Poštovani potpredsjedniče Sabora, tražim stanku u ime Kluba zastupnika MOST-a na temu visoke koncentracije arsena u vodovodima Slavonije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Drugi je digao ruku uvaženi zastupnik Ivica Mišić.
Poštovani potpredsjedniče, tražim stanku o problemu otpada u Hrvatskoj.
Hvala. Još netko? Uvaženi zastupnik Krstulović-Opara.
Uvaženi gospodine predsjedavajući, u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice tražim stanku kako bih progovorio o ugroženosti hrvatskoga jezika.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Evo kolegice i kolege stanka je prošla, pa će sada u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista prvi govoriti uvaženi zastupnik Tomislav Panenić. Izvolite. Hvala lijepa. Nitko drugi, znači vidimo se za 10 minuta u 9,42 minute. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Pozdravio bih i državnog tajnika s obzirom da je evo tema vezana i za ministarstvo iz kojeg dolazi, pa evo da prenese svom kolegi državnom tajniku Čikotiću razmišljanja koja ću podijeliti. Svi ste u zadnje vrijeme pratili problematiku koju su nam iznijeli stanovnici Komletinaca oko povećanih koncentracija arsena u vodi koju konzumiraju, njihovo negodovanje i traženje konačnoga rješenja. Svi znamo da koncentracije u Slavoniji nije nešto novo. To je problematika koju imamo cijeli niz godina i jedno od rješenja koje se predlaže je upravo regionalni vodovod istočne Slavonije koji se planira već nekih dvadesetak godina. U jednom dijelu je napravljen, ali vidimo da treba uložiti dodatne napore da bi se žurno osigurala dodatna sredstva i pomoglo svim stanovnicima, ne samo Komletinaca, nego i drugih mjesta u kojima se pojavljuje ova problematika. 2015. s obzirom da smo članica EU stupilo je novo pravilo gdje ograničene koncentracije su na 10 mikrograma po litri. Međutim, prijelazno razdoblje može biti jako dugo. Da ne bi bilo zablude nije to samo tri godine taj rok, nego on maksimalno može se produžiti do 9 godina. Mislim da je 9 godina neprihvatljivo vrijeme da čekamo, jer koncentracije koje tamo se nalaze u tim područjima prelaze značajno 50 mikrograma. Imamo na primjer u Otoku 61,8 mikrograma. Imamo u Osijeku uz velike napore pročišćavanja je svedeno sa ulaznih 250 mikrograma po litri na 34 mikrograma. Znači još uvijek ne udovoljava se, ali taj trošak i privremenoga rješenja koje se omogućava pročišćavanjem i nije toliko velik. Ako pogledamo po nekim analizama da bi to bilo negdje od 30 do 40 lipa po metru kubnom ovisno o tehnologiji koja bi bila primijenjena. To bi bilo otprilike dva i pol posto trenutne cijene, ukupan trošak negdje 6 milijuna kuna. Ako vidimo samo, a svi možete pogledati na stranicama Državne revizije, vršili su reviziju svih tvrtki koje opskrbljuju vodom naša područja. Pa na primjer po nalazu revizije za vinkovački vodovod i kanalizaciju pokazano je da je u 2014. od zahvata 9 i pol milijuna kubnih metara vode isporučeno samo 5,8 odnosno 36% je gubitak. Samo kad bi se riješili ovi gubici sigurno bi se osigurala dostatna sredstva da se može nadoknaditi i zapravo investirati u sustave čišćenja dok ne bude konačno rješenje. Do nedavno ja ću ukazati samo na značaj ovoga regionalnoga vodovoda. Jedni Andrijaševci imali su 611 mikrograma po litri. To jedan Čepin, na primjer 71 mikro gram je bio. Prema tome, treba značajno uložiti napore da na primjer na tom vinkovačkom području 19% uzoraka je bilo negativno po kvaliteti i treba tražiti rješenje. S obzirom da je u Vukovarsko-srijemskoj županiji, u Vukovaru obilježavanje Svjetskog dana voda gdje će biti visoki dužnosnici resornog ministarstva, ja bih pozvao sve da ovu problematiku probaju još jednom zajednički jezik oko toga naći. Jer imam oprečne informacije pa mislim da takav jedan sastanak bi donio moguće rješenje. Imamo od 2. ožujka gdje je na sastanku načelnika Otoka i župana Vukovarsko-srijemskog iznijeta ta problematika i tamo je iznijeto u priopćenju da su osigurana sredstva od Hrvatskih voda za privremeno rješenje. Nakon pokretanja ovih problema 15. ožujka navedeno je u izjavama da sredstva od Hrvatskih voda nisu osigurana. To je od direktora vodovoda i kanalizacije gospodina Dražena Milinkovića. Prema tome, da ne bismo bili u iščekivanju što je ili nije ja predlažem da se u srijedu 22. ožujka uputit ću i dopis svima sastanku predstavnici ministarstva, regionalnih vlasti, grada Otoka, predstavnika nadležnog Vinkovačkog vodovoda i kanalizacije, da se vidi koja su to sredstva nedostatna, da se nastavi projekt vodovoda istočne Slavonije i da se u programu Slavonije i Baranje i Srijema s obzirom da je ovo jedan od prioriteta osiguraju sredstva još u 2017. u nekoj raspodjeli pa da od toga programa konačno imamo jedan vidljivi obris što će se na terenu događati. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika Promijenimo Hrvatsku govoriti uvaženi zastupnik Ivica Mišić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege. Ja ću vam pokušati obrazložiti problemima otpada u Hrvatskoj. Reći ćete sve se o tome zna, međutim puno se o tome šuti. Mi znamo da već 20 i više godina pokušavamo riješiti otpad u našoj državi, ali gdje smo tu smo. Ostali smo na istom polazištu, a riješili nismo ništa. Hrvatska mora što hitnije to riješiti, znamo da sankcije EU dolaze na naplatu, a mi smo gdje smo tu smo, nismo krenuli nigdje. Nevjerojatno je da se vladajući ponašaju kao pijani milijarderi, da hrvatski otpad ne smatraju korisnim, da ga mogu iskoristiti u kojekakve svrhe. Ako se ugledamo na zapadne zemlje, evo posebno na Švedsku koja ima 99% iskorištenosti otpada, a mi još nismo ni krenuli da rješavamo probleme, vidimo u zadnjim izvješćima iz Dubrovnika smeće treba ići u Varaždin. Gospodo, šta smo mi radili 20 godina? Ama baš ništa. Da li ste znali podatak kada bi se sav elektronski otpad u svijetu reciklirao, 42 milijardi tona izvadilo bi se željezo, bakar i zlato, dobit bi bila 50 milijardi eura. Hrvatska bi se trebala prema otpadu ponašati kao resursu koje može iskoristiti za proizvodnju struje i plina, odvajanje željeza, zlata i svega ostalog, bakra, a ne samo to, Hrvatska bi tu tisuće ljudi zaposlila u tome. Pa vas ja pitam, koliko nam vremena treba da mi pokušamo i krenemo u realizaciju toga otpada? Kada bi to mi dozvolili da privatni gospodarstvenici rješavaju taj problem vjerujem u tom da bi se to riješilo u godinu dana. Kako? Pa lijepo gospodo, imamo susjednu Austriju, imamo Njemačku, imamo Belgiju, evo Švedsku da ne pričamo koja 99% otpada recikliraju, odimo, vidimo njihove sustave, napravimo slične ili iste, naši stručnjaci da odu vide i pogledaju šta je najbolji sustav. Milijarde nam cure na sve strane, a mi smo ekološki, mi smo lijepa zemlja, Bog nam je dao sve osim dovoljno pameti da krenemo u realizaciju nekih stvari koje su moguće, koje jednostavno nisu problem. Pa zašto mi od svega pravimo problem, a znamo da ćemo platiti kazne zato što nismo odradili neke stvari, da smo iz europskih fondova mogli povuć masu novaca da to rješavamo, a mi i dalje lutamo. Evo sada normalno, šuti se o otpadu jel se zna, sada su izbori pa ne bi se talasali Split i ostale stvari koje se dešavaju i kod nas. Mi radimo ustvari da ne radimo. Ja sam gospodarstvenik, znam šta je to, ja osobno nemam gdje baciti stiropor, nitko to ne zna gdje ni kako. Nismo najosnovnije stvari u Hrvatskoj državi riješili od kanti za smeće, reciklažnih dvorišta. To bi svaki normalan poduzetnik napravio u godini dana. Šta rade naši gradonačelnici, šta rade naše uprave? Ništa, pišemo u Saboru, vrijeme prolazi, a stojimo tamo gdje jesmo bili prije 20 godina, praktično nismo riješili ništa, zatrpavamo se smećem kao prije možda čak prije 20 godina je bilo i čistije jel sada više imamo elektroničkog otpada i željeza, a i to smo na neki način riješili. Neki privatni su uzeli pa se otimaju tko će uzeti taj kolač u ovoj Hrvatskoj državi. Toliko. Hvala.
Hvala lijepa. Sada će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti uvaženi zastupnik Andro Krstulović Opara. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Uvaženi i dragi kolege, svi dragi koji me slušate. Na današnji dan 17. ožujka 1967. godine, dakle točno pred 50 godina objavljen je tekst Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog književnog jezika u tjedniku „Telegram“, ovome izvornom komadu kojega sam ovdje donio i koji je potpisalo 18 hrvatskih znanstvenih i kulturnih ustanova. Da podsjetim, tjedan dana prije tog znakovitog 17. ožujka u Matici hrvatskoj, skupina od 7 znanstvenika književnih i kulturnih radnika napisalo je tekst deklaracije, a to su bili i red je da to spomenemo Miroslav Brandt, Dalibor Brozović, Radoslav Katičić, Tomislav Ladan, Slavko Mihalić, Slavko Pavešić, Vlatko Pavletić. Od tada ništa više nije bilo kao prije. Počeli su se skidati okovi sa hrvatskog jezika, iako ni tada pa sve do devedesete godine nije bilo lako skrbiti, njegovati, slobodno izučavati i stvarati samostalni hrvatski službeni jezik za čim su težile generacije ljudi, umnih ljudi prije nas. Deklaracija i donošenje te deklaracije presudni je važni povijesni događaj jer je spojila tada hrvatski narod i hrvatski jezik u snažni bedem u obrani i svega onoga drugoga što smo mi baštinili na ovim našim hrvatskim prostorima. Ime, naziv hrvatski jezik i pridjev hrvatski potječe još od Baščanske ploče i kralja Zvonimira koji je 1100. godine spomenut, potom u Dobrinjskoj listini, pisanoj glagoljicom 1230., u Istarskome razvodu iz 1275. Kao Splićanin sa ponosom ističem i da je otac hrvatske književnosti dični Marko Marulić Splićanin sa svojoj „Juditom“ pred 500 godina u versi harvacki složenu, započeo hrvatsku književnost. Isti taj Marulić koji je nas sabornike jasno naputio ovim riječima, „Održavajte sabore, o stvarima općim se svitujte po redu, zakonu, po pravdi, iskreno, početno odlučujte. Nikakva strast i mržnja nek dušu vam ne mori i nepristrano osluhujte savite, ča narod vaš vam zbori.“. Pred 170 godina ovdje, par desetaka metara odavde u Hrvatskome Državnome Saboru, točnije 23. listopada 1847. ovaj hrvatski Dom, Hrvatski sabor, na prijedlog dičnog nam … Ivana Kukuljevića Sakcinskog koji je '43. održao znameniti govor na hrvatskome jeziku. Sabor je na njegov prijedlog donio odluku da je hrvatski diplomatički službeni jezik kojim se ima govoriti. Hrvatski jezik, to svi znamo ima brojne dijalekte, mjesne govore i sve to zapravo tvori naš hrvatski jezik. Mi ga moramo jednako čuvati, jednako njegovati kao što moramo stvarati i učiti, njegovati i skrbiti i normirati svoj standardni i službeni hrvatski jezik kako bismo se pravilno sporazumijevali kao što to rade brojni civilizirani narodi. Da bismo u tome uspjeli, moramo o tome sustavno skrbiti i na državnoj razini i to preko Ministarstva znanosti i obrazovanja ali i drugih institucija te donijeti potrebne, značajne isprave, dokumente i odrednice kojim će se jamčiti pravilni razvoj našeg jezika. Račanova Vlada i potom opet Milanovićeva i SDP-ova Vlada dva puta su ukinule vijeće za normu hrvatskog jezika. Gospodo i dame to ne može biti slučajno i to nije slučajno. Zašto toliko smeta krovno tijelo koje promišlja i skrbi o našem jeziku? Hrvatska javnost očekuje od ovog Sabora i Vlade da sa istaknutim ustanovama koje skrbe o našoj baštini i kulturi ponovno uspostavi Vijeće za normu hrvatskoga jezika koja će na najbolji mogući način skrbiti, njegovati i bdjeti nad razvojem našeg jezika. Jest, hrvatski jezik jest jedan od 24 službena jezika u EU, no to nas ne smije zavarati i uspavati i tako što će naš dom zaboraviti brinuti o tom najsnažnijem biljegu našeg kulturnog i nacionalnog identiteta. Deklaracija koja je pred 50 godina donesena je važan i presudni događaj jer je spojila dakle hrvatski narod u snažan, snažan bedem. Mi naprosto moramo i to ovdje pozivam sa ovoga mjesta da nadležna tijela ponovno osnuju to krovno tijelo, Vijeće za normu i očuvanje hrvatskog jezika. Isto tako pozivam ovaj visoki dom da 23. listopada ove godine na 170 godišnjicu od odluke ovoga doma da hrvatski jezik bude službeni jezik se dolično organizira i obilježi, upravo taj događaj. Tog trenutka i tog dana želim vidjeti ponovno tiskan govor, znamenit govor našega … Ivana Kukuljevića Sakcinskog koji je u svome govoru kazao između ostalog da je višnja slast i milina prirođenim materinski jezikom govoriti moći i smjeti. Stalna skrb za naš jezik je ujedno i jamstvo očuvanja našeg identiteta, kulture i opstojnosti. To jest naša zadaća, to jest naša sveta dužnost. Danas, na 50-tu obljetnicu donošenja Deklaracije o nazivu i položaju hrvatskog jezika odajmo priznanje tim umnim i pametnim, hrabrim ljudima kao i svima onima koji su prije njih skrbili i čuvali hrvatski jezik tako što ćemo nastaviti njihovu misiju odavde iz Hrvatskoga sabora. Hvala vam lijepa na pozornosti.
Hvala. Uvaženi zastupnik Grmoja zatražio je stanku. S čime u svezi molim?
Poštovani potpredsjedniče, u ime kluba MOST-a tražim stanku u vezi medijskih manipulacija.
Dobro, široko područje. Naravno određujem stanku. Vidimo se u 12,10, a nakon vašeg izlaganja ćemo onda imati glasovanje odmah. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,10 SATI]] Kolegice i kolege, evo stanka nam je završila pa ću zamoliti da kolega Nikola Grmoja u ime kluba MOST-a Nezavisnih lista kaže što je mislio kada je zatražio stanku. Izvolite. I molim vas sjednite na svoja mjesta. Ja vas lijepo molim da se umirimo pa da kolegi Grmoji omogućimo da kaže što želi reći.
Evo kolege, ja vas molim za malo tišine. Kolega Maras me zamolio, znači izašao sam mu u susret da on odradi prije dolaska vas svih ovdje u sabornicu. Tema naizgled izgleda lokalna ali nije. Radi se o možda jednoj od najvećih medijskih manipulacija viđenih uopće u Hrvatskoj. Znači sinoć negdje oko 19,26 na portalu Jutarnjeg lista objavljen je jedan članak da se društvenim mrežama šire videozapisi kontra MOST-a u Metkoviću. Nigdje se u tom članku ne navodi link na nekakvu društvenu mrežu, facebook profil ili nešto slično nego je Jutarnji list dao videozapise sa logom Jutarnjeg lista, znači otvoreno se po prvi put jedan dnevni list, najtiražniji dnevni list u Hrvatskoj uključio u kampanju kontra jedne političke opcije u jednom malom gradu u Hrvatskoj. Svi znamo koji je razlog tome, znamo da je ovdje prvo čitanje prošlo Zakona o HRT-u kojim se gospodinu Hanžekoviću namjerava uzeti desetke milijuna kuna godišnje. Nakon moje reakcije Jutarnji list je pokušao ispraviti tu svoju pogrešku. I ja imamo ovdje, znači kako članak izgleda prije moje reakcije, vidite ovdje logo Jutarnjeg lista i nakon toga su stavili znači linkove na Youtube jer naravno tih linkova prije nije bilo niti su se oni širili društvenim mrežama. U članku je objavljeno pod upitnikom da lokalni HDZ stoji iza ovih videozapisa. Ja ne znam stoji li lokalni HDZ ali očito da stoji sigurno, sad da li svojom inicijativom ili u suradnji sa lokalnim HDZ-om gospodin Hanžeković i Jutarnji list. Ovo je nešto nečuveno. I ja pozivam sve, znači građane RH da se odupru ovakvim medijskim manipulacijama, da ne daju novac za dnevne listove moćnika koji koriste jedan medij koji bi trebao objektivno informirati, znači da koristi taj medij za obračun sa jednom političkom opcijom. Mi nećemo odustati, Zakon o HRT-u ide u drugo čitanje a gospodin Hanžeković neće odlučivati o tome tko će voditi Metković, o tome će odlučiti građani Metkovića. Hvala.
Hvala vam lijepa. Sada ćemo prijeći na sljedeću točku, na onu predviđenu točku dnevnoga reda a to je: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 110, Predlagatelj akte Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da ova zakonski prijedlog se raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupka objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo o Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Njihova izvješća primili ste na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dato dodatno obrazloženje? Da. Uvaženi Željko Bigović, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjene zastupnice i zastupnici, sve vas lijepo pozdravljam. Pred vama se nalazi Prijedlog zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma kojim se RH kao stranka Okvirne konvencije UN-a o promjeni klimatske, obvezala na provedbu mjera, … emisija stakleničkih plinova. Riječ je o povijesnom dokumentu koji će omogućiti bržu globalnu tradiciju u društva sa niskom emisijom ugljika i veću otpornost na posljedice klimatskih promjena. Pariškim sporazumom se utvrđuje dugoročan cilj smanjenja emisija u skladu sa nastojanjima da se porast globalne temperature ograniči na znatno manje od 2̊C, te da se pokuša zadržati na 1,5̊C u odnosu na razinu emisija u pre industrijskom razdoblju. Pariški sporazum je stupio na snagu 4. studenoga 2016. godine. Do sada je 132 od ukupno 197 stranaka konvencije potvrdilo Pariški sporazum a EU i njezine države članice su ga potpisale 22. travnja 2016. godine u New Yorku na svečanosti na visokoj razini. Pariški sporazum predstavlja veliki korak u sprječavanju i ublažavanju klimatskih promjena. Njime je postignut napredak u odnosu na Kyotski protokol iz 1997. i izmjenu iz Dohe iz 2012. koji su do Pariškog sporazuma bili jedini pravno obvezujući međunarodni sporazumi o smanjenju emisije stakleničkih plinova. Također, značaj Pariškog sporazuma da se odnosi na sve države svijeta koje trebaju dati svoj doprinos sukladno nacionalnim okolnostima. Kako bi ostvarili ciljeve iz sporazuma države potpisnice će utvrditi i prilagoditi svoje ciljeve smanjenja emisija. Tako će se od 2023. svakih pet godina raditi pregled stanja u kojem će se pratiti napredak te razmatrati smanjenja emisija, mjere prilagodbe klimatskim promjenama i pružene potpore. Pariškim sporazumom se sve stranke obvezuju … [[Govornik se ne razumije.]] Konvencije o klimatskim promjenama dostaviti i primjenjivati svoje nacionalno određene doprinose pri čemu razvijene države nastavljaju imati vodeću ulogu u naporima smanjenja emisije staklenskih plinova. Države potpisnice složile su se da će svakih 5 godina pristupiti reviziji nacionalnih doprinosa za smanjenje emisija stakleničkih plinova s ciljem dostizanja ambicioznih ciljeva. Hrvatska će svoje obveze ispunjavati u okviru EU. EU i njezine članice bile su prva velika gospodarstva koja su predstavljala svoje planirane gospodarske doprinose a kojim se obvezuju na smanjenje nacionalnih emisija stakleničkih plinova za najmanje 40% do 2030. godine u usporedbi sa tisuću devetsto devedesetom godinom. Ostvarenju ciljeva iz Pariškog sporazuma doprinijet će i Strategija nisko ugljičnog razvoja RH do 2030. s pogledom na 2050. koja se upravo izrađuje i planira se donijeti u drugom kvartalu 2017. godine. Ta će strategija predstavljati sveobuhvatnu ekonomsku, razvojnu i okolišnu strategiju koja će kroz inovacije, transfer naprednih tehnologija te značajne strukturne promjene u svim sektorima omogućiti poticanje rasta industrijske proizvodnje, razvoj novih djelatnosti, gospodarske konkurentnosti i stvaranja novih radnih mjesta. S obzirom na to da je Hrvatska zbog svog geografskog položaja ranjiva na klimatske promjene također se izrađuje Strategija prilagodbe klimatskim promjenama u RH do 2040. s pogledom na 2070. Budući da je Pariški sporazum već potvrđen od strane EU većina država članica, te je u studenome 2016. godine stupio na snagu potrebno je da i RH što prije ga potvrdi. Stoga je važno da Zakon o potvrđivanju Pariškog sporazuma Sabor donese po hitnom postupku. Za kraj bih istaknuo kako je transformacija u nisko ugljično društvo ujedno i velika prilika za gospodarski rast RH i stvaranje novih zelenih radnih mjesta. Tako da uz ekološku dimenziju Pariškog sporazuma u sebi sadržana i razvojna komponenta. Hvala vam lijepa na pažnji.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa, izvolite.
Hvala lijepa kolega državni tajniče, gospodine potpredsjedniče. Ja ću samo reći da ćemo i to ću ja osobno podržati ovaj zakon kao vjerujem i velika, odnosno gotovo svi u hrvatskom Parlamentu i da svi podržavam kretanje prema nisko ugljičnom društvu. Ali ono što sam htio ovdje istaknuti. Ja bih volio da mi u Hrvatskoj koji smo svjesni da se globalnim zatopljenjem mijenja i flora i fauna i da se određene stvari trebaju i ovjekovječiti i da trebamo imati karte određenih vrsta gdje u Hrvatskoj obitavaju, kako se to migrira. Da podržite jednu aktivnost znanstvenika sa hrvatskih sveučilišta koji hoće napraviti u narednih desetak godina jednu temeljitu kartu kako bi generacije iza nas znale gdje su određene vrste, odnosno gdje je flora i fauna imala svoja obitavališta. Jer primjerice imate u ovom trenutku situaciju da zbog globalnog zatopljenja primjerice smreka će za 40, 50 godina na ovim mjestima gdje sada uspijeva vjerojatno neće uspijevati, nego ćemo morati modificirati sjeme, odnosno ono se već sada modificira. Ali ona autohtona smreka neće rasti na način na koji raste danas. Znači mislim da je vrlo bitno za Hrvatsku da napravi jednu kartu da se popiše sve, da se vidi gdje flora i fauna obitava na kojim područjima kako se to mijenja tijekom godina s obzirom na klimatske promjene. I zato vas molim, znači to je već druga godina kako ti znanstvenici sa zagrebačkih sveučilišta, biolozi traže potporu i ministarstva i fonda i Agencije za zaštitu okoliša ali ne uspijevaju i taj projekt se nije maknuo sa samoga početka. A ministar zna dosta o tome, jer evo sada zajedno sa mnom prisustvovao je jednoj projekciji kako to rade u Kanadi gdje država stoji iza svojih znanstvenika kako bi za buduće generacije mogli imati kvalitetne inpute. Evo ja vas molim da podržite hrvatske znanstvenike. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Željka Glasnovića, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, ovo su zanimljiva izlaganja, a ja se bojim jedne stvari da kako uvijek bude u Hrvatskoj sve je ispisano do detalja, ali mehanizma za provedbu nema. Mene zanima ovo. Ima li Hrvatska plan, barem srednjoročni dekarbonizacije što je propisala ova Međunarodna energetska komisija tih ispušnih plinova? Jel' taj plan napravljen, akcijski plan? Ima li Hrvatska plan za energetsku neovisnost? Jer mi znamo da smo mi naslijedili jednu mastodone iz industrijske revolucije. To vidimo gore bosansko-brodska rafinerija i to nam je ostalo. Nit mi imamo obučenu radnu snagu da provodi o čemu vi govorite, tu industrijalizaciju. Jer mi ulazimo u jednu novu industrijsku revoluciju, to je robotizacija, reciklaža. Reciklaža šta radi? Di je plan za reciklažu do 2020. za Hrvatsku? Na kraju niste spomenuli jedan ugovor, to je ovaj Art House agreement iz Danske iz 1998. godine koji propisuje da sve zemlje su potpisale što ja znam, Hrvatska je jedan od potpisnika, da kad se dolazi do uspostavu postrojenja industrijskih u jednom kraju da sve ide na plebiscit, na referendum. Npr. ta elektrana plinskoparna na Cetini, što znamo i kakav to može imati utjecaj na okoliš? I znamo šta su kisele kiše itd. Na kraju samo da zaključim, ja se bojim opet da će nas, imamo mi uvijek imamo sve super napisano, a na kraju nemamo jednostavne propise i mehanizam koji će te propise provoditi na terenu. Samo jedan mali primjer, paljenje korova u Lici, nikom ništa itd., itd. i te crne točke industrijske tamo na Jadranskoj obali gdje imate samo na otoku Krku 600 tona kemijskog otpada iz bivše države. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi predsjednik Odbora za zaštitu okoliša i prirode Gordan Maras.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Odbor za zaštitu okoliša i prirode Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 9. sjednici održanoj 15. ožujka 2017. godine Prijedlog zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma s Konačnim prijedlogom zakona koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada 8. ožujka 2017. Odbor za zaštitu okoliša i prirode na temelju članka 95. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao matično radno tijelo i u uvodnom obrazloženju predstavnika predlagatelja istaknula je da se ovim zakonom potvrđuje Pariški sporazum kako bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Pariškim sporazumom utvrđuju se dugoročni kvalitativni cilj smanjenja emisija u skladu sa nastojanjima da se porast globalne temperature ograniči na znatno manje od 2% koliko je sada ograničeno, te da se pokuša zadržati na 1,5% Celzija u odnosu na razinu emisija u predindustrijskom razdoblju. RH potpisala je Pariški sporazum 22. travnja 2016. godine u New Yorku i usporedbi sa ostalim članicama EU iako RH ima niske emisije CO2 po stanovniku, ali je naravno ranjiva na klimatske promjene, te je zainteresirana za doprinos globalnim naporima za smanjenje emisija stakleničkih plinova. Odbor je istaknuo i primio na znanje da je u tijeku izrada strategije nisko ugljičnog razvoja RH do 2030. godine s pogledom na 2050. godinu čije se usvajanje očekuje u drugom kvartalu 2017. godine. Ujedno će se u ovoj godini nastaviti sa aktivnostima na izradi strategije prilagodbe klimatskim promjenama RH do 2040. godine s pogledom na 2070. godinu čije se usvajanje očekuje u drugom kvartalu 2018. godine. Na kraju, odbor je jednoglasno sa 8 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada bih otvorio raspravu. I prvi će u ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista govoriti uvaženi zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle nije potrebno naglašavati posebno da je riječ o jednom iznimno važnom zakonu i koji RH u ovom trenutku doista treba potvrditi. Vezano uz značaj zakona govorio je državni tajnik i on je dotaknuo tu niz točaka najvažnijih što se želi postići zakonom, na koji se period odnosi ovaj Pariški sporazum, što je bilo sve potrebno da on stupi na snagu i što predstavlja. Ja bih htio u ovom izlaganju u ime kluba MOST-a prije svega reći da će klub MOST-a podržati ovaj zakon. Naravno, to je prirodno iz tog razloga što i ministarstvo koje vodi gospodin Dobrović je od iznimne važnosti sa stajališta kluba MOST-a kako sa strane zaštite okoliša tako i općenito energetskog sektora koji je važan za RH. I sam državni tajnik je rekao da potvrda ovog sporazuma ne odnosi se samo na očuvanje ili odgovor na klimatske promjene, već je on prilika za gospodarski rast. Doista je prilika za gospodarski rast ako se budemo ponašali odgovorno, ako ne budemo, a prošlost nam je pokazala da to nisu bili dobri putovi, ako ne budemo se posebice u području obnovljivih ili održivih izvora energije ponašali racionalno, ako budemo određivali kvote na temelju nekakvih pojedinačnih interesa, neće biti dobro. Dakle svu pažnju moramo usmjeriti na tome da Hrvatska napreduje u smislu novih tehnologija, proizvodnje energije i da one budu ekonomski prihvatljive. Što se tiče obaveza RH ili što će Hrvatska poduzeti vezano za provedbu Pariškog sporazuma, dakle tu je prije svega obaveza smanjenja emisija za najmanje 40% na nivou EU, svake države članice i to se provodi zajednički putem sustava trgovanja emisijom stakleničkih plinova, sustav uspostavljanja zajedničkih kvota, te su u njega uključena i 52 postrojenja iz RH. Za emisije i sektore koji nisu obuhvaćeni ETS sustavom, to je dio industrijskih procesa, uporaba otapala i drugih proizvoda poljoprivreda, šumarstvo, gospodarenje otpadom, kućanstva i usluge. Za države članice i RH se određuje godišnja nacionalna kvota koja se ne smije prekoračiti. Ta je kvota uspostavljena temelju solidarnosti između država članica EU, a prema kojoj je RH do 2030. godine određeno smanjenje emisija stakleničkih plinova iz ovih sektora za 7% u odnosu na razinu iz 2005. godine. U finalnoj fazi je izrada strategije o čemu je pričao državni tajnik. I ono što je važno još naglasiti još jedanput da je RH izrazito ranjiva na klimatske promjene i zbog toga i ovaj sporazum iznimno važan. Pariški sporazum pored ostalog propisuje obvezu država da izvješćuju o svojim naporima na dvogodišnjoj osnovi, te informiraju jedni druge i javnost o tome kako provode svoje obveze, a sa ciljem osiguravanja odgovornosti, transparentnosti i nadzora. Naravno da je ovo vrlo važno jer badava svaki sporazum ako nema nadzora njegove provedbe. Uspostava sveobuhvatnog sustava za izvješćivanje kojeg će slijediti i revizija, a putem kojeg će se pratiti emisija stakleničkih plinova, napredak stranaka prema ispunjenju dugoročnih ciljeva, mjere prilagodbe klimatskim promjenama kao i pružena financijska i tehnička potpora, te prijenos tehnologija državama u razvoju. Smjernice za stranke za povećanje akcije do 2020. godine se također poziva da do 2020. godine dostave svoje strategije nisko ugljičnih razvoja do sredine stoljeća, o čemu smo već rekli. I važnost djelovanja o pogledu prilagodbe uspostavljanjem dugoročnog cilja za prilagodbu kako bi se na svjetskoj razini ojačala otpornost i smanjila osjetljivost. Dakle da pokušamo ovu priču, malo da kažem odvući na područje stvarnog života. Dakle riječ je o iznimno važnom, važnom sporazum jer današnji način života, ono sve što smo mi prihvatili, govorim o prosjeku, unatoč tome što neke zemlje u razvijenije, neke su manje razvijene. Onaj standard koji ljudi danas imaju svakako žele zadržati ali svakako žele i da se, da taj standard se poveća. U tom smislu je potreba za energijom bitna, u tom smislu je i zagađenje koje prati takvu visoku potrebu za energijom vrlo opasno. Tehnologija se razvija kroz povijest. Ja se sjećam tamo još kada sam bio, kada sam bio dijete, često puta sam vidio da pilići imaju svjetlo upaljeno po noći, tada nisam razumio, mislio sam da njima treba zapravo svjetlo, ne njima je trebala toplina koju je žarulja davala, jer samo 5% energije koja se u žarulji uzima odlazi na svjetlost da 95% na nekorisnu toplinu. Ja sam kao vozač a smatram da sam prosječan vozač u RH, kao vozač automobila, ili kao posljedica moje vožnje kao vozača automobila ispušteno je 60 tona, pazite 60 tona ugljičnog dioksida u atmosferu. I zahvaljujući svemu tome što se danas događa i govorimo o potrošačkom društvu dakle i korištenju energije u smislu zastarjelih tehnologija onda je sasvim sigurno da ovo održavanje porasta temperature od 1,5, zapravo održavanje, da bude između 1,5 do 2̊C je iznimno zahtjevan zadatak. Neki znanstvenici tvrde da to neće biti moguće ostvariti. A povećanje od pola stupnja iznimno je opasno za naš planet. I naravno treća stvar, ne treba to zanemariti, mi osim što govorimo o načinu života, govorimo o tehnologijama koje napreduju, pa danas, danas je stupanj iskoristivosti pojedinih strojeva su porasli, pa tako evo i dizelov motor je došao na 50% stupnja iskoristivosti, dakle 50% energije koju u njega ulažemo ide u koristan rad. Postoji i nešto što spada i u domenu, ne samo u tehničke znanosti nego i u društvene znanosti, sociologije, psihologije a to je pohlepa onih koji imaju kako bi Marks rekao koji imaju vlasništvo i kapital i vlasništvo na sredstvima za proizvodnju. I ne samo prema današnjoj tehnologiji, tehnologiji koja je bila prije puno godina mogao se proizvesti npr. automobil koji bi 100 godina moga, kojim bi se čovjek mogao 100 godina voziti uz redoviti servis, znači mijenjanje ulja. Međutim, pazite, to nije u interesu mnogima, u interesu je što više jedinica proizvoda u jedinici vremena kako bi se ostvario što veći profit. I to je jednostavno tako. Na tom području ako kažem, a pogotovo stoga što želimo napredak teško da ćemo neke stvari ostvariti, prije ćemo ostvariti na taj način da ograničavamo ili da postavljamo takve zakonske uvjete da se te stvari mogu reducirati. I postavlja se pitanje zapravo posve ljudski i logično što će nekome automobil od 400 konjskih snaga. Evo kada se čovjek zapita što će čovjeku automobil te snage onda zapravo nemamo odgovora a možemo odgovor tražiti na drugim područjima. Ali taj čovjek kaže ja to mogu kupiti i ja ću platiti. Naš stav kao društvo mora biti, ti to možeš kupiti ali mi ti nećemo dozvoliti da kupiš jer trošiš energiju koja je potrebna i drugima. I evo samo na kraju da još kažem da kada govorimo o ovom porastu temperature a posebno se to odnosi na našu zemlju, mi smo mediteranska zemlja i u jednom dijelu to je porast razine mora. Postoji crni scenarij, ja ne želim ovdje plašiti javnost ali želim zaista pročitati što se predviđa ako se ne budemo i ako ovaj sporazum ne bude zaživio. Ukoliko se temperatura na zemlji podigne samo za 2̊C planinski glečeri baš kao rijeke polako bi mogli nestati. Do 2100. godine razina mora mogla bi narasti za metar a čak 10% svjetske populacije bilo bi primorano napustiti svoje domove i iseliti u unutrašnjost. Mnoge otočne države će nestati a zbog sve težih borbi sa temperaturama ljudska vrsta će početi izumirati. Eko sistemi će biti ozbiljno narušeni a trećina života na zemlji mogla bi zauvijek nestati. Biljke će još jedno vrijeme rasti, naglo će prestati zbog veće razine ugljikovog dioksida u zraku, početi će nedostajati kisika a globalno zatopljenje će biti sve gore. Unutar 85 godina jedna trećina planeta mogla bi ostati bez pitke vode. A ukoliko temperature porastu za 2 do 3̊ do 40% šuma Amazone koje nazivamo plućima planeta zauvijek će nestati. Sve toplija zemlja uništiti će vegetaciju te potaknuti ispuštanje ugljika. Uragani će postati jači a gradovi na obalama Australije, Azije kao i oni na sjevernom, istočnom dijelu Amerike suočiti će se s potpunim uništenjem. Nizozemsku će rastrgati Sjeverno more a slana morska voda početi će ulaziti u podzemlje i ugrožavati će pitku vodu kao i sve biljke koje nam služe kao hrana. A ako temperature porastu za 3 do 4̊ milijuni ljudi napustiti će obale diljem svijeta, gradovi će nestajati a oni viši postati će otoci. Ledene kape na oba pola će potpuno nestati što bi moglo dovesti do podizanja razine mora za 50 metara. Iako će za to biti potrebno nekoliko stotina, pa čak i tisuća godina ipak će se dogoditi. Kao najveći svjetski proizvođač riže, žitarica, kukuruza izgubiti će svu agrokulturnu, ovo se misli na Kinu, pardon, izgubiti će svu agrokulturnu moć, Kina je li. Ljeta će trajati duže što će izazvati brojne šumske požare a ako temperature porastu za 6̊C tropske šume postati će pustinje, ljudi će masovno emigrirati u dijelove na kojima će život biti moguć, početi će pobune i ratovi za zemlju i hranu. Dakle politička stabilnost ovisi prije svega o ekonomskoj stabilnosti a na kraju krajeva i općenito o uvjetima života. Dakle da zaključim. Klub MOST-a će podržati ovaj zakon, mislim da tu nema ni alternative. RH je mala zemlja, naravno da će ovdje veće industrijske zemlje morati postići više i potruditi se više ali RH ovo mora napraviti ne samo zbog općenito svijeta ili budućnosti ovog planeta nego i zbog sebe samih. Jer kažem osim ekološke prilike ovdje se radi i o gospodarskoj prilici razvojem novih tehnologija. Hvala.
Hvala. Vaše izlaganje izazvalo je nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Ivana Kirina.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi zastupniče Žagar. Zaključci Vijeća Europe od 23.10.2014. godine su da se smanjuje količina emisije stakleničkih plinova u atmosferu i to je za cirka 27% do 2030. godine i to udjelom obnovljivih izvora energije za 27% i povećanje energetske učinkovitosti također za cirka 27%. Europska unija, odnosno zemlje članice su se obvezale da će smanjiti razinu stakleničkih plinova za cirka 40% u odnosu na '90. godinu. Kako mi kao Hrvatska znajući da je industrija osnov zagađenja, odnosno emisija stakleničkih plinova stojimo tu danas 2030. s obzirom da je industrija jednostavno propala.
Odgovor uvaženog zastupnika Tomislava Žagara, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Kirin, naravno evo ja sam, ja kad sam, kad je formirana Vlada RH bio sam malo skeptičan, nekako mi se činilo čudnim da ministar Dobrović ujedno bude ministar zaštite okoliša i ministar energetike jer mi se to činilo u koliziji. Međutim, ako promišljamo na pravilan način, ako pokrenemo i reforme evo u ovom slučaju školstva, a puno se sad govori o stem područjima koja su jako bitna u RH. Potrebno je podizat razinu i kvalitetu inovacija, novih tehnologija. Mislim da ovo što vi govorite čak može biti prilika Hrvatskoj da napravi iskorak u određenim područjima. Možda je, jako je bitno mi donosimo strategije na nivou države, ali ih često puta ne provodimo ili te strategije stoje u ladici pa onda ne znamo ni sami što ćemo s njima. Dakle, moramo se kao društvo strategijski odrediti. Ja sam isto tog načela, mi ne možemo bit industrijsko društvo. Ne možemo u nekim stvarima pratiti neke napredne zemlje. Ali postoje stvari u kojima mi možemo biti daleko napredniji, to su prije svega i te tehnologije, to je povezano sa našom poljoprivredom koja može biti vodeći u ovom području, vodeća grana. Ali opet su bitne i edukacije, bitno je da što manje pesticida, što više ekološke proizvodnje i da se u poljoprivredi koristi ono što se zove bionika ili kako ono grana robotike koja je povezana sa poljoprivredom. Dakle, to su sve izazovi za Republiku Hrvatsku. A ova dvojba koju ste vi sad postavili a kako sad, kako smanjiti, ako želimo rast, ako sam ja dobro razumio onda je to ozbiljan izazov.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Željka Glasnovića.
Poštovani zastupniče, zadivljujući podaci. To barataju ljudi, otvore Internet, otvore izvor informacija. Rokamo s tim kao nitko u povijesti, ali hajmo se mi spustit do taktičke razine. Rat se dobiva na taktičkoj razini. Opet ponavljam za gospodina tamo iz ministarstva da mi bez zakona sa zubima od ovog nema ništa. To je za mene puka spika. Hrvatska još u zagrljaju post komunističke konfuzije. Kako objasnit recimo dole Kaštelanski zaljev ljudi pumpaju tamo sirovi otpad u najljepše zaljeve tamo. Vidi, te mastodone smo vidli tamo što su ostali iz Jugoslavije. Dugi Rat, Omiš jer ti su ljudi vodili rat ne samo protiv Boga nego protiv prirode. Nestalo je … [[Govornik se ne razumije.]] more. Opet ponavljam, mi nemamo obučenu radnu snagu da se mi na primjer mi imamo program neovisnosti energijske kao južna Koreja. Dolazi nova generacija industrijske revolucije, robotizacija, genetska manipulacija, reciklaža. Vi sami gledate HTV ja bih rekao JUTEL. Jučer gledam program tamo gore gdje se u Vrlika otpad u Vrlici se ubacuje tamo gdje se ne prazne septičke jame. Ljudi pale korov. Iz nacionalnih parkova se izvlači stotine, stotine olupina, a o jednom zagađenju ne govorimo, a to je mentalno zagađenje tog bivšeg sustava „druže snađi se“ gdje je totalno uništena, totalno uništena. Da, samo da završim, imam još 27 sekundi ovdje. Vidim da tu neki redizajnirani komunisti mašu rukama, gdje je uništeno totalno, na čemu se temelji jedno zdravo društvo to je individualna odgovornost. Pogledajte grad Zagreb! Ni jedan grad na svijetu glavni nema toliko grafita kao ovaj grad. Dok to ne napravimo, prvo to su zakon, zakon sa zubima za piromane, zagađivače ovo je sve za mene feri teil, puka priča. Hvala.
Hvala lijepa. Na to će pokušat odgovoriti uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Glasnović, vi ste se u svojoj replici dotaknuli jedne vrlo važne teme, a to je područje edukacije, obrazovanja. Dakle, da se ovo društvo suoči sa novim tehnologijama, sa svim onim izazovima bitna je i reforma školskog sustava, bitno je da naši mladi ljudi izlaze iz ovog sustava, a da mogu pokretat oni ovo društvo. Možda bi bio začarani krug ako mi kažemo sad. Hajmo napravit obrazovni sustav da odgovara tržištu rada. Mi sad nemamo zavarivača meni se čini. Treba naravno što prije obrazovat za zavarivače. Ali mi sad ne smijemo obrazovat samo zavarivače, mi moramo promišljat kroz naše strategije koja su to zanimanja u budućnosti koja su potrebna ovom društvo da bi ovo društvo krenulo sa druge točke. Ja se sa vama u jednom dijelu slažem, a vi to često govorite. Ja sam duboko uvjeren da mladi ljudi, oni koji sad se školuju, koji će završiti škole, koji sad traže posao oni ovo društvo mogu pokrenut na bolje. Jer ove podjele o kojima vi pričate neprestano će biti. Mi ćemo se suočavati sa njima. Ovaj, po mom mišljenju ovaj prijedlog ili sporazum gleda u budućnost. A ako budemo puno gledali u retrovizore nećemo daleko dospjeti.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Marka Vučetića, izvolite.
Kolega Žagar, vi ste u svom izlaganju se dotaknuli tri bitne teme. Prva je tehnologijska, druga je ekološka i treća je ova jedna logoizirajuća ili humanistička koja pokušava pronaći smisao o svemu što se događa. Svaka ideja pronalazi neku određenu tvar ili tvorivu u koju će se nastaniti pa tako kada imamo tehnologijski um ostvarujemo tehnološki napredak, kada imamo ekološki um onda čuvamo ekologiju, kada imamo ovaj logoizirajući um ili humanistički um onda on nam daje jednu novu pogled na stvarnost, a ta stvarnost bi se u vašem slučaju mogla očitovati na sljedeći način, sasvim je razvidno da uz geografiju napretka koja se ostvaruje u svijetu i nije raznomjerno raspoređen imamo i geografiju ugroze okoliša, a u isto vrijeme imamo i geografiju ideja. Te ideje pod vidom ove teme o kojoj ste vi izlagali dovode nas u situaciju shvaćanja da čovjek koliko god sebi utvarao ipak nema beskonačno mogućnosti. Samim time što smo smješteni u prostor, mi smo prisiljeni bivati jedni pored drugoga. Samim time što se nalazimo u nekom vremenskom razdoblju mi smo prisiljeni oslanjati se na civilizacijski, tehnološki i ekološki slijed koji nas je do toga doveo. Mene sada zanima, već kada ste se u ovom svom izlaganju dotaknuli ove humanističke dimenzije, držite li da ta humanistička dimenzija jest dimenzija nemogućnosti ili dimenzija beskonačnih mogućnosti?
Hvala. Na to složeno pitanje odgovorit će uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Da, hvala. Uvaženi kolega Vučetić, da sam student filozofije sada bi već došao u veliku opasnost jer ne znam bi li dobro odgovorio. Ali ja ću otići na područje na kojem sam ja kod kuće, pa ću reći ovako, gledajte kada govorimo o afirmaciji ljudskog društva o svemu ovome što smo mi dostignuli, evo danas još uvijek svijetli u Kaliforniji Veteranska žarulja je zovu, ona je izvorno postavljena u spremište u vatrogasne postaje u LIvermoreu 1901. godine, pazite ona i dan danas svijetli. Web kamere koje snimaju dok svijetli, dvije web kamere su već krepale, a žarulja još uvijek svijetli. Stanovnici toga mjesta, to je turistička atrakcija i oni budno paze da ne bi sada ta žarulja pregorila pa će zamijeniti. Inače proizvedena je 1890. godine. Zašto sada spominjem ovu žarulju? Mi smo u zadnje vrijeme, mislim da je prošla godina bila zadnja godina kada smo izbacili te tradicionalne žarulje sa žarnom niti jer smo tvrdili, znanost je tvrdila ili pojedini dijelovi znanosti da je ta žarulja iznimno štetna zbog nekakvih svojih, međutim ja se još uvijek pitam jeli to doista tako. Prati li napredak i tehničke znanosti istina s područja koje interesa koji se propagiraju? Dakle ima li netko možda interes da kaže da je nešto zastarjelo, da nešto nije dobro da bi nametnuo ovo novo? Pa u tom kontekstu i odgovaram na vaše pitanje, mogućnosti zapravo u odnosu na ljudske sudbine. Naravno da vam filozofski ne mogu odgovoriti.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa. Vi ste kolega Žagar u svom izlaganju u ime kluba MOST-a pozivajući se na Marxa problematizirali kapitalističko društvo pogotovo sa aspekta zavjere da se proizvodi namjerno rade kratkotrajno znači sa ograničenim vijekom trajanja jer evo postoje žarulje koje svijetle 100 godina, može biti automobili koji će voziti 150, 200 godina, ali s obzirom da kapitalisti žele zaraditi veliki novac, kako je Marx govorio gledajući isključivo u svom interesu vi ste tu pokušali pojasniti hrvatskoj javnosti u biti kakva situacije je. Ono šta mene zanima s obzirom da ste spominjali i tehnološki napredak i određene štete i troškove koje će država ili društvo imati ukoliko se ne bude koristilo i napredak i obnovljivi izvori energije, priroda će imati određenih problema, već sada ima. Ono što mene zanima, da li možete ovdje reći da ste vi iz Kluba zastupnika MOST-a vrlo pro obnovljivi izvori energije, znači tehnologije, znači ne ono što slušamo ovih danas nažalost iz Kluba zastupnika MOST-a koji upravo suprotno, šalju poruke da nije dobro investirati u obnovljive izvore energije? A u vašoj raspravi sam prepoznao možda taj zaokret u politici MOST-a i volio bih da to sada još jednom potvrdite. Jer ja mislim da koliko god društvo ulagalo u obnovljive izvore energije, moguće su veće štete ukoliko ne ulažemo u to narednih stotinjak godina, zato evo volio bih da to malo pojasnite. Hvala lijep.
Hvala. Odgovorit će uvaženi zastupnik Tomislav Žagar.
Poštovani kolega Maras. Doista hvala na ovom pitanju jer slažem se. Postoje tu određene nedoumice kada govorimo o obnovljivim izvorima energije onda je jasno da moramo govoriti o tehnologijama i dostupnosti te energije. Ja nisam to tako shvatio, nisam čuo ni ministra Dobrovića i nekoga da je govorio protiv obnovljivih izvora energije ali je govorio o balansu, dakle o različitim vidovima obnovljivih izvora energije i kako ih treba poticati. Mislim da ono što se nama sada u bližoj prošlosti dogodilo je problem bio iznimno velikog poticanja vjetroelektrana, a vjetar je nepouzdan. Vjetar ne puše kada mi hoćemo, vjetar puše onda kada puše i onda imamo energije koja nam možda u tom trenutku baš i ne treba. Dakle, bilo je tu ideja da se uvedu trošarine da bi se moglo isplatiti svi poticaji, sve kvote koje su dogovorene. Ja ne znam jeli ta ideja baš najbolja, ali neko sigurno novac koji je obećan ljudima treba im platiti. Ono što je sasvim sigurno da nove tehnologije treba razvijati i da RH da bi ostvarila ove ciljeve iz Pariškog sporazuma morat će uložiti znatne napore. Na koji način ćemo to ostvariti, to je drugo čitanje. A uvijek će postojati to pitanje koje mislim da je i gospodin kolega Kirin u svojoj replici rekao. Uvijek postoji pitanje, ako želimo napredovati onda postoji želja za tim napretkom, s druge strane postoje i otpori. Nitko neće ni hidroelektranu, neće nitko ni termoelektranu, svi su protiv nuklearne elektrane a energija od nekud treba doći a energija iz obnovljivih izvora je nažalost još uvijek skupa. Hvala.
Hvala lijepa. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Darka Horvata.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar, ovakvi čudni tonovi i podsmjeh neka vas ne brinu. Dakle ovo je bio jedan podsmjeh neznanja. Vi ste možda jednim rječnikom koji nije bio tehnički rekli suštinu i ja vas na tome podržavam a oni koji su se smijali mislim da dolazi polako vrijeme gdje ćemo se mi svi smijati onima koji su se do sada smijali. Ali vi ste rekli u svom izlaganju, RH je iznimno ranjiva na klimatske promjene. U tome ste u potpunosti u pravu. Jesmo, vrlo ranjivi na klimatske promjene ali ne iz razlog jer mi produciramo te klimatske promjene, živimo u jednom okruženju gdje naše okruženje daleko, daleko više utječe na te klimatske promjene jer svjesni činjenice da u RH industrija nije najveći zagađivač. U RH najveći zagađivač je promet pa nakon toga energetika, pa tek onda industrija. Ali ono što vas želim pitati, odnosno nadam se jednom ohrabrujućem odgovoru, a isto bih pitanje mogao postaviti državnom tajniku. Dakle mi u ovom trenutku u RH imamo nekoliko strateških dokumenata. I ova vaša rečenica gdje ste u prvom trenutku bili zabrinuti zbog čega su resori zaštite okoliša i energetike nekako fuzionirani ima svoju i pravnu ali i logičnu slijednost. Jer ako vi u istoj kući kontrolirate strategiju energetskog razvitka kao drugog najvećeg zagađivača a isti ljudi brinu i o zaštiti okoliša ja sam siguran da se onda u istoj kući za istim stolom mogu raspraviti problemi i nediskriminirajuće dovesti do situacije da mi razvijamo RH temeljem tehnologija nisko ugljičnih ali isto tako zadovoljavamo sve one uvjete koji su potrebni da bi RH imala dostatne izvore energije. I kada vas nekako ljuljaju u vašem razmišljanju da li obnovljivi izvori trebaju, trebaju raznorodni segmenti obnovljivih izvora ali isto tako budite uvjereni da RH trebaju i temeljne energetske proizvodnje jer kao što ste i sami idenitificirali obnovljivi su izvori vrlo nestabilni i trebaju mehanizam regulacije.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Žagara.
Hvala. Uvaženi kolega Horvat, dakle hvala na vašoj replici. Jednom sam prilikom sjedio sa svojim kolegom profesorom kada sam radio u srednjoj školi, pričali smo o toj temi o ekologiji, o ekološkim izvorima energije i u tom, vozilima budućnosti i u tom trenutku je prošao, to još u Slavoniji možete vidjeti jako rijetko, prošla su zaprežna kola sa dva konja koja je čovjek gurao i na tome je moj kolega rekao e to ti je jedino ekološko vozilo. Znate, ja sam, možda se netko i smije, možda se podsmjehuje tome, ja ne želim samo biti licemjeran. Mi danas govorimo, mi želimo svi napredak. Znate danas, danas ako želimo ekološku proizvodnju moramo uzeti, u poljoprivredi moramo uzeti motiku, drugačije neće ići. I to je onaj problem, mi želimo napredak, želimo imati energiju za taj napredak. Iz, opet naglašavam nisu nam dobre ni termoelektrane, ni hidroelektrane, one istina sve zagađuju okoliš. Ali ako želimo taj napredak, energiju od nekud moramo dovesti. Nažalost, energije koje sad nude, kao obnovljivi izvor energije, one su skupe ali možda to nije pametno što ja govorim. Ali jesu li te energije doista onakve kakve se prikazuju. Uzmite sada solarne čelije, pa tko će njih zbrinuti za koju godinu? Svi su danas, dobivate police, pa stavite na krov, danas toga čuda Božjeg možemo postaviti, tko će to zbrinuti, sada postoji solarni crijep. Dakle to su nove tehnologije koje ćemo tek vidjeti u budućnosti koliko su one zapravo korisne ali mi, mislim da nećemo imati niti izbora u budućnosti.
Hvala lijepa. Sljedeći bi u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e trebao govoriti kolega Ivan Vilibor Sinčić. Nema ga, gubi pravo na govor o ovoj temi. Pa ću zamoliti onda sljedeći Klub zastupnika a to je onaj SDP-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Damir Materljan. Izvolite.
Potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Očito smo prešutno prihvatili ovu praksu da pred samo glasovanje u petak razgovaramo o temama koje nisu prijeporne, o zakonima u kojima se manje-više svi slažemo. Takav je i ovaj Zakon o prihvaćanju Pariškoga sporazuma. Međutim, evo kroz raspravu smo i ovaj jedan globalni zakon uspjeli uvući i masone i komuniste i Marksa i Englesa. No vratimo se kako se to kaže meritumu odnosno Pariškom sporazumu. Pariški sporazum je globalni sporazum o klimatskim promjenama koji je 12. prosinca 2015. godine postignut u Parizu. Sporazum uključuje plan djelovanja čiji je cilj globalno zatopljenje ograničiti na razini znatno manjoj od 2̊ obuhvaća razdoblje od 2020. godine na dalje. Vlade, odnosno države koje su postigle sporazum složile su se da će svakih 5 godina izvještavati o svojim doprinosima zapostavljanja ambicioznih ciljeva na koje su se obvezali ovim sporazumom. Također su prihvatile da će izvještavati se međusobno te da će izvještavati javnost o tome kako se napreduje u provedbi zadanih ciljeva kako bi se prije svega osigurala transparentnost i nadzor. Europska unija i ostale razvijene zemlje obavezale su se da će i dalje financirati borbu protiv negativnih utjecaja klimatskih promjena kako bi se nerazvijenim i zemljama u razvoju pomoglo u smanjenju emisija, odnosno izgradnji sustava koji je otporan na negativne učinke klimatskih promjena. Pariški sporazum stupio je na snagu 4. studenog 2016. godine, mjesec dana nakon što su ga 4. listopada, nakon što su 4. listopada zadovoljeni uvjeti iz samog sporazuma odnosno nakon što ga je ratificiralo barem 55 zemalja koje su odgovorne za barem 55% globalnih emisija stakleničkih plinova. Treba prije svega naglasiti da klimatske promjene nisu nešto što se događa negdje daleko od nas i da nisu to promjene koje utječu na neke nama egzotične krajeve poput koraljnih otoka u južnom Pacifiku ili ledenjaka na Grenlandu ili Antartici. Već treba znati da je svijet jedan, da je planeta jedna, te da klimatske promjene imaju utjecaj direktan i konkretan, dakle na našu zemlju i na naše susjedstvo. Recimo konkretno, grad Karlovac koji sve češće svake godine biva pogođen razornim poplavama. Slavonija gdje poljoprivrednici se susreću sa enormnim količinama padalina ili sušom što još više, dakle otežava ionako tešku poljoprivrednu proizvodnju. Prema studiji koju su proveli stručnjaci sa Instituta za buduće tehnologije, a to je institucija koja djeluje pod pokroviteljstvom Europske komisije, Mediterana, a Hrvatska jest dio Mediterana slijede još toplija i još sušnija ljeta što može dovesti ne samo do velike gospodarske štete u jednoj od naših najpouzdanijih gospodarskih grana turizmu, već i do ugroza poput razornih požara, suša, ali i nestanka bioraznolikosti, odnosno nestanka biljnih i životinjskih vrsta. Klima na zemlji se oduvijek mijenjala i to je dio jednog prirodnog procesa, međutim nakon industrijske revolucije točnije od početka 20 stoljeća promjene klime nastaju zbog direktnog utjecaja ljudskih aktivnosti. Dokazano je da se dakle globalno zagrijavanje ne događa samo od sebe, nego da je ono rezultat aktivnosti čovjeka. Danas je prosječna temperatura na zemlji za 0,8 stupnjeva više nego prije industrijske revolucije, odnosno prije nego što su ljudi počeli trošiti fosilna goriva i gomilati ugljični dioksid u atmosferi. Ugljični dioksid je plin koji se oslobađa sagorijevanjem ugljena, naftnih derivata i plina, te najznačajnije utječe na globalno zagrijavanje. Oko 22 milijarde tona ugljičnog dioksida i spusti se u atmosferu svakoga dana, odnosno 700 tona svake sekunde. Ukoliko ne zaustavimo ovakav trend do kraja stoljeća prosječna zemljina temperatura mogla bi se podići između 1,4 stupnjeva celzijusevih, pa sve do 6,4 stupnjeva što bi dovelo do kataklizmičkih posljedica za cjelokupno čovječanstvo. Odgovornost je na svima, prije svega na onim najvećima, dakle na najvećim gospodarstvima poput Kine, SAD-a i Japana. međutim, odgovornost naša osobna kao pojedinca i kao države u cjelini. Vrijednost Pariškog sporazuma, njegove rezultate mogli bi usporediti sa praksom cijepljenja. Naime, cijepljenje ima smisla ukoliko je postotak procijepljenosti stanovništva što veći. Jednako tako ovaj sporazum imat će rezultata, odnosno imat će utjecaja ukoliko ga podrži, ukoliko ga ratificira što veći broj zemalja i ukoliko se što veći broj zemalja bude ravnao po njemu. Iz tog razloga naravno klub SDP-a podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Sljedeći klub će biti onaj Klub zastupnika HDZ-a u ime kojega će govoriti uvaženi zastupnik Darko Horvat, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Nacrt prijedloga zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma. Dakle na 21. konferenciji stranaka Okvirne konvencije UN-a o klimatskim promjenama, dakle COP 21 koja se održala u Parizu od 30. studenog do 12. prosinca 2015. godine donesen je sporazum o globalnom smanjenju emisije stakleničkih plinova. Pariški sporazum je 4. studenog 2016. godine stupio na snagu, a do sada ga je od ukupno 197 stranaka konvencije potvrdilo njih 134. EU i njezine države članice 22. travnja 2016. godine u New Yorku na jednoj svečanosti na visokoj razini potpisale su predmetni Pariški sporazum. Predmetni sporazum predstavlja iskorak prema boljoj provedbi zajedničkih mjera na svjetskoj razini i ubrzanju globalne transformacije u društvo s niskom emisijom ugljika otporno na klimatske promjene. Njime je postignut napredak na Kyoto protokol iz 1997. godine koji je do Pariškog sporazuma bio jedini pravno obvezujući međunarodni sporazum o smanjenju emisije stakleničkih plinova u kojem su sadržane sve obveze do uključivo 2020. godine. Pariškim sporazumom čija provedba kreće 2021. godine utvrđuje se dugoročni kvalitativni cilj u pogledu smanjenja emisija u skladu sa nastojanjima da se porast globalne temperature ograniči na znatno manje od dva stupnja celzijusa, odnosno da se metodologijom pokuša zadržati na razini ne većoj od 1,5 stupnjeva. Kako bi ostvarile taj cilj stranke potpisnice sporazuma će utvrditi i prilagoditi ciljeve smanjenja emisije stakleničkih plinova. Stranke će do 2023. godine oslanjajući se na posljednje znanstvene podatke svakih 5 godina raditi pregled stanja u kojem će se pratiti napredak, te razmatrati smanjenje emisija. EU i njezine države članice bile su prva velika gospodarstva koja su 6. ožujka 2015. godine predstavila svoje planirane nacionalne doprinose kojima se obvezuju na smanjenje nacionalnih emisija do uključivo, odnosno najmanje 40% do 2030. godine. EU je već započela sa radom na smanjenju emisije stakleničkih plinova za 40% U pogledu sektora obuhvaćenih sustavom za trgovanje emisijom stakleničkih plinova europska komisija je 2015. godine donijela prijedlog Direktive Europskog parlamenta i Vijeća o izmjeni stare Direktive br. 87 iz 2003. godine, a sve radi poboljšanja troškova, učinkovitih smanjenja emisija i ulaganja u niske emisije ugljika. Europska komisija je 2016. godine donijela i prijedloge u kojima se utvrđuju ciljevi država članica za sektore koji nisu obuhvaćeni sustavom za trgovanje emisija, te način integracije emisija i uklanjanje istih iz uporabe zemljišta, prenamjene zemljišta i kategorije šumarstva. U zaključcima Europskog vijeća od 23. listopada 2014. godine naveden je i strateški cilj postizanja udjela potrošnje energije iz obnovljivih izvora od najmanje 27% na razini EU do 2030. godine. U pogledu povećanja energetske učinkovitosti također je postavljen okvirni cilj od najmanje 27% na razini EU do 2030. godine. Europska komisija će temeljem gore navedenog predložiti mjere u obliku akcijskih planova za povećanje udjela energije iz obnovljivih izvora i energetske učinkovitosti uključujući i energetsku učinkovitost građevina. Pariški sporazum pored ostalog propisuje, obvezu država da izvješćuju o svojim naporima u smanjenju emisija na dvogodišnjoj osnovi, te informiraju javnost o tome kako provode svoje obveze, a sa ciljem osiguranja odgovornosti, transparentnosti i sustava nadzora. Također propisuje uspostavu sveobuhvatnog sustava za izvješćivanje kojeg će slijediti revizija, a putem kojeg će se pratiti emisija stakleničkih plinova, napredak stranaka prema ispunjenju dugoročnih ciljeva, mjere prilagodbe klimatskim promjenama kao i pružena financijska i tehnička potpora, te prijenos tehnologija državama u razvoju. Pariški sporazum pored ostalog propisuje smjernice za stranke za povećanje akcija do 2020. godine, te također poziva stranke da do 2020. godine dostave svoje strategije nisko ugljičnog razvoja koje moraju obuhvatiti sredinu ovog stoljeća. Također Pariški sporazum daje posebnu važnost djelovanju u pogledu prilagodbe uspostavljanja dugoročnog cilja za prilagodbu kako bi se na svjetskoj razini smanjila osjetljivost na klimatske promjene. Za provedbu ovog zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva koja bi trebalo osigurati u državnom proračunu, ali svjesni činjenica da mi odnosno RH donošenjem ovog zakona obveze temeljem Pariškog sporazuma tek prihvaća odnosno dužna ih je provoditi do 2021. godine u državnom proračunu do 2020. godine, za stvaranje pretpostavki, edukaciju, organizaciju raznoraznih seminara, dakle 2017., 18 i u perspektivu za '18. i '19. osigurano je u državnom proračunu oko 2,5 milijuna kuna po godinama. Budući da je Pariški sporazum novi ambiciozni globalni sporazum o smanjenju emisija stakleničkih plinova već potvrđen od strane EU i većine država članica, te je u studenome 2016. godine stupio na snagu potrebno je potvrditi ga i u RH. Obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već sklopljenim međunarodnim ugovorom, kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka ne može mijenjati ili dopunjavati tekst međunarodnog ugovora, Klub zastupnika HDZ-a podržava ovaj zakon i njegovu hitnu proceduru. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku uvažene zastupnice Anke Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Horvat ja ću malo sporije govoriti da uspije kolega Horvat doći do svog mjesta. Vi ste vrlo korektno objasnili o čemu je riječ i nema se tu što dodati ili oduzeti, ali ovu priliku zasigurno treba iskoristiti i reći da je ovo stoljeće, stoljeće u kojima će se cijeli svijet baviti klimatskim promjenama. Bez obzira što je gospodin Trump rekao da klimatskih promjena nema, ali recimo Kinezi su rekli da ima i svjesni smo da ima. I svojim radom i svojim djelovanjem svaka država mora imati niz programa kojim će smanjiti pogotovo kada je riječ o CO2 i dobro je da je spomenuta energetska učinkovitost iz jednostavnog razloga što je smisao energetske učinkovitosti ne samo da naši objekti tamo koji su rađeni pred 30, 40 ili 50 godina budu prihvatljiviji u smislu svog izgleda nego smisao energetske učinkovitosti da oni zaista budu energetsku učinkoviti. To znači da se puno manje koristi energije za takve objekte. Ali ono što je izuzetno važno i o čemu bi ova država trebala voditi računa, a to je što je ja sam i nekako očekivala da neko možda u raspravi govori, upotrebu novih materijala. I ovo je prilika da se govori kada je državni tajnik tu o upotrebi novih materijala koje neke susjedne zemlje već rade. O čemu govorim? Dakle betonare se mogu vrlo jednostavno pretvoriti u objekte odnosno u sustav u koji će recikliranjem postojećeg građevinskog materijala kada se nešto ruši stvarati nove materijale koje su jednako tako u smislu energetske učinkovitosti mogu biti i bolji i kvalitetniji pa bi onda bilo jako dobro da kroz budućnost Hrvatska, kroz niz mjera i kroz edukaciju koju ste vi spomenuli educira ljude za neke nove materijale i neki novi način rada. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor uvaženog zastupnika Horvata.
Poštovana saborska zastupnice. Ja se u potpunosti slažem apsolutno sa svime što ste izrekli u ovoj replici, a doprinos tome pokazuju vam i neki konkretni primjeri i situacije koje se u RH događaju od početka 2009. godine. Dakle kada mi na jedan vrlo paušalan način pa čak i u ovom Visokom domu Sabora komentiramo razno razne nastale situacije u sustavu obnovljivih izbora. Dakle podsjetiti ću samo da imamo potpuno uređen zakonodavni okvir ali isto tako i akcijski plan za razvoj sustava obnovljivih izvora koji je verificirala i RH potvrdila Europska komisija. Zašto se po tom akcijskom planu nije radilo u proteklih 5 godina, bojim se da vam ne mogu odgovoriti na to pitanje. S druge pak strane u sustavu energetske učinkovitosti na snazi je već 3. ili 4. akcijski plan. I nemojte zaboraviti a i u vrijeme kada ste vi bili ministrica graditeljstva elementi, određeni elementi tog akcijskog plana iz resora energetike koja je do tog trenutka bila odgovorna za provedbu mjera energetske učinkovitosti sa ciljem razvoja upravo novih tehnologija, izgradnje termičkih ovojnica u zgradarstvu, ingerencija, provedbe, monitoringa i verifikacije i provedbe tog akcijskog plana je preseljena u resor graditeljstva. Dakle nemojmo se paušalno odnositi spram zakonodavstva RH jer je ono, a pogotovo u poglavlju 15, energetici usklađeno sa svim pravnim postolatima EU verificiran od strane Europske komisije i strateški dokumenti i akcijski planovi koji jesu danas verificirani i na snazi su, samo ih treba na takav način i provoditi. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU govoriti uvažena zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle Hrvatska je već potpisala Pariški sporazum, sudjelovala je i u postizanju ovog koji, bez ikakvih ustručavanja može se reći, je najsveobuhvatniji sporazum o klimatskim promjenama koji je ikad postignut i obzirom na broj države koje tu, odnosno potpisnica, koje tu sudjeluju i obzirom na područja i opseg područja koja se ovdje obuhvaćaju i reguliraju. Zašto je tome tako? Dakle zašto je tako dugo trebalo da se postigne jedan takav sporazum u kojem naročito je važno, sudjeluju najveće industrijske sile svijeta kojih se naravno i ovo najviše tiče barem u prvoj fazi. Zato što je tradicionalno se suprotstavljao razvoj i klimatske promjene. Dakle smatralo se da je nekako nemoguće rasti i razvijati se a istovremeno voditi računa o zaštiti okoliša i naročito o emisiji stakleničkih plinova. I mnoge države koje su krenule u industrijsku ekspanziju su smatrale nepravednim da se na njih primjenjuju ova ograničenja. Zato što su stare industrijske sile iskoristile jedno vrijeme u kojima takvih ograničenja nije bilo i razvile se do razine gdje onda mogu puno lakše priječi u post industrijsku fazu razvoja sa puno čišćom proizvodnjom nego što je to omogućeno zemljama koje su tek krenule u razvoj svoje industrije. Možda je jedan od najvećih uspjeha ovog Pariškog sporazuma vrlo pozitivna i aktivna uloga Kine koja je do tada bila dosta skeptična prema takvoj vrsti sporazuma u i profiliranju i na kraju i potpisivanju ovog sporazuma. U ovom trenutku Hrvatska je ispod one razine koja je dozvoljena u emisiji stakleničkih plinova iz niza razloga, da u to sada ne ulazimo, ali naravno i jednim dijelom iz uništene industrijske proizvodnje. Međutim, zašto se to nas tiče. I možda je ovdje u ovom Parlamentu najznačajnije postaviti to pitanje bez obzira što Hrvatska proizvodi manje stakleničkih plinova nešto što bi joj bilo dozvoljeno po ovim kvotama koje su dijeljene. Zašto je za Hrvatsku ovakav jedan sporazum tako značajan? Jedna od stvari koja je ne kontrolirana emisija stakleničkih plinova proizvela kroz proizvodnju klimatskih promjena su i velike i sve opsežne, odnosno sveobuhvatne migracije u nekim dijelovima svijeta, koje su izazvane upravo klimatskim promjenama, koje su izazvane činjenicom da tamo gdje su bili, bila obradiva zemlja, gdje se moglo živjeti od zemlje se danas to više ne može. Tu je naročito su na udaru upravo one zemlje u kojima danas vidimo da je proglašena i međunarodna kriza gladi, zemlje iz kojih sve više, pa ja bih rekla zaista izbjeglica iako oni nužno ne bježe od rata nego bježe od smrti od gladi. Dolazi i u Europu, dolazi i u druge afričke države i taj trend se nikakvim nasiljem, kavezima, žićanim ogradama ne može zaustavit. Može se zaustavit samo zaustavljanjem klimatskih promjena i otvaranjem šansi tim ljudima da žive u svojim zemljama, dakle da žive od poljoprivrede, da se te zemlje mogu razvijati i da ostanu na tom teritoriju. Mnogi ratovi kojima smo danas svjedoci su direktno ili posredno također izazvani klimatskim promjenama, dakle izazvani nemogućnošću stanovništva da opstane na jednom teritoriju, nemogućnošću ljudi da žive na prostorima na kojima su stoljećima prije toga živjeli. Povećanje globalne temperature možda je najdramatičnije i prvi puta onako zaista impresivno to pokazano u knjizi i filmu Ala Gorea „Neugodna istina“ gdje između ostalog se pokazalo kako se i na nas direktno da tako kažem odražava recimo rastapanje polarnih ledenih kapa koje svojim rastapanjem ne samo da povisuju razinu mora nego smanjuju i onu površinu koja sa zemlje reflektira sunčevu toplinu i sunčevu svjetlost. I kroz to također doprinose povećanju temperature na zemlji. Povećanje razine mora ima ne dugoročni, nego neposredni utjecaj na primorske zemlje, a naročito na cijeli niz otoka i zemalja koje imaju zapravo vrlo niske obale od kojima nekima prijeti nestanak u ovom trenutku. Ali reflektira se i na ukupnu ekološku situaciju koja u Hrvatskoj ima svoje posljedice ne samo kao pomorske zemlje nego i kao smjernica za daljnji ekonomski i gospodarski razvoj, odnosno tip gospodarskog razvoja ne samo u energetici nego i u industriji i svakako u obrazovanju. I istina je da se Pariški sporazum koji treba ratificirati, mislim da nema spora, oko toga se ne sporimo da se za to bez obzira što se on počinje primjenjivati tek od, mislim tek, to je zapravo vrlo blizu, po planovima i po sredstvima vrlo blizu od 2021. Da se trebalo pripremati već i ranije, a svakako se vrlo aktivno treba počet pripremat danas. To nije samo pitanje edukacije. To je pitanje i čudi me da je o tome uopće bila rasprava jer jedna od glavnih i najpoznatijih projekata koje je kolegica Mrak Taritaš vodila kad je bila ministrica graditeljstva je bio upravo projekt te energetske učinkovitosti u zgradarstvu. Dakle, energetska učinkovitost u različitim aspektima života je nešto što je direktna priprema za provedbu Pariškog sporazuma, a i direktna smjernica za razvoj hrvatskog gospodarstva. Dakle, u kom pravcu ići i u području energetike, ali i u području industrijskog razvoja? Dakle, pripremajući se za provedbu ovog Pariškog sporazuma ima cijeli niz poteza u gotovo svim sferama života u Hrvatskoj kojih se moramo prihvatiti i već smo ih se morali prihvatiti, a moramo se prihvatiti u najmanju ruku danas da bi mogli ne samo zato što nas taj sporazum na to obavezuje, ne samo zato što nas eventualno neke direktive EU na to obavezuju nego zato što nas zdrava pamet i vlastiti opstanak na to obavezuju. Trebali bi se počet pripremat odmah. Klub HNS-a i HSU-a svakako će podržati ratifikaciju ovog Sporazuma, a još snažnije pripreme za provedbu tog Sporazuma. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvažene zastupnice Irene Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Pusić slažem se sa svime što ste rekli, ali ovdje u kontekstu ovih vanjsko-političkih činjenica treba opet gledati i ovaj Pariški sporazum i ovaj Kyotski kako bi rekli od Kyota preko Dohe do Pariza u kontekstu lokalnog i globalnog. Znači naš lokalni kontekst nije sporan. Dakle, imamo kao što je rekao kolega Horvat i akcijske planove i taj Kyotski nas je obvezivao na izradu još sporazuma koje smo mi napravili i provedba toga će početi. Imamo čuli smo i dva i pol milijuna kuna koji su predviđeni, vjerojatno će trebati puno više, pa će se možda povući nekakva sredstva. I to je naša lokalna razina. Imamo predviđene hibridne punionice itd. Znači, mi se pridržavamo toga kao jedna zemlja u okviru međunarodnih sporazuma. Međutim što je globalna razina? Globalna razina je to da Kyotski sporazum nije potpisala ni SAD, ni Kina koliko znam, a oni su dva najveća zagađivača. Kanada je potpisala pa je koliko se sjećam 2012. odlučila ipak izaći iz tog sporazuma jer je tada, prije jedno četiri, pet godina njihov ministar okoliša izjavio da će ih oko 10 milijuna eura koštati provedba tih ciljeva iz Kyotskog sporazuma. I onda su oni jednostavno odlučili izaći, a oni su treći najveći zagađivač po stakleničkim plinovima u svijetu. Znači tri najveća zagađivača na svijetu, dva nisu potpisala, treći je izašao. Mi kao jedna mala država se pridržavamo i nismo uopće sporni. Međutim pitanje je uopće koliko smo mi sporni u cijelom tom kontekstu od Kyota preko Dohe do Pariza. Mislim da mi svojim primjerom i ministarstvo i Vlada i po strategijama i po planovima i po sredstvima zapravo možemo biti uzor velikim državama, međutim da li mi imamo utjecaja odnosno EU na to ili UN to je pitanje tko će potpisati i na koji način će se to provoditi. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Pusić.
Hvala lijepa. I hvala lijepa na ovom komentaru da tako kažem. Naravno da Hrvatska nije globalna sila koja može utjecati na takve velike svjetske sile kao što su Kina, SAD, pa ni Kanada i da su oni ključni ako se kao čovječanstvo želimo uhvatiti u koštac sa klimatskim promjenama. Međutim, to još više ja bih rekla naglašava značaj Pariškog sporazuma jer Pariški sporazum jesu potpisali. I sa tog stanovišta je držati se toga što se uspjelo postići za nas i globalno je naročito značajno, mislim da smo svi svjesni činjenice da novim kontekstom političkim naročitom rezultatom izbora u SAD-u i izjavama koje smo tu čuli od novog predsjednika Trumpa, daju određeni razlog za zabrinutost odnosno za to u kojoj mjeri je Amerika spremna se držati tog sporazuma, ali činjenica je da je on potpisan i od tih sila, mislim da nam po prvi put u povijesti daje, naravno ne individualno, ali zajedno sa regijom, zajedno sa EU, zajedno sa cijelim nizom država koje jesu snažno na ovoj poziciji Pariškog sporazuma daje šansu da ipak se stvari pomakne s mrtve točke.
Hvala lijepa. Sljedeća je replika uvaženog zastupnika Mire Bulja. Izvolite.
Hvala lijepa. Zastupnice Pusić, složio bih se s vama i to je poznata činjenica da razvoj klimatske promjene su išli u korak. I danas države tj. one koje su, tu bi se isto složio, one koje su imale brži razvoj industrijski da su više utjecale na klimatske promjene i da su najveći zagađivač tj. da su najviše utjecale na ovo što se danas događa, a vi ste kada ste nabrajali i podizanje razine mora, otapanje ledenika i utjecaj na ove sada događaje u Africi gdje klima jedan od uvjeta i ovih ratova i opstanka tih ljudi na ovim područjima. Međutim sila Boga ne moli, svi ti koji su potpisali sporazum oni su krivi i za ratove i za klime, naravno razvijajući svoje industrije i gledajući svoja posla. Pa vidimo da su te države i dalje puno razvijenije od Hrvatske, jel moramo gledati lokalno, i naravno da je njihov interes isključivo i primarno njihov razvoj, a mi smo njima samo tržište. I njima odgovaraju u tome dijelu i takve politike da oni budu razvijeni, a da ostanemo na ovome statusu u kakvom smo sada. Ponavljam, sila Boga ne moli, oni rade kako su radili. Krivci su za klimatske promjene tri velike sile, krivci su za ratove jel da im je interes zasigurno ne bi bilo tih ratova, ne bi bilo glasnih, ne bi se događalo sada evo vidimo i najveću humanitarnu krizu poslije Drugog svjetskog rata u Africi, da se predviđa na desetine tisuća djece koja će umrijeti. Znači treba sačuvati okoliš, ali ponavljam još jednom zaista ti koji potenciraju ovo najjače sile one su najveći problem i u njima je problem, najmanji je problem u Hrvatskoj i u malim državama. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Pusić.
Hvala lijepa. Dakle, naravno da su prve industrijske zemlje prve počele sa zagađivanjem, da su najveće svjetske ekonomije najsnažnije ekonomije tu imale najvećeg udjela. Međutim, kada govorimo mi moramo jako paziti jer u svjetskim razmjerima mi, Hrvatska smo među razvijenijima, dakle mi smo među bogatijima i razvijenima u općoj hijerarhiji općoj podjeli na zemaljskoj kugli. I što se tiče zagađivača najrazvijenije sile imaju i postepeno interes i novaca da se prebacuju na modernije tehnologije, koje manje zagađuju jer i njihove vlastite zemlje i od toga trpe i njihovi vlastiti građani pa ako hoćete i tržišta. Dakle, nije mislim u interesu uništiti sve ostalo i nemati više niti tržišta za svoju robu. Problem je da zemlje koje su siromašnije imaju de facto manje novaca da ulažu u skupu, moderniju tehnologiju koja je prijateljskija prema okolišu i tom pogledu dolazi do sukoba da sada zemlje koje su nekad bile odgovorne naravno za najveće zagađivanje da si mogu priuštiti financijski i tehnološki neke stvari koji si drugi ne mogu u svom razvoju. Ali ovaj projekt po mom mišljenju može uspjeti samo ako je bez obzira naravno raspravljalo se o svemu tome tko je kriv, kako je do toga došlo, ali ako je on jedan budućnosti okrenuti konsensualni projekt, dakle ako pokuša uključiti sve, a ne podijeliti svijet u tom pogledu.
Hvala. I zadnja replika je uvažene zastupnice Anke Mrak TAritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana kolegice Pusić. Vi ste tu vezanu uz sporazum spomenuli i nešto što je izuzetno važno, a to je obrazovanje. Dakle, Hrvatsku u budućnosti vezanu uz uopće problem klimatskih promjena očekuju neki novi poslovi i očekuju neka nova zaduženja i tu je izuzetno bitno obrazovanje jer ovaj čas kaskamo. Kaskamo iz jednostavnog razloga što se upotrebljavaju neke nove tehnologije, neki novi materijali i neki novi načini ugradbe. Hrvatska je zadnja od svih zemalja Europske unije kada je riječ o promjeni, uopće edukacije, odnosno cjeloživotno obrazovanje u tom smislu. Ali jednako tako se već ovaj čas moramo pripremiti za neke nove poslove. Kada smo spomenuli energetsku učinkovitost, onda u energetskoj učinkovitosti su zaista drugačiji poslovi, novi poslovi su. I vjerovali ili ne kada se krenete baviti sa time u stvarnosti onda odjedanput nemate ljudi koji su spremni to raditi. Mi smo u ovoj sabornici nekoliko puta imali prilike i govoriti o tome kako se ljudi iseljavaju, kako traže poslove negdje drugdje. Ali uloga svih nas je u smislu obrazovanja da se ljudi koji su u Hrvatskoj obrazuju za neke nove poslove ali jer smo jednako tako svjesni i činjenice kada je riječ o graditeljstvu da cijelo vrijeme govorimo da nema radnika. Ja sam to i sama u poslu koji sam radila iskusila, kada smo trebali raditi jedan veliki projekt obnove Županjske Posavine koja je usput jednako tako, ta poplava je rezultat određenih promjena nije bilo radnika, nije bilo obične radne snage kada je vezano uz graditeljstvo a da ne govorim o nekim specifičnim. Stoga je alarm u crvenom već sad i dobro je da se i o ovom sporazumu razgovara, dakle nova znanja, nove kompetencije i novi način, onog srednjoškolskog obrazovanja, dakle onog bazičnog obrazovanja koji je vezan uz graditeljstvo jer jednostavno ćemo morati uvoziti ljude. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Pusić.
Hvala lijepa. I mislim da je ovo u tom smislu jedna vrlo korisna i nekako … rasprava. Dakle, očito je da pogotovo za zemlju naše veličine i geopolitičkog položaja je obrazovanje nekako u korijenu svega i gospodarstva i razvoja i zaštite okoliša i uopće odnosa prema klimatskim promjenama. Jedna od stvari u kojoj nismo napravili ništa uglavnom je pokušaj da se dakle kao što ste kolegice Mrak-Taritaš rekli trebaju nam novi, novi poslovi su pred nama i trebaju nam ne samo nova znanja nego vrlo vjerojatno i nove profesije. Dakle, nešto u čemu nismo gotovo ništa napravili je razvijanje tehnoloških parkova, razvijanje prostora u kojima ćemo neka znanstvena otkrića ili dostignuća pretvarati u praktična rješenja, dakle u praktične industrijske politike ili proizvode ili primijenjenu znanost da tako kažem, dakle ono što je moguće proizvoditi i što je moguće pretvoriti u gospodarsku aktivnost. I taj posao ovaj, recimo sporazum i pripreme za realizaciju tog sporazuma mogli bi nam biti dobar poticaj da upravo u tom pravcu krećemo. Mi čak imamo neke odlične znanstvenike, ali nemamo i imamo vrlo slabu kopču, ovu vezu između znanosti i praktične primjene, dakle prevođenja toga u neku industriju ili u neki konkretni proizvod. To bi recimo ovaj sporazum mogao otvoriti kao dobru temu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će ona uvažene zastupnice Ljubice Ambrušec. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče Sabora, … [[Govornik se ne razumije.]] , poštovane kolegice i kolege. Htjela bih u nekoliko riječi zapravo istaknuti važnost usvajanja ovog zakona. Kao što je rekao i državni tajnik a i nekoliko kolegica i kolega prije mene, Zakon o potvrđivanju Pariškog sporazuma RH kao stranke Okvirne konvencije UN-a o promjeni klime obvezati će država na provedbu mjera za smanjenje emisija stakleničkih plinova te u razmjeru svog doprinosa globalnom zatopljenju doprinijeti globalnom odgovoru na klimatske promjene. Globalizacija je sa sobom donijela višestruke izazove kao i mogućnosti da se zajedničkim snagama borimo za budućnost kako naše države, zajednice država tako i cjelokupne zemlje. Pojedinačnim snagama ne možemo puno toga učiniti, ali ovako dakle udruženim snagama, stručnim, zajedničkim djelovanjem može se napraviti znatno više i puno toga. Pariški sporazum predstavlja veliki korak prema boljoj provedbi zajedničkih mjera na svjetskoj brzini i ubrzanju globalne transformacije u društvu sa niskom emisijom ugljika otporno na klimatske promjene. Njime je postignut napredak u odnosu na Kyotski protokol iz 1997. godine i njegovo. I tu istu izmjenu iz Dohe u 2012. godini koji su do Pariškog sporazuma bili jedino pravno obvezujući međunarodni sporazumi o smanjenju emisija stakleničkih plinova do kraja 2020. godine. Također značaj za taj sporazum je da se odnosi na sve države svijeta i da sve države trebaju dati u tom slučaju svoj doprinos sukladno nacionalnim okolnostima. Važno je također istaknuti i to da je i u finalnoj fazi izrade strategije nisko ugljičnog razvoja RH do 2030. godine s pogledom na 2050. godinu u kojoj se planira donijeti u drugom kvartalu 2017. godine a predstavljate će sveobuhvatnu ekonomsku, razvojnu i okolišnu strategiju koja će kroz inovacije, transfer naprednih tehnologija te značajne, strukturne promjene u svim sektorima omogućiti poticaj i rast industrijske proizvodnje, razvoj novih djelatnosti, gospodarske konkurentnosti i naravno stvaranje novih radnih mjesta. S obzirom da je Hrvatska zbog svog geografskog položaja izrazito osjetljiva na klimatske promjene, pohvalno je i to da se također izrađuje strategija i prilagodbe klimatskim promjenama u Republici Hrvatskoj do 2040. godine s pogledom na 2070. godinu koja se planira donijeti u prvom kvartalu 2018. godine. Slušajući vas sve govornike prije mene shvatili smo da obzirom na sve one vaše riječi koje su se doticale na čistoću zraka, na stvaranje ekoloških uvjeta, na ekološku proizvodnju i sve ono ostalo što zapravo doprinosi čistoći življenja moram se svakako na žalost osvrnuti na prijašnje Vlade i moramo voditi računa oko toga da oni zapravo i nisu vodili toliko računa o sustavnom uništenju prijevoza tereta na primjer željeznicom koji je ujedno bio i najmanji zagađivač što se tiče prijevoza i tereta. Naravno iz bilo kakvih interesa sve se više orijentiralo na prijevoz, cestovnih prijevoz dakle svih prometovanja i tereta i ostalih roba, a za što znamo da je znatno veći zagađivač negoli sama željeznica, a samim time što je eto sami transport kroz cestovni prijevoz vodi kroz naseljena naselja. Dakle, to je samo jedan segment kojega bi mogla spomenuti oko zagađenja o kojem se ja bih rekla i nije toliko vodila briga. I u prijašnjim raspravama smo razgovarali oko toga da se sam željeznički prijevoz i uz samu željeznicu doslovce nije eto ulagalo posljednjih 50 godina. Bogu hvala i ljudima koji su sada potaknuli sam željeznički prijevoz, a isto tako i građenje novih pružnih traka, pa nadamo se da će to doista biti jedan znatno manji zagađivač što recimo svih ovih godina se nije prilazilo tome. Pa stoga bih samo još rekla da naša jedina trajna baština je naša zemlja i treba uložiti sve raspoložive snage kako bismo je očuvali za generacije koje dolaze iza nas. Čuvajmo zemlju i prirodu na njoj, jer kako kaže stara poslovica „nismo je naslijedili od naših djedova, nego smo je posudili od naših unuka“. Hvala.
Hvala. Vidim da kolega Grmoja traži stanku, ali prije ćemo odraditi replike. Pa prva replika uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Zastupnice Ambrušec, sve ovo što govorim znači u praksi se ti sporazumi Pariški i prijašnji sporazumi, oni su u teoriji dobro, ali zastupnica Pusić je dobro rekla kako je u primjeni. Da li je primjena moguća? Pa mi danas imamo nasrtaje ne samo o onečišćavanju zraka, nego imamo nasrtaje kao na primjer ugrožavanje onoga šta je bogatstvo to je vode. Znači u primjeni je problem, pa tako elektrana na Peruči koja će ugroziti najbogatiji resurs u Dalmatinskoj zagori, tj. u cijeloj Republici Hrvatskoj, u biti i u Europi jedan od najznačajnijih pitkih voda to je znači ta kraško područje bez ikakvih problema to može se u Hrvatskoj napraviti. Međutim, u drugim europskim državama pa prošle godine je samo 30 takvih termo elektrana ugašeno. Znači 500 tisuća ljudi se napaja iz toga područja, pa imamo nasrtaje također na Lećevicu gdje je također ugrožena pitka voda. Naravno u teoriji je to lijepo pisano, svi lijepo pričamo međutim nasrtaj na ta područja u biti pitke vode u biti je nerazumno, neodgovorno zbog budućnosti naše djece jer ćemo im ovo što imamo mi danas, a to je pitka voda koju možemo iz špine odmah u svojim, slavine u svojim kućama trošiti. Na žalost na ovaj način ćemo ugroziti. Znači ovdje nije problem svih ovih zakonskih akata, svih ovih sporazuma poglavito oni koji su ugrozili klimatske promjene, koji su najviše utjecali to su najjače sile. One će to lako pisati, propisati međutim mi u Hrvatskoj ne štitimo okoliš i prirodu zbog budućih generacija, nego trenutno u biti kroz strane investitore pokušajemo i kao zelenu energiju u biti uništiti, a ono šta je najbitnije u ovom slučaju je to u Cetinskoj krajini i Dalmatinskoj zagori voda.
Hvala. Odgovorit će uvažena zastupnica Ambrušec.
Slažem se poštovani kolega Bulj. U svakom slučaju smatram nismo li doista prionuli zaštiti naših prirodnih resursa kao što je spomenuli ste i sama voda, a isto tako i svježi zrak o kojem sam nedavno komunicirala u ovom časnom Domu i iz govornice. Dakle, ni sam sporazum nam ne može pomoći, ni sam zakon ako sami nećemo prionuti tome da doista odradimo stvar na način da zaštitimo naše prirodne resurse, a nadam se da idemo ka tome i nadam se da ćemo to doista i učiniti. Hvala.
Sljedeća replika je uvažene zastupnice Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Ambrušec vi ste dobro iznijeli koje su prednosti ovog sporazuma. Ono što je bitno za reći, a možda nismo čuli da zapravo 50% tih stakleničkih plinova nastaje iz cestovnog prijevoza. Vi ste u tom smjeru i upozoravali, a samo 30% nastaje grijanjem. E sad znamo dakle koji su uzroci, pa onda znamo na koji način ih i sanirati i ima li novca za hibridna vozila, za hibridne punionice itd. vidimo da je 2,5 milijuna predviđeno za provedbu ovog sporazuma. 2021. završava Kyotski to ste istaknuli i počinje taj Pariški i taj Pariški obvezuje nas na provedbu akcijskih planova i strategija. I spomenuli ste da je u izradi nisko ugljična strategija i sada se postavlja pitanje da li će tih 2,5 milijuna biti dovoljno. Vjerojatno neće, s obzirom na sve te ciljeve koji su navedeni. I zato se nadamo svi ovdje da ćemo još moći povući dodatna sredstva kako bi stvarno proveli te ciljeve, a imamo čuli smo i od kolege stvarno dobro napisane i akaciji plan i strategija i zakon, e sada je samo pitanje da li će biti novca za provedbu toga što je dobro napisano jer zaista po tom smo uzorni što se tiče strategije i teksta koji je naveden i ciljeva.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Ambrušec.
Poštovana kolegice Vuksanović. Naravno svi se nadamo, a i vjerujemo da će se zaista i provesti u mjerama, obzirom da eto puna su nam usta da imamo poprilično financijskih sredstava iz eu fondova i bitno je samo raspisivati natječaje, bitno je samo aplicirati na natječaje i bitno je povlačiti sredstva. Osobno smatram, a i u ime Kluba zastupnika MOST-a naravno tu je i Ministarstvo zaštite okoliša, a i ostala ministarstva da ćemo doista kroz protokol od sljedeće četiri godine i kao vladajući smatram da ćemo doista ispuniti sva ova očekivanja i sve ove parametre koje smo si zadali za ispuniti, pa tako i same strategije i sve ove navedene stavke koje su za dobrobit očuvanja prirodnih resursa. Hvala.
Hvala. Sljedeća je replika uvažanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Ambrušec, vi ste u svojoj raspravi se dotaknuli vrlo bitnog segmenta, a to je dobro ste ustvrdili da ne samo što je ova rasprava široka nego ova tema zahtjeva široki prostor u smislu mnogih društvenih opredjeljenja, prije svega u izradi strategija, bilo da je riječ o Obrazovnoj strategiji, Strategiji gospodarskog razvoja, Strategiji zaštite okoliša, sve ono što obuhvaćaju ove mjere. S jedne strane želimo biti konkurentni na tržištu zato nam je potrebna jeftina energija, a da bi imali jeftinu energiju moramo imati dobre tehnologije. Za dobre tehnologije nam je nužno dobro obrazovanje i to je sve onda jedan zatvoreni krug iz kojeg jedan segment ako ne budemo dobro radili nećemo uspjeti ni druge stvari odraditi. I na primjeru željeznice ste vrlo dobro to pokazali, zna se da je željeznica jedan od najboljih, najčišćih vrsta prijevoza u odnosu na cestovni prijevoz, međutim postavlja se pitanje zašto. Često puta smo čuli objašnjenje da je željeznica gubitaš, ali rijetke su ili gotovo mali broj željeznica u svijetu su koje nisu gubitaši. Dakle, željeznica treba podršku države i mislim da bi je trebalo u tom smjeru u budućnosti razvijati kao jeftin oblik prijevoza i ekološki prihvatljiv oblik prijevoza, ali naravno tu su potrebna i sredstva. Neko kaže to se ne isplati, to je kao kada bi rekli ne isplati se ulagati u udžbenike, i od njih nemamo baš neke koristi. Dakle u te stvari se treba ulagati u budućnosti i onda će to biti dobar put da krenemo prema zdravijem životu i prema boljoj gospodarskoj situaciji.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Ambrušec.
Zahvaljujem kolega Žagar na vašoj konstataciji i isto tako i pitanju. Da, slažem se da zapravo po našoj pretpostavljam nacionalnoj strategiji koja će se donijeti u jedno dogledno vrijeme jel svi znademo da nažalost je još sad uvijek nemamo, dakle kroz nacionalnu strategiju će se pretpostavljamo donijeti ovaj zaokruženi ciklus, ja bih rekla, a to je ciklus od samog školstva pa nadalje kako bi mogli donijeti i pravovaljanije zakone, a isto tako i sve ostale strategije dakle od samog školstva da izučimo naše mlade ljude koji će danas-sutra raditi na tome, a isto tako i inženjere kasnije i sve one koji će se uključivati u samu izvedbu pojedinih segmenata. Isto tako da sam ovaj način prijevoza željeznicom, doista smatram da je jedan od ekološkijih i ja bih rekla i zdravijih jel znademo svi da cestovni promet doista zagađuje zrak više od željezničkog, ali eto nažalost nije bilo pretpostavljam dovoljno suha da se stavi akcent na ovaj dio. Jel ponavljam ponovno, 50 godina nisam dirali u željeznicu odnosno ugradnju željezničkih traka, ali eto i sada je došlo to vrijeme pa se nadamo da će sve to skupa poboljšati sve ovo o čemu komuniciramo danas. Hvala.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Branka Bačića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Prije same konferencije u Parizu koja je bila 2015. godine Europsko vijeće je već ranije bilo donijelo odluku da države članice EU do 2030. godine smanje emisiju stakleničkih plinova na 40% u odnosu na baznu 1990. godinu i tu mi kao država nemamo problema s time i te ćemo ciljeve mi relativno i jednostavno dostignuti. Ono što se s vama slažem, RH u dijelu prometa je jedna od najlošije pozicioniranih država članica EU upravo iz razloga što je gro prometa unutar države vodi se putem cestovnog prometa, usprkos činjenici što RH ima sjajne pretpostavke da može razvijati ostale vidove prometa koji su za zaštitu okoliša i emisiju stakleničkih plinova puno prihvatljivije nego što je to cestovni promet. Pa ste vi u tom kontekstu spomenuli željeznički promet koji je nedostatan pogotovo onaj dio koji se odnosi na prijevoz teretnog prometa. Ali ono što niste spomenuli, a što bi bilo važno i što je izazov ovoj Vladi, a to je uređenje plovnog puta rijeke Save, rehabilitacija plovnog puta rijeke Save najmanje na klasu plovnosti koja je bila do Govornik se ne razumije./… godine. U projektu Slavonija kojega Vlada promovira, kojega promovira Ministarstvo poljoprivrede i Ministarstvo regionalnog razvoja i europskih fondova je značajan dio, se upravo odnosi na razvoj i uređenje plovnog puta rijeke Save kako bismo i na taj način podigli i pojeftinili promet, jer kao što ste i vi rekli, promet željeznicom je kudikamo jeftiniji nego cestom a promet rijekom je još jeftiniji nego promet željeznicom. Na taj način pomažemo i vlastito gospodarstvo i u tom kontekstu je taj projekt Slavonija upravo na tragu razvoja ovih oblika prometa koji su prihvatljiviji i prijateljski raspoloženi u odnosu na zaštitu okoliša i prirode. Hvala.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Ambrušec.
Uvaženi kolega Bačić, svakako se slažem s vama. Obzirom da dolazim iz kraja gdje nema rijeke, Rijeka, dakle a dolazim iz kraja kroz prolazi željeznička pruga i što mi je srcu drago što eto se konačno počela graditi ta pruga, dakle idu u oba smjera za Koprivnicu odnosno Botovo. A isto tako iz Gradeca, moje općine se gradi pruga prema Svetom Ivanu Žabno, odnosno prema Bjelovaru da ne bi bilo one zaobilaznice preko Križevaca. Dakle, hvale vrijedni projekti i Bogu hvala da ih imamo. Pa stog razloga naprosto nisam spomenula riječni promet, ali da, u svakom slučaju najekološkiji, najjeftiniji je doista riječni promet. U tom slučaju bih zaista istaknula i Savu a isto tako i Dunav koji je doista taj koji može podnijeti sve ovo o čemu smo pričali a naprosto nije bilo u tom smislu dovoljno iskorištenja. Nadamo se da će u budućnosti biti. Hvala.
I zadnja replika uvaženog zastupnika Ivice Mišića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolegice Ambrušec, upravo ste spominjali željeznicu, rijeku Savu, ekologiju, smanjenje stakleničkih plinova i mi ustvari nismo napravili ništa. Željeznica koja je trebala davnih dana biti napravljena prema istoku, nekada je 300 vlakova prolazilo kroz Vinkovački željeznički kolodvor. Mi smo toliko napredovali da danas ide 90 vlakova. Nekada se vozilo 120 kilometara pruga prema Novskoj, danas vozi tek 60 ili čak manje. O čemu mi pričamo? Demagogiju prosipamo u narodu, mi ćemo napraviti, pa mi Savu nećemo napraviti za sljedećih 30 godina. To su samo lijepe priče, lijepo slušati. Šta smo napravili? Ništa. Usporili sve ono što smo trebali brzo, zato imamo cestovni promet kamion za kamionom prema istoku, umjesto da ide vlak za vlakom i ekološki i financijski i svemu je bolje a mi to ne vidimo. Idemo prugu prema Mađarskoj, hvala Bogu da je i to. Pa valjda je trebala pruga ići prema istoku koji spaja istok-zapad. Naravno, kako smo uradili, tako i imamo. Gdje god smo stavili ruku, pogriješili smo i onda kada pogriješimo onda pričamo kako ćemo se vaditi, kako možemo. Gospodo, dajmo se probudimo i pokušamo racionalno razmišljati kako ovaj narod treba unaprijediti a ne kako svoje osobne ili nekakve stranačke ili nekakve, dio nekakvog, dio svijeta učiniti boljim, lokalnim izborima ili nečim drugim. Prema tome ja smatram da mi ovdje prosipamo demagogiju a ne pravu istinu što ćemo napraviti u budućnosti jer vidim strategija samo se priča a nigdje se ne raješava. Hvala.
Hvala. Odgovoriti će poštovana zastupnica Ambrušec.
Nažalost, kolega Mišić moram se složiti u većini izrečenog s vama a isto tako eto obzirom da se krenulo konačno u gradnju željezničkih pruga, nadam se da će to obzirom da je u pogonu da se ide, nadam se da će to biti i realizirano onako kako je zacrtano, bar eto mogu apelirati iz samog Gradeca gdje su zaista radovi u velikom tijeku. Čak su bili radovi kroz cijeli zimski period, doista u izvođenju. Tako da mogu pohvalno reći oko tog dijela i smatram da će ona biti u danom roku i izrealizirana. Eto to je moje nekakvo nahođenje obzirom na cijeli niz događanja kažem i kroz zimu i kroz ovaj već sada lagano proljetni period kada se to doista zahuktalo. I smatram da će čak ova pruga Gradec-Bjelovar biti i prije roka završena. Tako da eto, ne smijemo baš sve gledati i crno, ako je crno bilo ali nadam se da svjetlo dolazi. Hvala.
Hvala. Čujem da postoji dogovor da uvaženi zastupnik Maras govori prije stanke pa evo ja mu dam riječ. Nadam se da neće kritizirati kao prošli puta što ćemo onda prijeći 12h, jer nećemo u 12h moći glasovati. Izvolite.
Drugo je rasprava, drugo je stanka, to će biti još bolje medijski popraćeno ako bude stanka bliže 12, tako da sam ja tu i win-win situaciju predvidio i za kolege iz MOST-a i za sebe da ne govorim pred žamorom. Uglavnom, ja ću biti vrlo kratak, hoću reći da je dobro da Hrvatska podržava Pariški sporazum koji je prvi takav sporazum između, odnosno dogovor između nacija, između država svijeta nakon Kyotskog protokola iz 1997. godine i da mi svi težimo društvu sa niskom emisijom ugljika. I bilo bi dobro da i EU a i sve članice EU nastave sa takvom politikom. I možemo izraziti malu zabrinutost zbog toga što vidimo da promjene u američkoj administraciji idu za time da pokušavaju relativizirati onečišćenje odnosno utjecaj na globalno zatopljenje povezano sa sagorijevanjem fosilnih goriva. Znači vidimo sada, Američka agencija za zaštitu okoliša i njezin predstavnik govori da ne smatra da je u biti onečišćenje, sagorijevanje fosilnih goriva ono koje je najviše doprinijelo globalnom zatopljenju šta znanstvena zajednica smatra da je ide više u prilog naftnoj industriji. Ali nadam se da će se to i ta rasprava jer Sjedinjene Američke Države su vrlo važne, koja se bude vodila tamo će dovesti do toga da se Amerika i nadalje kao što je i administracija predsjednika Obame bila uključena u ove sporazume, da se nastavi ponašati na taj način. Sa te strane moramo biti svjesni koliko sve i pogotovo globalno zatopljenje utječe i na RH. I još jednom ću ovdje istaknuti potrebu da se da podrška znanstvenoj zajednici od strane ministarstva, agencije i fonda kako bi se napravila jedna kvalitetna karta flore u RH kako bi za buduće generacije ostalo zabilježeno kako je utjecalo globalno zatopljenje na Hrvatsku. Možda neke vrste koje su bile možda za 50 godina zbog toga svega neće biti. To sve zemlje svijeta rade, pa mislim da bi i Hrvatska to trebala napraviti. Kažem znanstvenici već treću, četvrtu godinu za redom pokušavaju projekt pokrenuti. Ne ide. Ja se nadam da će biti sluha, jer mislim da je to od vrlo velike važnosti. Primjerice evo jedan podatak. Kada za 20, 30 godina ako temperatura bude rasla ovakvim tempom mi ćemo neka crnogorična drva, možda više nećemo uopće gledati u Hrvatskoj, jer oni zahtijevaju određenu toplinu. Kako Hrvatska nema visoke planine da bi biljke migrirale na kraju krajeva morat će se modificirati sjeme kako bi se određenim otpornijim usjevima tome doskočilo na kraj. Ali na žalost evo neke autohtone sorte sigurno više neće postojati. Zato je to bitno napraviti. Ja evo molim još jednom ministarstvo da izađe u susret znanstvenicima sa Sveučilišta u Zagrebu i drugih u RH i da im jednostavno na taj način pomogne, odnosno ne da pomogne njima jer oni to rade sa znanstvenog stajališta, da pomogne društvu da imamo kvalitetniju podlogu za neka buduća vremena. Sa druge strane mislim da trebamo nastaviti i dalje u smislu smanjenja korištenja fosilnih goriva, to je kolegica Ambrušec i neki prije su govorili vezano uz željeznice. I ja mislim da trebamo ići prema obnovljivim izvorima energije naravno vidjeti šta nam najviše odgovara, također i u prijevozu i transport mislim da su bili neki dobri programi proteklih godina. Nadam se da će se nastaviti i dalje kod korištenja ne samo hibridnih, nego prvenstveno mislim električnih automobila. Kako će tehnologija sada narednih godina odmicati vjerojatno će oni biti i što se autonomije tiče prihvatljiviji, a što se tiče potrošnje i onečišćenja okoliša su oni već u ovom trenutku prihvatljivi. I mislim da tu također ministarstvo treba nastaviti sa daljnjom promocijom prelaska sa korištenja fosilnih goriva na one koji manje onečišćuju okoliš. Znači na kraju evo neću dugo da sad ne bude skroz do 12. Nadam se da će što prije sve zemlje koje su potpisale Pariški sporazum to i ratificirati i primijeniti u svoje zakonodavstvo kao što je to napravila i RH. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada će riječ uzeti u ime predlagatelja uvaženi Željko Bigović, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike, izvolite.
Evo hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane i cijenjene zastupnice i zastupnici. Iz vaše pojedinačne rasprave i stavova predsjednika klubova zastupnika i podrške Odbora za zakonodavstvo i zaštitu okoliša i energetike neupitno je i vidljivo da će gotovo sve političke stranke i zastupnici podržati ovaj prijedlog zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma. Na tome, evo hvala. Ono što ću možda kroz dvije, tri kratke natuknice kazati, a to je ovdje što se kroz raspravu i upitalo i ukazalo. Naime, znamo da je u izradi Strategija nisko ugljičnog razvoja Republike Hrvatske do 2030. godine s pogledom na 2050. Provedena je javna nabava za izradu strategije 2015. godine. Na njoj se intenzivno radi i koliko mi je poznato ja sam u ovom ministarstvu državni tajnik tek dvadesetak dana, ali uključen sam u dosta tih segmenata. Radi se na izradi ove strategije. U to je uključena šira znanstvena zajednica, tako da ja vjerujem da su uključeni i fakulteti i sveučilišni i naši znanstvenici da dobijemo jedan kvalitetan dokumenat za raspravu. Uvažavam ovaj prijedlog i sugestiju uvaženog zastupnika Marasa da se pozove akademska zajednica, da se izgradi jedna karta flore i faune i da bude sastavni di ove Strategije. Ispitat ćemo u kojem je to tijeku, pa će strategija dok ugleda lice na Saboru, znači krajem, drugom kvartalu ove godine imati i ovaj dio karte. Evo probat ćemo na tome naravno poraditi. Isto tako u izradi je Strategija energetske neovisnosti RH koja treba dati odgovore kakvu energiju i koje vrste u budućnosti RH treba koristiti, ali naravno to će biti i dio jedne kompleksnosti gdje i novo obnovljive izvore energije, pa i do sada upotrebljavani će biti dio ovih strategija. Ono što bih rekao ovdje, da je krajem veljače u Bruxellesu održan sastanak ministara Vijeća Europe na kojem je bio i sudjelovao naš ministar zaštite okoliša i energetike gospodina Slaven Dobrović gdje se raspravljalo o paketu čista energija za sve Europljane. U toj raspravi se raspravljalo o prometu, infrastrukturi i energetskom paketu za sve članice EU. Veća ulaganja u obnovljive izvore energije i da evo kažem i priopćim saborskim zastupnicima da ćemo u tom pogledu imati na raspolaganju za nove izvore energije i sve ostalo gotovo 177 milijardi eura godišnje. Prema tome, Hrvatska će zasigurno participirati u tim sredstvima i nije ovih 2 milijuna 670 tisuća kuna koje je predviđeno u proračunu RH na poziciji Fonda za zaštitu okoliša i energetike sredstva koja će se koristiti za primjenu ovo strategije. Nama su mogućnosti daleko veća sredstva i Hrvatska je spremna to iskoristiti. I samo možda riječ, dvije jel uvaženi gospodin Mišić, a i gospodin Glasnović su se dotaknuli otpada u RH koji je isto dio strateški nisko ugljičnog društva i smanjenje zagađenja zraka. U ovom Saboru je krajem 1. mjeseca usvojen plan gospodarenja otpada. Trenutno smo izradili akcijske mjere za prikupljanje otpada, pojedine vrsta otpada, isto tako radi se uredba koja će zaživjeti za jedno mjesec dana. Razgovaramo i pozivamo sve predstavnike jedinice lokalne i županijske vlasti zajedno sa komunalcima gdje iznosimo mjere i uredbu van, a isto tako usvajanjem te strategije plana gospodarenja otpada dobili smo mogućnost da iz fondova EU povučemo 475 milijuna eura za primjenu plana gospodarenja otpada. Prema tome, na stranicama ministarstva i Fonda za zaštitu okoliša otvoren je natječaj za financiranje projekata izgradnje reciklažnih dvorišta gdje je na raspolaganju dva milijuna kuna i pozivamo sve jedinice lokalne samouprave da se uključe i povuku ova sredstva. Isto tako u akciji smo da doista ovaj plan gospodarenja otpadom zaživi u RH, neću se osvrtati na prijašnji period ali se intenzivno na tome radi i rezultati zasigurno će se vidjeti. A ovo sve što je ovdje naravno rečeno mnoge stvari i nama koji živimo na terenu i znamo je nelogično da iz Save ne vadimo pijesak ali ga zato kupujemo iz Srbije i BiH i na tom području je zaduženo ovo ministarstvo pa radimo na tome da doista ove neke nelogičnosti se isprave. Hvala vam lijepa. Živjeli.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Mire Bulja.
Uvaženi tajniče, podrška svim vašim aktivnostima. Spomenuli ste energiju, obnovljivu energiju ste spomenuli, ja vas ovim putem još jednom ne zamoljavam nego ono što se narod cetinskog kraja bori, cijele Dalmacije to da se zaustavi izgradnja TE na rijeci Cetini kao najvećem izvoru vode u RH, pitke vode, jer jedino što imamo čisti zrak i okoliš. Svi sporazumi koji se potpisivaju su za ništa i u ludo jel se ne primjenjuju jel ne čuvamo ono što je najbitnije, a to su naši potencijali i resursi, a poglavito pitka voda na ovaj način. I stoga treba zaustaviti ovaj projekat zbog budućih generacija i toga područja koji je jednostavno Bogom dato. S tim da 500 tisuća ljudi koristi svakodnevno tu pitku vodu. Također nasrtaji na gradsko područje Dalmatinske zagore po pitanju odlaganja otpada također je ugrožena pitke vode rijeke Jadro i ostalih ponornih rijeka i ponornih voda. To su udari na ono što je od nacionalnog interesa i ono što je trenutno najbitnije, a to su pitke vode. Uništinemo li to, uništavamo budućnost na tim područjima i ono što je najbitnije i najveći potencijal, a to su čiste vode i čisti zrak. Zbog toga energiju gradimo tamo gdje možemo, gdje je zelena energija, a postoje razne reverzibilne mogućnosti proizvodnje energije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. S time zaključujem raspravu o ovoj točci, a glasovat ćemo malo kasnije. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 110. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Pariškog sporazuma. Molim uključite se i glasujmo. Utvrđujem da je sa 121 glasom za, nijednim protiv, nijednim suzdržanim, dakle jednoglasno donesen Zakon o potvrđivanju Pariškog sporazuma.