice imaju potpunu autonomiju u uređivanju bračnih odnosa i to nas je rukovodilo u prvom krugu kad smo ovu odredbu unijeli u prijedlog zakona. Pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom je u pravu kada ukazuje da ostala područja koja uređuje Obiteljski zakon, dakle područja skrbništva ili usvojenja ne mogu biti bez iznimke izdvojena iz diskriminacije, a ono što ostaje i što je činjenica za sva obiteljska pitanja nalazi se u odredbi članka 6. točka 10. Dakle, neće se smatrati diskriminacijom stavljanje u nepovoljniji položaj pri uređivanju prava i obveza određenih Obiteljskim zakonom, a osobito ako se radi o pravima i dobrobiti djece ili javnog morala ili pogodovanja u braku. Ali pri tome upotrijebljena sredstva moraju biti primjerena i nužna. Ovo je važna karakteristika, dakle neće se smatrati diskriminacijom ono što se takvim obrazloži da je moralo biti tako uređeno i da su načini uređenja određenog prava trebali biti tako primjereno i nužno uređeni da se ne bi smatrali diskriminacijom. Ovo zahtijeva naravno veću razinu obrazloženja i odlučivanja i u konačnici svijesti o ljudskim pravima pri davanju ili oduzimanju određenog prava koji građanin traži. U tom smislu mi prihvaćamo ovaj amandman, a imali smo i amandman Ureda za zakonodavstvo. On je zapravo rezultat činjenice da je u međuvremenu od trenutka od kad smo mi formirali konačni prijedlog zakona došlo do izmjene koju je izazvao zapravo Europski sud pravde. Naime, jedna od direktiva koju smo mi ugrađivali u ovaj zakon je ona koja se odnosi na načelo ravnopravnosti muškaraca i žena u dobavljanju i nabavi robe, odnosno pružanju usluga. Ta direktiva je imala za posljedicu da se ukida članak 5. stavak 2. presudom Europskog suda pravde i nema više dakle spola kao kriterija razlikovanja osiguranika pri izračunu procjene rizika. Životni vijek se različito vrednovao s obzirom na spol i s obzirom da sad ta karakteristika više ne može biti kriterij razlikovanja treba napraviti potpuno novi pristup kod ugovaranja osiguranja, odnosno izračunati nove tablice. I ovo je sad jedna specifična detaljna stvar da je obrazložim. Kao i sve ostale europske zemlje pa tako i mi ne možemo u roku koji je predviđen za stupanje na snagu ovoga zakona prilagodbu ovoj izmjeni izvršiti pa smo kroz amandman dobili odredbu kojom se stupanje na snagu ovoga dijela odgađa do 30. lipnja 2013. Dakle, do toga roka kao i ostale europske zemlje i Hrvatska će uskladiti svoje … [[Govornica govori engleski, ne razumije se.]] tablice za ugovaranje osiguranja. Hvala vam.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sljedeće je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju diskriminacije, hitni postupak, prvo i drugo čitanje PZE br. 145. Rasprava o zakonu je zaključena. Vlada RH prihvatila je amandmane koje su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona i molim da se dizanjem ruke izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima li netko suzdržan? Hvala lijepa. Može rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 89 za i 24 suzdržana donesen zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju diskriminacije u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmana.
Na prijedlog radnih tijela Odbora za zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe prijedlog je da se ove dvije točke prijedlog Zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama i prijedlog Zakona o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama provede objedinjena rasprava. Da li ima netko protiv? Ukoliko ne, hvala vam. I predlažem znači bit će, vodit će se objedinjena rasprava. Znači, - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 140. - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 144. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uvodno? Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo. Pa evo ukratko ću. Iako su izmjene i dopune Zakona o sudskim pristojbama i javnobilježničkim pristojbama trebale biti vezane uz Zakon o trgovačkim društvima u dijelu u kojem smo mi predložili novi oblik trgovačkog društva tzv. jednostavno društvo s ograničenom odgovornošću, da bi jednostavno društvo sa ograničenom odgovornošću bilo moguće u praksi intervenirali smo i u Zakon o sudskim pristojbama i Zakon o javnobilježničkim pristojbama ne bi li učinili troškove osnivanja jednostavnog društva s ograničenom odgovornošću što manjim. Pa smo tako pristojbe koje se tiču suda sveli na 30 kuna, odnosno ukupno 60, a u pregovorima sa javnobilježničkom komorom došli smo do najnižeg mogućeg iznosa koji je potreban da se u jednoj sveobuhvatnoj radnji provede osnivanje jednostavnog društva sa ograničenom odgovornošću i taj minimalni iznos je 750 kuna. U tom smislu ova intervencija omogućava provedbu i Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima vezano za jednostavno društvo s ograničenom odgovornošću. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu. Igor Kolman. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sljedeće je Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 140. Rasprava o zakonu je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem jednoglasno sa 109 glasova za donesen zakon o dopunama Zakona o sudskim pristojbama.
Na prijedlog radnih tijela Odbora za zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe prijedlog je da se ove dvije točke prijedlog Zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama i prijedlog Zakona o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama provede objedinjena rasprava. Da li ima netko protiv? Ukoliko ne, hvala vam. I predlažem znači bit će, vodit će se objedinjena rasprava. Znači, - Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o sudskim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 140. - Konačni prijedlog Zakona o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 144. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uvodno? Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo. Pa evo ukratko ću. Iako su izmjene i dopune Zakona o sudskim pristojbama i javnobilježničkim pristojbama trebale biti vezane uz Zakon o trgovačkim društvima u dijelu u kojem smo mi predložili novi oblik trgovačkog društva tzv. jednostavno društvo s ograničenom odgovornošću, da bi jednostavno društvo sa ograničenom odgovornošću bilo moguće u praksi intervenirali smo i u Zakon o sudskim pristojbama i Zakon o javnobilježničkim pristojbama ne bi li učinili troškove osnivanja jednostavnog društva s ograničenom odgovornošću što manjim. Pa smo tako pristojbe koje se tiču suda sveli na 30 kuna, odnosno ukupno 60, a u pregovorima sa javnobilježničkom komorom došli smo do najnižeg mogućeg iznosa koji je potreban da se u jednoj sveobuhvatnoj radnji provede osnivanje jednostavnog društva sa ograničenom odgovornošću i taj minimalni iznos je 750 kuna. U tom smislu ova intervencija omogućava provedbu i Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o trgovačkim društvima vezano za jednostavno društvo s ograničenom odgovornošću. Hvala.
Hvala i vama. Otvaram raspravu. Igor Kolman. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Sljedeći, Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 144. Rasprava o zakonu je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem jednoglasno sa 109 glasova za donesen zakon o dopuni Zakona o javnobilježničkim pristojbama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
- prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, prvo čitanje, P.Z. br. 142. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Od donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite zamjenice ministra.
Hvala vam lijepo. Evo samo da si razjasnim s obzirom na današnji dnevni red, dakle i Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o odgovornosti pravnih osoba jel'? Da, da. Hvala lijepo. Mi smo u sveobuhvatnoj reformi kaznenog zakonodavstva i jedna od izmjena vezanih za novi Kazneni zakon tiče se toga da novi Kazneni zakon mijenja koncept kaznenih sankcija kakav smo imali od '97. godine. Dakle, sustav sa novim Kaznenim zakonom poznaje kazne i to novčanu kaznu, kaznu zatvora i kaznu dugotrajnog zatvora. Zatim poznaje sigurnosne mjere i poznaje posebne institute oduzimanja imovinske koristi i oduzimanje predmeta. Oduzimanje predmeta više nije sigurnosna mjera, sada je oduzimanje predmeta poseban institut zajedno sa oduzimanjem imovinske koristi koju sud mora primijeniti ako su ispunjene zakonske pretpostavke. Isto tako sukladno odredbama novog kaznenog zakonodavstva uvjetna osuda više nije poseban tip sankcije nego je modifikacija kazne. Dakle, zbog navedenog izmjene i dopune Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela se mijenjaju terminološki, sadržajno, ali i strukturalno da bi se uskladili sa novim Kaznenim zakonom. Druga izmjena i intervencija u ovaj zakon tiče se poboljšanja i unaprjeđenja sustava odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. Dakle, odgovornost pravnih osoba za kaznena djela postoji u našem zakonodavstvu još od 2003. godine. Smatramo da ima prostora i u tom smislu predlažemo novu odredbu članka 12.a da se odgovornost pravnih osoba podigne na višu razinu u smislu fakultativnog oslobođenja od kazne za onu pravnu osobu koja je prijavila kazneno djelo odgovorne osobe prije nego što je takvo djelo otkriveno ili prije saznanja da je djelo otkriveno. Dakle, traži se da djelo nije otkriveno ili da još nema saznanja za to kako bi se izbjegle moguće zloupotrebe takvog instituta. Uvođenje ove odredbe nastoji motivirati pravne osobe da prijavljuju kaznena djela koja su počinile odgovorne osobe unutar njih bez straha od kaznenog progona. Rukovodila nas je činjenica da je utvrđivanje kaznenih djela unutar pravnih osoba često otežano i zahtjeva drugačiji pristup nego što se može u redovitom kriminalitetu primijeniti i sama pravna osoba ako želi biti oslobođena svoje pravne odgovornosti ima mogućnost ponuditi saznanja o sumnji na kazneno djelo za odgovorne osobe koje u njoj rade i nakon toga da li će biti oslobođena ili ne o tome će odlučiti sud. To je bitna karakteristika ovoga prijedloga. Dakle, nastojali smo i kroz ovu odredbu pojačati instrumente, odnosno alate koji bi doveli do toga da pravni sustav funkcionira što je više moguće, odnosno da se sumnje na kriminalne radnje i unutar pravnih osoba sankcioniraju više i češće nego što je sada slučaj. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Da li žele izvjestitelji odbora, radnih tijela Sabora uzeti riječ? Odbor za zakonodavstvo? Odbor za pravosuđe? Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu? Ne. Otvaram raspravu. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi klub je zastupnika SDP-a i poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, a kako i ne bi kad smo upravo mi sa ondašnjom koalicijom i predložili i donijeli, doduše to je bio konsenzus u Hrvatskom saboru, po prvi put Zakon o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. To je bio jedan veliki novum u našem pravnom poretku, ako zanemarimo ono kratko razdoblje iza II. Svjetskog rata kada smo imali na snazi vrlo kratko odredbe o kaznenoj odgovornosti pravnih osoba za privredne prijestupe i kaznena djela. Međutim, to je bilo samo jedno kratko vrijeme. Suvremeni način poslovanja i rada pravnih osoba svjedoči upravo tome da postoji velika opasnost da one mogu biti počinitelji kaznenih dijela, potencijalni počinitelji kaznenih dijela, odnosno da se mnoge, pogotovo rukovodeće strukture skrivaju iza pravnih osoba. I da ujedno suvremeni način poslovanja ubiti govori i o tome da ozbiljno kazneno djelo iz područja gospodarskog kriminaliteta gotovo je nemoguće učiniti bez sudjelovanja pravne osobe. Ona teška kaznena djela osim kaznenih, da ne zanemarimo sada kaznena djela protiv života i tijela, ali početak kaznenih djela u sferi gospodarskog poslovanja od 90 godina, činile su uglavnom fizičke osobe i njihove skupine koje su onda bile začetnici. Ja bih rekla svega onoga što smo kasnije imali priliku vidjeti kao organizirani kriminal. Dakle, to je poznato i u svijetu, kada su takve jedne skupine skinule bejzbol palice i obukle bossova odijela tek su onda postali posebno opasni kriminalci. Dakle, stojimo na stajalištu i podupiremo svake izmjene koje će jačati upravo kaznenu odgovornost, ali na takav način i prevenirati kaznena djela koje bi počinile pravne osobe i u njima odgovorne osobe. U svjetlu toga, u svjetlu suvremenog načina poslovanja kada mogu sticati neograničenu dobit, ali nažalost ograničeno odgovaraju, a ponekad ne odgovaraju nikako. Suvremeni uvjeti poslovanja i pogotovo sofisticirani oblici teško da mogu biti dostupni čak i inspekcijskim tijelima i svim onim tijelima koja su zadužena za provjeru poslovanja pravnih osoba. Čak i onda kada je naoko njihovo poslovanje financijskih uredno iza toga može stati teški kriminal. Zato podupirući sve ove izmjene koje se tiču usklađenja ovog zakona, ovog prijedloga zakona sa Kaznenim zakonom i ovih izmjena koje su se tamo dogodile u pogledu kaznenih, u pogledu sankcija, nemamo što posebno reći. Mislim da je tu sve jasno. Ali, posebno, evo govoreći u ime kluba SDP-a želim se osvrnuti na izmjenu, ja mislim da je to jedna izmjena koja ima, koja će imati dalekosežne posljedice u otkrivanju kriminaliteta, koji se skriva u pravnim osobama i poslovanju između određenih pravnih osoba i koji će biti značajan za prevenciju tih dijela, što je uvijek najvažnije. Kad je dobar zakon, onda on već djeluje i preventivno. A to je odredba, nova odredba u članku 12.a zakona koja predviđa fakultativno oslobođenje od kazne za pravnu osobu koja je prijavila kazneno djelo odgovorne osobe prije njegovog otkrivanja ili prije saznanja da je djelo otkriveno. Dakle, ukratko, ona koja je otkrila modus operandi kako su se pljačkali vjerovnici i kako se pljačkala država, kako su se pljačkali radnici. Sjetimo se, prilikom ove rasprave i današnjih sudskih procesa gdje je praktički bilo, jer se to uvijek radi u jednom određenom krugu, tako isto i poslovanje u jednom određenom krugu za koji zna samo određeni i to samo dio menadžmenta. Nemoguće bi bilo išta saznati da nisu progovorili ljudi. Da nisu progovorili ne smo svjedoci toga, nego učesnici. I suvremeno društvo i borba na razini Europe, pa i čitavog svijeta upravo potiče ovakve izmjene zakona. Jer jedino tako možemo doznati kako se vrše najopasnija kaznena djela iza kojih stoje osiromašenje ne samo vjerovnika u najširem smislu i svakojakih vjerovnika bili oni kreditori, dobavljači, država, radnici, nego kako se ubiti osiromašuje jedno društvo, jedna država. Prema tome, evo ja mislim kad stupi na snagu ovaj zakon, mislim da treba o tome više javno govoriti. Jer kad se o tome dosta javno govori onda prije nego što takve, zakon kako dobar zakon ili njegove izmjene stupe na snagu on već ima preventivni učinak. Dakle, ja mislim da više ništa u pogledu poslovanja pravnih osoba neće biti isto. Primjerice, evo koliko je teško saznati i to vi možete imati, sve moguće financijske stručnjake, da otvori knjige poslovanja jedne pravne osobe pa čak i povezanih osoba koje dakle posluju s tom pravnom osobom, da ne može savršeno otkriti veliki kriminal, pogotovo manipulaciju javnim novcem. Vrlo je obećavajuće što danas imamo u medijima kako će i pozornost kazneno-pravne politike koju provodi ured državnog odvjetnika svrnuti svoje oči i interes i na lokalnu samoupravu. Dakle, općenito kako se posluje sa javnim novcem, možete ga pohraniti, primjerice u neku banku, u neku određenu banku koja će dati beneficije trećoj osobi. I vi bez fizičke osobe koja će točno reći što se odigralo ne možete saznati što se radilo. Prema tome, ja mislim da će hrvatska javnost temeljem ovog zakona biti neugodno iznenađena, ali to nam je dobro i potrebno radi osobne i radi kolektivne publikacije. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći klub zastupnika je klub Hrvatskih laburisti i poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Tema je u malo opskurno vrijeme, ali mislim da nije opskurno i da je zapravo važna. Ove izmjene i dopune zakona su većim dijelom tehničke, usklađivanje sa Kaznenim zakonom i sa postupkom ne zakonima. Drugi dio koji se tiče poboljšanja zakonskog teksta, odnosno intencija zakona uglavnom govori o ovom oslobađanju od kaznene odgovornosti tvrtke u situaciju znači pravne osobe ne samo tvrtke naravno u situaciji kada se kazneno djelo odgovorne osobe prijavi prije nego što se to saznalo. Dobro je da zakon ide u redovitu proceduru. Nisam siguran da bi bio u stanju ovog trenutka ponuditi neka bolja rješenja ali imam ponešto pitanja koja mislim da bi trebalo razjasniti prije nego što konačni tekst zakona se pojavi i ovdje na usvajanju i u javnosti. Kazna odgovornost pravnih osoba u Hrvatskoj već desetak godina je pravna stvarnost. Koliko je to saživilo i koliko se stvarno postupak pokrenulo po tom zakonu nisam siguran da je onoliko koliko smo mislili kada se je zakon 2003.godine dogodio. Naime, pravne osobe su tvrtke, ustanove i udruge građana koje uključuju političke strane uglavnom se o tome radi. Tvrtke čine najčešće kaznena djela velikog kriminala, ako se radi o pravnim osobama koje čine kaznena djela onakva koja idu na štetu ne samo eventualnim vjerovnicima i financijskim institucijama koje prate takve tvrtke nego i čitavoj državi. Najčešće se tu radi onda o potpunom upropaštavanju tvrtke, izvlačenju keša i stavljanju radnika na cestu i ovih 300 i nešto tisuća koji jesu na cesti. Što su to kaznena djela za koja bi trebalo odgovarati ustanove i državne i privatne? Nismo baš sasvim sigurni, niti se zakon time specifično bavio. Primjerice, bilo je par slučajeva praktički institucionaliziranih prodaja sveučilišnih i drugih diploma za koje je institucija morala znati i znala je da se ne zavaramo znala je, nemoguće je takvu stvar sakriti u fakultetu od 200, 300 zaposlenih. Nije se ništa dogodilo jer se to nekako ne uklapa u intencije ovog zakona. Možda bi trebalo kod izmjena i dopunama pojasniti i to o kakvoj vrsti kaznenih djela se može kod pojedinih pravnih osoba raditi da stvari budu jasnije. Političke strane i udruge do sada smo imali samo jednu situaciju, jedna politička stranka HDZ je optužen prema ovom zakonu, praktično za kazneno djelo koje je mogla počiniti bilo koja druga pravna osoba. Postoje sasvim sigurno i specifična kaznena djela koja bi mogle počiniti udruge građana i političke stranke kojima se ovaj zakon do sada nije ni htio ni volio ni usudio baviti. No, moramo govoriti o ovome što se danas mijenja. Za pravo nemamo pravo mijenjati nešto što predlagatelj ne predlaže da se mijenja, pa bih samo par dilema naveo i ako je moguće danas ili u sljedećoj raspravi odgovoriti na te dileme. U članku 5.govori se o rasponu kazni sada se to zovu kazne jasno i glasno, o rasponu kazni i raspon je ponešto promijenjen u odnosu na izvorni tekst. Čini mi se da jednostavno preširok. Savršeno mi nemoguće zvuči da se novčanom kaznom može kazniti pravna osoba za neko djelo u rasponu od 5 tisuća do 8 milijuna kuna za istu vrstu kaznenog djela. Mislim da u tako širokom rasponu sudove zapravo stavljamo u nemoguću situaciju i bit će vrlo teško izjednačiti sudsku praksu ili barem približiti sudsku praksu. Dogodit će se da će za istu kaznu o djelu jedna tvrtka platiti 10 tisuća druga 5 milijuna. Mislim da bi te raspone trebalo suziti i specificirati na neki način. Mijenja se i članak 8. U njemu se navode kazne koje mogu biti novčane ili ukidanje pravne osobe. Pretpostavljam da se to u skladu sa onim člankom koji je ostao unutra, ne tiče organa lokalne samouprave i političkih stranaka, da oni i dalje ostaju izvan ove mogućnosti ukidanja pravne osobe prema ovom zakonu. Postoje mogućnosti ukidanja tih pravnih osoba ali prema drugim propisima ne prema ovome. Pa bih molio odgovor jest to stvarno tako. Članak 12.je dakle pokušaj da se dođe do otvaranja većeg broja kaznenih djela da se ljude na neki način potakne da prijave kazneno djelo. Ali nije mi jasno kako bi to u praksi trebalo izgledati. Naime, pravna osoba koja je prijavila kazneno djelo odgovorne osobe prije njegovog otkrivanja ili prije saznanja da je djelo otkriveno može se osloboditi od kazne. A tko će to u pravnoj osobi prijaviti? Direktor je počinio kazneno djelo, tko to sada treba prijaviti? Jeli to način zaštite zviždača? Dakle bilo tko iz pravne osobe ako prijavi ta se pravna osoba neće ganjati? Ako je to mogao bi prihvatiti rezon, ako nije ne znam tko bi tu sada trebao uopće fingirati kao onaj koji prijavljuje kazneno djelo? Jer tvrtku, svaku pravnu osobu i stranku, tvrtku, udrugu, instituciju bilo koga predstavlja njezin čelnik i direktor. Dakle on je taj koji je pozvani i nadležan nešto reći u ime tvrtke. Velim ako je ovo zaštita zviždača onda je intencija dobra. Ali molio bih to objašnjenje. U članku 13.izmjena i dopuna kojim se mijenja članak 21.a i koji govori o zastari stavak 2. govori novčana se kazna ne može izvršiti kad protekne 10 godina od njega izricanja ili opozivanja uvjetne osude kojom je ona izrečena. Kako je moguće da novčana kazna koju je sud propisao da se u roku od 10 godina ne izvrši ukoliko tvrtka nije ugašena. Ako tvrtka, pravna osoba, govorim o tvrtki cijelo vrijeme, nije tvrtka pravna osoba, dakle ako pravna osoba i dalje funkcionira kako je moguće da funkcionira 10 godina da se kazna ne naplati. Mislim da je to jednostavno nemoguće, prema našim propisima da je nemoguće. I zadnje objašnjenje je objašnjenje nečega čega ovdje nema. Pokrenuti su neki postupci, prije svega postupak protiv HDZ-a prema postojećem zakonu. Hoće li se nastaviti i završiti prema propisu po kojem je počeo ili će se nastaviti i završiti prema ovim izmjenama i dopunama. Mislim da bi to trebalo pisati unutra, dakle postupci koji su započeti po prethodnom propisu završit će se po prethodnom propisu ili postupci koji su započeti po ovom propisu završit će se prema ovim izmjenama i dopunama. I jedno i drugo je moguće, ali trebalo bi ovdje decidirano to reći pa velim zato je dobro da imamo dva čitanja, da se te dileme koje eventualno imamo možemo razjasniti. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći klub je zastupnika HDZ-a i poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pa evo Prijedlog izmjene i dopune Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela treba zapravo podržati jer se radi o jednom uglavnom tehničkom usklađenju, terminološkom usklađenju sa izmjenom, odnosno sa novim Kaznenim zakonom koji će stupiti na snagu 1. siječnja 2013. godine, kao što smo ga već jedanput terminološki uskladili u 2011. godini sa novim Zakonom o kaznenom postupku, novelirali smo ovaj zakon i još jedanput 2007. godine kada smo ga usklađivali sa odlukom Vijeća Europske unije u vezi sa nekim direktivama kada smo povećavali gornje iznose kazne. Ali bilo bi zanimljivo, ovaj je zakon prvi puta donijet 2003. godine kada se prvi put u naš pravni sustav uvela i odgovornost pravne osobe u slučaju utvrđenoj krivnje odgovorne osobe. Evo sad će bit gotovo 10 godina primjene zakona. Zanimljiv bi bio podatak o tome koliko je pravnih osoba u tom vremenu osuđeno, koliko ima pravomoćnih presuda protiv pravnih osoba, koliko je eventualno imovinske koristi oduzeto koja je pribavljena tim kaznenim djelom. Naravno, bilo je prostora i mogao se primjenjivat ovaj zakon. Rečeno je tu kada je kolegica govorila u ime kluba SDP-a da će preventivni učinak, da će ova izmjena zakona imati jak preventivni učinak prema svima drugima, ali ja tvrdim da neće imati samo donošenje zakona pa ni izmjene zakona, pa ni onog iz 2003. preventivni učinak. Preventivni učinak će biti onda kada vidimo da se taj zakon i primjenjuje. Podatke možemo iščitavati iz izvješća državnog odvjetnika iz godine u godinu gdje sam državni odvjetnik u svojim izvješćima govori da se ne pokreću kazneni postupci protiv pravnih osoba u slučaju kada se vode kazneni postupci protiv odgovorne fizičke osobe i da je sam državni odvjetnik davao naputke državnim odvjetništvima, županijskim i općinskim da u slučaju kada vode kazneni postupak protiv odgovorne osobe da se češće i više pokreću i kazneni postupci protiv pravne osobe. E kada se vidi da ovaj zakon zaista se i primjenjuje i da se pravne osobe procesuiraju e onda će to imat i preventivnog učinka. Kao što vidimo trenutno medijsku pozornost privlači jedan postupak protiv pravne osobe, i to bi možda moglo imat preventivnog učinka. Evo toliko o dosadašnjoj primjeni, 10 godina je zaista dugo a postupaka je malo, premda je bilo mjesta jer mnogi su ostali zapravo nekažnjeni odnosno oslobođeni upravo zbog tumačenja Vrhovnog suda, odredbe onog famoznog članka 337. zloporaba ovlasti i protupravno pribavljene imovinske koristi sebi ili drugome pa obzirom da je čvrsti stav Vrhovnog suda bio da se to drugome odnosi samo na fizičku osobu onda su svi oni koji su zloporabom položaja u svojoj firmi pribavljali protupravne imovinske koristi svojoj drugoj firmi bili na kraju oslobođeni jer se držalo da nije ostvareno biće kaznenog djela i u tom smislu smo i izmijenili taj članak ovog sada još uvijek važećeg Kaznenog zakona. Dakle u ovu prvu skupinu, to smo već čuli i od izlagatelja u ime kluba i od predstavnice predlagatelja da su zapravo terminološka usklađenja sa novim Zakonom o kaznenom postupku pa se sada kao kazna utvrđuje novčana kazna i ukidanje pravne osobe i kao poseban institut oduzimanje imovinske koristi i oduzimanje predmeta, dakle o tome se nema što raspravljati. Ono o čemu bi se moglo raspravljati to je povećanje gornjeg iznos najveće zapriječene novčane kazne. Dobro je, tu s jedne strane ima argumenata i pro i kontra, dakle ako je zapriječena 1 godina zatvora prema zapriječenim kaznama zatvora se određuju ti limiti donji i gornji. Ja razumijem intenciju predlagatelja obzirom na to da su vrlo različiti pravni subjekti, dakle pravne osobe različite veličine i različitog iznosa pribavljene protupravne koristi pa tu nalazim i neki razlog za tako visoki raspon. Ono što je zaista novina ovoga zakona i evo ovo to bi trebalo prokomentirati. Dakle, to je ovaj članak, novi članak 12a. gdje se kaže da pravna osoba koja je prijavila kazneno djelo, odgovorne osobe prije njegovog otkrivanja ili prije saznanja da je djelo otkriveno može se osloboditi od kazne. Zaista je dobro postavljeno pitanje, ali moguće je dakle u ime pravne osobe tu kaznenu prijavu mogla bi podnijeti samo osoba koja je ovlaštena za zastupanje pravne osobe, a moguće je da za nešto bude odgovorna neka druga osoba u toj pravnoj osobi. Pa prema tome, ako osoba odgovorna za zastupanje prijavi drugu odgovornu osobu mogla bi se ekskulpirati pravna osoba. Samo evo ja pitam tu odgovor što će se dogoditi ako je ta druga odgovorna osoba pribavljala svojim kaznenim djelom korist za tu pravnu osobu, a pravna osoba bude oslobođena odgovornosti, što će biti sa pribavljenom imovinskom koristi, kako i na koji način će to pravna osoba onda, kako će joj biti oduzeto. Osnovni postulat kaznenog zakonodavstva mora biti da nitko ne može zadržati nikakvu imovinsku korist stečenu kaznenim djelom. Meni je žao što u našem zakonu ne postoji ne samo imovinsku, nego i bilo koju drugu korist. Tu su bili spomenuti i fakulteti. Naravno da nisu bili odgovorni fakulteti kao pravne osobe, jer te imovinske koristi nisu kupljene u korist fakulteta nego u korist pojedinih fizičkih osoba. Ali se dogodilo nešto drugo u tom slučaju, da je mogla biti vraćena imovinska korist, ali na žalost nije vraćeno dobro pribavljeno kaznenim djelom, a to znači nisu obrisani nikada ti položeni ispiti iz indexa jer je sveučilište odnosno fakulteti su rekli da nemaju mehanizma za to učiniti. Imamo jednu apsurdnu situaciju da su zapravo, da je stečeno dobro kaznenim djelom ostalo neoduzeto. Evo to je to. Dakle, ovo je prvo čitanje pa ćemo ga u prvom čitanju ovaj zakon podržati. Molila bih predstavnicu predlagatelja da objasni malo ovaj članak 12. Evo on nam očito nije jasan. Možda još tu za napomenuti i da se pooštravaju zapravo sankcije na način da se pooštrava i uvjet za uvjetnu osudu. Naime, po dosadašnjem zakonu se uvjetna osuda mogla izreći samo za kaznena djela za koja je sud dosudio pravnu osobu na kaznu manju od 50000 kuna. Sada se to spušta na 20000 kuna. O tome isto je za razmisliti. I drastično se povećava zastarni rok za izvršenje novčane kazne, dakle zastarni rok sa tri godine na 10 godina. Dosta je teško vjerovati da se 10 godina ne može izvršiti novčana kazna. Ali svakako ja bih pozdravila produženje zastarnog roka obzirom da i inače bi trebalo u sustav uvest mjere da nitko ne može se sakriti ili izbjegavati svoju obvezu dok ona ne zastari i onda se na taj način ili eskulpirati ili ne platiti svoju dužnu dažbinu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Prelazimo na raspravu, pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prvi za riječ se javio poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Pa evo, kao što smo čuli Zakon o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela uveden je 2003. u hrvatski pravni sustav i njime smo se odlučili da kao što to činimo godinama u slučaju prekršaja i privrednih prijestupa koji su u međuvremenu ukinuti i za kaznena djela sankcioniramo pravne osobe i to u dva slučaja. A to kada su pravne osobe propustile određenu radnju koje su bile dužne učiniti ili kada im je postupanjem njihovih odgovornih osoba priskrbljena određena imovinska korist. Čuli smo od kolege Vuljanića i tu je u pravu da se uglavnom kad se taj zakon donosio većinom mislilo da će se on primjenjivati na trgovačka društva. Međutim, u Hrvatskoj imamo i druge oblike pravnih osoba, imamo vjerske zajednice, udruge, političke stranke itd. i ovaj se zakon primjenjuje na sve njih. Sve one na koje se primjenjuje i članak 3. Dakle one pravne osobe koje su povrijedile svoju dužnost ili su postupanjem odgovornih osoba stekle određenu imovinsku korist. I tu nije bitno da li se u međuvremenu odgovorna osoba promijenila. Odgovorne osobe, uprave, predsjednici stranaka se mijenjaju međutim odgovornost pravnih osoba ostaje za ono što su činile, za onu protupravnu imovinsku korist koju su stekle. Upravo u tome leži određeni i racio odredbe članka 12a. koji se predlaže uvesti ovim zakonom. I ja u njemu ne vidim ništa nejasno. Ako pravna osoba svojim postupanjem otkrije počinjenje kaznenog djela i naravno time pomogne kažnjavanju odgovornih osoba ona će se osloboditi kazne. Dakle, ona ostaje kriva. Ona odgovara za štetu koju je počinila. Samo se neće dodatno sankcionirati izricanjem novčane kazne, odnosno ukidanja kao jedinih sankcija koje su moguće sukladno ovom zakonu. Ja u tome ne vidim ništa sporno. Dapače, mogu zamisliti i nekoliko situacija gdje su članovi društva povrijeđeni postupanjem uprave društva i to recimo saznaju jer im je to prijavio Nadzorni odbor. Nakon toga promijene upravu i nova uprava pokrene, odnosno podigne kaznenu prijavu protiv stare uprave za što na žalost u konkretnom slučaju odgovara i to društvo, na žalost tih vlasnika. E sad, kad su već dužni nadoknaditi štetu, kad su već dužni popraviti ono što su napravili, a sami su otkrili protupravno postupanje mislim da ne bi bilo u redu da ih se još sankcionira i kaznom. Tako da ja ovdje ne vidim apsolutno nikakvu nelogičnost. Moram odgovoriti kolegi Vuljaniću. Ovdje se ne radi o zviždačima. Zviždači su drugo, zviždači nisu odgovorne osobe. Odgovorne osobe ovdje su te koje nastupajući u ime pravne osobe prijavljuju počinjenje kaznenog djela. Ako prijavi zviždač to znači da pravna osoba nije poduzela ništa da bi se kazneno djelo otkrilo. Dapače, u pravilu pravne osobe takve situacije pokušavaju prikriti. To je potpuno druga stvar. Nadalje, govorili smo o povećanju kazni. Mislim da je ono potrebno. Ali isto tako mislim da je potrebno i maksimalno povećati raspone tih kazni kako bismo sudovima omogućili da individualiziraju kaznu za svaki posebni slučaj kaznene odgovornosti pravne osobe. Jer, i tu je kolegica Lovrin potpuno u pravu, veličina pravne osobe, oblik njenog postupanja mora se individualizirati jer ne možemo na isti način sankcionirati nekoga tko je povrijedio zakon i sebi uprihodio 10 tisuća kuna ili neke pravne osobe koje su nenamjenski koristili proračunska sredstva i potrošili 330 ili više milijuna kuna kao što danas možemo za neke pravne osobe čitati u novinama, odnosno njihove odgovorne osobe. Znači, moramo tu individualizirati kažnjavanje i ne mogu se ta dva slučaja na isti način sankcionirati. Nadalje, složit ću se isto i sa onim dijelom gdje se govorilo o uvjetnoj osudi. Mislim da je spuštanje granice za izricanje takve osude na 20 tisuća kuna prenisko. Ja znam da je došlo do određenih izmjena u Kaznenom zakonu i da se ovdje ide za usklađenjem te terminologije gdje se on vezuje uz izricanje kazne, ali mislim upravo u smislu te individualizacije da bi uvjetnu osudu trebalo možda malo i podići, odnosno tu razinu i vidjeti da li je to nekako moguće ugraditi u zakon. I konačno odgovorio bih kolegi Vuljaniću na pitanje kada propis stupa na snagu. Ovdje se radi o Kaznenom zakonu, o zakonu koji regulira kažnjavanje, kaznena djela. Nema veze što se radi o pravnim osobama i radi se o jednoj ustavnoj kategoriji, radi se o načelu zakonitosti. Pitanje primjene ovog zakona je više nego jasno riješeno Ustavom i nije ga potrebno dodatno rješavati ovim zakonom. Nema retroaktivne primjene kazni. I to je svima jasno. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovane zastupnice Ane Lovrin. Izvolite. Odustali ste? Hvala lijepa. Da li predstavnica predlagatelja zamjenica ministra želi završnu riječ? Da. Izvolite poštovana zamjenice.
Hvala vam lijepa. Pa evo iskoristila bih priliku da samo ukratko pojasnim što smo mislili sa izmjenama. Dakle, ova primjedba koja se tiče raspona novčanih kazni ima pogrešno polazište. Dakle, ne radi se o novčanim kaznama za isto kazneno djelo već se radi o svim mogućim kaznenim djelima u kojima je predviđena mogućnost izricanja novčane kazne. Tko će u ime pravne osobe prijaviti kazneno djelo to je jasno, onaj koji zastupa pravnu osobu. Što se tiče pitanja kako će se dovršiti postupci koji su u tijeku oni će se dovršiti po odredbama Kaznenog zakona onako kao što će Kazneni zakon to urediti. A temeljem ovoga zakona mi imamo samo usklađivanje nazivlja koje se tiče kazna i sigurnosnih mjera, a ovu odredbu članka 12.a ćemo ja vjerujem tek početi primjenjivati. Ovo što se tiče pitanja uvažene zastupnice Lovrin o oduzimanju imovinske koristi pa i intervencija je i rezultat drugačijeg pristupa u utvrđivanju kaznenih sankcija i kaznenih mjera. Dakle, mi sad imamo dualistički pristup kazneno-pravnih sankcija. Krivnja je temelj kazne, a kazne su kao što smo rekli kazna zatvora ili kazna dugotrajnog zatvora. A krivnja više ne bi bila koncept za izricanje sigurnosne mjere. Naime, ako netko počini protupravnu radnju pa makar to bila, to može biti dakle i fizička i pravna osoba, ako počini protupravnu radnju društvo će se štititi od takve protupravne radnje bez obzira na krivnju ako smatra da je potrebno da se od takve protupravne radnje štiti i biti će u mogućnosti izreći sigurnosnu mjeru oduzimanja imovinske koristi nevezano za krivnju. Evo, to je ukratko. Hvala vam.
Hvala zamjenici ministra. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela, prvo čitanje, PZ br. 142. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem jednoglasno je donesen predloženi zaključak sa 109 glasova za.
Hvala lijepo. Nastavno na ovo što smo prethodno govorili i ovaj zakon kojeg predlažemo rezultat je kaznene reforme, odnosno izmjena koje se vrše u okviru Kaznenog zakona. Dakle, niti novi Kazneni zakon koji bi trebao stupiti na snagu 1. siječnja 2013., a niti Zakon o kaznenom postupku više ne sadrže odredbe koje reguliraju materiju kaznenih evidencija, materiju rehabilitacije i pravnih posljedica osuda jer smo zaključili da ova materija predstavlja posebnu kategoriju koja i treba biti materija posebnog zakona, dakle ovog zakona kojeg predlažemo. Ne radi se o različitim institutima, oni su zapravo usko povezani, nadovezuju se jedan na drugoga. Pravne posljedice osude nastupaju danom pravomoćnosti odluke kojom je utvrđeno počinjenje kaznenog djela i izrečena kazna i pravne posljedice osude traju određeno vrijeme. A rehabilitacija nastupa protekom određenog vremena nakon izdržane, oproštene ili zastarjele kazne zatvora. Rehabilitacija se vezuje na podatke iz kaznene evidencije pa je logično i opravdano da se objedinjava sve u jednom propisu. Mi smo ujedno pri donošenju ovoga zakona izvršili određena usklađivanja vezana za konvenciju Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog zlostavljanja i iskorištavanja i propisa EU o razmjeni podataka iz kaznene evidencije. Razlikujemo u zakonu dvije vrste uvjerenja – opće uvjerenje sa cjelovitim podacima i posebno uvjerenje sa djelomičnim podacima. Time smo ispunili tzv. greco preporuke sa ciljem zaštite prava interesa djece i maloljetnika. Propisali smo poseban način razgledavanja općeg uvjerenja kad to traži građanin za sebe, a i kada se to službeno traži. Isto tako odredili smo pravila za međunarodnu dostavu, odnosno za razmjenu podataka iz kaznene evidencije. Uskladili smo to sa okvirnom odlukom Vijeća Europe o organizaciji sadržaja i razmjene podataka iz kaznene evidencije i odluku o uspostavi jedinstvenog informacijskog sustava za kaznene evidencije, tzv. ekrisa. Ovo što se tiče rehabilitacije, također smo intervenirali u postojeće odredbe u smislu da smo razdoblje rehabilitacije produžili. Posebice vezano za kaznena djela na štetu djece i to bi bilo evo u vezi ovoga zakona ukratko sve. Hvala.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Žele li izvjestitelji odbora radnih tijela Sabora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Raspravljat ćemo uobičajeno po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi je klub Hrvatskih laburista i poštovana Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ma, evo iskoristit ću samo ovo vrijeme da ukažem na jedna dopis koji je došao od pravobraniteljice za djecu vezano za prijedlog ovog zakona i pošto je ovo prvo čitanje, nadam se da će zamjenica ministra uzeti u obzir ovo što sada bude čula i da će se do sljedećeg zakona, odnosno do drugog čitanja o tome vodit računa. Iako posebne odredbe koje se odnose na vođenje evidencije o počiniteljima kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djeteta, predstavljaju unaprjeđenje kaznenog zakonodavstva koje tako izražava svoju usmjerenost na zaštitu djeteta i uvažavanje međunarodno preuzetih obaveza. Pravobraniteljica za djecu ukazivala je i tijekom rada u radnoj skupini da su rokovi u kojima nastupa rehabilitacija pa dolazi do brisanja podataka iz kaznene evidencije za pojedina kaznena djela, počinjenje kojeg bi morala biti zapreka za obavljanje poslova koja uključuju rad s djecom, ali i zapreka za posvojenje ili preuzimanje skrbi o djetetu. Unatoč njihovom udvostručenju, misle da su ti rokovi ipak prekratki. Ukoliko dobro tumačimo predložene odredbe, rehabilitacija bi prema odredbama ovog nacrta trebala nastupiti u roku od 6 godina od izdržane jednogodišnje kazne zatvora. Dakle, 3+3 ili od isteka roka provjeravanja kod uvjetne osude odnosno u roku od 10 godina ukoliko je počinitelj osuđen na kaznu zatvora do 3 godine. S obzirom na sudsku praksu i visine izrečenih kazni mislimo da će se brisanjem podataka iz kaznene evidencije u relativno kratkim rokovima otvoriti mogućnost da se počinitelji nekih kaznenih djela spolnog zlostavljanja, iskorištavanja djeteta. Kao što su primjerice bludne radnje, zadovoljenje pohote pred djetetom, spolni odnošaj zlouporabom položaja i slično, za koje su zapriječene relativno niske kazne. Mogu zaposliti na poslovima koji uključuju kontakt s djecom ili postati djetetovi posvojitelji ili udomitelji. Te time ugroziti pravo djeteta na zaštitu od spolnog zlostavljanja i iskorištavanja. Na što se država obvezala prihvaćajući Konvenciju Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualne zloupotrebe. Evo stoga koristimo priliku da se stvarno još jednom razmisli o mogućnosti da se za ovu posebnu kategoriju kaznenog djela propišu duži rokovi čuvanja podataka u kaznenoj evidenciji, odnosno da se za ovu kategoriju kaznenih djela predvidi i trajno čuvanje podataka u kaznenoj evidenciji sukladno i praksi nekih Europskih zemalja. Smatraju u uredu pravobraniteljice za djecu da bi se samo na taj način moglo udovoljiti kvalitetnom zahtjevu konvencije Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualne zloupotrebe, koji državu obvezuju da mora osigurati da uvjeti za zanimanja čije obavljanje podrazumijeva stalan kontakt s djecom, jamče da kandidati za ta zanimanja nisu osuđivanje za seksualno iskorištavanje i seksualno zlostavljanje djece.
Hvala lijepa. Sljedeći je klub SDP-a i poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Pravne posljedice osude, vođenje kaznene evidencije i problematika rehabilitacije do sada je bila riješena općim djelom Kaznenog zakona, Zakonom o kaznenom postupku sa ukupno 6 članaka, a daljnje razrađena Pravilnikom o kaznenoj evidenciji. Smatramo da je dobro da se zakonska odredba kojima se regulira ova materija izdvoje u poseban zakon, te da se odredba o sadržaju i vođenju kaznene evidencije, te upisu, davanju i brisanju podataka iz kaznene evidencije uglavnom urede, dakle u posebnom zakonu. U prvom redu postoji dakle potreba unošenja u hrvatski pravni sustav odredbi kojima se usklađuje domaće kazneno zakonodavstvo sa Konvencijom Vijeća Europe o zaštitit djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja, te propisima Europske unije o vođenju kaznene evidencije i razmjeni podataka iz takve evidencije. Što je ocjenjeno, dobro učinjeno na ovaj način. Opravdanost donošenja posebnog zakona nalazimo i moglo bi se reći u određenoj … [[Govornik se ne razumije.]] problematike rehabilitacije, pravnih posljedica osude i dostupnosti podataka iz kaznene evidencije premda se nedvojbeno radi o vrlo važnoj materiji. Ja ko pravne posljedice osude i mogućnost korištenja podataka iz rehabilitacije ne spadaju u kazneno pravne sankcije, ipak one imaju i svojevrsni penalni učinak koji se manifestira bilo u zabrani obavljanja određenih poslova npr. prilikom prestanka službe. Bilo u svojevrsnoj stigmatizaciji počinitelja kaznenog dijela. Premda zakon odvaja pravne posljedice osude od mogućnosti uvida u kaznenu evidenciju, jedna i druga ubiti su posljedice osude u širem smislu. Većina se vjerojatno može složiti da bi osnovni motiv vođenja kaznenog postupka izricanja kazneno-pravne sankcije trebalo biti reformiranje počinitelja kaznenog dijela i njegova društvena integracija kao osobe koja se, da tako kažem vratila svoj dug društvu i koja bi trebala omogućiti da prvenstveno, dakle radi interesa društva krene životnim putem koji je neće dovesti u situaciju i priliku da krene prema ponovnom počinjenju novog kaznenog djela, takvom cilju. Može se reći, donekle prepreku predstavlja mogućnost da se počinitelju kaznenog djela npr. onemogući u obavljanju državnih poslova ili dostavljanje podataka o presudi, određenim osobama. U prijašnjim vremenima svojevrsna preteča vođenju kaznene evidencije i postojanju pravnih posljedica osude bilo je žigosanje, što je ubiti značilo izopćenje iz društva trajno bez mogućnosti povratka. Općenito govoreći, ukoliko je osoba obilježena kao počinitelj kaznenog djela, kao kriminalac on postaje svojevrsni izopćenik, ne može se uklopiti u normalan život, ne može pronaći zaposlenje koje bi želio i zaposlenje opće, ubiti gura ga se u zonu u kojoj postaje bliže ponovnom počinjenju kaznenog djela. No naravno propisivanje pravnih posljedica osude i omogućavanja dobivanja podataka o kaznenoj evidenciji svakako ima svoje opravdanje. Jedan je opravdani društveni interes, da počinitelji kaznenih djela budu evidentirani i da im se onemogući da dođu u položaj ponovnog počinjenja kaznenog djela prvenstveno zbog zaštite drugih osoba i društvenih dobara koji se štiti ali zbog generalne i specijalne prevencije. Premda bi idealni cilj propisivanja kazneno pravnih sankcija trebao biti prvenstveno dakle resocijalizacija osuđenih osoba jasno ne možemo zanemariti činjenicu da su određene osobe sklone recidivizmu bez obzira na pokušaj da im stvori uvjete da ih se tako da kažem vrati na pravi put. Također za neke posebno odgovorne poslove poput određenih poslovnih zadataka u radu s djecom nužno je naravno postojanje mogućnosti provjera osoba koje se prijavljuju za obavljanje takvih poslova. Potreba zaštite primjerice djece preteže nad potrebom da se osuđenoj osobi omogući što lakši povratak u društvo. U pogledu određenih vrijednosti koje se štite jasno ne mogu se dopustiti rizici koji postoje od recidivista. Vezano uz to ne možemo negirati da u pravilu kod svih kaznenih djela postoji određena doza recidivizma i nepostojanje mogućnosti uvida u kaznenu evidenciju znatno bi otežala postupanja i posao tijelima kaznenog progona. Zbog svega navedenog jasno je da treba pronaći dobru mjeru između obilježavanja počinitelja kaznenog djela koje bi vodila ne neki način onemogućavanju povratka u njihovo društveno okruženje i nužne potrebe društva za zaštitom od recidivista. Povijesno možemo pratiti razvoj koncepcije rehabilitacije od doživotnog obilježavanja počinitelja kaznenih djela do stremljenja ka prioritetnoj resocijalizaciji osuđenih osoba. Pa je tako npr. novela Kaznenog zakona iz 1959.dopštala brisanje samo lakših osuda dakle teže osude su ostale u evidencije neograničeno da bi daljnjim izmjenama krenuli prema modelu pune rehabilitacije. Kako se radi o izuzetno osjetljivom području koje ima određenih penalnih učinaka na počinitelja kaznenog djela svakako jasno i iscrpnije normiranje pridonosi pravnoj sigurnosti te lakšem tumačenju i postupanju nadležnih tijela. Ovako koncipiranim zakonom koji je sada lex speciales u ovom području otklanja se mogućnost različitih tumačenja do kojih je moglo donošenje kasnije zakona a što imamo i u dosadašnjoj sudskoj praksi u odnosu na dosadašnje odredbe Kaznenog zakona, a štiti se i opravdani interes društva da se u određenim slučajevima omogući uvid u kaznenu evidenciju radi sprečavanja počinitelja kaznenih djela da svoje djelo ponovi ali štiti se i pravo počinitelja kaznenih djela na rehabilitaciju nakon proteka određenih zakonom propisanih rokova. Vezano uz to različito tumačenje odredba zakona uvažena je u članku 2.potreba da se promijeni dosadašnje određenje u pogledu pravnih posljedica osude kada se određivalo da iste mogu nastupiti samo ako je počinitelj kaznenog djela s namjerom osuđen na kaznu zatvora od najmanje jedne godine a nije primijenjena uvjetna osuda. Sada je propisano da se pravne posljedice osude zbog počinjenja kaznenog djela mogu propisati samo zakonom čime se u biti uvažava činjenica da je određenim posebnim zakonima postojala potreba da se na stupanje pravnih posljedica osude veže uz bilo kakvu osudu dakle za određena kaznena djela. Argument da se ovim zakonom poklanja posebna pažnja i u većoj mjeri nego što je do sada bio slučaj generalnoj i specijalnoj prevenciji smatram nalaz i potvrdu produženju rokova nastupanja rehabilitacije u odnosu na dosadašnje uređenje. Produženje tih rokova kao i veća diversifikacija tih rokova nalazi smatramo opravdanje u promatranju kretanja recidivizma kod počinitelja određenih kaznenih djela te uporedbenoj praksi. No bez obzira na te produžene rokove nastupanja rehabilitacije novi zakon ipak rekao bih omogućava i veću pravnu sigurnost osobe za koje je nastupila rehabilitacija. To čini … zakonskim propisivanjem njihovog prava na razgledanje podataka iz kaznene evidencije te prebacivanjem odlučivanja o žalbi na rješenje, dakle koje ministarstvo odbija zahtjev za utvrđenjem da je rehabilitacija nastupila te o šutni administracije na upravni sud čime se sada osigurava i više stupnjeva sudske zaštite. Pozitivnim bi istaknuli i odredbu u odnosu na prijašnje odredbe da se evidencija odgojnih mjera izrečenih maloljetnim osobama i mlađim punoljetnim osobama sada vodi pri ministarstvu nadležnom za poslove socijalne skrbi čime se smatramo pogoduje cilju reforme i resocijalizacije maloljetnih počinitelja i mlađih punoljetnih osoba koje su počinile kazneno djelo. Klub SDP-a će slijedom navedenog podržati donošenje Zakona o pravnim posljedicama osude kaznene evidencije i rehabilitacije.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub HDZ-a i poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pa naravno da donošenje ovog zakona treba podržati u prvom čitanju prije svega iz razloga što ako ovaj zakon ne donesemo do kraja godine doći će do pravne praznine i ovo će područje ostati zakonski neregulirano prema sadašnjim stanju obzirom da su dosadašnje odredbe o pravnim posljedicama osude, kaznene evidenciji i rehabilitaciji bile sadržane u odredbama Kaznenog zakona i Zakona o kaznenom postupku. Mislim da ćemo se svi složiti da su te odredbe u nekoliko članaka u Kaznenom zakonu i čini mi se dva članka u Zakonu o kaznenom postupku da je ovo područje bilo zakonski podnormirano i da se rješavalo kroz pravilnik. Osim toga držimo opravdanim da se ovaj dio pravne regulative regulira zakonom i da budu tu jasni odnosi jer se ne radi o nevažnoj stvari dakle radi se o osnovnim ljudskim pravima da kada osobe odsluže svoju kaznu da se imaju smatrati neosuđivanim i imaju sva prava kao i sve druge osobe i građani RH. Naravno od toga postoje iznimke kada se može zatražiti uvid odnosno podaci iz kaznene evidencije. Stoga ću ja problematizirati samo nekoliko članaka obzirom da se radi o prvom čitanju i da se tekst može do drugog čitanja pojasniti ili popraviti. Dakle, prije svega želim reći da je dobro da se ovaj zakonski tekst uskladio sa europskim zakonodavstvom prvenstveno sa Konvencijom Vijeća Europe o zaštiti djece od seksualnog iskorištavanja i seksualnog zlostavljanja. Time se riješio onaj problem o kojem je puno bilo govora, sjećate se o tome jeli treba registar pedofila ili ne treba. svakako ovdje je učinjen jedan pomak a pomak je učinjen utoliko što se prvo rok za rehabilitaciju u odnosu na kaznena djela počinjena prema djeci udvostručio u odnosu na druga kaznena djela, ali i to da je sudovima, tijelima javne vlasti, ustanovama u postupku zaštite prava interesa djece, kao i u postupcima povjeravanja određenih poslova i zadataka u radu s djecom, da se mogu na obrazloženi zahtjev posebnim uvjerenjem dostaviti podaci iz kaznene evidencije evo sad za dolje nabrojena kaznena djela. Govorim o članku 13. stavku 4. U tom smislu upozoravam na jednu možda nomotehničku nespretnost, odnosno mogućnost boljeg stipuliranja. Dakle članak 14. govori ovako: nitko nema pravo zahtijevati od građana da podnesu dokaze o svojoj osuđivanosti ili neosuđivanosti. A onda stavak 2. kaže: iznimno kada se radi o zasnivanju radnog odnosa ili povjeravanju poslova čije obavljanje podrazumijeva redovite kontakte s djecom poslodavac može uz suglasnost osobe zatražiti izdavanje posebnog uvjerenja. Ovo bi bila iznimka od stavka prvoga kada bi poslodavac tražio da onaj tko se želi zaposlit donese takvo uvjerenje ali koliko ja iščitavam iz stavka 2. ne traži se to da donese osoba koja aplicira na zaposlenje, već će onda poslodavac zatražit dostavljanje posebnog uvjerenja o podacima iz kaznene evidencije. Prema tome, čini mi se da bi ovom stavku 2. bilo mjesto u članku 13., odnosno da bi ga trebalo uklopit u stavak 4. članka 13., objedinit da i poslodavac na poslovima rada s djecom ima pravo podnijet zahtjev Ministarstvu pravosuđa za posebno uvjerenje o podacima iz kaznene evidencije. Još nešto u članku 13. i to je dobro i toga do sada nije bilo u Kaznenom zakonu i mislim u ovom dijelu koji je regulirao kaznenu evidenciju to je bilo izrazito loše da toga nije bilo, a to je obveza ministarstva da trgovačkim sudovima ovlaštenim za upis u sudski registar dostavi posebno uvjerenje koje sadrži podatke o izrečenoj sigurnosnoj mjeri zabrane obavljanja određene dužnosti ili djelatnosti osobi osnivača ili osobi ovlaštenoj za zastupanje. Dakle, po službenoj dužnosti će to u sudski registar dostavljat. E sad postavljam pitanje zašto u stavak 3. tog istog članka kaže da podaci iz stavka 2. u odnosu na obrtnika ili osobu ovlaštenu za zastupanje ili predstavljanje drugih pravnih osoba koje nisu upisane u sudski registar trgovačkih sudova ministarstvo može posebnim uvjerenjem dostaviti nadležnom tijelu za vođenje registra. Dakle ne vidim razloga zašto bi o tim sigurnosnim mjerama morao izvještavat Registar trgovačkog suda, a ne bi morao obavještavat druge registre u koje su upisani obrtnici ili druge pravne osobe. Dakle smatram da bi tu također trebalo ministarstvo ex offo postupat i dostavljat to svim registrima. To poglavito vežem za članak 17. koji odredbu stipulira na način da kaže da Ministarstvo pravosuđa će o činjenici brisanja podataka iz kaznene evidencije za pravnu osobu obavijestiti sudski ili drugi registar u koji je ta pravna osoba upisana pa bi ovakvom istim izričajem trebalo riješiti i stavak 2. i stavak 3. članka 13. Mislim da su druge odredbe, e još o nečemu valja razmisliti, a to je u članku 14. kaže se upravo kao zaštita ljudskih prava da nitko nema pravo zahtijevati od građana da podnesu dokaze o osuđivanosti ili neosuđivanosti. Međutim tu je iznimka u stavku 3., kaže osoba ima pravo tražit podatke iz kaznene evidencije za sebe ako su joj ti podaci potrebni radi ostvarenja nekog prava u inozemstvu ili međunarodnoj organizaciji. Šta to znači? To znači da osoba ima pravo na uvid u svoju kaznenu evidenciju, može ju pogledati ali ne može ju umnožavat, kopirat itd., ali jedino kada ima pravo tražit podatke iz kaznene evidencije dakle fizička osoba onda ako joj to treba u inozemstvu ili međunarodnoj organizaciji. Svjedoci smo da se u praksi događa da onda banke, strane banke sa sjedištem u inozemstvu od svojih zaposlenika zapravo zahtijevaju da donesu takve potvrde o nekažnjavanju i to na način da se predstavljaju kao inozemne pravne osobe i da to treba zapravo radi rada u inozemstvu, a radi se zapravo o zapošljavanju hrvatskih građana u bankama u Hrvatskoj. Pa bi možda trebalo malo jasnije stipulirat da se možda kaže za ostvarivanje prava u inozemstvu prema propisima te zemlje ili nešto tako slično. Želim upozoriti ovdje na još jednu stvar i situaciju koja možda nije predmet reguliranja ovoga zakona, ali kako je ovdje s nama predstavnica Ministarstva pravosuđa ja to uporno upozoravam, a to su podaci o tome da li se protiv nekoga vodi kazneni postupak koji nažalost u Hrvatskoj nisu umreženi i nema ih na jednom mjestu. Ja apeliram da Ministarstvo pravosuđa to učini iz razloga što mnogi poslodavci, mnogi zakoni propisuju da prilikom zapošljavanja ili ostvarenja nekih prava treba donijeti potvrdu o tome da se ne vodi protiv određene osobe kazneni postupak. Šta se događa, ako se radi o ostvarenju nekog prava primjerice u Zagrebu onda logično se traži da se donese potvrda o nekažnjavanju, donese se potvrda sa zagrebačkog općinskog ili županijskog suda, a protiv te osobe se može vodit kazneni postupak recimo u Splitu ili Dubrovniku i nitko neće tražit podatke od svih sudova. Kada bismo imali umreženi evidenciju onda bi se zatražio podatak o tome da se ne vodi ni na jednom sudu u Hrvatskoj kazneni postupak protiv te osobe pa tu budući da se zapravo možda radi samo o tehnici ja upozoravam i na to da bi to trebalo riješit, kao što ćemo vjerojatno jednoga dana i moći dobiti jedinstvene podatke o podacima iz zemljišnih knjiga za sve sudove na jednom mjestu. Hvala.
Hvala i vama. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova zastupnika po ovoj temi. Prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. Prva je i zadnja poštovana kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Evo vrlo kratko. Ja mislim da treba i da tu nema uopće izuzetka podržati ovaj Prijedlog zakona o pravnim posljedicama osude, kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji. Svaka zemlja, prije svega svaka vlast koja je sigurna u sebe ona vodi računa i o tome da i pravne posljedice osude kao i sve ono što se tiče same kaznene evidencije pa onda shodno tome i rehabilitacije vodi računa o tome da one ne budu teže, ne budu pogubnije nego što je to bila sama kazna. Mi smo imali u našoj nedavnoj pravnoj povijesti u ovoj oblasti nakon devedesete godine i izmjena Kaznenog zakona da su pravne posljedice osude pogotovo neke koje su bile onda zakonom navedene, stipulirane bile obilježje tako su onda prikazane kao obilježje određenog režima što je bilo sasvim pogrešno pogotovo što u zadnjih godina, dakle od 2007., osme i devete a pogotovo zadnje vrijem pritisnuti događajima i ono i pa i u mnogim situacijama koji se danas raspliću pred sudom dakle morali itekako razmisliti koje bi to morale biti pravne posljedice osude. Nekada davno postojala je konfiskacija koja je u biti uvijek bila dobrim dijelom i oduzimanje nezakonito stečene imovine iako se ona nije tako zvala nego smo imali i poseban institut nezakonito stečene imovine. Ali ja ću se evo koncentrirati na ova tri pojma koja razrađuje ovaj prijedlog zakona. Dakle, prije svega nešto ću reći o pravnim posljedicama osude. Pravne posljedice osuda ni u kom slučaju, dakle će se odrediti zakonom. Širina, lepeza tih pravnih posljedica osude mora biti takva i to mora biti na neki način i jasno označena. Ne može biti teža nego sama kazna. Ne može netko za svo vrijeme svog života biti isključen iz društvenog, iz javnog života zbog toga što je nekada bio osuđen. Ako država vjeruje u sebe, ako vjeruje u svoj penalni sustav da je on ujedno i odgojni i da se isplatilo poslati ga tamo da vrati dug državi za ono što je učinio. Jedino bi tu mogao biti izuzetak i ja mislim da to treba biti predmet izmjena zakona koje se tiče državnih dužnosnika. Dakle, onaj koji se bavio javnim poslom, kojim je stajao na raspolaganju imovina poreznih obveznika, a taj svoj posao je zloupotrijebio o tome je bilo dosta i govora u javnosti i to bi trebalo spriječiti. Da se kasnije ne čudimo takvoj jednoj situaciji moguće je da je netko tko je bio političar osuđen, izdržao kaznu i da nakon toga osnuje stranku i krene u političku borbu. Svakako nisam za to da mu se ukine aktivno biračko pravo. Dapače i dobro je što kod nas ono postoji pa tako se glasuje u našim kaznionicama i u zatvorima. Ali u svakom slučaju pravna posljedica takvog političara trebala bi biti i za takve osobe trebala bi biti zabrana obavljanja i prije svega zabrana javnog istupa. To nije neki … [[Govornica se ne razumije.]] prošlosti. Dakle, zabrana za određeno vrijeme javnog istupa tih osoba koje su počinile kazneno djelo obavljanjem svoje političke dužnosti, ne profesionalne, nego političke dužnosti jer je to posebna opasnost. To kao i zabrana dakle bar kroz određeno vrijeme da ima pasivno biračko pravo. Mislim da nam je to potrebno u sadašnjem trenutku stupnja razvoja i svih onih nedaća sa kojima se susreće naše društvo, tako da se sutra ili u dogledno vrijeme ne bi čudili nekim situacijama koje moramo prije svega prevenirati, a dobar zakonodavac i dobar predlagač unaprijed predvidi situacije koje su na vidiku ili koje se mogu dogoditi. Kada je riječ o rehabilitaciji htjela bih samo napomenuti da se meni čini osobno da su uvjeti na stupanje rehabilitacije s obzirom na rokove dosta strogi i da praktički, dakle ako imate izdržanu kaznu dugotrajnog zatvora nakon toga, a znamo kolika je ona nakon toga još 20 godina, dakle od dana izdržane zastare ili izdržane kazne osoba ne može biti rehabilitirana. Čini mi se da su ti rokovi prestrogi i da bi trebalo ozbiljno razmisliti o smanjenju. Zašto ovo govorim? Ne da se samo ide in favorem tim osobama jer nam je stalo, dakle ako gledamo i ovaj zakon zajedno sa Zakonom o izvršavanju kazne zatvora onda nam je svima stalo da se ti osuđenici poprave u zatvoru. Govorili smo danas i o poboljšanju uvjeta što svakako treba učiniti jer bez tih uvjeta sve je drugo besmisleno. Da je to na neki način poticaj i za njih, dakle da nisu otpisani, da društvo na njih računa. Ako imate dugotrajne rokove rehabilitacije onda ih je društvo otpisalo i onda može imati samo s njim, sa takvim osobama problema. Vidimo da prestroge kazne kod nekih kaznenih djela koje nisu opravdana tako visoke da najveći postotak recidivista imamo kod takvih osoba. Dakle, osoba mora shvatiti tu kaznu kao pravednu, prije svega kao pravednu predviđenu kaznenim zakonodavstvom. Neću sada govoriti o izrečenim kaznama, ali onda kada su predviđene onda su one uglavnom tako oko te nekakve srednje razine i ističu. Što se tiče ovih dilema oko kaznene evidencije ja mislim da sve ono što je stipulirano u zakonu da teško da se tu nešto može posebno poboljšati. Ali evo da se razmisli malo o nekakvom općem pojmu koji sadržavati ovaj prijedlog zakona koji govori o pravnim posljedicama osude i molim predlagača da razmisli o ovim uvjetima, odnosno da se smanje rokovi za rehabilitaciju. Hvala.
Hvala lijepa. Da li predstavnica Vlade želi završnu riječ? Izvolite poštovana zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Pa evo upravo se o tome i radi, da zapravo treba naći odgovarajući balans između onoga što želimo postići sa rokovima za rehabilitaciju i sa ciljevima općenito kaznenog prava i kaznenog zakonodavstva, penalne i post penalne politike. Mi smo ovdje razmišljali, odlučili da udvostručimo vrijeme za brisanje osude vezano za kaznena djela, seksualna kaznena djela na štetu djece, a što ste govorili u odnosu na prigovor pravobraniteljice za djecu dakle mi smo rokove udvostručili nisu sve zemlje prihvatile ovaj ili onaj model. To je i predmet rasprave i u pravnim krugovima, a mi smo jedna od zemalja koja se sa svojom politikom bavljenja sa počiniteljima ovih kaznenih djela nada u rehabilitaciju i vjerujemo da kroz ovo razdoblje koje smo odredili, a kao što sam rekla udvostručili smo ga, da se određeni efekti u smislu rehabilitacije mogu dogoditi. Naravno to zahtjeva puno veći angažman od onoga koji se svodi na to da se takva kazna nikad ne briše iz evidencije. Pojasnila bih odredbu članka 14. ukratko ako mogu. Dakle, ova iznimka od toga da nitko nema pravo na podastiranje dokaza o neosuđivanosti se upravo odnosi na ova kaznena djela. Mi smo razgovarali i bila je medijski eksponirana tema o tzv. Registru pedofila, ne bih to tako nazvala ali tako se to medijski govorilo, dakle nije poanta i nije cilj omogućiti svakome uvid u takve podatke pogotovo zato što i zbog osjetljivosti teme to može i vrlo lako postati predmet zloupotrebe. Dakle, nema smisla dozvoliti nekome da provjerava da li je njegov susjed ili njegov poslodavac pedofil. Mi smo se odlučili za onu varijantu koja mislim da je najpraktičnija i najbolja, dakle svaki onaj poslodavac koji zapošljava radnike koji rade sa djecom može zahtijevati da se pridonese dokaz da takva osoba koja se kandidira na takvo radno mjesto nije bila osuđivana za kaznena djela na štetu djece. I ako već imamo sad ovakvu odredbu sigurni smo da ćemo već i u startu imati selekciju onih koji se na takva mjesta javljaju, a eventualno su osuđivani jer neće ni podnositi zahtjeve. Naravno, tu je najveća odgovornost na onima koji zapošljavaju da budu svjesni obveze, odnosno mogućnosti da takvo uvjerenje i traže ne bi li zaštitili djecu u odnosu na koje zapošljavaju toga zaposlenika. To je ono ukratko pa da sad već ne duljim mi ćemo naravno do drugog čitanja uvažiti i razmotriti sve ovo što je izrečeno. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Time smo zaključili listu prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. Današnji plan rada smo izvršili. Sutra će Hrvatski sabor u plenarnoj sjednici početi sa radom u 9,30 sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi, zatim Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o preuzimanju dioničkih društava pa Konačni prijedlog Zakona o dopunama Zakona o kreditnim institucijama itd., itd. Hvala lijepa za današnji dan. Vidimo se sutra u 9,30. Dobar odmor. Sljedeće, Prijedlog Zakona o pravnim posljedicama osude u kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji, prvo čitanje, PZE br. 149. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela Sabora dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se prijedlog Zakona o pravnim posljedicama osude u kaznenoj evidenciji i rehabilitaciji. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona". Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem jednoglasno sa 109 glasova donesen je predloženi zaključak.