Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Pred vama se nalazi ispred Vlade Prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske komisije i Republike Hrvatske u pogledu sudjelovanja Hrvatske u programu Fiscalis 2003.-2007. godina. Ono što je važno reći dakle da se radi o programu zajednice koji je namijenjen članicama Europske unije. Međutim, budući da je Hrvatska Okvirnim sporazumom potpisanim između Republike Hrvatske i Europske zajednice 2005. godine Hrvatskoj je omogućen status dakle da se ovim programom koristi također ravnopravno kao i sve zemlje članice Europske unije. Svrha ovakvih programa je prije svega dakle koordinacija između dakle djelatnika koji rade u hrvatskom poreznom sustavu i dakle djelatnika koji rade u istim, na istim poslovima u sustavu Europske unije, dakle u tom smislu brža prilagodba, kvalitetnija prilagodba hrvatskog poreznog sustava prije pristupanja Europske unije se osigurava ovim memorandumom o razumijevanju između Europske komisije i Republike Hrvatske. Dakle aktivnosti koje se mogu financirati kroz program. Radi se dakle o organizaciji seminara stručnih razmjena, dakle da nam dođu stručnjaci ovdje iz Europske komisije i pomognu djelatnicima u Ministarstvu financija, Poreznoj upravi da mogu kvalitetnije i bolje se pripreme za ulazak u Europsku uniju. I naravno održavanje raznih seminara i stručnih radnih sastanaka između djelatnika Ministarstva financija i Europske komisije. Ministarstvo vanjskih poslova je dakle od 23. listopada 2006. godine temeljem članka 16. Zakona o izvršavanju međunarodnih ugovora dalo poticaj za pokretanje postupka potvrđivanja predmetnog memoranduma, budući da se doista radi o memorandumu koji je vrlo važan da stupi što prije na snagu kako bi tijekom 2007. godine mogli iskoristiti ta sredstva. Predloženo je dakle da se ovaj memorandum, odnosno ovaj Zakon o potvrđivanju memoranduma provede po hitnom postupku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče zapravo javio sam se za oba memoranduma, od druge rasprave ću odustati. Jer hoću kazati nešto načelno pošto ćemo dobivati na klupe mnoštvo takvih memoranduma. Oni se objavljuju tu uvijek na izvornom jeziku, obično je to engleski. Prema tome, trebalo bi se načelno dogovoriti kako koristiti terminologiju u skladu sa hrvatskim Ustavom po sistemu inercije intelektualne, ako hoćete intelektualne lijenosti prihvaćen je kao tehnički pojam memorandum, iako ima dobar hrvatski pojam podsjetnik, a to je veći problem kad se odnosi na Customs za 2007. znači to su carine za 2007. godinu i za Fiscalis. Znači trebate naprosto, ja ne znam zašto se to tako podanički radi na uništavanju vlastitog jezika, pogotovo stručnog jezika. Znate ja radim u jednoj profesiji koja je praktički tako terminologijski siromašna i zdravstvena ekonomika i medicinska sociologija. Ako bi se išlo po ovakvoj logici da se samo usvajaju … [[Govornik se ne razumije.]] tuđice mi praktički ne bi imali mogućnost razvijanja vlastitog stručnog jezika. Sudbina je malih perifernih jezika svugdje u svijetu da ste otuđeni na izumiranje. Postoji mnoštvo projekcija razvoja jezika oko 2020., 2100. i u tim projekcijama hrvatski jezik će biti jedan od najugroženijih europskih jezika. Prema tome, na tom području mora se napraviti veliki napor, znači da se koristi kad je god to moguće ako se ne radi o skraćenicama kao što je slučaj sa CARDS-om, ali ako se radi ovdje o carinama, o Customs onda se može koristiti hrvatski pojam, carina 2007., umjesto memoranduma podsjetnik i da se to o tome ovaj Visoki dom izjasni. Ja znam da izvršna vlast nas stalno ponižava na ovaj ili onaj način. Međutim trebalo bi naprosto jedan put kazati dosta. Na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav mi smo nekoliko puta očito bez ikakvog efekta apelirali na predlagače zakona, na državnu administraciju da u tom pogledu nešto napravi. Sad ćemo dobiti za par dana Zakon o azilu. Ustav govori o utočištu. Opet dobivamo Zakon o azilu. Imate čak i protuustavnost nazivlja toga. I konačno kad je u pitanju sama suština zakona ja bih htio vidjeti kako je na području koja sada se sve češće nažalost zove područje zapadnog Balkana kakav je kost i benefit kod drugih država, znači koliko oni naplaćuju od CARDS-a od ovih članarina koje moramo plaćati. Nisu to velike članarine. U ovom jednom slučaju mislim 90 tisuća eura, u drugom slučaju je 75 tisuća eura. Nisu velike, ali naš predsjednik Sabora koji je vrlo štedljiv čovjek zna da i 20 tisuća eura nije mali novac, pogotovo ako se može sve naplatiti iz CARDS-a. Eto hvala vam lijepo gospodine predsjedniče.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske zajednice i Republike Hrvatske u pogledu sudjelovanja Hrvatske u programu CUSTOMS 2007. godine. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za, donesen predloženi konačni prijedlog zakona.
… [[Govornik naknadno uključen.]] predsjedniče zauzeli svoj stav da kažete gospodo mi nećemo više to tolerirati takvu površnost i uništavanje hrvatskog jezika.
Sugerirao sam, sugerirao sam strogo, strogo. Strogo, da, da, da fiskalis i customs budu carine i porezi. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Europske zajednice i Republike Hrvatske u pogledu sudjelovanja Hrvatske u programu FISCALIS 2003. – 2007. godine. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen predloženi zaključak, predloženi zakon.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Zakon o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u poticajnim mjerama zajednice na području zapošljavanja. Ovaj je Zakon Vlada Republike Hrvatske predložila Hrvatskom saboru da se donese po hitnom postupku budući da je njegovo stupanje na snagu neophodan preduvjet za pokretanje ovoga projekta koji će ovim sporazumom biti sufinanciran. Da se ovaj zakon treba donijeti po hitnom postupku govori činjenica da su rokovi provedbe ovog projekta vrlo kratki s obzirom da planirani projekt u cijelosti mora biti implementiran do kraja 2007. godine, a samo će poneka plaćanja moći se izvršiti još u 2008. godini. Memorandum o razumijevanju predstavlja pravnu osnovu koja omogućava osiguranje financiranja projekata predviđenih iz programa PHARE na području ekonomske i socijalne politike. U lipnju 2003. godine Europsko vijeće usvojilo je zaključak o otvaranju programa prema državama u procesu stabilizacije i pridruživanju. Sudjelovanje Republike Hrvatske u programima zajednice pruža se mogućnost sudjelovanja u većem broju programa otvorenih državama kandidatima za članstvo u Europskoj uniji. 3. listopada 2004. godine Europska komisija objavila je predpristupnu strategiju za Republiku Hrvatsku sa ciljem pružanja podrške Republici Hrvatskoj u pripremama za članstvo u Europskoj uniji, a posebno pri usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije. 1. prosinca 2005. godine Europska komisija donijela je odluku o odobravanju nacionalnog PHARE programa kojom je odobrila financiranje 23 projektna prijedloga koje je Republika Hrvatska predložila za financiranje u sklopu nacionalnog PHARE programa 2005. Europski parlament i Vijeće još su 10. lipnja 2002. godine usvojili poticajne mjere zajednice na području zapošljavanja kojima su utvrđeni ciljevi, postupci, kriteriji i rokovi za uključivanje Republike Hrvatske u aktivnosti iz navedenog programa. Ovaj memorandum uobičajenog je sadržaja temeljem kojeg se mogu na osnovu projekata realizirati sredstva u zemljama primateljicama ovoga oblika financijske pomoći. Predloženi memorandum predstavlja osnovu za bespovratno korištenje financijskih sredstava u iznosu 2 milijuna 250 tisuća eura. Za provedbu ovog memoranduma potrebno je osigurati nacionalnu participaciju u visini od 30 tisuća eura u 2006. godini, te sufinanciranje iz nacionalnih sredstava Hrvatskog zavoda za zapošljavanje u visini od 30% što iznosi 4,5 milijuna kuna. Cilj ovog zakona je potvrđivanje memoranduma i stvaranje tehničkog, pravnog i administrativnog okvira u kojem će provoditi mjere financiranja u Republici Hrvatskoj iz programa pomoći PHARE koji je određen okvirnim sporazumom između Europske komisije i Vlade Republike Hrvatske u svezi sudjelovanja Republike Hrvatske u programima pomoći Europske zajednice. Na temelju ovoga memoranduma provodit će se odobreni projekt PHARE 2005. godine, aktivne mjere za zapošljavanje skupina kojima prijeti socijalna isključenost. Sveobuhvatni cilj ovoga projekta je ekonomska i socijalna pomoć najosjetljivijim skupinama u hrvatskome društvu na način da se poveća razina njihove zaposlenosti. Mjerama aktivne politike zapošljavanja namijenjene skupina kojima … [[Ne razumije se.]] isključenost olakšat će se pristup tržištu rada nezaposlenim osobama putem korištenja mjera aktivne politike zapošljavanja kreiranih upravo prema njihovim potrebama. Od ovoga projekta očekujemo osmišljavanje novih mjera koje bi bile učinkovitije pri zapošljavanju … [[Ne razumije se.]] skupina. Očekujemo i veću stručnu spremnost zaposlenih u gradskom zavodu za zapošljavanje pri kreiranju i provođenju aktivne politike zapošljavanja. Također očekujemo povećanu razinu zaposlenosti skupina kojima prijeti socijalna isključenost. Ovaj memorandum sadrži dva priloga. U prvome prilogu utvrđuju se pravila koja se odnose na financijski doprinos Republike Hrvatske u poticajnim mjerama zajednice na području zapošljavanja, a drugim prilogom utvrđuje se kontrola, povrat sredstava i mjere protiv prijevare. U okviru ovoga memoranduma Europski ured za suzbijanje prijevara, bit će ovlašten provoditi provjere inspekcije na licu mjesta na hrvatskom teritoriju, a sukladno postupovnim odredbama uredbe vijeća. Ove prijevare inspekcije pripremaju se i provode u tijesnoj suradnji sa nadležnim hrvatskim vlastima koje određuje Hrvatska a koja će pravodobno biti obaviještene o predmetu, svrsi i pravnoj osnovi, provjera inspekcija kako bi se o tome mogle pružiti svu potrebnu pomoć. Ako se sudionici programa suprotstave provjeri ili inspekciji na licu mjesta, hrvatske vlasti postupajući u skladu sa nacionalnim propisima, dužne su inspektorima komisije, odnosno europskom Uredu za suzbijanje prijevara, pružiti svu potrebnu stručnu pomoć kako bi im se omogućilo da izvrše svoju dužnost, odnosno da obave provjeru i inspekciju na licu mjesta. I na kraju želim reći da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u poticajnim mjerama zajednice na području zapošljavanja.
Hvala. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo u ovom Prijedlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma malo sam pokušao konkretno pogledati o zapošljavanju pa sam ustanovio da u vlastitom gradu ima 700 nezaposlenih i onda smo ustanovili u razgovoru da je 350 zapošljivih, a 350 nezapošljivih pa onda malo u analizi o zapošljavnju, o zapošljivosti ustanovili smo da zapravo jedan dio tih zapošljivih jednostavno čeka posao u svojoj struci, jedan dio uopće ne želi raditi, najveći dio ih radi na crno što normalno i moraju jer inače ne bi preživjeli, ali problem je ovih 350 nezapošljivih pa ovaj zakon vjerojatno i može pomoći. Dakle ovaj zakon definira provođenje odobrenog projekta PHARE 2005. godine i u nazivu aktivne mjere zapošljavanja skupina kojima prijeti socijalna isključenost. Dakle riječ nije o kompletnim nezaposlenima nego o određenoj grupi i sigurno se odnosi na nezaposlenike od onih 700 koje sam spomenuo u uvodu. Projekt bi trebao definirati i potaknuti mjere koje su i do sada davale rezultate, osmisliti nove mjere, jasno u cilju povećanja razine zapošljivosti, ali treba posebno istaknuti potrebu citiram: "Veće stručnosti zaposlenih u Hrvatskom zavodu za zapošljavanje kod kreiranja i provođenja aktivne politike zapošljavanja." kraj citata, što mislim da je izuzetno bitno. Čuli smo da memorandum omogućava korištenje financijskih sredstava u iznosu od 2 milijuna 250 tisuća eura što sigurno nije malo, a sufinanciranje 30% sigurno da projekta osigurano je u proračunu kao i participiranje u visini od 30 tisuća eura. Dakle s te strane, financijske strane sve je u redu. Projekt mora u cijelosti biti implementiran do kraja 2007. godine pa je hitni postupak donošenja zakona potpuno opravdan. Očito je da pozitivni trendovi u zapošljavanju mogu ovim projektom biti bolji pa treba kvalitetno iskoristiti ponuđena bespovratna sredstva. Memorandum o razumijevanju, itd., definira sporazum između komisije Europske zajednice i Vlade Republike Hrvatske u 2006. godini definira aktivnosti područja, analize, istraživanja, statističke suradnje, razmjene iskustva i dobre prakse, sudjelovanje i obuku, opet što je jako bitno. Javnih službi za zapošljavanje te poticanje razvoja lokalnog zapošljavanja. Memorandum u svom drugom prilogu definira i financijsku kontrolu trošenja sredstava te mogući povrat neiskorištenih sredstava i sankcioniranje moguće zlouporabe. Ovim sporazumom moguće je ubrzati vrlo pozitivne trendove povećanja zaposlenosti, odnosno smanjenje nezaposlenosti pa je neophodan vrlo ozbiljan i žuran pristup njegovog realizaciji. Hvala.
Hvala. Završni osvrt? Ne. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju memoranduma o razumijevanju između Republike Hrvatske i Europske zajednice o sudjelovanju Republike Hrvatske u poticajnim mjerama zajednice na području zapošljavanja. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da jednoglasno sa 79 glasova za, donesen konačni prijedlog zakona.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, cijenjeni zastupnici. Evo sam par rečenica vezano uz ovu točku. Hrvatska Vlada je svojim programom građenja javnih cesta za period 2005. – 2008. među ostalim cestama predviđeno je dovršenje punog profila autoceste do Rijeke. Sami znamo iz medija koliko je ta cesta opasna i vrlo često se zbog njenih tehničkih elemenata događaju nesreće. Taj prometni pravac na odvojku 5. koridora, tzv. 5B koridor, je iznimno važan i za luku Rijeka i za općenito gospodarski razvoj Hrvatske. Prema tome, tih zadnjih 44 kilometra su prioritet i oni se trenutno su u fazi izgradnje. Ukupna vrijednost ulaganja dovršenja ove pune faze je 290 milijuna eura, a financijska konstrukcija zatvorena na sljedeći način. 30 milijuna eura će osigurati tvrtka "Autocesta Rijeka-Zagreb", 210 milijuna eura osigurava se kreditom Europske investicijske banke, a 13. srpnja ove godine Hrvatski sabor je potvrdio taj ugovor i ostalo je još ovih 50 milijuna eura koji će se financirati zajmom Europske banke za obnovu i razvoj. Time bi financijska konstrukcija za taj projekt bila zatvorena i u roku do kraja 2008. bi imali puni profil do Rijeke gotov. Sam zajam je znači iznosa 50 milijuna eura, u roku otplate 25 godina. Poček je 4 godine, a kamata je varijabilna, 6-mjesečni euribor plus 1%. Evo, ja bi time završio svoje izlaganje.
Hvala. Odbori? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovani zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ovo je jedan od zakonskih prijedloga kojega je doista ugodno i podržati i braniti jer oko njega, vjerujem, postoji doista politički konsenzus. Republika Hrvatska je točno godinu dana i 3 mjeseca nakon priznanja od članica zemalja Europske unije postala i punopravna članica EBRD-a, Europske banke za obnovu i razvoj, sa udjelom od nekih 73 milijuna eura. Evo, dakle, u tim godinama za koje mnogi nostalgičari smatraju da su propale godine. Svrha je osnivanja ove banke jest financiranje projekata zemalja srednje i istočne Europe koje primjenjuju načela višestranačke demokracije pluralizma i tržišne ekonomije. Ukupna vrijednost zajmova koji su do danas uloženi kod nas su 1,6 milijardi eura za oko 70 projekata, a vrijednost tih projekata oko 4 milijarde eura, što je doista vrijedno i s povjerenjem. U tim projektima su primjerice i obnova sustava zračne plovidbe i obnova autocesta, obnova električne distribucijske mreže, lokalna infrastruktura, zaštita okoliša, obnova željezničkih lokomotiva, itd. Dakle, projekti od životne važnosti. Dobra suradnja, priznanje i povjerenje u Republiku Hrvatsku nastavlja se i ovim zajmom za izgradnju II B faze autoceste Rijeka-Zagreb, odnosno za izgradnju punog profila autoceste ukupne duljine 44,26 kilometara od Hikovice do Stare Sušice. Vrijedno je spomenuti da je pored ovih 50 milijuna eura za ovu namjenu već osigurano 210 milijuna eura iz zajma Europske investicijske banke, ali i 30 milijuna eura iz vlastitih sredstava društva autocesta Rijeka-Zagreb. Kao što reče državni tajnik 25 godina, 4 godine je poček je povoljno. Vjerujemo da zahvaljujući našim vrijednim i izvrsnim građevinarima nećemo morati plaćati 0,5% godišnje za neiskorištene iznose kako to ovaj ugovor predviđa. Pored same izgradnje i povjerenje u Republiku Hrvatsku najvažnije je istaknuti da se kredit neće vraćati iz državnog proračuna, već će to činiti samo društvo "Autocesta Rijeka-Zagreb d.d.". Ovo su dakle, prave investicije koje same sebe otplaćuju, vraćaju kredit, a uz to mnogi drugi od toga imaju koristi, zarade, ali i ugodnosti i sigurnosti vožnje. Ovo je jedan od projekata koji puno više daje nego uzima. Što više takovih investicija brže ćemo napredovati, brže ćemo smanjivati broj nezaposlenih i brže će nam rasti životni standard. Zato čim prije donesimo ovaj Zakon i prihvatimo i hitnost postupka. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prije svega, moram izraziti svoje zadovoljstvo što je Vlada krenula u izgradnju ovog projekta, izgradnje punog profila autoceste Zagreb-Rijeka i hrvatska Vlada je još 20. srpnja 2006. godine prihvatila izvješće sa pregovora i ovlastila ministra financija o potpisivanju ugovora o jamstvu za izgradnju projekta II B faze autoceste Zagreb-Rijeka. … [[Govornik se ne razumije.]] se potvrđuje ugovor o jamstvu, zajam ugovorom između Europske banke za obnovu i jamstvo i Autoceste Rijeka-Zagreb kao dioničkog društva u vlasništvu države Hrvatske. Prema uvjetima ponuđenim od Europske banke za obnovu i razvoj društvo "Autocesta Rijeka-Zagreb", zajam će biti odobren na 25 godina uz poček 4 godine, uz kamatnu stopu vrlo povoljnu, varijabilna šestmjesečnih euro … [[Govornik se ne razumije.]] 1% što na dan 30.10. iznosi 4,71%. Dobro je reći nekoliko riječi o autocesti Zagreb-Rijeka koji je ukupne dužine 146 kilometara, po završetku prve faze u punom profilu autocesta je 91 kilometar, a preostalih 55 kilometara je u profilu poluautoceste. Faza dva izgradnje sastoji se od dogradnje 55 kilometara autoceste na njezin konačni puni profil, a sastoji se od ustručenja trase 15 vijadukata i mostova te 11 tunela. Druga faza podijeljena je u dvije faze, fazu A i fazu B za koje dajemo i donosimo ovaj Zakon i jamstvo. Faza A, kratko o njoj. Dogradnja je punog profila autoceste na dionici Kupljak-Vrbovsko u dužini od 11 i pol kilometara sa vrlo zahtjevnim objektima na toj dionici kao vijadukt … [[Govornik se ne razumije.]] od dužine 924 metra i tunela Veliki Gložac duljine tisuću 126 metara. Ukupna duljina objekata na toj dionici je 3,2 kilometra što iznosi 38% duljine dionice u izgradnji. Faza B izgradnja autoceste predstavlja dopunu na puni profil autoceste ukupne dužine 44,26 kilometara od Kikovice do Stare Sušice i podijeljena je na pet dionica. Na dionici je 9 tunela, 10 vijadukata, jedan most ukupne dužine 11,83 kilometra što ukupno iznosi cirka 26% ukupne duljine i ukazuje na izuzetnu složnost terena te radova koji trebaju biti izvršeni. Ugovori sa izvoditeljima radova za drugu B fazu potpisani su 25. svibnja 2006. godine te su isti uvedeni u posao i započeli radove već 29. svibnja. Radovi izgradnje trajat će do 2008. godine. Dobro je reći da u sklopu tog projekta predviđen i izgradnja čvora Vukova Gorica-Netretić na području Karlovačke županije jer je bilo puno, puno pitanja i u ovom našem Saboru, a i na Županijskoj skupštini Karlovačke županije zašto nema tog čvora i koji je potrebit za povezivanja Hrvatske sa Slovenijom, a onda tako i sa Bosnom i Hercegovinom. Razloge za izgradnju punog profila autoceste treba tražiti i u prometnim nezgodama, nesrećama koje se događaju na žalost na toj autocesti i iz statistike je na žalost vidljivo da veliki broj prometnih nezgoda koje se događaju na toj autocesti veliki dio se događa upravo na dionici poluautoceste i da je ona kao takva opasna za promet. Na autocesti Rijeka-Zagreb tijekom 2006. godine bilo je ukupno 11 prometnih nesreća sa 17 smrtno stradalih osoba. Od navedenih 11 nesreća na poluautocesti ih je bilo 8 sa 14 poginulih, a na autocesti 3 sa samo 3 poginula što je dobro sa samo 3 poginula, a u usporedbi sa poluautocestom sigurno nije ako znamo da je autocesta 91 kilometar, a poluautocesta 55 kilometara onda iz tih podataka svakako vidimo koliko je opasnija poluautocesta i ono što je interesantno iz analize vozači koji su uzrokovali nesreće bili su životne dobi između, iznad 45 godina. Mi uvijek svi govorimo kako mladi divljaju po autocestama, ova statistika je nešto druga, ali upravo i nas upozorava koji puno koristimo tu autocestu da su ti ljudi iznad 45 godina upravo poslovni ljudi na relaciji Zagreb-Rijeka ili Zagreb-Istra i svakako ovi podaci o nesrećama opravdavaju ulaganje poduzeća autoceste i ovo jamstvo je donošenje ovog Zakona i kao takvog svakako ga treba podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa. Ispravio bih netočan navod gospodina Vučića koji je rekao da je ova Vlada krenula u projekt dovršenja autoceste Rijeka-Zagreb. To je netočan navod. Točno je zapravo da je to nastalo kao aktivnosti prošlih Vlada, prošlih Vlada, a ova Vlada, a istina je da i zbog nesnalaženja ove Vlade i promjena rukovodstva, dovršetak ove autoceste Rijeka-Zagreb će kasniti godinu dana.
Kolega Antešić, vrlo sam pozorno slušao zastupnika. Rekao je da je Vlada krenula u nastavak, nastavak izgradnje, ne u izgradnju, nego u nastavak izgradnje što je bitna razlika. Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja zaista mogu potvrditi, svatko tko je pozorno slušao onda je mogao čuti da je gospodin Vučić rekao da je ova Vlada krenula u nastavak izgradnje, a najposlije svima je nama poznato da je autocesta ipak u najvećem dijelu izgrađena u punom profilu i ostaje dakle onih 55 cirka kilometara poluautoceste koju treba dograditi u puni profil autoceste. Kad bismo samo gledali ovaj tekst sporazuma, odnosno ugovora koji je pred nama onda vjerojatno o njemu i ne bi trebalo nešto posebno razgovarati. Radi se dakle o osiguranju dodatno potrebnih sredstava za završetak tog projekta i to je naravno projekt kojeg svi trebamo pozdraviti, a posebno ovi podaci koji su pri kraju govora kolege Vučića rečeni o prometnim nezgodama i ljudskim žrtvama na toj dionici su taj dodatni poticaj i argument zbog kojih doista treba poluautocestu što je moguće prije pretvoriti u autocestu sa punim profilom i zadovoljstvo je konstatirati da to možemo očekivati već 2008. godine. Najveći broj nezgoda, ali na žalost i ono što je posebno bitno sa stravičnim posljedicama i sa najvećim ljudskim žrtvama dešava se upravo na tom dijelu kojeg tretirao kao poluautocestu. Svi mi koji se češće vozimo tom dionicom svjedoci smo pa ja ću reći doslovce luđaka na autocesti gdje ljudi pretiču na punoj crti, gdje pretiču u zavojima, gdje pretiču s desne strane po zaustavnom traku i mislim da je pravo čudo što mi nemamo i više saobraćajnih nezgoda i više smrtnih slučajeva na tom dijelu. Evo samo još nekoliko tehničkih podataka iz ovog prijedloga. Dakle, rečeno je već auto-cesta ukupne dužine 146 kilometara od kojih je 91 kilometar izgrađen u punom profilu i ostaje dakle 55 kilometara za dovršiti. Prva faza tog nastavka ili faza 2A već se radi i sve ono što je njome ugovoreno sljedeće godine biti će u funkciji. Ostaje faza 2B ukupne duljine 44,26 kilometara i ona će biti dionica od Kikovice do Stare Sušice podijeljena na 5 dionica i u funkciji 2008. godine. O samom financijskom aranžmanu također mislim da ga treba pohvaliti obzirom da se radi o 50 milijuna eura potrebnih za konačno financiranje na 25 godina sa 4 godine počeka. I evo, zadovoljstvo će nam svima skupa biti kad se 2008. godine provezemo punim profilom auto-ceste od Zagreba do Rijeke. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite!
… [[Govornik naknadno uključen.]] gotovo svakodnevno možemo vidjeti vijesti o prometnim nesrećama, često s vrlo teškim i tragičnim posljedicama na auto-cesti Rijeka-Zagreb. To se posebice odnosi na dio koji nema izgrađen drugi kolnički trak s obzirom na činjenicu da većina vozača po inerciji vozi istom brzinom kao i na dijelu s punim profilom. U situacijama intenzivnog prometa što je na ovoj prometnici svakodnevno tijekom cijele godine a s obzirom na njen geografski i gospodarski značaj neophodno je dovršiti puni profil kako bismo posebice u zimskim uvjetima imali bolju protočnost i sigurnost prometa. Iako je dio sredstava za nastavak gradnje bio osiguran i na raspolaganju nakon dovršetka dionice Bosiljevo II – Vrbovsko, ona je naprasno odlukom ove Vlade stopirana na 2 godine a ulaganju u auto-ceste proglašena su deficitom policijske Vlade. Da je gradnja nastavljena dotadašnjim intenzitetom ona bi bila dovršena već ove a najkasnije iduće godine. Ipak mi je drago da je Vlada i na ovom primjeru barem djelomice prepoznala svoju grešku i ovim je ugovorom ispravlja. Kažem djelomice jer je još uvijek ostalo goruće pitanje riječke zaobilaznice odnosno njenog sjevernog traka koji čini spojnicu auto-ceste Rijeka-Zagreb sa graničnim prijelazom Rupa odnosno glavnim ulazom turista u našu zemlju sa zapada i kasnije njezin nastavak prema Žutoj Lokvi odnosno Dalmaciji. U ljetnim mjesecima svakodnevno smo svjedoci horora koji se odvija na tih desetak kilometara prometnice jer dolazi do velikih zagušenja koja ta prometnica s jednim prometnim trakom u jednom smjeru nikako ne može progutati pa dolazi do kilometarskih kolona koje ne da pužu nego jednostavno ponekad i satima stoje. Posljedice su česte prometne nezgode i na ovoj dionici a nerijetko i sa tragičnim posljedicama. Ako se tako nešto dogodi još i u tunelu dodatnu tragediju u takvim slučajevima čini preusmjeravanje prometa kroz grad Rijeku jer tek tada nastaje pravi pakao i blokada grada koji traje satima o čemu smo bili svjedoci ovog ljeta u dva navrata. Zato smo kolege i ja podnijeli amandman na proračun Hrvatskih auto-cesta za 2007. godinu i nadam se da će taj amandman biti i usvojen. S obzirom da svakog tjedna vozim ovom auto-cestom na putu za Zagreb poznata mi je i situacija tijekom cijele godine i pozdravljam odluku da se intenzivira njezino dovršenje u punom profilu tako da ću s veseljem podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravci navoda, poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Gospodine predsjedniče! Ispravljam krivi navod kolegice Perman koja je rekla da je Vlada konačno uvidjela svoju grešku i nastavlja izgradnju punog profila. To nije točno kolegice Perman. Vlada jedino u skladu s dinamikom gradnje državnih cesta i auto-cesta nastavlja gradnju auto-ceste.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Irena Ahel. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo isto tako ću ispraviti netočan navod kolegice Perman kad kaže da je greška Vlade što se ne radi riječka zaobilaznica. Svi smo svjedoci tih prometnih gužvi i svima nam je želja da to bude čim prije napravljeno. Međutim, tu se postavlja pitanje i odgovornosti županijske odnosno lokalne vlasti za ishodovanje sve potrebne dokumentacije. Pa da su se malo bolje potrudili možda smo mogli krenuti i s tim.
Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite!
Hvala lijepa. Priključujem se vašem oduševljenju za dovršetak auto-ceste Rijeka-Zagreb. Međutim, htio bi vam replicirati u jednom dijelu koliko se Vlada brine o riječkom prometnom čvoru. Brine se na način da u državnom proračunu za ovu godinu je uvrstila 20% manje sredstava za dionicu Rupa-Rijeka-Žuta Lokva. Riječki prometni čvor je totalno zagušen. Dakle, on je začepljen a po drugoj strani otvaraju se novi prometni pravci uz dužno poštovanje koji ne vode nigdje. Dakle, otvaraju se novi prometni pravci dalje. A riječki prometni čvor koji je totalno zagušen, kroz kojega prolazi gro turista koji dolaze u Hrvatsku, njemu se smanjuje 20% u ovoj godini od 49 u 2006. na 40 milijuna u ovoj godini i to je briga ove hrvatske Vlade za riječki prometni pravac.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biserka Perman.
Hvala lijepo. Pa evo, mogu se samo složiti i pridružiti na određen način ovoj konstataciji odnosno kritici po pitanju riječkog prometnog pravca i po pitanju gradnje auto-ceste Rupa-Rijeka-Žuta Lokva. A ujedno evo iskoristit ću priliku pa makar i povrijedila Poslovnik da odgovorim kolegici Ahel koja je spomenula ulogu županije za dobivanje dozvola…
Ne možete odgovarati. Nemojte kolegice. Nemojte odgovarat na to.
Prema tome županija nema apsolutno nikakvog utjecaja.
Državni tajnik, završni osvrt Zdravko Livaković. Izvolite!
Baš me briga. Držim ja … [[Govornik se ne razumije.]]
Evo, vezano na samu točku znači dinamika svih radova na ovoj auto-cesti će biti u ugovorenom roku. Svi su poslovi povjereni već putem javnih natječaja. Prema tome, rok 2008. je sa ovim zajmom zagarantiran a onaj koji se vozi ovim pravcem a to su ima mnogih ljudi ovdje prisutnih, vidi se tamo intenzivno radi u vrlo teškim uvjetima jer je ta dionica poprilično teška. Međutim, gospođi zastupnici vezano za riječku aglomeraciju znamo za amandman na državni proračun. Međutim, morao bi demantirati nekakve ovdje izrečene stavove. Konkretno, na ovoj cesti o kojoj je danas riječ ukupna investicija tih 55 kilometara je 310 milijuna eura. Ja ne kažem da je to samo Rijeka, to je izuzetno bitan dio europskog koridora ali činjenica je da je to 2 milijarde i 325 milijuna kuna samo na punom profilu auto-ceste dovršenja. Hrvatske auto-ceste su izgradile prošle godine Rupa-Rijeka dionicu koja je koštala 4 stotine 22 milijuna kuna. Činjenica je da nije potez od Rijeke do Žute Lokve putem preko Senja ušao u državni proračun u izvođenje ali je sa iznosom dovoljnim i svi su ugovori za projektiranje potpisani tako da će priprema tog pravca biti za slijedeći, znači bit će potpuno pripremljen sa građevinskim dozvolama za slijedeći planski period. Što se tiče državnih cesta o kojima je ovdje bilo riječi prvenstveno prolaz kroz Rijeku Hrvatske ceste u čijoj nadležnosti je ta izvedba tog dijela od Birača do Orehovice započeli su radovi na onim dijelovima na kojima smo ishodili građevinske dozvole ali bivša uprava Hrvatskih cesta nije izvršila pripremu u prethodne četiri godine i na žalost Riječana i svih nas skupa ne možemo, nismo mogli bržim ritmom krenuti u taj zahvat koji je slažem se jedan veliki problem u prometnom povezivanju čitave Hrvatske. Ovih dana po dovršenju tehničkih pregleda dionica između Orehovice i Svetog Kuzma će biti puštena u promet, imali smo određenih problema sa nepredviđenim klizištima. To je sanirano tako da što se tiče tog dijela mislim da za koji dan će biti samo otvaranje radova. Uskoro će pred ovim poštovanim domom biti i potvrđivanje ugovora o zajmu sa kreditom za Europsku banku za obnovu i razvoj, znači sa istom ovom bankom za dionicu od Svetog Kuzma prema Križišću, govorim sve o četverotračnim cestama. I za razliku onoga što je ovdje rečeno dovoljno novaca je predviđeno za sam od Orehovice znači do Diračja za tu fazu radova. Prema tome, ukupna ulaganja koja se u periodu peta osma kroz Hrvatske ceste ulaže u prolaz kroz Rijeku da ga tako nazovem je 9 stotina 64 milijuna kuna i to su stvarni podaci. Još bih tome napomenuo i spojnu cestu između ove, znači sa dionice Orehovica-Sveti Kuzam. Gradi se potpuno nova cesta koja je u projektu … [[Govornik se ne razumije.]] radi Riječke luke i ta cesta će biti gotova do ljeta iduće godine zajedno sa onim kompliciranim tunelima. Riješeni su svi imovinski odnosi i u pomorskom dobru i sa Hrvatskim željeznicama tako da ćemo mi te rokove u potpunosti i mislim da će stvarno Rijeka što je svima nama cilj dobiti ono što zaslužuje u prometnom smislu, da ne bi sada dalje pričao o novoj pruzi itd. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa, ja ono što kažem u pravilu i napravim. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske banke za obnovu i razvoj za projekt izgradnje II B faze autoceste Rijeka-Zagreb. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da jednoglasno sa 79 glasova za, izglasan konačni prijedlog zakona.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče! Dame i gospodo zastupnici! … [[Govornik se ne razumije.]] da se nalazi u drugom čitanju Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Nakon prve rasprave koja je provedena ovdje tijekom ljetnog zasjedanja važno je reži dakle da je Europska komisija izdala izvješće o nepretku Republike Hrvatske u procesu pridruživanja Europskoj uniji tzv. progres report u kojem je istakla da što se tiče monetarnih kretanja, dakle promjena u zakonodavstvu vezano za Hrvatsku narodnu banku da nije bilo nikakvih promjena i da je u tom smislu potrebno pokazati spremnost dakle izmjene položaja Hrvatske narodne banke prije ulaska u Europsku uniju. U svakom slučaju, ovaj prijedlog konačnog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci zapravo Vlada kao predlagatelj još jednom dakle potvrđuje spremnost Republike Hrvatske u poduzimanju promjena s ciljem ostvarenja članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Ono što je važno dakle da izmjene i dopune Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci se odnose na integraciju Hrvatske narodne banke u europski sustav središnjih banaka u trenutku ulaska Hrvatske u Europsku uniju i prenošenje dijela ovlasti Hrvatske narodne banke ali i naravno uključivanje što nije ništa manje važno Hrvatske narodne banke a i time i Hrvatske uopće u gospodarsku politiku Europske unije zasnovanu na načelima otvorenog tržišnog gospodarstva i slobodne konkurencije. Ovim izmjenama se također stvara okvir što nije ništa manje važno da za uvođenje eura u Republici Hrvatskoj. Svima nam je vrlo poznato da hrvatski građani veliki dio svoje štednje zapravo drže u eurima i u tom smislu se izmjenom tog zakonskog okvira i kreiranjem zakonskog okvira za uvođenje eura potvrđuje spremnost Republike Hrvatske dakle da na određeni način usvoji valutu, naravno kasnije kada za to dođe vrijeme i kad se ispoštuju svi mastriški kriteriji koje će osigurati trajnu i nedvojbenu stabilnost na ovom sustavu što je u posljednjih dvadesetak godina su hrvatski građani nažalost na niz primjera doživjeli i gubili dakle svoju imovinu. Ovime će dakle Vlada pokazuje, dakle Sabor kada izglasa ovaj zakon potvrditi tu spremnost. Treba reći dakle da je ova izmjena zakona vezana za pregovore oko poglavlja 17 ekonomska i monetarna politika za koji je završeno dakle i eksplanatorni screening i bilateralni screening, dakle screening na kojem je pregled pravne stečevine, da izbjegnem engleski naziv, gdje je Hrvatska pokazala svoju pravnu situaciju i Europska komisija dakle Hrvatskoj njenu. I u tom smislu dakle su i ove izmjene i dopune ovog zakona u potpunosti usaglašene sa pregovaračkim stajalištima koje je potvrdio Nacionalni odbor. Ponavljam dakle izmjena ovog Zakona se u potpunosti već nalazi i ovdje je ugrađena dakle pregovaračko stajalište koje je usvojio Nacionalni odbor Republike Hrvatske za pristupanje i samim time dakle se samo potvrđuje već izrečeni stav Nacionalnog odbora kojeg, kojeg čine u najvećem dijelu uvaženi članovi Sabora. Dakle u raspravi koja je provedena tijekom prvog čitanja na Odboru za financije i državni proračun iznijeta je primjedba kako je nužno utvrditi odredbe vezane uz članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji kao niti uvođenje EUR-a kao novčane jedinice Republike Hrvatske. Dakle da to nije nužno napraviti. Pregovaračko stajalište i pregovori dakle i «screening» su pokazali da je tako nešto nužno sada utvrditi kako bi se pokazala spremnost u tom dijelu prilagodbe budući da nedvojbeno u tom trenutku to treba stupiti na snagu i u tom smislu je, su te obveze uvrštene u odredbe teksta predloženog zakona koji se nalazi pred vama. Također Odbor za zakonodavstvo iznio je primjedbu na članak 1. i 6. Prijedloga zakona navodeći da je potrebno preispitati rješenje prema kojem Hrvatski sabor ne bi ubuduće potvrđivao Statut Hrvatske narodne banke te izrazio mišljenje da nije prihvatljiv institut davanja mišljenja Hrvatskog sabora na Statut Hrvatske narodne banke. Također ova primjedba nije mogla biti prihvaćena iz razloga što je pregovaračko stajalište na takav način formulirano odnosno zahtjev je bio da se nedvojbeno traži dakle u tom dijelu neovisnost Hrvatske narodne banke. Ja bih također rekao dakle da smo ovdje dodali obvezu u odnosu na prvo čitanje dakle obvezu Hrvatske narodne banke, obvezu guvernera da se dva puta godišnje obrati ovom Visokom domu dakle Saboru i da mora dakle informirati Sabor o svom poslovanju, o svom radu i monetarnim kretanjima. Dakle uz polugodišnje i godišnje izvješće dodatni dakle napor i dodatni izlazak guvernera pred Hrvatski sabor i naravno u tom smislu će se preispitivati njihov rad. Dakle Sabor će u tom segmentu imati vrlo važnu kontrolu nad radom Hrvatske narodne banke i naravno onoga što je njen cilj dakle osiguravanje makroekonomske i monetarne stabilnosti i naravno u svakom slučaju dio poslovanja koji je izuzetno važan za sve građane Republike Hrvatske, a to je nadzor banaka koji će i nakon pristupanja u Europsku uniju ostati dakle u rukama Hrvatske narodne banke i Hrvatska narodna banka će u tom smislu također osiguravati makroekonomsku i financijsku stabilnost u Republici Hrvatskoj. U tom smislu Vlada predlaže dakle Saboru da prihvati ovaj Konačni prijedlog izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori za financije, državni proračun, europske integracije. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je razloge i uvjete koji nameću potrebu izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci te predlaže da se predložene izmjene i dopune ovog Zakona prihvate. Postojeći Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci u najvećoj mjeri je već usklađen s pravnom stečevinom Europske unije i ima uglavnom ugrađena rješenja iz Protokola o statutu europskog sustava središnjih banaka. Međutim tijekom priprema pregovora o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji u poglavlju ekonomska i monetarna politika tijekom ove godine uočeno je nekoliko odredbi postojećeg zakona koje nisu usklađene s navedenim protokolom. Ove primjedbe i mišljenja pregovaračkog tima uvažene su i ugrađene u Konačni prijedlog zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Najveći dio izmjena i dopuna zakonskih odredbi odnosi se na integraciju Hrvatske narodne banke u europski sustav središnjih banaka, prenošenje dijela ovlasti Hrvatske narodne banke na europski sustav središnjih banaka ali i uključivanje Hrvatske narodne banke u opću gospodarsku politiku Europske unije zasnovano na načelima otvorenog tržišnog gospodarstva i slobodne konkurencije. Također izmjenama i dopunama stvara se zakonski okvir za uvođenje EUR-a u Republici Hrvatskoj kada se za to ostvare uvjeti. Rok za uvođenje EUR-a nije formalno definiran ali se očekuje da svaka nova članica kontinuirano poduzima korake u tom pravcu. Ovakve promjene ne znače isključivanje Hrvatske narodne banke u provođenju njenih zadataka već i omogućuje aktivno sudjelovanje Hrvatske narodne banke u utvrđivanju monetarne i devizne politike na razinu cjelokupnog sustava europskih središnjih banaka te izdavanje novčanica i kovanog novca ali uvažavajući zajednički interes država članica Europske unije. Prema Konačnom prijedlogu zakona integracija Hrvatske narodne banke u europski sustav središnjih banaka nastupit će onda kada Hrvatska bude primljena u Europsku uniju. To konkretno znači da će se odredbe, određene odredbe pa i cijela nova poglavlja, poglavlje 8. članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji i poglavlje 9. uvođenje EUR-a kao novčane jedinice Republike Hrvatske primjenjivati onda kada se to i dogodi. Do tada moramo imati zakonodavno riješena i usklađena mnoga područja pa i ovo monetarno područje sa pravnim stečevinama Europske unije. Potrebno je također istaći da Hrvatska narodna banka ostaje neovisna u dijelu svojih zadataka koji se odnose na odobravanje rada i nadzor banaka te regulaciju njihovog poslovanja u Republici Hrvatskoj. Hrvatska narodna banka ima obvezu dva puta godišnje informirati Hrvatski sabor o financijskom stanju, stupnju ostvarenja stabilnosti cijena i provedbi monetarne politike. Dosadašnja obveza Hrvatske narodne banke bila je da informira Sabor 5 mjeseci nakon završetka financijske godine. I po novim a i po postojećim odredbama Hrvatski sabor može raspravljati i donositi posebne zaključke, ali oni po ovom prijedlogu ne mogu utjecati na neovisnost Hrvatske narodne banke dok u postojećem zakonu to nije bilo decidirano navedeno. Financijska neovisnost Hrvatske narodne banke očituje se u tome što je Hrvatska narodna banka svoje eventualne gubitke dužna pokriti iz sredstava vlastitih pričuva, a isključuje se mogućnost pokrivanja istih iz državnog proračuna Republike Hrvatske. S time da se zadržava obveza Hrvatske narodne banke da višak ostvarenih prihoda koje ne izdvoji u vlastite pričuve uplati u državni proračun Republike Hrvatske. Isto tako mijenja se i sastav i status članova Hrvatske narodne banke tako da savjet čine guverner i osam vice guvernera i oni sada imaju status zaposlenika Hrvatske narodne banke i sukladno tome moraju urediti svoj položaj. A nakon prestanka obavljanja dužnosti člana savjeta oni i dalje ostaju zaposlenici Hrvatske narodne banke te svoja prava i obveze uređuju ugovorom o radu. Guvernera i viceguvernere imenuje Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Slijedom iznijetog mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da je ovim Konačnim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci, dakle izmjenama položaja Hrvatske narodne banke Hrvatski sabor još jednom potvrđuje spremnost Republike Hrvatske u poduzimanju promjena s ciljem ostvarenja članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji, te podržavamo njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, državni tajniče. Dozvolite da odmah u ime Kluba zastupnika SDP-a iskažem naše stajalište po kojem mi smatramo da je naravno nužno potrebno uskladiti sve naše zakonodavstvo sa pravnim stečevinama Europske unije i sa preuzetim obvezama i u tom pogledu sasvim sigurno da rješenja koja se traže u ideji podržavamo. Međutim, postavlja se pitanje kakav je predložen način i regulativa vezano za ostvarivanje ove ideje. Bojimo se da je u tom pogledu i Republika Hrvatska otišla nekoliko koraka dalje i da je preuzela takva rješenja koja u biti temeljne ciljeve, a i samu ustavnu poziciju Hrvatske narodne banke … [[Govornik se ne razumije.]] dovode u upitnost. O čemu se radi? Prvo, prema Ustavu Republike Hrvatske članku 53. jasno je rečeno da Hrvatska narodna banka je središnja banka Republike Hrvatske, da položaj prava i dužnosti Hrvatske narodne banke se uređuju zakonom, naglašavam zakonom i da Hrvatska narodna banka je u svom radu samostalna ali i odgovorna Hrvatskom saboru. Međutim, mi imamo ovdje i u obrazloženju predloženog zakona i u samim normama jasno nedvojbeno očitovanje gdje se kaže između ostaloga citiram: “Suština predloženih izmjena zakona je prenošenje ovlasti Hrvatske narodne banke koji se odnose na utvrđivanje i provođenje monetarne i devizne politike, upravljanje međunarodnim pričuvama Republike Hrvatske, izdavanje novčanica i kovanog novca, kao i reguliranje i unapređivanje i nadziranje platnog sustava na sustav, europski sustav središnjih banaka. Poštovane kolegice i kolege, otvoreno si postavljamo pitanje kako u takvom kontekstu kad se takve ovlasti prenesu sa Središnje banke, dakle sa Hrvatske narodne banke na Europsku središnju banku moguće ostvariti ciljeve iz članka 3. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci u kojoj se kaže da je osnovni cilj Narodne banke jest u okviru citiram njezinih ovlasti postizanje održavanja stabilnosti cijena. Zatim, ne dovodeći u pitanje ostvarivanje svog osnovnog cilja Hrvatska narodna banka će podupirati gospodarsku politiku itd. itd. Kad ona praktički temeljne ovlasti vezano za upravljanje i reguliranje i unapređivanje i nadziranje platnog sustava praktički prenosi na nekoga drugoga i više neće taj dio obavljati. Jedno je pitanje usklađivati poziciju Hrvatske narodne banke da prema načelima i stajalištima rada Središnje banke uskladi i svoj rad u Republici Hrvatskoj, da ujednači bankarsko i financijsko tržište i u Republici Hrvatskoj ili na području Republike Hrvatske s Europskom unijom, a drugo je ovako prenijeti ove ovlasti. Druga naša primjedba je jasna i ona se na prvi pogled čini kao formalno-pravna gdje se kaže da Hrvatska narodna banka u obavljanju svojih zadataka u potpunosti poštuje odredbe Statuta Europske i Središnje banke naravno i ovih drugih banaka, saveza banaka. E sad u pogledu čega svega ovog oko vođenja i primanja monetarne politike, deviznih operacija, držanje i upravljanje međunarodnih pričuva, nesmetanog odvijanja platnog sustava itd. Ali kolege, nama tog momenta ključni pravni propis koji regulira Hrvatsku narodnu banku više nije ni Zakon o narodnoj banci, ni Ustav Hrvatske, ni njeni akti, nego je to Statut zapravo Europske središnje, Saveza središnjih banaka. U takvoj situaciji se postavlja pitanje prvo da li mi moramo da bismo donijeli ovakav zakon promijeniti Ustav i propisati da u Ustavu, da položaj, prava i dužnosti Hrvatske narodne banke se uređuju Statutom Europske središnje banke i zakonom. Iako je pitanje da li mi tu naš Ustav uopće možemo unijeti s obzirom da se radi o međunarodnoj organizaciji zajednica ili bi mi morali prije donošenja ovakvih izmjena i dopuna zakona zapravo napraviti jedan sporazum, odnosno ugovor, međunarodni ugovor između nas i nadležnih europskih banaka koje bi trebalo prije toga ratificirati u Hrvatskom saboru dvotrećinskom većinom jer se na Međunarodnu organizaciju i zajednicu prenose financijske ovlasti i ne samo financijske ovlasti, nego i financijski suverenitet Republike Hrvatske. Treće. U kojoj mjeri i u kom pravcu taj oblik suvereniteta ide. Iznimno je važno ta pitanja uočiti ne samo o već citiranoj odredbi, novoj odredbi članka 64.i nego prije svega između ostaloga treba naznačiti i to da između toga u 64.b kaže: “Hrvatska narodna banka je sastavni dio europskog sustava središnjih banaka koji i naravno pošto je sukladno članku 43. Statuta europskih sustava središnjih banaka koji se primjenjuju na zemlje članice s privremenim izuzećem, odnosno derogacijom. Postavlja se pitanje zapravo u kom pogledu se čini ovo izuzeće i u kom pogledu se u član 43. Statuta u cijelosti primjenjuje na ove zemlje. To zapravo u zakonu nije razrađeno. Četvrto. Naravno postavlja se vrlo važno pitanje kako je moguće uopće novi članak izmijenjeni i dopunjeni članak 58. odnosno sada članak 19. ovog zakona realizirati, gdje se kaže da Hrvatska narodna banka dva puta godišnje informira Hrvatski sabor i sad ne dovodeći u pitanje neovisnost Hrvatske banke, Hrvatski sabor može na temelju podnesenih informacija obaviti raspravu i donijeti posebne zaključke. Pa znate, Hrvatski sabor prvo ne treba nikakvu suglasnost Narodne banke da on može donositi zaključke ako je najviše zakonodavno i predstavničko tijelo ove zemlje. Drugo, Hrvatski sabor osim toga donosi zakone, pa donosi i nekakve odluke, pa donosi zaključke, pa donosi Ustav, pa donosi ustavne zakone, pa zamislite sada koju smo mi blagonaklonost dobili Hrvatske narodne banke da čak možemo donijeti zaključke kao Sabor. Ne radi se o tom pitanju. Radi se o pitanju da li Hrvatski sabor time se uskraćuje njegova ustavna pozicija kao predstavnika naroda i građana da može zakonom i u odnosu na Hrvatsku narodnu banku regulirati određena pitanja u interesu zapravo svoje države i svoga naroda i svojih građana. Čini se da ovdje se zapravo pokušava izvan sustava u cijelosti i djelovanja Hrvatskog sabora izdajući pozicija Hrvatske narodne banke što ja osobno mislim da ne bi bilo dobro ni za Hrvatsku ni za Narodnu banku. Dalje se kaže da Hrvatska narodna banka može u skladu sa potrebama vezano za obavljanje svojih zadataka otvarati račune i drugih sudionika na tržištu, isti članak 59. Sad zamislite, u skladu sa svojim potrebama može, a šta je sa potrebama drugih sudionika na tržištu, da li oni imaju pravo da se traži da Narodna banka otvori račune da bi oni mogli razvijati gospodarsku i svaku drugu djelatnost ili će se ona pretvoriti u poziciju da sukladno statutarnim odredbama i odlukama središnjih europskih banaka zapravo provodi monopolske pozicije u pojedinim kompanijama i na našem tržištu, a ne samo drugdje. Otvarajući između ostaloga i ovakve račune i kroz ovakvo poslovanje i djelovanje. Mi smatramo da to pitanje treba vrlo precizno regulirati i urediti ne radi toga da mi ne bi omogućili. Dapače, da omogućimo konkurenciju, ali ravnopravnu ustavno-pravnu i tržišnu poziciju i domaćeg i svih drugih firmi na području Republike Hrvatske koje će se ovdje pojavljivati i koje će na ovom prostoru djelovati. Naravno, dosta interesantnih rješenja se javlja i u pogledu određenih stvari koje se i nadalje odnose u skladu sa statutom, npr. upis kapitala u europske banke, u europsko, prijenos dijela međunarodnih pričuva kao i druga pitanja, pazite. Ali prijenos dijela međunarodnih pričuva Hrvatske narodne banke. I druga pitanja vezano u integraciju Hrvatske narodne banke u Europsku središnju banku bit će riješeno u skladu sa statutom Središnje banke. Pa čekajte, prvo pitanje čije su međunarodne pričuve? Čiji je to novac? Ja mislim, na kraju i u obrazloženju su sami kod njega napisala da je to novac Republike Hrvatske odnosno njenih građana. Postavlja se pitanje kojim pravom će sada zapravo prijenos i upravljanje tim dijelom tog novca kao dijelom svog kapitala u sudjelovanju tamo odlučivati sukladno propisima Statuta Europske središnje banke, a ne propisima i zakonima Republike Hrvatske, pa i Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci koji je donio ovaj Sabor. To su stvari koje su tako ozbiljne da mi jednostavno pitamo. Tražimo odgovore na ova pitanja prije nego što uopće možemo glasati o Konačnom prijedlogu zakona. Naravno ovo su najsloženija, najozbiljnija pitanja. Ali se javljaju i neka druga pitanja koja su vrlo interesantna, zapravo čudna. Primjerice se kaže da guverner Hrvatske narodne banke je član Općeg vijeća Europske središnje banke. Mi utvrđujemo zakonom, a sad tko će ga birati, postaviti, itd. to ne znam, ako već sve pozivam na statut onda zašto ne napišemo u skladu sa odredbom statuta tom i tom Europske središnje banke u kojem je to predviđeno. Jer to što ćemo mi u zakonu napisati uopće ne obvezuje Europsku središnju banku, ne obvezuju njeni akti. Naš zakon nju ne obvezuje. Ili drugo pitanje. U članku 64.f kaže se, guverner Hrvatske narodne banke u vezi s odlukom o rješavanju i razrješenju iz članka 42. ovog zakona ima pravo na zaštitu pred Europskim sudom pravde. Pa ja bih htio podsjetiti da pred Europskim sudom pravde hrvatski građanin bilo koji kao i bilo koji građani Europske unije ima pravo na zaštitu svojih prava ako su radi o povrijeđenim Ustavom zajamčenim ljudskim pravima i slobodama, ali naravno nakon što iscrpi pravni postupak i pravni poredak pred sudbenom vlašću svoje zemlje. Šta ovo sada znači? Da mi imamo jednu osobu po jednoj osobi koja je iznad svih građana Republike Hrvatske i koji će ostvarivati zaštitu svojih prava neovisno o pravnom poretku Republike Hrvatske. Ali oprostite kolege, onda je i ova institucija koju on predstavlja u nešto drugačijoj poziciji nego što je Republika Hrvatska po svom suverenitetu i po svojoj teritorijalnosti i naravno vladavini pravnog sustava koji se primjenjuju na nju. Dalje je dosta interesantno rješenje koje dakako izazivaju potrebu da se jednostavno komentiraju. Mi imamo ovdje primjerice situaciju sljedeću da će, kaže se da članovi, odnosno pravo i obaveze iz radnog odnosa članova Savjeta Narodne banke uređuju se ugovorom o radu ovim zakonom i Statutom Hrvatske narodne banke. E sad, između ostaloga u članku 16. se kaže da u slučaju razrješenja člana Savjeta, a oni su zapravo viceguverneri imaju pravo na plaću isplaćenu u mjesecu prije izvršenja do novog zaposlenja, a najdulje godinu dana od prestanka obnašanja dužnosti. Svi dužnosnici u Republici Hrvatskoj imaju također taj prijelazni period, zato nemaju pravo na naknadu, odnosno otpremninu od, ali od 6 mjeseci plus 6 mjeseci 50% plaće. Ovdje se jamči puna plaća od godinu dana. Znate. Tako da je to opet pokušaj postavljanja iznad pozicije, onda se između ostaloga kaže i to u članku primjerice 23. na pravo obaveze članova Savjeta Narodne banke koji nisu utvrđeni novim zakonom ili statutom Hrvatske narodne banke primjenjuje se Zakon o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Ne kolege, mora biti obratno. Zakon o sprječavanju sukoba interesa je zakon koji štiti i između ostaloga je pravno sredstvo u borbi protiv mita, korupcije, a i svih ostalih duplika, ne samo nezakonitih nego i nemoralnih ponašanja. Prema tome, na njih se mora primjenjivati Zakon o sprječavanju sukoba interesa i naravno ako su u pojedinim odredbama oštrije odredbe Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci i Statut Hrvatske narodne banke onda dodatno i … [[Govornik se ne razumije.]] Jer se radi o specifičnoj dužnosti koju obavljaju i kojem trebaju jamčiti financijsku i monetarnu sigurnost Republike Hrvatske. Naravno dosta je interesantno ovdje primijetiti isto tako u članku 36., odnosno sadašnjem prijedlogu o izmjenama i dopunama članka 7. da su se pobrojali sve Republika Hrvatska, jedinice lokalne, regionalne, samouprave, zatim druga javna tijela u Republici Hrvatskoj koja ne bi mogla biti kreditirana ili ne bi mogla ostvarivati kredite. Postavlja se pitanje šta je sa organizacijama i zajednicama koje imaju tzv. javne ovlasti. Da li one imaju? One nisu spomenute. Mi ovo postavljamo čisto kao upit da bismo mogli razriješiti neka pitanja. I zadnju stvar. S obzirom na Ustav, ustavnu odredbu članka 53. koji jasno kaže da Hrvatska narodna banka između ostalog odgovorna Hrvatskom saboru, a jedan od oblika odgovornosti jeste i vezana uz pravnu usklađenost sustava i mogućnosti pravne odgovornosti. Postavlja se ipak pitanje po čemu bi to Hrvatski sabor zadirao u neovisnost Hrvatske narodne banke ako potvrđuje njen statut sa aspekta da između ostaloga utvrdi da li je taj statut svojim odredbama razradio stupanj neovisnosti u skladu sa onim kako Ustav i zakon predviđa, koji je donio ovaj Hrvatski sabor, za neovisnu instituciju kao što je Hrvatska narodna banka. Uključuje se sad druga pitanja. Prema tome po čemu bi to jednostavno bilo zadiranje u neovisnost? To je meni vrlo interesantno. Osim ako nije statut postao jedanputa pravni akt kojim se može regulirati i čitav niz drugih pitanja koje Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci jednostavno nije predvidio. A s obzirom na to da se predviđa da će Hrvatska narodna banka svoje veoma važne funkcije prenijeti zapravo i obavljati u skladu sa statutom Europske središnje banke onda će biti jasno da će taj statut morat biti usklađen između ostaloga i sa Zakonom o Hrvatskoj narodnoj banci i sa tim Statutom Europske središnje banke odnosno banaka, europskih banaka u koje je asocijacije Hrvatska narodna banka ide. I baš zato sada postaje imperativ da Hrvatski sabor potvrđuje taj statut ako do jučer nije bio, a ne obratno, ne da ga ne potvrđuje. Zbog toga mi smatramo da ovaj Konačni prijedlog Zakona ne bi trebalo za sad donositi nego da bi se trebalo donijeti zaključak da ide u treće čitanje i da sve ove primjedbe i sugestije koje imamo naše predlagatelj još jedanput rasprave sa razloga da postignemo dva osnovna cilja. Da uskladimo ovaj Zakon sa potrebama Hrvatske i njenim ulaskom u Europsku uniju i s druge strane da u isto vrijeme sačuvamo i financijsku i bankarsku suverenitet i teritorijalni integritet i mogućnost da se ostvare temeljni ciljevi slobodnog tržišta i na području Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Državni tajnik Ante Žigman. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Evo, ja sam mislio sačekati do kraja ali imao sam potrebu javiti se nakon ovih nekoliko primjedbi uvaženog zastupnika Arlovića. Ja bih rekao, dakle, dio koji se veže na prijenos ovlasti oko stabilnosti cijena i od zadržavanja i makroekonomske stabilnosti na europski sustav središnjih banaka, htio bih napomenut, dakle, da se to odnosi na trenutak kad će Hrvatska ući u Europsku uniju. A to je istovremeno i cilj europskih sustava središnjih banaka, odnosno Europske centralne banke. Da bi Hrvatska se uopće pridružila njima mora zadovoljiti taj kriterij. Dakle, to je samo po sebi jasno. Kada se govori o dijelu oko preuzimanja određenih, primjerice, statuta europskog sustava središnjih banaka i ostalih pravnih akata, opet se odnosi na razdoblje i sve ovo, većina stvari na koje ste se osvrnuli se odnosi na razdoblje kada Hrvatska uđe u Europsku uniju. A mislim da je svima nama jako dobro poznato da Hrvatska ne može ući u Europsku uniju prije nego što se potvrdi Ugovor o pristupanju, ratificira ovdje u Saboru, u kojem će biti sve to skupa jasno navedeno. I jasno piše u prijelaznim i završnim odredbama dakle da cijela Glava VIII stupa na snagu danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Dakle, sve te stvari uopće danas, odnosno u trenutku kada će se ovaj Zakon izglasati neće stupiti na snagu. Ono što je predlagač, dakle, Vlada htjela i što je u pregovaračkom stajalištu potvrdio Nacionalni odbor u kojem opet ponavljam sjede uvaženi članovi Hrvatskog sabora, dakle, je pokazati spremnost da u trenutku ulaska u Europsku uniju ćemo poštovati taj segment jer je monetarna politika izuzetno važan segment cijelog i jedinstvenog tržišta Europske unije kojem Hrvatska želi pripadati. Tako da isto tako što se tiče međunarodnih pričuva, što se tiče prijenosa, dakle, dijela kapitala vi isto tako vrlo dobro znate, dakle, da će se Ugovor o pristupanju, ponavljam, ratificirati ovdje. Očekuje se također da će biti referendum. Dakle, hrvatski građani će za to glasati i u tom segmentu se ovdje ne ulazi i ne radi se ništa mimo hrvatskih građana. Isto tako izvješće Hrvatske narodne banke pred Saborom je u skladu sa svim najboljim svjetskim praksama u cijelom svijetu. I u Americi, i u Europskoj uniji, dakle, uvijek guverneri najmanje dva puta godišnje, a ponekad i češće izlaze pred parlament i pred parlamentom, odnosno Saborom daju svoje mišljenje i na njihovo mišljenje se daje, dakle, raspravlja se o njihovom mišljenju i na taj način se daje i određeni zaključak na njihov rad. I na kraju što se tiče kreditiranja javnog sektora, kompletan javni sektor je, dakle, izuzet iz kreditiranja od strane Hrvatske narodne banke. Nikoga Hrvatska narodna banka po ovom članku ne kreditira. Dakle, bilo koji segment države upravo da bi se izbjegle, ponavljam, sve one traume hrvatskog gospodarstva iz 80-ih i s početka 90-ih godina koji su bili zbog rata, ali prije svega zbog razdoblja 80-ih kad je Hrvatska narodna banka kreditirala, tadašnja Narodna banka Hrvatske mnoge segmente gospodarstva, za što naravno nije ovlaštena, odnosno njen posao koji bi omogućio trajnu makroekonomsku stabilnost. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ukoliko bi se ovaj Konačni prijedlog Zakona izmjenama i dopunama Hrvatske narodne banke prihvatio u neizmijenjenom obliku u kojem ga je Vlada predložila, tada bi se on mogao pod navodnike nazvati i "Zakon o potvrđivanju gubitka hrvatske monetarne suverenosti". Kao konačni cilj svih izmjena i dopuna pa i Zakon o Narodnoj banci koji su u proteklih 7, 8 godina doneseni u ovom Visokom domu. Možda to samo po sebi i ne bi bilo toliko loše ako se ne bi zapitali a zbog čega, ako je potpuno izvjesno da će se ta monetarna suverenost izgubiti ulaskom u Europsku uniju i da apsolutno oko toga imamo suglasje, oko ulaska. Zbog čega do tog perioda nismo iskoristili suverenost i činjenicu da naša nacionalna valuta, kuna, može dati izuzetno veliki doprinos razvoju hrvatskog gospodarstva i da može stvoriti uravnoteženi ritam razvoja hrvatskog gospodarstva. Zbog čega unaprijed odbacujemo sve ono što smo evidentno mogli ostvariti? Zbog čega već čitav niz godina, a nije baš da nema, gospodine državni tajniče, prakse ili da nije bilo prakse takve da se središnja država mogla zaduživati u svojoj centralnoj banci. Pa i da je trezorske zapise i zadužnice nije trebala uzimati na sekundarnu nego na primarnom tržištu. Zbog čega efekti koji evidentno leže na strani velikih deviznih rezervi koje Hrvatska ima, nikada nisu bili ili nisu bili na najprimjereniji način u funkciji razvoja hrvatskog gospodarstva. To su razlozi o kojima treba raspravljati, razgovarati danas kad govorimo o Konačnom prijedlogu Zakona koji je evidentno zapeo upravo na onome na čemu se ništa nije promijenilo. Znači, razlozi koji su doveli da dođe danas Konačni prijedlog Zakona su ostali isti. Posljedice jednako loše. Mi u klubu HSS-a nažalost ne možemo pronaći razloge da bismo mogli podržati ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci jer držimo da nema potrebe. Mi s time ne želimo negirati, negirati da sve ono što se potpisalo i sve ono što treba uskladiti na monetarnom planu i ne treba uskladiti. Naravno da treba, ali bojim se da vrijeme koje je ispred nas ne koristimo u najboljem obliku. Ja se slažem da odredbe neću odmah djelovati, nego ću pojedine odredbe djelovati onog dana kad uđemo u Europsku uniju, ali smo mi čitavim nizom mehanizama praktično sebe unaprijed razbaštinili. Počet ću od odnosa koji ima ovaj Visoki dom kada je u pitanju budući odnos prema Hrvatskoj narodnoj banci. Mi više ne potvrđujemo statut Hrvatske narodne banke. To se obrazlaže čitavom nizom ograničenja koja su nužna jer bismo time umanjili neovisnost Hrvatske narodne banke. Znači ovaj Dom kada bi raspravljao i potvrđivao statut, a svi znamo što je statut Hrvatske narodne banke tada bi utjecao na neovisnost Središnje banke. A da li se itko sjeća u ovom Parlamentu da je kroz raspravu o statutu došlo na bilo koji način da smo osporili neovisnost Središnje banke? To naprosto nije moguće. Pa što je zadaća ovog Doma? Pa upravo to da skrbi nad time da se nositelj monetarne politike ponaša u skladu sa zahtjevima našeg društva, našeg gospodarstva, naših građana. Ako ne možemo utjecati na statut koji će definirati i ciljeve, i zadatke, i poslove i obveze, a onda se postavlja pitanje a na što ćemo utjecati ako na to ne možemo utjecati? Prema tome, ja ne vidim zbog čega Hrvatski sabor i nadalje ne bi potvrđivao statut Hrvatske narodne banke. Drugo, u članku 5. gdje se pokušava naći najprikladniji izraz za određivanje tečaja leži jedan kako bih rekao sudbinski problem. Naše izvozno gospodarstvo već godinama uporno ponavlja da je kurs jedan od glavnih razloga za nekonkurentnost izvoznog hrvatskog gospodarstva, da je politika kursa za izvoznike neprihvatljiva. Mi se možemo složiti s time uvažavajući veliku zaduženost hrvatskih građana kojima bi se negativno reflektirala promjena kursne politike, ali se naravno moramo i složiti da ne možemo ni vlastito gospodarstvo baciti na koljena, a od njih tražiti dobre rezultate konkurentnosti i ostalo. Prema tome, nužno je a i opet tu gospodine državni tajniče ima iskustava da se te dvije naizgled nepomirljive stvari pomire, a nužno je na neki način vrednovati naše izvoznike, a danas riječi izvoznik znači ustvari aktuelni hrvatski proizvođač. Njih je nužno vrednovati nekom drugom mjerom bilo fiskalne, bilo neke druge politike. Postoje takva rješenja u nama susjednim zemljama upravo da se taj debalans kursne razlike ne prelama na izvoznicima, nositeljima proizvodnje u Hrvatskoj, možemo slobodno reći. Prema tome, članak 5. se bavi raspravama o najboljem korištenju izraza mislim da se treba baviti sadržajem problema. Drugo, članak 7. opet lijepo ponavlja da je zabranjeno svako kreditiranje, nema kreditiranja središnje Hrvatske države, bolje da se ona zadužuje na vanjskom tržištu, bolje da ona i dalje uvećava vanjski dug, a znamo da je razlika između tog zaduživanja i onog koji bi moglo biti objektivno okolnostima značajno velika jer danas na žalost moramo uzimati tuđe novce da bimo pokrili deficit ili da bimo financirali neke od aktivnosti središnje države ili javne uprave. Ono što je za nas također neprihvatljivo i držimo da nema niti jedan razlog da se ne nalazi u ovom Konačnom prijedlogu zakona, ne leži u činjenici da će Hrvatska narodna banka, savjet će se činiti od guvernera i 9 članova, to je u redu, ali da Hrvatski sabor neće moći raspravom u slučaju da utvrdi da je došlo do takvih tendencija u monetarnoj politici koji ozbiljno štete i hrvatskom gospodarstvu i hrvatskom društvu raspravljati o tome i smijeniti nekoga tko je za to odgovoran. Ako je došlo do defekta bilo kod banaka, bilo kod drugih sudionika u monetarnoj politici da ovaj Parlament više neće imati mogućnost da smijeni onoga tko je pogriješio nego će se on pokrivati plaštom Europske središnje banke kao da je on izabran od strane Europskog Parlamenta. Još uvijek ovaj Parlament gospodo bira našeg guvernera, naše članove vijeća, a ne Europski Parlament. Kad dođe na red Europski Parlament onda ćemo razgovarati je li to isto moguće. Za sada tome nije tako i ne vidim kakav bi to bojazan bio i tko se to boji ovog Parlamenta, koji to guverner, koji članovi savjeta da im je teško da nama podnose račune pa ako su pogriješili kao i svi drugi pa ne može ovaj Parlament biti jedino zadužen da kažnjava same sebe, a očigledno u posljednje vrijeme u tome pravcu idemo dobro naprijed. Prema tome, otvaraju se i ja imam jedno dva vrlo jednostavna pitanja gospodine državni tajniče. Da li vi držite i da li vjerujete da će ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci baš dati najbolji odgovor kako će se dvije ključne stvari riješiti? Prva je smanjenje eksterne ranjivosti. Da li će on dati odgovor da našu ranjivost koju imamo, da li to može riješiti? I drugo, da li ćete osnažiti kapitalne kontrole kao pravilo ili će biti samo opcija? Svako dosadašnje osnaženje koje se regrutiralo na način da je Narodna banka stvorila nepovoljnije odnose bankama da vrše dalje kreditiranje građana i gospodarstva završilo je jednako neuspješno. A nisam baš najsigurniji da će i takva dalja nastojanja kapitalne kontrole dovesti do nečega što će uravnotežiti odnos jer on naprosto nije uravnotežen u sadržaju pa ćemo ga teško kroz formu uspjeti uravnotežiti. Naravno da je i pitanje naših deviznih pričuva da li je Europska središnja banka mjesto koje će odlučivati o deviznim pričuvama hrvatskih građana i hrvatskog gospodarstva ili je to ipak mjesto ovdje u Hrvatskoj? Ne dvojimo mi u klubu HSS-a da se ne treba vršiti prilagodbu i da Hrvatska narodna banka ne treba stvarati uvjete za ukupna približavanja i stvaranja onih odnosa koje imaju sve članice Europske unije. Ali je isto tako zadaća monetarnog faktora u ovoj zemlji da bude u funkciji razvoja gospodarstva da osnaži potrebu za kvalitetnim i jeftinim plasmanima i da stvori takve odnose u kojima će banke kao financijski posrednici neupitno biti u funkciji tog istog sektora. Na žalost činjenica da više u dobroj mjeri i nismo u poziciji da preko financijskih posrednika, odnosno banaka vršimo suportiranje našeg gospodarstva, dovodi nas u još težu poziciju. U još težu poziciju, jer hrvatske banke su u 90 i više posto u vlasništvu stranaca. Prema tome, prodala ih je vlast u ovoj zemlji, a građane nabrajanje onih koji su ih prodali ne zanima. Prodala ih je želja da se bolje dati na raspolaganje strancima, a ja ću govoriti u ime HSS-a, on nikad nije bio za to. U ovom Parlamentu je jednako govorio kad je bio u koalicijskoj vlasti, u ovom Parlamentu jednako govori danas, u ovom parlamentu će jednako govoriti i sutra. Prema tome, građane ne zanima tko je što napravio loše, nego građane zanima je li smo mi spremni danas napraviti bolje. A ako smo mi spremni napraviti bolje, onda ovaj prijedlog zakona nećemo prihvatiti i osnovat ćemo napokon svi govorimo to, hrvatsku komercijalnu banku kao potporu razvoja hrvatskog gospodarstva, ali i potporu našim građanima. Potporu našim građanima, jer tako možemo regrutirati i vratiti djeličak samostalnosti koja nam je pobjegla. Prema tome ta odgovornost uvijek leži na vlasti, ali se uvijek naslanja i na oporbu bez obzira tko bio vlast, tko bio oporba. Prema tome ja želim u ime kluba HSS-a svih pozvati da razmilimo o ovom Konačnom prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o Narodnoj banci, da ostavimo vremena da još jednom prođemo ovo sve i da dobijemo onakav prijedlog kakvi smo i zadnji puta kazali, a on mora biti izmijenjen u ovih nekoliko članaka jer oni nisu u interesu Hrvatske države.
Hvala. Imamo dva ispravka. Gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolega Markov je rekao da smo s čitavim nizom elemenata unaprijed razbaštinili. To uopće nije, stvarno nije točno. Ja ću samo podsjetiti da su u travnju 2001. godine Hrvatski sabor usvojio Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci kojim se uredila monetarna politika u Republici Hrvatskoj u skladu sa standardima razvijenih država i posebice Europske unije. Dvije glavne promjene koje je uveo novi zakon bila su davanja pune samostalnosti i neovisnosti Hrvatskoj narodnoj banci. I sada znači taj zakon i dalje djeluje, a najveći dio izmjena i dopuna ovih zakonskih odredbi odnosi se na integraciju Hrvatske narodne banke u europski sustav središnjih banaka i to kada se ispune uvjeti, a to znači kada Hrvatska bude članica Europske unije. Prema tome mi tada prihvaćamo i Protokol o statutu europskih središnjih banaka i ako su, ako je to opredjeljenje Hrvatske da uđemo u Europsku uniju onda moramo prihvatiti dakle i te činjenice.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Markov je rekao da je HSS bio protiv prodaje banaka, pa ja vas moram ispraviti. Naime to nije točan navod. Zašto? Zato što je banke rasprodala, prodala i rasprodala bivša koalicijska vlast u kojoj je sudjelovao i HSS. A kada govorite o HSS-u ja ću vas podsjetiti samo da je jedan, istina danas bivši HSS-ovac Marinko Filipović kao direktor DAB-a rasprodao na jedan sramotan način, Dubrovačku banku. Istina on je danas bivši HSS-ovac, ali je u to vrijeme bio u Hrvatskoj seljačkoj stranci. Prema tome vaš navod nije baš bio točan.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika, gospodin Markov. Izvolite.
209. Ja o tome nisam govorio, ali moram odgovoriti. HSS nije sudjelovao u početku rušenja banka i rasprodaje bankarskog sektora od Dubrovačke banke, gradske banke, ostalih banaka. HSS nije sudjelovao u svim onim nedaćama koje su pogodile hrvatsko bankarstvo od početka … /Govornik isključen, loše se čuje./ … privatizacije banaka. HSS je i glasovao protiv u ovom Parlamentu kad se raspravljalo o izmjenama Hrvatske narodne banke. Bio je dosljedan i …
Ne znam u čemu je ovdje povrijeđen Poslovnik, ali evo gospodin Pecek izvolite i vi.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Članak 209. Pa gledajte, dozvoljavate gospodinu Matušiću i gospođi Majdenić da govore kao navodni ispravak netočnog navoda o onom što zastupnik Markov u ime kluba HSS-a nije uopće govorio. Mogli bi mi govoriti o Dubrovačkoj banci i o svim onim bankama koje su prodate prije 2000. godine i rado bi poveli tu raspravu mi u klubu HSS-a, ali molim vas nemojte dozvoliti da kolege zastupnici blate one koje govore u ime kluba i koji govore o zakonu, da im se kasnije lijepi neka odgovornost za Dubrovačku banku. Pa gospodin Matušić je iz Dubrovnika pa barem on zna tko je i kako upravljao Dubrovačkom bankom i kako je i zbog čega završila.
Nije bilo nikakvog blaćenja nego tvrdnji koje vi opovrgavate i pozivate se da je povrijeđen Poslovnik. Povrijeđen je Poslovnik u 90% slučajeva kada se ispravlja netočan navod. Isto tako povreda Poslovnika, gospodin Frano Matušić.
Gospodine predsjedniče, potpredsjedniče. Gospodin Markov i gospodin Pecek su povrijedili članak 209. jer nisu upozorili na povredu Poslovnika, jer je nisam napravio. Gospodin Markov je rekao da je HSS bio protiv prodaje banke. Ja sam ga opovrgnuo i rekao da to nije točno, jer njihov dužnosnik tada HSS-ovac je prodao, odnosno rasprodao Dubrovačku banku i to su činjenice, ne možete od njih pobjeći i sudjelovali ste u vlasti koalicijskoj koja je rasprodala banke, nismo mi bili u toj koalicijskoj vlasti.
Iziđimo iz ovih nepotrebnih dizanja tablica i vratimo se na raspravu. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege! Predložene izmjene i dopune Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci predložene su temeljem traženih prilagodbi uočenih za vrijeme screeninga. Međutim, u članku 36. zakona a koji govori o zabrani kreditiranja Republike Hrvatske tj. ne samo kreditiranja Republike Hrvatske nego i kreditiranje njezinih izvan proračunskih fondova jedinica lokalne i područne samouprave i drugih javnih tijela u Republici Hrvatskoj u stavku 3. ovog članka krije se moguća zloupotreba od strane države. Naime, stavak 3. ovog članka govori da kreditom se neće citiram: "Kreditom se neće smatrati kupnja zadužnica koje je izdala Republika Hrvatska od strane Hrvatske narodne banke ako je ta kupnja izvršena na sekundarnom tržištu u skladu sa ciljevima monetarne politike Hrvatske narodne banke." Kao posrednik na sekundarnom tržištu može se u transakciji može se pojaviti i banka u državnom vlasništvu te na taj način omogućiti kreditiranje države u svim situacijama koje se inače ne bi smjele kreditirati s primarne emisije. S druge strane ako bi u pojedinim jedinicama lokalne samouprave došlo do teškoće u izvršavanju svojih financijskih obveza kao recimo Požeško-slavonska županija Hrvatska narodna banka bi selektivno mogla čisti portfelje pojedinih banaka od takvih zadužnica što otvara prostor korupciji na najvišim razinama. Uvjereni smo da tu mogućnost odgovorna država neće koristiti i pridružujemo se ostalim klubovima u prijedlogu da ovaj zakonski prijedlog ide u treće čitanje i da do trećeg čitanja sve ove primjedbe koje su danas ovdje spomenute da se ugrade u konačni prijedlog.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče! Klub Hrvatske stranke prava u skladu sa svojom političkom odgovornošću i politikom zaštite hrvatskih nacionalnih interesa neće niti može podržati konačni prijedlog ovoga zakona iz više razloga. Prvo, cjelokupni tekst konačnog prijedloga zakona izrađeno je u samoj Hrvatskoj narodnoj banci dok je Ministarstvo financija ovdje imalo samo ulogu poštara. Drugo, cjelokupno polazište te predložene izmjene zakona o Hrvatskoj narodnoj banci sastoji se u potpunoj identifikaciji i poistovjećivanju uloge i funkcije cjelokupne HNB kao Središnje banke sa vlastitim ciljevima i interesima a zaboravljajući interese i ciljeve hrvatskih građana. Prijedlog izmjena Zakona o HNB-u fokusiran je isključivo na rješenja kojima se na neodređeno vrijeme želi imobilizirati visoka razina ovlasti za guvernera i viceguvernere Hrvatske narodne banke dok su istovremeno kao zadaće HNB-a svjesno se izostavljaju sve one bitne odredbe koja pretpostavljaju snošenje osobne odgovornosti u ispunjenju njene uloge kao Središnje banke u ukupnoj politici zemlje a što je svojstveno svim središnjim bankama u svijetu te ugrađeno u regulativu o njihovom poslovanju i ciljevima. Prijedlog izmjena Zakona o HNB-u doslovno je skrojen prema mjeri privatnih interesa nekolicine utjecajnih ljudi u Hrvatskoj narodnoj banci kao i centara moći u Republici Hrvatskoj i inozemstvu koji su ih i doveli na sadašnje funkcije dok se istovremeno Hrvatskom saboru odriče svako pravo uvida u poslovanje Hrvatske narodne banke a niti bilo kome drugome u Hrvatskoj se to ne dopušta. Samo ću vas ukratko podsjetiti na pogubne rezultate i posljedice poslovanja Hrvatske narodne banke u proteklih 6 godina znači u razdoblju konac 2006. godine. Ostvareni gubici u poslovanju u tome razdoblju prema revidiranim podacima za mandata znači sadašnjeg i bivšeg vodstva ukupno iznose 1,1 milijardu kuna ili 150 milijuna eura što je najviši negativni financijski rezultat od svih hrvatskih državnih institucija. Ostvareni gubici u poslovanju deviznim rezervama RH-a a koje su povjerene na upravljanje Hrvatskoj narodnoj banci. Propast riječke banke "Rijeka" uz gubitak od cca. 87 milijuna eura od čega se Hrvatska narodna banka nastojala ograditi iako po zakonu jedina brine … [[Govornik se ne razumije.]] poslovanju ima ovlasti u nadzoru i kontroli banaka. Davanje protuzakonite suglasnosti za fiktivnu prodaju, lažnu privatizaciju najveće hrvatske banke "Zagrebačke banke" koja je kroz manipulaciju hrvatske javnosti putem svojih medija i prijevarom dioničara zagrebačke banke Zagreb preko noći od državne banke postala privatna banka iako do dan danas nitko i nikada i niti bilo tko u RH-a za tu i takvu prodaju "Zagrebačke banke" nije isplatio niti jednu kunu odnosno niti jedan euro hrvatskoj državi u hrvatski državni proračun čime je učinjeno više teških kaznenih djela od strane rukovodstva te banke kao i same Hrvatske narodne banke. Hrvatska narodna banka je naime dala dozvolu i rješenje za fiktivnu privatizaciju i lažnu prodaju "Zagrebačke banke" koja je danas tržišno procijenjena na preko 2,5 milijardi eura a to je iznos koji je de facto Republika Hrvatska izgubila tom transakcijom zvanom fiktivnom privatizacijom. Znači, netočno formiranje tzv. osnovničkog kapitala HNB-a kao institucije u iznosu od 2,5 milijardi kuna iz ničega budući da nitko i nikada u RH-a ili izvan RH-a nije uplatio bilo kakav kapital u Hrvatsku narodnu banku već je tzv. računovodstvenom kemijom koja prema Zakonu o računovodstvu ima obilježje kaznenog djela samovoljnom odlukom vodstva Hrvatske narodne banke kroz tzv. tečajne razlike bez ikakvog zakonskog temelja proglašene kapitalom. Loše vođenje kreditno monetarne politike zemlje koja je isključivo u funkciji uvoznih interesnih lobija i de facto potiče stalni rast zaduženja Republike Hrvatske u inozemstvu. Sadašnje vodstvo Hrvatske narodne banke stalo se deklarativno izjašnjavalo o visokoj inozemnoj zaduženosti iako sve mjere koje je donijela i donosi Hrvatska narodna banka radi zaustavljanja rasta inozemnog duga. Ne samo da inozemno zaduženje nisu usporila već inozemni dug nekontrolirano i stalno raste čime je Republika Hrvatska postala najzaduženija zemlja od svih tranzicijskih zemalja. Mjere Hrvatske narodne banke u domeni zaustavljanja inozemnog duga bile su i sad su zakašnjele, pogrešne te su kao takve kontraproduktivne te je logično da ne daju očekivan rezultat. Radi visoke zaduženosti zemlje koja prelazi negdje oko 90% BDP-a RH-a je u poziciji ekonomskog zaostajanja, rastućeg siromaštva i sa perspektivom sve težeg preživljavanja čak i u kontekstu ulaska žene u Europsku uniju. Promjena kreditno-monetarne politike pružila bi HNB-u i kao središnjoj banci te hrvatskom … [[Govornik se ne razumije.]] puno više šansi nego rizika budući da je ovakvo stanje neodrživo za duže razdoblje. HNB kao institucija nema reputacije rješavanja bilo kakvih problema koji su prisutni u gospodarskom životu zemlje već je samovoljno uspostavila i izgradila mehanizam nametanja vlastitih stavova kao aksioma naročito glede rješavanja fiskalnih problema zemlje koji bi svi u Republici Hrvatskoj bespogovorno trebali slijediti. U postojeći prijedlog znači konačni prijedlog zakona stavljena je odredbe da je jedini cilj Hrvatske narodne banke postizanje i održavanje stabilnosti cijena dok na primjer gospodarski rast i razvoj, nezaposlenost, poticanje gospodarske konjukture te održavanje likvidnosti u plaćanjima u inozemstvu su potpuno izvan Hrvatske narodne banke tj. Hrvatska narodna banka tako regulativno postaje institucija koja je sama sebi svrha a što nije slučaj sa središnjim bankama naročito tzv. tranzicijskih zemalja kojima pripada i Republika Hrvatska. Ako Hrvatska narodna banka na primjer više ne odgovara za održavanje likvidnosti u plaćanjima prema inozemstvu zar nije oportuno postaviti pitanje o svrsishodnosti držanja i upravljanja deviznim pričuvama RH od strane Hrvatske narodne banke koje su na primjer kroz važeći Zakon o deviznom poslovanju definirane da služe upravo za održavanje likvidnosti u plaćanju prema inozemstvu. Držanje i upravljanje deviznim rezervama RH vodstvo Hrvatske narodne banke se naravno ne želi odreći jer prihodi na plasman istih sada čine preko 90% ukupno ostvarenih prihoda Hrvatske narodne banke kao institucije kao što se na primjer vodstvo odriče odgovornosti za održavanje likvidnosti u plaćanju prema inozemstvu a za što zapravo te iste devizne rezerve jedino i služe. Jednako tako, nameće se pitanje zašto HNB kao središnja banka koja je jedino odgovorna za funkcioniranje hrvatskog bankovnog sustava nikada nije predložila na primjer Zakon o privatizaciji banaka čime je omogućen i otvoren put de facto nekontroliranoj privatizaciji istih tj. nešto se pretvorilo u ništa a što ima za posljedicu da Republika Hrvatska danas više nema gotovo niti jednu svoju banku. Kao razlog za navedena stajališta u Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HNB-u navodi se također u RH već uobičajena poštapalica što se upravo tako predloženim odredbama Zakona o HNB-u RH zakonodavno približava regulativnim rješenjima koja važe unutar zemalja Europske unije a protiv toga se naravno ne može boriti. Budući da je riječ o ovako povjerljivoj netočnosti i svjesnom dovođenju u zabludu zastupnika Hrvatskog sabora kao i najšire hrvatske javnosti lako se može ustanoviti uvidom u važeće zakone o središnjim bankama, na primjer Njemačke, Švicarske, Slovenije, Češke, Mađarske itd. koji svi takve odredbe ne poznaju. Budući da je tekst Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci u brojnim svojim odredbama ispod profesionalnih kriterija bankarske struke u tom duhu nije ni definirano na primjer tko može biti guverner ili viceguverner, sa kakvom profesionalnom kompetencijom, radnim iskustvom i sa kakvom bankarskom biografijom dotične osobe moraju imati. Istovremeno, HNB kroz Zakon o bankama precizno propisuje tko može biti rukovodeća osoba ili član uprave neke komercijalne banke, koga i uz čiju suglasnost imenuje nakon provjere stručnosti dosadašnjeg profesionalnog iskustva a za njih se nema ništa. Dosadašnje loše iskustvo sa vodećim osobljem HNB-a, naročito viceguvernera i njihova nesumnjiva odgovornost za brojne skandale i protuzakonite radnje u bankarskom sektoru koji su RH kroz razne sanacije i stajale porezne obveznike 13,7 milijardi dolara nalaže krajnji oprez i veliku odgovornost pri odabiranju vodstva i odgovornost ovoga Hrvatskoga sabora hoćemo li dopustiti ovo što se predlaže da više nemamo nikakvoga utjecaja niti bilo tko ima kakvog utjecaja na vodstvo Hrvatske narodne banke i na to što će Hrvatska narodna banka raditi u ime nečijih drugih interesa, u ime nečijih drugih lobija, da će oduzeti budućnost hrvatskome narodu i svim hrvatskim građanima koji žive na ovim područjima. Prema tome, predlažemo treće čitanje i da se ovakve stvari više ne događaju u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak gospođa Nevenka Majdenić. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo, gospodin Kovačević je rekao da su ove izmjene i dopune Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci skrojene prema mjerama i interesima nekolicine u Hrvatskoj narodnoj banci i interesnim lobijima. To ustvari je ta tvrdnja netočna i eurofobična. Naime, Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci je iz 2001. godine, pisan je koristeći rješenja iz Protokola o statutu europskog sustava središnjih banaka. Taj postojeći zakon je u velikoj mjeri usklađen s pravnim stečevinama Europske unije. Identificirano je svega nekoliko zakonskih odredbi koje sadrže male neusklađene s protokolom i sada se ovim izmjenama i dopunama zakona to mijenja odnosno usklađuje. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Josip Leko. Nema ga. Gubi pravo rasprave po ovom pitanju. Dalje, gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. I ja ću evo vrlo kratko dati svoj skromni doprinos podržavajući naravno ovaj zakon, raspravi koja se kreće između dvije krajnosti, dakle između onog da totalno gubimo suverenitet ili onog koji kaže da ga posve zadržavamo. Ona je uvijek dakle na sredini i ustvari anticipira jedno buduće razdoblje i govori što će biti kad bude dakle ispunjen određeni uvjet a onaj osnovi uvjet je da Hrvatska postane članica Europske unije. Budući da smo sasma svjesni globalizacijskih procesa mi ih ne možemo izbjeći onda je sigurno bolje da budemo u njima aktivni sudionik. I ja bih počela onda od članka 64. koji kaže da je guverner Hrvatske narodne banke član Upravnog vijeća Europske središnje banke i to je ono što mi daje za pravo nadati se da će dakle aktivnim učešćem u tim procesima Hrvatska imati svoje mjesto. Ako ništa drugo da onda će barem dakle i banke koje su u stranom vlasništvu a posluju na hrvatskom tržištu imati ona pravila, dakle one kamatne stope za hrvatske građane koje imaju i za druge europske zemlje pa je to jedan od pozitivnih znakova koje ja vidim. Dakle, podržavam neovisnost Hrvatske narodne banke od politike bilo koje vrste a tome u prilog govore pokazatelji koji kažu da je Hrvatska narodna banka do sada savjesno i stručno obavljajući svoj posao doprinijela ukupnom gospodarskom razvoju i stabilnosti hrvatske i kune i bruto društvenog proizvoda, pa ću samo navesti neke pokazatelje koji govore tome u prilog. Dakle, od '94. godine do danas tečaj je varirao samo unutar 6% plus minus a 2005. godine dakle kuna je od '98. imala najniži tečaj koji iznosi 7,4 kune za 1 euro, a '98. je iznosio 7,1. Sve ove druge godine je bio daleko iznad toga što će govoriti dakle o podizanju konkurentnosti unutar Hrvatske države. Ja znam da izvoznici imaju ponekad poteškoća sa niskim tečajem ali budući da su naravno oni koji su na vanjskim tržištima blizu i produktivnosti europskih zemalja i svih onih ostalih pokazatelja onda im je to manji problem ako još uključimo određene poticajne mjere za poticanje izvoza koje su unazad zadnje 2 godine kroz Ministarstvo gospodarstva i druge gospodarske, da tako kažem, mogućnosti dane. Isto tako, Hrvatska narodna banka, dakle, će voditi i dalje kao što je do sada vodila računa o stabilnosti cijena i inflaciji što je radila povremenim intervencijama na tržištu i kontrolama poslovanja i države kojoj više neće moći odobravati zaduženja. Dakle, nego će se to događati sa drugim instrumentima. Ja ću, dakle, samo reći da očekujem da Hrvatska narodna banka uz kontrolu Sabora, hoću reći uvjetno kroz razmatranjem ovih izvješća, a i njezinim sasma transparentnim ponašanjem, dakle, na njihovim Internet stranicama su svi postupci evidentni uspjeti dakle zadržati onaj dio, da tako kažem, suverenosti koji se odnosi upravo na onu njenu ustavnu funkciju a i zakonima različitima zadanu, a to je dakle da razvija hrvatsko gospodarstvo i drži stabilnim hrvatsko financijsko tržište. Dakle, eto, u tom smislu ja ne vidim preveliku opasnost od budućega delegiranja određenih funkcija koje će se morati neminovno dogoditi. Dakle, pristupanjem bilo kojoj uniji, svaka država, to je i u teoriji poznato i praksi se događa, dakle, uvodi, delegira određeni dio svojih ovlasti što je znači sa sasma gubi svoj suverenitet. A, dakle, postoje i modeli kad neke države koje su članice Europske unije nisu i članice Europske monetarne unije. Pa ako imamo, dakle, iskustvo Velike Britanije, Danske i Švedske koje su ušle u Europsku uniju a nisu odmah uvele euro, dakle, mi možemo kad budemo članica, a ja se nadam da ćemo to u nekim rokovima koji su tu negdje u okviru 2, 3 godine i biti. Dakle, onda ćemo tek odlučivati u ovome Hrvatskome saboru koji ćemo dio suvereniteta direktno prepustiti ili ne. Eto, na tragu toga, dakle, ja vidim i prednosti kod ovog učešća, dakle, u udruženju europskih banaka i u Europskoj središnjoj banci. A naravno da uz dužnu kontrolu, ponavljam, se nadam da nećemo gubiti od tempa na gospodarskom razvoju, na smanjenju državnog duga i na povećanju bruto društvenog proizvoda koji je najviši do sada. U 2005. iznosi 6 tisuća 968 eura po stanovniku, a isto tako ako gledamo BDP u milijunima kuna kontinuirano raste. Dakle, on je dosegao u 2005. iznos od 222 tisuće 0,31 milijun kuna što je, eto, udio i zasluga i Narodne banke. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Izvolite, državni tajnik, gospodin Žigman. Zaključno.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Zahvaljujem se zastupnicima na raspravi i evo, htio bih na kraju i odgovoriti na nekoliko i pitanja izravnih. Žao mi je što zastupnika nema ovdje, nadam se da će im se prenijeti moji odgovori. I u tom smislu, dakle, prije svega gospodin Markov je postavio dva pitanja koja su vrlo važna. Primjerice, da li će se promjenom ovog Zakona utjecati na smanjenje ekstremne ranjivosti. Sigurno. Sigurno da u trenutku kad Hrvatska uđe u europski sustav središnjih banaka i kad uvede euro da euro više neće biti dio našeg vanjskog duga. Nema više ekstremne ranjivosti, nema ranjivosti od toga da vam tečaj poraste pa vam rata otplate duga poraste 10%. Toga nema. Nema situacije, dakle, u kojoj poduzetnik kad mora otplaćivati svoj dug mora u tom smislu razmišljati o tome hoće li tečaj deprecirati ili ne. Nema. Dakle, svi ti rizici se izbjegavaju. Toga više nema. I u ovom Zakonu Hrvatski sabor to hrvatskim poduzetnicima omogućuje. Dakle, to se njima omogućuje ovdje. I sigurno nitko tko ozbiljno posluje neće razmišljati o tome da li mu takvo nešto će pomoći u njegovom poslu ili ne. Što se tiče hrvatskih građana oni su već presudili vrlo jasno. Stanovništvo od 70 milijardi kuna štednje, 70 milijardi kuna štednje 53 milijarde drži u eurima. Dakle, od 70 milijardi 53 milijarde drži u eurima. Pa što treba više reći za što su građani glasali? Dakle, u tom smislu mislim da ovaj Zakon najbolje odgovara i ocrtava i stanje u ekonomiji i stanje, raspoloženju stanovništva. Što se tiče kapitalnih kontrola, kapitalne kontrole više neće biti potrebne u tom trenutku, a do tada Hrvatska narodna banka, a i Sabor, ima mogućnost suspendirati sve kapitalne transakcije na 6 mjeseci s inozemstvom. Ta mogućnost postoji po sadašnjim zakonima. A što se tiče pričuva, opet napominjem, hrvatski građani će referendumom odlučivati o ovom Zakonu jer ovaj Zakon se neće primjenjivati dok hrvatski građani neće pristati, dok Sabor neće ratificirati ugovor o pristupanju. Do tada nema, dakle, primjene Glave VIII i Glave IX koje govore u ovim dijelovima o kojima su uvaženi zastupnici tijekom rasprave govorili. Vezano za treće čitanje, nema razloga da Zakon ide u treće čitanje i Vlada ne podržava treće čitanje iz sljedećeg razloga. Jer sva stajališta koja su ovdje navedena u raspravi i predložena su, ponavljam po treći puta, odnosno četvrti puta, prihvaćena na Nacionalnom odboru u kojem se nalaze, Nacionalni odbor za pristupanje Europskoj uniji u kojem se nalaze uvaženi zastupnici Sabora. Što se tiče izjava da je tekst rađen samo u Hrvatskoj narodnoj banci, to nije točno. Radna skupina Hrvatske narodne banke i Ministarstva financija je na ovome radilo. Ministarstvo financija je bilo to koje je krajnje uputilo tekst Vladi, a Vlada Saboru i u tom smislu nikako nije moguće, dakle, tvrditi da je samo rađen Zakon u Hrvatskoj narodnoj banci. Što se tiče centra moći u inozemstvu koji podupire ovakav zakon, pa gospodo, centri moći u inozemstvu se bune protiv trenutno visokih restriktivnih mjera koje provodi Hrvatska narodna banka u smislu sputavanja rasta vanjskog duga. Pa oni su isključivo protiv toga i kontinuirano, dakle, se bude protiv visokog regulatornoga opterećenja. Pa pogledajte koje su bile izjave nakon zasjedanja Hrvatske udruge banaka u ponedjeljak. Pa upravo suprotno od ovoga što se ovdje govori. Dakle, ovaj Zakon omogućuje da i Hrvatska narodna banka i dalje nastavi sa dosadašnjom praksom da osigura monetarnu, financijsku, fiskalnu, zajedno sa Vladom i dakle Ministarstvom financija, i na kraju krajeva, makroekonomsku stabilnost u niskoj inflaciji i omogućavanje okruženja koje će omogućiti hrvatskim poduzetnicima pripremu za ulazak u Europsku uniju. Što se tiče, dakle, drugih poticajnih mjera, sada imamo dakle u raspravi niz zakona, Zakon o poticanju malog poduzetništva i ostali zakoni koji su način i prostor i prolaz kroz koji se trebaju poticati određeni sektori prije ulaska u Europsku uniju, odnosno i u trenutku ulaska u Europsku uniju da bi bili konkurentni na Europskom tržištu. Dakle, u ovom slučaju mislim da ovaj Zakonu u svakom, nema osnove dakle da ide u treće čitanje i Vlada to ne podržava i predlažem dakle da se usvoji u ovom drugom čitanju i zahvaljujem se na raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo gospodin Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodin državni tajnik je rekao da eksterne ranjivosti nema. Danas je ima. Neće je biti možda sutra, ali danas je definitivno ima. Kapitalne kontrole su nužne danas, naravno kad uđemo u Europsku uniju tada neće postojati potreba za njima, ali ključnija primjedba da je ovaj Dom izgubio svoje nadleštvo nad Hrvatskom narodnom bankom nije ničim opovrgnuto. Ovaj Dom je izgubio mogućnost da razrješava u slučaju lošeg poslovanja bilo guvernera bilo članove. Ovaj Dom je izgubio mogućnost da potvrđuje statut, ovaj Dom je izgubio one preferencije koje je imao i koje njega po hrvatskom Ustavu pripadaju.
Hvala. Ispravak, gospodin Pecek.
Hvala lijepo. Pa ispravljam navod kako ovaj Zakon zapravo najbolje odgovara hrvatskoj ekonomiji. Zbog čega? Znamo koliko je hrvatska ekonomija ovisna o vanjskom dugu i konačno i unutarnjem zaduženju i znamo da hrvatske banke kontroliraju preko 95% hrvatskog tržišta tako da bi vjerojatno jedan zakon koji bi u periodu do ulaska u Europsku uniju kvalitetnije reguliralo ovo stanje pogotovo vanjske i unutarnje zaduženosti, tu ne mislim samo na poduzeća nego i na građane bio prihvatljiviji, a naročito nije prihvatljivo da čak niti Sabor ne može kvalitetnije raspravljati, odnosno donašati odluke o provođenju ekonomske politike u Hrvatskoj. Ovim Zakonom smo zapravo to Saboru oduzeli, on će moći slušati što Hrvatska narodna banka govori, ali neće moći ništa drugo poduzeti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 79 glasova za, donesen konačni prijedlog zakona.
Prelazimo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o leasingu, drugo čitanje, P.Z. br. 539 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu financija gospodin Ante Žigman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo uvažene dame i gospodo zastupnici, pred vama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o leasingu kojim zapravo ne bih ulazio dakle u prethodnu raspravu, ali želim reći dakle da leasing je jedna od najpropozivnijih dijelova financijskog tržišta. Dakle, banke kao takve su samo jedan dio financijskog tržišta, a leasing ako pogledamo malo samo pet godina unazad kraj 2001. godine ukupna aktiva leasing društava iznosila je 3,2 milijarde kuna. Sredinom ove godine ona se popela na 22 milijarde kuna. Dakle, ovo je definitivno sektor koji je rastao u zadnjih 5 godina sedam puta se povećao. On je rastao trostruko brže nego što je uopće rastao financijski sektor, a područje koje je zapravo nije bilo na adekvatan način niti regulirano, niti kontrolirano, niti nadzirano. Dakle, ovim Zakonom u ovom drugom čitanju nakon što smo u prvom čitanju saslušali dakle sve vaše primjedbe htjeli dakle dodatno i uvažili naravno, dodatno pokušavamo i na određen način regulirati važan segment tržišta. Dakle, čistom jedan kratki osvrt. Dakle djelatnost leasinga obavlja oko 50 trgovačkih društava i ono što je važno reći da se njih 20 bavi isključivo tom djelatnosti. Dakle, danas leasing društva možemo identificirati prema upisnoj djelatnosti u sudskom registru i tvrtki društva. Ono što leasing predstavlja je jednostavan oblik financiranja te kao takav ima pozitivan učinak na gospodarstvo, ali je nedopustivo da se primjerice kroz leasing provlači kreditiranje. Radi se o tome da nekoliko, odnosno zapravo jedna institucija, jedno leasing društvo čini ih zapravo 88% kreditiranja koji se obavlja kroz leasing što je zapravo nedopustivo. Kreditiranje kao što znamo mora ići kroz banke i naravno taj pravni vakuum je upravo osigurao da pojedina leasing društva se bave tim poslom i na taj način ovim Zakonom naravno želimo i regulirati i ispraviti tu nepravdu. Što se tiče vanjskog duga oni su bili dakle ti koji su se izravno mogli zaduživati vani, a nije ih kontrolirala ni Središnja banka niti HANFA. Ovim Zakonom dakle omogućujemo da HANFA, Hrvatska agencija za nadzor financijskih institucija bude ta da joj se i kojoj će se omogućiti i dati ovlast nadzora i mjere potrebne za ograničenje rasta leasing djelatnosti i naravno ono što je najvažnije inozemnog zaduživanja kako bi se upravo maloprije spomenuta eksterna ranjivost smanjila. I naravno i ono što je važno i model linearne konsolidacije na razini banaka unutar iste bankovne grupe jer svi smo svjesni toga da je većina dakle banaka vlasnik leasing društva, naravno pojedini su i samostalni, ali većina njih je na određen način u vlasništvu banaka. U svakom slučaju razlikujemo dvije vrste dakle poslova leasinga. To su operativni i financijski leasing i u tom smislu želimo reći dakle da jedino leasing društva mogu obavljati operativni leasing dok financijski leasing bi mogle obavljati i banke, naravno u cijelosti poštujući odredbe ovog predloženog Zakona. U svakom slučaju želimo onemogućiti da leasing, leasing društvima da ovako visoko profitabilnoj djelatnosti kao što je leasing poslovanja posluju s gubitkom iz razloga što kroz kamatu i druge pravne poslove dakle prenose svoja sredstva svojim osnivačima u inozemstvo i na taj način naravno zaobilaze plaćanje poreza na dobit kao i onemogućavanja obavljanja bankovnih poslova što sam maloprije rekao, dakle odobravanje kredita i zajmova. U svakom slučaju cilj koji se želi postići ovim Zakonom je uređenje pravila obavljanja djelatnosti leasinga, izvještavanje i ovlast nadzora od strane Hrvatske agencije za nadzor financijskih institucija, onemogućavati odobrenje kredita i zajmova što za posljedicu će imati smanjenje materijalnih dobara koja ne služe za ostvarenje novih vrijednosti zašto služi leasing, kao i financiranje osobnih automobila fizičkim osobama što nije naravno posao leasinga, to je posao banaka, a leasing, dakle taj dio svoje djelatnosti treba usmjeriti na strojeve, na investicije, na ono što omogućuje dakle proizvodnju određenom poduzeću, naravno i u tom dijelu i kupovinu automobila. Konačni prijedlog Zakona izmijenjen u nekoliko članaka nakon prvog čitanja, dakle jasnije određena definicija poslova leasinga, operativni i financijski u članku 5. utvrđen je pojam Ugovora o leasingu, članak 35. i naravno određena nomotehnička usklađenja koja su bila prisutna na, tijekom prvog čitanja, istaknuta tijekom prvog čitanja. Mi smo ih u potpunosti ugradili u ovaj Konačni prijedlog zakona o lesasingu. Te stoga predlažem dakle zastupnicima da prihvate ovaj Zakon u drugom čitanju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Gospodin Dragutin Pukleš, predsjednik Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici predlagatelja, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskog sabora na 48. sjednici održanoj 24. studenog 2006. godine razmotrio je prijedlog, Konačni prijedlog zakona o leasingu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 10. studenoga 2006. Odbor je u smislu članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom Konačnom prijedlogu zakona … [[Govornik se ne razumije.]] svojstvo zainteresiranog radnog tijela. Uvodno izlaganje podnio je predstavnik predlagatelja istaknuvši da su leasing društva uglavnom u vlasništvu stranaca. Zbog smanjenja rizika neplaćenja obaveza «HALFA» može zahtijevati od stranog leasing društva da položi novčani iznos kao jamstvo za namirenje obaveze čime se pokrivaju mogući gubici. Ukazano je i na to da je Hrvatska narodna banka ograničila i kreditiranje tj. da se zbog navednoga u Republici Hrvatskoj razvila treća vrsta leasinga koja je čisto kreditiranje korisnika predmeta leasinga. Takvi krediti su zastupljeni s gotovo 30% portfelja ukupno danih kredita leasing društava što ovaj zakonski prijedlog ima za cilj ograničiti. U raspravi koja je uslijedila pozdravljeno je donošenje ovog zakona u dva čitanja. Postavljeno je i pitanje opravdanosti i naknade za vođenje registra objekata leasinga, a također je postavljeno pitanje opravdanosti davanja prava HAMAG-u temeljem kojega HAMAG može odbiti nalaz ovlaštenog revizora. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o leasingu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Da li žele ostali odbori? Ne? Prelazimo na raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Svi smo svjedoci jedne akcije koja se proovodi u našem pravnom sustavu a to je zapravo micanje iz našeg pravng sustava jednog velikog broja zakona koji se više ne primjenjuju, koji su dotrajali, koji naprosto više u pravnom sustavu formalno postoje ali ne žive. E sada ovo govorim zato što želim reći da donošenje ovog Zakona je nešto potpuno suprotno tome. Potpuno suprotno zato što mi institut leasinga u našem poslovnom svijetu, u našem gospodarstvu, u ekonomiji, de facto u životu već imamo. Međutim nemamo regulirano na ovakav način kao što se predlaže ovim zakonom. I upravo zato ovo je obrnuti proces i donošenje ovog zakona je nužno potrebno jer to je nešto što u pravnom sustavu nemamo, a doista je potrebno. Sve ono što je rekao državni tajnik vezano za iznošenje podataka koliko se na našem financijskom tržištu sredstava okrene i plasira u okviru, u okviru leasinga govori samo za sebe i govori zapravo da potreba za donošenje ovog zakona je doista velika. Mi smo i kada smo donosili Zakon o obveznim odnosima ako se sjećamo, isticali kao nešto što je potrebno da u samom Zakonu o obveznim odnosima se definira taj institut ugovora o leasingu. Međutim ugovor o leasingu danas i do prije donošenja ovog zakona regulira se na način da se primjenjuju postojeći instituti koje pravni sustav pozna. To je zapravo jedna kombinacija postojećeg ugovora o zakupu, postojećeg ugovora o najmu, postojećeg kupoprodajnog ugovora, kupoprodajnog ugovora vezano za obročnu otplatu i to su instituti koji se primjenjuju, to su instituti koji se koriste da bi se regulirao institut leasinga. Donošenjem ovog Zakona u članku 5. precizira se, u članku 5. bit će precizirano koji su to poslovi leasinga? U njemu je jasno razdijeljeno posao financijskog leasinga i posao operativnog leasinga. U člancima 35. pa nadalje definirano je što se ugovorom o leasingu sve treba regulirati? Definirane su njegove temeljne odredbe pa se kaže da on mora sadržavati i tvrtku i sjedište davatelja leasinga, tvrtku i sjedište primatelja leasinga, određenje posla, detaljno određenje objekta leasinga, vrijednost objekta i da ne nabrajam dalje u njemu je vrlo precizno pobrojano što sve ugovor o leasingu treba imati? Također u njemu je definirano i koje posebne odredbe su potrebne za ugovor o financijskom leasingu a koje su potrebne za onaj o operativnom? Koje su razlike temeljne između financijskog i operativnog leasinga? Već je i državni tajnik u svom uvodnom izlaganju neke rekao, ali ono što je bitno kod financijskog leasinga imamo situaciju da onaj koji ulazi kao primatelj financijskog leasinga ima mogućnost zapravo i steći vlasništvo objekta ili predmeta tog leasinga. Dok u ovom operativnom leasingu to nije tako, to je drugačije. Ovaj Zakon ono što bih rekao kao najbitnije on regulira statusna pitanja vezano za subjekte koji će se baviti i koji se bave poslom leasinga. Dakle to su, to su trgovačka društva, to su društva s ograničenom odgovornošću, to su dionička društva, to su financijske institucije, to su i strana trgovačka društva. Strane kuće koje se bave također koje će ovdje putem, putem svojih predstavništava ili podružnica obavljati te poslove i ovim Zakonom se prilično detaljno reguliraju uvjeti pod kojima ta društva mogu poslove leasinga obavljati. Velika i ogromna uloga je naše Agencije HANFA-e koja će morati davati i odobrenja prije osnivanja takvih društava ali ne samo to, kojoj će ta društva morati dostavljati brojna izvješća vezano za svoje poslovanje, vezano za svoj rad tako da će se u okviru te agencije zaista voditi jedna vrlo, vrlo precizna evidencija o stanju i poslovanju tih društava. Ne samo to nego u toj agenciji će se voditi i registar predmeta leasinga što je također vrlo značajno jer će se imati jedan značajan pregled i ta agencija nakon što će imati sve te podatke ona će imati mogućnost i intervenirati u određenim situacijama kada se ukažu i kada se pojave određene nezakonitosti. Također, zakon daje i velike ovlasti agencije u onom nadzornom dijelu pa se kaže da mu ona može donesti rješenje kojim nalaže da se uklone, da se isprave određeni nedostaci. Njoj se naravno mora sve dostaviti, sve vezano za poslovanje tih naših leasing kuća. Ako pogledamo čak i kod samog osnivanja, znači subjekata koji će se baviti leasingom već i kod uprave dioničkih društava ili društva s ograničenom odgovornošću postoji uloga naše HANFA-e koja će morati dati i odobrenje čak i na to da li određeni ljudi imaju uvjete da budu članovi uprave tih društava. Također, postoji i određeni zakonski razlozi kada HANFA može to i uskratiti, pa kada može intervenirati jer su se promijenili uvjeti pa ti ljudi više ne mogu obavljati te poslove. Ovim zakonom na jedan prilično precizan i dobar način su regulirani i sami subjekti poslovnog odnosa leasinga. To je davatelj leasinga, to je primatelj leasinga i to je dobavljač predmeta leasinga. Dakle, ovim zakonom su regulirane njihove obveze, njihova prava, ali i njihova odgovornost. To je ono što je vrlo bitno. To je ono čega mi danas u našem zakonodavstvu nemamo. Ovaj zakon naravno regulira kao lex specialis sva ta pitanja. Međutim, on jasno u svom izričaju navodi da se kao supsidijarno i podredno, ono što nije regulirano ovim zakonom da se primjenjuju odredbe Zakona o trgovačkim društvima, odredbe Zakona o obveznim odnosima, odredbe Zakona o reviziji, odredbe Zakona o računovodstvu, Zakona o zaštiti potrošača. Dakle, cijeli jedan niz zakona je povezan sa ovim Zakonom o leasingu i treba ga promatrati u kontekstu zapravo cijelog tog pravnog sustava. Smatram da je vrlo značajno ovim zakonom što je vrlo precizno određen nadzor koji naša HANFA provodi nad poslovanjem tih leasing kuća. To je nešto što do sada evo i državni tajnik je naveo u svom uvodnom izlaganju. U jednom neredu pravnih propisa mogle su se dešavati razne stvari. Moglo se zapravo vršiti jedno prikriveno kreditiranje, moglo se vršiti razne zapravo pravni poslovi ako nešto nije potpuno jasno. Ovim zakonom se stvari čine puno jasnije i ovim zakonom se omogućava jedan precizan nadzor vezano za segment leasinga. Stoga, Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj zakon i posebno smatram da je bitno da je u ovom razmaku između prvog i drugog čitanja da su uvažene i brojne primjedbe koje su bile na Odboru za zakonodavstvo, tako da je zakon u bitnome bolji nego što je bio u prvom čitanju. Dakle, podržavamo zakon jer zakon je naprosto nužan u funkcioniranju našeg financijskog sustava, u funkcioniranju našeg gospodarskog i ekonomskog sustava jer ova pitanja nemamo regulirana i zakon moramo donijeti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak. Gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Bošnjakovića. Prvi se odnosi na ulogu HANFA-e kao nekog jamca da će doći, spriječiti se izigravanje zakona. Znamo kakva je bila uloga HANFA-e u slučaju Čovića. Ništa nisu napravili tako da to ne znači puno. Drugo, ispravak drugog navoda odnosi se na to. Točno je da je ovdje de facto stanje u zakonu kolega pretvoreno de jure, u de jure stanje. Ali, svi smo mi tražili što je trebalo napraviti. Znači, nije dobro. To je ispravak. Ugovor o leasingu nije dovoljan za leasing. Vani je leasing definiran i razrađen kao cjelovit pravni institut i to Hrvatska nije napravila i to je velika greška. Hvala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Liberalizacijom hrvatskog gospodarstva na našem tržištu pojavili su se neki od nedavno manje poznati i korišteni oblici financiranja. Jedan od takvih oblika financiranja razvijenih tržišnih gospodarstava svakako predstavlja i leasing. U SAD-u u Europskoj uniji prisutnost tog leasinga na tržištima je već poznata cirka četrdesetak godina. Leasing je poslovni odnos u kojem davatelj leasinga daje predmet leasinga primjerice u našim slučajevima najčešće se pojavljuju vozila kao predmet leasinga na korištenje na određeno vrijeme primatelju leasinga. Primatelj leasinga obavezuje se da će ugovoreni iznos plaćati u ugovorenim obrocima. Leasing je poseban oblik financiranja kojem je osnovna značajka koristiti a ne biti vlasnikom. Ovisno o ugovorenim odredbama može imati obilježje najma, ali može imati i obilježje kupoprodaje, pa prema tome upravo razlikuje ono što je i državni tajnik jutros naglasio, sada malo prije da razlikujemo operativni i financijski leasing. Prednosti leasinga su mnoge, od namjenski prilagođenog vremenskog roka, smanjenja poreznih obveza, pa sve do jasne godišnje financijske računice. Međutim, u Republici Hrvatskoj leasing se često zlorabio. Naime, postojala je dugogodišnja praksa da se poslovne banke preko leasing društava u svom vlasništvu zadužuju u inozemstvu i time samo povećavaju vanjski dug Hrvatske. Tome svakako treba stati na kraj odnosno pravno urediti područje leasinga. Moram priznati da je donošenje ovog zakona poprilično kasni za realnim potrebama. Naime, leasing je u modernom poslovanju kao što sam rekla poznat već 40 godina, a u Hrvatskoj se pojavljuje negdje u drugoj polovici devedesetih godina. Od 2001. godine tržište leasinga u Hrvatskoj bilježi snažan i dinamičan rast, te financiranje putem leasinga postaje najznačajnija alternativa bankovnom kreditu. Iako je broj trgovačkih društava registriran za pružanje usluga leasinga mnogo veći, a Zakonom o bankama omoguće bankama da pruže usluge financijskog leasinga leasingom se u Hrvatskoj kao osnovnom djelatnošću bavi negdje oko 17 društava. Prema podacima sa kraja polugodišta 2005. godine leasing društva sudjeluje u strukturi ukupne imovine Hrvatskog financijskog tržišta sa 6,3% što ih svrstava na drugo mjesto. Dakle, odmah iza banaka. Imovina leasing društava premašuje danas negdje više od 20 milijardi kuna i radi se o financijskoj grani koja ima izuzetno brzi rast. Trenutačno je on nešto više od 15% godišnje. Dakle, sa donošenjem ovog zakona zaista se predugo čekalo, a da nismo u procesu užurbanog usklađivanja zakonodavstva sa Europskom i ispunjavanje drugih sličnih zahtjeva na ovaj zakon vjerojatno bi čekali još i znatno duže. S druge strane pak moram pozdraviti odluku da ovaj zakon se donosi po regularnom, umjesto po hitnom postupku. Tako smo zapravo omogućili kvalitetnije reguliranje ovog područja uz mogućnost donošenja potrebnih amandmana, a sa druge strane stavljanje konačnog nacrta na raspravu odmah na sljedećoj sjednici pomoći će da se to područje što prije konačno i pravno regulira. S obzirom da oko 30% leasing portfelja čine zajmovi i kredite koji ne bi smjeli biti u domeni poslovanja leasinga svakako pozdravljam odredbe ovog zakona koje onemogućavaju leasing društvima u odobravanju upravo tih zajmova. Te odredbe zapravo idu u skladu sa svim mjerama Hrvatske narodne banke odnosno monetarne politike RH koje nastoje smanjiti vanjski dug zemlje. S druge strane moram primijetiti kako se većina materije ovog zakona zapravo ne odnosi na pitanje samog leasinga kao pravnog posla već se njime najviše uređuju pitanja leasing društava, njihov način poslovanja međusobnih odnosa, nadzora itd. Iz tog razloga pozdravljam i prijedloge koji su izneseni u prvom čitanju da se zakon preimenuje u Zakon o leasing društvima i leasingu. Također moram priznati da je u nekim aspektima ovog, ovaj nacrt zakona preliberalan prema moćnim financijskim industrijama, odnosno ne stoji na strani zaštite potrošača, u ovom slučaju korisnika usluga leasinga. U svakom slučaju ne stoji na strani hrvatskog građanina. Leasing je sam po sebi itekako povoljno sredstvo naplaćivanja te iste usluge. Leasing društva osiguravala su svoj ulog i po nekoliko puta iz jednostavnog razloga što su ta ista društva i vlasnici predmeta leasinga. I to sve do trenutka dok zadnja kuna za otplatu tog predmeta nije isplaćena. S druge strane obični građanin nije zaštićen gotovo nikako. Davatelj leasinga ima pravo naplatiti štetu od propalog posla, odnosno vratiti predmet leasinga ako se zakasni sa plaćanjem za samo dvije rate. S druge strane taj isti davatelj leasinga čak nije niti ne odgovara za predmet leasinga. Ovako određen ovaj zakon bit će u funkciji zaštite već ionako moćne financijske industrije, umjesto da bude u funkciji zaštite i hrvatskog građanina, odnosno hrvatskog gospodarstva. I zadnja stvar na koju bi skrenula pozornost je činjenica da je ovaj zakon u članku 33. propisuje obvezu stranih leasing društava, odnosno društva iz država koje nisu članice Europske unije da prije osnivanja svoje podružnice zatraži suglasnost Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga. Iako leasing društva iz zemalja članica Europske unije Agenciji moraju dostavljati izvješća o svome radu suglasnost za osnivanje od Agencije ne moraju tražiti. Ustav Republike Hrvatske u članku 49. stavak 2. propisuje kako država osigurava svim poduzetnicima jednaki pravni položaj na tržištu, te je zabranjena zloupotreba monopolskog položaja određenog zakonom. Iako taj isti Ustav u članku 50. napominje kako se poduzetnička i tržišna sloboda mogu ograničiti kako bi se zaštiti interesi Republike Hrvatske ne vidim kako unaprijed možemo znati da će strana leasing društva ići protiv državnih interesa, a leasing društva zemalja članica Europske unije da neće ići. Ovdje se zapravo radi o ustavnom i zakonskoj nejednakosti, što je dakako protupravno. Također postoji još jedna izuzetna besmislica u ovom zakonu. Naime, članak 3. propisuje kako je leasing društvo pravna osoba sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja je od Agencije dobila odobrenje za obavljanje posla. Dakle leasing društvo je pravna osoba. Da bi neka tvrtka postala pravna osoba ona se najprije mora registrirati. A evo zakon ovdje propisuje da se ne može registrirati dok ne dobije suglasnost Agencije. A da bi dobila suglasnost Agencije mora biti pravna osoba. Iznenađena sam i razočarana ovo je očita kontradiktornost članka 3. nije riješeno do ovog čitanja ali će svakako morati biti riješena vrlo brzo. Naime, ovo me podsjeća na ono da li je prije kokoš ili jaje. Pa s obzirom da mi dosta često u naše klupe dobivamo zakone koji imaju tu dilemu unutar sebe mislim da nam više ne trebaju toliko pravnici koliko paleontolozi da utvrde razliku između toga da li je bilo prvo jaje pa zatim kokoš, jer očito pravna struka često puta griješi i često puta u zakonima imamo takvih situacija. Donošenjem ovog zakona svakako možemo reći da počinje druga faza razvoja leasinga u Hrvatskoj. Pravila su konačno na papiru. Leasing društva u buduće više neće odobravati kredite. Biznis će biti kontroliran, tvrtke će morati upravljati rizicima, propisane su kazne za prekršaje. Ali papir trpi sve. Mora se provesti kvaliteta nadzora kako bi osigurali buduću financijsku stabilnost, odnosno nakon što se usvoji ovaj zakon se mora i provoditi. To dakako nije na Saboru već na izvršnoj vlasti, ali na to upozoravam ovdje i sada jer prošle je pokazalo kako Saboru nikada nije bio problem donijeti kvalitetan zakon, ali ga je hrvatskoj Vladi bilo itekako problem dosljedno i do kraja provoditi. Dok se ne izmijene ove sitnice na koje sam uputila, ukazala u ovoj svojoj raspravi Hrvatska narodna stranka neće podržati ovaj zakon.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSS-a pozdravlja činjenicu da imamo ispred sebe prijedlog Zakona o leasingu iz prostog razloga što je neupitno da sa svojih 20 milijardi kuna poslovi leasinga u Hrvatskoj čini jedan veliki dio ukupnog financijskog tržišta, posebno onog nebankarskog, pa sama ta činjenica nas navodi da je dobro da se ti odnosi riješe u okviru zakonskih rješenja i mislimo daje to i u interesu davatelja, ali i korisnika leasinga. Naravno u Hrvatskoj je sami počeci leasinga na neki način manifestiraju se kupnjom automobila i to prvenstvo iz razloga što se nije moglo ostvariti neka od traženih jamstava da se osiguraju na neki drugi način financijski izvori i financiranja. Naravno da takva situacija koja je definitivno regrutirala najveći broj leasinga makar od strane građana je ostala na neki način dominantna u strukturi tih leasinga i naravno da takva pozicija davatelja leasinga u samim počecima je stvorila jedan dosta neprilagodljiv odnos između davatelja i korisnika leasinga i da su usporedivši naše korisnika leasinga, znači naše građane, pa i pravne osobe u odnosu na građane Europske unije u načinu koji se i pod kojim uvjetima se taj leasing daje još uvijek dolazimo do disproporcije u kvaliteti u korist davatelja leasinga. I mislim da je u smislu zaštite potrošača kao jednog vrlo važnog čina koji Europska unija gotovo izrijekom u svakom zakonu propisuje kao način djelovanja da je i ovaj prijedlog zakona trebao imati poseban jedan dio koji se odnosi na zaštitu potrošača. Ta zaštita potrošača je vrlo bitna jer naravno ova priča vezano za naše građane koji su kroz leasing kupovali nekretnine, pokretnine bilo automobile bilo neka druga sredstva može se gotovo identično prenijeti kad je u pitanju početak leasinga u Hrvatskoj i na gospodarski sektor koji je u nemogućnosti da ima druge izvore financiranja posizao za takvim oblicima financiranja bez obzira što možda oni u ukupnom sadržaju i nisu bili najkvalitetniji. Prema tome, mislimo da bi bilo jako dobro da je ovaj prijedlog zakona koji je uvažio uistinu nekoliko momenata koje je predlagano i od strane da tako kažem Hrvatske gospodarske komore, od strane onih koji su nositelji leasinga u Hrvatskoj uvažuje neke argumente. No, na žalost eto taj argument u smislu zaštite potrošača kao jedan primarno javni moment, javni interes mislim da bi bilo dobro da se uvažio i da se ili da nadzorno tijelo HANFA koja će djelovati kao nadzorna institucija na neki način pokuša uskladiti želje davatelja i potrebe korisnika leasinga. Mi držimo također da je dobro što je na neki način razriješena dilema da li Hrvatska narodna banka, da li HANFA s time što je uistinu bitno ojačati ulogu, poziciju i materijalnu poziciju ali i jednu izobraznu poziciju HANFA-e jer kad dobijete toliko poslova, a poslovi leasinga i operativnog i financijskog čine drugu po snazi poziciju i odmah iza bankarskog sektora dolazi financijska pozicija leasinga tada se uistinu radi o vrlo opsežnim, vrlo velikim zahvatima koji će u mnogo čemu promijeniti odnose unutar sadašnje HANFA-e. Jer, sadašnja HANFA naprosto nije u ovom momentu spremna za to. A mislim da će određena druga, drugi načini financiranja koji će morati naći svoje mjesto bilo u ovom ili u nekom drugom zakonu kao što je pitanje time sheringa. Znači, vremenskog korištenja koje je gotovo u Europskoj uniji prihvaćeno načelo koje ne vlada samo u posebnim sektorima gdje se razvilo od turizma nego se naprosto proširilo i na proizvodne kapacitete, uslužne djelatnosti itd. Na žalost u Hrvatskoj taj oblik financiranja ili ne možemo ga nazvati kupnje jer on to u naravi nije, jer se govori o vremenskom korištenju. Znači, određeno vremenski period vi imate pravo koristiti određene resurse i za to plaćate određeni najam ali podmirujete određene troškove, a u konačnici to nije vaše vlasništvo nakon isteka roka. Znači, ima neke dodirne momente sa oblicima ovakvog načina financiranja. Ali inače u Hrvatskoj u praksi i danas postoje razno razni oblici i u okviru leasinga koji se naravno naslanjaju na zajmove, a nisu zajmovi. Prema tome, HANFA ima jedan doista vrlo težak, vrlo odgovoran posao u kome će trebati silno puno znanja i mislim da će Hrvatska narodna banka ipak morati u pogledu one izloženosti o kojima smo govorili i direktnije djelovati i da će trebati naći određeni među dodirni kontakt Hrvatske narodne banke i HANFA-e. Jer, ovako veliki posao, a posebno treba napomenuti da je tendencija rasta u leasingu naprosto takva da će ona u idućoj godini vrlo brzo zauzeti još značajnije mjesto i po premašenim milijardama kuna, ali i u odnosu na osvojene tržišne pozicije. Znate, leasing je dobar. Međutim, on nikada neće uspjeti odgovoriti i neće nikada moći do kraja prikriti jednu činjenicu. To što vam je omogućeno da kupite nešto, a za što danas nemate dovoljno novaca ne može prikriti činjenicu ako vi ne stvarate i ne proizvodite nove vrijednosti, da ćete i na taj način uspješno riješiti svoje probleme. Prema tome, danas je mnogo i onih svjedoka koji su kroz leasing ostali bez sredstava, koji su ostali bez rata koje su uplatili iz razloga što nisu udovoljili ugovorima koje su trebali poštivati, a uslijed financijske nemogućnosti to nisu uspjeli. Tako da ima tu čitav niz naših građana koji su neslavno i loše prošli kod ovog načina financiranja. Prema tome, ovo je samo jedan od oblika potrošnje koji stvara samo dojam da je lako doći do nečega. A na žalost, ona druga strana medalje je daleko teža i zbog toga je kontrola i zaštita potrošača po nama u Klubu HSS-a primarna. Znači, zaštita naših građana da u najmanju ruku uživaju iste one pozicije kakve uživaju i klijenti stranih leasing kompanija koje danas rade u Hrvatskoj. Mislim da tako nešto se može i mora očekivati od svih leasing kuća koje djeluju i rade u Republici Hrvatskoj.
Hvala. Prekinut ćemo sjednicu. Nastavak u 15,00 sati. Prva je gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Kolegice i kolege, nastavljamo sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o leasingu. Poštovana kolegica Majdenić je prva na redu. Izvolite kolegice.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Prema podacima s kraja 2005. godine o visini imovine leasing društava i dominantnom učešću ovih društava u nebankovnom sektoru hrvatskog financijskog tržišta leasing društva, leasing djelatnost neminovno zaslužuju ozbiljno i dobro uređenu zakonsku regulativu. To je potrebno i stoga što postoje zakoni koji reguliraju djelatnost banaka osiguravajućih društava i investicijskih fondova, a za djelatnost leasinga ne postoji poseban zakon iako ono predstavlja 6% financijskog tržišta. U situaciji kada je Hrvatska narodna banka različitim mjerama monetarne politike ograničavala inozemne izvore kreditnih sredstava počelo je plasiranje kreditnih sredstava putem leasing društava jer ona nisu bila pod utjecajem instrumenata monetarne politike. Baš upravo zbog toga da bi se ovaj značajni financijski sektor stavio pod kontrolu i pravno uredili okviri i uvjeti poslovanja leasing društva potrebno je donijeti Zakon o leasingu. Prijedlog Zakona o leasingu o kojem danas raspravljamo u drugom čitanju ima prvenstveno za cilj pravno potpuno urediti uvjete i način poslovanja, nadzor i kontrolu nad poslovanjem, mjere za sprečavanje i otklanjanje nezakonitost i nepravilnosti u poslovanju te vrlo oštre sankcije za nepridržavanje i nepoštivanje propisanih zakonskih odredbi. Kako sam već napomenula leasing društva su u prošloj godini čak 30% svoje djelatnosti koristili za kreditiranje čime su izbjegle mjere monetarne politike, odnosno pronašle rupu kroz koju su ulazila inozemna kreditna sredstva bez pologa obvezne granične pričuve koju je propisala Hrvatska narodna banka. Novi zakon izričito zabranjuje odobravanje kredita, kredita i zajmova. Isto tako zakonom je propisana minimalna visina temeljnog kapitala od milijun kuna određena mogućnost identifikacije vlasnika dioničkog društva, odnosno dionice moraju glasiti na ime i u cijelosti moraju biti uplaćene u novcu. Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih ulaganja određene su velike ovlasti za provođenje nadzora nad poslovanjem leasing društava. Agencijine ovlasti kreću se od davanja odobrenja za rad, imenovanja člana uprave, provođenje revizije, načina izračuna realne kamate i naknade pa do oduzimanja odobrenja za rad, otvaranje stečaja i likvidacije. Zakonom je člancima od 35. do 37. propisan oblik, sadržaj i specifičnosti ugovora ovisno o tome da li se radi o financijskom ili operativnom leasingu te uvjeti raskida ugovora. Isto tako propisana je obveza redovitog vođenja poslovnih knjiga, poštivanje računovodstvenih financijskih standarda i načela i primjene Zakona o računovodstvu. Agenciji su dane ovlasti da propiše kontni plan, sadržaj, način i rokove financijskog izvještavanja radi usporedivosti podataka o poslovanju leasing društava. Radi učinkovitosti nadzora i povećanja transparentnosti propisane su mjere koje Agenciji stoje na raspolaganju, rokovi za provođenje mjera i dokazi da su mjere provedene. I na kraju kao i u svakom dobrom zakonu propisane su kazne za one koji se ne pridržavaju zakona ili ne provode u potpunosti ili na vrijeme propisane odredbe. Kako su kazne rigorozne i visoke vjerujem da će Zakon dati očekivani učinak. Zbog svega toga navedenog predlažem da se Zakon prihvati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Na redu je poštovani kolega Tomljenović. Tomljanović, ispričavam se. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo svoje izlaganje ću početi na način da apsolutno podupirem ona zakonska rješenja koja se u smislu primjedbi i raspravi koje smo vodili u prvom čitanju i na plenarnoj sjednici i na sjednicama nadležnih odbora prihvaćene. U prvom redu mislim na pojam leasinga ili na zakonsku definiciju koja je sada po članku 35. uvrštena u Konačni prijedlog zakona, ali isto tako i razrađivanje, dakle i samog financijskog leasinga i operativnog leasinga, mislim da su to poboljšice koje apsolutno treba pozdraviti i osobno sam i sam bio na stanovištu da s obzirom na činjenicu da nemamo definiciju ugovora o leasingu niti u Zakonu o obveznim odnosima, nekim drugim propisima evo sada posebnim propisom smo uspjeli riješiti i to. Nadalje, ovaj Zakon u potpunosti treba podržati jer on zapravo popunjava pravnu prazninu, odnosno nepostojanje pravne regulative u jednoj vrlo bitnoj oblasti i to su dakle pitanje i pravne i financijske i gospodarske prirode. Dakle, s jedne strane postoje na snazi, odnosno na snazi su i u primjeni su naravno i Zakon o bankama i Zakon o osiguranju i Zakon o investicijskim fondovima sve do ovog propisa nismo imali odredbi koje bi direktno ili na poseban način regulirale sam leasing ili ugovor o leasingu. Do sada je dakle rješavanje odnosa ili bilo putem primjene nekih drugih propisa ili pak Zakon o obveznim odnosima u dijelu koji se odnosi na ugovorom preuzete obveze, dakle onog dijela Zakona o obveznim odnosima koje regulira odnose među subjektima kod zaključivanja ugovora kao pravnih poslova. Nadalje, potreba donošenja ovog Zakona jest i u tome što do danas 20 aktivnih leasing društava portfelj, odnosno neotplaćene vrijednost glavnice kod njih iznosi u 15 najvećih društava oko 2,2 milijarde eura, dakle to su i velik broj subjekata, ali i ogromna financijska sredstva. U strukturi tog novčanog iznosa podjednako su dakle zastupljeni i operativni i financijski leasing, dok su tzv. krediti zastupljeni su gotovo 30%. Što se tiče tih kreditnih plasmana kroz ovaj vid apsolutno bih podupro ono što je uvažena kolegica Majdenić u svojoj raspravi govorila i na najbolji mogući način oslikala stanje kako se što se dešavalo kod leasing društava koji su zapravo se što direktno što indirektno bavilo plasmanom kreditnih sredstava. S tim u svezi treba naglasiti da su inozemni vlasnici u smislu nemogućnosti daljnjeg širenja poslovanja i povećavanja poslovanja u Hrvatskoj putem banaka, dakle ta sredstva su počela plasirati kao sredstva kredita putem leasing društava. Shodno navedenom se pojavila potreba da se posebnim propisom reguliraju ne samo uvjeti za osnivanje i poslovanje i prestanak rada leasing društava već da se i precizno regulira sam ugovor o leasingu sa svim pravima i obvezama ugovornih strana u poslovima leasinga. S druge pak strane neophodno je bilo potrebno precizno regulirati financijsko izvještavanje leasing društava kao i nadzor nad poslovanjem i upravljanjem rizicima. Posebno imam potrebu naglasiti važnost i ulogu dakle Agencije, odnosno posebno tijela za nadzor financijskih usluga u poslovanjima leasinga i tu bih naglasio tri stvari. Prvo, dakle da agencija po odredbama ovog zakona vodi Registar objekata leasinga. S druge strane leasing društvo je obvezno ili obavezno izvijestiti agenciju o revizorskom društvu odnosno samostalnom revizoru kojeg je izabralo za obavljanje revizije financijskog izvješća. I naročito mi se čini bitnim istaknuti to da upravo agencija može propisivati kriterije i način upravljanja rizicima, oblikovanje pričuva, uvjete i način uporabe pričuva i naravno oblik, način i rokove upravljanja rizicima. S obzirom na ulogu agencije mislim da su to kvalitetna zakonska rješenja koja će "uvesti" apsolutno reda u smislu poslovanja leasing društava bez obzira kojom se vrstom leasinga u konkretnim situacijama oni bave. I naposljetku mi dopustite da istaknem vrlo bitnu glavu zakona ili dio zakona koji se odnosi na zaštitu potrošača odnosno zaštita svih onih fizičkih osoba pretežno fizičkih osoba u smislu nepridržavanja uvjeta iz Ugovora o leasingu samih leasing društava. Dakle, kada dođe po mišljenju tih ljudi, tih subjekata do nepridržavanja samih ugovorom preuzetih obveza od strane leasing kuća da imaju u tom smislu posebnu pravnu zaštitu dakle mimo one zaštite koja je naravno propisana općim propisima obveznog prava. Ovdje se konkretno radi o zaštiti potrošača odnosno onih ljudi koji su sklopili konkretne ugovore, ugovore o leasingu kada dođe po njihovom mišljenju do nepridržavanja ugovorom preuzetih obveza od strane leasing društava. S obzirom na sve izloženo i s obzirom na kvalitetu ovog predloženog zakona evo, ja apsolutno podupirem ovaj Konačni prijedlog zakona o leasingu. Hvala.
Hvala lijepo kolega. Na redu je poštovani kolega Jelkovac.
… [[Govornik naknadno uključen.]] evo, također nekoliko riječi o ovom konačnom prijedlogu zakona koji je ipak došao u drugo čitanje i to je ono na čemu smo se svi složili nakon prvog čitanja. Djelatnost leasinga sa ukupnom imovinom oko 20 milijardi kuna unutar financijskog sektora je druga po veličini odmah iza banaka. I za razliku od svih drugih područja postoje Zakon o bankama imamo Zakon o osiguranju, o investicijskim fondovima područje djelovanja leasinga nije bilo regulirano posebnim zakonom i zbog toga je dobro da imamo ovaj zakon pred sobom kog ćemo uvjeren sam i donijeti. Vjerojatno je to trebalo i ranije, poglavito zato što se radi o jednoj od najpropulzivnijih djelatnosti koja raste po godišnjoj stopi većoj od 15% i kao što smo čuli u posljednjih godina je 7 puta uvećala svoj obujam poslovanja. Leasing se tradicionalno dijeli na operativni i financijski i svi znamo biti tog načina poslovanja je u činjenici da korisnik objekta ili predmeta leasinga nije i njegov vlasnik. Naravno, u našem društvu kao što to često znati biti i u drugom području često se domišljati sjete nekim alternativnim varijantama pa smo i mi tako izmislili svoju vrstu leasinga koja se u svojoj biti pretvorila u klasično kreditiranje i to je nešto čime se i ovim zakonom želi stati na kraj. Pa je u ukupnom portfelju leasinga čisto kreditiranje preuzelo gotovo 1/3 tog ukupnog portfelja. To je naravno doprinijelo onom visokom i velikom rastu o kojem sam govorio u početku. Tako je i ukupna imovina u 2005. godini svih društava porasla za oko 3,4 milijarde kuna ili oko 460 milijuna eura. A ono što je sa aspekta ukupne zajednice ili društva bitno dakle, leasing društva mogla su se zaduživati vani a nije ih kontrolirala niti Hrvatska narodna banka niti HANFA. To je ustvari biti rezervni ventil onim matičnim bankama koje su podlijegale ograničenjima. Kroz ovaj vid povećavala se ino zaduženost na razini države i ono što je možda još važnije izvana su dakle leasing društva financirana, leasing društva su kamate plaćala svojim matičnim bankama u inozemstvu, one su na taj način povećavajući te kamate izvlačile dobit iz Hrvatske, dakle iznosile su dobit u inozemstvo i svoju razinu poslovanja odnosno dobiti smanjivale kod nas na način da im profit odnosno porez na profit u tim i takvim bude minimalan. I evo ono što želim za kraj reći mislim da ovim zakonom ostvarujemo cilj da pravno u cijelosti uredimo uvjete i način poslovanja, nadzor i kontrolu nad poslovanjem, te mjere za sprječavanje i otklanjanje nezakonitosti i nepravilnosti u poslovanju. Evo zbog toga podržavam donošenje ovog zakona.
Hvala lijepa poštovani kolega. U ime Kluba zastupnika HSLS-a, poštovani kolega Zlatko Kramarić, petominutna rasprava. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Nažalost, zbog nekih obveza nisam stigao u onome redovnom u ime kluba pa ću se na ovaj način obratiti. Mislim da mi u klubu HSLS-a nećemo otkriti toplu vodu ako kažemo da je leasing zapravo osvojio svijet a konačno to su utvrdili i eksperti Međunarodnog instituta za unifikaciju privatnoga prava koji su punih, vjerovali ili ne, punih 40 godina pripremali multilateralnu međunarodnu konvenciju o međunarodnom financijskom leasingu a to je doneseno ako se ne varam negdje u svibnju '88. godine u prošlom stoljeću. I većina zapadnih zemalja već '60.-tih, '70.-tih godina prepoznala je vrijednost i mogućnost leasinga koji je izvorno nastao negdje '30.-tih godina u Americi kao novi način financiranja nekretnina a početkom '50.-tih godina se proširio na domenu financiranja pokretne investicijske opreme. Mnoge od zapadnih država Europske unije su već odavno regulirala neka pravna pitanja oko leasinga. Tako je primjerice Francuska to kao prva zemlja Europe to učinila još tamo '66. godine. Znači, 40 godina prije nas. A neke druge države kao npr. Njemačka pitanje leasinga ne rješavaju zakonski već nekim drugim tipovima propisa pa su to uglavnom recimo okružnice Ministarstva financija. Od prvih početaka razvoja fenomena lisinga, poslovne prakse i ekonomske znanosti potvrdili su njegovu osnovnu funkciju, financiranje nabave, pokretne ili nepokretne investicijske opreme bez angažiranja vlastitog kapitala, plaćanjem u gotovu i bez zaduživanja u klasičnom kreditnom odnosu. Procjenjuje se tako da je skoro petina sveukupne nabave kapitalne opreme u Americi financirana upravo putem lisinga, petina. Kako možemo vidjeti Hrvatska u znatnoj mjeri zaostaje za teorijom i praksom zapadnih država u regulaciji lisinga i zakonskih propisa koji bi regulira lising svakako treba donijeti i u tom smislu i klub HSLS-a će dati potporu ovome prijedlogu zakona. Međutim, kada čitam obrazloženje ovoga zakona jasno je kako se tu govori samo o problemu zaduživanja a ne o lisingu kao bitnom fenomenu razvoja proizvodnje. Cijeli zakon je strukturiran po našem mišljenju nadzorno, mogli bismo gotovo reći policijski ali ne i razvojno. Zakon o lisingu bi prvenstveno trebao regulirati i omogućiti lisinga i investicijske opreme kao bitne poluge industrijskog razvoja pa mogli bismo reći možda malo i hrabro i ponovne industrijalizacije Hrvatske. U prijedlogu zakona i u njegovom obrazloženju o tome nažalost nema ni riječi, govori se više o lisingu kao problemu zaduživanja što on djelom i jest. Imamo neki podatak a to su već duže vrijeme neke državne institucije kao što je Hrvatska narodna banka, Ministarstvo financija, HANFA kao i stručna javnost upozoravaju na devijantno ponašanje dijela lising tvrtki jer prema službenim podacima od ukupno 2,2 milijarde eura ukupnih plasmana svih lising društava na dan 31. prosinca prošle godine je to iznosilo negdje oko 637 milijuna eura što čine nedopušteni krediti odnosno zajmovi. To znači da su određena lising društva koristeći slobodu tržišta ugrozila financijski i monetarni sustav zemlje obavljajući kreditne poslove koji su dopušteni isključivo bankama. Inače, kredit banaka strogo je određena Zakonom o bankama i pod čvrstom kontrolom je Hrvatske narodne banke što u slučaju navedenih 637 milijuna eura je svjesno po našem mišljenju izbjegnuto. Uzroke i posljedice te pojave ovdje nećemo posebno elaborirati ali je važno naglasiti da one nisu nimalo benigne. Znači, mi u klubu o lisingu želimo promišljati kao bitnom razvojnom elementu, mislimo da je to moguće postići i određenim i nadamo se da će i predlagatelj zakona to prihvatiti. Stoga, kažem podržavamo prijedlog ovoga zakona u proceduru i pozivamo Vladu da ga onda u bitnome dopunimo. Željeli bismo vidjeti modele i projekcije koji će novi Zakon o lisingu pomoći razvoju Hrvatske i koji će olakšati prije svega nabavu industrijskih strojeva za naše nove poduzetničke zone kakve prednosti, porezne, carinske, druge lising donosi onome tko na takav način želi napraviti strojeve za proizvodnju i slično. Lising svakako treba u što je moguće većoj mjeri poticati a nikako ne ograničavati. I dopustite mi ja ću ovaj koji još nisam stigao dati ovaj jedan amandman … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepa, kolega Kramarić. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. Riječ ima kolega Žigman državni tajnik. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Evo, ja bih se moram priznati zahvalio na ovoj plodonosnoj raspravi vezano za Zakon o lisingu ovaj konačni prijedlog zakona. Ja se nadam da će on biti dakle u najvećem broju od strane zastupnika i podržan. Ja bih samo kratko se osvrnuo na nekoliko kratkih ajmo tako reći primjedbi od strane zastupnika, primjerice vezano za registraciju lising društava. Pa kaže, lising društvo je pravna osoba u članku 3. stavku 1. sa sjedištem u RH koje je upisano u sudski registar na temelju odobrenja Agencije za nadzor financijskih za obavljanje poslova lisinga. Agencija se mislim, dakle HANFA Agencija za nadzor financijskih institucija. Dakle, sasvim je jasno, mislim da je u jednoj raspravi bilo rečeno dakle da se na dva mjesta ono registrira. Ne, dakle ono se ne može upisati u sudski registar ako prethodno ne dobije odobrenje agencije. Zašto je tome tako? Pa slična je stvar kao i kod banaka. Želi se zaštititi jedan vrlo važan segment financijskog tržišta. Svi znamo dakle i u niz rasprava je bilo potvrđeno da je lising i način financiranja putem lisinga vrlo povoljan, da je on, možemo ga nazvati u jednom trenutku u jednom segmentu i razvojni segment jer omogućuje dakle financiranje dakle tuđim kapitalom ali u tom smislu obavljanje tog posla mora biti strogo nadzirano i čak se mora dakle unaprijed nadzirati one koji žele osnovati jedno takvo društvo, dakle da u tom smislu moraju ispunjavati određene uvjete kako bi naravno lising društvo poslovalo u najboljoj mjeri, dakle na najbolji mogući način, dakle u svrhu održavanja, u svrhu ekonomske promocije dakle a i u svrhu dakle održavanja financijske stabilnosti. Naravno, da se na kraju ne dogodi da zbog lošeg poslova obveze padnu na teret države odnosno da se u tom smislu pojave određene javne reakcije. Vezano za dio oko zaštite potrošača, pa ja bih samo htio dakle reći da u zakonu postoji Glava 15. koja se cijela glava dakle bavi zaštitom potrošača. Ovdje se kroz tri članka jasno daju određena prava potrošačima, dakle svim onim osobama fizičkim ili pravnim koji su korisnici lisinga, daje se mogućnost da na odgovarajući način mogu uputiti prigovor i mogu zatražiti dakle da se prava koja oni imaju kao potrošač zaštite i u tom smislu da budu u potpunosti ravnopravni sa lising društvima, dakle onima koji im daju, kojima smo također ovdje u zakonu dali određena prava. Evo, ja bih toliko kratko se osvrnuo na raspravu. Zahvaljujem se naravno na podršci zastupnika koji su se pozitivno očitovali o ovom zakonu i također smatram da je vrlo važno da zakon što prije saživi i da doista taj važan segment financijskog tržišta i ajmo reći jedna pravna praznina koja je nastala u ovom financijskom tržištu bude popunjena kako bi se osigurala financijska stabilnost i ekonomski prosperitet hrvatske ekonomije. Hvala vam lijepo.
Hvala vama. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o lisingu. Glasovat ćemo tokom vjerojatno sutrašnjeg dana.
Konačni prijedlog Zakona o leasingu. Amandmane je podnio zastupnik Dražen Bošnjaković.
Vlada prihvaća sva tri amandmana.
Vlada prihvaća sva tri amandmana koji postaju sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je sa 79 glasova za, donesen Zakona o leasingu u tekstu kako ga je predložila Vlada zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na slijedeću točku - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrtu, prvo čitanje, P.Z. br. 570 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli o ovom zakonu Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti zakon? Da. Izvolite, riječ ima kolegica Kesić državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite, kolegice!
Hvala lijepa, predsjedniče. Poštovane dame i gospodo saborski zastupnici! Iskustvo u razvijenim zemljama Europe ukazuje da su mali i srednji poduzetnici pokretači razvoja cjelokupnog gospodarstva koje uz manje angažiranje poslovnih sredstava ostvaruju bolje financijske rezultate a bilježe i stalan porast zapošljavanja. Kada govorimo o obrtništvu u Hrvatskoj ono predstavlja tradicionalnu gospodarsku djelatnost koja je u posljednjim godinama sve izraženija i bitno utječe na ukupni gospodarski razvitak. Podatak od preko 257 tisuća zaposlenih u obrtništvu, 105 tisuća i 38 aktivnih obrta govori o respektabilnoj brojci koja zahtijeva pojačanu društvenu brigu i to posebice zbog sve veće uloge u ostvarivanju bržeg zapošljavanja i samozapošljavanja. Podaci govore i o trendu otvaranja proizvodnih obrta. Pored poteškoća koje su pratile obrtništvo dugi niz godina isto se uspjelo održati zahvaljujući nizu poticajnih mjera, povoljnom poslovnom, razvojnom te društvenom okruženju. Ministarstvo ustrajno u namjeri bržeg i jednostavnijeg otvaranja obrta u 2005. godini liberaliziralo je uvjete i to prvo smanjenjem cijene obrtnice sa 500 na 200 kuna te izmjenama pravilnika o vezanim i povlaštenim obrtima. U odnosu na pravilnik koji je bio na snazi novim pravilnikom određeni su jednostavniji uvjeti za obavljanje obrta i to za 42 djelatnosti od ukupno 140 djelatnosti za čije je obavljanje bio propisan ispit o stručnoj osposobljenosti ili majstorski ispit. Slijedom navedenog sada ove djelatnosti mogu obavljati osobe sa završenom odgovarajućom srednjom stručnom spremom bez položenog majstorskog ispita. U 2005. godini Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva uključilo se i u program «One stop shop» odnosno «Hitro HR» servis Vlade za ubrzanu komunikaciju građana i poslovnih subjekata sa državnom upravom. Jedna od usluga je i «I obrt». «I obrt» je elektronička usluga namijenjena građanima za brže i jednostavnije registriranje obrta. Usluga omogućuje upis podataka potrebnih za pokretanje postupka osnivanja obrta. Od 6. mjeseca kada je ta usluga pokrenuta do danas 810 građana je registriralo obrt putem Interneta. Paralelno sa prethodno navedenim aktivnostima praćena su kretanja i trendovi u obrtništvu koja su ukazivala na potrebu izmjena Zakona o obrtu u smjeru još jednostavnijih uvjeta za obavljanje obrta, uvođenja domaće radinosti i sporednog zanimanja te daljnjeg unapređivanja sustava strukovnog obrazovanja. Cilj predloženih izmjena ovog Zakona je omogućiti fizičkim osobama obavljanje djelatnosti kao domaće radinosti ili sporednog zanimanja koji bi bili limitirani unaprijed utvrđenom visinom ukupnih primitaka čime smatramo da ćemo omogućiti dodatnom broju naših građana pogotovo umirovljenicima da mogu obavljati određene djelatnosti a da ne moraju plaćati na to poreze za zdravstveno i mirovinsko osiguranje, a djelatnosti koje će moći ono obavljati na osnovu ovoga će biti donešene na listi koju će napraviti na prijedlog ministar gospodarstva, rada i poduzetništva uz mišljenje Hrvatske obrtničke komore. Cilj ovog Zakona je i odrediti jednostavnije uvjete za obavljanje manje zahtjevnih vezanih obrta pa se za obrte za koje je propisan ispit o stručnoj osposobljenosti omogućuje polaganje ispita o stručnoj osposobljenosti i u ovlaštenim obrazovnim institucijama a ne samo u Obrtničkoj komori. Ovim Zakonom se određuje jednostavniji uvjeti za pristupanje majstorskom ispitu pa se kao uvjet za polaganje ispita za osobe sa završenom odgovarajućom srednjom stručnom spremom određuje dvogodišnje radno iskustvo. Za osobe s neodgovarajućom završenom srednjom stručnom ili školskom spremom određuje trogodišnje radno iskustvo a za osobe sa završenom osnovnom školom desetogodišnje radno iskustvo. Nadalje ovim Zakonom omogućuje se dodjela dozvola dakle licenci za primanje učenika na praksu u što većem broju gospodarskih subjekata pa se predlaže da uz obrtnike i trgovačka društva i ostali gospodarski subjekti i pravne osobe mogu primati učenike na praksu. Ujedno s tim u svezi određeno je da uz osobe s položenim majstorskim ispitom i s trogodišnjim radnim iskustvom u obrazovanju mladih mogu sudjelovati i osobe sa završenom odgovarajućom srednjom stručnom spremom, trogodišnjim radnim iskustvom i s položenim ispitom o osnovnim znanjima o poučavanju naučnika. Nadalje ovim Zakonom proširuju se uvjeti zbog čijeg se nepoštivanja obrtnicima i pravnim osobama oduzima dozvola za izvođenje naukovanja. Uspostavom nadzora nad segmentom naukovanja koji se izvodi u procesu rada osigurat će se kvalitetnije i sigurnije obrazovanje mladih. Dame i gospodo donošenjem ovog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrtu omogućit će se širem broju fizičkih osoba posebice umirovljenicima obavljanje djelatnosti određivanjem jednostavnijih uvjeta za pristupanje majstorskom ispitu ubrzat će se i postići kvalitetnija provedba politika razvoja obrtništva i poticanja zapošljavanja a stalnom dogradnjom sustava obrazovanja i propisivanjem obveze nadzora na izdavanjem dozvola za izvođenje praktičnog dijela naukovanja osigurat će se kvalitetnije obrazovanje za potreba obrtništva.
Hvala vam. Hvala lijepa državna tajnice. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba IDS-a poštovani kolega Drandić. Kajin? Može. Izvolite kolega, Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospođo državna tajnice, uvažena gospodo zastupnici. Ovo je prvi, prvo čitanje, Zakon slažem se, treba ići u drugo čitanje. I neke nelogičnosti o kojima ću govoriti a koje se dešavaju u praksi treba izmijeniti. Ova primjedba koju je državna tajnica iznijela da i umirovljenici mogu imati obrt, ako sam dobro razumio bez plaćanja doprinosa ako je tome tako onda to sigurno treba pozdraviti. Zakon o obrtu inače je donesen 1993. godine i njime su regulirana temeljna pitanja obrtništva kao što je pojam i vrsta obrta, uvjeti za obavljanje poslovanja obrta, obrazovanje, osposobljavanje za obavljanje obrta, organiziranost, nadzor, upravne mjere. Uz Zakon o trgovačkim društvima kako se kaže ovdje u ocjeni odnosno uvodnim tim ocjenama. On je temeljni zakon kojim se reguliraju statusna i druga važna pitanja za rad gospodarskih subjekata. Isti je nakon stupanja na snagu 1993., ne? mijenjan dva puta, 1996. i 2001. godine i tako dalje i tako dalje. Međutim ja ću se osvrnuti u ovome zakonu samo na članak 21. Zakona o obrtu a on doslovce glasi da za obveze koje nastaju u obavljanju obrta obrtnik odgovara cjelokupnom unesenom imovinom koja je potrebna za obavljanje obrta. Ja sam više puta govorio, sada ću i ponoviti da su češće možda mali obrtnici u goroj poziciji i od samih radnika koji rade kod njih. Zašto? Zato jer temeljem sudske prakse obrtnik odgovara cjelokupnom svojom imovinom, a radnik odgovara svojim radom. Radnik ako ne dobi 3 ili 4 mjeseca plaću otići će od obrtnika, a obrtnik ako ne podmiri svoje obveze jedanput, dvaput ostat će bez rodne kuće. Znači bez lošeg, zbog lošeg poslovnog poteza obrtnik može preko noći ostati bez svega što je stvorio odnosno što je naslijedio, radnik ostaje bez plaće. Ja osobno držim da ovakva jedna odredba nije u redu. Zašto? Zato jer obrtnik ne smije biti u drugačijoj poziciji od onoga koji vodi trgovačko društvo i koji odgovara samo s imovinom društva. Na dan 1.6. ove godine imali smo 36000 blokiranih obrta. Tvrdim da je danas preko 40000 blokiranih obrta. Riječ je o preko 5 milijardi kuna dubioza kojih tih 36000 obrta ima. Preko godinu dana blokirano je čak 35000 obrta i sad se stvarno postavlja pitanje kako dalje. Ako je obrtnik recimo državi dužan platiti PDV u roku od 30 dana, onda bi država i njemu trebala isplatiti obvezu u tih istih 30 dana, a ne da država koja postaje sve gori plateša tjera obrtnika zbog neplaćanja u stečaj, a s druge strane generira nelikvidnost. Međutim, ono zbog čega sam se isključivo javio to je potreba da se izmijeni odredba o odgovornosti obrtnika cjelokupnom njegovom imovinom. Da je to jedna ozbiljna i među sudovima rasprava svjedoči i jedan dopis kojega sam dobio, a kojega je Trgovački sud u Zagrebu 18. travnja 2005. uputio Vrhovnom sudu Republike Hrvatske, točnije njihovom građanskom odjelu, a s ciljem usaglašavanja sudske prakse na razini Republike Hrvatske glede upravo ove njihove odgovornosti obrtnika iz članka 21. I između ostalog ovdje se doslovce kaže da zbog navedene kolizije tumačenja normi članka 1. i 21. Zakona o obrtu, te članka 68. i 197. Stečajnog zakona predlažemo da Vrhovni sud Republike Hrvatske na temelju zakonskih ovlaštenja članka tog i tog Zakona o sudovima osigura jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana, te da zauzme jasan stav glede odgovornosti obrtnika i odluči da li obrtnik odgovara za obveze obrta cjelokupnom svojom imovinom ili odgovara za obveze obrta samo onom imovinom koja je unesena za potrebe obavljanja obrta. Ukoliko Vrhovni sud Republike Hrvatske prihvati definiciju odgovornosti iz članka 21. Zakona o obrtu prema kojoj obrtnik odgovara za obveze obrta samo onom imovinom koja je unesena za potrebe obavljanja obrta tada molim da isti sud donese odluku o tome kako bi sudovi trebali postupiti u ovršnim ili parničnim predmetima u kojima je jedna od stranaka obrtnik koji je odjavio obrte i imovina obrta više ne postoji. Pod dva, kako uskladiti primjenu članka 21. Zakona o obrtu sa odredbom članka 68. i 197. Stečajnog zakona. Da li je moguće pod tri otvoriti stečajni postupak nad imovinom dužnika pojedinca u slučaju da je obrt zatvoren prije otvaranja stečajnog postupka. U slučaju da se kao ispravna prihvati definicija iz članka 1. Zakona o obrtu prema kojoj je obrtnik fizička osoba koja obavlja gospodarsku djelatnost u svoje ime i za svoj račun tada se svi ovi postupci vežu za postojanje fizičke osobe, a ne za postojanje obrta. Od donošenja Zakona o obrtu prošlo je 13 godina, a od donošenja Stečajnog zakona 10 godina. Smatramo kako bi ova pitanja konačno trebalo riješiti jedinstveno i jasno na teritoriju cjelokupne Republike Hrvatske u cilju ostvarivanja jednakosti svih stranaka pred zakonom. Jednostavno je navodi znači Trgovački sud u Zagrebu, jednostavno je nedopustivo da postoje različiti kriteriji oko tako važnog pitanja kao što je odgovornost obrtnika. Prema evidenciji Hrvatske obrtničke komore nije to bitno itd. Jednom riječju poštovana gospodo da sudska praksa je neusklađena. Jedni sudovi, neki sudovi tjeraju recimo obrtnike da odgovara cjelokupnom imovinom. Drugi sudovi samo onom imovinom koja je unesena u taj obrt. To ja vas uvjeravam stvara ogromne probleme iako je tamo 2004. godine donesena jedna presuda Vrhovnog suda kojom se relativno jasno, decidirano kaže da obrtnik odgovara samo imovinom unesenom u obrt. Ali to na žalost nije dominantno mišljenje među našim sudovima. Bez obzira na sve ja držim da ne smiju naši obrtnici biti u lošijoj poziciji od onih koji vode trgovačka društva, da jednom riječju prema svima treba postupiti na isti način. Ja mislim da je upravo taj detalj centralno pitanje našeg obrtništva i to moramo jasno, nedvosmisleno riješiti. Utoliko, dobro je da se danas raspravlja o Zakonu o obrtu u prvom čitanju, da taj zakon ponovo dođe pred nas i mislim da bi se za takvo jedno tumačenje da obrtnik odgovara kao i trgovačka društva unesenom imovinom trebao izboriti i nadležni ministar. U protivnom držim da bi ovaj Sabor trebao donijeti autentično tumačenje glede jednog problema koji stvara ogroman problem velikoj većini naših obrtnika što ih demotivira da se na taj način registriraju, bez obzira što smo svjesni činjenice da u ovom času imamo negdje oko 105000 tih društava. Pred dvije godine imali smo negdje oko stotinjak tisuća i da evo danas imamo negdje oko 12000 ako se ne varam više zaposlenih u obrtima no što je bilo pred dvije ili tri godine. Klub IDS-a apsolutno podržat će ova rješenja, ali držimo da bi ovaj detalj trebalo na neki način apostrofirati jer držimo da je on ključan. Zašto? Jer obrtnik ne smije biti u lošijoj poziciji od vlasnika trgovačkog društva ove ili one prirode. Još jedanput pozdravljamo zakon i eto samo skrećemo pozornost na članak 21. Uvjeravam vas gospodo da je to ogroman problem tim više što imamo 35, možda 40000 blokiranih obrta, da ti ljudi odgovaraju cjelokupnom svojom imovinom što će reći da je 35000 kuća, imanja, ne znam svega onoga što su njihovi prednici stvorili na neki način na bubnju i da preko noći mogu bez svega toga ostati. Utoliko poštovana gospodo dajte razmislite o ovom članku 21.
Hvala lijepa kolega Kajin. U ime Kluba HDZ-a poštovana kolegica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Klub HDZ-a podržava naravno i s radošću prihvaća ovaj zakon koji je na tragu svega onoga što ova Vlada radi već nekoliko godina naročito intenzivno od 2005. preko Ministarstva gospodarstva kada su započele mjere intenzivnog poticanja obrtništva tako da imamo rezultate koji su evidentni, a ti intenzivni koraci su bili različiti – od različitih novih zanimanja što je kolegica rekla, pa do cijena obrtnice koja je snižena na 200 kuna, do pojednostavljenja osnivanja novih obrta tako da danas po prvi puta u ovoj godini imamo pozitivnu razliku, dakle imamo puno više novootvorenih obrta nego onih zatvoreni i ta razlika je ta da je do 30.11. ove godine samo otvoreno tisuću 202 nova obrta. Tako da u tom, toj grani koja je rezistentna, koja je u prošlim sustavima baš zbog toga što garantira osobnom imovinom za svoju djelatnost napredovala ali puno slabije nego sad imamo oko 1/4 ukupno zaposlenih u Hrvatskoj u gospodarstvu. I to je ono zbog čega to dalje i poticati. Dakle možemo reći da je ovaj zakon izašao temeljem zahtjeva koji su zaprimljeni u Upravi za obrt u ministarstvu gdje je bilo oko tisuću 500 zahtjeva koji su bili na granici onoga što je prijašnji zakon propisivao, koji se je do danas tri puta mijenjao ali koji sa ovom novom promjenom dakle je na tragu toga da se onima koji su na granici omogući, pa se tako ne snizuju kriteriji na uštrb kvalitete obavljanja obrta ali se pojednostavljuju kriteriji i za dobivanje obrtnice, dakle s onih 3 godine na dvije, a i za ta nova zanimanja koja su otvorena. Pa i za nove djelatnosti i za to dakle da oni koji ne ostvare prema zakonu veći ukupno prihod od 43 tisuće kuna godišnje po prilici koliko je iznos onih 10 prosječnih osobnih dohodaka kod pravnih osoba u gospodarstvu Hrvatske dakle ne plaćaju porez i da se na taj način da tako kažem proračun porodični obogate. I eto na tragu toga je i proračun koji smo nedavno donijeli, koji se preko 30 milijuna kuna podupire preko marketinških aktivnosti, preko različitih poticaja, preko subvencioniranja kamata upravo ovu djelatnost obrtništva, a koji samo za obrazovanje obrtnika u ovoj godini, sljedećoj 2007. predviđa preko 4 milijuna i 300 tisuća kuna. Dakle nakon ovih triju izmjena, ovo je dakle četvrta smo da se podupre onaj zahtjev i mišljenje samog ministarstva koje otraga kaže da se predlaže da se na kraju izda pročišćeni tekst ovog zakona, da ne bi bilo više nedoumica, dakle da ljudi vrlo jasno znaju upravo to da kroz i, e, obrt u jednom danu mogu otvoriti obrt, a naročito podržavamo ono što već postoji dakle ovdje, a šta ćemo imati u onom Zakonu o sudskom registru, a to je pojednostavljenje formulara, dakle nestanak formulara i uopće cijelog postupka kod otvaranja obrta i provjere postojećih obrta. Evo ja sam imala tu mogućnost kliknuti mišem na Ministarstvo gospodarstva danas i otipkati prezime našeg dragog kolege Joze Topića i odmah je izašao njegov obrt, adrese, sve ostale. Dakle to je nešto što treba cijeniti. Time da ovlaštene osobe mogu ulaziti u registre, dakle mijenjati podatke i ljudi korisnici toga više ne moraju hodati od institucije do institucije. To je u Hrvatskoj revolucija. Dakle to treba nagraditi, to treba pohvaliti i građanima reći što im stoji na raspolaganju kao mogućnost tehnike i tehnologije koju Hrvatska prihvaća među prvima. I klub Hrvatske demokratske zajednice dakle je ponosan što se to događa za našega mandata. Na nekoliko članaka ću se osvrnuti. Dakle zakon je pred nama. On predviđa različita nova rješenja. Naročito je važno što on dakle ima dva segmenta koja obrađuje, a to je domaća radinost koja se odnosi na proizvodne djelatnosti. Dakle u kućnoj radinosti se može raditi niz proizvoda i različitih prerađevina koje sad ljudi rade. Ali imamo i usluge različitih održavanja i popravaka za što treba naravno ispuniti određene uvjete. I to je školska sprema koja je propisana od srednje pa do osnovne. A broj godina koji netko provede u dobrom obavljanju svog posla, dakle u tom obrtu je ona kumulativno sa tim školskom spremom i uvjet da može otvoriti obrt. I ono što je bitno kod ovog zakona još dakle reći da ovaj zakon kod nasljeđivanja ne poznaje obrtnicu kao papir, nego poznaje obrt. Dakle to je nešto što omogućava da stečena imovina, ime, poduzeće, sve, ostaje u porodici, da se nasljeđuje i da se onda nastavlja ta djelatnost koja je pozitivna. Isto tako, danas je na Vladi bio i izmjene i dopune Zakona o priznavanju inozemnih kvalifikacija. Ovaj zakon isto tako poznaje priznavanje inozemnih kvalifikacija i za obrtnike. Što će reći da to olakšava našim povratnicima dakle mogućnost da povratkom u Hrvatsku ili otvaraju obrte ili nastavljaju raditi u obrtima koje su radili vani, a priznaju im se one kvalifikacije koje su stekli u svojim matičnim državama. Dakle i to je još jedna pogodnost. Ponovo ću naglasiti dakle da se majstorskom ispitu može pristupiti nakon 2 godine radnog iskustva, ako se ima naravno odgovarajuća sprema. Ako se ima najmanje 3 godine radnog staža i srednja sprema neodgovarajuća može se isto to učiniti, a može se to učiniti i sa osnovnom školom, sa dobrim poznavanjem posla nakon 10 godina rada u struci. I to je nešto što će opet nizu poduzetnika omogućiti gospodarsku djelatnost i nadamo se proširiti broj obrta. Ono što je bilo sporno, jer mi smo svi zajedno dobili na klupe naravno i primjedbe Hrvatske obrtničke komore riješeno je u zakonu onako kako je najbolje za sviju. Dakle i za Hrvatsku obrtničku komoru, a i za korisnike i za zakonodavca jer ono što je Hrvatska obrtnička komora zahtijevala dakle da se sav, svi podaci vode kod njih. Ne bi bilo dobro baš upravo zbog uspostavljanja ponovo govorim tog jedinstvenog registra u koji je uloženo već dosta novca. I ove godine će za proširenje biti uloženo još dodatna 2 i pol milijuna kuna. Dakle i Hrvatska gospodarska komora može koristiti te svima javno dostupne podatke. Isto tako imamo određeno pogodnosti za ova područja koja su manje gospodarski razvijena. Dakle na tim brdskoplaninskim, na tim ratno porušenim područjima od posebne državne skrbi imaju oni koji nemaju punu kvalifikaciju isto mogućnost ili uz zapošljavanje poslovođe sa određenom kvalifikacijom u svom pogonu ili sa stupanj manjom kvalifikacijom obavljati taj posao baš zbog toga što ne postoji dovoljno obrazovane radne snage, a poslovi se dobro obavljaju ili se mogu obavljati pod pokrićem tog zakona. Dakle još se tu uveo red u naukovanje djece koja idu u obrtničke škole i u tom dijelu je proširen broj onih subjekata u kojima se može to obavljati na širi rodni pojam koji govori pravna osoba. Dakle to više nije isključivo trgovačko društvo, nego su to i zadruge i različiti drugi obrti koji dobiju licencu od Ministarstva obrazovanja koje će i kontrolirati tu praksu. Jer smo imali slučajeva, to možemo vrlo otvoreno reći da su negdje dolazili pa su samo sjedili ili su ne znam brisali podove, a nisu radili onaj stručni posao ako su se školovali za mehaničara, zidara ili nešto drugo. Dakle to će se u ovom budućem razdoblju ispraviti, strogo kontrolirati i u svakom slučaju će ukupno voditi jednom novom učinku u toj propolzivnoj grani. I zbog toga klub Hrvatske demokratske zajednice naravno očekuje da će se nakon prvog čitanja i nakon svih dobronamjernih primjedbi koje vode poboljšanju ovog teksta, a i naravno posljedica zakona koji proizlazi za one na koje se odnosi, prihvatiti novelirani moderni zakon koji će olakšavajući poduzetnicima njihov posao doprinijeti još većem učešću obrtnika u ukupnom gospodarstvu Hrvatske kao što je to trend u svim zapadnim zemljama koje težimo, a da to neće biti na uštb kvalitete obavljenog posla i da će se izići iz one sive ekonomije upravo tim registriranjem i malih obrtnika i one kućne radinosti i naravno da to sve zajedno vodi boljem životu u državi Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice. U ime kluba HSS-a, poštovani kolega Pecek. Izvolite kolega Pecek.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice. Pa ja procjenjujem kako je bilo važno ići u novi iskorak i mijenjati propise koji se tiču obrtništva, naravno kroz ovaj temeljni zakon, međutim da li je ovo iskorak unaprijed ili u nekim dijelovima prijedloga korak unatrag trebali bi upravo ovdje u Saboru porazgovarati jer očito je to prijedlog koji ima ozbiljnije ambicije da bude prvo čitanje, a da se do drugoga dopuni i u jednom dijelu promijeni. Ja ću krenuti unatrag. Zašto je to korak unatrag? Zato jer jedina inovativnost koju ja primjećujem kod ovog zakona je prijedlog da on stupi na snagu šest mjeseci nakon objave u "Narodnim novinama". Ne znam da li smo takav primjer imali ovdje u Saboru, a pogotovo bi me zanimalo i kakva su obrazloženja da postupimo na takav način. U periodu od šest mjeseci imali bi zakon koji bi bio mrtvo slovo na papiru, imali bi period u kojem ministar ne bi mogao donašati podzakonske akte i pravilnike, a očito ovaj zakon ima ambiciju da ima puno i previše pravilnika i podzakonskih akata. Drugim riječima ovaj zakon se neće provoditi najmanje godinu dana kad on stupi na snagu, kad se donesu svi akti i zapravo što smo napravili sa time prijedlogom, meni je nejasno i mislim evo da bi predlagatelj upravo trebao obrazložiti ovdje u Saboru koje su ambicije takvog prijedloga. Kada govorimo o koraku unatrag, onda tu prije svega mislim na postojeći sustav obrazovanja koji se gotovo u potpunosti za obrtnička zanimanja naravno, želi promijeniti kroz ovaj zakon i to na tihi način gdje mijenjamo dobru praksu koja se radila u okviru Hrvatske obrtničke komore kroz strukovne škole i kroz njihovu međusobnu povezanost. Govorimo o jednom procesu koji je trajao 11 godina i za tih 11 godina nije zabilježena niti jedna primjedba ili čak ozbiljniji prijedlog da se takovo stanje promijeni. Ono što također je korak unatrag, omogućavanje da se vezani obrti otvore ukoliko završite tečaj, ja ću to tako nazvati, u večernjoj školi. Mi smo zemlja koja evo čuli smo i u obrazloženju proračuna i u politici za naredno razdoblje, koja želi težiti da bude zemlja znanja, da ne bude zemlja tradicije, da ne bude zemlja privatnih bogatstava nego da temeljimo svoj razvoj na znanju. Pa logično je da se pokušamo uspoređivati i težiti ka skandinavskim zemljama gdje 92% ljudi ima srednju školu i da ima srednju školu, da je završava u redovnom školovanju i da otvara biznis na osnovu tih stečenih znanja u okviru takovih škola. Ali ovdje mi omogućavamo da netko sa osnovnom školom otvori obrt i da omogućavamo da takav obrtnik bez specijalističkih znanja radi isto kao i onaj koji je morao četiri, odnosno pet godina ići u redovno obrazovanje i nakon toga polagati majstorski ispit i sl. Kako ovaj zakon baš nije idealan, kolegica je spomenula primjedbe komore. Da kolegice, imamo 25 primjedbi Hrvatske obrtničke komore koja je ipak najviše nadležna za ovo stanje u obrtništvu. Međutim, te primjedbe nisu uvažene, a one su upravo najvažnije u ovom zakonu. Zbog čega mi ne želimo ići u novi iskorak? Pa da si ne damo za cilj kao što to piše u nekim dokumentima Europske unije za obrtništvo, da se i obrt i mala trgovačka društva trebaju otvoriti u roku od dva dana za 200 kuna, kao npr. jel', da to budu idući … … [[Upadica se ne čuje.]] Ma to što vi govorite, dajte mi jedan takav primjer, ja imam potpuno druge informacije oko otvaranja i procedura. I konačno tisuću otvorenih obrtnika putem HITRO-a za godinu i pol pa o čemu pričamo kolegice. Pa imamo 3 tisuće koji su otvorili na drugi način obrt ako već želimo polemizirati. Gdje vam je razlika? Gdje vam je razlika između tisuću preko servisa HITRO i na ostale načine? Ono što je naslijeđeno, naslijeđen je obrtni registar. Obrtni registar u kojem se u roku od tri godine od momenta izdavanja obrtnice na centralnom serveru pojavljuje u istom danu tko je osnovao obrt. Vi niste rekli ništa novoga, koja djelatnost, na kojoj adresi itd. Ali iduća faza bi trebala biti da tim obrtnim registrom upravlja Hrvatska obrtnička komora kao jedina institucija koja je zainteresirana za razvoj obrta i kao jedina institucija koja bi to mogla kvalitetno raditi. To nije u drugoj fazi posao državne uprave i to bi bio dobar iskorak da smo napravili. Zbog čega mi ne omogućimo Hrvatskoj obrtničkoj komori da vodi svoj obrtni registar nego mora voditi paralelni registar? Meni je to potpuno nepoznato. Točno je da je taj obrtni registar rađen pet godina, makar ne znam u što ćemo utrošiti dva i pol milijuna kuna. Zbilja ne znam, jer očito on funkcionira već tri godine. Valjda ćemo ga potrošiti kao i za ovaj idući zakon koji se zove o malom gospodarstvu. Čitam u proračunu da su izmjene tog zakona koštale 200 hiljada kuna. Promijenili smo četiri članka, 25 riječi, ja sam ga nekad pisao hvala Bogu sa svojim suradnicima, nije košta ništa, ali u proračunu vidimo da su izmjene tog zakona koštale … … [[Upadica se ne čuje.]] Je, zato i četiri godine vrijedi i zato je u odgovorima na europsku, na pitanje Europske komisije smo imali mogućnost kvalitetno odgovoriti na sva pitanja kao što na sreću možemo to i sada odgovoriti. Tako da ako je Hrvatska zemlja koja teži društvu znanja, nedopustivo je da se dostignuta razina obrazovanja za obrtnička zanimanja snižava. Ovdje ja sam naveo dva primjera. Netko može završiti večernju školu i može polagati ispit, netko može imati osnovnu školu i opet položiti samo jedan ispit i steći će zvanja obrtnika. Zanemarujemo ono što je država, a jednako tako i Komora napravila u posljednjih 10 godina za strukovno obrazovanje u Hrvatskoj. Tako da Hrvatska obrtnička komora dobila je neke ovlasti koje je dodijelio Sabor ne samo u vrijeme bivše koalicijske vlasti nego i nešto prije toga. Hrvatskoj obrtničkoj komori je povjerena javna ovlast da se bavi strukovnim obrazovanjem. Ovdje to derogiramo, štoviše, ovdje dajemo mogućnosti i nekima drugima da se to bave. Nismo rekli pod kojim kriterijima, kakve uvjete moraju imati za to, kakvu osposobljenost ljudi koji to provode, ništa nismo rekli. Samo smo rekli da im to dajemo. Kao što smo i rekli već u članku 1. da omogućavamo i drugima koji nisu trgovačka društva da se bave obrtničkim zanimanjem pa smo rekli neka to budu pravne osobe, ali nismo rekli koje pravne osobe. Pa vjerojatno su to onda i ustanove jer vidim da su tu i ustanove unutra. A vjerojatno onda i bolnica se može baviti obrtničkim zanimanjem ako to slikovito želimo reći. Međutim, interesantni su ovi prijedlozi. U uvodnom obrazloženju nam piše kako ćemo proširiti ovlasti Suda časti Hrvatskoj obrtničkoj komori što bi u svakom slučaju trebalo jer ja mislim da je to jedna mjera unaprjeđenja u sustavu. Kolega Kajin je spominjao da imamo 25 tisuća obrta u blokadi i unutar obrtništva ima čudnih situacija. I zato bi taj sud časti trebao raditi kvalitetnije i trebao bi imati dobra ovlaštenja. Međutim, to piše u uvodu ali niti jednu normu ne možemo pronaći u ovom Zakonu. U ovim izmjenama Zakona o tome ništa ne piše. Piše samo u uvodu i toliko o kvaliteti rješenja koja su pred nama. Dalje imamo ambicije da proglasimo obrtnike koji se bave tradicijom, odnosno umjetničkim obrtom. Međutim, mi nismo rekli na osnovu čega ćemo to napraviti, koje uvjete oni trebaju zadovoljiti. Ništa mi u ovom Zakonu nismo rekli. Posebno na što želim upozoriti je već tradicionalno problem obrtnika sa poslovnim prostorom u kojem oni rade. Vraćamo se na onaj primjer da li obrtnik može raditi u prostoru koji nema uporabnu dozvolu, ako je zatečen unutra. Ovdje sada uvodimo i neke potpuno nove termine koji se zovu pravo raspolaganja. Mi uvodimo pravo raspolaganja i vratit ćemo natrag i tu uporabnu dozvolu makar i ministarstvo koje predlaže ovaj Zakon radi u objektu koji nema uporabne dozvole. Taj objekat nikad nije imao uporabnu dozvolu, a jako će je teško i dobiti. Znači, jedni kriteriji vrijede za državu, a drugi kriteriji vrijede za obrtnika od kojeg očekujemo da zapošljava, da se razvija, da izvozi. Međutim, uvijek ga ograničavamo, uvijek mu ostavljamo nešto dodatno kako bi mu otežali poslovanje. Tako da ja ću za neka rješenja koja su ovdje dana dobro, u svakom slučaju podržati. Kao što je i mogućnost da se u okviru kuće radinosti bavimo nekim zanimanjem. I Europa je išla na slična rješenja, međutim naravno da je to puno preciznije definirala. Ona je rekla da se rađaju, događaju nove okolnosti, naročito u vezi elektronskih oblika poslovanja i da se posao može raditi iz kuće. Ali mi ovdje sada kažemo da je ograničenje 10 prosječnih dohodaka i mi opet ne kažemo što se događa sa ljudima koji to rade i koji će plaćati, koji će ipak plaćati jer ostali zakoni ih tjeraju, ako rade putem Zakona o obrtu, koji će plaćati zdravstveno pa vjerojatno i mirovinsko osiguranje. On neće morati prekidati, ako je umirovljenik, svoj status. On će i dalje moći biti u mirovini ali će morati plaćati mirovinsko. Da li ste vi vodili o tome računa? Hoće li on imati neka prava ako plaća mirovinsko i u isto vrijeme je u mirovini? Hoće li imati neka prava dodatna ako plaća po dvije osnove zdravstveno osiguranje? Ovdje o tome nema niti riječi, a vidite, to su pitanja koja najviše zanimaju te ljude. Imamo i puno neriješenih pitanja, pa evo, ja koristim ovu priliku da predstavnike ministarstva podsjetim da smo mi ovdje u Saboru prije više od 2 godine donijeli izmjene Zakona o zakupu poslovnog prostora gdje smo omogućili obrtnicima da kupuju poslovni prostor ili ga dobiju u najam. U Zakonu piše da će se to regulirati uredbom. Uredbu nikad Vlada nije objavila, nismo je niti vidjeli. Podsjetit ću i ministarstvo da postoji mogućnost uvođenja paušalnog oporezivanja, da to izmjene Zakona o dohotku omogućavaju. Jednako tako čekamo na više od 3 godine. Tako da očito ambicije su dobre, da se ide u promjene koje bi donijele nešto novoga, međutim ambicije nisu do kraja razjašnjene. Ambicije nemaju dovoljnu širinu kao što je to Hrvatska obrtnička komora, konačno i svaki obrtnik pojedinačno pretpostavljao da će se dogoditi. Predlažem da se zapravo svaki članak posebno razmotri pa između ostalog i onaj gdje kažemo na koji način obrtnički naučnik će provoditi praksu. Pa se kaže da će on sklopiti ugovor sa uvjetno rečeno poslodavcem. Dijete od 15 godina nema pravo sklapati ugovor pa barem bi to ovdje u nadležnom ministarstvu koje se zove između ostalog i gospodarstva rada trebali znati i trebali bi poznavati. Zbog toga ja smatram da je ovo ipak jedan korak unatrag. Da Hrvatska koja želi biti zemlja znanja ne može obrtnička zanimanja ovako tretirati. Obrtnik koji završi strukovno obrazovanje, koji položi nakon toga i specijalistički ispit, koji postane majstor se ne može izjednačavati sa onim koji završi tečaj, koji završi školu i onda položi plativši 2 kile janjetine isti takav ispit. Ostvarimo Komori ono što je radila do sada, ostavimo srednjemu obrazovanju da funkcionira kao do sada jer upravo ćemo nastaviti sa ovim dobrim trendovima koji se događaju u obrtništvu drugačije. Još jedanput napominjem, vraćamo se jedan veliki korak unatrag. Hvala.
Hvala lijepa kolega Pecek. Ispravci netočnog navoda, poštovana gospođa Trakoštanec ima. Izvolite kolegice zastupnice.
Ne stignem ispraviti barem deset navoda kojem sam u stanju, ali krenula bih s onima kojem sam sebe gospodin Pecek ispravio. Prvo je rekao da je jedino ispravno jedino inovativnost rok primjene ovog Zakona, onda je govorio o promjeni sustava školstva, naravno da to demantira samog sebe jer je tu inovacija i taj sustav školstva, ali u boljem primjeru nego je bio do sad, a onda to što je rekao da se izjednačava ovaj neobrazovani sa ovim koji je pet godina se školovao. To sasma nije točno. Ovo samo se omogućuje da se znanje i vještine pored formalnog obrazovanja stjecati i neformalnim sa tečajevima, sa radnim iskustvom, sa učenjem cjeloživotnim pa smatramo da se osobama koje su radnim iskustvom stekle znanje i vještine mora omogućiti da to pokažu i polaganjem majstorskog ispita. Dakle, ispit je onaj koji kaže koliko si dobio formalnim obrazovanjem plus praksom, a i koliko si dobio neformalnim obrazovanjem plus praksom. Ako je to jednako zašto ne bi ljudi mogli obavljati obrte. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, kolega Markovinović. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo nije točno da se uz večernjom školom ne može biti uspješan obrtnik. Ja gospodinu Peceku mogu čitav niz vrlo uspješnih obrtnika reći koji su završili večernju školu, a čak su uspješni, pazite čak su uspješni i oni koji su prije '90. u dva, tri dana u susjednoj republici kupovali formalno obrazovanje. To je bilo vrlo, vrlo organizirano i išlo se autobusima tamo po to na žalost, ne podcjenjujući pritom jasno obrazovanje, redovito obrazovanje koje smatram da je itekako bitno.
Hvala lijepa. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba HSP-a, poštovani kolega Tadić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz ministarstva. Raspravljajući o Zakonu o obrtu čovjek se uvijek pita je li zakon razmotrila Obrtnička komora, odnosno da li je nadležno ministarstvo konzultiralo Obrtničku komoru o tom zakonu. Ja sam na taj način kao zastupnik cijeli prošli mandat postupao, čak kada je kolega Pecek bio u ulozi ministra i uvijek sam nastojao konzultirati ministarstvo, s jedne strane da čujem što oni stvarno misle o tom zakonu, a s druge strane konzultirati Obrtničku komoru. Za očekivati je dakle da ministarstvo nadležno konzultira Obrtničku komoru i da kad radi zakon pita one na koje će se taj zakon odnositi i to naprosto zato jer smo Obrtničkoj komori dali svojevrsne javne ovlasti da dio poslova obavlja u ime Hrvatske države. Međutim, ako Obrtnička komora prema Saboru, prema klubovima zastupnika ide sa šest, sedam stranica primjedbi onda je kristalno jasno da taj zakon nije napravljen doista prema interesima i potrebama hrvatskih obrtnika. Mene ne zanima šta tko od nas ovdje misli, mene interesira šta o tome misli Obrtnička komora kojoj smo ponavljam dali da skrbi o hrvatskom obrtništvu, a što oni zapravo žele? Oni se naravno bune na ono što je i moj prethodnih govorio, a to je način stjecanja kvalifikacije. Oni koji su proučavali povijest Rusije znaju da je u doba nove ekonomske politike nekome tamo puknulo u glavu da skrati vrijeme studiranja pa su za dvije godine dobivali inženjere, a za jednu godinu majstore. Ja se bojim da se ta cijela priča ovdje ponavlja i da je netko zamislio da će skraćujući školovanje i smanjujući obrazovanje dobiti jednako kvalitetne majstore koji doduše neće raditi u Zagrebu, neće raditi ni u Splitu, neće raditi ni u Rijeci, nego će raditi na otocima ili u brdsko-planinskim područjima. Dakle, pazite stvar je potpuno krivo postavljena. Ja se slažem s tim da su to posebni otežani uvjeti gospodarenja, ja se slažem s tim da je vitalno imati i na Hvaru urara i postolara i krojača, ali dajmo molim vas lijepo nemojmo onda probleme rješavati preko … [[Govornik se ne razumije.]] tako da kažemo taj i taj može taj posao raditi čak iako nije prošao onu kvalifikaciju kao čovjek koji će raditi u Zagrebu, nego omogućimo da čovjek sa Hvara ili Visa ili Lastova ili iz Mrkoplja ili iz bilo kojeg brdsko-planinskog područja lakše završi taj ispit. Dajmo mu stipendiju, potaknimo ga porezno, omogućimo mu da to završi, ali neka ima isti papir iste težine kao i onaj koji je normalno prošao majstorski ispit u Zagrebu. Nemojmo imati majstore prve i druge kategorije, one prve kategorije koji će biti u Zagrebu, one druge kategorije koje puštamo da rade na otocima i u brdsko-planinskim područjima. To je apsurd koji se uvodi sa ovim Zakonom. Dakle, ako želimo tim ljudima pomoći da imaju obrtnike u svom kraju, ako želimo pomoći obrtnicima koji tamo žele raditi onda im olakšajmo školovanje, ali nemojmo to školovanje skraćivati ili potpuno zanemarivati nekim kursovima i dopisnim tečajevima. Oprosti mi na sarkazmu, ali to je suština onoga što kolege iz Obrtničke komore ovdje prosvjeduju i ja se s time apsolutno slažem. To je isto kao da kažete da netko može doktorirati fiziku putem dopisnog tečaja i na večernje škole. Postoji tečaj kakav je, postoji postdiplomski, postoje znanstveni radovi, postoji procedura i dobija se to i to. Ne možeš sad reći da ako polažeš doktorat u ovoj zemlji ili onoj zemlji i oni različiti. Nije. Postoje isti kriteriji i ti kriteriji bi i ovdje morali biti isti. E sad dolazimo do drugog problema, a to je pitanje nepriznavanja inozemnih kvalifikacija. Tu se stalno vodila priča o tome što će biti sa brdsko-planinskim područjima itd., odnosno kako će izgledati tamošnji obrtnici, da li oni moraju polagati majstorski ispit ili ne, međutim ovdje sa člankom 39. dodajemo novi članak … [[Govornik se ne razumije.]] u kojem mirno priznajemo sve moguće inozemne obrazovne kvalifikacije. Pazite, za mene je to još više zabrinjavajuće jer ovdje zapravo prepuštamo da obrtnički posao jednako radi osoba koja zapravo nije ni na koji način testirana u domaćem sustavu, nego uz … [[Govornik se ne razumije.]] bona fide da dolazi izvana sa kvalifikacijom koja je ista kao ovdje. Ja to ne moram vjerovati i smatram da je Obrtnička komora morala biti konzultirana oko ovog dijela da ipak ona bude taj koji provjerava njegovo majstorsko zvanje, a ne Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva. Ako smo dakle Obrtničkoj komori dali pravo javne ovlasti i ako u Ustavu stoji da se određeni poslovi državne uprave mogu samo zakonom povjeriti pravnim osobama koje imaju javne ovlasti, ako smo to dakle učinili za Obrtničku komoru onda to ne može na sebe preuzimati niti ministar obrazovanja, niti ministar gospodarstva. To radi Obrtnička komora i ako smo njoj dali da testira one koji žele biti majstori i one koji dolaze izvana sa nekom svojom majstorskom diplomom onda tu nustrifikaciju treba obavljati Obrtnička komora. Na svu sreću radi se o prvom čitanju. Ja vas ljubazno molim da ove primjedbe uzmete u obzir, radi se o suštinskim … [[Govornik se ne razumije.]] i da kad budete pisali konačni prijedlog zakona konzultirate Hrvatsku odvjetničku komoru. Hvala.
Hvala lijepa kolega Tadić. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi na redu je poštovani kolega Korenika. Nema ga. Gubi pravo govora o ovoj temi. Kolega Mršić? Nema ga. Gubi pravo govora o ovoj temi. Kolegica Vesna Škare Ožbolt? Nema je. Gubi pravo govora o ovoj temi. I kolega Pleša. Izvolite!
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici predlagatelja, gospođe i gospodo zastupnici! Gledajte, kod nas u Međimurju je velika agrarna naseljenost, malo zemlje i težak život stvorili su od Međimurca vječitog putnika i pečalbara ali i valjanog, marljivog i stručnog obrtnika. Međimurci su kao vjekovni i istinski Hrvati svojim radnim, kršćanskim i ljudskim vrlinama kroz povijesti bili nemali oslonac hrvatskoj domovini koja je stoljećima i kada je stoljećima bila aktivni sudionik u stvaranju europske, gospodarske i kulturne civilizacije. U Međimurju je oduvijek pa i danas kad u Međimurju djeluje oko 2 tisuće obrtnika koji zapošljavaju više od 6 i pol tisuća ljudi što je gotovo više od 5% ukupnog stanovništva Međimurja obrtnik bio doživljavan kao stvaratelj, kao izumitelj, kao krajnji oblikovatelj ideja. I zasigurno je iz tog razloga nema kraja u Hrvatskoj koje bi imalo toliko različitih obrtnika najrazličitijih struka kao što to ima Međimurje. Zbog toga obrtnici u Međimurju uvijek sa pozornošću gledaju na svaku novinu koju donosi bilo koji novi zakonski tekst koji se bavi reguliranjem prava i obveza obrtnika. Ovom novelom Zakona o obrtu kojom se na određeni način usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije žele se prije svega proizvesti po meni 4 ključne stvari a to su: uvođenje domaće radinosti i sporednog zanimanja kojim se omogućuje osobama naročito umirovljenicima obavljanje djelatnosti, određivanje jednostavnijih uvjeta za pristupanje majstorskim ispitima i omogućavanje obavljanja vezanih obrta, uvođenje obveze raspolaganja poslovnim prostorom za obavljanje djelatnosti i stalna dogradnja sustava obrazovanja i propisivanja obveze nadzora nad izdavanjem dozvola za izvođenje praktičnog dijela naukovanja. Mislim da od ovih 4 najvažnijih novina koje se ovom novelom dovode u naš pravni sustav i u naš Zakon o obrtništvu ono što će većina obrtnika uključujući ovdje i Hrvatsku obrtničku komoru potpisati njih 3 a mislim da prijepor postoji glede ovog kad se govori o određivanju jednostavnijih uvjeta za pristupanje majstorskim ispitima i omogućavanju obavljanja vezanih obrta. Ali zbog toga pozdravljam ovu situaciju kad se vidi da i ovaj zakon koji je P.Z.E. ide u redovnu proceduru pa danas govorimo o njemu kao u prvom čitanju i nadam se da će do sljedećeg čitanja ove primjedbe koje će se čuti i u ovoj današnjoj raspravi glede tog problema kao i primjedbe Hrvatske obrtničke komore biti prihvaćene odnosno da će se usuglasiti i u konačnici prilikom drugog čitanja donijeti jedna dobra i korisna novela Zakona o obrtu. Jer znate za mene kao i za sve nas obrt i obrtnici trebali bi biti u žiži zanimanja ne samo sada prilikom donošenja ovakvog zakona o izmjenama i dopunama već svakog dana jer obrt je nastao prvim počecima civiliziranog života na Zemlji i održao se do današnjeg dana. To je ono što čini obrt vrlo zdravom snagom svakog gospodarstva a tako i hrvatskog. Svu važnost obrta i obrtnika pokazuje nam samo jedna činjenica, naoko sitna i nezamjetljiva i neprisutna toliko u medijima a zapravo vrlo, vrlo bitna za sve nas. A to je, da je samo u mjesecu lipnju ove godine hrvatski su obrtnici otvorili 5 tisuća 300 radnih mjesta i to su otvorili na način kakav već desetljećima, stoljećima i tisućljećima to rade i žive mirno, skromno i bez bilo kakvog prikazivanja toga kao nekakvog velikog uspjeha. Pa zato već unazad 2 tisućljeća dozvolite mi na kraju reći ono što vidimo i možemo iščitati iz knjige Sirahove. "Svi se oni u ruke uzdaju i svaki je vičan svome poslu. Bez njih se ni jedan grad ne može sagraditi a nema ni naselja ni putovanja. Ali njih ne pitaju u Vijeću narodnom i ne ističu u općini. Ne sjede na stolici sudačkoj i ne shvaćaju Zakon o zavjetnom. Ne ističu se naobrazbom, ni zdravom rasudbom i nema ih među tvorcima mudrih izreka. Ali oni odražavaju stvoreni svijet i molitva im je na djelo usmjerena." Ako ćemo tako gledati obrtnike prilikom današnje rasprave i donošenja u konačnici u drugom čitanju mislim da ćemo napraviti najveću korist za njih. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega Pleše. Na redu je poštovani kolega Topić. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, uvažene kolegice i kolege zastupnici! Također ću reći nekoliko riječi uz ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o obrtu. Ja osobno dolazim iz obrta pa ću najprvo reći šta smo mi obrtnici pa nevezano uz obrtničku komoru očekivali da bi trebalo promijeniti i da je na neki način sporno u funkcioniranju obrtništva momentalno na tržištu. Naime, vezano je reći ću odmah otvoreno o rad kao prvo inspekcijskih službi. Mi imamo, donijeli smo zakon '93. i taj zakon je na neki način po modelu zakonodavstva koje regulira tu materiju na području srednje Europe naročito Bavarska, cijela Njemačka, Austrija, Belgija itd. I tamo je izričito rečeno da za vezane obrte je potrebna određena kvalifikacija. Potreban je majstorski ispit. I taj majstorski ispit se polaže pred određenom komisijom od same obrtničke komore i naravno da u onom prvom momentu kad je donesen zakon i kad je ustrojena Hrvatska obrtnička komora da nije bilo sve moguće odmah predvidjeti i nije bilo sve jasno kako i na koji način najbolje regulirati. Jer po principu regionalnom odnosno po županijskom principu postoje tzv. obrtničke komore na razini županije. I na razini županija može svaka regionalna obrtnička komora organizirati majstorske ispite, ali smo i svjedoci i to smo ustanovili, to je jedan od problema koji primjećujemo ako govorimo o kvaliteti samih kvalifikacija. To smo primijetili da određene županije nisu jednako razvijene, tako da ni obrtništvo u dotičnim županijama nije na primjeren način razvijeno i nemamo određenih obrta dovoljno zastupljeno pogotovo ne kvalificirani. I onda vam se tu događa da se organizira komisija u takvoj jednoj županiji za majstorski ispit i sigurno da ta kvaliteta tog ispita i te diplome ne može odgovarati kvaliteti recimo jedne diplome u jednom centru gdje je razvijeno obrtništvo. I tu postoje ozbiljne primjedbe od samih obrtnika s obzirom da Hrvatska nije ujednačeno razvijena, da bi se to na neki način centraliziralo ali naravno pod kapom Hrvatske obrtničke komore. Drugi problem također koji je vezan uz institut majstorskog ispita i koji je vezan uz tzv. vezane obrte je to da mnogi poduzetnici da bi izbjegli uvjet ili zahtjev da moraju polagati majstorski ispit otvaraju obrtničku djelatnost ali kao dioničko društvo, kao d.o.o. i na taj način izbjegavaju također polaganje majstorskih ispita premda je u zakonu rečeno da bi i oni trebali ispunjavati uvjete da u svojim firmama odnosno tvrtkama, u ovom slučaju obrtima, imaju kvalificirane majstore. Ali zbog te nekoordiniranosti između gospodarske komore, Ministarstva gospodarstva i naravno obrtničke komore to se provlači tako da imate veliki broj obrta koji rade po meni obrtničku djelatnost a da nemaju primjerenu kvalifikaciju na taj način šta se služe institutom dioničkog društva d.o.o. To je jedan isto od ozbiljnih primjera. Naravno, govoreći da je ovaj zakon rađen po jednom modelu osnovni zakon iz '93. po jednom modelu, srednje-europskom modelu mi smo s obzirom na prilike koje smo imali onda u Hrvatskoj nismo ga mogli doslovno prenijeti i preslikati jer je obrtništvo u Hrvatskoj bilo zapušteno, jer je ta tradicija uspješnog obrtništva i o kojem je govorio upravo gospodin kolega Pleško prije, da je ona prekinuta poslije drugog svjetskog rata, tako da su i mnoge značajne institucije hrvatskih obrtnika nestale, njihova je imovina oduzeta i mnogim obrtnicima je imovina oduzeta. Nama je u tom momentu kad smo mi promijenili društveni sustav, kad je došla slobodna država Hrvatska, kad smo pristupili tržišnom gospodarstvu mi nismo imali dovoljan broj kvalitetnih majstora. To je činjenica. I mi smo zakon na neki način prilagodili uvjetima koji su onda bili mogući i to je dobro. I smatram sa ovim izmjenama i dopunama zakona, i to sam očekivao, da će izmjene ići u tom pravcu, da će se ići u daljnjem poboljšanju školovanja, izobrazbe obrtnika. No, međutim ovdje se išlo po meni u jednom obrnutom pravcu. Ja razumijem predlagatelja i donekle mogu to podržati to nastojanje da se kroz obrtništvo zaposli još veći broj ljudi jer smo shvatili konačno da je obrtništvo izuzetno značajno četvrtina radno aktivnog stanovništva odnosno zaposlenih ljudi rade u obrtu. I obrtu treba stoga dati vrlo veliki značaj. Ali gospodo draga, u kontekstu da mi želimo pristupiti Europskoj zajednici, u kontekstu toga da smo mi od samog početka uzeli model organiziranja obrta i samog zakona na taj način da bude na neki način u korelaciji sa zakonodavstvom srednje Europe, onda bi bilo logično da mi nastavimo slijediti te trendove i ja sam očekivao da će nam doći prijedlog da se ide u daljnje osnivanje obrtničkih škola, stručnih obrtničkih škola, majstorskih škola i određenih akademija. Mi toga ovdje nemamo. Nažalost, dolazi do jedne redukcije, dolazi do redukcije na taj način da se stvarno evo što su neki kolege možda malo i preoštro rekli da se uz večernji kurs ili u neki tečaj može dobiti diploma za obavljanje određene djelatnosti. Podržavam ovu inicijativu odnosno ideju ovoga prijedloga zakona za učenu djelatnost. Smatram da je to u redu i da to treba podržati. Također smatram da je dobar ovaj institut koji je uveden u ovom prijedlogu zakona a to je vraćanje statusa tradicijskog odnosno umjetničkog obrta. To su dvije dobre novine i njih podržavam. Ali draga gospodo, ovo vezano uz ove vezane obrte da primjerice što su kolege već iznijeli i govorili da drugi kriteriji u kvalifikaciji i u stručnosti trebaju važiti za obrtnika koji radi na području od posebne državne skrbi ili na otocima u odnosu na kolege koji rade, kolege obrtnike koji rade u većim gradovima. Naravno, taj institut ako se ne varam, taj članak 7. on je donesen 2001. izmjenom zakona i mislim da on nije pokazao one rezultate koje je predlagatelj od njega očekivao jer vam se događa situacija da obrtnik primjerice iz nekog većeg rada registrira firmu, reći ću primjerice u Gračacu za neke instalaterske i ostale radove i on ne mora ispunjavati kvalifikacijske uvjete kao što svi ostali kolege obrtnici moraju ispunjavati ali može se natjecati i na kraju krajeva djeluje i radi na području cijele Hrvatske. Mislim da nam je kvaliteta, podizanje kvalitete obrtnika izuzetno bitno upravo zbog ulaska u Europsku uniju. I reći ću jedan primjer iz prakse koji znam, evo nedavno sam čuo jedna francuska firma, tvrtka koja je kupila jedan naš renovinari hotel da mora uložiti 5 milijuna eura da bi sanirala sve propuste i štete koje su nastale jednostavno nestručnim radom. A pazite, mi se možemo zaklinjati, mislim da je potencijal u obrtništvu izuzetno veliki ali je potrebno praviti dodatne napore u daljnjoj izobrazbi obrtništva i mislim da Hrvatska obrtnička komora mora na neki način imati još veću ulogu u svemu tome i mislim da na relaciji Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo znanosti i Hrvatska obrtnička komora, da bi trebalo donijeti nove i novelirane programe za izobrazbu i naukovanje obrtnika i obrtništva. Evo vrijeme mi je isteklo, ja se zahvaljujem. Hvala.
Hvala lijepa kolega Topić. Na redu je poštovana kolegica Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice i kolege, državna tajnice i pomočniće. Ja ću se nadovezati, dobro da je kolega Topić ovako završio svoju raspravu jer ću se upravo nadovezati podržavajući ovu njegovu ideju da bi zaista trebali podići razinu obrazovanja u obrtništvu na jedan viši stupanj nego što je do sada a ne smanjivati. Ali mislim da je dobro da ovim Zakonom i promjenama zakona omogući se i fizičkim osobama obavljanje djelatnosti kao domaće radinosti i sporednog zanimanja. Normalno s ograničenim primitkom ostvarenih od obavljanja djelatnosti zato što mislim da će upravo na ovakav način se moći sačuvati veliki broj tradicijskih obrta; kovača, kolara, medičara, licitara. Dobro je da je prijedlog ovaj zakona posebno istakao te tradicijske obrte jer takovi obrti na kojima se ne može puno zaraditi gotovo da su izgubljeni. I pored svih promidžbenih aktivnosti koje obrtničke škole provode već u osnovnim školama, pored stipendiranja deficitarnih zanimanja učenici se teško upisuju u zanimanja poput tapetara, klesara, krovopokrivača, limara, dimnjačara, kolara kojeg gotovo i nema. Evo vam jednog primjera iz prakse. I pored poticanja uzgoja hrvatskog posavca, konja hrvatskog posavca, hladnjokrvnjaka, pored svih mogućih aktivnosti koje se provode da se taj, ta pasmina, autohtona pasmina zadrži, da se ona razvije nećete vjerovati ali gotovo da nema kovača koji mogu potkivati konje na primjer u Sisačko-Moslavačkoj županiji koja upravo vodi u broju uzgoja ovih konja. Dakle treba zaista mlade poticati na ove tradicijske obrte. Možda će ova, ova odredba u ovom Prijedlogu zakona dovesti i do toga da će pojaviti i neki kovač na ovom području. Važno je još nešto istaknuti da ova izmjena i dopuna zakona se odnosi i podržava neke izmjene i u segmentu obrazovanja. Naime statistički podaci o upisima u obrtničke škole govore vam da od onih, broja planiranih obrtničkih zanimanja gotovo nikada se ni u jednom kraju ne upisuju djeca 100%. Nego uvijek negdje između 60 i 70% od planiranih broja upisa u obrtnička zanimanja. Godinama se već postavlja u školskim krugovima pa i u Odborima za strukovnu naobrazbu koja i djeluju pri obrtničkim komorama kako uopće popularizirati upis u obrtnička zanimanja. Najveći problem u obrazovanju za obrtnička zanimanja vezano je uz izvođenje praktične nastave u obrtničkim školama. Komore ukazuju na problem licenci po kojima se do sada praksa mogla izvoditi u obrtničkim radionicama koje zadovoljavaju sve kadrovske, materijalne, prostorne i opremljene radionice a u nekim krajevima je zaista broj takvih radionica bio vrlo mal pa se moglo upisati jedan ili eventualno dva učenika u određeno zanimanje. Zbog toga je dobro da se ovim novim predloženim člankom 29. omogući i izvođenje praktične nastave osim u Obrtničkoj radionici i trgovačkom društvu i ustanovama i u zadrugama. Normalno one koje zadovolje uvjete koje moraju ispuniti da bi dobili licencu za izvođenje praktične nastave. Člankom 33. propisuje se da obrtnička i pravna osoba koje primaju na naukovanje naučnika sklapaju s njim ugovor o naukovanju u pisanom obliku što su i do sada obrtnici činili i sklapali, ali ovaj ugovor sada kad je proširen broj onih koji mogu izvoditi praktičnu nastavu trebao bi doživjeti i neke promjene. Evo zašto? U članku 5. ugovora o naukovanju regulira se obveza obrtnika, a sada je to već po ovom novom prijedlogu i proširena obveza na neke druge da isplaćuju novčanu naknadu za vrijeme provedeno na praktičnoj nastavi. I to stoji ovako: 15% od prosječnog neto osobnog dohotka ostvarenog u prethodnoj kalendarskoj godini za naučnike 1. razreda, 20 za naučnike 2. razreda, 25 za naučnike 3. razreda. Prema istraživanju koje je Hrvatska gospodarska i Obrtnička komora su provodile vidljivo je da veliki broj obrtnika upravo ne isplaćuje ovu naknadu. Dakle ne, nema i ne izdaje ili najčešće križa kad roditelj dolazi u ime učenika potpisivati, a i do sada su to činili roditelji, nadam se da će i sad jer riječ je o četrnaestogodišnjacima ili petnaestogodišnjacima, obrtnik najčešće križa ovu odredbu u ugovoru uz potpis roditelja da ne mora davati tu naknadu. Mislim da bi trebalo utjecati, a to traže, do sada su barem tražile obrtničke komore s kojima sam ja razgovarala da se možda ovaj članak 5. promijeni u ugovoru jer činjenica da i svi naučnici nisu jednako zainteresirani za praksu. Neki, jedan dio naučnika se ni ne odnosi prema toj praksi onako kako bi trebao. Ne ostvaruje svoje obveze. Dakle da taj plaćeni dio naknade naučniku bude prema, ajmo reći zaslugama. A možda bi bilo dobro da se razmišlja kod sada a trebalo bi učiniti novi ugovor o naukovanju jer ako dolazi do promjena ovih zakonskih odredbi onda se i taj ugovor mora mijenjati. Da bi možda trebalo obvezati one koji ostvaruju praktičnu nastavu da učenicima osiguraju eventualno topli obrok i radnu i zaštitnu odjeću. Možda ova novčana naknada ne bi trebala tako striktno stajati nego da možda obrtnik tu nagradu da i onaj koji izvodi praktičnu naknadu iz naukovanja ali pod nekim određenim uvjetima ili da na neki način mu i ta naknada uđe u troškove poslovanja pa će taj obrtnik vjerujte biti i motiviran da da ovu novčanu naknadu. Vrlo je teško ponekad naročito u manjim sredinama, ono što je rekao kolega Topić gdje nisu razvijeni obrti, vrlo je teško uopće pronaći takvu jednu radionicu i takvo mjesto za naukovanje. Pazite primanje učenika na naukovanje je i velika obveza obrtniku. Svi ljudi koji se bave obrtom, krajnji cilj im je normalno stvaranje prihoda i zarada. Takav jedan učenik, ja neću reći da je smetnja jer bi to bila vrlo teška riječ, ali svakako da u nekim određenim situacijama s tim učenikom se mora i normalno i očekuje se, a to je svrha praktične nastave i raditi i omogućiti da on neki proizvod i pogriješi i pokvari. Dakle to su zaista i troškovi za tog obrtnika. Mislim da bi trebalo o ovim ugovorima prilikom evo i donošenja ovog novog zakona i dalje podzakonskih akata itekako brinuti. Evo, toliko mog doprinosa o ovom, u obrtništvu i na kraju mislim da će svakako ove koje ste predložili promjene vezane uz licenciranje radionica i onih koji mogu izvoditi praktičnu nastavu biti pozdravljene naročito u obrtničkim školama, jer proširenje mogućnosti jel licenciranja izvan obrtničkih radionica vjerujem da će u nekim krajevima omogućiti i povećani broj upisa djece u obrtničke škole. Hvala.
Hvala lijepa kolegice Roksandić. Na redu je poštovani kolega Poropat. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, uvažena državna tajnice, gospodine pomoćniče ministra. Ako s ovim izmjenama i dopunama Zakona o obrtu čije se donošenje predlaže želi omogućiti fizičkim osobama obavljanje djelatnosti kao domaću radinost ili sporedno zanimanje koji bi bili limitirani unaprijed utvrđenim visinom ukupnih primitaka. Ako se želi odrediti jednostavnije uvjete za obavljanje manje zahtjevnih vezanih obrta, pa se za obrte osposobljenost za koje je propisan ispit o stručnoj osposobljenosti omogućuje polaganje ispita o stručnoj osposobljenosti i u ovlaštenim obrazovnim institucijama, ako se želi odrediti jednostavnije uvjete za pristupanje majstorskom ispitu, pa se kao uvjet za dvogodišnje radno iskustvo za osobe s neodgovarajućom srednjom stručnom spremom ili školskom spremom određene trogodišnje radno iskustvo, a za osobe sa završenom osnovnom školom desetogodišnje radno iskustvo. Ako se želi omogućiti izdavanje dozvola odnosno licenci za izvođenje praktičnog dijela naukovanja pravnim osobama, zadrugama i ustanovama koje ispunjavaju propisane uvjete. Ako se isto tako uspostavom nadzora želi nad segmentom naukovanja koje se izvodi u procesu rada osigurati kvalitetnije i sigurnije obrazovanje mladih i ako će posljedice koje se donošenjem zakona ako će te posljedice biti da će se uvođenjem domaće radinosti i sporednog zanimanja omogućiti širem broju fizičkih osoba posebice umirovljenicima. Ovo je vrlo bitno. Posebice umirovljenicima obavljanje djelatnosti određivanjem jednostavnijih uvjeta za pristupanje majstorskom ispitu i onemogućavanjem obavljanja vezanih obrta pod određenim uvjetima samo sa završenom srednjom stručnom spremom na područjima određenim Zakonom o područjima posebne državne skrbi, Zakona o otocima i Zakona o brdsko-planinskim područjima i time ubrzati i postići kvalitetnija provedba politike razvoja obrtništva i poticanja zapošljavanja, onda ovakva rješenja u svakom slučaju treba podržati. Međutim, smatram da ako pogledamo mišljenje Hrvatske obrtničke komore onda neke stavove treba uskladiti, a sve to u korist obrtnika i obrtništva. Naime, između ostalog Hrvatska obrtnička komora ukazuje da je Zakonom o obrtu obrt definiran kao oblik obavljanja gospodarske djelatnosti. Za neko od tih djelatnosti vezani obrti traži se uz opće uvjete i posebni uvjet stručne osposobljenosti ili položenog majstorskog ispita. Gospodo, to treba uzeti u obzir. U tome je bitna razlika između obrtnika i drugih gospodarskih subjekata, jer se za obavljanje obrtničkih djelatnosti traže uvjeti posebne stručnosti i znanje koje osiguravaju pružanje kvalitetnih usluga i kvalitetnijih proizvoda. Hrvatska obrtnička komora smatra da neka rješenja u predloženom zakonu mogu bitno utjecati na smanjenje kvalitete obrazovnog procesa. Naravno da takve stvari vjerujem da ovo ministarstvo neće dozvoliti. Je li tako? Dakle, u konačnosti predlažem da se do drugog čitanja ovaj Prijedlog zakona doradi, da se usuglasi sa mišljenjem Hrvatske obrtničke komore kako bi se obrtnicima i obrtništvu pomoglo da se dignu na nivo koji obrtništvu i pripada. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega Poropat. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti završnu riječ? Da. Izvolite. Gospođa Kisić, državna tajnica. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani saborski zastupnici i zastupnice. Ja se najtoplije zahvaljujem na ovoj vrlo iscrpnoj raspravi i na argumentima koje ste podnijeli vezano uz izmjene Zakona o obrtu. Ja moram ovdje napomenuti da ministarstvo itekako dobro surađuje sa Komorom i da je Obrtnička komora bila u radnim grupama koje su pripremale izradu ovog zakona. Ja kod sebe imam mišljenje Obrtničke komore od 29.8. koje je upućeno našem ministarstvu i čiji smo preko 20 sugestija i prijedloga prihvatili. Naravno, neke sugestije nismo prihvatili međutim ovo mišljenje koje je došlo u Sabor a sa 40. sjednice Upravnog odbora Hrvatske obrtničke komore koje je održano 20.11. Ministarstvo gospodarstva nije dobilo tako da se na njega nismo mogli očitovati. Evo, ja se obavezujem odnosno ministarstvo da ćemo do drugog čitanja još jedanput sjesti i vidjeti da li su te primjedbe koje je Obrtnička komora naknadno dostavila da li ih možemo uvrstiti u prijedlog zakona koji će ići na drugo čitanje. Evo, još jedanput se svima najtoplije zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrtu. Dajem na glasovanje zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrtu i sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva, prvo čitanje, P.Z.E.br. 571; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja ovo dodatno obrazložiti? Da. Državna tajnica, jel tako, Tajana Kesić Šapić, Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane dame i gospodo zastupnici, malo gospodarstvo kao zbirni pojam obuhvaća obrte, zadruge, mala i srednja trgovačka društva te druge oblike privatne poduzetničke aktivnosti. Ona je jedan od najvažnijih pokretača ukupnog gospodarskog razvoja. Potiče privatno vlasništvo i poduzetničke sposobnosti, prilagodljivo je promjenama na tržištu, generira zapošljavanje, pomaže diverzifikaciji gospodarskih aktivnosti i znatno pridonosi povećanju proizvodnje izvoza te tako čini najdinamičniji dio gospodarskog sustava Republike Hrvatske. Subjekti malog gospodarstva čine čak 99% ukupnog broja gospodarskih subjekata u Republici Hrvatskoj. Istovremeno, u njima je zaposleno 55% ukupnog broja zaposlenih, te čini bitan udio u bruto domaćem proizvodu. Zakon o poticanju razvoja malog gospodarstva donesen je 2002. godine i njime je stvorena pravna osnova za poduzimanje mjera gospodarske politike usmjerenih ka dinamičnom razvoju cjelokupnog gospodarstva, a posebno mjera prilagođenih definiranim gospodarskim subjektima malog gospodarstva. Izmjenom Zakona o računovodstvu, a isto tako i neobaveznih smjernica Europske unije došlo je do neusklađenosti definicija, veličina, gospodarskih subjekata u Hrvatskoj. Znači definicija koje reguliraju veličinu mikro, malih i srednjih poduzetnika. Nacionalnim programom za pridruživanje Europskoj uniji za 2006. godinu Republika Hrvatska je preuzela obvezu usklađivanja propisa nacionalnog gospodarstva sa Acquis Comunitaire koji će biti ispunjeno usvajanjem ovog zakona. Cilj ovog zakona je pojednostaviti okruženje za malo gospodarstvo korištenjem zajedničke definicije u skladu sa Zakonom o računovodstvu, poboljšati statističko izvještavanje izbjegavanjem višestrukih statističkih definicija, uspostavljanja boljeg sustava upravljanja poticajnim mjerama namijenjenih malo gospodarstvu kako bi se postigla veća uspješnost i djelotvornost razvojnih smjernica Vlade, s obzirom na veliki broj programa potpora malog gospodarstvu koji se provode. Usklađena i detaljna definicija ima za cilj osigurati veću pravnu sigurnost te uvažiti gospodarsku stvarnost što će dovesti do pojednostavljenja i ubrzanja administrativnih postupaka u slučajevima kada je podjela na mikro, male i srednje gospodarske subjekte neophodna. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva uređuje se sljedeće. Definicijski obuhvat malog gospodarstva radi preciznog utvrđivanja ciljne skupine subjekata malog gospodarstva kojima su namijenjene poticajne mjere u skladu sa Zakonom o računovodstvu i preporukama Europske unije, kriteriji za razlikovanje mikro, malih i srednjih subjekata malog gospodarstva, posebne poticajne mjere za stručnu izobrazbu, prekvalifikaciju i dokvalifikaciju radnika, odnosno primjenu načela cjeloživotnog učenja. Propisuje se obvezna primjena propisa o državnim potporama prilikom dodjele potpore. Isključuju se aktivne i preventivne mjere zapošljavanja koje su predmet posebnih propisa i programa, pojašnjava se raspolaganje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske. Usklađuje se zakonska terminologija sa Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave. Posljedice koje će pristjeći donošenjem zakona su sljedeće. pojednostavljenje okruženja za malo gospodarstvo korištenjem zajedničke definicije u skladu sa Zakonom o računovodstvu, povećano statističko izvještavanje izbjegavanjem višestrukih statističkih definicija, te približavanje preporukama Europske unije, što će uskladiti udovoljavanje uvjetima za programe Europske unije namijenjene malog gospodarstvu. Ovo je prvi zakon u Republici Hrvatskoj na kojem je napravljena procjena učinaka zakona na gospodarstvo gdje smo mjerili utjecaj različitih definicija, dakle sadašnje definicije koje na osnovu sadašnjeg Zakon o poticanju malog gospodarstva, definicije koje se primjenjuje temeljem Zakona o računovodstvu i preporukama smjernice Europske unije dakle definiciji koju preporučuje Europska unija. Procjena učinaka je pokazala da prihvaćanje europske definicije donose najveće koristi našim poduzetnicima jer bi puno veći broj poduzeća ušao u sustav potpora za malo i srednje poduzetništvo, ali po znatno oštrijim kriterijima. U ovom trenutku smatrali smo neophodnim uskladiti definiciju iz Zakona o poticanju malog gospodarstva sa računovodstvenom definicijom, a drugi korak je usaglašavanje definicija iz Zakona o računovodstvu i izmijenjenog Zakona o poticanju malog gospodarstva sa smjernicama Europske unije. Dame i gospodo donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju malog gospodarstva stvorit će se pretpostavke za poboljšanje transparentnosti i pristupačnosti mjera poticaja za malo gospodarstvo uz podizanje razine usklađenosti mjera te približavanje preporukama Europske unije čime će veći broj poduzetnika imati pravo kandidirati se na poticajne programe namijenjene malom gospodarstvu u Republici Hrvatskoj, ali i u Europskoj uniji. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, uvažena državna tajnice, gospodine iz Vlade. Naravno da zakonska regulativa koja dolazi u raspravu na prvo čitanje mislim da je u svakom slučaju dobro došla i u svakom slučaju klub IDS-a ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva u određenim segmentima sigurno će i podržati. Jer smatramo da on po svojoj koncepciji doprinosi razvoju malog gospodarstva u konačnosti. Ako se Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva uređuje definicijski obuhvat malog gospodarstva radi preciznog utvrđivanja ciljne skupine subjekata malog gospodarstva kojima su namijenjen poticajne mjere u skladu sa Zakonom o računovodstvu i preporukama Europske unije, ako se kriteriji za razlikovanje mikro, malih i srednjih subjekata malog gospodarstva, ako su posebne mjere za stručnu izobrazbu, prekvalifikaciju, dokvalifikaciju radnika, odnosno primjenu načela cjeloživotnog učenja, ako se isključuje aktivne i preventivne mjere zapošljavanja koje su predmet posebnih propisa i programa, ako se pojašnjava raspolaganje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, ako se povećava broj nositelja provedbe programa razvoja malog gospodarstva čime se utvrđuje, širi institucionalni okvir za provedbu, kontrolu pojedinih mjera, a time i ostvarenje postavljanja ciljeva onda kažem u svakom slučaju ovakve stvari treba podržati. Ako su posljedice koje će proisteći donošenjem ovog zakona, pojednostavljenje okruženja za malo gospodarstvo korištenjem zajedničke definicije, ako se, ako bude poboljšano statičko izvještavanje izbjegavanjem višestrukih statističkih definicija, itd., itd. onda ovakva rješenja u svako slučaju treba i podržati. Vjerujem da u svemu tome dobro je da imamo i mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja između ostalog kaže, Nacrt prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoj malog gospodarstva ne sadrži odredbe koje su u suprotnosti sa zakonima, s odredbama Zakona o državnim potporama. Međutim radi izbjegavanja mogućih nejasnoća i primjeni Zakona o poticaju razvoja malog gospodarstva Agencija predlaže da se u tekst Nacrta prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju malog gospodarstva doda članak koji glasi, pod navodnicima, "Sve poticajne mjere iz ovog zakona donijet će se u skladu sa propisima o državnim potporama.". Vjerujem da će se taj, vjerujem da će se to ugraditi. Drugo što želim napomenuti i što me u ovom slučaju interesira s obzirom da su u ovom dijelu, dakle usklađivanje mikro, malih i srednjih poduzetnika u članku 1. dakle mijenja se članak 1. koji je rekao u prvom stavku, malo gospodarstvo u smislu ovog zakona čine subjekti, stavak, točka 3. Dakle oni subjekti koji ostvaruju ukupni godišnji promet od 60 milijuna kuna ili imaju zbroj bilance ako su obveznici poreza na dobit, odnosno imaju dugotrajnu imovinu ako su obveznici poreza na dohodak u vrijednosti do 30 milijuna kuna. Taj zakon se sada mijenja praktički koliko vidim, četverostruko. Dakle idemo od 60 milijuna kuna na godišnji promet od 216 milijuna kuna i obveznici poreza na dohodak od vrijednosti 30 milijuna kuna na 108 milijuna kuna pa mi je tu malo mogu slobodno reći nejasno, kamo onda idu naši hrvatski mali poduzetnici. Ja znam da je mali poduzetnik u Austriji ili u Italiji sasvim nešto drugo od malog poduzetnika u Hrvatskoj pa možda to je za mene eto mogu reći upitno zbog čega je došlo do toga pa vjerujem da ću dobiti i odgovor na to. Međutim, s obzirom da se i HABOR spominje u ovome, znam da upravno vijeće koliko mi je poznato ima veliki broj članova ako sam, je li tako … … [[Upadica se ne čuje.]] HAMAG da, oprostite. HAMAG. Ne znam kako, vjerujem da bi bilo dobro da se u tom smislu nešto napravi, da li da se smanji broj, ali u svakom slučaju mislim da bi bilo jako dobro da se uključe unutra. U konačnosti evo klub IDS-a predlaže da se do drugog čitanja ovaj prijedlog zakona usaglasi i sa mišljenjem Hrvatske gospodarske komore kako bi malo gospodarstvo dobilo mjesto i ovim zakonskim prijedlogom koji mu u konačnosti treba i pripasti. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Ja mislim da ovdje nema simbolike da zapravo mi iz zadnjeg reda govorimo o malom gospodarstvu, jer malo gospodarstvo je koliko vidimo iz ovih podataka u prvom redu, ali eto uvijek ima ponešto. Dakle pokazala se potreba vidimo iz prijedloga zakona, za definicijski obuhvat malog gospodarstva, dakle definira se podjela na mikro, male, srednje subjekte, malog gospodarstva, pa se utvrđuje i maksimalni kriterij godišnjeg prometa, ukupne aktive, dugotrajne imovine koju ti subjekti moraju zadovoljavati. Mislim da su brojke u redu i da ih treba podržati i pritom se uz ovo sve mora se poštivati i jasno i sklad sa Zakonom o računovodstvu, a dobro je uvažiti i smjernice Europske unije iako su one za sada neobavezne. Cilj je postizanje što boljeg rezultata poticajnim programima malog gospodarstva i bolje koordinacije. Ovdje je interesantno naveden je i primjer da čak 8 vladinih institucija u Hrvatskoj osigurava podršku malom gospodarstvo kroz 65 izdvojenih poticajnih programa. Ovdje se jasno dosta teško poduzetnicima snaći, ali evo sve više je različitih institucija koje se tim bave, poduzetničkih centara tako da poduzetnici imaju tu onako jaku logistiku. I Europska unija vidimo da traži pojednostavljenje regulatornih okvira, usklađivanje statističkog promatranja malog gospodarstva radi standardiziranja Hrvatske sa zemljama Europske unije. Ovim zakonom ja mislim, prijedlogom zakona da će sve ovo što sam naveo, biti postignuto. Koliko su bitni zapravo predpristupni fondovi treba, a treba o tome malo više porazgovarati i vidjeli smo i mi koji smo evo bili na jednom seminaru u Bruxellesu, evo uz nekolicinu kolega, gdje smo imali predavače iz zemalja koje iz novih zemalja koje su pristupile nedavno Europskoj uniji, gdje su nas zapravo upozoravali koliko na žalost oni sredstava nisu koristili. Dakle jako dobronamjerno. Prema svim tim pristupima treba itekako prići vrlo ozbiljno iskoristiti maksimalno sve što se nudi jer zapravo i gospodarstvo uvijek treba itekako puno sredstava. Vidimo da je pomak priličan, evo i dobili smo podatak da 2003. godine 2,5 poduzetnika bilo je na 100 stanovnika, 2006. već je više od 6 poduzetnika na 100 stanovnika iako Hrvati baš nisu skloni poduzetništvu ali vjerujem da sve više kreću u to. A da im evo ministarstvo pomaže i Vlada da im ovdje pomaže vidimo iz niza primjera. Malo i srednje poduzetništvo čak predstavlja 99% registriranih poslovnih subjekata pa tim više treba obratiti dakako pažnju na uvjete u kojima poduzetnici funkcioniraju. Prema podacima FINA-e evo imamo čak da su ukupni prihodi malog poduzetništva u 2005. godini 10% veći nego godinu dana ranije, dakle i tu su pozitivni sigurno pomaci koji se dobro vide. Što im Vlada nudi? Nudi im evo i HITRO.HR servis. Kolega veli da samo ne znam tisuću registriralo preko HITRO servisa, a 3 tisuće na jedan klasičan način što je jako dobro, jer ako to zbrojimo to je onda 4 tisuće novih poduzetnika pa evo možemo biti i s tim zadovoljni. Inače poduzetnici još uvijek nisu skloni baš previše informatici, izbjegavaju gdje god mogu, jasno oni veći uzimaju ljude koji dobro barataju informatikom, pa je to i jedan od razloga što još uvijek rade na klasičan način. Evo u lipnju 2006. godine uveden je i tzv. E-obrt, elektronički servis za one line registraciju obrta. Nestrpljivo čekamo što će sve HITRORez uništiti. Ja vjerujem da će dosta toga nestati, a s tim i niz ograničenja. S ciljem lakšeg pristupa financijskim sredstvima evo Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva u suradnji sa područnom samoupravom i poslovnim banka … provodi lokalni projekt razvoja poduzetnik. Stopa zahvaljujući subvenciji ministarstva je od 2 do 4% što sigurno je dobro primljeno. Prema tom projektu poduzetnicima je odobreno 3 tisuće 474 kreditnih zahtjeva, a odobreni iznos zahtjeva je čak 3,7 milijardi kuna. Potrebno je naglasiti da se više od polovine odobrenih zahtjeva ipak odnosi i na obrtnike. Zatim imamo još projekte koji će itekako pomoći, to je projekt E-porezna, tako da će se moći informirati na sve moguće načine, neće više biti pitanja što zbog čeg. Uslugom E-regos u sklopu HITRO servisa uklanja se i šaltersko čekanje pri predaji obveznih obrazaca za mirovinsko osiguranje. Zatim novi poduzetnici itekako se mogu, pa i oni koji se namjeravaju proširiti mogu koristiti i E-katastar, a i digitalne zemljišne knjige u okviru projekta E-pravosuđe sadrži podatke iz zemljišnih knjiga koje su itekako usklađene, koje bi trebale biti maksimalno usklađene, jer sjetimo se da posjedovanje vlasnik i posrednik stvarno ima niz stvari neusklađenih pa se mnogi iznenade kada dobiju papire. Nedavni susret smo imali sa MMF-om gdje oni po običaju opet ukazuju na teškoće sa investicijama, teškoće s poduzetnicima. Mi smo im lijepo obrazložili da tko god od investitora dođe sa dobrim namjerama i tko želi na jedan transparentan način bez obzira bio to naš poduzetnik ili strani poduzetnik ovdje otvoriti firmu da to može. Problem je s onima koji zapravo dolaze najčešće preko predstavnika, naših državljana, ovdje gdje namjere baš nisu u redu. Pa ako se to dobro detektira neće biti nikakvih problema. Dakle, Klub HDZ-a u svakom slučaju će podržati ovaj Zakon, a vjerujem da će do drugog čitanja biti prihvaćeni i prijedlozi za poboljšanje. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Pecek, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Evo, sada sam i u prilici da pokažem izmjene Zakona koje koštaju 200 tisuća kuna. 10 članaka, svaki članak 20 tisuća kuna i donio je uglavnom odredbe, briše se ovo, briše se ono, a nema niti jedne nove mjere. Obratno, mjere se ukidaju, a dobro da je kolega Markovinović govorio o obrtništvu i o poduzetništvu jer inače ti ljudi ne bi ni znali kako im je dobro. Zbog čega ih je onda 30-ak tisuća u blokadama i zbog čega jedva preživljavaju? Zbog nedostatka onih mjera koje bi se trebale dogoditi, a i ovim Zakonom ja podsjećam neke mjere ukidamo, a i ovim Zakonom omogućavamo nekim drugim da se utrpaju u malo gospodarstvo. Pa zašto ja želim reći da je i ovo zakon koji idemo korak unatrag, kojem previsoko dižemo ljestvicu. Dižemo je kod kriterija. Mi omogućavamo pristup velikima da se koriste mjerama za potpore obrtništvu i malom gospodarstvu i to upravo u momentu kada možemo očekivati nešto više iz Europe. Pa možete misliti koliko će tih malih biti u prilici konzumirati taj novac pretpristupni ako konkuriraju zajedno sa velikima. Pa mi smo digli kriterije da će i INA se moći pojavljivati, karikiram stvari naravno, kao mali gospodarstvenik. Pa jeste vi pročitali što ovdje piše? U članku 1. piše da je mali gospodarstvenik onaj koji ostvari 216 milijuna kuna prometa. Da je mali gospodarstvenik onaj koji ima vrijednost imovine 108 milijuna kuna. Znači, on će moći konkurirati mjerama koje provodi Vlada Republike Hrvatske, koje provodi ministarstvo, HBOR, koje provodi Agencija za malo gospodarstvo i naravno moći će konzumirati pretpristupne europske fondove. Ali ovdje vam lijepo piše u uvodu kada se hvalimo koliko imamo malih i srednjih poduzeća, kažemo da ih je 70 tisuća i kažemo koliko imaju zaposlenih, jednako tako koliko imaju prihoda. Pa prihod prosječni malog gospodarstvenika je negdje oko, ja procjenjujem u ovoj godini, oko 500 tisuća eura. Znači, negdje oko 3 i nešto milijuna kuna, a mi stavljamo kriterij za male gospodarstvenike da imaju prihod 216 milijuna kuna. Pa što je rukovodilo predlagatelja da ovako visoko digne ljestvicu, da omogući pristup velikima? Pa da li uvijek baš moramo slušati preporuke Europske unije? I one nisu išle u tome pravcu. Naravno da Europska unija ima slične mjere i da ima slične kriterije, ali pokušajte se staviti u poziciju prihoda i imovine malih poduzeća u 25 zemalja Europske unije i u Hrvatskoj. Pa naravno da to uopće nije usporedivo. Znači, sada će, kažem, jedna INA moći konkurirati za poticajne mjere. Jednako nam vrijedi i u članku 2. koji je jedino "inovativan", pod navodnicima, kao i članak 1. Mikro-subjekt je onaj koji ostvaruje prihod od 14 milijuna kuna, godišnji prihod. Ili godišnji prihod koji je 5 puta veći od prosječnog prihoda malih gospodarstvenika. Pa o čemu mi pričamo, gospodo? Pa kako možemo hvaliti ove mjere? Ovo nema veze sa životom hrvatskih poduzetnika. To je ono što ja želim prokomentirati. Jednako tako i kod imovine, mikro ili najmanji subjekat malog gospodarstva je onaj koji ima vrijednost imovine milijun eura, 7 milijuna kuna. Pa kakvi su to mikro gospodarstvenici? I naravno, mi ćemo omogućiti svima njima da koriste mjere. Doduše u ovom Zakonu tih mjera nema. Ovim Zakonom mi predlažemo štoviše da i neke mjere izbrišemo. Osim definicije i krivih kriterija za razlikovanje velikih i malih u Hrvatskoj, ovim Zakonom i brišemo neke aktivne mjere zapošljavanje, jer kažemo e to ćemo riješiti kroz druge zakone. Naravno, uvijek kažemo riješit ćemo kroz druge zakone pa ne riješimo nikad. Tako da ćemo ovdje i brisati odredbu prema kojoj mali gospodarstvenik može koristiti posebne podrške, odnosno dobiti bespovratnu potporu ako zapošljava svakog novog radnika i ako ga zadrži. To je u Zakonu donijeto kao mogućnost. Naravno, na osnovu tog zakona je trebao biti donijet posebni program koji bi na ovaj način podupreo male gospodarstvenike, međutim ne. Mi ne donašamo program, mi ukidamo tu mogućnost. Jednako tako Hrvatska agencija za malo gospodarstvo je mogla, a ja mislim da je i trebala, provoditi mjere odnosno djelatnost javnog natječaja kako bi mali gospodarstvenici dobili u zakup nekorišteni državni prostor koji može biti u poslovnoj funkciji i kako bi putem natječaja to mogli kupovati, odnosno dobiti u zakup. Međutim, i ovdje na jednostavan način za 200 tisuća kuna kažemo, e to brišemo. Tu mjeru Hrvatska agencija za malo gospodarstvo više neće provoditi. Ali ona je nastala kao specifična mjera Agencije i kao specifičan pristup prema malom gospodarstvu u Hrvatskoj. Znači, ona sada uopće gubi tu mogućnost i Zakon zabranjuje da na taj način ta Agencija i djeluje. Ali koja je uloga Agencije? Pa uloga Agencije kada je valjda stasala jer je već novi zakon i novi statut Agencije čini mi se 4 godine, pa vjerojatno bi trebala imati podružnicu u svakoj županiji i svakom većem gradu u Hrvatskoj kao što je to svagdje na svijetu od Amerike, Njemačke, Nizozemske. Ne. U Hrvatskoj mi to nemamo. Mi to nemamo, vjerojatno će me gospodin Markovinović uspješno ispraviti kod toga jer već vidim da diže palicu, on je uspješan ispravljač onoga što nije rečeno, međutim i mene bi veselilo da ta Agencija za malo gospodarstvo je i u Vukovaru, i u Dubrovniku i u Zagrebu i veselilo bi me da je do tih mjera moguće pristupiti na tako jednostavan način. Problemi Hrvatske su poznati, to je nezaposlenost, to je deficit, to je preveliko zaduženje, to je neuravnotežen regionalni razvoj, to je i korupcija, tu je pravna nesigurnost. Pa koji ti problemi zapravo ne utječu direktno na malo gospodarstvo, na obrtništvo? Ma svi utječu direktno, jer naravno ako je korupcija on je težem položaju, ako je pravna nesigurnost pa kad on na sudu se izbori za bolje plaćanje faktura koju je poslao propast će. Međutim, što mi sada tu pokušavamo promijeniti kroz ovaj Zakon i kroz sve druge mjere? Želimo li mi osim vertikalnih imati i horizontalne mjere? Želimo li mi prići rješavanju problema odozdola prema gore jedanput, a ne samo uvijek odozgora prema dole? I želimo li mi voditi takvu politiku koja će rješavati administrativne prepreke, pa ja ih još uvijek vidim i u ovom Zakonu. I želimo li mi stvarati jedno podupirajuće financijsko okruženje naročito za malo gospodarstvo? Znate što se dogodilo u Hrvatskoj unatrag pet, šest godina? Dogodilo se da je veliko gospodarstvo doživjelo pad u zaposlenosti, a malo gospodarstvo je doživjelo rast i to vrlo intenzivan rast i mi to možemo nastaviti. Zaklinjemo se malo gospodarstvo je generator razvoja, generator zapošljavanja, veliki potencijal kod izvoza, međutim kada donašamo mjere, kada mijenjamo zakon uvijek to zaboravimo. Europa, toliko se na nju zaklinjemo, provodi mjere, ovaj Zakon je pisan prije četiri, pet godina, međutim Europa je u međuvremenu donijela četiri, pet mjera koje su i poboljšale zakonodavni okvir, a naročito su donijele mjere kako pomoći malom gospodarstvu tako da možemo tamo naći mjere kojima se želi razvijati poduzetnička klima, nalaze se mjere kako se ubrzati mogu bankarski postupci prema malima, kako konačno i povećati učinkovitost i kako povećati transparentnost Vladinih mjera prema malom gospodarstvu i općenito instrumenata za poduzetništvo, kako poboljšati pristup kapitalu, naročito ako su u pitanju državne institucije kao HBOR, kako izgraditi dalje poticajnu infrastrukturu za male poduzetnike? Pa gledajte mi smo imali call centar prije četiri godine za male poduzetnike ne samo u Zagrebu, nego u svim županijama gdje je dnevno bilo nekoliko stotina poziva, ali mi to više nemamo. Mi smo imali jedno glasilo specijalizirano za malo gospodarstvo pa mi to više nemamo. Evo vidite, Europa to radi, a mi evo u zadnjoj godini mandata Vlade mijenjamo Zakon na krivi način, mijenjamo tako da dižemo letvicu previsoko da omogućavamo velikima da koriste mjere za male i kunemo se kako smo poduzetnička Vlada, kako smo kao što je to rekao kolega Markovinović e-Vlada, e-registar, e ovo, e ono, a zapravo rezultati konkretni kada mijenjamo zakon, kada donašamo poticajne mjere nema ih. Pa i u ovom Zakonu piše da njegove promjene neće zahtijevati dodatno angažiranje novaca iz državnog proračuna, ništa on novoga nije donio, život znači obično kada se to podupre i financijski, međutim očito kao što to barem ovdje piše od toga nema ništa. Ja smatram da mi moramo pronaći druge načine, kvalitetnije načine, suvremenije načine da se približimo sektoru obrta i malog gospodarstva. Oni imaju velika očekivanja od nas kao što jednako imamo mi od njih da zapošljavaju i da se razvijaju. Međutim, preduvjet je jedan ambiciozniji Zakon o malom gospodarstvu, ovo je prvi takav zakon koji mijenjamo, on je po prvi puta donijet, ali sada kod izmjena potpuno sam siguran da bi on trebao imati kvalitetnija rješenja, da bi trebao imati više poticajnih mjera da ne djeluje tako decentralizirano kao što mu je očita namjera da to bude i dalje. Tako da idemo probati postati kvalitetniji, idemo probati postati inovativniji. Najlakše je reći mijenjamo zakon zato jer Europska unija predlaže, ne traži, nego predlaže da povećamo kriterije kod ukupnog prihoda za malo gospodarstvo. Pa onda ćemo reći mali gospodarstvenik je onaj koji ostvaruje 216 milijuna kuna, makar prosječni ostvaruje 3 milijuna kuna. Što je to 70% više nema veze, 70 puta više nema veze. Bitno da smo mi našli negdje nekakvu preporuku Europe i pretočili je u zakon, a da se po običaju nismo ni sa kim konzultirali i da po običaju ne znamo što to nosi u budućnosti. Pa ja sam potpuno siguran što nosi. 90% svih poticaja će odnijeti veliki, 90% fondova iz Europske unije će odnijeti veliki koji imaju prihode preko 100 milijuna kuna, koji imaju vrijednost imovine preko 100 milijuna kuna. Kako da mikro subjekt sa jedan ili dva zaposlena uspješno konkurira onom koji ima 200 zaposlenih i 200 milijuna kuna prihoda? Ja vas uvjeravam nikako i zbog toga predlažem, a to će biti i naš uvjet podrške kada zakon dođe na dnevni red u drugom čitanju da smanjimo kriterije, da ukupni prihod svedemo u realne hrvatske okvire, a jednako tako i da vrijednost imovine svedemo u okvire kao što to je u hrvatskom malom poduzetništvu. To se odnosi jednako i na male i na mikro poduzetnike, a ono što je još dodatni uvjet HSS-a je da umjesto da brišemo potpore i aktivnosti koje su mogle pomoći malom gospodarstvu da u idućim izmjenama imamo barem nekoliko novih oblika mogućnosti da obrtnik i mali gospodarstvenik dobije podršku koju će osjetiti u džepu, a ne samo verbalnu kao što to prečesto radimo. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Kruno Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa samo uvodno i kolega je rekao, veli: "Obrtnici ne znaju kako im je dobro." Pa ja mislim da znaju, da im je bolje nego kad ste vi bili ministar jer su razlike u većem broju poduzetnika, većem prihodu, većem porezu na dobit ogromne. I konačno kolega vaš najveći uspjeh je bio da oderete županijske, gradske i općinske proračune i odigrate dobročinitelja poduzetnicima i obrtnicima. A zahvaljujem na komplimentu da sam uspješan ispravljač neuspješnih ministara. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa vi ste njemu akontirali uvredu. Vi ste unaprijed rekli ono što niste znali da će on reći. … [[Upadica se ne čuje.]] E pa onda budimo onako malo tolerantni i tako te akontacije su kasnije bile neopravdane. A prvi je na redu u pojedinačnoj raspravi gospodin Miroslav Korenika kojega nema. Vesna Škare-Ožbolt? Također. Gospodin Ivan Vučić. Izvolite!
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici! Pa pripremio sam jednu raspravu ali malo iziritiran raspravom kolege Peceka ipak ću početi nešto drugo. Posebno ću reći da nije na svu sreću tako lijepo kako kaže moj kolega Markovinović ali isto tako 5 puta tako nije ni sve tako crno kako bi želio prikazati kolega Pecek. I najsretniji bi bio kad bi mi iz vlasti i vi iz oporbe ili ako nekad bude različito podržali jedan zakon i rekli da je on dobar i da vodi gospodarskom rastu u državi Hrvatskoj. Uvažavajući činjenice da je malo gospodarstvo jedan od najvažnijih pokretača gospodarskog razvoja, da malo gospodarstvo čini 99% gospodarskih subjekata u ukupnom broju gospodarskih subjekata u Hrvatskoj, da malo gospodarstvo čini 55% ukupnog broja zaposlenih. Iznova tako valja istaknuti rezultate koje je malo gospodarstvo prema podacima iz financijskih izvješća postiglo u 2005. godini, srednje i veliki gospodarski subjekti povećali su konsolidirani financijski rezultat za 2 i pol puta, te je on iznosio 2,4 milijarde kuna a mali gospodarski subjekti su od negativno konsolidiranog financijskog rezultata u 2004. godini postigli pozitivan sa povećanjem većim od 300 posto. Prema podacima FINA-e koje obuhvaćaju samo pravne osobe u 2005. godini je 70 tisuća 729 malih i srednjih poduzetnika sa 457 tisuća zaposlenih ostvarilo 200,9 milijardi kuna ukupnog prihoda. I u obrtu se bilježi značajan porast te je u Republici Hrvatskoj u 2003. godini bilo 100 tisuća 061 registriranih obrta sa 138 tisuća 582 zaposlena a u 2005. godini bilo je 105 tisuća 393 sa 150 tisuća 943 zaposlena. Dobro je da Vlada ide sa prijedlogom ovog zakona, dobro je da on ide u dva čitanja i svakako da će donošenje ovog zakona unaprijediti ove gospodarske pokazatelje koje smo i dalje rekli. Isto tako ovim zakonom uređuje se sljedeće: definira se obuhvat malog gospodarstva radi preciznog utvrđivanja ciljane skupine subjekata malog gospodarstva, uređuju kriteriji za razlikovanje mikro, malih i srednjih subjekata malog gospodarstva, donose posebne poticajne mjere za stručnu izobrazbu, prekvalifikaciju i dokvalifikaciju radnika, odnosno primjenu načela cijelog životnog učenja. Propisuje se obavezna primjena propisa o državnim potporama prilikom dodjele potpora. Pojašnjava se raspolaganje imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, povećava se broj nositelja provedbe programa razvoja malog gospodarstva, usklađuje se zakonska terminologija sa Zakonom o ustrojstvu i djelokrugu središnjeg tijela državne uprave. Ovo je prvi zakon u Hrvatskoj na kojem je napravljena procjena učinka Zakona na gospodarstvo gdje se mjeri utjecaj različitih definicija na malo gospodarstvo, Zakona o računovodstvu, Zakona o poticaju malog gospodarstva na poduzetnike u Republici Hrvatskoj. Procjena učinka je pokazala da prihvaćanje europske definicije donosi najveće koristi našim poduzetnicima jer bi puno veći broj poduzeća ušao u sustav potpora za malo i srednje poduzetništvo ali se zato oštrijim donošenjem ovog zakona usklađuje definicija Zakona o poticaju malog gospodarstva sa definicijom iz Zakona o računovodstvu. A sljedeća faza je usklađivanje oba zakona sa smjernicama Europske unije. Europska definicija za razlikovanje mikro, malih i srednjih poduzeća nije direktiva već samo smjernica zemalja Europske unije. Mi se ovim promjenama zakona usklađujemo sa definicijom Europske unije o definiranju broja zaposlenih, neovisnosti u poslovanju, godišnjem prihodu, imovini kod mikro poduzeća dok su kriteriji ukupnog godišnjeg prihoda imovine za mala i srednja poduzeća niža od preporuke Europske unije. Još jednom podržavam donošenje ovog zakona u dva čitanja. Siguran sam da će predlagač uvažiti mišljenja svih zastupnika i klubova koja mogu unaprijediti donošenje ovog zakona kao i preporuku Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Ivica Klem. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade Republike Hrvatske! Evo uistinu je bilo potrebno donijeti izmjene i dopune Zakona o poticanju maloga gospodarstva i definirati okvire postojećeg zakona. Svakako da treba težiti ka što učinkovitijem Zakonu o poticanju malog gospodarstva jer iz svih ovih podataka upravo je razvidno a i više puta je naglašeno i u današnjoj raspravi da je nužno i neophodno jačati malo i srednje poduzetništvo upravo iz razloga što upravo to malo i srednje poduzetništvo je i najžilavije i najotpornije i najprije se prilagođava svim uvjetima tržišta kako na razini Republike Hrvatske tako sutra i na razini Europske unije. U ovom dijelu posebno me raduje što se između ostaloga povećava broj nositelja provedbe programa razvoja malog gospodarstva ali isto tako što se pooštrava i kontrola poticajnih mjera jer ćemo na taj način spriječiti svaku moguću zlouporabu svih onih koji su eventualno koristili poticajne mjere a da te mjere nisu koristili za one namjene za koje su te mjere bile i predviđene. Što ćemo u ovom slučaju dobiti sa izmjenama i dopunama zakona, svakako bolje okruženje za malo gospodarstvo kroz korištenje zajedničke definicije u skladu sa Zakonom o računovodstvu kroz poboljšano statističko izvještavanje, kroz približavanje preporuka Europske unije gdje ćemo kao cilj između ostaloga dobiti i mogućnost korištenja i onih europskih fondova uz sve one poticajne mjere koje Republika Hrvatska kroz resorna ministarstva osigurava. U ovom dijelu svakako treba dati potporu izmjenama i dopunama Zakona o poticanju maloga gospodarstva s ciljem da u konačnici kroz drugo čitanje i ovaj zakon bude što jednostavniji i što prihvatljiviji za sve male i srednje poduzetnike na razini Republike Hrvatske. Hvala vam lijepa.
Da li želi predstavnik predlagatelja zaključno? Izvolite! Državna tajnica Tajana Kesić Šapić. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Nisam vidio nikakvu repliku. Izvolite!
Evo, hvala lijepo. Ja se zahvaljujem da svim prijedlozima i na ovoj raspravi. Naime, htjela bih prvo odgovoriti gospodinu Poropatu. Što se tiče Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja mi ne možemo ni ići na Vladu bez da se uvaže mišljenja Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i njihovo mišljenje je uvaženo i stavljeno je u članak 4. odnosno u članak 6. gdje kaže da sve potpore iz ovog zakona dodjeljivat će se u skladu s propisima o državnim potporama, tako da je taj dio riješen. Što se tiče uloge HBOR-a u Upravnom vijeću, u Upravnom odboru HAMAG-a smatramo da imamo sad jedanaest članova, i smatramo da je to sada previše i dosta je neefikasno, i mislimo da još jedan član dodatni u Upravnom vijeću HAMAG-a u ovom sad trenutku ne bi bio nužan da se njega stavlja. Što se tiče definicije same koja određuje mikro mala i srednja poduzeća. Mi naravno nismo prihvatili smjernice Europske unije koja je daleko veća nego što je to ova definicija o Zakonu o računovodstvu. Da smo ostali na ovoj definiciji u kojoj smo sada mi smo u totalnoj statističkoj diskrapanciji jer u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj zakonski su vrijedile dvije definicije. Jedna definicija po Zakonu o poticanju malog gospodarstva i druga definicija prema Zakonu o računovodstvu, i onda imamo situaciju da kada nam se na poticaje javljaju poduzetnici mi ne možemo odrediti u koju on kategoriju spada jer Zakon o računovodstvu je propisao jednu definiciju a Zakon o poticanju malog gospodarstva drugu. Iz tog razloga smo u ovom trenutku našli shodno da se usaglasimo sa definicijom o računovodstvu tako da možemo imati statističko praćenje da u svakom trenutku mi znamo koliko je malih, srednjih, mikro ili velikih poduzeća jer u ovom trenutku sada kada smo imali dvije definicije imali smo prema Zakonu o računovodstvu, onda smo mi prikupljali podatke iz FINA-e, onda smo mi to stavljali ovu našu definiciju i nikako nismo mogli doći na zelenu granu sa tim definicijama. Zbog toga je usklađivanje sa Zakonom o računovodstvu u ovom trenutku nužno. Što se tiče daljnjeg usklađivanja da li ćemo mi prihvatiti europsku definiciju ili nećemo, to sada ostaje na nama i na raspravi. To će naravno reći i u drugoj fazi kao što su u ovoj fazi budući da su u ovaj zakon bili uključeni svi naši partneri, sve komore. Isto tako, napravljena je analiza kao što sam već napomenula procjene učinaka koja nam je točno pokazala koliko će velikih poduzeća pasti u kategoriju srednjih, koliko će srednjih poduzeća pasti u kategoriju malih. Mi imamo sada situaciju da recimo po sadašnjem Zakonu o poticanju malog gospodarstva za mikro subjekte je definirano da su to subjekti koji imaju do deset zaposlenih. Međutim, vama može se pojaviti tvrtka na poticaj koja ima jednog zaposlenog i sedamnaest milijuna kuna prometa. Da li je to mikro? Nije mikro. Znači, trebamo točno definirati, točno odrediti do koje granice može koji poduzetnik dobiti potporu što ne znači da sada kao što je gospodin Pecek rekao za INA-u. Da bi netko potpao u kategoriju mikro malih ili srednjih poduzeća on mora zadovoljiti dva od tri kriterija a to su broj zaposlenih, ukupni prihod ili imovina. Tako ukoliko ne zadovoljava, ukoliko dva kriterija od tri nisu zadovoljena ne može se svrstati u neku kategoriju tako da mislim da INA nikako neće moći pasti pod malo poduzeće. Evo, što se tiče još htjela bih se osvrnuti na gospodina Peceka što je rekao da se ovdje isključuju potpore koje su namijenjene zapošljavanju. To nije istina. One ostaju, one su ostale u zakonu u drugom stavku, znači da naravno da potpore za zapošljavanje da ali ne u ovakvom obliku u kojem su one bile navedene u starom zakonu, u ovom sadašnjem zakonu. U sadašnjem zakonu one su točno u postotku propisivale koliko neki mali i srednji poduzetnik može dobiti sredstava ukoliko zaposli novog radnika. Međutim, te aktivne i preventivne mjere zapošljavanja su predmet Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima nezaposlenosti i jedna od djelatnosti Hrvatskog zavoda za zapošljavanje je upravo dodjela takvih poticaja znači poduzetnicima malim, srednjim i velikima za zapošljavanje novih radnika po određenim kategorijama. Ali to ne isključuje da mi kao ministarstvo, mi i sada imamo u našim poticajnim mjerama recimo za poticanje razvoja klastera mi dajemo plaću recimo za klaster menađera isto tako poduzetniku kada zapošljava ali po drugim kriterijima, znači ne po ovima koji su sada stajali u zakonu. Zakon ne isključuje poticanje zapošljavanja, dapače ali ne u ovom postotku jer su se sada postoci promijenili. Sada za male i srednje poduzetnike je drugačiji postotak, znači za male, srednje i mikro su drugačiji omjeri, drugačiji postoci koji se mogu dodjeljivati za novo zaposlene. Što se tiče vertikalnih i horizontalnih mjera mislim da tu isto tako postoje, ono što je gospodin saborski zastupnik, ne mogu se točno sjetiti imena, Milinović rekao da u Hrvatskoj postoji devet institucija na centralnoj razini koje potiču malo i srednje poduzetništvo sa 65 programa. To je istina. Ali koliko još ima programa koji se provode putem lokalne samouprave, putem županija, putem općina, putem poduzetničkih centara. Tome se broj ne zna, iako bi svaka jedinica lokalne samouprave i svaka županija prema Zakonu o državnim potporama morala dostavljati Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja u roku petnaest dana nakon što nekom poduzetniku isplati potporu, u roku petnaest dana bi ona morala agenciji dostaviti ime i prezime dakle poduzetnika, poduzeća i iznos potpore koji je dobio jer prema pravilima, znači potpore koje se odnose na … [[Govornik se ne razumije.]] potpore to su potpore male vrijednosti do 750 tisuća kuna koje jedan poduzetnik može dobiti u tri godine ali one se zbrajaju, tako da sada imamo situaciju da mi na centralnoj razini zbrojimo koliko je jedan poduzetnik dobio potpore u jednom, drugom ili trećem ministarstvu. Međutim, situacija da jedinice lokalne samouprave i županije ne prijavljuju potpore tako da mi ne znamo da li je neki poduzetnik već dobio na primjer oslobođenje komunalnog doprinosa u županiji Bjelovarsko-Bilogorskoj, a isto tako je dobio potporu iz Ministarstva gospodarstva recimo za neki projekt. Te se sve potpore trebaju zbrojiti i sve zbrojene potpore ne smiju prelaziti 750 tisuća kuna. I mislim da je to još jedan veliki problem koji se treba uskladiti i da jedinice lokalne samouprave i županije shvate ozbiljnost i da moraju prijavljivati takve vrste potpora. Nadam se da ćemo uz ovaj zakon moći to omogućiti da se to prati. Mi imamo puno projekata koje smo kandidirali, projekte Europske unije, između ostalog i jedan PHARE za 2005. godinu koji upravo bude objedinio, znači koji će biti objedinjavač svih potpora na centralnoj i lokalnoj razini da u principu vidimo koje su to sve potpore koje daju jedinice lokalne samouprave, a isto tako i ministarstva. Evo ja bih se svima zahvalila i do drugog čitanja ukoliko nađemo shodnim uvažiti primjedbe uvaženih saborskih zastupnika mi ćemo to učiniti, ali ukoliko nećemo moći, ako nema alternative onda to nećemo moći učiniti. Evo ja se zahvaljujem.
Hvala. Ispravak, gospodin Pecek.
Hvala lijepo. Pa ispravljam navod kako zapravo zapravo neće utjecati pomicanje kriterija prihoda i imovine zato jer od tri kriterija dva mora zadovoljiti poduzetnik. Pa gospođo Šepić pa vi ste povećali dva kriterija. Znači povećali ste prihod godišnji sa 60 na 216 milijuna kuna za malog poduzetnika i povećali ste imovinu sa 30 na 100 i nešto milijuna kuna. Znači vi ste omogućili da dva kriterija već ukoliko ostvari poduzetnik da bude mali. Tako da Podravka, Pliva, karikiram opet INA će biti mali poduzetnik.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 79 glasova za donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, prvo čitanje, P.Z.E. br. 575. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog Zakona … [[Govornik se ne razumije.]] Poslovnika se odnose na prvo čitanje zakona, a raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Gospođa Vera Babić, državna tajnica Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovane zastupnice i štovani zastupnici. Dopustite nekoliko uvodnih rečenica vezano na ovaj Prijedlog zakona. Podsjetit ću da važeći Zakon o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima počeo se primjenjivati 2002. Bilo je nekoliko novela u 2003. i 2004. U sklopu provedbe mirovinske reforme ovim zakonom uspostavljeno je funkcioniranje obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja na temelju individualizirane kapitalizirane štednje. Nositelji novoustanovljenog mirovinskog sustava su mirovinska društva koja upravljaju mirovinskim fondovima te mirovinska osiguravajuća društva koja isplaćuju mirovine iz obveznog i dobrovoljnog mirovinskog osiguranja. Do danas je osnovano i djeluje 4 obvezna mirovinska fonda i 15 dobrovoljnih mirovinskih fondova od kojih je 6 otvorenih i 9 zatvorenih te jedno mirovinsko osiguravajuće društvo. Obaveze mirovinskim osiguranjem na temelju individualizirane kapitalizirane štednje na dan 31. kolovoza 2006. bilo je obuhvaćeno preko milijun i 293 tisuće osiguranika dok je dobrovoljnim mirovinskim osiguranjem bilo obuhvaćeno preko 73 tisuće u 15 dobrovoljnih mirovinskih fondova od čega preko 63 tisuće u otvorenim i nešto preko 9 tisuća u zatvorenim dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Četverogodišnja primjena zakona pokazala je održivost sustavnih rješenja ali i potrebu dogradnje pojedinih instituta i prilagodbe sadržaju, prirodi kapitaliziranog mirovinskog sustava te uvjetima društvenog i gospodarskog razvoja zemlje. Ujedno pokazala se potreba da se pojedine odredbe preurede kako bi se postigla veća preciznost a time i bolja provedivost sustava. Predložene izmjene zakona neophodne su i radi usklađivanja i to prije svega i sa nacionalnim zakonodavnim okvirom. Podsjetit ću na Zakon o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga, novelama Zakona o doprinosima za obvezna osiguranja u računovodstvu, investicijskim fondovima. Ali ono što je jednako važno ili možda i važnije predložene izmjene i dopune zakona vezane su i za usklađivanje sa europskom pravnom stečevinom. Radi se o direktivama Europske unije koje reguliraju nekoliko važnih područja; područje financijskih usluga, slobodu kretanja kapitala, ekonomske i monetarne politike, slobodu kretanja radnika te ostvarivanje načela jednakosti postupanja između muškaraca i žena u strukovnim sustavima socijalnog osiguranja dakle u dobrovoljnom mirovinskom osiguranju. I na taj način smo pokušali uskladiti naše pravne institute u ovom području sa pravnim stečevinama Europske unije. Dakle podsjetit ću na nekoliko instituta koji su bitni u ovim izmjenama. Ublažavaju se uvjeti za osnivanje novih obveznih i dobrovoljnih mirovinskih fondova na način da se briše sadašnji uvjet minimalnog broja članova za obvezne fondove to je 50 tisuća, a za dobrovoljne 200. Smatra se da broj članova Fonda treba biti zavisan isključivo od poslovne politike mirovinskog društva u smislu slobode poduzetništva a ne predmet zakonske regulative. Naime važećim zakonom utvrđeni su uvjeti dobrog poslovanja mirovinskog društva, visina potrebnog temeljnog kapitala, iznos jamstvenog pologa, pravila upravljanja rizicima i tako dalje čime se postiže financijska stabilnost mirovinskog društva za upravljanje i zaštita interesa njegovih članova i to je zadovoljavajuće bez propisivanja minimalnog broja članova. Nadalje institut povezanih osoba zadržava se u zakonu kako bi se spriječio dominantni utjecaj financijskih konglomerata ili jedne financijske grupe ili određene banke, ali mijenja se definicija povezane osobe preko koje to dioničari ili grupa dioničara koji posjeduju više od 10% umjesto sadašnjih 5% izdanih dionica ili vlasničkih udjela odnosno prava u odlučivanju sukoba, u odlučivanju sukladno europskih propisima o povezanim osobama u području osiguranja radi izbjegavanja sukoba interesa. Dalje se uređuje lakši i efikasniji postupak prijelaza članova Fonda iz jednog obveznog u drugi. Primjerenije se uređuje pitanje zajamčenog prinosa za članove obveznog fonda. Primjena zakona nadalje ukazala je na potrebu određenih izmjena ulaganja imovine mirovinskih fondova u cilju proširenja mogućnosti ulaganja u određene vrste imovine koje do sada nije bilo moguće ulagati te su povećane mogućnosti ulaganja u imovinu izvan Republike Hrvatske. Zadržana je obveza da se najmanje 50% imovine obveznog mirovinskog fonda može uložiti u dugoročne dužničke vrijednosne papire izdane od strane Republike Hrvatske i Hrvatske narodne banke jer se procjenjuje da bi ubrzana potpuna liberalizacija tržišta kapitala na ovom području mogla uzrokovati poremećaj u cjelokupnom gospodarskom sustavu Hrvatske. Zato se ipak ostaje kod određenog konzervativnijeg pristupa. Liberalizacija ulaganja otpočinje danom pristupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju što je regulirano prijelaznom i završnom odredbom ovog prijedloga zakona. Značajne promjene predlažu se na području dobrovoljnog mirovinskog osiguranja. Usklađivanjem odredbi zakona sa europskim propisima koji reguliraju područje slobode kretanja radnika i s tim u vezi očuvanja njihovih prava na mirovinu iz dodatnih mirovinskih sustava predlaže se definicija novih pojmova koji se odnose na dio dobrovoljnog mirovinskog sustava, na zatvorene dobrovoljne mirovinske fondove. Predlaže se definicija pojma dodatnog mirovinskog sustava, dodatne mirovine, prava na mirovinu i ostvareno pravo na mirovinu iz dodatnog mirovinskog osiguranja. Pojam doprinosa u dodatnom osiguranju, te pojam izaslanog radnika. To su sve važne definicije koje sadrže pravna stečevina. Prema tome, da ne bi bilo nesporazuma i u primjeni našeg zakona smatramo važnim da ove definicije budu sadržajem zakona. U dijelu prijedloga zakona koji se odnosi na dobrovoljne zatvorene mirovinske fondove osigurava se prekogranična uplata doprinosa u cilju onemogućavanja nesmetanog korištenja slobode kretanja radnika i samostalnih djelatnika unutar država članica Europske unije, odnosno europskog gospodarskog prostora. Smatramo da će donošenjem ovog zakona da će se otkloniti određene nedorečenosti u postojećem zakonodavnom okviru, da se održava kontinuitet i stabilnost sustava mirovinskog osiguranja individualne kapitalizirane štednje da se na način da se pojedini instituti usklađuju sa gospodarskim kretanjima, odnosno sa pravnom stečevinom. I kao zaključak dopustite mi da možda izbjegnemo i neke nesporazume u raspravi. Posebno naglasiti pitanje poticaja za dobrovoljnu mirovinsku štednju kao što ste mogli uočiti u prijedlogu zakona predlaže se da se sadašnji sustav poticaja danom stupanja u punopravno članstvo Republike Hrvatske u Europsku uniju i poticaji ne primjenjuju na način na koji je to uređeno ovim zakonom. To nipošto ne znači da Vlada odustaje od poticanja ovako važnog sustava. Dapače, ako ste primijetili u strateškom okviru razvoja posebno je naglašeno da se Vlada opredjeljuje da jača sustav i drugog i trećeg stupa, osobito trećeg stupa za kojeg smatra da može osim socijalne učinkovitosti biti isto tako poticajni element gospodarskog rasta i razvoja i stabilnosti. Dakle, sigurno se neće odustati od poticanja. No, ono što mi mislimo da treba biti, a to je da ta rješenja budu u okviru sustava porezne politike, da omogućimo fleksibilnost u određivanju tih poticaja kako bi ih prilagođavali određenim potrebama za poticanje sustava dugoročne štednje, a ne da za svaku takvu eventualnu promjenu moramo dirati sustav ovoga zakona. Stoga smo ovo rješenje ponudili ovako i dovoljno je vremena da osmislimo taj sustav poticanja. Dakle, da posebno naglašavam da ne bude oko toga nesporazuma. Sigurno će taj sustav dobrovoljne mirovinske štednje itekako biti prepoznat kao vrlo važan segment našeg i gospodarskog i socijalnog ustroja. Hvala vam lijepa. Hvala gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Stjepan Bačić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo, čuli smo iz izlaganja predstavnika Vlade što je zapravo novost i zbog čega se donose ove izmjene i dopune Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Kao što je rečeno '99. su donijeti zakoni, a stupili su na snagu 2002. Međutim, u međuvremenu do današnjeg dana došlo je do izmjena i promjena nekih u usvajanju zakona kod nas Zakon o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga, Zakon o doprinosima, Zakon o računovodstvu, Zakon o investicijskim fondovima. Prema tome, već i zbog toga što su ti zakoni doneseni kasnije nego je stupio na snagu Zakon o dobrovoljnim i obveznim mirovinskim fondovima nužna su usklađenja upravo sa tim novelama zakona koji su kažem stupili kasnije. Ono što je važno da se ujedno ovim promjenama i usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije. Dakle, svim onim direktivama koje su već spomenute o slobodnom kretanju kapitala, slobodnom kretanju radnika, monetarno-ekonomskoj politici i financijskim uslugama svih vidova itd. Ono što je važno podsjetiti i što je rečeno da postoje mirovinsko društvo. Dakle, tim zakonima našim mirovinska društva upravljaju ovim našim fondovima. Dakle, imamo četiri obavezna fonda i 15 dobrovoljnih fondova. Dakle, 4 fonda koja reguliraju popularni drugi stup u kojem je milijun i dvjesto devedeset i tri tisuće i sto šezdeset i jedan osiguranik evidentiran 31. kolovoza ove godine. U trećem stupu ima 73207 tisuća osiguranika. Od toga, 64483 u otvorenim fondovima i 9724 u zatvorenim fondovima. Rečeno je što ovim zakonima zapravo izmjenom i dopunom ovih promjena što bi se zapravo trebalo regulirati. Uvode se i nove definicije u ovaj zakon, a to su definicije koje posebno spominju osobni račun, privremeni račun, institut povezanih osoba, zatim dodatni mirovinski sustav, dodatna mirovina, doprinos u dodatnom mirovinskom osiguranju kao i pojam izaslanog radnika. Također i pojašnjenje je preciznije banke skrbnika kao i obveze koje ona ima. Isto tako i pojam terminskih ugovora gdje se i naglašava da se zbog zaštite fonda najviše do 30% može u tim ugovorima raspolagati sredstvima fonda. Drugo je da se mogućnost da dobrovoljna društva mogu dobrovoljno mirovinsko društvo može sada po novom osnivati i upravljati sa više dobrovoljnih fondova. To je novina, a ono što je još važnije da je omogućeno i prekogranična djelatnost kako u osnivanju, tako i u upravljanju. To je ta novost koju je sad upravo državna tajnica naglasila. Ovim izmjenama i dopunama zakona se također preciznije i pojašnjava uloga Agencije za nadzor financijskih usluga koja itekako sad ima jaču ulogu upravo u ovim transakcijama koje će biti vezani i preko, u prekograničnim djelatnostima. Ukida se i također broj minimalnog broja članova što je rečeno. Dakle sve ovisi o načinu kako fondovi raspolažu kapitalom i više taj broj nije ograničavajući faktor. Proširuje se i mogućnost ulaganja fondova, dakle i što sam već rekao i u imovinu izvan Republike Hrvatske s tim da ovaj tzv. drugi stup on to može najviše u rizična ulaganja ići do 5%, a treći stup do 10%. Obaveza je i dalje ostala da se obveze iz drugog stupa one moraju biti ulagane najmanje s 50% kapitala u dugoročne i dužničke vrijednosne papire Republike Hrvatske kao i Narodne banke Hrvatske. Dakle ono što je još važno naglasiti da se ukidaju poticajna sredstva za treći stup. I to ja ona opasnost koja zapravo može dovesti u pitanje opće postojanje dobrovoljnih fondova ako nema nikakvih poticaja, nikakvih stimulacija, ona se jednostavno mogu ugasiti. Ali kao što smo čuli od državne tajnice i ako je to predviđeno i ukidano nisu zapravo isključene sve moguće druge poticajne mjere koje će Republika Hrvatska imati na umu da bi sačuvala na neki način postojanje dobrovoljnih fondova odnosno poglavito trećeg stupa. To se u ovom novom prijedlogu izmjena i dopuna zakona također posebno i zakonski regulira jer se posebni zakon regulira otvorene fondove, a posebni zatvorene fondove. Tako da se na neki način i u pravnom smislu odvojile nadležnosti. Prema tome, za cilj ove sve izmjene i promjene imaju da se mirovinski sustav ovakav kakav je održi, da održi svoju stabilnost, da se preciznije zakonske odrednice na neki način naznače. A ono što je već rečeno, koja je opasnost, to su te dve velike novine da sada dobrovoljni mirovinski fond, dakle i drugi i treći stup mogu se sredstva ulagati izvan Republike Hrvatske. I ona druga novina da zapravo mjesto boravka više nije odlučujuće kod dobrovoljnih osiguranja, da se mogu u ta dobrovoljna osiguranja učlanjivati i ljudi koji ne žive u Republici Hrvatskoj. Prema tome, uz sve ove na neki način i opasnosti koje proizlaze iz tog na neki način otvaranja kada su u pitanju, kada je u pitanju imovina mirovinskih fondova dokle ovih dobrovoljnih kao i otvaranja ulaska u registar fondova koji nisu građani, ljudi koji nisu građani Republike Hrvatske smatram da uz preciznu ulogu kako Agencije tako i svih zakonskih regulativa koje će vjerojatno još i iduće godine uslijediti, da će se na neki način očuvati i stabilnost naših mirovinskih fondova. Prema tome, klub HDZ-a podržava predložene promjene.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospođo državna tajnice. Nisam siguran da će svi zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke podržati ovaj prijedlog zakona. Ja neću glasati za njega. Ostali neka postupe po savjesti. Naime, ovaj zakon nosi oznaku P.Z.E. i kad ga čitate izgleda sasvim dobro. Usklađivanje, jačanje funkcije Agencije, sigurnost. Međutim, nešto što ne nosi oznaku P.Z.E., a mi u Hrvatskoj imamo a u ovom zakonu ga nema zato ga ne možete ni pročitati, ali se direktno odnosi na primjenu ovog zakona, a to je činjenica da mi u Hrvatskoj imamo jedan propis, a nažalost i jedan kolektivni ugovor koji govori o tome da postoji najniža osnovica za plaćanje doprinosa. Iz '98. godine još umjesto Kolektivnog ugovora o najnižoj plaći ili zajamčenoj plaći, od '98. je isti tekst na snazi priznaje da je najniža plaća ono što država utvrdi i kao najniža osnovica za plaćanje obaveznih doprinosa. Od iduće godine, ako dobro pratim službene podatke ta najniža osnovica iznosi 2 tisuće 298 kuna. 40% zaposlenih u Hrvatskoj u mirovinskom sustavu prijavljeno je na najnižu osnovicu za plaćanje obaveznih doprinosa. I hrvatski poslodavci za svoje radnike mirovinski doprinos od 20% plaćaju na najnižu osnovicu. Plaćat će od nove godine na 2 tisuće 298 kuna. To znači da će mirovinski doprinos biti za takvog zaposlenog 459 kuna. I sada dolazim na članak 198. izmjena i dopuna koji se odnosi na članak 58. zakona koji ovakvom formulacijom poboljšava status onih koji su u drugom stupu mirovinskog osiguranja i kaže da svakom članu obaveznog mirovinskog fonda jamči se prinos mirovinskog fonda u visini referentnog prinosa utvrđenog od strane Agencije umanjenog za 6 postotnih bodova. U stavku 2. veli ako mirovinski fond nije osigurao prinos da do 50% temeljnog kapitala isplaćuje iz njega, a ako ni to nije dovoljno da se razlika isplaćuje iz državnog proračuna. Temeljni fond minimalni za osnivanje mirovinskog fonda je 40 milijuna kuna. Dakle mirovinski fondovi mogu ili moraju po slovu ove odredbe tada maksimalno 20 milijuna izdvajati za zajamčeni prinos. Ako to nije dovoljno nastupa državni proračun jer se njima jamči. Međutim u čemu je problem? Ako 40% radnika prijavljeno na najnižu osnovicu koja je nažalost i najniža plaća u Hrvatskoj u ovaj generacijski stup, odnosno u individualiziranu kapitalnu štednju od ovih 459 kuna doprinosa ide 114 kuna, 25% toga. Pomnožite to sa 12 mjeseci to je godišnje tisuću 378 kuna. Dakle radnik svaki mjesec u jednoj, prima redovitu plaću, poslodavac za njega plaća doprinos i on godišnje ostvari individualnu štednju od tisuću 378 kuna i tako plaća 30 godina. To vam je 41 tisuća 364 kune. Ajmo kapitalizirajmo tu štednju s 50% iznad zajamčenog prinosa. To je 60 tisuća, 62 tisuće. I taj radnik korisni mirovinu 10 godina. Kada tih 60 tisuća podijelimo na 10 godina, svaki mjesec će dobiti mirovinu iz drugog stupa 500 kuna. To je božićnica za ovu godinu, otprilike. I ako ostvaruje iz generacijske solidarnosti po propisima koji su na snazi, sistemom nakon 2009. cijeli radni vijek u osnovicu za obračun, sa ovom osnovicom koja je propisana to će biti 980 kuna i ukupna mirovina iznosi tisuću 480 kuna. To jamči članak 19. izmjena i dopuna zakona i ništa više. Zašto na ovo upozoravam? Ovo jest usklađivanje sa pravnom stečevinom Europe, ali Europa ima još nešto, nema isplata plaća ispod stola. Nema jednog prijavljivanja, a druge isplate. Nema minimalnih osnovica nego postoji kategorija plaća, kažnjavanje i zatvaranje poslodavaca koji to ne poštuje. I tamo radnik ne mora kontrolirati i mučit se da sazna na koji iznos mu poslodavac plaća mirovinski doprinos i on to zna. I on je siguran da tu ne može biti prevaren i obmanut. U tome je problem. Da ovaj drugi dio sustava ne mijenjamo i na tom drugom dijelu sustava nemamo P.Z.E., a prema podacima iz obrazloženja u Hrvatskoj je sa 31. kolovozom ove godine u II. stupu bilo milijun 293 tisuće osiguranika, a svega 73 tisuće je ušlo u dobrovoljno mirovinsko osiguranje. Dakle oni koji imaju novac da si doplaćuju za starost, svega 73 tisuće. I oni koji jesu na 2 tisuće 298 kuna nemaju novaca za III. stup dobrovoljnog osiguranja, neće ga ni imat. Hrvatska se desetak godina mučila sa obeštećenjem duga do 98. sada smo u fazi pronalaženja rješenja a što napraviti sa onima novim umirovljenicima nakon 1.1.99. E sada ja ukazujem na treći problem kojega smo danas svjesni i ako samo ovo ozakonimo, ali zaista hitno ne popravimo sustav koji slijedi prije primjene ove odredbe, sljedeći saziv Sabora bavit će se trećom kategorijom umirovljenika koji će biti zakinuti i to strašno. Ovaj zakon predviđa i izmjenu članka 69., a to je članak 27. koji mijenja uvjete pod kojima mirovinski fondovi mogu ulagati i u inozemstvu. Ne samo članice Europske unije i OECD-a. U obrazloženju citiram, piše: "Novost bi bila mogućnost ulaganja u tzv. rizični kapital koji predstavlja prikupljanje novčanih sredstava kroz investicijske fondove za tvrtke koje ga nisu u mogućnosti prikupiti iz tradicionalnih izvora financiranja, kreditnih institucija i burzi, a radi ulaganja u nove tehnologije, razvoj, povećanje obrtnog kapitala i širenje tvrtki, jačanje bilanci tvrtki, kupovanja drugih tvrtki radi restrukturiranja i promjene vlasničkih struktura, mogućnost kupovanja tvrtki zaposlenih u inozemstvu." Jest, postoje ograničenja na 5% imovine za obavezne mirovinske fondove i 10% dobrovoljne mirovinske fondove. Ali svega nekoliko dana iza nas je kada su mirovinski fondovi koji u ovom trenutku raspolažu sa potencijalom negdje oko 3 milijarde kuna koje mogu i mogli su uložiti u vrijednosne papire, nisu imali prioritet na kupnje dionica INA-e. Mi mirovinskim fondovima, odlukom Vlade nismo dali prioritet angažiranja 3 milijarde kapitala hrvatskih umirovljenika u prioritetnom smislu u dionicu INA-e, profitabilnu tvrtku. A sada širimo mogućnost izlaska kapitala izvan granica Hrvatske u tzv. investiranje u tzv. rizični kapital jel' je to veća sigurnost za hrvatske fondove mirovinske. Je li moguće da i najavljivani model privatizacije INA-e će se primijeniti i na nekim drugim tvrtkama gdje opet hrvatskim mirovinskim fondovima nećemo dati prioritet ulaganje kapitala nego ih upućujemo na zemlje rizičnog poslovanja izvan Europske unije. Ja znam da ova odredba zbog Europske unije kao kandidata za članice Europske unije, jeste usklađivanje, ali nisam siguran da nas Europa obavezuje da omogućimo mirovinskim fondovima da ulaže u rizični kapital u Azerebeđanu. I ako dakle sada znamo da će Vlada provoditi privatizaciju sljedećih tvrtki po modelu INA-e što je dobro, javno i transparentno, a u međuvremenu ne osiguramo mogućnost prioriteta hrvatskih dobrovoljnih mirovinskih fondova i obaveznih mirovinskih fondova, da ovaj ogromni plasman od 3 milijarde kuna kojega prema mojim podacima u ovom trenutku ima na raspolaganju, ulažu i tu i time hrvatski građani indirektno postaju vlasnici tih poduzeća, onda tvrdim da posljedice primjene ovog zakona neće biti P.Z.E. i da to naprosto više nećemo moći zvati individualizirana, kapitalizirana štednja nego kolektivna dekapitalizirana obmana. Jer ako nakon 30 godina kapitalizirane štednje dolazimo do mirovine od 500 kuna mjesečno, onda to zaista nije ono što smo očekivali. Ja ne tvrdim, nisam nikog ni pitao, da možda Vlada nije već pripremila i potpunu reformu sustava osnovica plaćanja doprinosa. I da Vlada neće, i da će napustiti sustav kolektivnog ugovora iz 98. o minimalnoj plaći i da će predložiti Zakon o minimalnoj plaći i da će predložiti sustav u kojem više nijedan poslodavac neće moći varati ni državu ni mirovinske fondove ni radnike kod osnovice za uplatu, ne samo mirovinskog nego i zdravstvenog doprinosa i doprinosa za zapošljavanje. I sve Vlade od 98. nadalje propustile su ovo područje regulirati. I sve vlade od 98. nadalje sukrivci su što s jedne strane govorimo da novaca u mirovinskim fondovima nemamo a oni nam bježe na očigled sviju nas. A ponavljam, 40% radnika u Hrvatskoj u ovom trenutku u mirovinskom sustavu prijavljeno je na minimalnu osnovicu plaćanja doprinosa. 40% od milijun i pol ljudi. To nisu državni službenici i namještenici, to nisu ljudi koji rade u lokalnoj samoupravi i bankama. To su ljudi koji rade mahom u privatnom sektoru. Razgovarali smo o poticanju malog i srednjeg poduzetništva obrta i zanatstva. Ajmo sad, imamo idealnu šansu da razgovaramo o poticanju radnika da se zapošljava u tom sektoru. U protivnom odgovornost bude na nama jer na vrijeme nismo reagirali. Ne znam da li mi tu netko želi pomoći u raspravi ovim dovikivanjem, ali ja bi onda i završio. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSS-a, gospodin Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Kao i obično, vrlo značajne teme na dnevnom su redu krajem radnog vremena, ali i to će ostati nadam se zabilježeno kao jedna od mogućnosti da se po mogućnosti takve teme stavljaju u ranije sate. Tako da vezano uz ovu tematiku mi smo u Klubu HSS-a vrlo ozbiljno i, ja bih rekao, savjesno proučili sve materijale koji su nam bili dostupni i zaključili da je ipak potrebno podsjetiti se na dva bitna elementa ili dva bitna datuma ili elementa koji su nam važni za raspravu po ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Prvo je naravno donošenjem ZOM-a i primjena sa 1.1.99. godine kad počinje važiti za sve osiguranike i možemo slobodno reći da tada već stečena prava nisu poštivana i pojavljuju se novi umirovljenici. Dugo se o tome šutjelo, drugo se nije htjelo govoriti o novim umirovljenicima, ali evo, ipak smo svjesni da oni postoje kao jedna vrlo ozbiljna kategorija ljudi. Jako puno ih ima. Od 2002. godine dolazi primjena Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima, ali opet, primjenjuje se samo na osiguranike mlađe od 45 godina. Znači, niz generacija, ovo sam namjerno stavio kao uvodno jer hoću reći da niz generacija osiguranika neće moći za sebe osigurati stečena prava kao neke od njihovih kolega koji su bili u određenom vremenu nešto mlađi ili nešto stariji. Po nama su tada, a i sada mislimo osiguranici morali dobiti ili zadržati stečena prava, a mirovinska reforma bi se primjenjivala za one razine osiguranika koji su mogli konzumirati sva prava iz novog mirovinskog sustava. Tada nam se ne bi dogodile generacije i generacije novih umirovljenika i njihov neravnopravan položaj u odnosu na stare umirovljenike. Ponavljam, svi oni stariji osiguranici koji nisu mogli ostvariti prava iz drugog stupa mirovinskog sustava nemaju očito jednaka prava kao i drugi mlađi osiguranici. Kakvo nam je ukupno stanje? Svakako imamo postupno starenje stanovništva, sve više umirovljenika i sve manje zaposlenih koji doprinose za njihove mirovine. Sve su to promjene koje su dovele do promjena na štetu budućih umirovljenika. Ne vjerujem da će bilo koja Vlada pokrenuti brži gospodarski razvitak i toliko povećati zapošljavanje kako bi na takav način mogli pomoći umirovljenicima. To znači da će država silom prilika sve manje voditi brigu o budućim umirovljenicima. To je nažalost stvarnost. Prema nekim istraživanjima samo 27% stanovništva štedi dio svojih prihoda. Veći dio jedva krpa kraj s krajem, a četvrtina stanovništva sa svojim prihodima nikako ne može preživjeti. Padaju na teret djeci, socijalnoj skrbi ili slično. Ako je osiguranik danas bliže mirovini uvidio je da su i da će mirovine biti uglavnom premale za pristojan život. Da li će drugi i treći stup to popraviti? Nažalost, prema već sada dostupnim informacijama i podacima teško da će, prvenstveno ja govorim o drugom stupu, učiniti nekakav značajniji pomak. Znamo da su sredstva premalena. Što sam Prijedlog zakona govori? Prije svega on, ovdje se spominju 3 bitna polazišta na temelju kojih se krenulo u izmjene i dopune ovog Zakona. Prije svega, ja ću pokušati citirati barem dio svega toga, gdje se govori da je dosadašnja primjena pokazala održivost sustavnih rješenja, ali i potrebu dogradnje pojedinih instituta i prilagodbe sadržaju i prirodi kapitaliziranog mirovinskog sustava. To svakako je uvijek korisno kada se pokaže potreba za dogradnjom i za boljim rješenjima. Drugo, usklađivanje odredbi zakona s nizom u međuvremenu donijetih zakona i izmjenama i dopunama nekih zakona, samo po sebi se razumije i to je uvijek korisno napraviti. Kao treće, spominje se usklađivanje zakona s europskim pravnom stečevinom na područje financijskih usluga, slobode kretanja kapitala, ekonomske i monetarne politike te slobode kretanja radnika. Znači, s jedne strane mi govorimo da želimo se na neki način uskladiti s europskom pravnom stečevinom, ali ovdje se spominje i na neki način usporedba sa nekakvim standardom ili životnim standardom sličnih kategorija ljudi u Europskoj uniji i kod nas. Na žalost to je teško ili gotovo nemoguće usporediti. Neću govoriti da već danas umirovljenici imaju više nego 50% manje mirovine nego prosječni umirovljenik u Europskoj uniji, a ako se nastavi ovim trendom imat će svega 30%, a imat će jednake potrebe, jednake cijene, a trećinu, tek trećinu mirovina kao umirovljenik u Europskoj uniji. Svakako da je za nas potreban, a u Europi već poznat cjelovit sustav zaštite, štednje i ulaganja i takav se slični pokušava izgraditi i u Hrvatskoj. Naravno da svaki od tih dijelova sustava ima svoju ulogu i trebali bi se zajedno nadopunjavati iako su ponekad na žalost i konkurencija. Naša je stvarnost ipak osjetno drugačija. Premalo građana Hrvatske ima u tom sustavu neka znatnija uložena sredstva. Danas možemo samo konstatirati da su se građani Republike Hrvatske osim iznimaka našli u tom položaju bez sustavno izgrađenih ušteda i zaštita. Doista danas bi svakom trebalo nekoliko stotina tisuća kuna uštede da dočeka mirnu starost. Do toga nije lako doći, posebno ne nezaposlenima i umirovljenicima, a takvim ima u našoj državi zabrinjavajuće mnogo. I kada govorimo o dobnom sustavu onda bi svaka karika tog sustava trebala biti čvrsta i jaka, a mi danas možete se složiti i ne složiti samnom imamo ipak stup od tri slabe karike u kojem je treći stup ili dobrovoljno mirovinsko osiguranje na temelju individualizirane štednje najslabija karika. Obuhvaćeno je samo 73 tisuće 207 osiguranika i malo nam je čudno što se i s ove govornice govori da ne treba o tome toliko diskutirati, da bez obzira što se predviđa tamo ulazak u Europsku uniju i ustvari primjena ulaskom u Europsku uniju da će se izrađivati sustav. Taj sustav čekanja na žalost pokazuje kod nas uvijek lošija rješenja i zbog toga nam je nejasno zašto se čeka s poticajima. Nije puno jača i karika drugog stupa. Već sam prije rekao da ovaj udio od 5% je na žalost premalen, to je evidentno, a isto tako upravljanje fondovima na ovaj način neće Bog zna koliko oploditi ta sredstva. Dokazala je to i nećemo elaborirati, već je i moj prethodnih o tome nešto govorio. Sve ovo skupa samo po sebi, naravno ne govorimo o ovoj mirovini s generacijske solidarnosti zato jer one su već ionako dokazano premale pa onda i ta karika tog sustava očito je slaba. Sve to skupa samo po sebi znači i neučinkovitost cijelog mirovinskog sustava. Isto tako neće se moći govoriti o stvarnoj primjeni cjelovitog mirovinskog sustava dok će biti isplata plaća na crno, dok se neće sustavnije voditi briga o starijim i nemoćnim osobama koji su bili osiguranici jednog dana, a sad su umirovljenici. Sve u svemu nas bi razveselila možda određena stavka u drugom čitanju ovog Prijedloga zakona gdje bi se krenulo što prije sa poticajima, posebno govorim za dobrovoljno, za ovaj treći stup ili dobrovoljno mirovinsko osiguranje tako da evo uz određene ove primjedbe vidjet ćemo kako će to biti u drugom čitanju pa ćemo onda dati ili ne dati podršku. Hvala vam lijepa.
Hvala. I pojedinačna rasprava, gospodin Stjepan Kozina. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici. Evo ja prije nego bih ja počeo ovo svoje izlaganje moram reći da se u potpunosti slažem s gospodinom Lesarom u onom dijelu gdje govori o ovim najnižim uplatama doprinosa koji su takvi kakvi jesu. Oni jesu rezultat u ovom prvom stupu tako niskih mirovina, već danas se uzima cijeli radni vijek, odnosno 31 godina, evo iduće godine gotovo cijeli radni vijek se uzima i to su značajna sredstva koja tu ulaze i zato su mirovine takve kakve jesu. Što se tiče ovog drugog stupa obaveznog stupa kapitalizirane štednje i slobodne uplate trećeg stupa mirovinskog osiguranja, dobrovoljnog mirovinskog osiguranja ja podržavam ovaj prijedlog ovdje tu dat jer se uglavnom odnosi na poboljšana rješenja, a isto tako jer treba predložene izmjene i dopune zakona uskladiti sa Europskom unijom. Znači da sve skupa ovo ide tu. Sviđa mi se također mi se ovdje sviđa ovdje ovo dobrovoljno mirovinsko društvo koje ima itekako ograničenja, ima dosta toga rečeno što treba napraviti da bi ono dobro funkcioniralo. Znači tako mirovinsko, dobrovoljno mirovinsko društvo može raditi za više ovih pravnih subjekata tako da je to dosta dobro regulirano po mojem mišljenju. On tu govori o mnogim stvarima, jedino ovdje mi baš nije baš jasno zašto prokurist ne može biti član da zastupa mirovinsko društvo, ipak je on odgovoran oko toga i on je tamo najglavniji. Znači taj prokurist bi trebao biti itekako važna osoba. Malo mi to nije jasno, možda sam ja u krivu. Isto tako govori o svemu ovo što mora biti i da se mora posebno voditi računovodstvo, da posebno svaki mora imati svoj račun i niz drugih tih stvari. Isto tako sviđa mi se ovaj članak 58. gdje se ta vrijednost uplate tih doprinosa regulira na način da ono ne može, vrijednost toga ne može pasti pa sve ovo što se daje tu to je pozitivno, samo meni je dosta ovo čudno, veli najviše 20% temeljnog kapitala, a … [[Govornik se ne razumije.]] to treba proračun. Ne znam kako je to zamišljeno, nije mi baš puno jasno jer tu je dosta toga rečeno tu i dosta toga ima ovdje. E sad posebno ovdje nije regulirano, to je ostvarivanje na mirovinu, to još nije donešen zakonski okvir. Znači, još izračun mirovina, toga nema. Nismo mi dosad imali nikoga tko ulazi u mirovinu, tko je plaćao prvi, drugi i treći stupanj. Nismo imali još. Znači, tu nas tek čeka prava borba za ostvarenje svega ovoga što smo mi dosad dogovorili jer donošenjem tog zakona onda će biti prave borbe, prave vatre oko toga. Da vidimo koliko ta mirovina može biti i kako može biti. Slažem se u potpunosti da mi moramo vidjeti koji je to najniži doprinos koji bi trebali platiti, koja je to plaća najniža jer ako je ta plaća, ne znam kolika je sada, ako to bude 2 hiljade, ne znam koliko kuna onda je to zbilja minimalno i ovaj iznos koji će on uplatiti bit će minimalni i normalno da će te mirovine biti minimalne. Evo ovaj problem koji je ovdje u prvom stupu, ja se malo vraćam i na taj prvi stup, dosta je bitan, tu trebamo masu toga popraviti. Ovo još možemo u hodu rješavati i poboljšati jer i ovdje sve ovo što se valorizira je pozitivno oko toga tako da se tu još dosta toga može i popraviti. Može se donijeti neka zakonska rješenja da i te uplate doprinosa budu znatno veće. A ovdje ovi kojima se izračunava već mirovina moramo vidjeti možda da ne bude to cijeli radni vijek, da to ne bude 31 godine jer prave podatke zapravo nemamo a i ovi doprinosi koji su tu oni su jako niski. Evo, hvala lijepa.
Hvala lijepa. I zaključno, državna tajnica gospođa Vera Babić. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem svim sudionicima u raspravi. Vaša razmišljanja dakle prijedlozi, kritički osvrti svakako će nam pomoći u doradi konačnoga prijedloga. No dopustite mi samo nekoliko naznaka vezano na vašu raspravu. Gospodine zastupniče Lesar, vi ste spominjali rizična ulaganja dakle referirali ste se na problem tzv. rizičnih ulaganja. Ako ste primijetili u obrazloženju se koristi oznaka tzv. rizična ulaganja. Dakle riječ je o tome da se mora osloboditi tržište kapitala u smislu da ulaganja ne mogu biti samo državne obveznice. U tom smislu ulaganja u neke druge oblike investicija se u odnosu na državne obveznice možda smatraju rizičnim ali ni u kom slučaju taj pojam ne znači rizik u smislu gubitka vezano na ulaganje za mirovinske fondove. Naravno, kada se god govori o sustavu mirovinskog osiguranja svjesna sam da ne možemo zaobići vračanje na prvi stup međutim, vi ste gospodin zastupnik, nema ga sada u dvorani Sabati, je govorio nešto, naznačio je problem demografske strukture društva. Budite uvjereni da demografska struktura stanovništva, gospodarski rast i razvoj je sigurno bio povod i nužni okvir gdje se moralo pristupiti reformi mirovinskog sustava. Razumije se teče još tranzicijski period vezan na tu reformu. Učinci njezini su na neki način u jednom dijelu već vidljivo. Vjerojatno će biti potrebe za nekim doradama ali je sigurno da osnovni parametri i osnovni postavljeni sustav da će se pokazati uvjerena sam dugoročno dobrim. Dakle, problem o kojem je gospodin zastupnik Lesar također govorio koji se tiče sive ekonomije naravno ne možemo riješiti ovim zakonom ali podsjetit ću vas na program Vlade vezan na suzbijanje sive ekonomije gdje je između ostalog je dosta stvari usmjereno i dosta instrumenata usmjereno upravo na to da plaća bude osnovica dakle a ne minimalna osnovica osiguranja. S tim se slažemo i o tome ćemo poduzimati, poduzimamo mjere. Vi znate da pitanje sive ekonomije nije nipošto jednostavno za rješavanje ali u svakom slučaju Vlada jest opredijeljena i svojim programom jest usmjerena na suzbijanje sive ekonomije. Prema tome, taj dio će svakako paralelno biti rješavani sa ovim zakonom. U svakom slučaju zaključujem, zahvaljujem vam na prinosima za doradu konačnoga prijedloga pomoći će da vjerojatno taj konačni prijedlog zakona bude usvojen u ovome Visokom domu i da bude dobar instrument za snaženje našeg mirovinskog sustava u cjelini. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin Dragutin Lesar. Izvolite!
Ispravljam navod gospođe državne tajnice da se ovo proširenje prava ulaganja u tzv. rizično ulaganje odnosi samo na promjenu ne samo državne dionice. Naime, članak 27. točka 8., 9. i 10. daju pravo mirovinskim fondovima citiram: "Investiranje u dugoročne obveznice ili druge dugoročne dužničke vrijednosne papire stranih drugih država, strane inozemnih nedržavnih subjekata, strane inozemnih dioničkih društava članica Europske unije i OECD-a." Dakle, pravo ulaganja, mogućnost ulaganja ovaj prijedlog zakona širi na inozemstvo i ne samo državni portfelj nego dionička društva izvan Europske unije.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Jednoglasno sa 79 glasova za prihvaćen predloženi zaključak.
prelazimo na točku dnevnog reda - Prijedlog Zakona o azilu - prvo čitanje, P.Z.E. br. 573 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primijenjene su odredbe Poslovnika koji se odnosi na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik, gospodin Ivica Buconjić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući! Samo kratko bi htio obrazložiti promjene do kojih je došlo u odnosu na postojeći zakon. Naime, postojeći Zakon o azilu je stupio na snagu 01. srpnja 2004. godine i nakon njegove primjene smo uočili određene ne probleme odnosno neusklađenost sa konvencijama i direktivama Ujedinjenih nacija odnosno Europske komisije pa je osnovni razlog za donošenje ovog zakona bio ispravljanje nedostataka koje smo uočili u primjeni i usklađivanje sa direktivama i konvencijama Europske unije odnosno Ujedinjenih nacija. Ja ću pokušat ukratko reći najbitnije promjene do kojih je došlo u prijedlogu ovoga zakona u odnosu na postojeći zakon. Naime, ovim prijedlogom zakona se uvodi tzv. supsidiarna zaštita a ona se primjenjuje na tražitelje azila kojim u zemlji podrijetla prijeti smrtna kazna ili smaknuće, mučenje, nehumano ili degradirajuće postupanje i kažnjavanje te ozbiljnim individualnim prijetnjama životu … [[Govornik se ne razumije.]] općeg nasilja u institucijama ali ne ispunjavaju uvjete za azil. Zatim se isto tako uvodi dvostupanjsnost u rješavanju zahtjeva za azil. Sada je bilo stanje da smo imali tri stupnja. Prvi je bio upravni postupak policijske uprave, zatim žalba povjerenstvu i na kraju tužba Upravnom sudu. Da bi ovaj postupak traženja azila učinili maksimalno kratkim, jednostavnim i efikasnim uvodi se ovaj postupak kroz dva stupnja gdje je tužba upravnom sudu ujedno i krajnja instanca za rješavanje povodom zahtjeva za azil. Isto tako se uvodi i jedinstvena procedura a u svezi ove supsidijarne zaštite. Znači, istovremeno se rješava i po zahtjevu za azil i provjerava se pravo tražitelja azila da li ispunjava uvjete na supsidijarnu zaštitu. Isto tako se zbog ovoga spajanja i zbog toga što imamo dvostupanjsnost u rješavanju uvodi i ubrzani postupak kako bi se ovi zahtjevi za azil rješavali u razumnim rokovima za tražitelje azila odnosno radi izbjegavanja nepotrebnih troškova za Hrvatsku. Isto tako su se izvršila usklađenja pojedinih odredbi pa se tako više po prijedlogu ovog zakona azil ne tretira kao pravo koje se priznaje već kao zaštita koja se odobrava. Isto tako se omogućuje tražiteljima azila pravo na rad ako se njihov zahtjev ne riješi u roku od godinu dana te se proširuje pravo na školovanje tražitelja azila i na srednjoškolsko obrazovanje, do sada je bilo samo za osnovnoškolsko obrazovanje. Regulira se besplatna pravna pomoć tražiteljima azila u drugostupanjskom postupku te se uvodi pojam sigurne zemlje podrijetla da bi to bilo točno definirano u koje zemlje se tražitelji azila mogu vratiti sigurno bez opasnosti za njihov život. Proširuje se definicija članova obitelji te pravo na spajanje obitelji azilanta i strance pod privremenom zaštitom, propisuje se pravo na rad stranaca pod privremenom zaštitom, uvode se prekršajne sankcije za tražitelje azila koji zloupotrebljavaju odredbe o ograničenju slobode, propisuje se obveza tražitelja azila da sudjeluje u troškovima smještaja ukoliko ostvaruje prihode odnosno ukoliko je zaposlen te se propisuju uvjeti zadržavanja tražitelja azila na granici odnosno u tranzitnom području zračnih ili pomorskih luka do okončanja postupka. Ovo su najbitnije promjene koje se predlažu u odnosu na postojeći Zakon o azilu. Mogu reći da je iskustvo i praksa o provođenju Zakona o azilu i prijašnjega i ovoga koji se primjenjuje od 1. srpnja 2004. godine pokazala da Hrvatska nije atraktivno odredište za strance koji bi pokušavali zloupotrebljavati pravo na traženje azila. Naime, do sada je od 1997. godine ukupno azil u Hrvatskoj tražilo 707 osoba. Od tih 707 osoba kao što znate prije dva tjedna je prva osoba i dobila azil u Hrvatskoj tako da nije realan strah kao što je bilo najave kod donošenja zakona 2004. godine da će donošenje ovakvoga zakona biti povod za masovni dolazak. Naime, jasno je da je najveći dio ovih stranaca koji su tražili azil u Hrvatskoj bilo motivirano prije svega ekonomskim razlozima. Znači, to su bili ekonomski migranti a ne tražitelji azila koji su bili proganjani u svojim državama, u svojim zemljama i zbog toga i jesu svi osim ovog jednog slučaja prije dva tjedna bili negativno riješeni i u kontroli OESS-a i drugih međunarodnih organizacija i institucija nije bilo nijedne primjedbe na rješavanje ovih zahtjeva. To pokazuje da je ovaj sadašnji zakon bio relativno dobar i da su ga nadležna tijela Ministarstva unutarnjih poslova isto tako korektno provodila vodeći računa o humanom postupanju sa osobama strancima koji su tražili azil u Republici Hrvatskoj ali isto tako vodeći računa i o interesima Republike Hrvatske da se azil ne odobrava bespotrebno osobama koje su prije svega ekonomski migranti. I još jedan puta zaključno, smatramo da ćemo ukoliko ovaj zakon bude usvojen u ovakvom predloženom tekstu sustav azila u Republici Hrvatskoj podići na još višu razinu, uskladiti ga sa zahtjevima i aktima, dokumentima Europske unije a pritom zaista osigurati humano postupanje sa osobama koje su proganjane u svojim zemljama zbog politike, rase, boje kože i drugih političkih razloga a istovremeno ćemo im omogućiti jedan korektan postupak kojim će interesi Republike Hrvatske biti zaštićeni. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Da li želi? Da. Predstavnik Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković. A u međuvremenu je došlo izvješće Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče! Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 69. sjednici održanoj 28. studenog 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o azilu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 10. studenog 2006. godine. Odbor je prijedlog zakona raspravio na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao donošenje zakona koji omogućava provođenje članka 33. Ustava Republike Hrvatske i zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije. Na prijedlog zakona članovi odbora iznijeli su slijedeće primjedbe. Predloženo je da se u definiciji pojma azil naznači da je Hrvatska istoznačica utočište. Potrebno je razmotriti da li pojam izbjeglica uključuje sve osobe iz članka 4. prijedloga zakona. Članak 22. potrebno je pojasniti uz eventualnu upučujuću odredbu na ovlasti iz Zakona o policiji. U raspravi je podržano rješenje o besplatnoj pravnoj pomoći s tim da je predloženo da se ona odnosi i na pomoć u postupku pred ministarstvom. Uz to je ukazano da je besplatna pravna pomoć besplatna samo za tražitelje azila te troškove te pomoći treba uključiti u ocjenu predlagatelja o potrebnim sredstvima za provedbu zakona. Prijedlog zakona koristi izraz ubrzani postupak te je predloženo da se umjesto njega koristi izraz skraćeni postupak sukladno zakonodavstvu Republike Hrvatske. Potrebno je preispitati rješenje iz članka 33. prijedloga zakona da hrvatski Caritas može u prihvatilištu voditi odgojne, obrazovne i slične programe jer bi se u tom slučaju trebalo to pravo priznati i drugim organizacijama temeljenim na drugim vjerskim opredjeljenjima. Rok od godine dana u kojem Vlada Republike Hrvatske treba donijeti listu sigurnih zemalja podrijetla i listu sigurnih trećih zemalja ocijenjen je predugim jer utječe na provedbu zakona. Izražena je sumnja da će kazna iz članka 99. moći primijeniti na osobu koja napusti Republiku Hrvatsku za vrijeme trajanja postupka. Također je izraženo mišljenje da je predložena kazna za učestalo kršenje odredbi kućnog reda prihvatilišta previsoka. Nakon rasprave Odbor je jednoglasno sa 7 glasova za predložio Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog zakona o azilu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o Prijedlogu zakona na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade Konačnog prijedloga zakona.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege pred nama je jedan prijedlog, moderan Prijedlog zakona o azilu koji je prihvatio sva ona moderna rješavanja kakva jesu u Europi ali i razvijenom svijetu kako bi i samim tim odredbama potvrdili doista demokratsku opredjeljenost načela i slobode načela koja trebaju vrijediti u svakoj civiliziranoj državi. Stoga apsolutno Klub Hrvatske demokratske zajednice u cijelosti će prihvatiti ovaj Prijedlog zakona. On je sistematičan, on je logičan slijed zapravo napora, svekolikih napora čitavog pravosudnog sustava da se na jedan zakonit način osigura i učvrsti upravo ona učinkovitost koja i treba biti u ovakvim slučajevima. Naime upravo u trećoj glavi postupovne odredbe važno je istaknuti početak postupka, na koji način se on provodi? Važnost da je, da je važno i bitno saslušati tražitelja azila koji će istinito odgovarati na sva pitanja. Također da je tražitelj azila dužan osobno nazočiti saslušanju bez obzira da li ima zakonskog zastupnika ili punomoćnika, a također taksativno nabrajanje u tim postupovnim odredbama nije samo za cilj ubrzati čitavi postupak. Je i zbog toga ali ne samo zbog toga. Već se i uvodi jedna prvostupnost odluka pa prvostupanjska odluka koju Ministarstvo donosi, ili odobravanja azil ili ga odbija ili ga odbija i odobrava supsidijarnu zaštitu koja mu također u ovom slučaju u cijelosti pripada. Stoga su bili čini mi se neutemeljene prijedlozi ili sugestije nekih naših udruga ili centara jer očito nisu dovoljno dobro proučili jer ističu da neprovođenje saslušanja tražitelja azila protivno je načelima na kojima počiva Zakon o općem upravnom postupku. Dapače ovdje se upravo u zakonu vrlo jasno i taksativno nabraja kako taj postupak treba teći? Koristilo se također i ono što treba još jedanput ponoviti da i za vrijeme dok još osoba tražitelj azila nije dobio azil da u toj prvoj godini ima pravo i na rad, da ima pravo i na zaštitu. A sve su to u svojim, u svojim odredbama proračunskim predvidjeli i mjerodavna ministarstva tako da doista možemo sa sigurnošću kazati da prava i obveze stranaca pod … [[Govornik se ne razumije.]] zaštitom imaju pravo i na boravak, također i osnovna sredstva za život i smještaj pa zdravstvenu zaštitu, osnovno i srednje školovanje, informacije o pravima i obvezama. Rad, spajanje obitelji posebno se naglašava to, spajanje obitelji. Slobodu vjeroispovijesti i vjerskog odgoja djece. Također taj stranac pod privremenom zaštitom ostvaruje ponavljam i pravo na rad sukladno odredbama zakona kojima se regulira rad stranaca u Republici Hrvatskoj. Zdravstvena zaštita, tu se uključuje hitna medicinska pomoć i prijeko potrebno liječenje bolesti a za posebno ranjive skupine i drugu neophodnu pomoć. Također pravo na školovanje, na osnovno i srednje školovanje te prekvalifikaciju, dokvalifikaciju pod istim uvjetima kao hrvatski državljani. Posebno je važno ponovno ističem zahtjev za spajanje obitelji koji podnosi stranac pod privremenom zaštitom čiji član obitelji želi doći u Republiku Hrvatsku. Također u slučajevima kada odvojeni članovi obitelji uživaju privremenu zaštitu u različitim državama prilikom spajanja obitelji uzet će se u obzir interesi članova obitelji. Također je posebno važno istaknuti i odredbu da se informacije o pravima i obvezama detaljno obavještavaju i upoznaju sa pravima i obvezama stranci pod privremenom zaštitom i to odmah u jednom kratkom roku koji se pretpostavlja na jeziku koji će taj stranac i razumjeti. Posebno bi trebalo istaknuti i ovlasti koje proistječu iz ovoga Zakona. Također i kaznene odredbe te prijelazne i završne odredbe po čijim odredbama ovaj zakon stupa na snagu 1. srpnja 2007. godine do kad se mogu sve stvari regulirati i propisati kao što to i zakonodavac u ovom prijedlogu, kao što predlagatelj u ovom Prijedlogu zakona ističe. Stoga ovaj Zakon treba svakako prihvatiti ovaj Prijedlog zakona sa svim onim modernim dostignućima koja su prihvaćena u razvijenom dijelu svijeta i Europe.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što reče kolega Peronja imamo pred sobom jedan moderni zakon sasvim krivog naziva. Zakon se zove Zakon o azilu, trebao bi se zvati Zakon o utočištu. Naravno to nije samo stvar čitanja hrvatskog Ustava u kojem se riječ azil nigdje ni jednim slovom ne spominje nego se spominje u članku čini mi se da je 34. ili 36. ne znam točno. Uglavnom spominje se utočište. Nije samo stvar u formalnom poštivanju slova Ustava i slova zakona. Zašto koristimo strane riječi. Zato da se emocionalno udaljimo od onog o čemu govorimo. Svaki narod živi kroz svoj jezik. Riječ utočište je toplo mjesto na koje primamo nekoga tko je uvrijeđen, ponižen, povrijeđen, ugrožen, koga hoće ubiti, koga hoće zaklati, koga hoće uništiti. To je utočište. Riječ azil je baraka u polju okružena bodljikavom žicom uglavnom sa blatom okolo u kojoj se može držati čovjek ili životinja. Govorimo o azilu za životinje jel tako. Ne daje iste emocionalne konotacije. Nazovimo stvari onim što stvarno jesu. Onda se možemo drugačije ponašati i prema slovu i prema duhu zakona. Onda ćemo drugačije i gledati tko je to zapravo na tom mjestu. Što ti ljudi tu rade. Zašto su došli? I što smo mi po nekakvim temeljnim civilizacijskim odrednicama dužni njima osigurati zato što jesu ljudi, zato što su pobjegli od onuda gdje im je strašno, gdje im je grozno. Nije tako puno vremena prošlo kako su Hrvati morali bježati na sličan način. Pa prisjetimo se toga. Nije to tako teško za zamisliti. Ako na taj način sagledamo problem onda se postavlja pitanje a zašto mi to nismo atraktivni jel da pod navodnicima nazovem zašto Hrvatska nije atraktivna zemlja za tražitelje azila. Možda djelomice i zbog ovakvog stava. Možda djelomice i zbog toga što nije u javnosti dovoljno provedena akcija ni medijima, ni kroz državna tijela za senzibiliziranje pučanstva, pa se taj centar silom neprihvaćanja od strane stanovništva seli simo, tamo. Ne zna se gdje će biti. Čuva ga policija. Ne znam dal ga i vojska možda čuva, tko ga sve čuva. Ljudi to ne prihvaćaju. Zašto? Zato jer shvaćaju azil na ovaj drugi način. Ne shvaćaju ga kao mjesto na kom se susjedu, su čovjeku treba pomoći, nego shvaćaju kao mjesto gdje dolaze neki čudaci iz čudnih zemalja koji imaju čudne običaje i bolje da s njima nemamo posla. Toliko oko generalnog duha. Zakon je moderan. Uvažava veći dio onog što europske konvencije i svjetske konačno konvencije, Konvencije Ujedinjenih naroda predviđaju za to područje. Međutim, čini mi se da u ponekim segmentima ne ide dovoljno daleko i nije dovoljno pa dovoljno humaniziran mogu reći. Ne prihvaća stvarno stanje stvari. Pogledajte, u članku 28. govori se o besplatnoj pravnoj pomoći azilantima ali samo u drugostupanjskom postupku. Azilanti mogu dobiti pravnu pomoć da im se napiše žalba Upravnom sudu. Dakle, ako ih je prvostupanjski organ ministarstvo odbilo. To na koji način će oni prikazati svoj slučaj ministarstvu, dakle prvostupanjskom organu ovisi o njemu i o prevoditelju ako nađu ljudi adekvatnog prevoditelja. To nije u skladu sa shvaćanjem utočišta kao mjesta gdje dolaze bespomoćni kojima treba pomoć. Poneke stvari su čudno definirane i mislim da bi ih trebalo u najmanju ruku pojasniti ako već ne sasvim popraviti. U članku 8. govori se da azil ne može dobiti onaj tko predstavlja opasnost za društvo ili sigurnost Republike Hrvatske s tim da se prethodno u tom članku točno decidira što je morao netko napraviti, a da ne može dobiti azil, a ovo ostaje kao jedna općenita formulacija koja pretpostavljam ostaje u ingerenciji državnog službenika koji će procijeniti, odšacati i reći da netko predstavlja opasnost za društvo ili sigurnost Republike Hrvatske. U članku 17. govori se o prevoditeljima, pa se navodi unutra da će se osigurati ako je to ikako moguće prevoditelj istog spola. Zašto to potpuno mi je nejasno. Ja shvaćam da ti ljudi dolaze iz drugih civilizacijskih okruženja. Sve je to jasno. Ali oni dolaze tražiti azil ovdje gdje to nije bitno. I ako su već došli tražiti azil ovdje onda će ili prihvatiti takve civilizirane načine ponašanja jer to jest da mi ne poznajemo spolnu diskriminaciju ili neće. U člancima 18. i 19. govori se o maloljetnicima od 16 do 18 godina koji po svim našim zakonima trebaju imati tutora. Trebaju imati nekoga tko ih predstavlja pred, skrbnika. Hvala evo, još jedna strana riječ. Nekoga tko ih predstavlja pred državnim i sudskim organima. Opet jasno mi je da ti ljudi dolaze iz zemalja gdje se žene i sa 10, 12 godina, imaju djecu sa 15 godina. Ali po našim zakonima i po europskim zakonima punoljetnici imaju 18 godina. Do 18 godina su maloljetnici. Zašto ih ovdje ne tretiramo konzekventno tako ne znam. U članku 21. govori se da azilanti, dakle ljudi koji su došli tražiti utočište ovdje ne smiju sudjelovati u aktivnostima koje su protivne Ustavu i međunarodnom pravu itd. Pa to ne smiju ni hrvatski građani. To ne smije nitko. Tko to napravi taj ide u zatvor. Prema tome, čini mi se da je besmisleno da to stoji u zakonu. Dobro je što se u članku 26. omogućava i osigurava školovanje posebice osnovno školsko i srednje školsko obrazovanje azilantima i njihovoj djeci. Odlično je što idu na tečajeve, prema ovom zakonu idu na tečajeve hrvatskog jezika. Loše je što drugi stranci koji dolaze u Hrvatsku legalno ne idu na tečajeve hrvatskog jezika, što ljudi koji ovdje se zapošljavaju kao menadžeri velikih firmi, kao menadžeri hotela ne govore hrvatski jezik, ne idu na tečajeve hrvatskog jezika. E ovi idu na tečajeve hrvatskog jezika. Dobro je da oni idu, ali bilo bi dobro da i ovi idu. U ubrzanom postupku prema članku 47. nema saslušanja. Postupak je skraćen valjda ne mora biti ubrzan, ne mora se brže ići kroz taj postupak. Samo je skraćen. Ali mislim da elementarne civilizacijske norme ne dopuštaju da se o nekom razgovara i odlučuje, a da njega blizu nema. Čovjek o čijoj sudbini se odlučuje morao bi biti nazočan bez obzira o kakvom se slučaju radi. U članku 66. govori se da ti postoci nisu javni i da uvid u postupak može imati UNHCR, ne znam da li još netko u ovoj državi može imati uvid u postupak. Da li možda netko iz ovog Doma možemo imati uvid u taj postupak? Da li možda državni pravobranitelj može imati uvid u taj postupak ili netko drugi? Ne znam. Čini mi se da nije dobro da se postupak zatvara u Ministarstvu unutrašnjih poslova i da nitko izvana zapravo nema mogućnosti nitko iz Hrvatske nema mogućnosti uvida u taj postupak. Sve u svemu zakon je potreban. I Hrvatska narodna stranka glasat će za to da ide u drugo čitanje. Ali u drugo čitanju nećemo glasati ukoliko se ne promijeni naziv zakona. A sa nazivom onda slijede i određene posljedice u tekstu koje će, koje bi nas trebale emocionalno više vezati sa tim ljudima jer ti ljudi savršeno sigurno zaslužuju jedan dublji emocionalni angažman. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospodin Kramarić. Ili je to bilo igranje?
Nije, nije. Ja inače ne volim biti sitničav, ali danas već imamo dva puta jedna kratka predavanja o hrvatskom jeziku. I na kraju ne bi ovo ni govorio cijenjenom kolegi da se malo ne osjećam zapravo i prozvan kao čovjek koji se nešto u to razumije. Bojim se da zapravo s najboljim željama, a svakako da kolega ne pripada ovim puristima malo su, taj sužavamo taj zapravo vokabular hrvatskoga jezika. Vidite kako je teško, tutor nije strana riječ, ona se udomaćila. Kao što ni gramatika nije strana riječ. Ni gimnazija nije strana riječ. I ne bi trebalo baš toliko sad toliko strasti o tome govoriti pa se onda, na kraju se govori o emocionalnim konotacijama, a mogu se reći neke druge. Ikonotacije bi se mogle i konotacije bi se mogle prevesti. Tako da ipak ne bi bilo dobro da ovaj Visoki dom evo već danas dva puta sluša sa neki puta su te lekcije i opravdane i neke stvari stoje ali opet ne toliko i ne bi htio, kažem ne bi htio da ovako ostane jedan gorak dojam da je to 2006. godine da radimo na tome da vokabular odnosno rječnik hrvatskog jezika počnu izbacivati riječi koje se doista ponašaju kao hrvatske, a nitko ih više ne doživljava kao strane. Samo toliko.
Gospodin Vladimir Štengl, također ispravak. Replika, pardon.
Hvala. Mislim da ipak treba ispravljati. Gledajte, uz svo uvažavanje te lijepe riječi "utočište" ja sam kao prognanik tražio utočište, nisam tražio azil, ja sam tražio utočište u Hrvatskoj. Unutar svoje zemlje. I mislim da to treba praviti razliku. Pa isto tako čak i primjer Hrvata iz Srijema, Bačke itd. koji su došli u Hrvatsku, oni su tražili utočište. Ostavimo taj azil za one koji dolaze sa strane.
Hvala. U ime kluba SDP-a, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dozvolite prije svega da se ipak malo prisjetimo da mi imamo Zakon o azilu i da je on stupio na snagu koliko se sjećam 1.7.2004. godine. Da je uz to što je stupio na snagu on razrađen posebnim pravilnikom kojim se reguliraju zapravo pitanja i postupci oko traženja azila, drugostupanjski postupak, žalbeni postupak, zatim pitanje liječničkog i zdravstvenog pregleda itd., itd. Prema tome, postoji osnovano mogućnost da ovaj stvarno zakon sad iako on ima oznaku P.Z.E. nema potrebe da ide u hitni postupak nego da ide u prvo čitanje, a zapravo se njime ne samo usklađuje naš zakon sa novim rješenjima Europske unije koje on ima u svojim pravnim propisima nego između ostaloga i neka pitanja koja su riješena ovim pravilnikom i provedbenim propisima sad se ugrađuju praktički u zakon. No, u tom pogledu sasvim sigurno mi iz SDP-a ćemo podržati potrebu donošenja ovog zakona i podržat ćemo potrebu da se s jedne strane što detaljnije, što preciznije urede ova prava, ali nikako ne na štetu niti tražitelja azila, a još manje na štetu nacionalnih i državnih interesa Republike Hrvatske. U tom pogledu smatramo da je ovo je iznimno važan zakon, veoma bitan. On regulira ljudska prava i slobode i ne samo zbog toga što u članku 33., ne u 34., ne u 36. kao što su neki spominjali Ustava propisano da strani državljani imaju, mogu dobiti utočište u Republici Hrvatskoj, jel, itd. a zbog određenih djela kada se radi o njihovom progonu. Dakle mi ćemo podržati potrebu donošenja ovog zakona, ali smatramo da neovisno o tome ovaj zakon može i treba dodatno se doraditi prije konačnog izjašnjavanja o njemu, odnosno konačnog glasanja o njemu u konačnom prijedlogu zakona. U tom pogledu dozvolite da iznesemo neke od naših primjedbi koja bi mogla biti na liniji poboljšanja navedenog prijedloga zakona. Neke ćemo spomenuti kao načelne naravi ili mogu imati svoju dimenziju načelne naravi, a neke su naravno pojedinačne naravi. Oni prije svega ulaze u sferu zakonodavne i sudbene procedure. Međutim, neka od pitanja koja ćemo spomenuti kao pojedinačne primjere oni imaju svoju i ekonomsku i socijalnu, ali i ljudsku pravnu dimenziju. Pa dopustite po redu. Prvo smatramo da predloženo rješenje o uređivanju pravne zaštite protiv prvostupanjskog rješenja protiv kojeg se ulaže tužba Upravnom sudu nije u skladu donekle s Ustavom Republike Hrvatske. Naime, Ustav Republike Hrvatske je u članku 18. propisao da se protiv prvostupanjske odluke stranka ima pravo žalbe koja se iznimno zakonom može isključiti. A mi smo ovdje stavili pravilo. Ona je odma isključena. Prema tome nema žalbe nego ide na upravni spor. Ovdje se postavlja pitanje prvo da li je to uopće dobro, a poslije ćete vidjeti kad izložimo drugu primjedbu zbog čega je to važno. To naravno isključenje provodi se i ovdje iako nije opravdano po nama. Jer se valja voditi računa da prijedlogom zakona koji se uređuje postupak pred Upravnim sudom Republike Hrvatske potpuno su u suprotnosti nadalje sa postojećim Zakonom o upravnim sporovima. Naime, u, ovdje slučajeve rješava sudac pojedinac, drukčije se uređuju rokovi kao i ovlasti suda prema odredbi članka 12. Prijedloga zakona primjerice Upravni sud RH rješava po diskrecijskoj ocjeni o meritumu stvari odobriti ili ne zahtjev za odbijanja azila itd. Time će se zapravo suci upravnog suda Republike Hrvatske doći u poziciju kreirati hrvatsku politiku azila, a ne provoditi Zakon o azilu, a protiv odluke upravnog suda zapravo nema redovnog pravnog lijeka, preostaje jedino zahtjev za zaštitu ljudskih prava i sloboda pred Ustavnim sudom i zbog toga to komplicira situaciju i sasvim je jasno da ovo pitanje treba uskladiti u zakonu s jedne strane s Ustavom, s druge strane sa Zakonom o upravnim sporovima, s treće strane zapravo sa nadležnošću Ustavnog, upravnog suda kakvog sada imamo u odnosu, jer ne bismo mogli ovim zakonom proširiti tu nadležnost. Druga naša načelna primjedba jeste da se prijedlogom zakona uvodi ubrzani postupak u članku 50. čime se remeti temeljno načelo saslušavanja zapravo stranaka. Smatramo da je nužno tražiteljima azila omogućiti individualno utvrđivanje izbjegličkog statusa što uključuje i provođenje saslušanje na jeziku koji oni razumiju što je na kraju krajeva i našim ustavnim Zakonom o pravima manjina apsolutno propisano, a i Ustavom vezano za zaštitu ljudskih prava i sloboda. Naravno nužno je osigurati ravnotežu između potrebe za brzim i učinkovitim odlučivanjem o podnesenim zahtjevima za azil i potrebe za poštivanjem postojećih međunarodnih obaveza uključujući i one koje proizlaze iz Konvencije o zaštiti izbjeglica iz 54. godine te protokola iz 67. godine, a nama se čini da u ovom segmentu uvođenjem tzv. ubrzanog postupka se to pitanje ne bi osiguralo i ne bi zaštitilo. Treće, naravno da ne provođenje saslušanja tražitelja azila protivno je načelima na kojem opet počiva sada jedan drugi naš zakon, to je Zakon o općem upravnom postupku koji se primjenjuje u postupku provođenja azila. Dakle ovim mi zakonom uređujemo azil, ali Zakon o upravnom postupku se provodi i primjenjuje kao proceduralni zakon vezano za … [[Ne razumije se.]] a koji uključuje između ostaloga da se utvrdi načelo tzv. materijalne istine i to se postiže načelom saslušavanja stranaka te načelo pomoći neukoj stranci. Prema tome mi o tome moramo voditi računa i taj dio treba uskladiti i sa ovim zakonom. Ili generalno uzevši, mi upozoravamo da ovaj zakon nije dovoljno usklađen sa pravnim sustavom Republike Hrvatske, a na ovim konkretnim primjerima to i pokazujemo. Dalje prijedlog zakona široko određuje pretpostavke na temelju kojeg se može procijeniti da je zahtjev azila očito neutemeljen slijedom čega će se provesti ubrzani postupak bez osnova posebnog saslušavanja tražitelja azila. Znate to što se može presumirati u zakon, zapravo treba isto tako i fundirati kroz opredmećenje načela materijalne istine a što nije moguće bez saslušanja stranaka i uvidom u određenu dokumentaciju i dokaze. Zbog toga smatramo da bi ovo također trebalo korigirati. Prijedlog zakona nadalje uređuje pravo tražitelja azila, azilanta i stranca pod supsidijarnom zaštitom na besplatnu pravnu pomoć. Naravno mi ovdje odmah načelno kažemo da se ne radi o nikakvoj besplatnoj pravnoj pomoći nego se radi o pružanju pravne pomoći na trošak države. Međutim ono što je naš prigovor, naš prigovor jeste u tome da on ne obuhvaća sve ono što je nužno potrebno osigurati kao pravnu pomoć tražitelju azila, strancu ili azilantu. Naime pravna pomoć trebala bi obuhvatiti ili ona se ograničava u ovom segmentu samo na pomoć u sastavljanju tužbe i zastupanje pred upravnim sudom, a mi smatramo da bi trebala pravna pomoć biti pružena u svim fazama postupka utvrđivanja statusa važna je pretpostavka i naravno i za pravičnost i za neovisnost azilantskog postupka koja je neophodna radi zaštite tražitelja azila i azilanta u krajnjoj liniji u odnosu na ona prava koja jamči naš Ustav, a u skladu sa ovim zakonom. Zbog toga dostupnost pravne pomoći pretpostavlja minimum standarda u azilantskom postupku i većina tražitelja azila pripada osobito ranjivoj skupini osoba s obzirom da u pravilu ne razumiju hrvatski jezik niti poznaju hrvatski pravni sustav te su često nepovjerljivi prema tijelima vlasti zbog trauma i proganjanja koja su sami doživjeli i proživili u državama iz koje pokušavaju izbjeći, pokušavaju u drugim državama naći utočište. Sve to naravno bitno utječe na njihov iskaz pa se može dogoditi da tijekom saslušanja propuste navesti neku od činjenica ili uvjerljivo obrazlože razloge zbog kojih temelje svoj iskaz i iznesu određene dokaze i činjenice. Naravno pravo na pravnu pomoć proizlazi iz našeg ustavnog prava poglavito članka 26. i 14. koji govori da su svi pred zakonom jednaki. E sada to treba dodatno uskladiti i sa Europskim parlamentom koji također u svojoj rezoluciji o minimalnim garancijama za procedure azila zatraže besplatnu pravnu pomoć tražitelja azila. Prema tome očigledno je da ovaj dio treba do kraja uskladiti. Ovih pet primjedbi načelne naravi naravno za nas su jako važne kao što je iznimno važna načelna primjedba koja se tiče članka 33. i nekih drugih, da ne nabrajam primjerice članka 15. itd. a koja govori između ostaloga o tome da ustrojstvo u prihvatilištu uređuje se uredbom, članak 33. u unutarnjem ustrojstvu ministarstva i sad se kaže Hrvatski crveni križ, Hrvatski Caritas, UNHCR i druge organizacije koje se bave zaštitom prava izbjeglica mogu u prihvatilištu voditi odgojne, obrazovne i slične programe te pružati druge oblike pomoći uz prethodnu suglasnost ministarstva. Znate to je teško i nemoguće provesti. Mi možemo razgovarati o humanitarnim organizacijama da to mogu raditi, možemo razgovarati o udrugama koje se štite ljudska prava i slobode. Ne možemo dozvoliti i ne bismo smjeli kao što to ni jedna zemlja Europe nije napravila, da Caritas se taksativno navede da to može raditi. Njemu se može omogućiti u pružanju humanitarnih i inih pomoći pojedincu tražitelja azila, ali da provodi odgojne, obrazovne i slične programe, a u isto vrijeme sukladno našem Ustavu i zakonu o ravnopravnosti vjerskih zajednica ne omogućiti drugim vjerskim zajednicama da to mogu raditi, zapravo možemo izazvati veoma neugodne konotacije i implikacije i na političkoj razini i u tom segmentu želimo upozoriti na to pitanje da prije konačnog prijedloga zakona se još jedanput prouči i još jedanput razmotri i eventualno ako se hoće otvoriti mogućnost da i sa vjerskog aspekta pojedine odgojne, obrazovne i slične programe mogu izučavati azilanti i proučavati onda moramo jasno uvesti posebni članak i propisati da su u tome ravnopravne sve vjerske zajednice i tako to žele organizirati preko svojih udruga i asocijacija koje se bave ovim dijelom pitanja. Pored ovih primjedbi koje su načelne kažemo naravi, mi imamo dosta primjedbi koje bi se mogle svesti u sferu pojedinačnih primjedbi poglavito primjerice spomenuli smo ovo oko članka 12. gdje se govori da se može pokrenuti upravni spor bez prava na drugostupanjsku žalbu, odnosno žalbu u drugom stupnju, ali moramo naznačiti još nešto što je veoma važno. Vrlo je interesantno u članku 15. predviđeno u stavku 2. da tražitelj azila može stupiti u kontakt s predstavnicima UNHCR-a, drugim organizacijama koje se bave zaštitom prava izbjeglica na svom jeziku, na svom ili jeziku za koji se opravdano pretpostavlja da ga razumije u roku od 15 dana do donošenja zahtjeva. Vidite mi smatramo ako želimo zaštiti ljudska prava i slobode azilanta, dakle prognane osobe, osobe koje u iznimno teškoj političkoj socijalnoj, gospodarskoj i svakoj drugoj situaciji zbog terora i progona koja se čine nad njom u zemlji iz koje izbjegava onda bi teško se moglo pretpostaviti ili prijeći, poći od pretpostavke, pretpostavljanja da razumije neke od jezika s kojim se s njime razgovara. Mi azilantu moramo omogućiti da na jeziku svom koji on razumije može iskazati svoje stajalište i podnijeti zahtjev, itd. Drugo je pitanje sada kako to pitanje riješiti kroz prijevod, financiranje, itd., i naravno uz sudjelovanje humanitarnih organizacija. Dakle, dalje moramo reći da imamo vrlo ozbiljnu primjedbu na prikupljanje osobnih podataka iz članka 22. gdje se kaže da ministarstvo i upravni sud mogu za potrebe, provedbe ovog zakona prikupljati i osobne podatke od tražitelja azila. Gledajte, da ministarstvo to radi to je logično i normalno, ali ne može se našem upravnom sudu dati inkviziciona uloga da prikuplja podatke. On može samo suditi na temelju Ustava, zakona, iznešenih dokaza koje su iznijele stranke u postupku. Prema tome, nikako ne bi bilo primjereno da upravni sud sada počne prikupljati dokaze i podatke koji su bitni za donošenje odluke, ili ne daj Bože još da mu se dogodi da mora ići napraviti izvid u stranu zemlju kao upravni sud da bi istraživao da li je točno ono što azilant podnio u svom zahtjevu. Zbog toga hoćemo reći to da to treba precizno razriješiti. Isto tako smatramo da treba precizno razriješiti u članku 29. primanje tzv humanitarne pomoći gdje mi smatramo da nju treba omogućiti, ali treba naznačiti da azilant ima pravo primiti humanitarnu pomoć iz zemlje i inozemstva i da na tu humanitarnu pomoć se ne mora, ne bi se morala plaćati po nama porez na dodanu vrijednost niti bilo koje druge dadžbine, neovisno o tome da li sa zemljom, ako iz inozemstva se šalje pomoć, imamo sporazum o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Što se tiče rokova iz članka 50., 52., 54., itd., vezano za postupanje upravnog suda sasvim je jasno da njih treba uskladiti sa Zakonom o upravnim sporovima. A ako se hoće riješiti pitanje, žurnost postupka onda uskladiti opet sa tim istim rokovima koji reguliraju Zakon o upravnim sporovima pa iznimno ako se hoće opet pojačati nekakva posebna brzina onda to uskladiti sa Zakonom o ustavnom sudu koji rješava u iznimno brzim i kratkim rokovima. Naravno, kod članka 52. ono što posebice inzistiramo ne samo kod odbijanja zahtjeva nego i slučaju rješavanja pojedinog zahtjeva to je pitanje da se definitivno riješi da pitanje, da upravni sud u rješavanju ovih predmeta treba imati tzv. nadležnost pune jurisdikcije jer nakon toga praktički ne preostaje ništa drugo nego da to može ići na Ustavni sud za zaštitu ljudskih prava. Inače, upravni sud u pravilu sudi na način da zapravo na temelju neprikupljenih dovoljno činjenica, pogreške u proceduri, vraća predmet. A trebalo bi doći u poziciju da dođemo napokon, napokon da se ova stvar rješava u punoj jurisdikciji. U članku 66. svakako bi moralo uključiti i druge organizacije i tijela kao što je pučki pravobranitelj, kao što su tijela koja se bave zaštitom ljudskih prava i sloboda posebice Državnog odvjetništva, USKOK kad se radi o sudjelovanju drugih osoba u postupku određivanja azila. I da ne dužim jer je vrijeme isteklo, a morao bih još reći vezano za suradnju s drugim tijelima, ministarstvo će tijekom uspostave i trajanja privremene zaštite te povratka osoba kojoj je prestala privremena zaštita surađivati s drugim državnim tijelima, UHCR-om i organizacija koje se bave zaštitom prava i izbjeglica. Sad bi trebalo razriješiti pitanje da prije toga će surađivati sa ovim čovjekom kako će on ostvariti ta prava upravo pred ovim organizacijama koje trebaju zaštititi minimum njegovog zapravo ljudskog dostojanstva i pozicije u odnosu na ovo koje ima. I zadnju stvar koju prigovaramo to su kaznene mjere i rokovi iz članka 92., … [[Govornik se ne razumije.]] mjere iz 99., jer je potpuno nelogično da će se novčanom kaznom kazniti primjerice azilant, odnosno prekršitelj azila, tražitelj azila ako između ostaloga napusti ili pokuša napustiti Republiku Hrvatsku. Pa kako ćete provesti tu mjeru ako je čovjek otišao iz Republike Hrvatske, a oni koji tvrde ako se vrati onda ćemo ga kazniti. Ma ne, onda ćete zbog toga što je napustio imati čvrsti dokaz da zapravo nije htio azil u Hrvatskoj nego je htio Hrvatsku dobiti kao tranzicijsku zemlju i praktički ćete mu onda donijeti mjeru po kojoj ćete ga vratiti u zemlju odakle je potjeko. Hvala vam lijepa na vremenu i hvala na produžetku vremena gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa. Zaključno, državni tajnik gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja sam zaista slušao pozorno rasprave naročito ovu posljednju gospodina Arlovića i mogu ovako reći, da će definitivno biti potrebe za razmatranjem nekih vaših primjedbi zbog toga što je to zaista kompleksno pitanje koje zadire u prava ljudske slobode. Međutim, htio bi samo odgovoriti gospodinu Vuljaniću, on sad izlazi, mislim da neke njegove konstatacije jednostavno ne stoje. On je rekao da centar čuva policija, vjerojatno vojska. Ne, bilo je zaista ružnih situacija oko pokušaja uspostavljanja Centra za tražitelje azila, ali to je bilo isključivo rezultat nekorektnosti, politikantstva i neciviliziranog ponašanja pojedinaca. Centar za tražitelje azila u Kutini je uspostavljen zaista na jedan korektan način u dogovoru sa lokalnom samoupravom. Centar funkcionira i do sada nije bilo ni jednog jedinog incidenta. Ja mislim da je time hrvatski narod pokazao zaista da je civiliziran i da hrvatsko društvo postaje sve zrelije. Isto tako bilo je tu još nekoliko primjedbi poput toga zašto azil, a ne, nisam ni zapamtio tu riječ, međutim azil je međunarodna pravna kategorija koja se odnosi upravo na ove osobe koje su proganjanje, koje traže utočište. Međutim, najbliže tom pojmu utočišta bi bila privremena zaštita, ovo što je rekao gospodin Štengl, odakle osobe koje su proganjanje ili zbog drugih razloga moraju napustiti svoju zemlju, ali ne traže azil. To je bila masa Hrvata u toj situaciji u Mađarskoj, Njemačkoj i drugim zemljama gdje su dobili utočište ali nisu tražili azil. Isto tako je gospodin Vuljanić pitao zašto po članku 66. je isključena javnost. Pa to je osnovni interes tražitelja azila da javnost bude isključena, da se o tom zahtjevu rješava na diskretan način, ukoliko zahtjev ne bude usvojen da se taj, ta osoba, tražitelj azila može sigurno vratiti u svoju zemlju, a ne da bude izložena progonima. Bilo je tu još nekoliko primjedbi koje nisam uspio zapisati, ali sigurno smo vodili računa da ovim Prijedlogom zakona osiguramo zaista jedan dostojanstven i civiliziran tretman osoba koje traže azil upravo zbog toga što je hrvatski narod je početkom 90-ih bio izložen jednoj brutalnoj agresiji i masa ljudi je, hrvatskih državljana tražila koje kakve oblike zaštite i pomoći i u drugim državama. I mislim da zaista moramo zbog toga pokazati jednu posebnu senzibilnost. I na kraju krajeva, to smo i postigli kroz senzibiliziranje javnosti i kao što sam rekao, uspostavljanje Centra za tražitelje azila u Kutini je prošlo zaista na jedan demokratski, civiliziran, kulturan način u suradnji sa lokalnom samoupravom. I to je zaista dobar primjer da hrvatsko društvo postaje politički sve zrelije i da hrvatsko društvo apsolutno sposobno prihvatiti sve obveze iz međunarodnog pravnog poretka. Još jedanputa ovo što je rekao gospodin Arlović zaista ima tu nekoliko primjedbi o kojima ćemo ozbiljno raspraviti. Samo da vam još isto kažem da smo o ovom Prijedlogu raspravljali sa UNHCR-om, UNHCR nije imao primjedbi na ovo, ali apsolutno ovo što ste vi rekli sve ćemo vaše primjedbe raspraviti, neću ništa komentirati da li ćemo usvojiti, ali u svakom slučaju ima potrebe za njihovom raspravom. Još jedanputa smatram da je ovo dobar Prijedlog koji se može eventualno popraviti i da će time Hrvatska zaista imati dobar zakona koji će po najvišim standardima štititi ljudska prava, dostojanstvo i slobode ljudi koji su … [[Govornik se ne razumije.]] , a u isto vrijeme štititi nacionalne interese da se ovaj institut ne zloupotrebljava. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Zaključit ćemo današnju sjednicu s time da sutra u 9 sati i 30 minuta ćemo glasovati o raspravljenim točkama, o amandmanima na državni proračun, o državnom proračunu i ostalim točkama u svezi s državnim proračunom. Hvala lijepa i prijatno.
Prijedlog zakona o azilu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o azilu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 79 glasova za prihvaćen predloženi zaključak. Izbori, imenovanja i razrješenja, predsjednica Odbora Nevenka Majdenić.