Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Prostorni plan Parka prirode Učka je temeljni dokument kojim se dugoročno utvrđuju svi relevantni elementi uređenja i korištenja prostora s naglaskom na zaštitu prirodnih i drugih vrijednosti te je plan kao takav predstavlja osnov za upravljanje i gospodarenje tim prostorom. Zakon o proglašenju Parka prirode Učka '99., 1999. godine proglašeno je područje Učke i dijela Ćićarije parkom prirode u ukupnoj površini od 146 kilometara kvadratnih. Tijekom izrade ovog prostornog plana, s obzirom na napredovanje u tehnici i svemu, u okviru istih granica, digitalnom izradom utvrđeno je da je sadna površina veća i ona iznosi 160 kilometara kvadratnih. Park prirode nalazi se na području dviju županija, Primorsko-goranske i Istarske te obuhvaća dijelove 7 jedinica lokalne samouprave. U Primorsko-goranskoj županiji to su grad Opatija te općine Lovran, Močenička Draga i Matulji, a u Istarskoj općine Lanišće, Lupoglavi i Krša. Prostor Parka … [[Govornik se ne razumije.]] u odnosu, razgraničen je u odnosu na način korištenja na dvije zone. Zonu strogog režima zaštite, to su vršni dijelovi Učke, slivna područja bujičnih tokova zone, zone šumske vegetacije, botaničkih zooloških, geomorfoloških i hidroloških vrijednosti i zona usmjerene zaštite koja obuhvaća prostor preostalog dijela Parka prirode s poljoprivrednim šumskim područjima, područjima posebnih planskih … [[Govornik se ne razumije.]] prostora i ostalih prirodnih prostora. Osnovna namjena Parka dijeli se na površine naselja, izvanredne namjene, poljoprivredne šumske, ostalo poljoprivredno zemljište, livade i pašnjaci i ovo. Naselja, na prostoru Parka prirode locirano je 30 statističkih naselja od čega ih je 11 izgrađene strukture unutar granice Parka. Ona su disperzirana u prostoru i podijeljena na nekoliko većih naselja, Lovranska Draga, mala Učka, Vela Učka, Brest i nekolicinu manjih naselja sastavljenih od više izdvojenih zaselaka. Struktura naselja zadržava se u pravilu postojećim gabaritima. Planom je predviđeno širenje građevinskih područja naselja samo u nekoliko slučajeva i to uglavnom kod naselja kod kojih je procijenjeno da postoji perspektiva razvoja, kao što su Lovranska Draga i Brest, a dozvoljena je i mogućnost širenja nekim manjim naseljima vodeći računa o njihovom značenju za okolni prostor koji bez stalnih stanovnika i redovitih aktivnosti gubi svoje značajke. Sva naselja smještena unutar Parka prirode funkcionalno se određuju kao stambeno-turistička, a s mogućnošću pružanja seoskog turizma. Pojedini napušteni zaseoci planiraju se urediti kao etna sela, kao što je zaselak Trebišća gdje se planira obnova starog mlina. Dijelovi naselja Grabova i … [[Govornik se ne razumije.]] imaju dobre uvjete za razvoj agroturizma i aktivnosti zdravstvenog karaktera, a stariji i napušteni stočarski stanovi revitalizirati će se za potrebe agroturizma. Infrastruktura u Parku je takva da se uglavnom glavnim cestovni promet odvija državnom cestom D3. postoji županijska cesta koja prolazi prostorom Parka prirode Učka i povezuje ove dvije županije, Primorsko-goransku i Istarsku županija, te rubnim istarskim dijelom prolazi željeznička pruga drugog reda. Na vrhu Učke kao dominantne točke Kvarnerskog zaljeva još je 60-ih godina izgrađena bazna postaja koja osim materinskog stupa sadrži građevinski objekt za smještaj stalne ljudske posade. To su objekti HT-a i HRT-a. A planom je sada i na tom mjestu predviđena i lokacija radarskog sustava na lokaciji Učka vrh - … [[Govornik se ne razumije.]] izmještena sa lokacije Brgud po prijedlogu Ministarstva obrane, a na što je kroz javnu raspravu i rasprave u županijskim skupštinama i okolnim općinama kompromisom to prihvaćeno. Time na taj način se dobiva ono što se, što država i mora imati da bi se tim radarskim sustavom osim cjelokupnog zračnog prometa mogao kontrolirati i pomorski promet, promet na Jadranu. Opskrba vodom je uglavnom iz okolnih … [[Govornik se ne razumije.]] Rješavanje otpadnih voda se rješava individualno septičkim taložnicima i ispustom, a rješenje vode u Parku je jedno od prioritetnih zadaća propisanih ovim planom. Što se tiče zaštite prirode i ovoga cijela površina se, njegova površina štiti se u skladu sa Zakonom o zaštiti prirode, a najznačajnija graditeljska baština na ovom području je ruralno graditeljstvo i ruralno … [[Govornik se ne razumije.]] U pogledu sustava posjećivanja Park Učka sadrži brojne vrijednosti koje njegovom budućem korištenju i posjećivanju ima jednu od značajnih uloga. Za posjetitelje u okviru organiziranog sustava posjećivanja izradit će se odgovarajući informacijski sustav, novi objekti za posjetiteljski informacijski centar i to je tijekom rasprave utvrđena lokacija koja je zemljište je u vlasništvu države pa će se taj dio puno lakše moći urediti. Inače, u Parku su predviđena od, postoji sedamdesetak ulaza, 4 su glavna ulaza, 7 pomoćnih, a uz ove ulaze pristup Parku moguć je i ostalim cestovnim prometnicama sa 70 mjesta. Tako da planinari mogu posjećivati i taj dio Parka. Sve u svemu može se zaključiti da je i kroz javne rasprave i kroz ovo postignut visok stupanj suglasa, kako struke i lokalnog stanovništva i jedinica lokalne i regionalne samouprave na tom području. I evo, Vlada nakon što je utvrdila taj konačni prijedlog plana predlaže ovom Domu da ga i prihvati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Kajin.
Kaže državni tajnik da je Učka dominantna točka Kvarnerskog zaljeva. To je samo djelomično točno. Ne samo tog zaljeva već i cijele Istre. Ako neki prirodni fenomen je simbol Istre onda je to Učka koju često Istrijani zovu "Svetom gorom", "Istarskim Olimpom" koji je danas dio Primorsko-goranske županije, čime je Istri učinjena svojedobno, usuđujem se reći, nepravda.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? To je odbor, matični odbor. … [[Upadica se ne čuje.]] U redu, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša raspravio je 31. sjednici održanoj 24. siječnja ove godine Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Učka koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. Poslovnika raspravio je prijedlog odluke kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje podnijela je ministrica zaštite okoliša. U raspravi na Odboru istaknuto je kako značaj ovog prostornog plana proizlazi iz činjenica da je njima utvrđena cjelovita koncpecija prostornog razvoja, uređenja i zaštite prostora, te ujedno postignut i konsenzus jedinica lokalne i područne samouprave i nadležnog ministarstva. Ujedno je, vezano i za razlike u ukupnoj površini Parka prirode Učke, navedeno je u odredbama za provođenje u odnosu na ono definirano Zakonom o proglašenju Parka prirode Učka Odbor predložio predlagatelju da u naredna tri mjeseca navedene razlike u veličini usuglasi, razmotri i potrebu za donošenjem izmjena Zakona o proglašenju Parka prirode Učka. Odbor je predložio amandmane na tekstualni dio prostornog plana radi njegovog usuglašavanja s rješenjem koje je Vlada Republike Hrvatske nakon provedene javne rasprave i izrađenog izvješća sa javne rasprave utvrdila kao novu lokaciju vojnog radara na vrhu Učke umjesto prvotno planom predviđene lokacije na Brgudu. S predloženim amandmanima ministrica se usuglasila. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje odluke o prostornom planu Parka prirode "Učka" i to zajedno sa sljedećim amandmanima. Amandmani na prijedlog odluke o donošenju prostornog plana i to sljedeće: Amandman na točku 1. predlaže se iz teksta odluke brisati podatke o subjektu koji je izradio prostorni plan. Amandman na točku 2. usuglašava se tekst odluke s člankom 32. Zakona o prostornom uređenju, jer bi zadržavanje prethodne formulacije podrazumijevalo obavljanje tekstualnog, objavljivanje tekstualnog i grafičkog dijela plana u "Narodnim novinama" te se predlaže uređivanje teksta odluke u dijelu koji se odnosi na navedene priloge. Amandmanom na točku 3. predlaže se da se jedan izvornik plana ujedno čuva i u županijskom zavodu za održivi razvoj i prostorno planiranje i Istarske županije jer je Park prirode "Učka" jednim dijelom i na području te županije. Amandmanom na točku 4. predlaže se rok i to najkasnije do 31. prosinca 2006. za usklađivanje sa ovim planom svih prostornih planova koji su u ovom trenutku na snazi. I amandmanom na točku 5. nomotehnički se uređuju izričaji definiranjem da su odredbe za provođenje plana sastavni dio odluke. Predložena su i tri amandmana na tekstualni dio prostornog plana Parka prirode "Učka" i to amandmanima 6 do 8, usuglašava se tekstualni dio prostornog plana sa rješenjima koje je Vlada Republike Hrvatske nakon provedene rasprave i izrađenog izvješća sa javne rasprave utvrdila kao novu lokaciju vojnog radara na vrhu Učke umjesto kako je prvotno bilo definirano na lokaciji Brgud. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Biserka Perman.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Odmah na početku svoje rasprave želim izraziti zadovoljstvo kluba SDP-a, posebice na zastupnika iz područja Istre i Kvarnera što se konačno u raspravi pred Saborom našao prostorni plan Parka prirode "Učka", jednog od najmlađih parkova prirode u Republici Hrvatskoj i što je iz izvješća saborskih odbora vidljiv konsenzus u stavu da se donese ovaj prostorni plan. Prema našim saznanjima na poslovima vezanim uz park, a u dogovoru s resornim ministarstvom, zaposleni su mladi stručni ljudi koji su potakli niz aktivnosti vezanih uz zaštitu vrlo vrijednog rezervata vrha Učke, čiji greben čini prirodnu granicu između kopnenog platoa Istre sa zapadne i primorskih padina kvarnerskog zaljeva s istočne strane. To joj daje dopunsku specifičnost i značaj zbog kojega je važno osmisliti plan daljnjeg korištenja prostora u svrhu unapređenja kvalitete života i gospodarskih potencijala toga područja u skladu s glavnim ciljem, a to je očuvanje prirodnih obilježja Učke, odnosno biljnih i životinjskih vrsta. Posebno se to odnosi na autohtone vrste među kojima je svakako najpoznatiji pitomi kesten ili čuveni lovranski marun. Specifičnostima Učke doprinose i klimatska obilježja. Naime rezultat miješanja mediteranske, submediteranske i kontinentalne klime daje biološku raznolikost, a na najvišim dijelovima čak i alpske elemente biljnog i životinjskog svijeta. Posebnu pozornost treba posvetiti zaštiti izvora vode, jer su izvanredne čistoće i kakvoće. Dugoročno utvrđivanja mjera korištenja i uređenja obuhvaćenog područja kao i aktivnosti i mjere za unapređenje i zaštitu okoliša osnovne su značajke organizacije prostora Parka prirode "Učka". Upravo iz ovih razloga je važno planirati buduće objekte i način korištenja na način da se ne naruši prirodna ravnoteža i trajno zaštitit prostor, a da se pri tome ostvari maksimalna korist kako za žitelje toga područja, tako i za Republiku Hrvatsku. Sama činjenica je ministarstvo izradu ovako opsežnog i složenog dokumenta povjerilo upravo Primorsko-goranskoj županiji, odnosno njezinom zavodu za održivi razvoj i prostorno planiranje, ukazuje na pozitivne strane i nužnost uske suradnje središnje državne vlasti s jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave. Prava je šteta što ovakvih primjera nema puno više ne samo na području uređenja prostora i zaštite okoliša nego i na svim drugim područjima primjerice gospodarstva, zdravstva ili socijalne skrbi gdje bi državna vlast morala pokazati više senzibiliteta prema stavovima lokalnih zajednica, gospodarskih subjekata ili socijalnih partnera, a pogotovo prema posebnim potrebama građana. Upravo na ovoj sjednici Sabora imamo neke točke na kojima se može ustanoviti nedostatak sluha Vlade prema potrebama zainteresiranih strana. Primjer su izmjene Zakona o socijalnoj skrbi ili izmjene Zakona o zdravstvenoj zaštiti, a posebice Zakon o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu o kojem smo upravo završili raspravu i koji izaziva veliku pozornost javnosti i medija ovih dana. Takav nedostatak senzibiliteta Vlade već je i do sada rezultirao čitavim nizom povlačenja pogrešnih i nepopularnih odluka. No, da se vratim na temu. Klub SDP-a izražava zadovoljstvo i samim pristupom izradi ovoga plana gdje su stručnjaci županijskog zavoda i javne ustanove Park prirode "Učka" obilazili naselja koja su uključena u područje parka i objašnjavali svrhu izrade plana kao i potrebu zaštite Učke. Pripremne radnje su započete još 2001. godine za vrijeme koalicijske Vlade, a pod ingerencijom tadašnjeg Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja. Drago mi je što su današnje Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva i ova Vlada prepoznali važnost i vrijednost projekta i omogućili njegovo dovršenje. Opsežne prezentacije planskih dokumenata kroz javni uvid i javnu raspravu tijekom ljeta i jeseni 2003. godine, u više jedinica lokalne samouprave u Istri i na Kvarneru, rezultirale su mnogobrojnim primjedbama, prijedlozima i mišljenjima različitih zainteresiranih subjekata. Očitovanjem na sve pristigle primjedbe i ugradnjom većine u prijedlog, plan je dobio na kvaliteti čime se uspjelo pomiriti interese većine korisnika prostora i stvoriti pretpostavke za učinkovitu zaštitu i očuvanje Učke te postići konsenzus jedinica lokalne i područne samouprave i ministarstva. Iz tablice demografskih kretanja u naseljima koja su u cijelosti unutar parka vidljivo je da je na području Učke broj stanovnika prije 150 godina bio 25% veći nego danas, a prije 100 godina čak 5% veći nego danas. Naselja su opustjela, a broj zaposlenih smanjen je na minimum. Iako je danas naseljena tek trećina postojećih stambenih objekata sa svega 283 žitelja planirana revitalizacija i mogućnost nove izgradnje dala bi mogućnost života za još oko 500 stanovnika za koje bi glavne značajke razvoja i izvor prihoda bile djelatnosti ugostiteljstva i izletničkog turizma sa sportsko-rekreacijskim sadržajima kao i seoski i eko turizam čime se ne ugrožava izvornost prirode. Dakle, gospodarski razvitak koji se temelji na održivom korištenju prirodnih dobara što je i u skladu sa člankom 69. Ustava Republike Hrvatske u kojem se kaže da svatko ima pravo na zdrav život, da država osigurava uvjete za zdrav okoliš, te da je svatko u okviru svojih ovlasti i djelatnosti dužan osobitu skrb posvećivati zaštiti zdravlja ljudi, prirode i ljudskog okoliša. Zaštita prirodnih bogatstava je naša obaveza jer je to bogatstvo zapravo vlasništvo budućih generacija. Treba voditi računa da ne dođe do neravnoteže u biljnom i životinjskom svijetu i za to treba osigurati zadovoljavajući stupanj zaštite kao i težiti ka njegovom povećanju, što propisuje i članak 152. Zakona o zaštiti prirode. To se posebice odnosi na zaštićena područja kao što su parkovi prirode i nacionalni parkovi. Važno je reći i to da je najviše problema i polemika izazvala potreba gradnje radarske postaje na Učki. Ipak nakon angažiranja i usaglašavanja svih zainteresiranih strana utvrđena je lokacija radara na vrhu Učke uz napomenu da se Ministarstvo obrane obavezalo ispoštovati sve tražene zahtjeve lokalnih zajednica, te Istarske i Primorsko-goranske županije. Odnosno da neće biti ograničavanja kretanja i devastacije prostora. Što je najvažnije, radarski sustav nema štetnosti za zdravlje, što je pokazala i studija utjecaja neionizirajućeg zračenja na okoliš, oko i u dometu budućeg radarskog sustava, koju je za Primorsko-goransku županiju izradio Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada iz Zagreba. Činjenica da je ova Vlada nastavila započeti projekt prošle Vlade i da je rezultat toga pred nama ukazuje na mogućnosti i potrebe dovršenja i drugih započetih programa u financijskom i razvojnom smislu, umjesto što se velik broj projekata zaustavlja, ili još bolje sasvim napušta, čime se automatsku u vjetar bacaju sredstva poreznih obveznika do tada uložena u realizaciju ili izradu projekata, a započinju neki novi programi koji bi trebali više služiti promociji neke nove političke opcije i nove Vlade dok je opći interes često u nekom drugom ili čak trećem planu. Mislim da ćemo se svi složiti da je ovaj prostorni plan potrebno donijeti kao temeljni okvir zaštite pri korištenju jednog djelića prirodnih resursa Hrvatske. Na kraju, preostaje mi još jedanput izraziti zadovoljstvo predloženim prostornim planom Parka prirode Učka i istaknuti da će Klub SDP-a podržati ovaj dokument, zajedno sa predloženim amandmanima Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice, uvaženi zastupnik Milan Meden.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra. Na početku svojeg izlaganja najprije želim istaknuti nekoliko povijesnih i zemljopisnih odnosa Parka prirode Učka. Park prirode zapravo proglašen je u travnju 99. godine što ga svrstava među najmlađe hrvatske parkove, odnosno zaštićene dijelove prirode u Hrvatskoj. U rujnu te iste godine Vlada Republike Hrvatske sukladno odredbama Zakona o zaštiti prirode osnivala i javnu ustanovu Park prirode, a ustanova je započela sa radom 2001. godine. Najvažniji ciljevi upravljanja javne ustanove Parka prirode Učke su zaštita i očuvanje resursa, omogućiti javnosti uživanje i razumijevanje posebnih vrijednosti parka, zatim je to potpora gospodarskoj i socijalnoj dobrobiti lokalne zajednice, edukacija, istraživanje i na kraju naravno rekreacija. Teško je u samo nekoliko redaka sažeti sve vrijednosti Učke jer je Učka kroz stoljeća evolvuirala u izvanredan spoj prirodnih bogatstava i ljudske povijesti koji zaslužuje naročitu skrb i zaštitu. Kao što je prije zastupnik Kajin rekao, Istra je mnogo opjevana u narodnim pjesmama Istre i Kvarnera, a u svojoj knjizi od "Olimpa do Učke" opisuje je olimpijski prvak Lino Červar iz Istre. Park prirode Učka karakterizira iznimna raznolikost obilježja na razmjerno malom prostoru. Učka je zacijelo jedino mjesto na svijetu gdje se može fotografirati endemska biljka Učkarski zvončić ili jedno od posljednjih europskih lokaliteta na kojem se može vidjeti impresivna silueta Sivog orla ili Bjeloglavog supa. Za samo nekoliko sati jedno od mnogobrojnih planinarskih staza odvesti će vas iz malenih mediteranskih gradića Liburnije preko šumovitih obronaka Učke do njenog vrha Vojak koji ima visini tisuću 401 metar. Sa vidikovca koji ima oblik jedne srednjovjekovne kule u opsegu od 360 stupnjeva zapravo može se vidjeti Istarski poluotok cijeli, otoci sjevernog Jadrana, planine Gorskog kotara, Venecija i talijanske Alpe. U Parku prirode organizirano je planinarenje, tracking, slobodno penjanje, slobodno letenje jedrilicama, paragliderima, brdski biciklizam. Zapravo sve spelo avanture, rekreativno jahanje, promatranje ptica i pustolovne utrke. Javna ustanova u sklopu projekta Učka outdoor pruža rekreaciju, stručno tumačenje, interpretaciju i edukaciju. Tako se kroz ovaj projekat Učka outdoor zapravo potiče boravak ljudi u prirodi na način koji je ne degradira, gdje se popularizira bavljenje sportom, prvenstveno kod mlađih generacija. Obogaćena je turistička ponuda, a na jedan popularan način provodi se ekološka edukacija i tumačenje vrijednosti obilja Učke. Ostvarenim sredstvima izravno se tada financira očuvanje i unaprjeđenje Parka prirode Učka. Svaki nacionalni park, tako i park prirode, predstavlja jednu značajnu stavku prirodnog bogatstva neke zemlje i obogaćenje turističke ponude zemlje uopće. Park prirode nije prvenstveno namijenjen stacionarnom turističkom korištenju nego je više elemenat izletničke turističke privlačnosti širih regionalnih prostora. Zato je upravo i uloga i sadržajna ponuda Parka prirode Učke izuzetno značajna za Istarski i Primorsko-goranski turizam. Upravo iz navedenih razloga značajno je donošenje prostornog plana Parka prirode Učka. Zadatak ovog novog prostornog plana je ocijeniti stanje, kvalitetu i mjerodavnost postojeće planske dokumentacije, izvršiti dodatnu … [[Govornik se ne razumije.]] prostora u cjelini i po pojedinim dijelovima, te predložiti prostorni koncept koji će poslužiti za daljnje planerske i projektantske redove za poboljšanje zaštite i funkcioniranje parka uopće. Prostorni plan je i analizirao prostorne vrijednosti i donio odgovarajuće smjernice za postizanje glavnog cilja, a to su zaštita i čuvanje estetskog izgleda teritorija. Predloženi plan potiče sve oblike posjećivanja na osnovano unapređenje odnosa posjetitelja prema okolišu, podižu njegovu svijest i edukaciju sa ciljem zaštite prirode. Cilj je posjetiteljsko turističko korištenje uključiti u jedan širi razvojni i funkcionalni sustav jer turizam sam po sebi u parku nije u stanju potaknuti ovakav održivi razvoj. Turizam se u parku prirode promatra samo zapravo kao donadopuna liburnijskom i istarskom turizmu. Određena su striktno područja za rekonstrukciju i gradnju sukladno uvjetima zaštite parka i utvrđeni su kapaciteti prostora u odnosu na sadržajnu strukturu planirane turističke i rekreacijske ponude. Plan je precizno utvrdio opće i urbanističko-tehničke uvjete za rekonstrukciju gradnje, planom su najstrože zaštićeni vršni greben Učke, svi vodotoci, izvori te pejzažno … [[Govornik se ne razumije.]] proplanci Ćićarije. U raspravama ovdje prije je spomenut zapravo mogućnost ugradnje radara na vrhu Vojak koji je u prvobitnom planu bio moramo reći prema projektu "hrvatsko nebo" 2001. izgradnja na planini Brgud, to je u podnožju Učke, nešto niže planina, ali bitno je reći da se zapravo upravo kroz ovaj uspješan dogovor MORH-a i Županije primorsko-goranske našla puno kvalitetnije rješenje na Učki gdje se je u postojeće gabarite napuštene objekte T-coma instalirao ovaj radar, civilno-vojni radar ja bih rekao i na taj je način spriječena devastacija planine Brgud gdje bi bilo potrebno graditi novu cestu i novu infrastrukturu. Znači ušteđen je novac, ali nađeno je bolje rješenje. Također je u planu sačuvati i unaprijediti vrijedno zemljište oko naselja, a na napuštenom poljoprivrednom površinom i oživjeti poljoprivrednu proizvodnju na zemljištima koje se nalaze oko naselja Kozljak, Lovraskoj Dragi u podnožju grebena Učko, oko sela Mala i Vela Učka, oko naselja Brest i Brgudac. Važno je istaći da će se za potrebe smještaja i ugostiteljskog privređivanja planirati uz, zapravo samo u postojećim naseljima. Ruralna naselja koja su raštrkana po padinama Učke i Ćićarije imaju malo izgleda da opstanu kao naselje stoga će osnovni cilj biti zaustavljati propadanje tih ruralnih cjelina unoseći u njih nove namjene, a zadržavajući njihove prostorne gabarite i mjerila. Vezano uz novo planirane programe rekreacijskog karaktera i razne oblike selskog turizma oživljavati će se selsko gospodarstvo sa naglaskom na poljoprivredu i stočarstvo. Plan predviđa iznimno ograditi … [[Govornik se ne razumije.]] turističke kapacitete koje treba dimenzionirati primjernom prihvatljivom opterećenju prostora, dakle gradit će se manji kompleksi najviše kategorije. Maksimalno je predviđeno iskoristiti sportsko-rekreacijske ambijente, graditi šetnice, kreiranje mikroambijenata kao dodatnih kvaliteta pješačkog obilaska kraja, odmorišta i uređenje puteljaka. Posebno je pažnja posvećena organiziranom sustavu posjetitelja i izgradnji odgovarajućeg posjetiteljsko-informacijskog centra gdje će se održavati izložbe, filmovi, predavanja i edukacija posjetitelja. Uz glavne ulaze sustavom javnih cesta, dakle iz Primorsko-goranske županije i Istarske županije predviđena je izgradnja žičare iz naselja Medveja. Kapacitet ove žičare trebao bi biti oko 600 putnika na sat, a predviđa se da će upravo kroz ovu žičaru najveći protok putnika zapravo biti ovim prometnim pravcem rekao bih. Žičara će imati i jednu međupostaju uz liburnijsku zaobilaznicu, a gornju postaju uz prije spomenuti izletnički centar "Tisva". Sa manjom žičarom kapaciteta oko 200 putnika na sat povezao bi se sam vrh Vojak tako da bude gornja postaja svega 50-tak metara ispod vrha. Ističem da su ove ideje postojale i 60-tih godina, vjerojatno zbog nerazumijevanja tadašnje lokalne uprave ili možda zbog nedostatka sredstava ova ideja nije saživjela, čujem da već postoje … [[Govornik se ne razumije.]] u naselju Medveje, vlasnici hotela koji su spremni preuzeti ovu koncesiju vjerujem vrlo brzo izgraditi mogućnost ovakve žičare. Upravo iz ovih razloga klub će prihvatiti prijedlog ove odluke donošenje prostornog plana parka prirode Učka. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba IDS-a, uvaženi zastupnik Damir Kajin.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Znači ne funkcionira zaštita. Vidite još '99. godine odlukom Hrvatskog sabora kao što su svi to istakli Učka je proglašena parkom prirode. Danas je riječ o prostornom planu, a taj prostorni plan jasno da je temeljni dokument kojim se utvrđuju elementi korištenja prostora. Kao što sam rekao maloprije Učka te istarski olimp za nas je sveta gora i malo boli da ta Učka nije kao jedna od najprepoznatljivijih simbola Istre dio Županije istarske, ali recimo da to vis a vis ove rasprave nije bitno kao što Učku nitko neće uzeti iz naših srca, tako je nitko neće izbrisati ni iz istarske himne "krasne zemlje Istre mile". Bitno je međutim sada da se njome primjereno upravlja, bitno je da se znači ne ide protiv volje ne toliko recimo lokalne samouprave koliko lokalnog stanovništva koji obitava na tim prostorima. Usuđujem se reći da ovaj prostorni plan Učke možda je i svjesno kasnio godinu dana, možda i dvije kako bi se na Vojaku moglo postaviti vojno radarsko postrojenje. Dobro, ajde sada treba priznati da će to postrojenje isto tako biti u funkciji i civilnog avio-prijevoza, da je posebno bitno za razvoj zračnih luka bilo Krka bilo Pule, ali tvrdim da je trebalo uvažiti volju lokalnog stanovništva kada je predlagalo druga rješenja, doduše nešto skuplja, a ne naprosto tu volju ne znam kako da se izrazim silovati. Jučer sam bio u Opatiji i ljudi mi govore da naprosto se izlaze iz nekih dogovorenih gabarita kada je riječ o tom vojno-radarskom sustavu. Zašto je bitno poštovati volju lokalnog stanovništva? Poštovati volju lokalnog stanovništva bitno je i treba to činiti kao što se je i učinilo nakon što je Vladi poslalo jasno poruku oko privatizacije "Liburnije". Iz kojih razloga? Što bez dijaloga gospodo, sa tom lokalnom vlašću vi ne možete sprovesti na neke druge naume, bilo da je riječ o plinifikaciji, bilo da je npr. riječ o gradnji naftnog terminala, modernizacije recimo INA-nih postrojenja u Rijeci i tome sl. Meni je drago da se u ovom materijalu tretira između ostalih i Ćićarija ili dio Ćićarije. Citiram u tom pogledu: "Ćićarija je jedna od najljepših" ovdje se navodi "primjera šumsko-pašnjačke gospodarstva". Šumskih zasigurno da, pašnjačkih vrlo teško iako ovdje ga nema gospodin Fijolić nakon što je kupio genetski centar iznad Nugle ne pokrene pašnjačko gospodarstvo bojim se da više neće nitko. Pred rat je ta Ćićarija, znači taj dio recimo tog masiva nastanjivala, tamo je bilo negdje između 20 i 30 tisuća ovaca. Danas je svega par stotina. Pred rat je na toj Ćićariji živjelo preko 3 tisuće 500 stanovnika, danas svega 390 stanovnika. Došao je rat, samo u jednom danu tamo 44. ako se ne varam 10.8. na Ćićariji je zapaljeno tisuću zgrada, što stambenih, što gospodarskih o čemu se ne zna da je Ćićarija zapravo bila, često je mi nazivamo drugom Kozarom. Ono što se nije sklonilo tada u partizanima završilo je u konc logorima. 45. uspostavljaju se nove teritorijalne podjele, gubi se veza sa Trstom a pedesetih gro stanovnika Ćićarije, znači preko tisuću, dvije seli se u puste napuštene gradove uz zapadnu obalu Istre odnosno Rijeku koju je prije toga napustilo uglavnom zbog egzodusa talijansko stanovništvo. Nema mi ovdje gospodina Rebića da kažem da je to isto tako dio naše povijesti, samim time istarske i jednako hrvatske. Međutim, pustimo sada to posrijedi. Ćićarija je danas prazna a u dogledno vrijeme zasigurno će ona biti još i praznija. Svi gore koji žive imati će uskoro vodu, svi već imaju asfalt. Nema jasno nikoga tko nije nezaposlen ali nažalost ljudi nema. No bitno je nešto drugo, da se planovi danas usklade između planova države i lokalne samouprave. Ćićarija je danas sigurno najvrjedniji prostor zbog zona ili to je najveća njena kvaliteta zona sanitarne zaštite pitke vode i te zone treba očuvati. No, ako lokalna samouprava na primjer na nekim prostorima želi graditi vjetro-elektrane bez obzira što ja imam neke osobne rezerve prema tome ajde onda poslušajmo ih jer jednostavno neke male općinice poput jednoga Lanišća koji dijeli dio tog parka prirode neće moći preživjeti sa svojih ne više od recimo milijun kuna proračunskih prihoda. Park prirode Učke dijele Opatija, Lovran, Moščenićka Draga, Matulji, Lanišće, općina Lupoglav i općina Kršan. U parku prirode međutim u ovome trenutku živi svega 2 stotine 86 stanovnika i to jasno gro staračkog stanovništva. Do 2015. predviđaju demografi da će se taj broj 2 stotine 86 stanovnika koliko sam ih prebrojao da ih ima prema ovim podacima svesti ili da će pasti na svega 117 stanovnika. I sada, što da se čini? Stanovnici jasno prodaju svoje iz drugog svjetskog rata zapaljene ruševine. Mogu reći da postižu pristojne cijene ili cijenu, međutim kada sam kod toga a ovdje se definiraju granice građevinskih zona bilo bi dobro da se pita i samo stanovništvo a ne samo lokalnu samoupravu što zapravo oni očekuju odnosno što žele od ovakvoga plana. Ako nekoga želite vratiti na Učku a to nije nerješivo prije svega zbog velikih ili jakih industrijskih centara počev od jedne Rijeke, Opatije, Lovrana, Buzeta, Pazina, Labina. Jučer sam naprosto bio u Matulju mjesto u Hrvatskoj koje možda ima i najbrži razvoj. Znači, ako želimo vratiti ljude na Učku onda pazite moramo dopustiti tim istim ljudima da im nešto pogotovo starosjediocima nešto tamo i sagrade. Ja sam siguran da će taj prostor za desetak godina biti financijski, da se tako izrazim, neusporedivo atraktivniji nego što je danas bez obzira što demografi predviđaju da će tamo 2005. na tom dijelu Istre odnosno Primorsko-goranske županije obitavati svega 117 stanovnika. Tvrdim da se jedino tako može valorizirati taj prostor da damo priliku da ljudi tamo nešto i rade. Ne da oni nagrde taj prostor, oni to zasigurno neće, znači oni koji se iskreno identificiraju sa prostorom činiti. Međutim, moramo im naprosto pustiti da i nešto grade. Onaj tko je nagrdio taj prostor to su bile vlasti, vlasti koje su tamo recimo postavile televizijske i ine antene ne vodeći računa o tom prostoru, ne vodeći računa o povijesti, ne vodeći računa o simbolici, ne vodeći računa o željama i očekivanjima građana. Ja se slažem da moderan razvoj zahtijeva da tamo negdje budu smještene i televizijske antene, da tamo budu i neki radari, da tamo ili u tom prostoru budu smješteni i repetitori ali nema vrha ja bih rekao nijedne planine u Republici Hrvatskoj koja je u većoj mjeri devastirana od vrha Učke. Međutim, danas smo tu gdje jesmo. Nažalost, nitko o tome nije vodio računa sedamdesetih godina ali bez obzira na sve još jedanput ću reći. Treba dopustiti ljudima da grade te male obiteljske pansione, da možda netko podigne neku malu radionicu, tu tamo da izgrade za svoje potrebe koju vikendicu. Govorim sada jasno o domicilnom stanovništvu i to tom stanovništvu jednostavno ne smijemo uskratiti. Sada kada bi čovjek imao novaca mislim da bi gledao prema ovom planu granice tog građevinskog područja i u njega investirao jer zasigurno će se to pokazati u relativno skoro vrijeme izuzetno dobrom investicijom. No, ono što je sigurno najbitnije kada govorimo o Učki, kada govorimo o Ćićariji to je da se sačuvaju izvorišta vode. Liburnija je dobila vodu sa Učke. Sramota je da recimo sela u zaleđu turistički jednog od najrazvijenijeg grada, grada koji ima najdulju turističku tradiciju, recimo Opatije, Lovrana, Moščenićke Drage još uvijek nemaju vode i ne razumijem s druge strane da je naprosto na tom prostoru možda sagrađeno ne računajući Matulje 50 kilometara vode dok je u istom periodu na području samog buzetskog vodovoda položeno 600 kilometara vodovodnih instalacija. Zatim, tu su slivovi rijeke Raše, sliv od Preluke do Plomina. Tu je desetak izvora Mala, Vela Učka, Srednja voda, Lepa, Bukva, Leskovac, Griže itd. To je sigurno znači ono najvrjednije što Učka ima, jasno uz par dobrih recimo restorana. Međutim, ono što je najzanimljivije je prostorni razvoj. Uglavnom se u ovom planu sve zadržava u postojećim gabaritima. Mogućnost proširenja naselja planira se u Lovranskoj Dragi, Brestu pod Učkom, Vozila, Baričko selo, Dolenja Vas i … [[Govornik se ne razumije.]] Znači, ne predviđaju se sada zone proširenja u ovim drugim ne znam naseljima da sada ja ne nabrajam sve te toponime od Andretići, Jurčići, Sučići itd. Kao jedan od specifikuma to spominjem jer je vodoopskrba rak rana cijele Liburnije pogotovo ovih visinskih područja je i ta što de facto Hrvatske vode nikako da se uključe u realizaciju tih potreba tog lokalnog stanovništva. To je nešto što je meni neshvatljivo, ali trebate imati na umu činjenicu da gro stanovnika posebno visinskih dijelova vodu još i dan danas primaju iz susjedne nam Slovenije. To što je tome tako jasno za funkcioniranje dobrosusjedskih odnosa je, nije nikakav problem međutim problem je što visinski dijelovi te Moščenićke Drage, Lovrana, Opatije odnosno Matulji još nemaju vodu ili 2006. nemaju vodu. To je naprosto bit inače međugranični odnosi Hrvatske i Slovenije na tim prostorima su onakvi kakve samo poželjeti možemo. Vidim da će me gospodin Širac ispraviti, ali baš jučer sam bio kod načelnika općine Matulji. Oni su uložili u desetak godina iz tih skromnih proračunskih sredstava negdje oko 35 milijuna kuna, a kao pomoć pod navodnicima iz Hrvatskih voda možda su dobili 2 do 3 milijuna kuna. Tvrdim da je to neznatno. Da je to čak ponižavajuće. Imajući na umu koja se sredstva za te namjene usmjeravaju iz Hrvatskih voda za neke druge krajeve Republike Hrvatske. Konačno godišnji proračun Hrvatskih voda je preko milijardu i 200 milijuna kuna, a taj kraj novac je dobilo eventualno na kapaljke, a niti tada praktički nisu stizale neke značajnije investicije. Posebno ono što treba međutim pozdraviti je Zakon o brdsko-planinskom području za općinu recimo Matulji kojima im je udvostručen prihod i temeljem čega su jasno napravili sve što su napravili. Za kraj zaštita od požara to je sigurno najugroženiji dio Istre odnosno Primorsko-Goranske županije pa onda utoliko bi trebalo, ne znam, šumarije angažirati da naprosto sa tim presjecima ili kako se to već zove sačuvaju prostor od eventualnih paleži. Evo ja sam na neki način pokušao ispričati ovu priču o Učki, Ćićariju, kroz Učku, Ćićariju i priču o Istri, Liburniji međutim ono što je sigurno najbitnije nama taj prostorni plan treba. Ovim se štiti Učka i to plan kao takav zasigurno treba pozdraviti. Nažalost ljudi se neće vratiti ni na Ćićariju što god mi o tome pričali što ne znači da za 10-tak godina taj prostor neće biti financijski i u svakom drugom pogledu znatno atraktivniji no što je danas. Za kraj gospodo u Vladi, ne u Saboru uvažite ubuduće volju lokalne samouprave ukoliko se neki bitan infrastrukturni objekt za Republiku Hrvatsku treba smjestiti na njihovom prostoru jer bez jednog iskrenog dijaloga između lokalne samouprave s jedne strane i države naprosto i same investicije doći će u pitanje. Evo vidim da miže. Prošlo je petnaest minuta. I Klub IDS-a pozdravlja donošenje ili usvajanje Prostornog plana Parka prirode Učka.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice. Gospodin Kajin je u svom izlaganju naveo dva krupna netočna navoda: Prvo, da ovim Prostornim planom Učke Učka kao planina nije svrstana u Istarsku županiju što je apsolutno netočno. Evo citirat ću izvod iz, citat iz ovoga Prostornog plana gdje se jasno kaže da je Učka, prostori Učke razgraničuju jednu i drugu županiju Istarsko-Primorsko i Istarsku županiju te da obuhvaća 7 jedinica lokalne samouprave, 3 u Istri, a 4 u Primorsko-Goranskoj. Dakle to su činjenice koje ne može nitko opovrći. A ne, posebno gospodin Kajin koji živi na tome području. I drugi navod, da Hrvatske vode nisu podržavale razvoj vodoopskrbne infrastrukture u ovim malim općinama koje su sa istarske strane smještene uz Učku. Naravno to nije točno. Treba reći sljedeće: da se program Hrvatskih voda [[Upadica: Zahvaljujem, ajde]] Evo reći ću samo dvije rečenice. Usklađuje sa županijskim, županijom i županijskim službama. Prema tome gospoda su usmjeravala državna sredstva na druge … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo predstavnici predlagatelja. Eto gotovo kao neki refren kad dođe na red donošenje Prostornog plana bilo Parka prirode, bilo Nacionalnog parka uvijek se može izvući jedna geneza ili konstatacija koja je zajednička za svih. A to je da gotovo izrijekom i svugdje ustvari domicili ili ne postoje ili ih plan ne prepoznaje ili se oni u perspektivi čak ne pojavljuju. Znači gotovo izrijekom u svim prostornim planovima nacionalnih parkova, parkova prirode bilo čega što ima obilježje zaštite pa se postavlja jedno malo retoričko pitanje: a od koga mi to štitimo? Koga štitimo? Da li možda je upravo suprotna teza u ovakvim područjima gdje recimo imate svega 100-tinjak ili 150 stanovnika koji matično žive na tom prostoru za koji donosimo prostorni plan. Pa ja mislim da su oni u poziciji da ih trebamo štititi zajedno sa krajolikom. Oni su dio krajolika. A u projekciji kažete da se ne predviđa demografski proces koji može ublažiti sadašnje stanje. Znači predviđamo drugim riječima kada ovo malo starosti umre više nikoga ionako neće biti. Pa zar nije ustvari funkcija zaštite prirode, pa zar nije funkcija donošenja bilo kojeg prostornog plana i to se odnosi na sve vlade? Ista. Pa da štitimo čovjeka, da njemu pomognemo, da se on pokuša organizirati ako hoćete i vratiti na te prostore. Pa za koga će ovaj prostor biti zaštićen onog dana kad na njemu više ne bude ljudi? Kad ne bude domicilnog stanovništva. Pa jeste vidjeli nacionalne parkove u Sjedinjenim Američkim Državama oni potiču u svojim projekcijama, planovima ljude da se istina na tzv. američki, umjetni način vrate pa oni tamo rade, imaju tri smjene. Ali uglavnom kad uđete u njihova sela koja su nekada bila nastanjena možete zateći autohtone stanovnike, pod navodnike "autohtone", ali autohtone za vas posjetitelje koji na taj način zarađuju. Oni se bave tzv. tradicionalnim zanimanjima i na taj način stvaraju kulturološku sliku onoga što je nekada bilo i na taj način daju doprinos očuvanju tog resursa. A istovremeno gospodarska djelatnost posjećivanja, turizma i svega skupa ima jedan svoj puni smisao. Znači, nije smisao i ne smije biti smisao ni jednog prostornog plana da bude sam za sebe, da štiti prostor, a istovremeno kaže, vrlo jasno, da se ne predviđa da će demografska slika izgledati bolja. Ma kako to smije pisati u jednom ozbiljnom dokumentu da će demografska slika biti lošija nego što je danas. A danas je tako loša da ne može biti lošija. Ali mislim, ali to je, kažem, gotovo kao refren. I obično su na meti granica, namjene površina, upravo domicili koji je ionako malo. Oni su obično "meta", pod navodnike opet, u prostornim planovima, ograničenje se odnosi na njih. oni su oni koje treba staviti u red. A oni su u takvom redu otprilike se nalaze između šezdesete i sedamdesete godine i sve je u Božjim rukama. Prema tome, ova jedna načelna primjedba koja kažem odnosi se na sve naše dokumente koje donosimo u smislu zaštite. I uvijek isti problem. A činjenica da se to događa je, prođite od prostornih planova svih nacionalnih parkova, vidjet ćete da se svake godine broj stanovnika smanjuje. Svake godine. To je statistika, o tome ne možemo čak ni ispravljati krive navode kad su točni. Prema tome, evidentno je, a u ime kluba HSS-a pozdravljam donošenje ovog prostornog plana jer je on dobar, jer je dobro da se donese, ali dužan sam upozoriti da je nužno potrebno i neophodno voditi više računa o ljudima koji žive na tim prostorima. Bez tih ljudi i taj dio prostora nema svoju kvalitetu. Bez tih ljudi one kulturološke vrline koje ste vidjeli ili koje možete vidjeti na prostorima Učke, bez tih ljudi toga ne bi bilo. Ne bismo danas mogli raspravljati o prostornom planu. Prema tome, jedan nacionalni park se ne sastoji samo od prirodnih ljepota, vrijednosti koje su neupitne. On se sastoji i od ljudi koji su očuvali možda, možda i na bolji način nego što ćemo ga mi očuvati u idućim decenijama kroz prostorni plan ovaj isti prostor. Možda su ga oni do sada bolje očuvali nego što će to nama uspjeti ako netko iza nas za nekih 100 godina bude čitao ove dokumente i bude pitao pa vidi kako su oni to očuvali, pa nije to baš bio najidealniji oblik. Prema tome, o čemu ja govorim? Ja govorim o tome da je nužno u svakom prostornom dokumentu imati određenu zaštitu. Ja ću to nazvati "domorodnog identiteta". Taj identitet se ne smije zanemariti. On mora naći mjesta u edukativnom pristupu, mi moramo u svakom prostornom planu naći sredstava, načina i vremena da se upoznamo sa prostorom gdje dolazimo. A da bismo se upoznali moraju postojati autentični ljudi koji će govoriti o tim vrijednostima. Znači, moramo edukaciju staviti u prvi plan. Moramo obrazovati ljude da se na tim prostorima posvete tom prostoru. I to je jedini način da se sačuvaju integralno sve vrijednosti koje taj prostor ima. Nadalje, što je vrlo bitno? Postoji više sudionika na tom prostoru. Od Hrvatskih šuma, od Hrvatskih voda, od lokalne samouprave, od Središnje državne uprave. Počesto su nam planovi, a posebno pravilnici o načinima postupanja potpuno neusklađeni. I onda kad se donese ovaj dokumenat, a donijeli smo i druge slične dokumente onda tek vidimo da postoji vrlo prijeporne razlike u odnosu na Hrvatske vode, u odnosu na Hrvatske šume, u odnosu na pozicije u lokalnoj samoupravi, hvala Bogu ovdje su one dosta usaglašene i to je dobro, to pozdravljam. Ali ukazujem na dosadašnje primjere da se naprosto događalo da nakon donošenja prostornog plana prostorni plan i dalje bude zarobljen. Iz razloga što su druge institucije, državne uprave, druga tijela u skladu sa svojim zakonima već postavila određena pravila ponašanja i pravila igre. Referirat ću se samo na jedan poznati činjenični slučaj, Nacionalni park Kornati. Donesen je prostorni plan, međutim imate i plovni put koji prolazi točno kroz prostorni plan, kroz nacionalni park. Nije usklađeno. Kako se ponašati, kako se ne ponašati? I imate uglavnom jedno dvovlašće u prostoru, ja ću ga tako nazvati. Mislim da ta dvovlašća treba izbjegavati jer one, ta dvovlašća otvaraju vrata svima onima koji nisu dobronamjerni i koji žele se pozicionirati upravo na poziciji dvovlašća, bez obzira o kome se radi. Prema tome, prostorni plan je živi dokument koji služi ne zato da bi postojao, da ga mi donesemo, nego da se čovjek osjeća bolje i kvalitetnije, a priroda sigurnije. Ako prostorni plan postoji samo da mi danas ovdje njega raspravimo, pošto ovaj interes javnosti vjerojatno je danas malo na drugoj strani, na strani sporta i skijašica. Nažalost, Janica ne skija, za one koji ne znaju, ali bez obzira na to, skijat će ona drugi puta, bez obzira na to mislim da moramo pokušati u pogledu ovakvih strateških prostornih planova malo šire raspravljati, a Vlada da bi trebala… O čemu se radi? Meni je jasno da je ministarstvo usko gledajući svoju stvar vrlo korektno i dobro napravilo prostorni plan, uz, sa svim onim sudionicima. Međutim, kao i u drugim procesima događa nam se da neka druga ministarstva koja su trebala pratiti donošenje ovakvog prostornog plana sa svim sudionicima u stvari se nikada dovoljno nisu integrirali da bismo dobili jedan cjeloviti plan koji se može provesti u život. Šta bi trebao ovaj plan omogućiti? On bi trebao omogućiti ovim zaseocima koji se nalaze u pojedinim općinama, bilo u Primorsko-goranskoj ili Istarskoj županiji, da na osnovu prostornog plana se mogu baviti, ako postoji mogućnost, nekom gospodarskom djelatnošću koja će zadržati njih da tu žive, koja će stvoriti u idućih 5, 6 godina da se mladi eventualno vrate, da nove obitelji poticane određenim mjerama socijalne, društvene, porezne politike dođu na taj prostor i da oni svi skupa u idućih 10 godina taj prostor oblikuju da on bude jednako atraktivan i u turističkom smislu. Činjenica da se ovaj prostor nalazi između turističkog raja kao što je Opatija i opatijska rivijera, na drugoj strani se proteže jedna turistička regija koja je možemo kazati vodeća ili je bila vodeća u Hrvatskoj, Istra. Prema tome prostor bogom dat da se upravo taj krajolik može postati na neki način sinonim, na koji način treba razvijati održivi turizam, kako pozicionirati održivi razvoj a da pritom ne naštetimo prirodi, ali da ne bacimo pod noge ni tog čovjeka koji živi tu. Prema tome čovjeka moramo pozicionirati i postaviti da bude sudionik toga, jer bez njega ni ovaj ni bilo koji drugi proces neće biti uspješan, jer sve ovo mi skupa radimo radi ljudi, radi čovjeka koji živi tamo. Prema tome ja ovo ne govorim da bi kazao kritiku ili da bi kazao da ovaj prijedlog prostornog plana nećemo podržati. Mi ćemo ga podržati jer je on izraz interesa ljudi u smislu lokalne samouprave, županija itd. Međutim moramo napominjati i Vlada mora pristati na neki način na to, da mora preuzimati odgovornost za provedbu zakona, za to da on kada budemo raspravljali kroz koju godinu kažemo da smo načinili nešto dobro i da je na osnovu ovog prostornog plana vratilo se tamo 50 ljudi, da su se stvorile određene turističke enklave koje se šire, da se stvorio održivi razvoj koji je na osnovu dobrog geo položaja našao svoje mjesto, da su se otvorila nova radna mjesta, da je Istarska županija i Primorsko-goranska upravo zbog tog parka prirode dobilo još daljnju potporu u jačanju svoje turističke baze. Prema tome provedivost ovog i provedivost svakog drugog prostornog plana je jedan od temeljnih elemenata. Ono što ja kao ajmo to tako nazvati, zainteresiran za turističko gledanje na stvari moramo ovdje primijetiti je da se nedovoljno jasno, gotovo bih rekao sramežljivo, bojažljivo pojavljuju određeni oblici turističkog sagledavanja ovog prostora. Turizam nije znate više sada krčma u kojoj se pije, soba u kojoj se spava, ono je način življenja. To je kulturološki element, nadgradnja koju je civilizacija dostigla i on se mora na takav način prezentirati. Ovi stereotipi koji se pojavljuju u dokumentima su gledano sa očima stručnjaka, smiješni. Ja neću upotrebljavati neke druge izraze za to, ali danas pokušati turizam objašnjavati kao prije 30 ili više godina naprosto nije potrebno. Turizam je danas nešto drugo. On danas nije u neskladu sa prirodom, štoviše on mu je prvi preduvjet. On nije u neskladu sa čovjekom, štoviše on mu je izvršitelj. On nije u neskladu sa industrijom i sa drugim oblicima gospodarske djelatnosti, naravno da nije jer ustvari oni svi skupa čine turizam. Turizam nije djelatnost, to je način života, to je tržište koje može apsorbirati gotovo svakog tko zna proizvoditi i svakoga tko zna prodati. Prema tome to je idealna podloga ne samo za ovaj prostor nego isto tako i za Kopački Rit i za Slavoniju i za bilo šta. Na žalost mi to premalo razumijemo, a i onda kada razumijemo onda to neznamo tako napraviti da bi oni koji su razumjeli mogli to i provesti. Prema tome provedba je uz dobre zaključke jedan od najvažnijih elemenata kako bi zakon trebao biti u funkciji čovjeka i u funkciji razvoja. Ja čvrsto vjerujem da će ovo moje izlaganje i stajalište kluba da podupiremo ovaj prijedlog zakona, ali da ukazujemo Vladi da pokuša malo jasnije, preciznije i na neki način konkretnije biti u funkciji čovjeka koji se nalazi na ovim i na svim drugim prostorima.
Zahvaljujem. Dame i gospodo ja moram uslišiti jednoj molbi upućenoj sa galerije i pozdraviti učenike Trgovačke škole iz Rijeke i njihove nastavnike. [[Pljesak.]] U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajničke, kolegice i kolege. Evo nakon tri dana konfrontacija u svezi prethodne točke, imamo sada pred sobom jedan prostorni plan i nadam se da ćemo se u puno toga suglasiti. Ja bih odmah želio na početku reći da će klub Hrvatske narodne stranke podržati ovaj prostorni plan i ono što je već rečeno želim još jednom podvući, da je ovo dobar primjer suradnje, vertikalne suradnje državnih organa, regionalne samouprave i lokalne samouprave, dakako zajedno sa javnim poduzećima i svim ostalim tijelima koja su bila uključena u donošenju, odnosno u predlaganju ovoga prostornoga plana. Prostorni plan Parka prirode "Učka" temeljni je dokument kojim se dugoročno utvrđuju svi relevantni elementi uređenja i korištenja prostora sa naglaskom na zaštitu prirodnih i drugih vrijednosti, te kao takav predstavlja osnovu za upravljanje i gospodarenje tim prostorom. U ovom dijelu klub Hrvatske narodne stranke nema nikakav prigovor. Dapače u prostornom planu se jasno navode vrijednosti tog prostora i postavljaju se opći i posebni ciljevi uređenja prostora. Ovaj bi prostorni plan međutim iskoristio da ukažem da bi ovaj Sabor osim da čuva jedan primjerak izvornog prostornog plana, mogao i trebao učiniti puno više u području održivog razvoja i očuvanja krajolika. Naime ja neću ponavljati dijelove samog prostornog plana, neću ponavljati ono što je već rečeno, ali ću se dotaknuti nečega što smo svi do sada preskočili. Naime mi svake godine kolegice i kolege u saboru imamo priliku čuti na desetke i desetke različitih izvješća pa ni na ovoj sjednici nije ništa drugačije. Ali kada se u Hrvatskom saboru ratificira neka međunarodna konvencija, a to redovno činimo, o njenoj implementaciji, o njenoj ugradnji u svakodnevni život, e tu nemamo nikakvih izvješća ni nakon 5 ni nakon 10 godina. To nije dobro. To se tiče dakako i ovog prostornog plana, vidjet ćete u čemu. Naime, 2003. godine Hrvatski sabor je ratificirao europsku Konvenciju o krajoliku. Godinu dana iza toga ta je konvencija stupila na snagu, dakle što smo učinili u proteklih godinu i pol dana? U prostornom planu Parka prirode Učka krajolik se spominje kao posebna vrijednost. Zato to ovdje i podvlačim. Nažalost, u samom prostornom planu ja nisam našao, ali ni u drugim prostornim planovima se to najčešće ne spominje. Naime, doticaj sa ovom Europskom konvencijom. Ja pretpostavljam da je struka poštivala sve ono što se navodi u tim konvencijama, ali kolegice i kolege, da li smo mi kao političari održali i odradili sve ono što je ta konvencija od nas očekivala. Naime, mi smo bili dužni ugraditi u naše zakonodavstvo sve odredbe te konvencije, a onda smo jasno struci trebali sa takvim okvirom omogućiti da djeluje unutar spomenutog okvira. Ja ovo govorim zato što sam prije mjesec dana bio sa našim izaslanstvom u Strasbourghu i tamo smo na Odboru za zaštitu okoliša, gospodin Banac je član, ja sam njegov zamjenik, dobili jednu tablicu u okviru jednog izvješća. Ja ću ga dati državnom tajniku, tu tablicu, gdje se naša zemlja podvlači kao jedina zemlja potpisnica i zemlja koja je ratificirala Europsku konvenciju o krajoliku koja nije realizirala niti jedna od 5 stupaca, odnosno zadataka koji se ovdje spominju. Radi se o pravnom definiranju krajolika, o navođenju članaka iz ove Konvencije u Ustavu, u posebnim zakonima ili u općim zakonima, itd., itd. Mi se spominjemo tu nažalost da smo na samom kraju repa, što svakako nije dobro jer mislim da bi znatno pomogli i struci i lokalnoj i regionalnoj samoupravi kada bi taj okvir točno i jasno definirali. Ako se radi o propustu u komunikaciji, da naše ministarstvo nije dostavilo tražene podatke pa da iz toga razloga je dio ove tablice nekorektno prezentirana na odboru, ja bih molio da se onda provjeri i da se ta korekcija izvrši što prije. Jer je pomalo neugodno kad vas netko prozove u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe, a ovdje se svi zaklinjemo, jasno, u ista načela i u strogo poštivanje zaštite okoliša i sve ostalo što je i danas već spomenuto. Evo, ja smatram da ne trebam ulaziti dublje u ovu materiju, osim ovog detalja za kojeg sam smatrao da je vrijedno da se ovdje još jednom kaže jer već sam ranije rekao, kolegice i kolege. Samo Vijeće Europe je izradilo 198 konvencija. Naš je Parlament veliki dio tih konvencija ratificirao. Nemamo nikakvih podataka što smo učinili glede primjene tih konvencija u svakodnevni život. Ja smatram da bi Vlada mogla pripremiti u jednom kraćem roku jedno takvo izvješće da vidimo što nam je još činiti jer smo mi to koji ratificiramo te konvencije, mi smo ti koji jasno smo onda, ja računam, barem suodgovorni da se one realiziraju. Evo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba HSU-a uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Isprika Silvano.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, za nas u Hrvatskoj stranci umirovljenika nema dileme da Učka ima posebnu emocionalnu vrijednost za građane Istre, Istrijane, ali i za Primorce. I bez obzira što je do izgradnje tunela ona bila zahtjevna prirodna prepreka Učka je uvijek spajala, a ne razdvajala. I kako se poluotok Istra prostire na 3 države što ćemo nadam se riješiti Europskim integracijama pa će protok ljudi i dobara biti još bolji i moći će se graditi novi teritorijalni identitet tako se i Park prirode Učka ili Učka gora kako se u Istri zove naša najveća planina, visoka tisuću 396 metara, a sa kule stojimo na visini tisuću 400 metara, što koregiram mog uvaženog kolegu Medena. Dakle, ta se naša Učka gora prostire administrativno na dvije naše županije koje želim vjerovati, vjerujem, uvjeren sam u to, koje jednako žele očuvati i ona ne smije ni kao simbol biti predmetom teritorijalno-političke dominacije. Ja ovo o čemu danas raspravljamo doživljavam kao svojevrsnu inventuru stanja. Ono što imamo, ono što moramo očuvati, ono što je zabranjeno raditi na tom prostoru i ono što je dozvoljeno raditi na ovom prostoru. Dakle, svojevrsna inventura cjelokupnog stanja u prostoru. I ne očekujem od ovog materijala da će dati smjernice za razvoj, recimo turizma. Da će ovaj materijal dati koliko će biti osmatračnica protupožarnih osmatračnica na tom prostoru niti očekujem da će ovaj materijal reći točno gdje će biti prosjeci vatrozaštite. To moraju neke druge institucije reći, to moraju reći Hrvatske šume, to moraju reći vatrogasna zajednica, ali sve to skupa mora biti sastavni dio, odnosno mora biti sadržajem jednog novog dokumenta koji će u drugoj fazi izaći, a to je po meni Plan upravljanja i razvoja resursa u Parku prirode Učka. Ovo doživljavam kao prvi korak i to kao iskreno rečeno, prvi vrlo kvalitetni korak, korak ka revitalizaciji ukupnog teritorija Učke i šire prostora Ćićarije jer su oni prirodno vezani. Mi smo u Hrvatskoj stranci umirovljenika iskreno, stvarno iskreno impresionirani i zadovoljni obimnošću i stručnošću predloženog materijala kao i tijekom usklađivanja u javnoj raspravi. Ovaj materijal osim normativne vrijednosti ima i svoju edukativnu vrijednost i osobno ću ga sigurno trajno zadržati. Usuđujemo se reći da kada bi svim prijedlozima koji dolaze u saborsku proceduru pristupali na ovaj način, rejting u javnosti kako nadležnog ministarstva tako i Hrvatskog sabora bio bi zasigurno veći. Glasati ćemo za odluku o donošenju prostornog plana Parka prirode Učka, ali i podržavamo i sve amandmane koje je dao matični odbor i vjerujemo da će ih predlagač i prihvatiti. A sve u cilju zaštite našeg regionalnog identiteta i povijesnog ponosa stanovnika Istre. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Irena Ahel.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Sabora. Sukladno Zakonu o zaštiti prirode za zaštićene područje u Republici Hrvatskoj koje imaju status nacionalnih parkova i parkova prirode izrađuju se posebni prostorni planovi, tzv. prostorni planovi za područja posebnih obilježja. Takve planove na prijedlog ministarstva nadležnog za zaštitu prirode donosi Hrvatski sabor. Park prirode prirodna je cjelina naročite ljepote i svojevrsnosti međunarodnog i nacionalnog značaja, ekonomski i planski usmjerenog razvoja s jače naglašenom turističko-rekreacijskom funkcijom. Park prirode Učka jedan je od najmlađih parkova u Republici Hrvatskoj osnovan 1999. godine Zakonom o proglašenjem parka prirode Učke i njime upravlja javna ustanova Park prirode Učka koja je počela s radom krajem 2001. godine. Prostorni planovi su jedna od temeljnih sredstava zaštite, održanja, uređenja i unapređenja zaštićenih područja. Izrađivač prostornog plana parka prirode Učka i Županijski zavod za održivi razvoj i prostorno planiranje, a radi se o kompleksnom poslu te napominjem da bi upravo prostorni plan Parka prirode Učka mogao biti i prvi usvojeni prostorni plan u kategoriji prostornih planova parkova prirode u Republici Hrvatskoj. Prostorni plan posebnih obilježja Parka prirode Učka dokument je od iznimnog značaja kako za prostor parka tako i za ustanovu koja njime upravlja i predstavlja korisnika prostora parka sa posebnim zakonskim ovlastima i nadležnostima. Radi se o temeljnom dokumentu kojim se dugoročno uređuje namjena i korištenje prostornog plana Parka prirode Učka te usklađuje interes svih njihovih korisnika. Izrađivač plana uspio je kvalitetno pomiriti interese većine korisnika prostora i resursa parka, a prije svega stvorio valjane pretpostavke za provedbu plana i postizanje učinkovitije zaštite i očuvanja, a na dobrobit prvenstveno žitelja učkarskih jedinica lokalne samouprave kako sadašnje tako i budućih generacija. Ciljevi su prostornog plana zaštićenog područja, npr. Parka prirode Učka očuvanje prirodnih obilježja, prirodnog izgleda i ambijenta u izvornom stanju. U pogledu zaštite osnovni bi oblik trebao biti opća zaštita prirodne sredine i očuvanje većih prostora prirodnog i antropogenog krajolika od devastacije i prevelikih promjena radi gospodarenja korištenja ili izgradnje. Jedan od važnih funkcija parkova prirode je da služi kao ekološki oslonac ili uporište fauna i vegetacije ugrožene urbanizacijom, lovom, poljoprivredom i šumarstvom. Za razliku od regionalnih planova gdje zaštita prirodnih vrijednosti nije prvenstveni cilj već samo do mnogih ciljeva zato su regionalni planovi naglašeno razvojni, prostorni plan parka prirode je izraženo restriktivan, ali ne u smislu općih ili isključivih zabrana već u smislu ograničavanja u prihvatljivoj mjeri i usmjeravanju. Budući je turističko-rekreacijska funkcija u parku prirode u neku ruku dominantna pri izradi prostornog plana je za cijeli program turističko-rekreacijske opremljenosti poželjnija raspršenost turističkih objekata. Turizam ovdje nije strogo u funkciji razgledavanja koliko je u funkciji slobodne rekreacije u prirodnoj sredini pa je čitav program u prostoru u većoj mjeri određen lokacijama nego zonama. Zoniranje unutar parka prirode ovdje se neće uvijek pojavljivati kao temeljni instrument prostorne organizacije osim za posebne dijelove, rezervate unutar parka ili za naselja. Kada su u pitanju naselja njihovo uključivanje u parkove prirode na određen način znači i mogućnost razvitka posebno ako je to u funkciji turizma, npr. ruralni i seoski turizam koji obuhvaća i uključivanje posjetitelja u tradicionalni način života, svladavanje starijih zanata, sudjelovanje u domaćim običajima, spremanje, konzumiranje domaće hrane i sl. Međutim svaka gradnja u parku prirode treba proći u postupku ishođenja lokacijskih uvjeta i građevinske dozvole, posebni postupak s obzirom na zaštitu prirode. Zadaća je prostornog plana definirati korištenje prostora zaštićenog područja na način na koji će se najbolje ispuniti zadaća parka prirode, tj. one funkcije prostora radi kojeg je proglašen zaštićenim. Kod parkova prirode to znači zaštitu i očuvanje većih prostora prirodnog i antropogenog krajolika s aspekta prirodnih, biološko-minaroloških, kulturnih i socijoloških značaja. Drugi važan vid očuvanja prostora koji se postiže prostornim planom i određivanje, način i prihvatljive mjere rekreacije u turizmu u parku prirode. Pritom prvenstveno imaju neagresivni oblici rekreacije, a kod turizma oni oblici koji su u funkciji spoznavanja ukupnih vrijednosti prostora i koji mogu donijeti dobit lokalnim zajednicama. Činjenica je da se samo uz dobre prostorne planove može osigurati stručno i učinkovito upravljanje i gospodarenje zaštićenim područjima. Iščitavanje odredbi iz prijedloga prostornog plana Parka prirode Učka naglašene suočava da su one podređene što je više moguće očuvanju atrakcijske vrijednosti područja kroz čistu i očuvanu prirodu, kulturne vrijednosti, ali i stvaranje okvira za razvoj najperspektivnijih djelatnosti u prvom redu selektivnog turizma i ekološke poljoprivrede.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na. U ime kluba 5 minuta još. Ja se ispričavam, uvažena zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo samo nekoliko riječi što se tiče Parka prirode Učka. Mi smo zemlja sa prelijepim prirodnim bogatstvima koja moramo zaštititi, a isto tako istovremeno ne smijemo zaustaviti razvoj nekog područja. Prostorni planovi trebali bi biti osnova za upravljanje i gospodarenje prostorom ako uzmemo da su napravljani dobro i u dobroj namjeri, a ne da se kasnije ispostavi da su neki lobiji imali u tome svoj interes te da je plan prilagođen njima. Nadam se i iskreno vjerujem da u ovom slučaju tome nije tako, a kako bih bila sigurna postavit ću kao osnovu za daljnju raspravu da se očituje ministarstvo oko zastarjelih radara, da ne kažem staroga željeza, koje su nametnuli građanima toga kraja te se narušilo na taj način ekološki stabilitet Parka prirode Učka. Jer radari na Učki, odnosno zacrtane lokacije koje su bile, a to je bio Brgud, a činjenica je da su radovi danas započeli na drugoj nametnutoj lokaciji, odnosno na Vojaku koji postaje zona telekomunikacijskih uređaja, to je po nama civilizacijska sramota jer su građani liburnijskog kraja sakupili 8 tisuća i 800 potpisa protiv radara na Učki i njihova bi se volja trebala poštovati. A da ne govorim da su građani isto tako i prosvjedovali protiv radara, te se pitam da li su ekološki interesi prioritet Parka priroda Učke a samim time da li su prioritet cijelog liburnijskog kraja kojem je turistička djelatnost prioritet svih prioriteta, a prvenstveno se tu misli naravno na zdravstveni turizam. S jedne strane kad gledamo, nekima je dozvoljeno sve a drugima se postavljaju mnoga ograničenja. U gospodarskom segmentu Parka prirode Učka može se reći da je prostor Učke zaštićen. Zna se točno kako se može intervenirati u prostoru odnosno zna se što se može a što ne. U parku prirode predviđeni su skromni zahvati u prostoru. Uglavnom je to revitalizacija postojećih ugostiteljsko-turističkih objekata, sportsko-rekreacijskih sadržaja, planinarskih domova i lovačkih kuća te nekih gospodarskih objekata koji bi mogli dobiti namjenu za ruralni turizam. Ono što pobuđuje pozornost javnosti je izgradnja žičare koja je u grafičkom dijelu plana zacrtana od Medveje do vrha Učke a u tekstualnom dijelu se ostavlja mogućnost utvrđivanja i nekih drugih koridora što je pohvalno jer otvara mogućnost realizacije vrlo starih planova i projekata koji su išli ka poboljšanju turističke ponude. Da se mora u vrlo kratkom vremenu može doći do svježeg planinskog zraka. Učkarske šume su ovim planom podijeljene u zone stroge i zone umjerene zaštite gdje se ukazuje da će se najmanje zahvata dozvoliti na samom vrhu Učke i na slivnim područjima. Još nam jedino ostaje da se već u postojećim naseljima dozvoljava rekonstrukcija i gradnja manjih objekata koji se direktno tiču ljudi koji tamo žive odnosno koji su vlasnici. Ne smijemo zaboraviti da su vlasnici između 40 i 50% Parka prirode Učka privatne osobe. Na primjer, Velike i Male Učke na području iznad Lovrana te ih se ne bi trebalo isključiti iz procesa donošenja odluka a isto tako ih se ne bi trebalo isključiti iz upravljanja i gospodarenja Parkom prirode Učka. Čini nam se da i Upravno vijeće Parka prirode Učka bi se moralo proširiti za jednog predstavnika tih privatnih vlasnika, samim time što posjeduju 50% Parka prirode Učka. Ja sam isto tako dala neke amandmane u proceduru. Nadam se da će ih ministarstvo uzeti u obzir oko mogućnosti još jedne trase žičare koja bi polazila sa platoa u blizini ulaza u cestovni tunel Učka sa kvarnerske strane do vrha Učke te isto tako izbaciti predloženu trasu željezničke pruge koja bi prolazila kanjonom Vele Drage. I što je možda bitno da se u jednom članku spominje pojam vikendice za koje smatram da treba izbaciti jer u odredbama za provođenje plana izričito je zabranjena izgradnja stambenih objekata izvan građevinskih područja te nije jasno zašto se u pomenutoj točki spominje pojam vikendica. Naime, smatram da ne treba dopustiti novu izgradnju izvan građevinskih područja osim one koje su odredbama za provođenje izričito dopuštene. I što je još možda najvažnije, odredbe za provođenje osim mogućnosti prenamjene postojećih objekata za potrebe visitor centra treba omogućiti i izgradnju novog objekata za posjetitelje na lokaciji … [[Govornik se ne razumije.]] jer broj karakteristika postojećih objekata na samom Poklonu ne bi bilo moguće prenamijeniti jer je centar vrlo skučen i ograničen. I bez izgradnje novog objekat neće biti moguće ga urediti u spomenute potrebe. Ja se zahvaljujem.
Zahvaljujem. U međuvremenu još jedna prijava za Klub IDS-a pet minutna rasprava uvaženi zastupnik Poropat.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče! Kao što je već i rečeno u samom izlaganju u ime Kluba predsjednik Damir Kajin rekao je da će Klub IDS-a podržati ovaj Prijedlog odluke o donošenje Prostornog plana Parka prirode Učka. Naravno da jedan ovakav dokument je ustvari na nacionalnom nivou strategija razvoja parka prirode a samim time mi koji živimo u neposrednoj blizini Učke itekako smo zainteresirani da se jedan takav plan i donese. Vrlo je bitno da se u samom tom planu koji i navodi vrlo podrobno prijedloge kako i na koji način će se stvari raditi da se naravno podrži zaštita okoliša, izvori vode i sve ono što ustvari danas mi na Učki s jedne i s druge strane, dakle Istarska županija i Primorsko-goranska županija imamo. Nemojmo zaboraviti još nešto s čime smo se mi iz Istarske županije dosta trudili da pokušamo objasniti Vladi Republike Hrvatske upravo oko rješavanja zaštite od požara. Dakle, kao što znate ukinut je jedan od ureda koji je bio lociran u Labinu i taj ured sada ima svoje sjedište u Pazinu. Dakle, Labin kao područje i labinština kao područje koje je pokrivalo cijeli Kvarner od praktički od Učke pa do Pule je danas nepokriven. Zato vjerujem da bi ovakve stvari kad se govori o prostornim planovima možda isto trebalo reći o nečemu što nas može zadesiti a u ovom slučaju osobno govorim o požaru. Osobno sam bio prisutan više puta kod požara koji je na Učki odnosno na obroncima Učke bio iznad dakle na području općine Kršan i Lupoglav koji je napravio ogromne štete. Izgorjela je potpuno kompletna šuma na jugo-zapadnoj strani Ćićarije odnosno obroncima Učke i mislim da su te stvari nedopustive i da se u takvim momentima isto tako treba reagirati promptno da nam se ne dešava ustvari ono što mi danas imamo. Ako vozite cestom iz Labina prema Rijeci i prema tunelu Učka vidjet ćete što se desilo na tom području koje je izgorjelo a vidimo i sami da se Hrvatske šume bore i rade na području pošumljavanja i nadam se da će pošumljavanje biti još bolje u sljedećim godinama. Naravno da u samom prijedlogu donošenja Prostornog plana itekako mora imati utjecaj lokalna samouprava, a poznato je da su jedinice lokalne samouprave odnosno vijeća jedinica lokalnih samouprava na tim, na tom području donijela pozitivne dakle, rekle da ovom prostornom planu, prostornom planu Parka prirode Učka, ali i ono što je rečeno više puta ipak treba pitati i stanovnike koji tamo žive, a znamo da ih je jako malo. Dakle Prostorni plan Parka prirode Učka itekako se mora odnositi i dati mišljenje, razmotriti mišljenja samih stanovnika koji tamo žive. Gospodarenje Parkom prirode naravno isto tako mora biti u skladu sa stanovništvom i sa jedinicom lokalne samouprave, a samim time će se sigurno uzeti u obzir i njegova zaštita jer tko najbolje gospodari prostorom od onoga i od onih ljudi koji na tom prostoru i žive. Dakle da još jednom kažem Klub IDS-a će uz ove prijedloge i amandmane koje je rekla i kolegica, Prijedlog odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Učka podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Evo s ovim smo zaključili raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prelazimo na sljedeću:
Idemo dalje, Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana prirode, Parka prirode "Učka". Amandmane su podnijeli Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Klub zastupnika IDS-a. Državni tajnik Davor Mrduljaš, molim izvolite se očitovati. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša.
Svi amandmani Odbora se prihvaćaju.
Hvala lijepa. Postaju sastavni dio prijedloga odluke. Drugo.
Amandmani zastupnice Dorotee Pešić Bukovac.
Da.
Amandman jedan se djelomično prihvaća tako da se iza riječi na kraju teksta Učke briše točka i dodaju riječi kao alternativni pravac.
Djelomično da. Zastupnice nema, pa ćemo u dijelu koji se ne prihvaća amandman glasovati. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Može rezultat i molim zastupnike malo glasnije da se što manje čujemo. Izvolite. Sa 21 za, 5 suzdržanih, 65 protiv, u tom dijelu nije prihvaćen amandman broj jedan. Amandman drugi.
Amandman drugi, nakon konzultacija sa Županijskim zavodom za prostorno uređenje koje je Primorsko-goranske županije koji je izrađivač ovoga plana odlučili smo da se amandman dva prihvati.
Amandman dva prihvaćen, postaje sastavni dio plana. I amandman treći.
Uz isto obrazloženje amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio. Amandman četvrti.
Uz isto obrazloženje amandman se prihvaća.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio prijedloga. Dakle, idemo na glasanje prijedlog odluke. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 98 glasova za jednoglasno donesena Odluka o donošenju prostornog plana Parka prirode Učka u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću: - Prijedlog odluke o donošenju Prostornog plana Parka prirode Kopački Rit Predlagatelj Odluke je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ove Odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje Zakona, članak 155. do 157. Poslovnika. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša i Odbor za poljoprivredu i šumarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik Davor Mrduljaš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Zakon o parku prirode Kopački rit 1999. godine proglašeno je šire područje upravljanog posebnog rezervata Kopački rit ukupne površine 177 kilometara kvadratnih parkom prirode i uređene su njegove granice, i uređene su njegove granice. Prilikom izrade ovog Prostornog plana također je kao što sam rekao i kod prethodnog zbog preciznijeg mjerenja u okviru istih granica utvrđena veća površina i ona u naravi iznosi oko 228 kilometara. Za Park prirode Kopački rit i šire područje još je 1982. godine donesen Prostorni plan, službeni glasnik općine Beli Manastir koji je analiziran i u postupku utvrđivanja programa za izradu prostornog plana a isti je prestao vrijediti temeljem članka 57. Zakona o prostornom uređenju 1994. kada je donesen novi Zakon o prostornom uređenju. Što se tiče samog sustava odnosno pitanja koje uređuje Prostorni plan parka, parka Kopački rit to je prvenstveno uređivanje prostora i načina određenih namjena i dijeli se na sljedeće elemente: sustav posjećivanja. Prostornim planom određeno je 7 kopnenih ulaza u Park prirode od kojih je glavni Mali sakadaš, a ostali ulazi su: Podolje, Podunavlje, Kozjak, Grabovac, Sokolac, Zlatna Gređa. Određene su 4 točke pristupa na vodne putove. Sustav staza za posjećivanje sastoji se od kopnenih i vodenih staza. A režime kretanja svim stazama utvrđuje javna ustanova u suradnji s ostalim korisnicima prostora. Po Prostornom planu moguće je gradnja dodatne sekundarne mreže staza koje će također utvrditi javna ustanova koja upravlja Parkom prirode sukladno programima posjećivanja, gospodarenja i upravljanja. Prostornim planom je detaljno utvrđen i potreban broj parkirališnih mjesta za osobna vozila, autobus, i autobuse znači za izletnike, utvrđene su i lokacije privezišta za plovidba. Korištenje prostora moguće je samo pod određenim uvjetima i u ograničenjima. Građevine namijenjene smještaju i posjećivanju prvenstveno su planirane izvan Parka prirode. Na taj način Prostornim planom je predviđeno da Park prirode s područjima u okruženju formira jedinstveni prostor u gospodarskom i turističkom smislu. Utvrđena su 4 područja gradnje: kompleks dvorca Tikveš, naselje Tikveš, naselje Kozjak i farma Ebli. Za zaštićeni kompleks dvorca Tikveš planira se revitalizirati za potrebe Europskog centra za okoliš a u skladu s izdanim konzervatorskim uvjetima 2001. za adaptaciju i dogradnju ovih zgrada, … [[Govornik se ne razumije.]] laboratorij i nadalje. Naselje Tikveš planira se obnoviti kao etno naselje, naselje Kozjak kao eko naselje, a farma Elbin se i dalje planira koristiti u funkciji stočarstva uz prijelaz na uzgoj konja. Za sve građevine u područjima gradnje Prostornim planom su utvrđena detaljna namjena i uvjeti gradnje a za naselja Tikveš i Kozjak utvrđeni su i detaljni uvjeti za uređenje naselja. Znači javnih površina, mostova, parkova i slično. Izvan područja gradnje zadržavaju se građevine ili se omogućuje gradnja na 21-oj lokaciji na kojoj se nalaze ili su preostale postojale izgrađene strukture. Radi se o pojedinačnim lokacijama šumskih, lovačkih, ribarskih kuća, crpnih postaja, restoran Kormoran i tako dalje. Također je dozvoljena na tim područjima izvan, na području Parka prirode izvan područja gradnje dozvoljena je izgradnja pojedinačnih građevina u funkciji razgledavanja Parka prirode kao što su natkrivena stajališta, odmorišta, vidikovci i slično. Samo korištenje prostora razgraničava se na područje ograničenog korištenja. To je posebni zoološki rezervat na južnom dijelu parka, područje selektivnog korištenja. To je poplavno područje izvan posebnog zoološkog rezervata i područje višenamjenskog korištenja. To je područje zapadno od nasipa Zmajevac-Kopačevo i istočno od nasipa na lijevoj strani, na lijevoj obali Dunava. Na području ograničenog korištenja dozvoljeno je ograničeno posjećivanje plovilima te posjete manjih skupina postojećim kopnenim putevima. Dopušteni su i šumsko-uzgojni radovi, radovi na zamjeni alahtonih vrsta autohtnonim, radovi na održavanju vodnog režima i izgradnja melioracijskih građevina u cilju održavanja plovnog puta Dravom i Dunavom kao i tehničko održavanje vodotoka te regulacijskih i zaštitnih građevina. Područje ovog selektivnog korištenja … [[Govornik se ne razumije.]] na tom području dopušteno je i ograničeno i kontrolirano posjećivanje, razgledavanje vodenim i kopnenim stazama te boravak na lokacijama utvrđenim u prostornom planu. Dopušteni su i opet radovi na zamjeni alahtonih vrsta autohtonim, korištenje gospodarskih šuma sukladno šumsko-gospodarskoj osnovi i zamjena postojećih plantaža stranih vrsta autohtonim vrstama. Na, u ovom dijelu se šumama treba gospodariti na način da se pored ekonomskih uvažavaju i elementi zaštite prirode. Ogoljene prostore uz vodotoke namjerava se što prije pošumiti, a u području je dopušteno i tradicijski i rekreacijski ribolov te lov koji će se obavljati sukladno lovno-gospodarskoj osnovi uz usklađivanje s ostalim programima posjećivanja. U području višenamjenskog korištenja dopušteno je posjećivanje i boravak posjetitelja, korištenje šuma sukladno šumsko-gospodarskoj osnovi i uvjetima iz Prostornog plana, a poljoprivredna djelatnost može se obavljati isključivo na poljoprivrednim površinama uz prijelaz na ekološku proizvodnju. Na ovom području dopušten je također rekreacijski i tradicijski ribolov, ribnjačarstvo na ribnjaku Podunavlje te lov koji će se obavljati sukladno lovno-gospodarskoj osnovi. Što se tiče same infrastrukture prostornim planom je predviđena izgradnja potrebne elektro-energetske, telekomunikacijske i vodno-gospodarstvene infrastrukture. Plan je prošao kompletnu zakonom propisanu proceduru, od javnih rasprava, usaglašavanja tijela lokalnog stanovništva. Nadalje, postupak Vlade i evo kao konači prijedlog koji je Vlada utvrdila predlažemo da se isti usvoji kako bi to područje moglo početi funkcionirati uz jedan dobar pravilnik upravljanja koji će morati donijeti nadležna javna ustanova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Šišljagić.
Hvala lijepo. Pa ispravio bih jedan netočan navod, odnosno polu točan, ali je izuzetno važno utvrditi površinu Kopačkog rita. Da se ne bi opet dogodilo za 30-ak godina da imamo različite podatke. Naime, naveli ste da je utvrđena površina 228 četvornih kilometara. To je točno samo u jednom dijelu. 228, 94, ali po postojećim katastarskim knjigama i izmjerama. Međutim, točno je po satelitskim snimcima i preciznim mjerenjima da je površina 238. 92 četvorna kilometra.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelj odbora? Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša, uvaženi zastupnik Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pa Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na 32. sjednici, održanoj 1. veljače prijedlog Odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit, a koji je dostavljen Hrvatskom saboru aktom Vlade od 12. siječnja. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je prijedlog kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik predlagatelja, gospodin Salaj, pomoćnik ministrice zaštite okoliša i prostornog uređenja i graditeljstva obrazložio prostorni plan. U raspravi na Odboru istaknuto je da je ovaj prostorni plan prvenstveno razvojni, prostorno-planski dokument kojim je i kvalitetno i cjelovito riješeno pitanje zaštite organizacije i uređenja prostora parka prirode, te osigurano provođenje gospodarskih djelatnosti, a sve sukladno uvjetima zaštite prirode. Prioritetnim je na Odboru ocjenjeno rješavanje problema miniranih područja u području parka prirode, kako zbog sigurnosti lokalnog stanovništva tako i zbog turističke orijentacije ovog zaštićenog područja. Problem je to veći jer je riječ o razminiranju močvarnih područja koji iziskuje i posebne napore i značajna financijska sredstava. Ukazano je i na važnost usklađenja plana upravljanja Javne ustanove Park prirode Kopački rit sa prostornim planom parka prirode. Planom upravljanja Javne ustanove uređuju se ciljevi i politika upravljanja, te smjernice zaštite zaštićenog područja, pa je neophodno da se u svim segmentima navedeni dokument Javne ustanove mora podudarati sa prostornim planom. Izraženo je i mišljenje kako predlaganje zaštite područja neposredno uz granicu parka prirode prema postupku utvrđenom u Zakonu o zaštiti prirode u kategoriji koja će s utvrditi u postupku valorizacije otvara u narednom periodu i mogućnost za proglašavanje i većeg stupnja zaštite Kopačkog rita. Vezano na razliku u ukupnoj površini Parka prirode Kopački rit navedeno je u planu u odnosu na onu definiranu Zakonom o parku prirode Kopački rit Odbor je predložio predlagatelju da u naredna tri mjeseca usuglasi navedene razlike, te razmotri potrebu izmjene Zakona o Parku prirode Kopački rit u dijelu koji se odnosi na ukupnu površinu, ukoliko ocijeni da je to neophodno. Odbor je na tekst prijedloga odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit predložio amandmane, a predstavnik predlagatelja prihvatio navedene amandmane. To je razlog da smo sa 10 glasova za i jednim suzdržanim predložili Hrvatskom saboru donošenje odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit zajedno sa sljedećim amandmanima. Na prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Odbor je predložio 5 amandmana. Amandman na točku 1., predlaže se iz teksta odluke brisati podatak o subjektu koji je izgradio prostorni plan. Amandman na točku 2., usuglašava se tekst odluke sa člankom 32. Zakona o prostornom uređenju jer bi zadržavanje prethodne formulacije podrazumijevalo objavljivanje i tekstualnog i grafičkog dijela plana u "Narodne novine", te su podaci za navedene kategorije prikaza, koje čine grafički dio plana pod, upotpunjeni podacima o mjerilu. Amandmanom na točku 3. predlaže se izmjena u dijelu koji se odnosi na postupanje sa izvornikom plana, budući da je postupanje sa izvornikom regulirano Poslovnikom Hrvatskog sabora. Ima i amandman na točku 4., predlaže se rok od najkasnije 31. prosinca 2006. za usklađivanje sa ovim planom svih prostornih planova koji su na snazi do dana stupanja na snagu ove odluke, a na području obuhvaćeno prostornim planom. Amandman na točku 5., nomotehnički se uređuje izričaj i definiraju se odredbe za provođenje plana u sastavu dijela odluke te se objavljuje u "Narodnim novinama". Odbor je također predložio Hrvatskom saboru donošenje i sljedećeg zaključka: "Predlaže se Vladi Republike Hrvatske da u primjerenom roku utvrdi odgovarajuće mjere i izvore sredstava za razminiranje područja Parka prirode Kopački rit.". Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nastavak sjednice je u 15 sati. Na redu je klub Hrvatske demokratske zajednice, uvažena zastupnica Nevenka Majdenić.
Nastavljamo sa raspravom o prijedlogu odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit. Na redu je poštovana zastupnica Nevenka Majedenić u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit kao i sam prostorni plan Parka prirode Kopački rit koji je sastavni dio ove odluke te predlaže njegovo usvajanje u tekstu kakav je predložen. Karakteristično je za ovaj plan da je prije njegova predlaganja proveden postupak javne rasprave u kojoj su mogle sudjelovati svi zainteresirani subjekti od građana pa do strukovnih organizacija i institucija. Svi su oni imali mogućnost pisanog očitovanja i dostavljanja svojih primjedbi i prijedloga. Isto tako poštivane su zakonske odredbe prema kojima su se morale ishoditi suglasnosti nadležnih ministarstava. Isto tako karakteristično je za ovaj plan da su se mnoge primjedbe i prijedlozi iz javne rasprave obrađeni i ugrađeni u prijedlog plana normalno ako je bilo stručnih i opravdanih osnova za njihovo prihvaćanje. Možemo reći da su sa stručne i proceduralne strane poštovani zakonski uvjeti i okviri za njegovo donošenje. Mi u Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice smatramo da se prilikom rasprave o kvaliteti sadržaja ovog plana mora uvažavati položaj, značaj i posebnosti područja parka prirode te uvjeti korištenja, uređenja i zaštite njegovog prostora. Njegov zemljopisno-prometni položaj na krajnjem sjeveroistoku Hrvatske te državna granica sa Republikom Mađarskom i Srbijom i Crnom Gorom i značaj europskih prometnih koridora koji prolaze užim i širim područjem parka determiniraju i uvjete njegove zaštite i uređenja. Rijeka Dunav ubraja se u četvrtu klasu europskih plovnih putova, a na njoj je izgrađeno niz vodograđevina koji omogućavaju dvosmjernu plovidbu. Isto tako ovim područjem prolazi i magistralna željezna pruga te državna cesta D-7. Park prirode Kopački rit predstavlja jedinstveno područje, prirodno područje, on je relikt nekadašnjih prirodnih močvara i ima mnogostruko znanstveno značenje. On je posljednje mrjestilište dunavsko-dravske regije, jedinstveno gnjezdište i obitavalište močvarnih priča i mjesto raznolike močvarne i šumske vegetacije. Prirodni potencijali i resursi ovog područja nisu do sada bili u dovoljnoj mjeri niti valorizirani, niti dostupni posjetiteljima, a niti na najbolji način korišteni, a u vrijeme Domovinskog rata ne samo da su bili nedostupni nego su ugroženi i devastirani. Kompleks Tikveš koji je smješten usred stoljetne hrastove šume je bio rezidencija i ekskluzivno lovište nakon rata dodijeljen je na upravljanje javnoj ustanovi Park prirode Kopački rit i započele su akcije njegovog ponovnog stavljanja u funkciju posjetitelja. Pored kompleksa Tikveš postoje i naselja Kozjak i Tikveš te brojne šumarske, lovačke i ribarske kuće koje se obnovom i uređenjem mogu višenamjenski koristiti za duži boravak posebno ekološki osviještenih i educiranih posjetitelja i znanstvenika. Na području parka prirode planom su predviđene mogućnosti revitalizacije razvoja gospodarske djelatnosti uz naglasak na poštivanje uvjeta za korištenje, uređenje i mjera zaštite. To je posebno značajno zbog toga što se 71% površina parka prirode nalaze u vlasništvu Hrvatskih šuma, oko 6% hrvatskih voda, isto toliko … [[Govornik se ne razumije.]] i oko 2% u privatnom vlasništvu građana. Gospodarske djelatnosti ovih subjekata planom su predviđene i u pravcu razvoja šumarstva, lovstva, ribnjačarstva, poljoprivrede i vodoprivrede, ali i u okvirima zaštite i očuvanja jedinstvenosti cijelog prostora jer šumarstvo ne znači samo sječu i eksploataciju šuma i drvnog fonda nego i njegovu sadnju novih stabala pogotovo onih autohtonih, čišćenje šuma i zaštitu od bolesti i požara. Isto tako na području lovstva mora se voditi briga o očuvanju i zaštiti raznolikih životinjskih vrsta koje obitavaju u parku. Lovstvo bi se trebalo razvijati u pravcu ponovnog uvođenja tradicionalnih načina lova i ribolova, zaštite bogatstva životinjskog svijeta i prirodnih uvjeta života te posebno znanstvenog promatranja i proučavanja životinjskog svijeta. Na području vodnog gospodarstva treba obnoviti postojeće vodne građevine i izgraditi nove kako bi se zaštitilo ovo područje od prekomjernih poplava, omogućila plovnost vodenim putovima i osigurala prolaznost posjetiteljima za sada nedostupnim područjima. Stanovništvo na području parka je u konstantnom demografskom padu i prema posljednjem popisu 2001. godine tu je živjelo 108 stanovnika pretežno starih dobnih skupina u dva naselja Tikveš i Kozjak. Bez provođenja aktivnosti razvoja parka prirode predviđenih ovim planom nema uvjeta za život postojećeg stanovništva, a pogotovo vraćanja mlađeg stanovništva. Predloženim planom predviđena je namjena postojećim građanima za različite namjene od stambeno uslužnih do kulturnih znanstvenih djelatnosti, a njegovom bi se realizacijom omogućilo aktivno angažiranje različitih struktura stanovništva. To bi značilo da bi ljudi različitih profesija i zanimanja mogli naći svoj životni interes i mjesto stalnog boravka na ovom području. S druge strane ako se ne omogući odgovarajuća zaštita i intervencija čovjeka u provođenju mjera zaštite od poplava, uništavanja poljoprivrednih kultura od strane divljači i požara bit će ugrožena i naselja i stanovništvo u rubnim naseljima oko parka prirode. Svjedoci kakva je prošle godine bila situacija s komarcima, kako su bile poplavljene kuće i vikendice u Kopačkom ritu, kako su uništene poljoprivredne kulture, kukuruz od strane divljih svinja. Treba živjeti na tom području u takvim uvjetima da bi se shvatilo što sve treba poduzeti da bi se zadržalo stanovništvo i omogućio normalan život i ekonomska sigurnost na tim mjestima. Znamo da rijeke Dunav i Drava prolaze mnogim europskim državama, da su i te zemlje imale trusna, poplavna i močvarna područja, u želji da iskoriste priobalna zemljišta uz rijeke isušile su močvare pa je sada Kopački rit postao izuzetno zanimljiv i atraktivan turistima koji upravo takav oblik ili način antistresnog ili istraživačkog turizma vole. Na nama je da to na pravi način cijenimo, vrednujemo, promoviramo, ali i prilagodimo dolasku i prihvatu većeg broja turista. Zbog toga mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da je ovaj prijedlog prostornog plana Parka prirode Kopački rit dobra osnova i zakonska regulativa obnove i razvoja ovog jedinstvenog područja, a na dobrobit i lokalnog stanovništva i čitave države. Zato ga podržavamo i predlažemo njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Klub nezavisnih zastupnika, poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege! Evo, nakon nešto više od osam godina kada je započela izrada prostornog plana imamo konačno prijedlog prostornog plana za Park prirode "Kopački rit". Moram naglasiti, ovaj prijedlog je izradio Zavod za prostorno uređenje Osječko-baranjske županije i nije bilo zastoja u izradi barem što se tiče Zavoda za prostorno uređenje, međutim ono što ne malo nego dosta smeta ovo trajanje na izradi prostornog plana. Naime, u dosadašnjim raspravama a posebno kada se naglašavalo da je u Park prirode "Kopački rit" potrebno ulagati financijska sredstva uvijek je nekako opravdanje bilo da još nije donesen niti prostorni plan. No, u ovaj prostorni plan ugrađene su primjedbe i lokalne samouprave i područne samouprave i svih relevantnih institucija koje su sudjelovale u njegovoj izradi. Ovaj prijedlog je dobio suglasnost Ministarstva obrane, Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva pa i Ministarstva kulture koje je imalo određene primjedbe ali te primjedbe su ugrađene u ovaj prijedlog prostornog plana. I konačno po očitovanju Ministarstva kulture 26. srpnja 2004. godine dovršen je tekst prijedloga prostornog plana za Park prirode "Kopački rit" kojeg imamo sada na zastupničkim klupama. Ima dosta problema vezano za Park prirode "Kopački rit". Ja bih naglasio one najznačajnije, one najvažnije što zapravo sprječava ne samo zaštitu i očuvanje prirode nego sprječava razvitak gospodarstva, naravno gospodarstva u onom dijelu u kojem se poštuju sve one odrednice a vezane za zaštitu ovog područja. Prije svega, želim naglasiti da jedan veliki dio Kopačkog rita nije pod našim nadzorom, nije pod nadzorom, upravljanjem i gospodarenjem Republike Hrvatske. Zašto? Zato što je 4 tisuće i 500 hektara nalazi se sa lijeve strane Dunava i mi zapravo još ni dan danas nemamo pravo uvida šta se tamo događa. I to je jedan veliki problem nakon i evo jedanaesta godina od Oluje i šest godina od mirne reintegracije 15. siječnja 1998. godine još uvijek je 4 tisuće i 500 hektara Kopačkog rita sa lijeve strane Dunava i nije pod nadzorom, upravljanjem i gospodarenjem Republike Hrvatske. Drugi veliki problem je miniranost ovog područja. Do danas u Kopačkom ritu je vrlo malo razminirano. Nešto su razminirale Hrvatske šume, međutim još uvijek 3 tisuće i 800 hektara ovog područja, područja pod zaštitom je minirano i dakle upravo ova miniranost predstavlja ograničavajući čimbenik razvitka kako gospodarenja, upravljanja i nadzora a tako i razvitka turizma. Zakon o Parku prirode "Kopački rit" iz 1999. godine govori da on obuhvaća površinu odnosno da se radi o površini od 177 četvornih kilometara. Najnoviji satelitski snimci kažu da se radi zapravo o površini od 238,92 četvorna kilometra imajući u vidu i podatak da se prema kartografskim prikazima, prema katastru radi o površini od 228 četvornih kilometara. Dakle, potrebito je a to je i sukladno onome što je ranije u raspravi naglašeno i izrečeno uskladiti podatke u Zakonu o Parku prirode "Kopački rit", podzakonske akte i utvrditi točnu površinu Parka prirode Kopački rit. I četvrto, Kopački rit je jedno veliko leglo komaraca. Imali smo rasprave ovdje u Hrvatskom saboru a vezano za komarce. Imali smo i zahtjeve od strane Osječko-baranjske županije, Vukovarsko-srijemske županije u smislu da se država uključi u ovaj za nas veliki problem. Država se uključila prošle godine za područje Osječko-baranjske županije sa 5 milijuna kuna, međutim uvjeravam vas da je to mali dio sredstava, minimalni dio sredstava za veliki problem komaraca na području Osječko-baranjske županije i na području Vukovarsko-srijemske županije. Upravo legla komaraca, najveća legla komaraca su u Kopačkom ritu, Kopački rit je pod zaštitom. Ne mogu se upotrebljavati uobičajena sredstva za … [[Govornik se ne razumije.]] komaraca i mislim da je krajnje vrijeme da se država sustavno uključi u iznalaženju modusa da riješi ovaj veliki problem istočnog dijela Hrvatske. Ono što proizlazi iz ovih problema, najvažnijih problema a vezano za Kopački rit mislim, a nemojte mi zamjeriti jer često se zna kazati akcijski plan za ovo, za ono, pa evo ja predlažem i akcijski plan za Kopački rit. Nije dovoljno donijeti samo prostorni plan. Mi smo ga evo čekali osam godina. Utvrdili smo probleme Kopačkog rita, ne samo ove koje sam ja iznio ovdje za govornicom ali mislim da nam je potrebno brzo djelovanje ukoliko zaista ozbiljno mislimo na zaštitu prirode i eko sustava u Kopačkom ritu, ukoliko mislimo gospodarenje koje je sukladno toj zaštiti razviti u području Kopačkog rita a posebno ukoliko ozbiljno mislimo na razvitak turizam u Parku prirode Kopački rit. Dakle, potrebno je u zakonskim i podzakonskim aktima, nazovimo ga, u tom akcijskom planu utvrditi točnu površinu Kopačkog rita, potrebno je pod hitno iznaći financijska sredstva i razminirati cjelokupno područje Kopačkog rita, dakako osigurati nadzor, upravljanje i gospodarenje na teritoriju Republike Hrvatske sa lijeve strane Dunava. Dakle ostvariti konačno, sada je 2006.godina suverenitet nad cjelokupnim državnim teritorijem u ovom dijelu Hrvatske odnosno u području Kopačkog rita. Uskladiti zakonsku regulativu u svrhu racionalnog i svrhovitog gospodarenja te zaštite prirode i prostora. Naime u svakodnevnom životu i radu i u funkcioniranju Kopačkog rita javljaju se problemi a vezano za ingerencije pojedinih javnih ustanova. Država je tu uglavnom vlasnik zemljišta. Hrvatske šume obavljaju djelatnost lova i šumskog gospodarstva, a javna ustanova Park prirode Kopački rit izdaje odobrenje uz naknadu. Do sada se pokazalo puno puta da su ingerencije vezane za Hrvatske šume odnosno za javnu ustanovu Park prirode Kopački rit, da su njihove ingerencije zapreka u gospodarenju šumama, u lovu jer javna ustanova Park prirode Kopački rit Hrvatskim šumama izdaje odobrenje uz naknadu a znamo da Hrvatske šume zapravo su dobile i Kopački rit od strane države ovlasti da upravljaju, gospodare šumama odnosno lovom. Isto tako područje Kopačkog rita ima velikih problema u odvodnji, zagađenju otpadnim vodama iz naselja, zbrinjavanja otpada odnosno naselja u kontaktnim zonama. Ovim Prostornim planom definira se i izgradnja infrastrukture. Ulazni punktovi, staze, ceste, parkirališta, objekti, zbrinjavanje komunalnog otpada a sve u velikom dijelu u funkciji i razvitku eko turizma. Dakle Klub nezavisnih zastupnika podržava i na stajalištu je da je ovaj Prostorni plan kvalitetno izrađen, da daje kvalitetna rješenja, ali isto tako podsjeća i zahtijeva da sve ono što se nalazi u Prostornom planu dakle ono što ovim Prostornim planom je i određeno i planirano da se osiguraju financijska sredstva i u najkraćem vremenu riješe oni najvažniji problemi, a dakako i problemi infrastrukture kako bi se turizam, lov, ribolov, gospodarenje u ovom dijelu Osječko-Baranjske županije odnosno istočnom dijelu Hrvatske mogao razviti u punoj mjeri. Hvala.
Hvala. Za Klub SDP-a poštovani zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, dame i gospodo. Kod rasprave prije nekoliko mjeseci o Prijedlogu zakona o proglašenju Kopačkog rita nacionalnim parkom što je predložila grupa zastupnika SDP-a mogli smo od pojedinih saborskih zastupnika čuti da je Kopački rit ustvari obična močvara koju bi onda valjda trebalo isušiti i to su čak štoviše govorili saborski zastupnici iz Slavonije. Vjerujem da nakon ove rasprave o Prostornom planu Parka prirode Kopački rit gdje su točno pobrojani razlozi zbog čega ovo područje uživa poseban oblik zaštite takvih rasprava i takvih razmišljanja više neće biti. Po čemu je Kopački rit značajan? Pa jednostavno zato što predstavlja najočuvanije i najznačajnije poplavno područje rijeke Dunav u čitavoj srednjoj Europi. Predstavlja područje najveće biološke raznolikosti organizama vezanih uz močvarne eko sustave. Potom najznačajnije mrjestilište riba dunavskog sliva ovog dijela Europe, jedno od posljednjih staništa mnogim ugroženim vrstama biljaka i životinja. Područje najveće kolonije pojedinih vrsta ptica u Hrvatskoj kao i vrlo važno odmorište za mnoge vrste močvarica. Iz navedenih razloga ovo područje uvršteno je na popis vlažnih područja od međunarodnog značaja osobito kao stanište ptica močvarica, a poplavna dolina Dunava uvrštena je na listu europskih ornitoloških značajnih područja. U strategiji i akcijskom planu zaštite biološke i krajobrazne raznolikosti Republike Hrvatske iz 1999. godine kao strateški cilj navedena je i zaštita močvara i voda, a očuvanje prirodnih močvara utvrđeno je kao prioritet. Također u Prostornom planu Osječko-Baranjske županije kao osobito vrijedni resursi ističu se vodne površine Dunava i Drave, a Kopački se rit ocjenjuje okosnicom turističkog razvitka županije. Proglašenjem Kopačkog rita nacionalnim parkom što smatramo da je logični slijed događaja ovo poplavno područje između Drave i Dunava postalo bi zasigurno najznačajnije turističko odrediše u sjevernom kontinentalnom dijelu Republike Hrvatske. … [[Govornik se ne razumije.]] da prijeđemo na Prostorni plan Parka prirode Kopački rit. U javnim raspravama oko ovoga Prostornog plana dvije stvari ili dva problema izazivala su najviše polemike. Prvi, bilo je usklađivanje gospodarenja s uvjetima zaštite šuma i šumskog zemljišta. I drugi, usklađivanje razvoja lovnog turizma s uvjetima zaštite životinjskog svijeta. Rasprave su pokazale da će ove dvojbe i razlike u gledištima i dalje biti prisutne. Međutim svidjelo se to nekome ili ne pitanje ekonomskog gospodarenja šumama te lov u zaštićenom području morat će se regulirati na drugačiji način nego što je to bilo do danas. Činjenica je da se prostor Parka prirode devastira što se navodi i u Prostornom planu i tu devastaciju znači treba i zaustaviti. Ali idemo redom. Prema onome što piše u Prostornom planu kaže se da je u Kopačkom ritu svega 7 tisuća 30 hektara obraslo šumom. Da su zadnjih 150 godina velike površine šuma posječene i da je izuzetno značajno da se ostatak šuma trajno sačuva. Usklađivanje načina gospodarenja šumama s mjerama zaštite Parka prirode predviđa zabranu plantažne sadnje stranih vrsta zatim napuštanje pošumljavanja koje ne prati prirodni reljef te zabranu čiste sjeće šuma. Sve navedeno s aspekta zaštite prirode i biološke reznolikosti Kopačkog rita pokazalo se štetnim. Mnogih staništa tako ptica na primjer orlova štekavaca i stepskih sokolova više nema jer su stara stabla posječena i više nema dovoljno visokih stabala za gnježđenje ovih ptica. Piše sve ono na što smo svojevremeno ukazivali ali govorilo se da nismo u pravu. A drugi problem, temeljni problem je lovstvo. Kaže se da postoje velike mogućnosti za njegov razvoj te da se organizacija lova kao i do sada treba odvijati u skladu sa ograničenjima koja proizilaze iz Zakona o zaštiti prirode i Zakona o lovstvu. Ovdje je napravljena izgleda mala greška, jer isticanjem kao do sada stekao bi se dojam da se lovstvo u okviru parka prirode odvijalo u skladu sa navedenim zakonima, što i nije bio baš slučaj. Ali uzmimo jedan zadnji koji govori o lovostaju za jelene. Pravilnik o lovstvu kaže da sezona traje do 15. siječnja. Međutim, prema rješenju izdatog od Ministarstva poljoprivrede ta je sezona produžena do 31. siječnja, a za telad do 28. veljače. Što je razlog? Razlog je nepoznat. Novi Zakon o zaštiti prirode zabranjuje samo mogućnost organiziranja lova u zaštićenim cjelinama, zaštićenim zone, rezervoar mislim prije svega. I ne bi bilo dobro da se ta odredba zakona tumači kako kome odgovara, što je često bio slučaj. Dobro je što je u ovome prostornome planu regulirano da je lov zabranjen u zaštićenom rezervatu. A kada smo već kod lova i lovišta, u okviru parka prirode, interesantno je primijetiti da prostorni plan točno definira granice parka prirode, uključujući i međudržavnu granicu između Republike Hrvatske i Srbije na Dunavu, što je razumljivo. Međutim, ono što je razumljivo za upravu parka i sve nas nije izgleda za ljude koji vode lovište Podunavlje-Podravlje i za ministra poljoprivrede koji je u svojoj odluci iz listopada 2005. godine o ustanovljavanju lovišta u sastav lovišta uzima i nekoliko manjih džepova srpskog teritorija na desnoj obali Dunava i na taj način podupire tezu, podupire tezu Beograda da granica između dvije države ide sredinom plovnog puta Dunava, što je za Hrvatsku sasvim neprihvatljivo. Republika Hrvatska treba inzistirati na stajalištu Badeinterova komisije i tražiti samo ono što je njeno, znači poštivanje tzv. avnojskih granica, odnosno onih 9 tisuća hektara koji se nalaze sa, 10 tisuća hektara koji se nalaze sa lijeve obale Dunava. Nadam se da će odgovorni za ovu grešku Ministarstva poljoprivrede snositi konsekvence i da će se ta štetna odluka povući, odnosno ta odluka mora ako već nije do današnjeg dana usklađena sa Zakonom o zaštiti prirode, a onda da će biti usklađena sa ovim prostornim planom. U priloge razmišljanju o većem stupnju zaštite Kopačkog rita, u ovom slučaju kao nacionalnog parka, ide i činjenica konstantnog smanjenja broja stanovnika u naseljima koji se nalaze u okviru Parka prirode, tj. Tikveša i Kozjaka, kako je navedeno u prostornom planu. U 30 godina, od 1971. god 2001. godine broj stanovnika smanjen je za pet puta. Od skoro 600 osoba koje su živjele od '71. na ovo području broj je pao na nešto više od 100-inu ljudi. Znači, na djelu je polagano demografsko odumiranje ovoga dijela Baranje. Ako znamo da zaštićenu prirodnu cjelinu najbolje štiti domicilno stanovništvo, koje od svega toga ima i koristi, argument je dodatni da Vlada ozbiljno počme promišljati kako te negativne tokove zaustaviti. Pokazalo se također da tvrdnja Vlade, da će je viši stupanj zaštite Kopačkoga rita biti prepreka normalnom životu stanovnika jednostavno nije točna. Jer vidljivo je da upravo postojeći sustav gospodarenja ne zadržava lokalno stanovništvo na ovom području. Naše mišljenje je da pretvaranjem Parka prirode Kopački rit u nacionalni park stvorit će se, a svi pokazatelji to kažu, dodatne turističke mogućnosti, sve u cilju boljeg i svrsishodnijeg uključivanja lokalne zajednice u programe gospodarenja i turističkog posjećivanja Kopačkog rita. Jasno je da je ovaj prostorni plan stvar, bio rezultat kompromisa. Ipak, nadamo se da će taj prostorni plan doprinijeti kvalitetnijem rješavanju postojećih problema, te da će uprava Javnog poduzeća Parka prirode, Hrvatske šume Osijek, jedinice lokalne i regionalne samouprave i ekološke udruge prepoznati temeljni interes. A temeljni interes je zaštita hrvatskog nacionalnog dobra, što Kopački rit nesumnjivo jest. To treba učiniti kako radi zaštite prirodnih vrijednosti ovog dijela Hrvatske, tako i zbog gospodarskog razvoja krajnjeg istoka Hrvatske i kvalitetnijeg življenja građana Baranje i osječko-baranjske županije. I današnja rasprava o čini mi se prijevozu linijskom, pomorskom prijevozu koja je trajala čitava tri dana pokazala je da je svima nama više nego drag Jadran i jadranski otoci. Ali pokažimo interes i za naše rijeke, Savu, Dravu, Dunav i njegove ade i otkrijmo i njihove ljepote i vrijednosti. Znači, za nas u SDP-u ostaje temeljno pitanje gospodarenje šumama i lov, te nužnost dosljedne primjene Zakona o zaštiti prirode, Zakona o šumama i Zakona o lovstvu i onoga što je zapisano u ovom prostornog planu. Jer ne bi bilo dobro da se ovaj prostorni plan usvoji, a svatko ga nastavi iščitavati kako mu odgovara. U svakom slučaju, klub SDP-a radi rješavanja ovih dvojbi najavljuje upućivanje u saborsku proceduru novog prijedloga Zakona o proglašenju nacionalnog parka Kopački rit, jer svi argumenti kažu da prepreka za takvu saborsku odluku nema. Naprotiv. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa bilo je više netočnih navoda. Ali da ne bude zabune. Ja sam pozorno slušao raspravu kada smo govorili o prijedlogu da se Kopački rit proglasi nacionalnim parkom. Ovdje je rečeno da su Kopački rit slavonski zastupnici, neki slavonski zastupnici proglašavali običnom močvarom, što apsolutno nije točno. Močvara da, područje Kopačkog rita, ali kao prirodno bogatstvo, a ne kako vi to ste tvrdili kao obična močvara. Mislim da je to podcjenjivanje i teme, ali i Slavonije i Baranje.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Pančić je rekao da je temeljni problem Kopačkog rita lovstvo. Lovstvo ne može biti temeljni problem jer lovstvo nije krivolov, lovstvo je i uzgoj, prihrana i planirani odstrel divljači, a lovstvo se obavlja u skladu sa Zakonom o lovstvu i ne može biti problem ukoliko se u skladu sa zakonom obavlja lovačka, obavlja lov.
Za klub HNS-a, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani predlagatelji, evo mi iz kluba HNS-a također vrlo rado vidimo da je konačno na naše klupe prijedlog Odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode "Kopački rit" iako dakako bili smo jedni od onih koji smo i podržavali prijedlog kolege iz SDP-a u vezi formiranja nacionalnog parka jer smatramo da je to jedan viši stupanj zaštite koji bi više doprinijelo tom prostoru pa zbog toga smatramo da od te ideje ne treba odustati, da se o njoj i dalje treba promišljati. Međutim, naravno jedno praktički ne isključuje drugo, prema tome ja sam sigurna da će vrijeme učiniti svoje i da ćemo mi možda za par godina o tome ponovo razgovarati. Park prirode "Kopački rit" najočuvanije poplavno područje, izrazite biološke raznolikosti, močvarnih organizama, ima čak cca 300 vrsta ptica, više desetaka vodozemaca, gmazova, ptica i sisavaca, no ono pošto je po karakteristikama eko sustava kao posljednje stanište mnogih ugroženih vrsta biljaka i životinja i kao odmorište za mnoge kolonije ptica močvarica uvršteno je u popis tzv. vlažnih područja od međunarodnog značaja. Sve ove prirodne posebnosti uz dakako nužnu stručnu evaluaciju dovoljna su pretpostavka da Hrvatska država u ovaj svoj iznimno vrijedan prostor pravovremeno što je prije moguće, uvede takav pooštreni režim zaštite prirode i odgovorno ograniči korištenje dosadašnjih gospodarstvenih resursa kojima se ugrožava izvornost prirode. Sa druge strane mjere zaštite prirode moraju biti i održive, moraju biti uravnotežene sa potrebama autohtonog stanovništva i gospodarskim razvojem tog područja. Napuštena seoska domaćinstva unutar Kopačkog rita nisu odraz gospodarskog blagostanja, niti elitizam lokalnog stanovništva koje odlazi živjeti u grad već upravo suprotno nemogućnost da se u ovakvim atavističkim gospodarskim odnosima u ovom kraju dostojno preživi i školuje. To je argument više da danas-sutra porazmislimo o nacionalnom parku. Tu međutim se nameće pitanje, dakako razvoj tog prostora parka prirode ne leži u eksploataciji šuma i u lovstvu nego razvoj leži u razvoju turizma i tu se nameće pitanje kod definiranja u prostornom planu tri vrste područja korištenja, dakle ograničenog korištenja, selektivnog korištenja i višenamjenskog korištenja, koliko hektara imaju pojedina područja, jer ja to moram priznati iz prostornog plana nisam uspjela iščitati pa bi molila predlagatelje da mi možda kasnije daju taj podatak. Dakle koliko koje područje apsorbira hektara i u kojim područjima, pojedinim područjima npr. gospodarske djelatnosti se mogu obavljati u pojedinim područjima, odnosno da li se lovstvo i ribolovstvo i gospodarska eksploatacija šuma dopušta u području selektivnog korištenja ili u tzv. višenamjenskom korištenju. Naime htjela bih da nam kažete koliko hektara pojedinog područja obuhvaća, ako imamo, govorimo o cijelom prostornom planu o 228 km2, meni se čini da ovog prvog ograničenog korištenja ima na 7 tisuća hektara dok preostalo je u tzv. selektivnom i višenamjenskom korištenju. Naime željela bih ukazati na nešto. Čini mi se da pod ovim strogim režimom zaštite ostaje jedan vrlo mali dio, dok ostali dio je i dalje namijenjen za gospodarsko korištenje i gospodarsku eksploataciju, za lovstvo i za ribolovstvo. To je ono što meni se čini nije dobro u ovom prostornom planu. Ja znam da ste na taj način vjerojatno umirili sve strasti iz svih šumarskih udruga i svih mogućih želja za eksploatacijom tog prostora i za daljnjim odvijanjem lovstva, ali mislim da je prostor koji je pod strogim režimom zaštite ostao puno premali u odnosu na one hektare na kojima je to i dalje dozvoljeno, ali dakako dopuštam da mi vi to na kraju ove rasprave možda sami, da me u ovome razuvjerite. No, iz dosadašnjih materijala nije u potpunosti niti jasno kolika je korist ili dobit od eksploatacije šuma bila, jer je prostor uvelike močvaran, a po nekim podacima npr. hrasta lužnjaka više uopće nema te još su manje poznati podaci koliko se uprihodi komercijalizacijom lovstva, koji je značajniji doprinos gospodarstvenom razvoju ovog prostora, jer se uvijek odvija u zatvorenom krugu malog broja korisnika. Ostaje i dalje mogućnost šumske eksploatacije u dijelu gdje ima opravdanje, kao i lovstvo u onim dijelovima koji ostanu izvan parka, a predodređene su prvenstveno kao nadopuna nekakvoj drugoj turističkoj djelatnosti. Prirodna specifičnost, biološka raznolikost, velika ekološka svijest, potencijali ovog prostora za razvoj posebne vrste znanstvenog istraživanja, za eko turizam, za seljački turizam i sve ono što danas tamo nije razvijeno. Potpuno je neutemeljena i isforsirana bojazan od gubitka radnih mjesta naročito u šumarstvu i kažem ono sve što ste vi uspjeli čini mi se postići, dakle dobiti jedan koncenzus između zainteresiranih strana, bojim se da leži naprosto u jednoj neravnoteženosti u pojedinim hektarima prostora. Dodatno što bih željela ovdje napomenuti je svakako još dvije-tri stvari koje mislim da je važno, to je da je prostor još uvijek velikim dijelom pod minama i da je to što nije razminiran veliki problem ovog parka prirode. Tu se ne radi o običnom miniranju, s obzirom da se radi o močvarnom području i sam proces razminiravanja puno je složeniji i teži, da ne kažem da su se vjerojatni i određeni pomaci u tim poplavama dešavali, prema tome nije moguće raditi to ni po kakvim planovima. Mislim da bi trebalo razmisliti o tome da se formiraju fondovi iz kojih bi se onda to financiralo razminiravanje tog prostora. Pozdravljam posebno činjenicu da ste istakli da se u prostornom planu da ulaz na pojedine vodne puteve postoje četiri određene točke, odnosno četiri ulaza, četiri pristupa i posebno pozdravljam činjenicu da ste odredili da Tikveš, naselje Tikveš, Kozjak i farma ostanu kao posebne građevinske cjeline i da se njima posveti posebna pažnja. Eto toliko. Mi iz Hrvatske narodne stranke dakako podržat ćemo prijedlog ove odluke, ali bih prije toga molila predlagatelje da mi odgovore na ovih nekolicinu pitanja. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegica je ustvrdila da u odnosu na Park prirode "Kopački rit", nacionalni park je viši stupanj zaštite. To nije posve točno jer sastavni dio Parka prirode Kopački rit je prostorni i zoološki rezervat. On se nalazi u južnom dijelu Parka prirode Kopački rit, a posebni zoološki rezervat ima viši stupanj zaštite nego nacionalni park.
Idemo na pojedinačne rasprave. Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolege i kolegice. Prostorni plan Parka prirode Kopački rit temeljni je dokument za zaštitu, organizaciju, uređenje prostora parka prirode, te razvojni, prostorno-planski dokument kojim se uređuju međusobni odnosi, interesi korisnika u prostoru parka prirode s odnosima i interesima šire zajednice. Moram odmah na početku istaći da su svi korisnici prostora u Parku prirode Kopački rit tijekom postupka javne rasprave imali priliku, istakli svoje zahtjeve i svoje primjedbe na rješenja koja su dana ovim prostornim planom. Da su to učinili i svi gospodarski subjekti, da su to učinili i nadležni organi institucije zaštite prirode, zaštite spomenika kulture, Općine Krnježeve vinogradi, Grad Osijek i županija. Prema tome, pred nama je jedno prostorno plansko rješenje koje nudi jedan cjeloviti razvojni koncept toga prostora i u kojem su se svi zainteresirani subjekti izjasnili i najveći dio toga je u ovom prostornom planu zaista i uvaženo. Već je ovdje istaknuto da taj, nacionalni, Park prirode Kopački rit je smješten u jugoistočnom dijelu Baranje između granice sa Srbijom, odnosno rijeke Dunava i rijeke Drave. Da je površine 228 kvadratnih kilometara prema najnovijim izmjerama i da se i u okviru njega nalazi posebno zaštićeni zoološki rezervat površine od 71 tisuću kvadratnih kilometara i da u tom zoološkom rezervatu koji je kao posebna prirodna cjelina proglašen još 1968. godine, vlada jedan posebni režim kako korištenja, tako i upravljanja toga prostora. Park prirode Kopački rit jedinstveno je prirodno područje koje je ostatak nekadašnjih prostranih močvara u poplavnim dolinama Dunava, Drave i jedno je rijetko od očuvanih vlažnih područja u Europi. Osnovni prirodni fenomen su močvarno aluvijalno zemljište i voda. Zbog specifičnog vodnog režima i djelovanja voda rijeke Drave i Dunava razvila se na tom prostoru specifična flora i fauna. Tako bi istakao da biljni svijet u Kopačkom rtu čini 40 biljnih zajednica sa preko 300 biljnih vrsta. Tu su se razvile bjelogorične šume, osobito šume hrasta Lužnjaka, poljskog i američkog jasena, crnog oraha, a na poplavnom području i to poglavito u zoološkom rezervatu ritske šume bjelogorice, vrbe, crne i bijele topole koje su prirodnog sastava. Dakle, iz samih tih podataka već vidimo da je kroz proteklih 60, 70 godina u dijelove Parka prirode Kopački rit unešene su biljne kulture koje nisu kod nas autohtone i koje će se vremenom trebati ukloniti iz tog prostora uz naravno dobro gospodarenje. To je prostor bogat faunom, tu su zabilježene 285 vrsta ptica od kojih se 141 vrsta gnijezdi. Sve su ptice, sve te vrste uživaju posebnu zaštitu izuzev 23 vrste koje su proglašene lovnom divljači. Na livadama i pašnjacima obitava visoka divljač kao što su jelen, srna, divlja svinja, divlji jazavac, poljski zec i drugo, a stoga je na tim prostorima parka prirode izvan područja posebnog zaštićenog rezervata ustanovljeno jedno državno lovište, 3 zajednička lovišta i jedno uzgajalište divljači. Park prirode ima i razvijenu svoju infrastrukturu koja je uglavnom u vidu cesta izgrađena na nasipima, a staze na tzv. gredama, ali pored toga postoje i plovni putevi na vodotocima i kanalima. U cijelom parku nalaze se samo dva naselja, to je Tikveš i Kozjak u kojem je u 47 domaćinstava ukupno živi danas oko 108 stanovnika. Od graditeljske baštine, tu je svakako potrebno istaknuti kompleks dvorca Tikveš i još 29 izgrađenih objekata, lovačkih kuća i šumarskih kuća koje su u devastiranom stanju. Prije nego što krenem na prostorna rješenja moram istaći da je ovo područje 8 i pol godina bilo okupirano, da je jako devastirano, da su pojedini prostori minirani i da radi toga za istinu je otežano korištenje prostora, jednog dijela prostora parka prirode. U postupku izrade prostornog plana izvršeno je vrednovanje prirodne osobitosti ovog područja i usklađivanje interesa korisnika tog prostora, te je utvrđena cjelovita koncepcija prostornog razvoja, korištenja i zaštite prostora Parka prirode, uvažavajući prirodne i stvorene osnove. Prostor Parka prirode naši su planeri podijelili u dvije zone i to prirodnu zonu koja obuhvaća zonu poplavnog područja i zonu koja je djelom branjena od poplava i koristi se u najvećem dijelu gospodarske svrhe. Zona, kulturna zona je zona etnoloških lokaliteta, a to su uglavnom naselja Kozjak i Tikveš te zaštićeno kulturno povijesnu cjelinu kompleks dvorca Tiveš. Što se tiče namjene i korištenja prostora planeri su taj cijeli prostor podijelili u područje ograničenog korištenja koje uglavnom obuhvaća zaštićeni zoološki rezervat gdje se taj prostor isključivo može koristiti u znanstvene, naučne svrhe ili u posjećivanje, ali pod strogom kontrolom sa već izgrađene infrastrukture ili sa nekih … [[Govornik se ne razumije.]] Zatim područje selektivnog korištenja koje obuhvaća prostor izvan tog zoološkog rezervata gdje se sa manjim plovilima na … [[Govornik se ne razumije.]] dunavcu i Dunavu uz mogućnost ulaska manjim plovilima i šetnjama staza i putevima može vršiti razgledavanje, ali mogu se već u tom prostoru vršiti i neke gospodarske djelatnosti kao što je korištenje šuma, lova, tradicionalnog ribolova u skladu sa pravilnikom koji uređuju unutarnji red u parku prirode. I naravno onaj treći dio koji obuhvaća prostor u kojem je moguće gospodarenje šumama, poljoprivrednim zemljištem i svime onim ostalim. Taj cijeli prostor parka prirode zaistina je jedinstveno područje i planeri su za svaku djelatnost koju je moguće obavljati u tom prostoru ponudili odgovarajuće rješenje s time da tu posebno se pokušava razviti jedan specijalni vid turizma, tj. tog posjetiteljskog turizma koji bi se organizirano provodio kroz i u skladu sa pravilima koji propisuje javna ustanova nacionalni park prirode.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit je pred nama i on sadrži sve činjenice koje su obuhvaćene u njemu, a kao što znamo Zakon o Parku prirode Kopački rit iz '99. godine je proglašena je šire područje upravljanja posebnog rezervata Kopački rit ukupne površine 177 kvadratnih kilometara. Tijekom detaljne razrade plana utvrđeno je da je obuhvaćena površina u naravi i veća i iznosi oko 228 kilometara kvadratnih. Kopački rit kao što znamo je poplavno područje desnog zaobalja Dunava na sjeveroistoku Hrvatske u kutu što ga čine Drava i Dunav. To je jedna od najvećih fluvijalno močvarnih nizina u Europi. Mozaično raspoređeni dijelovi ritskog kopna i ritskih voda mijenjaju svoju veličinu, oblik i funkciju ovisno o količini nadošle vode. Unatoč jednoličnom nizinskom izgledu mikroreljefna struktura Kopačkog rita vrlo je složena, ističu se velike udubine trajno ispunjene vodom tzv. jezera, povremeno poplavljene površine tzv. bare te udubine kojima struji voda kanali i fokovi. Najveće jezero je kopačko jezero, a najdublje je … [[Govornik se ne razumije.]] jezero. Zbog svoje očuvanosti kao rijetkog ritskog eko sustava velike biološke raznolikosti izuzetne znanstvene i ekološke vrijednosti Kopački rit je još 1967. godine zaštićen statusom … [[Govornik se ne razumije.]] prirodnog rezervata. Autohtona flora i vegetacija Kopačkog rita pružaju povoljne životne uvjete raznovrsnim predstavnicima beskralježaka koji do danas utvrđeno više od 400 vrsta. Osnovnu ekološku prepoznatljivost Kopačkog rita čini fauna ptica, a zabilježeno je čak 285 vrsta od kojih 141 vrsta redovno ili povremeno gnijezdi u ritu. Prostornim planom određeno je 7 kopnenih ulaza u park prirode od kojih je glavni Mali sakadaš, a ostali ulazi su Podravlje, Podunavlje, Kozjak, Grabovac, Sokolovac i Zlatna greda. Prostornim planom također je detaljno utvrđen i potreban broj parkirališnih mjesta za osobna vozila i autobuse, a utvrđene su i lokacije privezišta za plovila. Prostorni plan utvrdio je i četiri područja gradnje, kompleks dvorca Tikveš planira se revitalizirati za potrebe europskog centra za okoliš. Naselje Tikveš planira se obnoviti kao etno naselje. Naselje Kozjak kao eko naselje i farma Eblin planira se koristiti u funkciji stočarstva uz prijelazna uzgoj konja. Izvan područja gradnje zadržavaju se građevine ili se omogućuje gradnja na 21 lokaciji na kojoj se nalaze ili su postojale izgrađene strukture, a radi se o pojedinačnim lokacijama šumskih, lovačkih i ribarskih kuća, crpnih postaja i restorana … [[Govornik se ne razumije.]] Na području parka prirode izvan područja gradnje dozvoljena je izgradnja pojedinačnih građevina u funkciji razgledavanja parka prirode kao što su natkrivena stajališta, odmorišta, vidikovci i sl. kao i građevina lovstva predviđena lovno-gospodarskom ustanovom čeke, hranilice i sl. Prema načinu korištenja Park prirode Kopački rit prostornim planom razgraničava se na područje ograničenog korištenja posebni zoološki rezervat na južnom dijelu parka, područje selektivnog korištenja poplavnog područja izvan posebnog zoološkog rezervata i područje višenamjenskog korištenja područja zapadno od nasipa Zmajevac, Kopačevo istočno od nasipa na lijevoj obali Dunava. Prostornim planom predviđena je izgradnja potrebne elektroenergetske, telekomunikacijske i vodnogospodarske infrastrukture. Kopački rit jedno je od rijetkih močvarnih područja koje je još preostalo na našoj zemlji stoga je njegovo značenje još i veće ako se promatra u sljedu te činjenice. Provedena je procedura javne rasprave i pripreme nacrta konačnog prijedloga ovog prostornog plana, prostorni plan Parka prirode Kopački rat proceduralno je završen, završio sve zakonom predviđene faze izrade, javna rasprava dovršena je 16. siječnja 2004. godine, dani su odgovori na primjedbe, a 2. ožujka 2004. Savjet prostornog uređenja države dao je pozitivnu ocjenu prijedlogu plana. Zatražene su suglasnost i mišljenja te izvršene dodatne konzultacije vezano na probleme granica parka koje su djelomično nedostupne na istočnoj obali Dunava, a budući da su praktički prilozi nad stvarnim stanjem na terenu i o tome je postignut dogovor s predstavnikom Uprave za zaštitu prirode Ministarstva kulture koje je sukoordinator izrade plana. Ministarstvo obrane je također najavilo dodatne uvjete koje će u daljnjem vremenu i izraditi. Početkom rujna izvršene su nomotehničke korekcije provedbenih odredbi koje su zajedno s obrazloženjem i nacrtom odluke usvojene … [[Govornik se ne razumije.]] upućene Vladinom Uredu za zakonodavstvo na mišljenje 23. studenog 2005. godine. Sva ova procedura koja je provedena govori o tome da se ovom prijedlogu odluke o donošenju prostornog plana pristupilo po svim parametrima koji zadovoljavaju i da će ovaj prostorni plan uvelike pomoći u daljnjem razvoju, napretku i turističkom obilasku Parka prirode "Kopački rit" kao i izgradnji i revitalizaciji onih prostora koji do sada su zapušteni. Evo, toliko od mene o prijedlogu odluke. On je stvarno jasan i nedvosmislen i mislim da će doprinjeti daljnjem razvoju Parka prirode "Kopački rit". Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Mato Gavran. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Pa podržavam donošenje prostornog plana Parka prirode "Kopački rit" jer kako je to rekao i uvodno u ime kluba kolega Pančić ovaj prijedlog potvrđuje da smo bili u pravu prošle godine kad smo predlagali jedan veći stupanj zaštite no što je ovaj, kad smo predlagali da ovo područje postane nacionalnim parkom. Naravno rukovodeći se motivom da ovu jedinstvenu ljepotu koju je priroda stvorila a čovjek oplemenio i na sreću u znatnoj mjeri i sačuvao što prije dodatno i to maksimalno zaštitimo na ponos zadovoljstva rekao bih ali i dobrobit budućih generacija. Naš cilj kad smo predlagali ovo područje nacionalnim parkom neupitno je bio dodatna zaštita i unapređenje iznimnih prirodnih vrijednosti od daljnjeg uništavanja i nestanka, poticanja održivih vidova korištenja prirodnih dobara, maksimalno sprječavanje štetnih utjecaja i šteta i gubitaka kako u gospodarstvu tako i u drugim segmentima nastalih neodgovarajućim korištenjem prirodnih dobara. Naravno, poboljšanje socijalno-ekonomske situacije primarno onog dijela stanovništva koje se nalazilo u samom parku prirode ali i okolnih osobito razvojem ekološki prihvatljivih vidova turizma i pratećih uslužnih djelatnosti. Naravno, cilj je isto tako bio i poštivanje svih međunarodnih obaveza proizašlih iz konvencije i ugovora kojih je Republika Hrvatska potpisnica te potvrda da smo doista pripravni slijediti visoke standarde i norme razvijenog svijeta vezanih za zaštitu prirode i okoliša. Htjeli smo a to je intencija i ovoga prijedloga Republiku Hrvatsku učiniti poželjnom i prihvatljivom destinacijom. Naravno, omogućiti brži gospodarski razvoj, brže zapošljavanje i samozapošljavanje lokalnog stanovništva, ubrzati proces deminiranja na tom području koje smo čuli od mojih prethodnika da je nažalost još uvijek u znatnoj mjeri prisutno. I posebno potaknuti značajniju zaštitu lijeve obale rijeke Dunav. Ali evo kako je za sve potrebno vrijeme sazrijevanje svijesti rekao bih jer prve zaštite u zakonodavnom smislu javljaju se 67. godine prošlog stoljeća. Tako je evo izgleda i u ovom kratkom vremenskom periodu potrebno bilo da ipak neke stvari dopru na mjesta do kojih u tim trenucima nismo mogli doprijeti. Ja sam savršeno svjestan da i ovaj prijedlog koji imamo pred sobom je odraz kompromisa koji nastoji pomiriti interese svih subjekata na ovom području i kako je to rečeno u jednom dijelu teksta ovog prijedloga, u ovom trenutku utvrditi kvalitetno postojeće stanje ali i definirati poželjno održivo stanje. Stoga držim da su i postavljeni ciljevi iznimno dobri i u biti samo potkrjepljuju ovo što sam rekao kad smo i predlagali da ovo područje postane i nacionalnim parkom. I ovdje u ciljevima se kaže da je primarno i osnovni cilj zaštite korištenja prostora kao nacionalnog dobra uvažiti zajednička obilježja i osobnosti područja prije svega očuvanjem prirodnih obilježja. Posebni cilj je snažnije davanje prednosti ovom prostoru u odnosu na ostale dijelove Europe koji su nažalost devastirani. Prednost je dakle što je ovo sačuvano. Strateški cilj je zaštita močvara i voda itd., da ne čitam ono što smo sigurno gotovo svi pročitali i naravno s tim se i složili. Želim posebno naglasiti da se ovdje posebno daje naglasak na razvoju turizma kao najznačajnijem resursu u samom području parka prirode ali i u širem okruženju. Očito da mi koji malo bolje poznamo taj kraj i od prije znamo da je ovo doista povijesno bogato područje i da se ima što vidjeti i doživjeti ne samo u samom parku prirode, u postojećim granicama već i izvan njega. U ovom prostornom planu su mjere zaštite bitno naglašene. Ja bih rekao da je to dobro ulaganje u budućnost. Zbog toga i kažem da smo gotovo bili na istom tragu i kad smo predlagali da ovo područje postane nacionalnim parkom. Vjerujem da će ovaj prostorni plan biti dobra spona ili rekao bih međukorak i do te faze a očekujem da će i resorna ministarstva ali i Vlada početi pripreme u tom smjeru jer znamo što sve treba izmijeniti od strategije pa nadalje dokumenata. U ovom trenutku usuđujem se reći da je dobro pomiren ili izbalansiran interes ali i nadležnost, nadležnost pojedinih državnih institucija i javne ustanove parka prirode. Ja se nadam da neće doći u operacionalizaciji do radikalnijeg i značajnijeg otklona i da će doista provedba ići na tragu ovoga što smo ovim Zakonom i Prostornim planom i predvidjeli. Dakle ovdje je neupitno dobro osmišljen pristup i jasna hijerarhija upravljanja. Nastoji se sve ono što se tijekom proteklog vremenskog perioda loše napravilo ispraviti prije svega zamjenom alohtonih vrsta šumskog raslinja. Nastoji se zaštititi i onaj dio hrastovih i drugih nasada za buduće generacije. Raduje i spoznaja da se eko proizvodnji daje poseban naglasak i da se i onaj dio sela koji se nalaze ili naselja koji se nalaze u okviru Prostornog, Parka prirode, da se dodatno motivira da to postanu etno sela i da se što je najbitnije, ja mislim da je tu i kolega Markov rekao i kod prethodnog zakona Proglašenje Parka prirode Učka da se nađe kvalitetan model da se i zadrži stanovništvo. Bez stanovništva iluzorno je očekivati da će to, ta prirodna ljepota i to bogatstvo koje imamo biti dodatno štičeno. U ovom trenutku svega je 114 stanovnika na ovom području. Ja ne vjerujem da su ih samo otjerali komarci sa tog područja. Otjeralo ih i nebriga, nebriga društva u cjelini i nemogućnost da svojim radom osiguraju kvalitetan život sebi i svojoj djeci. Da zaključim vjerujem da je samo pitanje vremena kad će ovaj prostor postati nacionalnim parkom, a na svima nama je da znatno većim ulaganjima i podizanjem gospodarskih mogućnosti omogućimo mnogima koji nisu imali prilike do sada doživjeti taj prostor da ga što prije dožive, ali dožive svojom puninom i naravno da zaštitimo ono što se još zaštititi može. Dakle iz tih razloga podupirem donošenje ovog Prostornog plana u vjeri da je samo prijelazno razdoblje ka Nacionalnom parku za koji siguran sam mnogi Slavonci itekako žude, ali mislim da će biti i na ponos cijeloj Republici Hrvatskoj pa i šire. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici evo dosta je rasprava o Kopačkom ritu bilo. Vidimo da svi podržavaju ovaj Prijedlog izrade Prostornog plana. Ono što ja želim reći da je evo vidljivo da prilikom izrade Prostornog plana Parka prirode Kopački rit nositelji izrade, stručni koordinatori i izrađivači plana utvrdili su polazišta koja bitno utječu na pripremanje i izradu Prostornog plana. Detaljno su obrazložene granice Parka prirode. Površina parka i položajni opis iz kojeg je vidljivo da se park nalazi u Osječko-Baranjskoj županiji i to najvećim dijelom na području općine Bilje oko 75%. Općine Kneževi vinogradi 24% i nešto malo na području grada Osijeka. U užoj i široj zoni parka nalaze se europski prometni koridori u kojima su zastupljeni riječni promet, riječni promet Dunavom i Europsko cestovno željeznički koridor sa trasama ceste D-7 i magistralne pomoćne željezničke pruge MP-13. Osnovni posjednici parka kako je to vidljivo iz podataka su Republika Hrvatska sa 13,18%, Hrvatske šume sa 71,05% i manjim dijelom Belje d.d. Darda, javna ustanova Kopački rit i nešto malo je i u privatnom posjedu. Promatrajući podatke o popisima stanovništva vidljiv je trend demografskog odumiranja ljudi koji žive na prostoru parka. Popisom iz 2001. godine na prostoru parka živjela je samo 108 stanovnika i to u naseljima Tikveš i Kozjak. U planu je dan prikaz planiranih gospodarskih djelatnosti koje uključuju postojeće stanovništvo, posjećivanje parka, lovstvo, ribničarstvo, šumarstvo, poljoprivredu i uvjete korištenja uređenja i zaštite prostora. Planom je predviđen gospodarski kulturni i društveni razvoj kroz razvoj ugostiteljsko-turističke djelatnosti sa pratećim djelatnostima koje se baziraju na razvoju biciklističkog športa, razvoju konjogojstva i konjičkog športa, razvoju turizma od kulturnog do riječnog, ribolovnog i lovnog turizma. Tu sigurno svoje mjesto mogu naći i poljoprivrednici kroz proizvodnju zdrave hrane. Unatoč postavljenim ciljevima gospodarskog i društvenog i kulturnog razvitka u Konačnom prijedlogu plana posebno se ukazuje na važnost očuvanja prirodnih vrijednosti što uključuje vodu, tlo, reljef, zrak, floru i faunu. Ali sigurno i cjelokupni ruralni prostor sa očuvanjem i zaštitom izvornih tradicijskih i kulturnih vrijednosti. Nadalje u sklopu plana prikazan je razvoj infrastrukturnih sustava koje uključuju prometnu infrastrukturu, telekomunikacije i energetiku sa elektroenergetikom, plinoopskrbom i toplinskom energijom. Poseban osvrt dan je na alternativne izvore energije u svrhu opskrbe stanovništva energijom. Planom su detaljno predviđene mjere zaštite prirodnih vrijednosti i zaštite od požara ali se ukazuje i to s pravom na važnost hitnog razminiranja vodenih i kopnenih površina Parka prirode. Osim zaštite prirodnih vrijednosti Parka u Konačnom prijedlogu dan je i prikaz uvjeta korištenja i uređenja prostora te su propisani uvjeti gradnje koji nalažu primjenu lokalnog materijala u skladu sa tradicionalnim načinom gradnje. Posebno ovdje želim naglasiti odredbe kojima se definira da se u Parku prirode neće vršiti deponiranje i trajno odlaganje otpada. Evo na kraju ove svoje rasprave držim da ovaj predloženi prostorni plan sveobuhvatno i cjelovito daje prikaz sadašnjeg stanja i budućeg razvoja parka prirode Kopački rit. Nadam se da će Kopački rit i u buduće biti još dostupniji ljubiteljima prirode, ali da će u isto vrijeme jedinstveni ekosustav ostati očuvam kao i biljni i životinjski svijet po kojem je Kopački rit poznat u cijelom svijetu. Hvala.
Hvala lijepa. U 16,04 je prošlo vrijeme za prijavu 10 minuta. Na redu je gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Evo, navršava 30 godina od kada je 1976. Park prirode dobio status parka prirode, a uže područje statusa, status specijalnog zoološkog rezervata. Devet godina prije toga. '67. godine, Kopački rit zakonom je proglašen upravljanim prirodnim rezervatom, a 1997. godine uredbom Vlade Republike Hrvatske utemeljena je Javna ustanova Park prirode Kopački rit. Iz rasprava su naznačeni problemi Kopačkog rita. Problemi su prije svega u miniranosti ovog područja, problemi su u tome što Republika Hrvatska nije još uvijek nije ostvarila suverenitet nad cijelim područjem koje zauzima Kopački rit, pri tome mislim na lijevu obalu Dunava. To je površina od 4 tisuće i 500 hektara. Bilo je rasprava vezano za raniji prijedlog nacionalnog parka i po mom mišljenju izrečene su zapravo određene suprotnosti. Naime, u nacionalni, zaštita, razina zaštite nacionalnog parka ne dopušta gospodarenje u nacionalnom parku. U sadašnjem statusu kakav ima Kopački rit, kao park prirode, gospodarenje je dopušteno. A ja bih podsjetio da se gospodarenje odvija kroz gospodarenje šumama, ne radi se o sječi šuma kako se moglo o čistoj sječi šuma. Radi se upravo o gospodarenju, naravno i o sječi, bolje rečeno o prorjeđivanju šume. A kada govorimo o gospodarenju tada treba naglasiti da se sa ovog područja, ali i sječom korištenjem euroameričkih topola koje nisu autohtono drveće, odnosno koje nije, predstavlja alohtono drvo i ono se koristi u Kombinatu Belišće. Dalje, koristi od lova. U 2004. godini u Kopačkom ritu je ostvaren prihod od 3 milijuna kuna. U 2005. godini blizu 4 milijuna kuna. Pri tome, ono što je izuzetno važno da lov nije sveden samo na lov na divljač, nego i na uzgoj divljači i skrb o divljači. Tako je prigodom inventure '99. godine Park prirode Kopački rit imao 500 jelena, 500 grla poznatog baranjskog jelena. 4, odnosno 5 godina kasnije 2004. na ovom području je bilo tisuću i 500 grla jelene, s tim da moram napomenuti i odnos muških-ženskih grla. '99. godine 1:3, a 2004. godine 1:1,2. Nadalje, kada govorio o ribolovu i ribnjacima, u Kopačkom ritu se gospodari ribom. Belje ima ribnjake kapaciteta 530 tona ribe godišnje. Nažalost taj kapacitet se ne koristi u onoj punoj mjeri koliko bi mogao ali na … [[Govornik se ne razumije.]] ribnjacima uzgaja se godišnje 160 do 170 tona ribe. Podsjećam i na činjenicu da je u okviru upravo Kopačkog rita kao parka prirode da se nalazi i po prostornim planovima donešenim 2003. godine lučko područje Osijek. Proglašavanjem nacionalnog parka i ovo lučko područje Osijek ne bi se smjelo nalaziti u obuhvatu Parka prirode Kopačkog rita. Bilo je riječi o demografiji. Mada se ja ne bi složio da je uzrok opadanju stanovništva, a ono je drastično, jer je gotovo 6 puta u ova dva naselja stanovništvo od unazad 30 godina 6 puta se je smanjio broj stanovnika, u Tikvešu i Kozjaku. Trenutačno je stanje da ih ima samo 108 i u jednom i u drugom naselju i ovome bih pridodao još jednu poraznu činjenicu da je u naselju Podunavlje samo jedna jedina obitelj sa dva člana. Međutim, mislim da su uzroci u siromaštvu cjelokupnog ovog područja u Baranji. Gdje je više od 50% nezaposlenosti, gdje je gospodarstvo zapravo i devastirano i propalo, gdje su, gdje je poljoprivreda uništena, gdje su velike poljoprivredne površine pod minama. Dakle, ne odnosi se cijela ova teška situacija samo na području Parka prirode Kopački rit nego i na područje cijele Baranje. Pa ako hoćete i cijelog istočnog dijela Hrvatske. Pa i u tu treba tražiti, a mislim da su, da je tu razlog daleko veći u ovom kontinuiranom demografskom padu u području ova dva naselja koja su i navedena u materijalima. No, iako čekamo prostorni plan već 8 godina moram izraziti evo zadovoljstvo konačno da je on pred nama. Mislim da je on sveobuhvatan, da je cjelovit, da je odgovorio na brojna pitanja i u dijelu gospodarenja i u dijelu razvitka turizma, a posebno u dijelu zaštite na području Parka prirode Kopačkog rita. Naravno da ću podržati ovaj prijedlog prostornog plana, ali isto tako i inzistirati na tome da se sukladno svim ovim, da tako kažem namjerama koje stoje u prostornom planu, a u dijelu gospodarstva, poljoprivrede, razvitka eko-turizma i naravno pune zaštite prirodnih vrijednosti Parka prirode "Kopački rit" bude do kraja dosljedan i da se sa prijedlogom da se donese jedna strategija u narednih četiri-pet godina, jedan akcijski plan kako bi zapravo sve ono što se nalazi kao namjera u prostornom planu bilo i ostvareno na području Parka prirode "Kopački rit". Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Ivica Pančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi se oko puno toga slažemo gospodine Šišljagiću što ste vi rekli, a i vaši prethodnici. Samo izgleda postoji jedno nerazumijevanje našega prijedloga zašto je Kopački rit nacionalni park. Pa upravo zato govorili ste da se radi o demografskom odumiranju ovog dijela Baranje i to piše i u prostornom planu i to je točno. Kao uzrok toga navodite siromaštvo cjelokupnog područja, devastacija gospodarstva, poljoprivrede i sa time ćemo se apsolutno složiti. Što je rješenje, da li da stvari idu tako kao što su išle do sada, jer ćemo se složiti i da gospodarenje šuma je krajnje nerentabilno i neracionalno zato što se šume nalaze na nekvalitetnom zemljištu, koristi od lova su vrlo upitne osim za određene strukture i zbog toga naše mišljenje je da proglašenjem Kopačkog rita nacionalnim parkom turistički dižemo ovo područje za nekoliko evo i matematički rečeno, desetaka puta. Jer procjene kažu da nacionalni park kao brent nekoliko puta više privlači posjetitelje nego što je to sam park prirode. Naravno određene zaštićene cjeline treba zaštititi kao što je bio slučaj i sada ili još jače, jer ovim devastacijama šuma, sječom šuma mi smo pojedine vrste ptica izgubili i to one ptice koje su i, koja je i simbol samoga Kopačkog rita, a to su orlovi ili ne znam druga ptica koja se nalazi samo u tragovima, to je stepski sokol. Evo, hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa ja mislim da ćemo se mi složiti oko jedne stvari, da ovo područje park prirode treba maksimalno zaštititi, ali ne zaštititi na način da se na području, zaštićenom području ne može obavljati apsolutno nikakva gospodarska djelatnost, odnosno da se može razvijati samo turizam. Zaštita biljnog i životinjskog svijeta i ovog prostora se može ukoliko naravno budemo dosljedni i nadzirali one zakonske odrednice, ostvariti i u okviru parka prirode, a ne u okviru nacionalnog parka. Tim više što mislim da nacionalni park u sadašnjim zakonskim uvjetima, odnosno okvirima, da je niti nemoguće proglasiti nacionalni park, jer nacionalni park podrazumijeva da ljudska ruka nije ili je vrlo malo djelovala na jednom području. Ovdje je djelovanje godinama već, tu imate zaštitnu ogradu tamo načinjenu 70-tih godina dužine 70 kilometara. Imate bent nasip dužite 60 kilometara koji između ostalog priječi svako godišnje plavljenje ovog područja, jer bi trećina Baranje zapravo bila poplavljena. Nadalje, treba uništiti gospodarske ribnjake kao što sam malo prije kazao na Belju koji su kapaciteta 500 tona ili treba spriječiti sječu euro-američkih topola koje zapravo nisu autohtone u onome kraju, a koje služi Belišću za daljnju preradu. Osim toga još jedna napomena. Te euro-američke topole koje su sječene na jednom uskom području, one su tamo i zasađene prije 30 godina upravo zato da bi bile gospodarski korištene. Prema tome mislim da se možemo složiti oko toga da treba maksimalno zaštititi u svakom smislu ovo područje, ali mislim da park prirode kao park prirode daje dovoljnu zaštitu, naravno ukoliko se provode sve one mjere koje zakon nalaže da ih treba provoditi.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ja ću naravno Odluku o donošenju prostornog plana Parka prirode "Kopački rit" sa zadovoljstvom podržati jer smo napokon evo dobili prostorni plan za ovo područje. No, moram reći da mi je posebice drago da je prostorni plan postavljen tako da u biti razrađuje sve one elemente koje dopušta Zakon o zaštiti prirode i međunarodne konvencije koje smo prihvatili i u tom segmentu zapravo demistificira čitavu raspravu oko toga da li ovo može biti ili ne može biti nacionalni park. Naime i tzv. naslijeđena gospodarska djelatnost i tradicionalna gospodarska djelatnost se može obavljati i u parku prirode i u nacionalnom parku i tu nema nikakve dvojbe po Zakonu o zaštiti prirode, s jedne strane. I s druge strane u isto vrijeme sam predlagatelj ovaj dio izdiže na jednu kvalitetu više uvodeći etno sela što je sasvim u redu što podržavamo vezano za specifični oblik turističke djelatnosti o čemu ću nešto reći kasnije. Zapravo šta želim naglasiti. Želim naglasiti da Kopački rit je zapravo vrlo specifično područje u kojem se nalaze strogi rezervati prirode, u kojima nije dopuštena nikakva djelatnost osim prirodnog djelovanja. U isto vrijeme svo ostalo područje je proglašeno parkom prirode, a sasvim je jasno da ima još nekih područja užih cjelina pogotovo recimo u sjeveroistočnom dijelu parka, koji bi se mogli proglasiti i strogim rezervatom, a većina djela osim naseljenih mjesta koji se predlažu da se proglase etno selima, zapravo se mogu proglasiti nacionalnim parkom, a ova etno sela bi mogla obuhvatiti šire područje nacionalnog parka ili kao park prirode. I ja zagovaram da se napokon sjedne vrlo ozbiljno proučiti ovaj problem i da se Kopački rit proglasi nacionalnim parkom prirode iz razloga što se u njemu štiti čitav niz flore i faune koja kao zapravo … područje je karakteristična ne samo za ovaj dio Europe nego i za điru međunarodnu zajednicu. Drugo što je važno ovdje naznačiti jeste činjenica da u parku prirode ne samo zbog rata i ratnih djelovanja nego i zbog takvog odnosa društvene zajednice pa i državne zajednice prema parku prirode praktički iz godine u godinu dolazi do smanjenja stanovništva kako radno-aktivnog i onoga koji radi tako i uopće onoga koji živi zapravo u zadnjih 50-tak godina smo više od deset puta smanjili stanovništvo koje živi na području parka prirode. Kada sa tog aspekta pogledamo onda ćemo uočiti nekoliko vrlo interesantnih stvari. Prvo, da se u okviru tzv. naslijeđenih djelovanja, gospodarskih djelovanja pogotovo u šumarstvu sve više i više uvode autohtone vrste u šumski svijet kao što je eurokanadska i euroamerička topola, zatim jasen, crni jasen, itd., što naravno utječe ne samo na biljni nego i na životinjski svijet koji u tom ekosustavu boravi. Drugo što treba uočiti da neke od tradicionalnih, kao recimo što je tradicionalno ribarenje, se djelatnosti zapostavljaju i istodobno ograničavaju što sasvim sigurno ne bi trebalo i u tom pogledu nema zapreke da se taj dio nastavi. Drugo je pitanje propisati od strane uprave, nadležne ustanove i ja se nadam sutra nacionalnog parka, ne parka prirode. Pod kojim uvjetima i na kojim kriterijima iskorištavati tradicionalno i naslijeđenu gospodarsku djelatnost i u poljoprivredi i u povrtlarstvu, ako hoćete, ili ratarstvu i povrtlarstvu, zatim u ribarstvu, lovstvu, šumarstvu na način da omogući razvoj i održivi razvoj i zaštitu flore i faune u nacionalnom parku. To se može itekako propisati. Nažalost, čini se da mi u jednom segmentu kad gledamo primjerice ovaj prostorni plan, imamo jedan obuhvat, a kad gledamo propis, pogotovo lex specialis onda imamo neke stvari koje su po prirodi stvari same po sebi u suprotnosti sa prostornim planom. Ilustracije radi, uzmimo primjerice Zakon o lovstvu. Zakon o lovstvu je zaštitio vranca ili kormorana, a sada je potpuno jasno čim razgovarate ili na kraju krajeva posjetiti Kopački rit da je njega se namnožilo do te mjere da on ugrožava ostale vrste koje se tamo nalaze pa je samo riblji fond. I u takvoj situaciji se postavlja pitanje da li bi zapravo trebalo parku prirode, odnosno nacionalnom parku omogućiti da kroz provedbene odluke može planirati da se zapravo pojedine vrste selektiraju u odnosu na one koje bi trebalo omogućiti ekološku i bio ravnotežu u samom nacionalnom parku, između flore i faune koja se tamo nalazi. Ili drugi problem, mi bismo trebali ne samo naravno na parku prirode Kopački rit ili nacionalnom parku nego i na mnogim drugim područjima Hrvatske osigurati što bržu stambenu izgradnju stambenih jedinica, stambenih zgrada i naravno kuća za stanovanje koje bi trebalo omogućiti rješavanje jednog od temeljne potrebe čovjeka. Pogotovo mladih obitelji, povratak ljudi svojim kućama. Ali s druge strane donesemo 2. veljače ove godine, 2006. godine uredbu, primjerice, o visini vodnog doprinosa po kojem u ovoj zoni gdje bi bio Kopački rit poslovne prostorije osim proizvodnih pogona, to bi bilo zona gdje bi se plaćalo 60 kuna po kubičnom metru. Je li vi znate koliko je to? Je li vi znate koliko će u Kopačkom ritu se morati tisuće, desetaka tisuća kuna platiti za izgradnju, recimo, turističko-ugostiteljskog objekta koji će Europska komisija za eko sustav koristiti tamo? Je li vi znate koliko ćemo mi morati platiti kuna vododoprinosa, recimo, za etno sela koja će se izraditi u Kozjaku, itd. Da ne govorim da je to uopće čudno, znate, da se ovakva uredba donese na nevjerojatan način zapravo pomalo od strane, skrivena od strane očiju Sabora. Jer primjerice, vi ako ćete imati stambenu zgradu do 500 kvadrata, ne zgradu nego kuću za stanovanje do 500 kvadrata puta 2,70, pa ćete izračunati da je to preko tisuću i nešto kvadratnih metara. Ako je to u zoni B vi ćete za takvu zgradu za stanovanje platiti puta 40 kuna, vi ćete doći do strahovitih novaca koje trebaju ljudi dati samo s naslova vode, vodnog doprinosa i to odjedanput platiti, osim … [[Govornik se ne razumije.]] imam to uredno tu. Kako to, na koji način mislite pomoći povratak ljudi tamo? Kako uspostaviti gospodarsku djelatnost? Tko ima te novce? Ovu uredbu kao da su slagali pijani milijuneri koji imaju novaca na razbacivanje pa misle da svi u društvu takve novce imaju, itd., itd. Ja ovo samo uzimam kao ilustrativni primjer da vidite zapravo kako ovi prostorni planovi će biti mrtvo slovo na papiru jer jednostavno neće nitko gledati šta piše u njima nego će gledati šta piše u uredbama i gdje se može i kako se može, ako smijem tako upotrijebiti narodni izričaj, čovjeka, odnosno građanina opaliti po džepu. Četvrtu grupu pitanja koju želim otvoriti jeste pitanje zatečenog stanja. Zaboravlja se nešto što je strašno, da najveći dio Kopačkog rita Parka prirode svake godine poplavno pokrije Dunav. Da se iz godine u godinu svoj talog taloži i povećava na minama i minsko eksplozivnim sredstvima koja se tamo nalaze, a da u isto vrijeme nikako ne možemo proglasiti prioritetom deminiranja ovog Parka prirode. Čemu, komu to služi i zašto? Kuda to ide? Kada ćemo pokrenuti ova pitanja i na kraju krajeva dovesti u situaciju da bismo mogli zapravo onaj dio koji prostorni plan sa razvoja gospodarstva, sa razvoja povratka ljudi, sa razvoja održivog djelovanja u gospodarsko socijalnoj sferi u Parku prirode ili sutra, nadam se, nacionalnom parku mogli razvijati kao što su recimo ribolovni, lovni turizam, eko turizam sa posebnim dijelom eko safarija u zaštićenim područjima, strogo zaštićenom područjima, dakle, strogim rezervatima koji bi omogućili ne samo našim građanima nego građanima Europe da to posjećuju i da dakako vrlo kvalitetno plate i da omoguće dodatne izvore prihoda u ovom Parku, odnosno nacionalnom rezervatu koji bi trebalo omogućiti kvalitetan rast i razvoj u svemu tome. Naravno, ako se sa ovog aspekta posmatra, što zakon omogućuje, onda potpuno korespondira to sa kolegom Šišljagićem, nije važno da li će to biti u tom segmentu Park prirode ili nacionalni park. Nego je važno pitanje kako one naslijeđene i tradicionalne djelatnosti nastaviti razvijati, djelovati u održivom sustavu zaštite eko sustava koji se tamo nalazi. I to se mora propisati od strane ljudi koji se bave ekološkom zaštitom, koji se bave proučavanjem flore i faune i nacionalnom parku Kopački rit i koje moraju biti nositelji zapravo tog rasta i razvitka, a ne smije to biti pod staklenim zvonom koje će biti udaljeno i odvojeno od ljudi. Ne, ljudi moraju to koristiti, moraju imati mogućnost da tamo uživaju u prirodnim raznovrsnostima s jedne strane i s druge strane da puno uče i da istodobno to koriste za svoj vlastiti napredak i svoj vlastiti razvitak. U protivnom to nije svrha sama sebi. To je, to bi bila svrha sama sebi i takva stvar jednostavno se ne smije dogoditi. Ja hoću ponovno naglasiti još jednu stvar. Naglašavam, donosimo prostorne planove, ne samo za parkove prirode i nacionalne parkove kao što to danas radimo nego za sve jedinice lokalne samouprave, a u isto vrijeme provedbenim propisima lex specialisa osobito uredbama stvaramo uvjete da te provedbene propise i planove uopće ne možemo provesti u djelo jer do te mjere opteretimo stanovništvo da se postavlja pitanje šta će ono raditi drugo nego samo kršiti te iste propise i raditi na divlje. Jer će primjerice 100 tisuća koje treba izdvojiti za vodni doprinos odjedanput, za građevinsku dozvolu, pa naravno da će to ugraditi u objekte, a ne dati da mu na ovaj način se jednostavno ga guli koža s leđa. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi vezano uz donošenje prostornog plana Parka prirode Kopački rit. Kao što je poznato danas u Hrvatskoj imamo već negdje otprilike oko 10% površina koje su zaštićene određenim oblikom zaštite, isto tako čini mi se da u pripremi ima još negdje otprilike oko 3 do 4% površina koje bi se još trebale proglasiti ili ima barem želja na terenu da se proglase zaštićenima. Kad tome dodamo da je imamo isto tako negdje otprilike oko 8 do 9% površina koje su nedostupne zbog miniranosti onda ispada da imamo jedan dosta veliki postotak površina sa kojima se ne može gospodariti. Mi smo evo ovu javnu ustanovu proglasili još '97. godine i ona je evo nakon ulaska u 9 godinu donosi svoj prostorni plan što je evo za pozdraviti, svakako da se donosi prostorni plan, ali mislim da je trebalo osnovni dokumenat prostorni donesti daleko prije. No to bilo u redu i da se on i sada donese, a da bude usklađen sa svim važećim zakonima koji postoje kod nas, koje smo mi donijeli, pa evo navest ću primjer gdje u članku provedba plana, mjere provedbe plana u članku 94. kaže: "Javna ustanova upravlja područjem parka prirode sukladno pravilnikom o unutarnjem redu, planom upravljanja i Zakonu o zaštiti prirode", a mi smo prije 3 mjeseca donijeli Zakon o šumama koji kaže u članku 26. gdje se govori o upravljanju šumama u posebno zaštićenim područjima pa kaže u članku 26. stavak 1.: "Za šume i šumska zemljišta koja se nalaze u zaštićenim područjima u kategorijama park prirode, regionalni park, zaštićeni krajolici, park šume izrađuju se šumsko-gospodarski planovi koje provode trgovačka društva, odnosno šumoposjednici, a pravna osoba koja je nadležna za upravljanje zaštićenim područjem i trgovačka društva zajednički provode program mjera za upravljanje šumskim eko sustavom". Dalje u stavku 2. kaže: "Program mjera za šume i šumska zemljišta na zaštićenim područjima iz stavka 1. ovog članka utvrđuje i donosi ministarstvo i središnje tijelo državne uprave nadležno za zaštitu prirode nakon pribavljena mišljenja trgovačkog društva i pravne osobe nadležne za upravljanje zaštićenim područjem. Šumama i šumskim zemljištima koja se nalaze u zaštićenim područjima, kategorijama nacionalnog parka, … [[Govornik se ne razumije.]] , posebnog rezervata, spomenika prirode i spomenika parka arhitekture pravna osoba nadležna za upravljanje zaštićenim područjima izgrađuje i provodi program očuvanja i zaštite šuma koji se izgrađuje po posebnim mjerilima utvrđenim propisom za uređivanje šuma kojeg donosi ministar uz suglasnost ministra nadležnog za zaštitu prirode." Taj zakon smo donijeli prije 28.11., evo čini mi se piše ovdje, a sad donosimo prostorni plan koji delogira odluke zakona koji je donesen. Pa pitam sebe i vas ovdje kolege zašto smo donijeli jedan zakon, a sad donosimo drugi koji delogira nešto što je prije, dobro ovo nije zakon ovo je prostorni plan, ali on bi se trebao primjenjivati i trebao bi biti sukladan zakonu kojeg smo donijeli. Ne vidim zašto gospodo iz ministarstva resornoga danas sa njima ne sjedi i resorno ministarstvo za šumarstvo jer ovdje su dva subjekta koja gospodare sa tim područjem i to je Zakon o šumama decidirano rekao i ne vidim razloga da ta dva ministarstva ne sjede zajedno i ne donesu zajednički akt koji će delogirati. Zbog čega to govorim? Do sada smo imali slučajeve da su pravilnik o unutarnjem redu mnogih javnih ustanova, parkova, nacionalnih parkova bili stariji i od zakona pa su propisivali nešto što zakonom ni jednim nije bilo rečeno, to kolege iz Ministarstva okoliša znaju jel' i onda smo jedni drugima propisivali neke stvari koje ne stoje, a evo danas je prilika da usaglasimo ta stajališta i ne može se desiti da vi sad predlažete jedan zakon koji nije usuglašen sa zakonom koji je donesen prije 3 mjeseca, meni je to oprostite nelogično, ja ne znam onda zašto smo donosili ovaj zakon ako je sad već na prvom koraku već ga netko, način koji nije logičan, njegove odredbe delogira. Isto tako vezano isto tako i u članku 14. i možda bi se našlo još ostalih mjera i po meni takav način neće biti dobar i opet ćemo imati dvojno gospodarenja i imat ćemo odnose koji nisu dobri. A samo bih vas podsjetio da je po … [[Govornik se ne razumije.]] konvenciji iz '93. godine glavni fenomen područja Kopačkog rita je šuma, u njoj se kao ambijentu odigravaju svi procesi i odnosi živog i neživog svijeta na tom području, ali jasno sa šumom trebaju gospodariti oni koji su ovlašteni i stručni za to. Dalje, Hrvatske šume su, oprostite što malo možda govorim više o tom dijelu pošto sam evo još uvijek u poduzeću Hrvatske šume, prvi puta u povijesti Hrvatske šumama u Baranji se počelo gospodariti tek '91. godine kada je lovno šumsko gazdinstvo tada "Jelen" iz Beograda prešlo pod gospodarenje Hrvatskim šumama, prema tome do tada nije gospodarilo sa tim područjem o kojem danas govorimo poduzeće iz Hrvatske nego poduzeće iz druge Republike, danas druge države. Prema tome, '91. godine tada su Hrvatske šume preuzele svih 720 radnika tog poduzeća, a mjerodavnom integracijom '97. zatečenih 299 radnika je preuzeto ponovo, dva puta su znači dobili evo knjižice na kojima je bio žig Hrvatskih šuma i od tada je napravljen program obnove devastiranih šuma na tom području i program obnove narušenog lovnog gospodarstva. Moram reći da su Hrvatske šume u to područje uložile značajna sredstva preko 105 milijuna kuna i da uz ne samo znači u obnovu šuma, u obnovu objekata i svega ostaloga i evo već je danas bilo riječi ovdje da se vide već i određeni rezultati, posebno na dijelu lovstva gdje je prihod već oko 4 milijuna kuna godišnje što je značajni prihod i mislim da je daleko veći od onog prihoda trenutno … [[Govornik se ne razumije.]] granama turizma koje su prisutne na tom području, a nadam se da će u budućnosti biti daleko veći prihod od ostalih grana, a da će od lovstva biti manji, a to znači da očekujemo jedan razvoj ostalih grana. Što reći, evo u prostornom planu čak jednim većim dijelom i predviđeno koje grane bi se trebale razvijati. Ono što me isto smeta kod upravo ovdje javne ustanove Kopački rit park prirode gdje smo mi napravili plan upravljanja prije nekoliko godina koji je koštao dosta veliki novac na uz kredite jel', a da od toga plana upravljanja baš i nema velike koristi, a sada donosimo prostorni plan, a svi planovi i plan upravljanja se mora ponovno uskladiti sa prostornim planom koji je najviši dokumenat. Prema tome, prije par godina smo imali pogrešno shvaćanje da će plan upravljanja riješiti sve, a da se ne moramo pozvati na prostorni plan. Ja apeliram na znači predstavnike ministarstva da se u onim ustanovama gdje još nisu doneseni prostorni planovi što prije nađu ovdje na ovome Domu da se donesu, pa da onda tek dalje razvijamo ostale podakte koji bi trebali ragulirati tu materiju, isto tako taj plan upravljanja su tako radile tvrtke nekakvih čudnih naziva Elektroprojekt i ne znam vjerojatno imaju stručne osobe koje su to mogle raditi ali nelogično je da nekakve takove stručne stvari iz područja biološkoga rade tvrtke koje su nekakvih drugih struka. Isto tako, sam trošak koji je tada iznesen nije zanemariv a vjerujem da danas to predstavlja dosta veliki problem javnoj ustanovi da vrati ta sredstva koja su kreditna bila tada. O problemima ostalima koji su ostali tamo prije svega o razminiranju, zatim o ostalima trebalo bi isto možda reći par riječi s obzirom da na tom području od samog prihoda koji se tamo ostvari neće se moći sa njime postići da se što prije razminira to područje već je potrebno da u ta područja ulože svi. I evo, tu moram pohvaliti za primjer i županiju koja se trudi da uloži u to područje dosta a i državna poduzeća kao šume i HEP koje su uložile već i vode da se dio toga razminira ali još uvijek je ostao veliki dio područja koji nije razminiran. Pošto već vrijeme izmiče ima još nekoliko stvari koje bi trebalo reći u samom i sažetku i ostalom dijelu koji ne stoji, ali evo pošto nema vremena više na kraju bih zaključio da unatoč tome što ima i dosta nedostataka u prostornom planu i ovih nelogičnosti usklađenja sa drugim zakonima da ga osobno želim podržati jer će biti lakše ljudima koji su tamo na terenu raditi i omogućiti će da ipak se pokrene dio posla širega, posebno na tom ruralnom razvoju i turističkom razvoju. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo ispravak gospodin Vladimir Šišljagić. Izvolite!
Hvala lijepo. Ma evo, više zbog javnosti ispravio bih kolegu Ledinskog kada je kazao da se gospodari šumama odnosno Hrvatske šume da gospodare od 91. godine. Da, ja bih se mogao složiti ali samo na papiru. Od 91. godine cijela Baranja je okupirana i mi nismo imali kontrolu nad tim područjem. I još jedna ispravka. Mirna reintegracija je završila 15. siječnja 98. godine a ne 97. godine. Za nas godinu dana jako puno znači.
Hvala lijepa. Gospodin Ledinski povreda poslovnika. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, mislim da kolega je povrijedio članak 206. i 209. jer je rekao nešto što ja nisam rekao. I mislim da nije u redu da me na taj način ispravlja. Ja sam rekao da je mirna integracija počela 97. godine i znam jako dobro kad smo počeli. On je rekao kad je završila. Prema tome, znate ja nisam rekao kad je završila nego kad je počela. I nije u redu da mi se ispravlja, ja jako dobro znam kad je to bilo.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Posljednji u pojedinačnoj raspravi je gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče! Naravno, ovdje kad su iznesena različita stajališta po pitanju da li ovaj prostorni plan koji se donosi u okviru parka prirode ili možda onaj koji bi se donosio u kontekstu nacionalnog parka pokušavajući na toj razini doći do određenih različitosti ili pogodnosti, kako god hoćete, mislim da se ipak moramo vratiti na sadržaj što to treba prostorni plan dati i što je njegova fundamentalna zadaća, što je cilj onoga o čemu danas ovdje raspravljamo. To je prostor, prostor sa svim svojim resursima od ljudi, od prirodnih ljepota, od svega onoga što naprosto postoji na tom prostoru na koji način urediti taj prostor, kako taj prostor u skladu sa onim strateškim ciljevima koje ima park prirode da ga postavimo a istovremeno da se omoguće temeljne i najznačajnije funkcije koje moraju proizlaziti iz plana a to je adekvatna valorizacija svih sudionika, od prostora, od ljudi, od svih onih vrijednosti koje postoje na tome. Naravno, očigledno je da se na ovom prostoru sukobljavaju potpuno različiti pristupi interesima i meni je sasvim jasno da ako mogu tako potpuno otvoreno reći da je vidljivo da od Hrvatskih šuma, Hrvatskih voda, lovnog aspekta. Neću ga nazvati turizam jer očigledno svi oni koji su govorili u kontekstu lovnosti nisu mislili na lovni turizam, jer lovni turizam je oprostit ćete nešto sasvim drugo čega čak nemammo niti definirano u našoj nomenklaturi, djelatnosti da bi mogli o njemu određenije govoriti. Jer, ako se ja kao političar mogu dogovoriti da idem ubiti dva jelena i ako to nazovem lovni turizam, nisam siguran. U Americi je navodno neslavno završila jedna takva shema, pa mislim da je ono temeljno oko čega se moramo ovdje pozabaviti kako da taj prostor koji uistinu po prirodnim ljepotama, specifičnostima i različitostima koje nudi spada u sam vrh ako ćemo ga tako nazvati prirodnih vrijednosti koje ima ova zemlja, kako da ga pozicioniramo da on bude i efikasan, da bude koristan za prostor i za stanovnike koji žive tamo i kako da ostvarimo temeljnu zadaću da bude upravo ono što je i kako se zove. A to je danas park prirode, sutra nacionalni park. Kako da on to bude? Pazite, nacionalni park se ne postaje voljom većine u Saboru. Kako bi se tako postajalo nacionalnim parkom onda bismo mogli imati svatko svoj nacionalni park. Nacionalni park zahtijeva jednu drukčiju nomenklaturu vrijednosti koje mora se ispuniti i okolnosti koje moraju postojati ali prije svega određenog prirodnog individualiteta koji mora biti da bi se uopće moglo o tome raspravljati. Ja osobno vjerujem i držim da ovaj prostor ima takve kvalifikacije i da su kvalitete apsolutno prisutne tu. Međutim, i ovaj prostorni plan kao i onaj prije opet ima jednu svoju negativnu dimenziju. On stalno prenaglašeno ali vjerojatno je rekao sam a to je nažalost sudbina svih prostornih planova koji se odnose na parkove prirode, na nacionalne parkove da su ljudi naprosto u njima iščezli, nestali su. A nisu to jasno krivi prostorni planovi. Ali, činjenica je da tu nema ljudi, da se ne predviđa da će se pojačati broj stanovnika na tom području. Mislim da su to po meni potpuno nerazumni ciljevi. Ne mogu nam ciljevi biti da tamo bude manje ljudi. Tamo mora biti više ljudi. Da bi bilo više tamo ljudi moramo udovoljiti zahtjevima koje suvremeni svijet postavlja pred svakoga tko želi donijeti odluku da se nešto na nekom prostoru dogodi. Ako se nešto želi dogoditi postoje pravila kako da dođemo do toga da se tamo nešto dogodi. Da li ćemo zvati održivi razvoj? Da li ćemo to zvati održivi turizam? Da li ćemo to zvati povratak stanovništva? Da li ćemo to zvati ne znam kako god hoćemo da ga zovemo, ali određeni preduvjeti se moraju ispuniti da bi se tamo uopće nešto dogodilo. U ovom momentu u miniranoj bari, u nepristupačnom polju, u opustošenoj kući, u napuštenom dvorcu, u vinogradu kojega nitko ne bere. Možemo ga zvati najljepšim na svijetu, ali on u ovom momentu svoju upotrebnu vrijednost nema. Kad nema on upotrebnu vrijednost ni čovjek koji se nalazi tu ili želi biti tu ne može opstati tu jer nema resurse da bi opstao. Prema tome svaki prostorni plan mora biti realan. Realan mora biti i u tehničkom principu, ali i u onom na financijskoj strani da se vidi kako i na koji način izaći i stvoriti te pretpostavke. Prema tome posebno kad se govori o Kopačkom ritu, posebno kad se govori o Slavoniji onda je temeljni preduvjet, preduvjet svih preduvjeta da se stvoru makar oni normalni uvjeti koji postoje u ovom momentu u drugom ili u ostalim dijelovima naše zemlje da budu tamo i to su preduvjeti da se krene sa preduvjetima. Prema tome ja apsolutno podržavam donošenje ovog Prostornog plana jer je on nužan, jer je on otvorio mogućnost da se danas govori o njemu. On je otvorio mogućnost da se razmišlja da li je i kada i da li je već sazrelo vrijeme da se ide u proglašenje Nacionalnog parka. Ali on prije svega treba stvoriti razloge da se donese jedan akcijski plan ostvarenja pretpostavki koji proizlaze iz Prostornog plana. Taj akcijski plan je svojevrsna strategija koja mora biti oboružana sa alatima. Alati su svi oni koji trebaju pratiti ali i oni koji trebaju pokušati uskladiti različite subjekte. Koji prirodno imaju različite interese. Od šumske industrije, od vodnog gospodarstva, od turističke i prateće industrije, svih onih koji mogu prirodno suobraćati u tom prostoru. Prema tome osim resornog Ministarstva koje je izradilo ovaj Prostorni plan nužno je uključenje svih resora u Vladi Republike Hrvatske, lokalne samouprave, regionalne samouprave i svih onih koji na ovaj način misle da se kroz ovakve i slične projekte može poduzeti upravo oni koraci za kojima mi prirodno težimo, a to je da povratak prije svega podrazumijeva otvaranje perspektive kroz radna mjesta. Otvaranje perspektive upravo kroz ove projekte koji ispred sebe imaju nešto što možemo vrlo jasno vidjeti. Nešto što možemo danas ako pravilno i ispravno postavimo cijelu stvar, vrlo jasno možemo predočiti ljudima koji tamo žive u kom smjeru i na koji način mogu graditi i vidjeti svoju budućnost. Prema tome ja uz podršku Prostornom planu Kopačkom ritu želim kazati da je nužno paralelno sa ovim mjerama ovog resornog Ministarstva poduzeti čitav niz projekata, strategija i mjera akcijskog plana da se pokušaju stvoriti pretpostavke radi ujednačavanja kriterija jer ovaj prostor u ovom momentu definitivno nema ujednačeni kriterij mogućnosti daljeg napredovanja pa i realizacije mogućnosti iz Prostornog plana kao što je to slučaj u ostalim dijelovima Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Klub nezavisnih zastupnika. Poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažene kolegice i kolege evo ovaj Prostorni plan je prošao razinu jedinica lokalne, jedinica lokalne samouprave i područne samouprave. Prošao je i Ministarstvo kulture, Ministarstvo poljoprivrede, Minstarstvo obrane. Konačno na Vladi Republike Hrvatske je usvojen i kao takav je ovdje pred nama saborskim zastupnicima na usvajanju i ja iz ove rasprave vjerujem neovisno od toga što je bila rasprava da li nacionalni park, da li park prirode Kopački rit ali mislim da se otprilike, da smo suglasni u jednom da se ovo područje treba maksimalno zaštititi i očuvati, ali istodobno da treba omogućiti i gospodarenje u ovom prostoru, lov, ribolov naravno pod uvjetima kakav pretpostavlja da se maksimalno zaštite prirodne vrijednosti Parka prirode Kopački rit. Prema tome s obzirom da ovaj Prostorni plan, da ne prejudiciram ali vjerujem da će vrijediti znači deset a maksimalno 15 godina. Ja želim vjerovati da sve ono što je u ovom Prostornom planu navedeno u smislu kako zaštite ove površine Parka prirode Kopačkog rita tako i razvitka gospodarstva ali u okviru zaštite prirode dakle i poljoprivrede i lova i ribolova a posebno turizma odnosno eko turizma dakle da će se sve te namjere, svi ti planovi navedeni u prostornom planu i ostvariti. Dakle ja očekujem da će se u ovom dijelu Prostornog plana, parka prirode Kopački rit da ćemo vrlo brzo u ovom u Baranji, u Osječko-Baranjskoj županiji gdje se nalazi Park prirode Kopački rit da će država osigurati mjere za provedbu svega onoga što je navedeno u Prostornom planu koji kažem vjerujem da će ovaj Visoki dom konsenzusom usvojiti. Ono na što ne bih htio samo upozoriti nego i tražiti, a tražiti upravo sa državne razine da se konačno i to vrlo brzo već u ovom rebalansom ovogodišnjeg Proračuna osiguraju sredstva da bi se Kopački rit u onom dijelu u kojem je miniran razminirao. Mislim da je previše optimistički kazati razminirao u cijelosti, ali da bi se intenzivno počelo razminiranje ovog područja. Nadalje vjerujem i tražim da se u ovom dijelu riješi lijeva obala Dunava, da Republika Hrvatska uspostavi suverenitet nad cjelokupnim područjem zaštićenog dijela Parka prirodne Kopački rit koji je još uvijek s lijeve obale Dunava i nad kojim nemamo još uvijek nadzor, gdje ne provodimo gospodarenje i upravljanje. I, kao treće, vjerujem i tražim od Vlade Republike Hrvatske, a sukladno ranije izrečenim obećanjima da se konačno na ekološki prihvatljiv način riješi problem komaraca u Kopačkom ritu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Dobar je ovo prostorni plan i treba ga prihvatiti. Nema tako puno toga kao što je Kopački rit, nema ni u europskim ni u svjetskim razmjerima. Tu se jedino razlikujemo kakav je naš odnos prema tom području. Jedni misle da ga treba dovoljno zaštiti, a drugim zajedno s Vladom, da je zaštita već sada, postojeća zaštita da je dovoljna i da ne treba daljnjih zaštita. Čudim se takvima, jer zašto još bolje ne zaštiti ono što je takvo jedinstvena vrijednost. Oni koji ideji nacionalnog parka prigovaraju primjedbom da je nacionalni park dio prirode koji nije narušen intervencijom čovjeka, pa onda u Kopačkom ritu spominju nekakvu ogradu tamo, moram replicirati da ne znaju zapravo o čemu govore. Po tome Brijuni nikad ne bi bili nacionalni park. Tamo ništa nije kao što je bilo voljom prirode. Ono je kupio austrijanac Kuper Wieser kao močvarno područje puno komaraca, kao i danas Kopački rit, i puno malarije. Pa je pozvao Roberta Koch pa isušio sve te močvare, uništio malariju, napravio pošumljavanje, oplemenio ono sve, uredio i tek tad je to moglo postati nacionalni park. Prema tome, taj prigovor otpada. Meni bi već danas bilo draže da raspravljamo o prostornom planu nacionalnog parka, nego o prostornom planu parka prirode. Ali sam sasvim siguran da će ovdje u ovom Saboru biti zastupnici jednoga dana koji će raspravljati o prostornom planu Nacionalnog parka Kopački rit. Jer sam sasvim siguran da će doći naraštaj koji će shvatiti potrebu da vrijednost koju imamo, koja je jedinstvena neponovljiva, zaštitimo što je moguće bolje. A nitko ne može tvrditi da je zaštita nekog područja kao nacionalnog parka manja nego kakva je kad je park prirode. Nitko osim lovaca. Jer imaju svoj poseban lovački interes. Ja različite interese razumijem. Razumijem interes lovaca, ali ne mislim da je taj njihov posebni lovački interes, mi moramo biti iznad nacionalnog interesa da sačuvamo tu ljepotu Kopačkog rita. Tu se kaže da će se morati neke djelatnosti uskladiti. To je vjerojatno točno iako mislim da će ih biti malo teško uskladiti. Teško će biti uskladiti turiste i lovce. Predviđa se dolazak 250 tisuća turista, bit će ih toliko ako ih lovci svojim pucnjevima ne rastjeraju, ili ako ne odstrijele kojeg turista. Pa to se događa, to se događa. Američki potpredsjednik je nastrijelio suca. A sigurno je taj lov bio malo bolje organiziran nego što su lovovi u Kopačkome ritu. Sigurno je malo bolje, s puno većim mjerama zaštite. A dogodi se, nesreće se u lovu događaju svaki dan. I šta ćemo onda mi imati tamo? Nije lovac. Netko će reći nije … [[Govornik se ne razumije.]] Pa i tamo, ovdje u Kopački rit dolaze loviti oni koji lovci nisu. Baš političari dolaze, baš takav kao što je … [[Govornik se ne razumije.]] I sad, kako uskladiti te dvije djelatnosti? Kako uskladiti djelatnost promatrača ptica koji se sakrivaju tamo u žbunje da bi mogli skriveni gledati ptice i onda malo šušnu lišćem, a lovac opali po njima jer je baš sad tu u lovu. Teško će se to uskladiti, teško će se to uskladiti. I mi moramo svi ozbiljno razmisliti o tome da taj jedan poseban interes, taj hohštapleraj u Kopačkom ritu podredimo nacionalnom interesu očuvanja i bolje zaštite tog jedinstvenog područja. SDP neće posustati, neće posustati dok Kopački rit ne postane nacionalni park. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče ispravljam ovaj dramaturški izljev gospodina Stazića. Nije nastrijelio potpredsjednik suca nego odvjetnika i to njegovom prijatelja.
I trebalo bi i dopuniti gdje ga je nastrijelio. I poštovani zastupnik Vladimir Šišljagić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Nije kolega Stazić u lovu, nego u krivolovu. Ali kad govorimo još vezano za ralizku nacionalni park. Nije točno da u okviru nacionalnog parka mogu se izvoditi zahvati kakvi vi tvrdite da se mogu izvoditi. I zaštitna ograda, to nije nekakva zaštitna ograda. To je zaštitna ograda duga 70 kilometara, visoka 2 metra i upravo je postavljena zbog divljih životinja koje su uništavale poljoprivredne usjeve. Tako da je to jedna impozantna ograda, a ne nekakva zaštitna ograda.
I poštovani zastupnik Marko Širac u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici. Dozvolite mi da u ovom zadnjem osvrtu kluba Hrvatske demokratske zajednice istaknem još neke činjenice. Prvo, ovo je vrlo kvalitetan prostorni plan Parka prirode Kopački rit i zapravo prostorni plan nove generacije i novog pristupa kako se razmatra, analizira i predlaže očuvanje jednog prostora, razvoj tog prostora, korištenje tog prostora u skladu sa našim zakonima koje je donio ovaj Hrvatski sabor. Od Zakona o zaštiti prirode, Zakona o prostornom planiranju do Zakona o šumama koji je ovdje spominjan da neke stvari nisu adekvatno prostorno planski uvažavane, iza čega ja ne bi stao i tvrdim da su rješenja vrlo korektno i kvalitetno napravita. Po meni i po stajalištu nas iz Hrvatske demokratske zajednice to je prostorni plan koji je uvažio sve one mjere zaštite koje treba za jedan prostor koji se zove park prirode temeljem našeg zakonodavstva uvažiti i ponudio odgovarajuća prostorna rješenja za sve djelatnosti koje danas na tome prostoru egzistiraju. Posebno posebna briga u toj prostorno-planskoj dokumentaciji je upravo prema građanima koji danas egzistiraju u ta dva naselja. Za njih je predviđena revitalizacija tih naselja, za njih je ostavit naš tradicionalni ribolov u Kopačkom ritu gdje nadležne institucije izdaju svake godine 15 dozvola za ribarenje. Radi njih je predviđeno i da ostanu ribnjačke površine koje inače ne bi imale šta raditi u tom prostoru. Dakle postoje mogućnosti i izvori koji osiguravaju egzistenciju i život ljudi na tom prostoru. Posebno želim istaći da je onaj kompleks dvorca Tikveš predviđena njegova, koji je zaštićen kao kulturno dobro, da je predviđena njegova obnova, da je on namijenjen prostorno-planski za europski centar za okoliš sa bioekološkom postajom, informatičkim centrom. Dakle sve su to preduvjeti kako bi se oživila jedna djelatnost koja nije mogla tamo egzistirati 10 godina, a to je taj posjetiteljski turizam koji je u ovoj prostorno-planskoj dokumentaciji način njegova organiziranja, izvođenja dobro opisan i dobro predložen. Naravno da poslije ovog prostornog plana javna ustanova Park prirode "Kopački rit" mora napraviti svoj program upravljanja sa prostorom parka prirode. On ne može sada biti onako po volji nekoga kako se netko sjeti, već se mora držati odredbe koje su ugradite u ovaj prostorni plan i za koje se ja nadam da ćemo ga kod izglasavanja zaistinu i prihvatiti. I na kraju želim reći sljedeće. Da općina Bilje, Kneževi Vinogradi i grad Osijek moraju odmah pristupiti u određenim rokovima koji su u odluci o donošenju ovoga prostornog plana i propisani, izmijeni svojih prostornih planova i uskladit se sa rješenjima koji su dati u ovom prostornom planu. I na kraju gospodine predsjedniče, klub Hrvatske demokratske zajednice i njegovi zastupnici, podržat će donošenje ovog prostornog plana.
Hvala lijepa. Državni tajnik nema dati završni osvrt. Zaključujem raspravu. Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit. Amandmane su podnijeli Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša i zastupnik Željko Ledinski. Molim državnog tajnika gospodina Mrduljaša da se očituje. Amandmani Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša.
Amandmani Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša se u cijelosti prihvaćaju.
Hvala. Postaju sastavni dio odluke. Amandman zastupnika Željka Ledinskog.
Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje, Zakonom o šumama, odnosno člankom 37. je navedeno koja tijela, koja ministarstva daju suglasnost na određene vrste planova. Člankom 37. Zakona o šumama nedavno prihvaćenim određeno je da na ovu vrstu plana ministarstvo ne daje suglasnost, a što se tiče također pitanja koje zastupnik želi urediti u ovoj točci to se uređuje planom upravljanja Parka prirode Kopački rit.
Glasovanje, zastupnik nije nazočan. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Nije prihvaćen, 13 za, 6 suzdržanih, 73 protiv. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o donošenju prostornog plana Parka prirode Kopački rit. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 96 glasova za i 3 suzdržana donesena predložena odluka. Sukladno prijedlogu Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša dajem na glasovanje sljedeći zaključak, predlaže se Vladi Republike Hrvatske da u primjerenom roku utvrdi odgovarajuće mjere i izvore financijskih sredstava za razminiranje područja Parka prirode Kopački rit. Državni tajnik je suglasan da se taj zaključak prihvati. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 94 glasa za i 3 suzdržana prihvaćen predloženi zaključak.
Zahvaljujem predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici, Stečajni zakon donesen je 96. godine i od tada u Republici Hrvatskoj se stečajni postupci odvijaju po odredbama toga zakona. Istine radi treba reći da je do sada nekoliko puta mijenjan, međutim sve te izmjene ipak nisu, barem ne u potpunosti, polučile onaj cilj i svrhu koju su trebale ostvariti, a to je da doprinesu brzom okončanju stečajnoga postupka. Ja znam da se često pa počesto i opravdano, pravosuđe proglašava krivcem za određene postupke. U društvu i pravosuđe treba dati svoj doprinos rješavanja određenih odnosa. Međutim čini mi se da kada je riječ o stečajnim postupcima treba ipak ne u potpunosti barem tu krivnju treba imati na pravosuđe. Zašto? Zbog toga što stečajni postupak je u provom redu i prije svega dosta teško, slojevito gospodarsko pitanje. Zašto to govorim? Zbog toga što do stečajnoga postupka dolazi onda kada određeni dužni, a prije toga pravni subjekt više ne može poslovati, jer jasno on više nema sredstava, nema imovine s kojom bi trebao poslovati. I kod nas u našoj praksi i realnosti se događa da do stečajnog postupka najčešće ipak dolazi prekasno kada gotovo da više imovine nema koja bi mogla ići u stečajnu masu da bi se unovčila i da bi se iz nje namirili svi stečajni vjerovnici. Dakle u gospodarskom smislu šteta, gubitak je višestruki. Više nema gospodarskog subjekta koje bi trebalo poslovati, radnici, zaposlenici ostaju bez posla što je dodatni socijalni element koji treba imati u obzir i dakako vjerovnici koji su poslovali s tim subjektom također imaju poteškoća kod svoga namirenja. No, kako stečajni postupak ipak je sudski postupak, barem u provedbi toga stečajnoga postupka, dakle ima prostora i još uvijek mogućnosti da pravosuđe, stečajni sudovi, to su kod nas trgovački sudovi omoguće da se stečajni postupci provode brže, jednostavnije i da se troškovi vođenja stečajnoga postupka smanje što je više moguće. To je cilj i svrha ovih izmjena i dopuna Stečajnoga zakona, dakle pojednostaviti koliko je god to moguće i ubrzati ove postupke te smanjiti troškove stečajnoga postupka i u nekoj mjeri uskladiti i stečajni postupak sa pravnom stečevinom Europske unije. Kako se to namjerava postići ovim izmjenama i dopunama zakona? Ja ću ukratko obrazložiti nekoliko bitnih momenata na kojima se temelje ove izmjene i dopune, a one se odnose na vjerovnike i njihov položaj, zatim na stečajne upravitelje, na transparentnost, preglednost postupka, na troškove postupka i ostale obveze stečajne mase i na trajanje postupka. Kada je riječ o vjerovnicima, ovim izmjenama i dopunama zakona se zapravo izjednačuju radnici s ostalim vjerovnicima prvog višeg isplatnoga reda, oni jesu i do sada i prije ovih izmjena moram to naglasiti, bili u prvom višem isplatnom redu, ali ne sa cjelokupnim svojim tražbinama u stečajnoj masi nego samo do 1/3 svoje plaće i otpremnine, sada oni sa cijelim svojim potraživanjem ulaze u prvi isplatni, prvi viši isplatni red. Osim toga ovim izmjenama i dopunama zakona ukidaju se povlašteni vjerovnici stečajne mase, primjerice to su bili do sada barem odvjetnici koji su imali pravo na prioritetnu naplatu troškova zastupanja nastalog posljednjih 6 mjeseci prije otvaranja stečajnoga postupka. Dakle, to će se sada, ako se usvoje ove izmjene i dopune zakona ukinuti. Isto tako, ograničavaju se prava vjerovnika sa odvojenim namirenjem. To su različni vjerovnici koji su svoja potraživanja osigurali na drugi način, na pokretanje stečajnoga postupka i to ukoliko su prethodno i bez uspjeha nisu se pokušali namiriti u ovršnome postupku. Isto tako propisuje se obveza svim vjerovnicima da su dužni, odnosno da mogu u određenom roku, u otvaranju stečajnoga postupka prijaviti svoje potraživanje. Novina je ovdje da se to sada nalaže svim vjerovnicima, dakle pravim stečajnim vjerovnicima, ali i onima koji imaju svoje razlučno i izlučno pravo. Naime, praksa je pokazala da do sada budući tu nisu imali obvezu različni, … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnici nisu činili što je doista u praksi dovodilo do nepotrebnog odugovlačenja postupka i moguće procjene krive stečajne mase, njene veličine, što je onda odugovlačilo postupak, dovodilo do ponavljanja ročišta i slično i u konačnici otežavalo naplatu stečajnim vjerovnicima. Dakle, to su one bitne i u kratkome novine koje se odnose na vjerovnike. Druga grupa promjena odnosi se na stečajne upravitelje. Dosadašnje izmjene s jedne strane, s druge strane i rasprave koje se vode u javnosti, a i često puta su ponovljene i za ovoj govornici u raznim prigodama kada se govorilo o pravosuđu često su puta apostrofirale stečajne upravitelje kao one koji, na neki način, otežavaju vođenje stečajnih postupaka ili se okorištavaju tim postupcima ili su osobe koje nisu dovoljno sposobne ili kompetentne da složeni postupak kao stečajni postupak provedu, odnosno ne sam postupak da ga vodi sudac nego situaciju kao stečajni upravitelji u određenoj pravnoj osobi nad kojima je otvoren stečajni postupak. Činjenica jest da stečajni upravitelj nije bit lako, ja ih ne namjeravam braniti. Međutim, činjenica jest da stečajni upravitelj kada je stečajni upravitelj onda preuzima funkciju cjelokupne uprave, nadzornoga odbora, svih tijela koja jesu u jednoj tvrtki. Dakle, stečajni upravitelj, to govorim zbog toga, mora raspolagati znanjima, vještinama, iskustvima koja jednostavno su tako zahtjevna i to traži od nas da za stečajni upravitelj imenujemo doista osobe koje su sposobne, odnosno mogu udovoljiti svim tim višestrukim zahtjevima. Zbog toga se kod izmjena ovoga Zakona zapravo predlaže da ponovno promjena u pogledu osoba koje mogu biti imenovane za stečajne upravitelje. Dakle, sve osobe se sada izjednačavaju u pogledu svoga prava da postanu stečajni upravitelji. Ali sve te osobe koje inače moraju imati visoku stručnu spremu moraju položiti ispit. Dakle, one moraju položiti ispit i biti na listi koju bi prema Prijedlogu zakona, barem u prvom čitanju, treba utvrđivati Ministarstvo pravosuđa. To je stoga što se, bilo je više izmjena i do sada. Jedna i posljednja je bila da to budu odvjetnici ili trgovačka društva koja su se za to registrirala. Međutim, praksa je pokazala da s jedne strane odvjetnici, ne bih podcjenjivala kolege pravnike odvjetnike, katkada jednostavno zbog svog edukacije, obrazovanja, … [[Govornik se ne razumije.]] bavljenja nisu u tome u potpunosti dorasli. A s druge strane da i u odvjetničkoj profesiji nije bilo dovoljno interesa da sudjeluju, odnosno da budu stečajni upravitelji u stečajnome postupku. Tako da bi i to dovelo do situacije da jednostavno nema stečajnih upravitelja koji bi to bili zainteresirani ili dakako mogli obavljati. Predviđa se izmjenama i dopunama također da ministar podzakonskim aktom donese pravilnik kojim bi se pobliže propisali kriteriji za obavljanje, odnosno za ocjenjivanje rada stečajnih upravitelja s jedne strane i propisali kriteriji i načini kojima bi se utvrdio maksimalan broj stečajnih postupaka koje bi jedan upravitelj mogao voditi. Jer svi ste svjedoci da česti prigovori su bili da stečajni upravitelji jednostavno previše imaju tvrtki nad kojima, u kojima su stečajni upravitelji, što dakako utječe na kvalitetu ili može utjecati na kvalitetu njihovoga rada. Dalje je obveza da dužnost upravitelja da se osiguraju osigurninom koja odgovara vrijednosti predvidive stečajne mase. Dakle, da bi odgovarali za štetu koji bi, dok su stečajni upravitelji načinili stečajnome dužniku. I do sada su vjerovnici imali pravo na svojoj skupštini odabrati drugog stečajnog upravitelja. To je logično, vjerovnici su oni koji su najzainteresiraniji da dođu do namirenja svojih tražbina. Međutim, sada se predlaže da osoba koju bi oni također predložili, odnosno odredili za novoga stečajnog upravitelja bude ona osoba koja jest na listi stečajnih upravitelja i nije namjera da se time ograniči njihova sloboda nego zapravo da se ipak utječe na kvalitetu i profesionalne vještine stečajnih upravitelja. Jer rekla sam, to je doista jedna složena zadaća koju treba prvo znanjima steći, a u drugoj strani i u praksi dodatno za to osposobiti. Treća grupa izmjena kojima se želi zapravo pospješiti, pojednostaviti stečajni postupak odnosi se na transparentnost postupka. To znači da među ostalim izmjenama koje se predlažu, da će se ubuduće sva javna priopćenja kao što su sudska rješenja, pozivi, obavijesti objavljivati i putem interneta, a recimo, samo primjerice, objavljivanjem prodaje dijelova stečajne mase na internetu postiže se veća konkurentnost … [[Govornik se ne razumije.]] i ubrzava postupak. Podsjećam da smo mi u prethodnim izmjenama Ovršnoga zakona propisali da Hrvatska gospodarska komora vodi očevidnik pokretnina vrijednih do 50 tisuća kuna i nekretnina koje jesu u ovršnome postupku. Također sada, to je praksa pokazala kao jedno dosta korisno rješenje, u svim odlukama i rješenjima, zapravo odlukama, dakle, rješenjima i zaključcima, uz nazive tvrtke pisat će i njen matični broj. Prema tome, kako bi bilo i ne bi bilo spora o kome se subjektu radi. Stečajni postupak koji treba zapravo dovesti od ograničenja stečajne mase i omogućiti naplatu stečajnim dužnicima osobito ako dugo traje, zapravo sam sebe jede na neki način i uzrokuje velike troškove stečajnoga postupka. Dakle, cilj ovih izmjena jest doista i smanjiti trošak stečajnoga postupka. Tako da ovim izmjenama se predlaže, između ostaloga, kako bi se taj cilj postigao da parnice pokrenute, rad i osporavanje tražbina, više ne terete trošak postupka stvarnom vrijednošću spora, vrijednošću osporene tražbine, već se vrijednost predmeta spora prema kojem se računaju sudske pristojbe i troškove odvjetnika maksimalizira na iznos od 10 tisuća kuna. Također stvarne troškove postupka utvrđuje sudac na temelju obrazloženog i dokumentiranog pisanog izvješća o trošku. I dalje u odnosu na trajanje postupka uvode se dodatni rokovi za određene faze postupka kako bi se ukupno trajanje postupka maksimalno skratilo. Tako se predlaže da postupak utvrđivanja uvjeta za otvaranje stečajnoga postupka, dakle, prethodni postupak ne može trajati duže od 3 mjeseca. Žalbeni postupak ne može trajati duže od 40 dana od dana kada je Visoki trgovački sud primio žalbu. Stečajni plan mora se sada, po ovom prijedlogu izmjena i dopune zakona donijeti u roku od 6 mjeseci od dana donošenja odluke o pristupanju izradi plana i parnica o tražbini koja je osporena mora se nastaviti u roku od 8 dana od primitka rješenja o osporavanju s tim da osporatelj nastavlja parnicu u ime i za račun dužnika. Isto tako izmjenama i dopunama zakona brišu se, dakle više nema instituta prodaje imovine dužnika kao cjeline pa time otpada uloga FINA-e koja je trebala provoditi ovaj postupak tako da se to briše iz ovoga Zakona. Uvažene dame i gospodo zastupnici, ovo je ukratko, nadam se i u bitnome ono što jest cilj ovih izmjena i dopuna prijedloga stečenoga zakona. Na njemu su radile suci i odvjetnici i druge osobe iz prakse kako bi svojim izmjenama i dopunama ponudio rješenja za koja je praksa pokazala da su potrebna i za koja se smatra da su potrebna u praksi kako bi se nabrojeni ciljevi stečenoga postupka postigli. Ovo je prijedlog zakona u prvome čitanju, prema tome sve primjedbe i prijedlozi koji proizađu iz ove rasprave predlagatelj će nastojati ugraditi u konačni prijedlog zakona kako bi on što bolji došao pred vas u drugom čitanju. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala lijepa. Evo poštovana gospođa tajnica, državna tajnica ustvrdila je da odvjetnici nisu dorasli ovom zadatku, međutim to nije točno. Pitanje je samo je li odvjetnici i ostali koji su pozvani, kojima je omogućeno da obavljaju posao stečenog upravitelja to rade savjesno i po zakonu ili ne, a ne za to da nisu educirani ili nisu, ta primjedba jednostavno ne stoji. Na kraju krajeva takva primjedba je bila identična i za javne bilježnike da nisu sposobni obavljati ostavinske rasprave ili ovrhu pa se na kraju ispostavilo da nemate drugog rješenja.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Nema dvojbe da Zakon o stečajnom postupku izaziva uvijek zanimanje javnosti jer upravo stečajni postupci u praksi kako su se odvijali stvarali su različita podozrenja, nedoumice, nejasnoće, a uvijek je to u praksi rezultiralo dugotrajnošću postupka. Zadnja izmjena Stečajnog zakona iz 2003. godine željela je upravo stečajni postupak ubrzati i htjela je ispraviti jednu najveću nepravdu, odnosno da radnici sa svojim potraživanjima nastupe u prvi isplatni red. Dobrim dijelom to je i ostvareno i pozdravljam ovaj napredak gdje se to još u većoj mjeri precizira, ali imamo i nekih zamjerki koje ću kasnije u ime kluba SDP-a i iznijeti. Ono što mi se čini najvećom vrijednošću, a u cilju suzbijanja dugotrajnosti postupka jeste izmjena Zakona o stečaju koja se dogodila 2003. godine, a koja upućuje na ovlasti Vlade koja je svojom uredbom uredila plaćanje i naknadu, odnosno nagradu samim stečajnim upraviteljima. Naime, što se događalo do tada da su upravo stečajni upravitelji bili stimulirani da odugovlače postupak jer su bili mjesečno plaćeni, pa i oni koji su vrlo savjesno izvršavali svoju dužnost obavili stečaj u vrlo kratkom postupku vidjeli su da su oni u biti izigrani i da ne dobivaju onu mjesečnu aponažu od 19, 20 tisuća kuna mjesečno kako gdje. Prema tome, ovo je jedan bio postojeći dobar korak da bi se krenulo možda i u ove izmjene koje su upravo pred nama, a koje kao što smo čuli sada od gospođe državne tajnice imaju dalji cilj da ubrzaju postupak. Međutim evo možda iako je tek prvo čitanje da se vrlo konkretno očitujem na pojedine odredbe, a kojima mi upravo u klubu SDP-a, na koje mi imamo u klubu SDP-a zamjerke u smislu poboljšanja i teksta i neke razrađenosti kako bi zaista taj stečajni postupak mogao ispuniti svoju svrhu brzine i naplate stečajnih vjerovnika što mu je na kraju krajeva i cilj. U tekstu prijedloga ovog prijedloga zakona u članku 3. vidimo da se određuje zakonski rok do kada stečajni postupak, koliko stečajni postupak može trajati, odnosno rok kada stečajni postupak može i treba završiti. To je norma koja će ostati gola norma, neizvršiva norma ukoliko se ne odredi rok kada parnica u stečaju mora završiti, jer na žalost ono što se događa ne često nego redovito u stečajnom postupku jesu parnice, parnica unutar stečajnog postupka i za ludu mi određivali rok stečajnog postupka ukoliko nismo odredili i rok parnice koja iz stečaja proizađe, a u kojem roku ta parnica mora biti gotova. Na kraju krajeva to neće biti nikakav novum u našoj zakonodavstvu, jer ako se sjetimo zadnjih značajnih izmjena Zakona o parničnom postupku taj Zakon o parničnom postupku upravo govori o brzini i o rokovima kada moraju biti riješeni radni sporovi. Dakle, imamo ovdje jednu paralelu i radi zaokruženosti našeg pravnog sustava, a upravo i radi toga da bi stečaj zaista mogao, da bi se i mogla izvršiti ova norma koju dobro predlagač i svrsishodno predlaže, ali kažem ostat će prazna norma ukoliko ne budu određeni rokovi za parnični postupak. Jer zašto to posebno ističemo? Stečajna masa je zapravo najbitnija u stečajnom postupku jer od stečajne mase zavisi i postupak namirenja, ali i vođenja postupka u situacijama kada prijeti obustava postupka zbog nedostatnosti mase što je savršeno jasno onda da je postupak nemoguće završiti dok se ne utvrdi da li stečajni dužnik ima imovinu i kolika je njezina vrijednost. Isto tako postupci se vode zbog utvrđivanja osnovanosti prijavljenih tražbina pa je do okončanja tih postupka nemoguće dovršiti stečajni postupak jer status vjerovnika čija je tražbina upravo i predmet spora nije definiran u smislu da li on sudjeluje u diobi ili ne. Prema tome očito je da je neophodno ubrzati parnične postupke o čijem ishodu direktno ovisi ishod kao i brzina okončanja stečajnog postupka. Ja mislim da je ova naša primjedba savršeno razložna i da se uklapa upravo i da nadopunjuje i da čini provedljivom ovu vašu zamisao o zakonskom reguliranju rokova vođenja stečajnog postupka. Međutim, bez obzira na poboljšanje drugih zakonskih odredbi još uvijek se čini da nekako ove izmjene Stečajnog zakona pate i dalje od loše sistematičnosti, razbacanosti pojedinih odredbi koje i do sada su sve te izmjene i bile i postojeći zakon jednostavno ih je na takav način ja bih rekla u krivom smjeru i usmjerio. Prema tome, možda je trebalo napraviti još jedan značajniji korak i učiniti sasvim jedan možda novi moderniji pristup čitavom stečajnom postupku. Naravno da je to i zahtjevniji posao ali u smislu prihvaćanja ove a i nekih drugih primjedba o kojima ću se evo sada referirati, mislim da ćemo ipak koliko toliko uspjeti na zadovoljavajući način riješiti ovaj još uvijek gorući i akutni problem u našem pravosuđu i u vođenju ovih postupaka. U članku 9. predloženog ovog zakona a kojim se mijenja članak 1. članka 20. Stečajnog zakona uočavamo da je nedorečen jer uvodi tzv. elastični pojam "Osoba koja raspolaže potrebnom stručnošću, poslovnim iskustvom." Čini se da je rečeno sve a u praksi znamo mnogi zakoni obiluju ovakvim terminima potrebna stručnost, poslovno iskustvo. Međutim, to se različito tumači i onda nastaju različiti problemi, problemi provedivosti u praksi odnosno neadekvatnog odabira određenih osoba. Riječ je naime o jednom od uvjeta za imenovanje stečajnog upravitelja. Očigledno je da citirani uvjet nije definiran jer nije jasno temeljem čega će se cijeniti da li netko ima potrebnu stručnost i poslovno iskustvo. Mi mislimo da bi trebalo točno odrediti kada se ima smatrati da je ovaj uvjet ispunjen i to na način da se odredi primjerice tri ili pet godina radnog iskustva na rukovodećim mjestima u gospodarstvu ili neki drugi objektivni kriterij. Njih nije lako naći i ja znam da je to poteškoća kod predlagača možda i kod nas kod zakonodavca. Ali upravo zbog takve jedne linije manjeg otpora naše vlastite nastupaju neslućeni problemi u praksi, odnosno nastupaju onda drugi kriteriji, kriteriji poznanstva a onda svima nam je poznato da ne ponavljam na što se to u konačnici i izrodi i pretvori. U članku 12. predloženih izmjena i dopuna a kojim člankom se mijenja članak 23. stavak 1. Stečajnog zakona određuje se da će skupština vjerovnika izabrati novog stečajnog upravitelja ukoliko je za njegov izbor osim većine, dakle odluka je donesena ako zbroj iznosa tražbina stečajnog vjerovnika koji su glasovali za neku odluku iznosi više od zbroja iznosa tražbina vjerovnika koji su glasovali protiv te odluke glasovala i većina vjerovnika koji su glasovali. Dakle, dijelom koji glasi: "glasovala i većina vjerovnika koji su glasovali" omogućava se što? Da vjerovnicima čije su tražbine minorne da direktno utječu na razrješenje i imenovanje stečajnih upravitelja i time sabotiraju volju vjerovnika koji imaju visoka potraživanja, koji imaju visoke tražbine prema stečajnom dužniku i čiji bi stavovi trebali biti odlučujući u ovakvim situacijama. Stoga smatramo da bi taj dio predloženog teksta trebalo izbaciti i ostaviti mogućnost da upravo veliki vjerovnici koji imaju velike tražbine odlučuju o krucijalnim pitanjima postupka u ovom slučaju o razrješenju i imenovanju stečajnih upravitelja. Ovo napominjem upravo i zbog toga, ne zato što su i minorne tražbine nisu tražbine i da ne trebaju o njima voditi računa ali činjenica je da se malim vjerovnicima lako manipulira a sve opet kako bi se izbjeglo plaćanje odnosno naplata velikih tražbina i velikih vjerovnika. U članku 22. predloženih izmjena i dopuna mijenja se, predlaže se izmijeniti članak 38. koji regulira pravo članova odbora vjerovnika na nagradu za rad u odboru vjerovnika. Mišljenja smo da je pitanje nagrada članovima i odbora vjerovnicima zaslužuje jednu ozbiljnu raspravu obzirom na činjenicu da je njima osigurana naknada troškova a radi se o tijelu stečajnog postupka koje je samo operativno tijelo i koje operativno djeluje prije svega u interesu vjerovnika, dakle u svom osobnom interesu što se ne bi trebalo posebno nagrađivati i to još na teret troškova onda stečajnog postupka. Naime, vjerovnici su sami najzainteresiraniji sudionici ovog postupka pa ih onda ne treba zbog toga i posebnog i nagrađivati. Dakle, sa tom plaćom u članstvima u odboru vjerovnika jer imaju upravo po samoj svojoj prirodi i pravo i dužnost poduzimati dopuštene radnje u cilju zaštite svojih interesa. U članku 24. predloženih izmjena i dopuna intervenira se u postojeći članak 38.d i to na način da stavkom 1. utvrđuje se da pravo glasa u skupštini vjerovnika imaju stečajni vjerovnici u visini svojih utvrđenih tražbina. Mislimo da je dosadašnji stavak 1. ovog članka koji je pravo glasa regulirao na način da je to pravo pripadalo vjerovnicima čije je tražbine priznao stečajni upravitelj a nije osporio koji od vjerovnika s pravom glasa puno bolje regulirano je bilo ovo pitanje. Naime, prema predloženoj izmjeni niti jedan vjerovnik čiju tražbinu ospori bilo koji vjerovnik koji je prijavio tražbinu u stečajnom postupku bez obzira da li mu je ta tražbina priznata ili ne, dakle bez obzira da li će osporavatelj on na skupštini omogućiti zlouporabu svog prava od strane ovih vjerovnika čije tražbine ne budu priznate na ispitnom ročištu, tako da će ovi neosnovano osporavati tražbine drugih vjerovnika koji zbog te činjenice neće imati pravo glasa na skupštini. Prema tome, trebalo bi zadržati postojeći stav odnosno rješenje po kojem pravo glasa na skupštini ne bi imali samo vjerovnici čije su tražbine osporili oni vjerovnici koji imaju status vjerovnika sa utvrđenim tražbinama. S ovim prijedlogom komplicirat ćete do neslućenih razmjera situaciju. Zato još jednom promislite i ovo postojeće rješenje je u ovom smislu bilo zbog ovog što sam i navela u obrazloženju bolje. U članku 75. predloženih izmjena i dopuna kojim se intervenira u članak 173. mišljenja smo da bi stavak 2. predloženih izmjena i članka 173. trebalo urediti na način da se točno popiše u kojem roku od uvođenja u dužnost stečajnog upravitelja stečajni upravitelj mora na vidnom mjestu u poslovnom prostoru stečajnog dužnika izvjesiti popis tražbina radnika ali i ranijih radnika kao što zakon i predviđa taj termin. To znači da bi ovaj rok od 15 dana trebao vezati na dan uvođenja stečajnog upravitelja i povesti ga primjerice na 30 dana a ne za dan zakazan za održavanje ispitnog ročišta. Ovo iz jednostavnog razloga što je u većini situacija 15 dana prije ispitnog ročišta malo da bi u tom roku radnici i raniji radnici prijavili svoje tražbine i da bi ih stečajni upravitelj mogao iskontrolirati u smislu njihovog priznavanja ili nepriznavanja. Prema tome, stečajni upravitelj bi trebao imati rok od 30 dana od dana uvođenja u postupak unutar kojeg će sačiniti popis tražbina radnika. U članku 77. predloženih izmjena i dopuna, mijenja se članak 174. stavak 2. i dodaje se stavak 3. koji određuje da stečajni upravitelj treba sastaviti posebnu tablicu prijavljenih izlučnih prava što je sasvim izlišno. Naime izlučni vjerovnici su vjerovnici na koje se stečajni postupak uopće ne odnosi i koji svoja prava ostvaruju izvan ovog postupka. Još ima jedan nomotehnički, u članku 82. odmah ćemo napomenuti nema u našoj terminologiji, "uspije u parnici" to promijenite sintagmom "dobiti parnicu", dobiti parnicu, uspije parnici. Uspjeti u parnici i dobiti parnicu. O tome također razmislite. Međutim ono što bih se htjela posebno osvrnuti i nešto što je izazvalo veliko podozrenje javnosti. Do sada je stečajne upravitelje imenovao predsjednik trgovačkog, Visokog trgovačkog suda. Sada se ta ovlast daje ministru. Ako nismo bili zadovoljni postojećim rješenjem onda sigurno da nećemo biti zadovoljni, još manje zadovoljni ovim predloženim rješenjem. Prije svega ministar ovog resora koji ima čitav niz zaduženja u reformi pa neće se on baviti ovim pitanjima. Izaziva sumnju i podozrenje da će politika biti dominanta u određenje upravnih, u imenovanju odnosno određivanju stečajnih upravitelja, da će netko i dalje imati veliki broj stečajeva, a drugi neće nikada doći na red. Međutim jednako tako se slažem da ne mora o tome nužno odlučivati sama sudbena vlast. Možemo složiti jedno tijelo i ovdje predlažem predlagatelju da malo promisli. Nikako nije dobro rješenje da to radi samo ministar. Prije svega niti ima vremena za to, a nije dobro zbog jednostavnog doimanja u javnosti da je nemoguće da se tu nije onda uplela i politika. Prema tome to je jedno izlišno, potpuno promašeno rješenje koje neće riješiti one postojeće probleme ako imamo nedoumice da to radi samo jedan čovjek. Mislim da bi jedna, to jedna komisija pa i od predstavnika [[Upadica: Dobro, dobro.]] ili zakonodavne i izvršne vlasti i svakako sudbene [[Upadica: Dobro.]] Tu ne možete ih lišiti, na tom tragu poboljšala postojeću situaciju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Klub HDZ-a poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će u prvom čitanju Prijedlog izmjena i dopuna Stečajnog zakona. Stečajni postupak to je postupak koji se provodi radi skupnog namirenja vjerovnika, stečenog dužnika unovčenjem njegove imovine i podjelom prikupljenih sredstava vjerovnicima. Stečaj se otvara kad je stečajni dužnik nesposoban za plaćanje ili je prezadužen. Situacija kod nas vezano za stečajne postupke je takva da je nesporno da u Republici Hrvatskoj imamo zaista veliki broj stečajeva i da je glavna karakteristika svih tih stečaja da traju jako dugo i da se jako malo vjerovnika u njima namiri. U pravilu kratkih rukava u našim stečajevima ostaju i zaposlenici, ostaju i vjerovnici, a naravno ostaje i država, ostaju Mirovinski, Zdravstveni fond. Svi si u pravilu vrlo malo naplate. Jedino, jedini koji nešto naplate to su … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnici, ponajčešće u pravilu banke. Razlozi za ovakvo, za ovakve stečajne postupke su mnogostruki i mogli bi razgovarati, ne znam od privatizacijsko pretvorbenih, tranzicijskih, institucionalnih i bilo kakvih drugih, ali u svakom slučaju nesporna je činjenica da ti postupci su neefikasni, traju dugo i traju sporo. Zadnja izmjena zakona koja je bila obimnija 2003. godine imala je doista dobre namjere i očekivali smo od nekih instituta da će zaista polučiti puno bolje rezultate nego što to je. Međutim ove izmjene i dopune se temelje upravo na praksi koja je ukazala da neki insituti ne odgovaraju, da neki instituti ne daju, ne daju one rezultate koji se to očekuje. I stoga su ove izmjene upravo se i temelje na iskustvu, na praksi i pokušavaju se određena rješenja popraviti kako bi zapravo stečaj funkcionirao, funkcionirao bolje. E sada dolazimo do temeljnog razloga zbog čega nam je stečaj spor? Zbog čega nam je stečaj ukratko neefikasan? Da li je to institucionalni okvir ovog, ovog Zakona koji je pred nama ili je činjenica negdje drugdje. Po našem mišljenju ovaj Zakon je rađen naravno po, po ugledu na njemački Stečajni zakon i zapravo ti propisi sasvim su korektni i ovo što ćemo mi vjerujem u ovih 2 čitanja popraviti i to će biti sasvim sigurno još bolji okvir zakonodavni nego što smo imali do sad. Međutim temeljni problem našeg stečaja je zapravo vrijeme kada se stečaj otvara. To je i državna tajnica rekla u jednoj rečenici svog izlaganja. Naši stečajevi se u pravilu otvaraju prekasno. Oni se otvaraju onda kada zapravo više, kada vrijednost imovine u odnosu na potraživanja koja vjerovnici u odnosu na stečajnog dužnika imaju je zapravo minimalna. Stečaj se otvara kada je firma insolventna ne u ovim zakonskim rokovima o kojima se govori nego kad je firma blokirana već dugi niz godina. Tada se otvara kod nas stečajni postupak. I dok to pitanje ne riješimo bojim se da kakav god mi zakon donijeli, kakve god mi institute u Stečajni zakon stavili da takav stečaj, tako prekasno otvoren neće dati rezultate. To je slično, mogli bi komparirati da kao što je u medicini bitno da se kod, kod pacijenta na vrijeme dijagnosticira neka bolest da mu se odredi terapija i da se na vrijeme počne sa liječenjem tada on ima šanse. Također je to i u ovom slučaju. Kada se na vrijeme stečaj otvori tada je puno veća izvjesnost da će i država i zaposlenici i vjerovnici koliko toliko naplatiti svoja potraživanja ali izvjestan je tada i uspjeh stečajnog plana ili onog preustroja o kojem smo govorili. To znači stečaj ne mora biti uvijek kraj. Stečaj ne mora uvijek biti nužno rasulo, ne mora uvijek ostaviti ljude bez posla. Stečaj ponekad može biti čak i izlaz. Stečaj može biti početak nečega novoga. Jer kada kompariramo kako se stečajevi provode vani oni se provode u trenucima kada je još moguće spasiti neke stvari. Međutim kod nas je zapravo prilično i kriva percepcija stečaja. To vidimo iz činjenice pazite stečaj kod nas ne otvaraju čak niti zaposelnici koji su vrlo često zainteresirani zapravo da naplate svoja velika potraživanja u stečaju. I koji su čak i imali određene beneficije kod otvaranja stečaja znači ne plaćaju onu pristojbu, ne plaćaju onaj visoki predujam troškova koji je zapravo određen i koji ograničava pojedine vjerovnike. Međutim zaposlenici kod nas, to također treba podvući ne koriste taj institut. Mi imamo, ne u ovom Zakonu, imamo u Zakonu o trgovačkim društvima određene institute koji propisuju odgovornost uprave gdje je čak nominirano i utvrđeno kao kazneno djelo ako član uprave ili uprava jel'? Članovi uprave ako u zakonskom roku nakon što utvrde da je firma insolventna ne pokrenu postupak za otvaranje stečaja da tada kazneno odgovaraju. Međutim kao što vidimo baš u praksi takvih presuda nemamo. Ali na zadnjoj sjednici Odbora za pravosuđe čuli smo od predstavnika državnog odvjetništva da se u prošloj godini vodilo jedno 300 takvih postupaka, što sasvim sigurno nije bezvezna zakonska odredba da se pojača odgovornost uprave kada nastupe takvi razlozi za stečaj da se stečaj i otvara. Jer zbog čega znate uprava po nekakvoj svojoj prirodi nije zainteresirana za stečaj? Pa zbog toga što joj prestaje funkcija. Umjesto direktora, umjesto menadžera dolazi stečajni upravitelj. Raspuštaju se tijela upravlja i dolazi netko drugi, a njih onemogućava u svim onim nekakvim makinacijama kojima su se oni bavili. Zato u svakom slučaju potrebno je pojačati odgovornost poslovnik sudionika na našem tržištu. Potrebno je zapravo izgraditi jednu poslovnu, jednu financijsku i svaku drugu kulturu u poslovanju, jer mora biti interes i samog vlasnika tvrtke kada upadne u određene probleme da i sam zapravo pokrene i otvori stečajni postupak i da kaže svojim vjerovnicima ja sam radi toga i toga došao u tešku poziciju iz koje se ne mogu izvući. Međutim, naravno kod nas to nažalost nije tako. Što se ovog zakona tiče, ovaj zakon kako je državna tajnica i navela ima 4 ili 5 grupa promjena na koje se odnose i mislim da svaka od tih grupa i svaka od ovih odredbi koje se mijenjaju će doprinijeti kvalitetnijem i bržem vođenju stečajnog postupka. Posebno nam se čine dobre odredbe vezano za stečajnog upravitelja. Mi kao klub nismo protiv da listu stečajnih upravitelja utvrđuje ministarstvo. Pozdravljamo ovo da sada svi moraju stečajni upravitelji ponovno imati položen stručni ispit za stečajnog upravitelja. To je, to je sasvim bitna stvar. Ali ono što mislim da bi državnoj tajnici bilo dobro do drugog čitanja vidjeti. U javnosti se zaista pruža jedna, stvara jedna vrlo loša slika kad vidimo da pojedini stečajni upravitelji vode i imaju po 20 stečajnih postupaka. Znate, to, to mislim da zaista ne može biti takvih supermana, nema koji mogu 20 stečajeva voditi. I, naprosto je takvo jedno rješenje nelogično. Ja se slažem, ne mora takvo nešto ni pisati u zakonu jer logika nalaže da je bez veze imenovati čovjek da vodi 20 stečajnih postupaka. Ali obzirom da se to u praksi nedvojbeno dešava, stavimo kada već mijenjamo zakon, pokušajmo raspraviti do drugog čitanja pa ugradimo jednu odredbu da stečajni upravitelj već koliko se procjeni ne može voditi više od 5 ili 6 stečajnih postupaka. Time ćemo jasno dati do znanja da tu želimo veću profesionalnost i sasvim sigurno veću odgovornost. Također, mislim da su jako dobre ovi razlozi vezano za transparentnost postupaka da se objave određenih akata sada i elektronskim putem također mogu staviti. Također je dobro da se očevidnik vodi u Hrvatskoj gospodarskoj komori gdje će se doći do ovih podataka koje su pokretnine, koje su nekretnine na tom našem nazovimo ga uvjetno stečajnom tržištu. Pozdraviti posebno odredbu koja ograničava da prethodni postupak za utvrđivanje razloga zapravo za stečaj ne može isto trajati u nedogled jer onda prije nego što pokrenemo stečajni postupak zavuče nam se taj prethodni pa vodimo i raspravljamo dal' uopće ima razloga da se otvori stečaj. Ovdje ste to sada ograničili na tri mjeseca što je jako dobro. Također i žalbeni postupak vezano za odluke protiv kojih se ulaže žalba u stečaju je jako dobro ograničen na 60 dana. Stoga, klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj zakon u prvom čitanju. Ali, ono što sam rekao, kakav god mi zakonodavni okvir napravili, ukoliko se ne promijeni jedna poslovna financijska i svaka druga kultura i način ponašanja na našem tržištu teško da ćemo i ovakvim poboljšanim zakonom postići na planu stečaja povoljnije rezultate. A to uključuje zapravo znate i odgovornost naših drugih državnih tijela. Jer stečaj mogu kao vjerovnici pokrenuti i naši zavodi, za mirovinsko i za zdravstveno jer svi oni vide da nekakva tvrtka, da neki obrtnik, trgovac pojedinac, da godinama ne plaća ni mirovinsko ni zdravstveno. I zbog čega ne pokrenuti onda stečajni postupak u toj priči? Možda ćemo biti na vrijeme, možda ćemo, možda će nas zavod nešto u toj priči naplatiti. Jer ovakvim nekakvim čuvanjem, nepoduzimanjem doći ćemo u poziciju da će ostati kratkih rukava i ti fondovi, da će ostati kratkih rukava i zaposlenici i svi ostali vjerovnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava. Promjene koje ste ovdje naveli su sasvim korektne i idu za poboljšanjem dosadašnjih rješenja koja su u zakonu promijenjena 2003. godine. Ali, bez ovih nekih drugih činjenica, znači bez jednog koordiniranog rada i svih drugih državnih tijela teško da ćemo na planu stečaja polučiti bolje rezultate. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice. Klub HSP-a ima znatan broj primjedbi i prijedloga na prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona koje možemo podijeliti u 3 glavne skupine. Prva skupina su bile primjedbe opće naravi, druge načelne i treće pojedinačne koje ću nastojati iznijeti u svojoj pojedinačnoj raspravi. Od najbitnijih primjedbi opće naravni ističemo da se moramo dogovoriti koji je cilj i šta je temelj Stečajnog zakona. Hoće li Stečajni zakon biti razvojni? Jer je cilj samo Stečajnog zakona namirenje vjerovnika? Ako je to cilj onda se mi tu bitno razlikujemo. Za nas nije samo cilj namirenje vjerovnika, nego tu firmu, tu pravnu osobu pokušati staviti na noge. Znači, zadržati radna, a ne da nam se događaju stvari koje su se događale da ljudi sa 40, 50 godina života ostaju bez posla nakon provedenog stečaja. A znamo i sami kakva je situacija i pitanje je kad će ga moći naći. Znači, to je prva bitna razlika između stajališta našega i kluba SDP-a i kluba HDZ-a. Nažalost, imali smo puno slučajeva da je postojeći Stečajni zakon, to mislim na onaj '96., nažalost bio u funkciji provedbe, pretvorbe i privatizacije. Znači, da je omogućio onome tko je jamio, tko je nešto nezakonito stekao da putem stečajnog postupka dođe do nekretnina. A kako su radnici završavali imamo znatan broj primjera, od radnika Sljemena i svih ostalih koji su dolazili i na Markov trg ili diljem Hrvatske. A još je poglavito bila ona izmjena 2003. godine gdje radnici nisu bili sa svim svojim potraživanjima u prvom isplatnom redu, što ovaj put podržavamo, a onda je jedino klub HSP-a podnio amandmane da radnici uđu u punom, za puni iznos svojih potraživanja u prvi nasljedni red. Druga je stvar kod primjedbi opće naravi ta također da su mnogi stečajni postupci do sada korišteni da bi se i konkurencija razbila. To je situacija recimo sa TDR-om, sa tvornicom duhana, imamo na žalost puno takvih situacija i znači prvo što mislimo mi u klubu HSP-a, da se mi moramo dogovoriti. Da li je samo cilj Stečajnoga zakona namirenje vjerovnika. Ako je to za vas, za nas nije. Za nas je pokušaj stavljanja te firme prije svega na noge i zadržavanja radnih mjesta. Vezano za primjedbe opće naravi još smatramo da je trebalo ići sa novim cjelovitim zakonom, znači ne izmjenama i dopunama, jer u biti ovdje se, prijedlog zakona o izmjenama i dopunama ima negdje 115. članaka i mislimo da bi bilo primjerenije ići na novi cjeloviti, ali je sa ovim temeljnim ciljevima provedbe stečajnoga postupka, jer je žalosna činjenica da Stečajni zakon u Hrvatskoj postaje jedan od bitnih zakona, da se sindikati bore da bude bolji vezano za prvi isplatni red. To dovoljno govori o tome kakva je gospodarska situacija u Hrvatskoj i koliko je stečaja do sada provedeno i kako su oni svi završeni bolje uopće ne govoriti. Sada bi se osvrnuo u ime kluba na primjedbe načelne naravi koje također imamo znatan broj, a to je da bi trebalo razmisliti o uvođenju tzv. predstečajnog postupka. Zašto to kažem? Naime postoji puno subjekata koje bi trebalo održati, privrednih subjekata koji imaju određene uvjete ili su prepoznatljivi po svom značenju, imena u Hrvatskoj, a dolaze u situaciju nelikvidnosti, zaduženosti. Mahom u tome se krije krinka da je i konkurencija hoće uništiti. Znači u takvim situacijama trebalo bi razmisliti da se otvori mogućnost prethodnog stečajnog postupka da bi se uspjelo riješiti i ovaj dio sa vjerovnicima, ali i zaštititi ta firma i sve ostalo, jer na taj način ćemo spriječiti ove sve monopolne i razno-razne igre koje idu u smislu uništavanja konkurencije i zavladavanja tržištem na cijelom području Hrvatske i to je vrlo, to treba razmisliti i regulirati na taj način. Znamo da tu uvijek postoji ovaj dio da bi tu trebalo vidjeti, utvrditi, to ovisi o vjerovnicima normalno koji i pokreću taj dio, ali kažem moramo imati u vidu da su tu tzv. te skriveni interesi koji su u biti cilj im je uništiti konkurenciju, a takvih isto stečajnih postupaka ima znatan broj. Također moramo ukazati od primjedbi temeljne naravi, da treba razmisliti da je i stečajni sudac i stečajni upravitelji su sudionici ravnopravni u poslu kao zajednički odrađuju taj posao, pa prema tome ne možemo reći da je amo za stečajni postupak odgovoran stečajni upravitelj, jer sad se u zakonu stečajni sudac stavlja, ima veće ovlasti ali nikakve ili male odgovornosti. To ćemo pogotovo vidjeti u slučajevima kada imamo imenovanje za trgovački sud sudaca porotnika pa ćete vidjeti da se na listu stavljaju pod krinkom umirovljenici svi oni stečajni suci koji su ranije bili. Znači ulazimo u jedan dio monopola razno-raznih igara i cijeli krug je zatvoren. Zatvoren je krug kojim se postiže što da radnici završe na cestama bez da se namire i bez da imaju bilo kakvu mogućnost ponovnog zaposlenja na svemu tome. Također moram kazati u ime kluba da je to lijepo kazano da su ciljevi zakona izjednačiti u prvima … [[Ne razumije se.]] ali na žalost to nije provedeno kroz tekst zakona da su umirovljenici, ne umirovljenici nego vjerovnici izjednačeni. Naime i dalje imamo skupinu pogodovanih vjerovnika ako pogledate tekst zakona, samim svojim položajem sa ostvarenim stjecanjem prava na odvojeno namirenje, znači prioritet u namirenju na predmet ima i oni steču prednost nad ostalima. Za sad, a zanimljivo da su to sada uglavnom financijske institucije, znači banke i osiguravajuća društva. Banke i osiguravajuća društva, a te banke u mnogim slučajevima su i sudjelovale da bi uništile konkurenciju. Znamo i sami kakva je bila situacija, zaduživali su firme, morali su uzimati kredite i onda je banka otvarala stečaj nad njima. A koju mi imamo hrvatsku banku pa da sad nju štitimo u ovima pogodovanju toj skupini vjerovnika? Vjerovnici koji su pokrenuli sudske postupke za sva svoja moguća potraživanja po bilo kom osnovu dužni su predlažemo, obvezno podnijeti prijavu potraživanja u stečaju sa naznakom broja spisa, naznakom suda na kojem je pokrenut sudski postupak te pripadajućom dokumentacijom temeljem koje je pokrenut sudski spor. Na ovaj način uz dokumentiranost potraživanja dala bi se mogućnost prestanka vođenja postupka kroz priznavanje osnovnog potraživanja. E sada oko rokova. Rokovi određeni za provođenje stečajnog postupka su nerealni, jer u praksi gotovo da i nema sudskog postupka koji se pravomoćno okonča u roku od tri godine, a da se ne spominje daljnje potrebno vrijeme da se u slučaju uspjeha spora stečajnih dužnika naplate od svog dužnika uz sve zakonske mogućnosti. U slučaju da stečajni dužnik ima imovinu, tada je potrebno izvršiti procjenu iste, a ako se radi o nepokretnoj koja nije u zemljišnim knjigama uredno evidentirana, a to je u mnogim slučajevima, tada samo taj postupak danas traje po dvije i više godina, a da se ne govori o vremenu unovčenja imovine. E sada znači u taj dio kada dolazimo 3+3 događat će se sve ove situacije i neznamo kako će se iz toga izaći. Izaći će se uvijek tako da će se ta imovina prodati po ne po tržišnoj cijeni nego daleko nižoj i opet će to ići na štetu koga, na štetu radnika. Dalje također je bitno kazati, osiguranje stečajnog upravitelja od odgovornosti preko osiguravajućih društava kako je to prijedlog zakona naveo, i nadalje će biti vrlo upitno. Naime, budući su osiguravatelji odredili vrlo visoke naknade za osiguravanje, a u stečaju rijetko ima novca da se ova odredba može realizirati. Isto je moguće i jednostavnije provesti kroz recimo Komoru stečajnih upravitelja koja bi već samim pristupom komori, koji bi znači već samim pristupom komori mogli biti osigurani od minimalnih iznosa. Zanimljiva je vezana uz tu komoru situacija, imamo u svim drugima, da je svojevremeno bar ono što je bilo u medijima kazano, znači govorilo se o tome o projekt Svjetske banke o ispomoći trgovačkim sudovima, a bio je predviđen iznos financijskih sredstava za osnivanje Komore stečajnih upravitelja te opremanje komore potrebnim informatičkim i drugim sredstvima. I javnosti je bilo objavljeno da je Republika Hrvatska glede ovog programa potpisala ugovor sa Svjetskom bankom o kreditu u iznosu od 5 milijuna dolara. Također je bitno još kazati ono što je, koje zna vezano za stečajni postupak, jedna bitna situacija. Znači, iz odredbe Stečajnog zakona izbrisana je odredba otvaranja prepoznatljivog žiro računa stečajnog dužnika, ranije vođena pod onom šifrom 690, a što u mnogom otežava rad stečajnog upravitelja uz vrlo česte blokade stečajnog dužnika po raznim rješenjima vjerovnika ili odvjetnika koji to ne bi smjeli raditi, ali se to događa. A sve je zasnovano radnjama prije otvaranja stečajnog postupka. Prema tome, kažem, nastavno ću u pojedinačnoj raspravi kazati i znatan broj primjedbi pojedinačne naravi. Sve ovo ukazuje da bi bilo primjerenije da imamo novi cjeloviti zakon i da drukčije razmišljamo o stečajnom postupku i da štitimo i interese radnika i mogućnost ostavljanja te tvrtke, te firme na nogama. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSU-a, poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. U ime Kluba Hrvatske stranke umirovljenika ističem zadovoljstvo sadržajem Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona jer je vidljivo da se pri izradi ovog Prijedloga barem djelomično konzultirala struka i da su pravila struke i zaštita vjerovnika u prvom planu, a da su interesi pojedinih skupina sudionika u stečajnom procesu u drugom planu. Ono sa čime mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika nismo zadovoljni, odnosno čime smo nezadovoljni je kašnjenje od punih 15 mjeseci u odnosu na doneseni zaključak Hrvatskog sabora od 28. travnja 2004. godine kada je Hrvatski sabor na prijedlog Hrvatske stranke umirovljenika sa 76 glasova za, 7 protiv i 9 suzdržanih donio sljedeći zaključak. Citiram: "Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 90 dana izvrši analizu svrhovitosti i učinkovitosti posljednjih izmjena i dopuna Stečajnog zakona, Narodne novine broj 123/03 i uredbe 127, Narodne novine iz 2003. godine, te da u saborsku proceduru uputi sveobuhvatne izmjene i dopune Stečajnog zakona, usklađene sa stavovima stručnjaka i stavovima socijalnih partnera, a u cilju postizanja veće učinkovitosti u vođenju stečajnih postupaka". Nastavno, nezadovoljni smo činjenicom da zastupnici Hrvatskog sabora nisu dobili spomenutu analizu, a nemamo ni spoznaje da li je ona učinjena. Također nemamo ni informacija o razini usklađenosti ovog prijedloga među socijalnim partnerima. Ovo je jedan od ključnih zakona koji mora za socijalne partnere biti željeno, a ne nametnuto rješenje. Ono što je sigurno dobro, dobro je da ja ovaj Prijedlog u prvom čitanju, da vjerojatno neće izazvati toliko polemike koliko je u ovoj sabornici izazvao jutros raspravljani Konačni prijedlog Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu. Dakle, predlagač ima dovoljno vremena da učini one radnje na koje ga obvezuje zaključak Hrvatskog sabora i da u pisanom obliku i analizu stanja i informaciju o suglasju socijalnih partnera uputi svim zastupnicima Hrvatskog sabora. Nadam se da će se i Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo proglasiti zainteresiranim radnim tijelom i da će se očitovati o ovom Prijedlogu zakona. Ovo bi mogao biti jedan poučni slučaj da jedan korak unatrag može značiti i korak naprijed. Naime, o čemu se radi? Vraćamo se na stanje u Stečajnom zakonu prije zadnjih izmjena 2003. godine. Po meni je to stanje bilo puno kvalitetnije, ali to vjerojatno nije konačno stanje i zato je bio onaj zaključak da se napravi cjelokupna analiza stanja na ovom području i da se učini ono što je i kolega Kovačević potencirao, da se možda izradi cjelokupni novi Stečajni zakon. Konkretno, dobro je da se radnici kao vjerovnici vraćaju u prvi isplatni red. Dobro je, dakle, da se je socijalna komponenta na ovaj način zastupljena, ali držimo da su ispravni stavovi sindikalnih središnjica, da je postojeća formulacija članka 173. stavka 2. Stečajnog zakona bolja i praktičnija i nedvosmislenija od sada predloženog rješenja. Osim primjedbe da se briše predložena izmjena članka 173. stavka 2. koja se nalazi u članku 75. Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona i da na snazi ostane dosadašnja odredba prema kojoj je stečajni upravitelj dužan sastaviti popis svih tražbina zaposlenika i ranijih zaposlenika dužnika dospjelih do otvaranja stečaja i predočiti im na potpis prijavu njihovih tražbina, drugih bitnih primjedbi nemamo na sam Prijedlog zakona. Međutim, imamo načelnih primjedbi da uzroke svih problema i negativnosti koje nam se javljaju u provedbi zakonskih odredba, odnosno njihove neprovedivosti tražimo u lošim postojećim zakonskim rješenjima te shodno tome smo uvjerili da ćemo lošu praksu promijeniti izmjenom i doradom postojećih normi. Prečeste zakonske izmjene i dopune osim što su vrlo skupe ne pridonose stabilnosti pravnog sustava i stvaranju stabilnog i uređenog gospodarskog ambijenta. U ovu općenitu ocjenu u potpunosti se uklapaju i vrlo česte promjene zakonske regulative koja tretira područje provedbe stečajnih postupaka. Evo nekoliko eklatantnih primjera koji potvrđuju ovakvih ocjenu stanja. U dostavljenom Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona predlaže se izmjena članka 4. stavak 4. na način da on sad glasi: "smatram će se da je dužnik nesposoban za plaćanje ako ima evidentirane nepodmirene obaveze kod bilo koje pravne osobe koja za njega obavlja poslove platnog prometa u razdoblju dužem od 60 dana, a koje je trebalo na temelju valjanih osnova za naplatu bez daljnjeg pristanka dužnika naplatiti s bilo kojeg od njegovih računa. Okolnost da je dužnik u tom razdoblju imao sredstva na drugim računima kojima su se mogle namiriti sve te tražbine ne znači da je on sposoban za plaćanje". U obrazloženju ovoga Prijedloga kaže se: "Cilj predložene promjene je pojednostaviti pretpostavku, presumpciju o nesposobnosti za plaćanje dužnika iz postojeće zakonske odredbe članka 4. stavak 4. ustanovljenu u korist predlagatelja sa svrhom olakšavanja dokazivanja postojanja tog stečajnog razloga". Postojeća pretpostavka o nesposobnosti za plaćanje je nepotrebno složena i nerazumljiva te zahtjeva izračunavanje, a u krajnjem slučaju omogućuje dužnicima manipulaciju sa više računa i iznosima neplaćenih obveza. Postavlja se pitanje da li je uzrok nepokretanja stečajnih postupaka kod pojedinih dužnika uzrokovan složenošću zakonske regulative koja je do sada regulirala ovu materiju ili su uzroci sasvim drugi, pa ni ova skupa zakonska terapija u vidu izmjena i dopuna postojećih odredbi neće dati lijeka. Da li će npr. predložene izmjene i dopune donijeti željene promjene u ponašanju kod trgovačkog društva koje 8 godina ima blokiran žiroračun, koje ima dug prema državi od 20-tak milijuna kuna, koje poslovanje obavlja preko sestrinske firme sa jednim zaposlenikom i na koji žiroračun država uredno isplaćuje državne poticaje i odobrava im kredit u visini od 8 milijuna kuna za poticanje zapošljavanja. Pretpostavljam da će taj kredit lako opravdati jer kad zaposle samo jednog dodatnog zaposlenika moći će iskazati povećanje zaposlenosti od 100%. Sigurno da predložene izmjene i dopune postojećeg, ta firma postoji, ta firma djeluje u Istri, ne govorim napamet, sigurno da predložene izmjene i dopune postojećih zakonskih odredbi tu neće donijeti nikakve novosti ako se u praksi nastavimo ponašati po starom, novost možemo očekivati tek za godinu ili dvije u vidu prijedloga novih izmjena ili dopuna već izmijenjenih i dopunjenih zakonskih rješenja. Nadalje u obrazloženju predloženih izmjena i dopuna postojećeg članka 20. Stečajnog zakona kojima se mijenja ono što je već izmijenjeno u Zakonu o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona iz 2003. godine kaže se da pretpostavljeni cilj pojačati odgovornosti stečajnih upravitelja kroz javna trgovačka društva nije postignut već suprotno, rješenje je prouzročilo nerješive teškoće, dodajem i troškove pa je ocijenjeno da pitanje imenovanja stečajnog upravitelja valja riješiti na način na koji ga je rješavao raniji stečajni zakon. Stoga je i predloženo rješenje u bitnom povratak na zakonsko uređenje prije Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona iz 2003. godine. Što to u praksi znači? Kao što smo temeljem Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona iz 2003. godine imali val otvaranja i registriranja javnih trgovačkih društava za obavljanje stečajno-upraviteljske službe, sada ćemo imati val njihovog zatvaranja. Sve to košta, pravosudna administracija imati će pune ruke posla i to jalovog posla sa gospodarskog štetom. Odgovornost stečajnih upravitelja ne može se postići stalnim dogradnjama i razgradnjama postojećih zakonskih normi već provođenjem postojećih. Rad stečajnih upravitelja nadzire stečajni sudac, odbor vjerovnika i skupština vjerovnika, postoji i postojala je obveza tromjesečnih pisanih izvješćivanja o tijeku provedbe stečajnog postupka, postoji i postojala je mogućnost smjenjivanja stečajnog upravitelja pozivanja na odgovornost iako se to u praksi i provodi to je sasvim dovoljno učinkovito za osiguranje odgovornosti stečajnog upravitelja, ali ako ti raspoloživi instrumentariji nisu adekvatno korišteni u praksi onda smo se pri zadnjim izmjenama i dopunama 2003. godine dosjetili da odgovornost stečajnih upravitelja pojačamo dodatnim instrumentarijem, uvođenjem javnih trgovačkih društava, danas vidimo s kakvim rezultatima. Iskustva koja mogu ja svjedočiti jesu sljedeća, T-COP Pula 2001. otvoren stečaj, stečajni dužnik se spori sa državom, najprije ministarstvo na čijem je čelu sjedio gospodine Jure Radić, zatim i ministarstvo na kojem je čelu sjedio gospodin Radimir Čačić, sada je to preuzela gospođa potpredsjednica Vlade Jadranka Kosor. Nedvosmisleno se može dokazati da će država u ovom slučaju izgubiti spor jer su u tom pravcu idu odluke nadležnih sudova, može se sjesti s obzirom da su radnici namireni, da postoji samo obaveza namirenja općeg isplatnog reda, može se sjesti, može se pregovarati, postoji raspoloženje i Odbora vjerovnika da se taj stečaj zaključi, dakle ovo je već 6 godina trajanja stečaja. Svjedočim isto tako da smo imali u periodu od zadnjih 7 godina stečajne upravitelje, najprije sa liste stečajnih upravitelja bez ispita, zatim sa liste stečajnih upravitelja sa ispitom, pa smo imali stečajne upravitelje druge struke i odvjetnike bez ispita, ali u javnom trgovačkom društvu. Sada imamo isto tako, sada se predlaže ponovno lista stečajnih upravitelja i sada odvjetnik koji je to do sada radio u javnom trgovačkom društvu ne može biti bez državnog ispita, dakle imamo u 7 godina 7 promjena. Nadalje, po meni nedostaju instrumenti prevencije stečajnih postupaka u funkciji općeg dobra, očuvanja proizvodnje i radnih mjesta. Ne govorim o predstečajnom postupku. Predstečajni postupak kako je u duhu ovog Zakona definiran da utvrđuje okolnosti za otvaranje ili neotvaranje stečajnog postupka. Govorim o jednom instrumentu koji je naše stečajno zakonodavstvo ne poznaje, a recimo u našoj susjednoj Sloveniji se pokazalo poprilično učinkovitim. To je instrument predstečajne ili prisilne nagodbe, a smatramo da mi imamo samo jednu malu naznaku takvog instrumenta, a to je kroz instrument pristupanje dugu na ispitnom ročištu što nije dovoljno u smislu očuvanja radnih mjesta i očuvanja imovine i poslovne sposobnosti stečajnog dužnika. Zaključno, ispred Hrvatske stranke umirovljenika apeliramo da kao odgovorni ljudi … [[Govornik se ne razumije.]] sa normativnim eksperimentiranjem da u dva čitanja učinimo ovaj Zakon kvalitetnim i trajnim, da ustrajemo u provedbi zakona i da sve zakone pa tako i ovoga ne mijenjamo sukladno političkim vjetrovima. I da podsjetim, ponavljam dio što je rekao gospodin Kovačević, cilj je namirenje vjerovnika, cilj je i prestanak agonije kod stečajnog dužnika jer se međuljudski odnosi su narušeni kad imamo nenormalno poslovanje, cilj je prestanak poslovanja u nesuglasju sa pozitivnim zakonskim propisima, cilj je precizno i brzo presjeći tkivo koje je bolesno i spriječiti da cijeli organizam oboli, odnosno da se sačuva ono što ima šanse preživjeti na tržištu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a, gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolege i kolege zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke na izmjene i dopune Stečajnog zakona gleda kao na još jedan pokušaj traganja za rješenjima koja će funkcionalizacijom, ubrzanjem i pojeftinjenjem stečajne procedure unaprijediti opći sustav ostvarivanja stečajno-pravne zaštite. Prvi Stečajni zakon datira iz 1996. godine i nakon toga tri puta je mijenjan a ovo su četvrte izmjene i dopune. Svi pokušaji bili su motivirani dobrim namjerama a unatoč tih dobrih namjera stečajni postupci u Republici Hrvatskoj predugo traju, u njima radnici ostaju bez radnih mjesta. Vjerovnici sa svojim potraživanjima uglavnom ostaju nenamireni. U tim i takvim stečajnim postupcima u kojima su svi gubitnici ipak se neki pojedinci bogate na račun siromašenja većina i upravo je njima u interesu da ti postupci traju što duže jer oni su njihova zlatna koka. Kroz praksu stečajni postupak se pokazao kao jedan od najsloženijih postupaka a oko zakonskih odredaba stvarale su se nejasnoće i nedoumice što je rezultiralo brojnim problemima. Ako se prisjetimo da je naš Stečajni zakon rađen po uzoru na njemački zakon moramo se zapitati zašto je taj takav zakon u Njemačkoj provediv a u Hrvatskoj rađa probleme. Da li nejasan zakon ili nejasnoće i nedoumice fabriciraju oni koji su dužni zakon provoditi ali im je u interesu da postupak traje što duže. Postupak mora biti funkcionalan i brz i sa što manje štetnih posljedica. I sada dolazimo do pitanja što je zapravo cilj stečajnog postupka. Taj postupak se provodi radi skupnog namirenja vjerovnika stečajnog dužnika, unovčenja njegove imovine i podjelom prikupljenih sredstava vjerovnicima, tako piše u zakonu. Međutim, to ne smije biti jedini cilj stečajnog postupka ali naš zakon i govori da to nije jedini cilj. U većini država taj cilj se postiže a da radnici često za njega nisu niti znali kao niti za promjenu vlasnika. Nažalost, kroz zadnjih petnaest godina u Hrvatskoj su nakon stečaja ostali devastirani i u korov obrasli objekti i bivši radnici na Zavodu za zapošljavanje. To stečajnim zakonom nije programirano. Zakon kaže u stavku 2. članka 2. da se tijekom stečaja može provesti preustroj koji termin je doduše izmijenjen ili se sada mijenja ali sadržaj je ostao. Preustroj se može provesti radi uređivanja pravnog položaja dužnika i njegova odnosa prema vjerovnicima a osobito radi održavanja njegove djelatnosti. Iako zakon to kaže u Hrvatskoj se to ne događa. Dakle, namjera zakonodavca nije bila da se stečajem sve uništi a potom da se djelomično namire potraživanja vjerovnika. Cilj stečaja jest namirenje vjerovnika ali do namirenja je moguće doći i bez vandalskog pohoda na imovinu stečajnog dužnika. Do preustroja nažalost dolazilo je vrlo rijetko i prelako se zaključivalo da on nije moguć. Razlozi zbog kojih se stečaj može otvoriti jest prezaduženost i nesposobnost za plaćanje. Nesposoban je za plaćanje dužnik koji ne može trajnije ispunjavati svoje dospjele novčane obveze. Prezadužen je dužnik ako njegova imovina ne pokriva postojeće obveze. Teoretski gledajući ovdje nema nejasnoća ali u praksi su nastale komplikacije i u praksi redovito nam se stečajni postupci prekasno otvaraju. U praksi je pravilo da se prijedlog za otvaranje stečajnog postupka pojavljuje prekasno a onda kada se pojavi nerijetko se mjesecima a da ne kažem godinama procjenjuje da li postoje razlozi za stečaj. U međuvremenu stečajni dužnik sve dublje propada i sve je manja vjerojatnost preustroja pa i potpunog namirenja stečajnih vjerovnika. U pravilu stečajni postupak je prekasno otvoren unatoč zakonom propisane obveze članova uprave da u roku od tri tjedna od nastajanja nesposobnosti za plaćanje pokrene stečajni postupak. Niti se intervencijom koju predlaže ovaj prijedlog koji je pred nama neće postići pravovremenost pokretanja i otvaranja stečajnog postupka. U praksi se vrlo lako pronalaze razlozi za ocjenu nepostojanja razloga za otvaranje stečajnog postupka posebice kada je riječ o insolventnosti. Nelikvidnost koja je uz tajkunsku privatizaciju urušila hrvatsko gospodarstvo ponovno je ozbiljan problem. Nažalost, ona svoje povode i razloge ima u državnoj politici jer je država najveći dužnik. I dok je tako insolventnost postaje sve češća a dosljedna primjena ovog zakona kao i Zakona o trgovačkim društvima pokreće novi val stečajnih postupaka. Dakako da se ne zalažemo za izbjegavanje provedbe zakona. Zalažemo se za financijsku disciplinu u kojoj država mora biti primjer. Članak 6. izmjena objedinjava sve pravne lijekove koji se mogu izjaviti tijekom stečajnog postupka. Ta izmjena je u funkciji preglednosti i protiv nje nemamo ništa. Ubrzanju postupka pridonosi uvođenje roka od 60 dana u kojem je drugostupanjski sud dužan odlučiti o žalbi protiv rješenja o otvaranju stečajnog postupka. Obrazlažući odredbe predlagatelj kaže da Vrhovni sud Republike Hrvatske osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana odnosno kontrolira pravilnu primjenu zakona. Stoga se iznimno dopušta revizija i to u onim slučajevima kada drugostupanjski sud ocijeni da je to potrebno radi osiguranja jedinstvene primjene prava. Na ovaj način ne štiti se niti jedinstvenog primjene zakona niti osigurava ravnopravnost građana, niti se kontrolira pravilna primjena zakona jer da bi se revizija mogla izjaviti potrebno je da drugostupanjski sud u izreci svoje presude odredi da je protiv nje revizija dopuštena. U praksi suci vrlo rijetko dopuštaju reviziju protiv svojih vlastitih odluka unatoč toga što se radi o potrebi osiguranja jedinstvene primjene zakona i ravnopravnosti građana. Stoga bi revizija trebala biti dopuštena neovisno o volji drugostupanjskog suda. Nadalje, izmjenama se proširuje krug osoba koje mogu biti stečajni upravitelji, pa tako za stečajnog upravitelja može se imenovati fizička osoba koja ima visoku stručnu spremu, koja raspolaže potrebnom stručnošću, poslovnim iskustvom te ima položen stručni ispit za stečajnog upravitelja i nalazi se na listi stečajnih upravitelja. Teoretski gledajući moglo bi se ocijeniti dobrim kada ga praksa ne bi pretvorila i to u vlastitu nakazu. Za poražavajuće rezultate stečajnih postupaka odgovornost snose najvećim djelom upravo upravitelji. Gotovo redovito gubitnici su radnici i stečajni vjerovnici a dobitnici su bili upravitelji i uzak krug onih koje su upravo oni odabrali. Vođenje stečaja na nekoliko stečajnih dužnika bio je obilan izvor prihoda i nastojalo se te postupke voditi što duže. Ove izmjene ne onemogućavaju tu praksu nego otvaraju prostor za njen nastavak. Liste stečajnih upravitelja više neće utvrđivati predsjednik Visokog trgovačkog suda nego će to po ovim izmjenama činiti ministar pravosuđa s tim da vrijeme na koje se liste utvrđuju nije ograničeno. Ministar je doduše dužan zatražiti mišljenje nadležnih trgovačkih sudova i nadležnih komora, ali mišljenje nije obvezujuće što znači da će upravitelji biti politički odabranici pa će stečajne postupke voditi politika. Iskreno smo se nadali da su ta vremena iza nas tako da povratak u njih ne možemo prihvatiti. Stečaj mora voditi struka i sposobnost a ne politika. Dakle kada se teorija pretoči i u praksu stiče se dojam da je jedini cilj ovih izmjena zaštititi interese kandidata za stečajne upravitelje. Bitno je imati na umu da upravitelji imaju vrlo visoke nakande koje terete troškove stečajnih postupaka koji se uvijek u cijelosti namiruju za razliku od, za razliku od potraživanja stečajnih vjerovnika. Da su ove izmjene ciljane radi zaštite stečajnih upravitelja dokazuje i članak 17. kojim se ukida obveza upravitelja da prilikom preuzimanja dužnosti podnese dokaz da su se osigurali kod osiguravajućeg društva od odgovornosti za štetu koju mogu nanijeti. Naime teoretski on je dužan naknaditi štetu svim sudionicima ako je skrivljeno povrijedio koju od svojih dužnosti. Kao jamstvo izvršenja ove obveze zahtijeva se osiguranje od odgovornosti. Ovo jamstvo izmjenama se relativizira. Daljnji dokaz pogodovanja stečajnim upraviteljima jeste članak 18. koji propisuje isplatu nagrade temeljem Uredbe o kriterijima i načinu obračuna i plaćanja upraviteljima. Do sada je odluku o nagradi donosio stečajni sudac uzimajući u obzir obujam poslova, rad stečajnog upravitelja i vrijednost stečajne mase. Predloženom izmjenom omogućava se neometano bogaćenje stečajnih upravitelja koji nemaju interesa spasiti poduzeća od stečaja nego mu je interes unovčiti njegovu imovinu i za sebe ostvariti imovinsku korist. Vrlo je zanimljivo da predlagatelj unatoč znanju da su u praksi pojedine osobe stečajni upravitelji u nekoliko desetaka stečajeva ne ograničava tu mogućnost na dva ili tri slučaja. Smatramo da zakonom to treba biti ograničeno. Nadalje dobro je što izmjene bolje štite potraživanja radnika ali nije dobro što će ubuduće sami radnici prijavljivati tražbine. Predlažemo da se u tom dijelu ostane kod dosadašnjeg rješenja tj. to neka bude obveza stečajnog upravitelja. Izmjene zakona koje su kod nas prečeste teško prate vješti pravnici i nerealno je očekivati da to mogu pratiti obični građani. A u praksi je već ušlo i prihvaćeno da stečajni upravitelji prijavljuju tražbine radnika. Kako je ovo prvo čitanje izmjena i dopuna Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke uz izložene primjedbe podržat će prijedlog u prvom čitanju u uvjerenju da će do drugog čitanja predlagatelj prihvatiti ovo što smo stavili kao primjer. Hvala.
Hvala lijepa. U 18 i 29 je prošlo vrijeme za prijavu od 1o minuta. Imamo jedan ispravak, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, pa upravo moram ispraviti jedan uistinu netočan navod uvažene kolegice kako ga je čak i ponovila u dva ili tri navrata. Citiram: "Jedini je interes izmjene zakona zaštita stečajnih upravitelja, njihovo pogodovanje i njihovo neopravdano bogaćenje". Upravo suprotno. Srž, suština ovih izmjena je da se i takav položaj stečajnih upravitelja koji je i do sada bio i koga u izvjesnom smislu možemo okarakterizirati tako, izmijeni. Bit izmjena ili ovih predloženih izmjena je ubrzanje stečajnog postupka, skraćivanje rokova i pozicioniranju stečajnih upravitelja upravo tamo kamo po zakonu trebaju i pripadati. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Odnosno imamo još Milorad Pupovac u ime Kluba SDSS-a. Nema ga, gubi pravo Klub. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin Miroslav Korenika. Nema ga, gubi pravo. Gospodin Nenad Stazić, također nema ga. Gubi pravo. Gospodin Josip Leko, nema ga. Dakle i on također. Zatim Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče pa evo ja ću upravo i ponoviti vezano za ove Izmjene i dopune prijedloga zakona, Stečajnog zakona da je uistinu osnovno načelo i cilj stečajnog postupka, ali i odgovor na pitanje zbog čega se stečajni postupak uopće pokreće i provodi upravo najjednostavnije sažeti u smislu odgovora na to postavljeno pitanje? Pa radi skupnog namirenja vjerovnika stečajnog dužnika. To je u Zakonu tako definirano. I u ovom i u onim prošlima i to je osnovno načelo i osnovni postulat upravo pokretanja i vođenja samog stečajnog postupka i to na način, i to na način da se unovči imovina stečajnog dužnika i podijeli prikupljena sredstva stečajnim vjerovnicima. Ali naravno da u tom članku postoji stavak 2. dakle i preustroj i zaštita radnih mjesta, zaštita radnih mjesta u prvom redu kao zaštita proizvodnje. Dakle osnaženje tog stečajnog dužnika apsolutno u smislu pokretanja stečajnog postupka ali u svakoj konkretnoj situaciji ili od situacije do situacije od trgovačkog društva do trgovačkog društva naravno da treba uzeti u obzir jer je to uz socijalnu komponentu dakle zaštite radnih mjesta apsolutno jedan, može postati u konkretnoj situaciji jedan od pretpostavki za uspješno provođenje stečajnog postupka, ali opet ponavljam u svojoj konačnici da sve one iskazane financijske dubioze u odnosu dugovanja prema vjerovnicima u jednom blagovremenoj ili u određenim primjerenim rokovima budu u odnosu na tog subjekta apsolutno i podmireni. Dakle to je ta definicija i uistinu ona na, samo na prvi pogled je jednostavna i razlog pokretanja stečajnog postupka nesumnjivo, i provođenje stečajnog postupka kriju brojne poteškoće i prepreke, a puno od njih smo imali prilike čuti u raspravama koje su bile u ime klubova. Ja sam ih sistematizirao u nekoliko točaka i podcrtavam u prvom redu dakle pitanja i procesno-pravne prirode i pitanja materijalno-pravne prirode, dakako i gospodarska pitanja, socijalna pitanja, ali i pitanja financijske i stručne prirode i uistinu kad sagledavamo provođenje stečajnog postupka u odnosu na ove elemente nalazimo se pred jednom teškom zadaćom. Pa stoga izmjene Stečajnog zakona uistinu treba ili njima treba pristupiti na krajnje stručan i ozbiljan način. Prvenstveno ponuditi takva zakonska rješenja koja će otkloniti do sada uočene anomalije, nepravilnosti, dugotrajne i skupe stečajne postupke koji su u svojoj konačnici i rezultirali gašenjem gospodarskih subjekata, utrnućem radnih mjesta, a s druge pak strane uslijedio je nejednak položaj vjerovnika i nemogućnost njihova namirenja, dakle namirenja njihovih vjerovničkih potraživanja iz ustanovljene ili utvrđene stečajne mase. U tom smislu podupirem sva ona zakonska rješenja, a ona su zapravo temelj ili srž ove izmjene koja imaju za cilj prvo, precizno definirati zakonske pretpostavke za mogućnost pokretanja stečajnog postupka. Drugo, afirmaciju načela zaštite vjerovnika. Treće, razradu načela zabrane zloupotrebe procesnih ovlaštenja. I četvrto i ne najmanje važno, to je to načelo hitnosti i ekonomičnosti stečajnog postupka. Apsolutno sva ona rješenja u smislu ovih izmjena i dopuna koje ide u tom pravcu trebamo poduprijeti. U konačnici apsolutno se treba zalagati dakle za brz, efikasan stečajni postupak bez nepotrebnih nejasnoća, odugovlačenja koja su vrlo dugotrajna i nepotrebno skupa. Dakle, u prvom redu treba podržati odredbu koja definira nesposobnost za plaćanje, insolventnost koja nastaje temeljem zakona ako dužnik ima evidentirano nepodmirene obveze kod bilo koje pravne osobe koja za njega obavlja poslove platnog prometa u razdoblju duljem od 60 dana, a koje obveze je trebalo na temelju valjanih osnova za naplatu i to bez daljnjeg pristanka dužnika naplatiti s bilo kojeg od njegovih računa. Drugo, razdoblje insolventnosti, dakle taj rok od 60 dana kao novo rješenje treba podržati. Pogotovo ako ga se usporedi sa odredbom članka 251. Zakona o trgovačkim društvima koji je bio već i spomenut, a koji propisuje obvezu članova uprave trgovačkih društava da čak i u roku od 3 tjedna, dakle kraćem roku, od dana nastupanja nesposobnosti za plaćanje pokrenu stečajni postupak. Dakle, obveza koja proizlazi iz Zakona o trgovačkim društvima. Nadalje, načelo zabrane zloupotrebe procesnih ovlaštenja. Možda se najbolje dade sagledati kroz mogućnost poništenja, odnosno ukidanja odluka skupštine vjerovnika. Za nesmetano naime odvijanje postupka bilo je nužno precizirati rokove za podnošenje zahtjeva za ukidanje odluke skupštine vjerovnika. Opravdan je zahtjev da se takav prijedlog može isticati, ali samo do zaključenja ročišta na kojem se ta skupština odvija. I ovdje treba uočiti i novu obvezu stečajnog suca, jer se u zahtjevu za ukidanje odluka skupštine mora odlučiti odmah na skupštini, samo u složenijim slučajevima može se odgoditi donošenje odluke i to samo za 8 dana od dana održane skupštine vjerovnika. Tako je apsolutno skraćivanje rokova u smislu odlučivanja u meritumu, što je svakako poboljšica upravo u ovom smislu kome govorimo. Dakle, skraćivanje rokova za meritorno odlučivanje u smislu provođenja stečajnog postupka. Nadalje, ovdje treba istaknuti rješenje po kojem prethodni postupak može trajati najdulje 3 mjeseca od podnošenja rješenja o pokretanju stečajnog postupka, osim ako posebne okolnosti ne zahtijevaju dulji rok. Dakle, opet dolazimo u situaciju predloženih izmjena gdje se precizira rok. Rok kao takav koji nije samo instruktivne prirode, dakle koji se u smislu odredbi zakona treba apsolutno i poštivati. Dakle, u cilju ubrzanja stečajnog postupka bilo je potrebno vremenski ograničiti trajanje prethodnog postupka. Sudski vještaci, privremeni stečajni upravitelji morat će se pridržavati naznačenih rokova, naravno pod sankcija koje isto tako što direktno, što indirektno zapravo izviru iz ovog zakona. Nadalje, temeljno načelo hitnosti u provođenju stečajnog postupka treba sagledati i kroz prvo, suspenzivnost žalbe, odnosno nesuspenzivnost žalbe kao redovnog pravnog lijeka kada se radi i o rješenjima i o zaključcima kojim se upravlja postupak. I drugo, to određivanje roka od 60 dana kao roka u kojem treba odlučiti u povodu žalbe vijeće drugostupanjskog suda. Ovdje se poglavito misli na rješenje o otvaranju stečajnog postupka gdje se isto tako ono što se kaže curili rokovi ili nepotrebno odugovlačili ti stečajni postupci. Pa i složio bih se iz onih razloga u konkretnim nekim situacijama, neki ajmo reći nečasnih motiva koji mogu rukovoditi one koji provode stečajni postupak da on što dulje traje iz samo njima poznati razloga. A naravno da se onda tu ima i svoju materijalnu ili ekonomsku komponentu. Što se tiče samih procesnih odredbi isto treba po mom mišljenju kazati nekoliko rečenica jer su ovdje predložene bitne izmjene. Dakle, stečajni postupak definira se kao poseban izvanparnični postupak uz supsidijarnu primjenu odredaba Zakona o parničnom postupku, a što znači da se u stečajnom postupku primjenjuju samo osnovne odredbe instituti parničnog postupka koji se i inače primjenjuju u izvanparničnom postupku i nisu u suprotnosti sa posebnostima stečajnog postupka. To naslovno na one rasprave koje su se odredile u smislu vođenje parnica, primjena Zakona o parničnom postupku u odnosu na samo provođenje stečajnog postupka. I na posljetku, valja naglasiti da se predložene, da se predlaže izmijeniti i postojeći članak 71. te se sada u tražbine prvog višeg isplatnog reda ulaze prvo tražbine radnika i ranijih radnika stečajnog dužnika, nastale do dana otvaranja stečajnog postupka, ali i naknade štete pretrpljene zbog ozljede na radu ili profesionalne bolesti. I treće, tražbine s temeljem doprinosa iz plaća i na plaću po odredbama posebnog zakona. Ovu novinu ovdje naglašavam samo zbog toga što sam imao u ovoj sabornici prilike čuti, rasprave s one strane sabornice, u smislu socijalne neosjetljivosti, najrazličitijih analiza zbog čega radnici u ovaj red, a ne u viši isplatni red ili najviši isplatni red. Pa nisam primijetio nikoga da to jasno i precizno kaže kad je to ušlo u suštinu izmjena ovoga zakona. Pa jest gospodo, radnici, zaposlenici su ušli u prvi isplatni red i moje je osobno mišljenje da je to u redu i da je to valjano zakonsko rješenje. Evo ga, s obzirom da mi ističe vrijeme ja ću s ovim naravno zaključiti uz ocjenu da ovaj zakon u prvo čitanju sa svim ovim što smo imali prilike čuti apsolutno valja podržati. A mislim da se i na Odboru za pravosuđe vodila kvalitetna i stručna rasprava pa i u tom smislu ima i konkretnih prijedloga za izmjeni. Ali o tom drugom prilikom. Hvala.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Pa kolega, evo ponovo se ponavlja priča, dakle vi naglašavate da je cilj stečajnog postupka namirenje vjerovnika. Da, to u zakonu stoji i u stavku 2. zakon ostavlja mogućnost i preustroja. Mi smatramo da cilj, primarni cilj ne smije biti samo namirenje vjerovnika nego i očuvanje djelatnosti i očuvanjem djelatnosti sačuvamo radna mjesta. Mi se moramo priupitati zbog čega se kod nas redovito događa ukidanje, odnosno nestajanje radnih mjesta, rasprodaja imovine na komade da ne kažem na grame, a isti zakon koji je našem zakonu bio uzor funkcionira i primjenjuje se na način da radnik nezna da je proveden stečajni postupak, pa upravo zbog toga što se kod nas pokretanje stečajnog postupka događa prekasno. Prekasno se, kad je prezaduženo, kad nije ostalo više ništa i u svojoj raspravi sam htjela ukazati upravo na tu potrebu da se što prije pristupi pokretanju stečajnog postupka, svjesna toga zašto to ne može biti. Mi imamo fantastično riješeno Zakonom o trgovačkim društvima tri nedjelje ako je netko nelikvidan, uprava po kaznenom odgovornošću dužna je pokrenuti postupak za otvaranje stečaja, međutim to se u pravilu ne događa. A kada bi se dogodilo, što bi to značilo? Ma kolege mi bi imali 80% poduzeća pod stečajem. Zašto? Zato što nemamo u Hrvatskoj financijske discipline, zbog toga što nam vlada u Hrvatskoj nelikvidnost i vjerojatno i sam predlagatelj kada ne zadire u tu sferu je svjestan toga dokle god se ne učini da profunkcionira pravna država, dok ne zavlada financijska disciplina ovaj članak ispred Zakona o trgovačkim društvima se neće moći primijeniti na način da bude efikasan u funkciji zaštiti i postizanja cilja zašto je unesen. Evo to mi je bio smisao rasprave i zbog toga nije dobro povoditi se s ciljem namirenje vjerovnika, ma ne samo to, i njihovo namirenje, ali sa očuvanjem mjesta radnika.
Hvala. Odgovor gospodin Tomljanović.
Poštovana gospođo uvažena kolegice Lalić, nit su ciljevi stečajnog postupka, niti osnovna načela stečajnog postupka, niti moja niti vaša. Oni izviru iz odredaba zakona i ovih predloženih i onih koji su uvažili, oni izlaze iz sudske prakse i to ne samo hrvatske prakse u smislu provođenja stečajnih zakona, a ona proizlaze u odnosu na pravnu struku, dakle ljude koji se bave dakle građanskim pravom ili posebno stečajnim pravom u smislu provođenja stečajnih postupaka. Dakle ja nisam iznosio nikakva svoja načela, svoje ciljeve nego upravo ono što je zakonodavac kao takav propisuje što je propisivao i zapravo što struka podupire. Ja sam u svojoj raspravi kazao ako ste me dobro slušali, da podupirem ja tu socijalnu komponentu u smislu preustroja i mogućnosti preustroja u stečajnom postupku da se zadrže radna mjesta, jer bez proizvodnje, odnosno radnih mjesta apsolutno trgovačko društvo koje je došlo u financijske dubioze kao takvo ili to trgovačko društvo se iz njih ne može izvući osim ako mu se prodaje njegova imovina koju ima u vlasništvu, ali to je ona komponenta o kojoj treba voditi računa u smislu provođenja stečajnog postupka, ali cilj se definira u odnosu na vjerovnike, jer to je trgovačko društvo došlo u takvu poziciju u smislu dužničko-vjerovničkih odnosa jer da njih nema, da vjerovnika nema, nema niti razloga za pokretanje stečajnog postupka i nećemo se vi i ja tu bojim se, niti mi je u cilju da se mi oko toga slažemo. Dakle treba imati ispred sebe kada se raspravlja o ovom propisu u prvom redu ciljeve, načela i osnovne postavke samog zakona. U svakoj konkretnoj situaciji dakako ako je to ikako moguće, da se sačuva supstrat samog trgovačkog društva, poduzeće pa onda to u prvom redu znači između ostaloga i sačuvati dakle i radna mjesta i zaposlenost, dakle i zaštitu prava radnika s osnova radnog odnosa.
Hvala lijepa. I kao posljednji večeras u pojedinačnoj raspravi, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Od 96. godine kada je Zakon o stečaju donesen, pa tri njegove novele koje su se dogodile 99., 2000. i 2003. godine uglavnom su se kretale oko alata i načina na koji pospješiti na jednoj strani stečajni postupak u smislu brzine, efikasnosti i ispunjenja cilja, a na drugoj strani oni su govorili o različitim alatima koji su stajali na raspolaganju stečajnom upravitelju, ali je govorilo i o pravnom položaju stečajnih upravitelja koji su počesto mijenjali svoj pravni položaj i regrutirali su se iz ovog ili onog dijela. Naime, točno je, neupitno je točno što se tiče zakonskih pretpostavki da temeljna zadaća u stečajnom postupku je namiriti stečajnog vjerovnika. Ali naravno da ona socijalna logika pa i logika pokušaja da se nešto što je gospodarski posrnulo, pokušava uspraviti na svoje noge, govori o tome da je pitanje preustroja u stečaju koji je nekada postojao na takvim temeljima, nešto o čemu valja voditi računa i u što treba dodatno ulagati i u okviru alata, ali i u okviru provedbenih politika da bi se taj preustroj mogao dogoditi. Što je po meni najznačajnije pa možda i najbitnije da dođe do pravovremenog preustroja? To je prije svega ocjena ili identifikacija problema na vrijeme. Kako na vrijeme identificirati problem i tko je odgovorniji u identifikaciji problema dužnička strana ili vjerovnička strana. Počesto se zaboravlja pa se sva težina prebacuje naravno na dužnika i on normalno po logici stvari dužnik je uvijek dužnik i njegov pravni položaj ne može izmijeniti niti moja riječ koja će ga pohvaliti ili koja će ga kuditi. Međutim, u našem pravnom sustavu ili u našem iskustvenom sustavu vrlo je bitna pozicija vjerovnika. Naime, vjerovnici su makar u našim hrvatskim prilikama, a oni su u većini slučajeva banke, posrednici, potpuno nezainteresirani za tu pravovremenu identifikaciju problema. Naime oni imaju svoje razlučno pravo, oni imaju svoja osiguranja, oni imaju fiducije, ini imaju čitav niz instrumenata i praktično njih ništa ne prisiljava u onom smislu pravnom da oni problem identificiraju. Oni su se osigurali instrumentima i oni čekaju. Jer njihovo čekanje je čekanje sigurno. Oni naprosto ne mogu izgubiti. E sada ako ne mogu izgubiti, a postoji i određene točne strukture, ako gledate strukture stečaja i načina nastajanja stečaja, kada se stečaj identificirao, kada je došlo do proglašenja stečaja, u kojim struktura se to događalo. Onda ćete vidjeti da postoji određena pravila u tom kretanju. Ta pravila vam idu ustvari kako se kretala rang lista recimo stupnjevanja u vrijednosti, tržnoj vrijednosti nekretnina, tako su se događale određene identifikacije stečajnih postupaka. Naravno, to je razumljivo i teško je u tom aspektu nešto prigovoriti. Ali zbog čega, ne znam kako, ja nemam takvu pravnu mogućnost da sada kažem kako upravo te vjerovnike koji su počesto ako ih gledamo u dinamici na koju su postajali vjerovnici, ti vjerovnici nastali i prije stvaranja samostalne Hrvatske države pa su kroz famozne mehanizme u okviru samoupravnih sporazuma sticali određene udjele u bankama koje su oni osnivali, a koji su poslije postali njihovi vjerovnici. I koji su praktično poslije preuzeli njihovu cjelokupnu imovinu. Takvih slučajeva ima posebice, posebice su naznačeni u Dalmaciji. Tako da se dogodilo jedan naizgled paradoks. Osnivač je nakon određenog vremena bio dužnik kojega je vjerovnik, kojega je on osnovao netom prije toga postao njegov vlasnik ili vlasnik njegove imovine. Na koji način i da li je vrijeme naprosto sažvakalo te probleme, ja ne znam, ali znam sigurno da je takvih primjera bilo podosta i da su oni ustvari dominantni u tim stečajnim postupcima. Druga strana, kako zaštititi radnička prava, radničke dražbine, potraživanja radnika, njihov minuli rad, kako tu najvažniju socijalnu stvar dovesti u jedan pravni red. Postojalo je čitav niz novela koje su išle za time da se od stavljanja u prvi isplati red, sada čini mi se da novela ide u smislu da radnik sam prijavljuje svoje dražbine u stečajnom postupku. Nisam siguran da je to pametno. Naime, zbog čega ne bi to kao i do sada radio stečajni upravitelj. Da li smo sigurni da će radnik, ja ne želim sada vršiti niti strukturu niti kvalifikaciju radnika. Biti u mogućnosti, da li će znati sam prepoznati problem na vrijeme i sam zatražiti ostvarenje svojih prava u stečajnom postupku, a znate kad se nalazite u stečajnom postupku, kad su vam naprosto svi elementi normalnog života, rada prestali. Kad naprosto, tko je ostao u firmi u stečaju? Pa onaj koji nigdje, nigdje nije mogao ići više. On nema izlaza, on je tu samo zato što ne može nigdje drugdje biti. Jedini razlog zašto je tu jer ne može nigdje više biti. E sad, od takvog očekujemo da sam prijavi i traži svoja stečajna prava. Nisam baš siguran da je to neki mehanizam, da je to dobar alat koji će pospješiti to okretanje. Apsolutno mislim da treba ojačati institucije preustroja, znači pravovremenog otkrivanja problema, da treba pojačati institucije u kojima će se radni procesi uz pomoć koga, uz pomoć koga, države, lokalne samouprave, pokušati nastaviti i da se ne, da naprosto da taj kotač reprodukcijski ne stane jer njegovim stajanjem ionako slabi uvjeti i moguće loše plaće postaju nikakve plaće. Još jedan problem koji vidim u stečajnim upraviteljima ili u sustavu tog cjelokupnog odnosa. Do sad smo znali kako se stečajni upravitelji, na osnovu kojih lista se oni biraju, tko ih bira. Sad se predlaže da to izrađuje ministarstvo što samo po sebi ne treba ništa loše značiti. Kao ni da je ovo što je bilo dobro jer to su ipak samo neke manifestacije koje nisu meritum stvari. Međutim meritum stvari jesu u naravi stručnost i pošten odnos stečajnih upravitelja. Mislim da su oni primarno istaknuti i njihovo pravodobno i pozitivno rasuđivanje u mnogim slučajevima stečajni postupak vodi u dobrom pravcu, odnosno drukčije u lošem pravcu. Jasno, pri tom su mehanizmi sankcija gotovo nepoznati i finalne manifestacije i lošeg i dobrog se svodu uvijek na to da se nagradi i jedno i drugo. Prema tome, vrlo ćemo teško naći u okviru ovih novela jedno kvalitetno rješenje. Mislim da je uistinu, makar sa ovim mojim skromnim informacijama i znanjem koje imam o ovoj materiji ipak nužno prići izradi cjelovitog stečajnog zakona. Stečajnog zakona koji bi u promijenjenim okolnostima koje su se definitivno promijenile, ipak je glavnina tog, tih poduzeća koje su u stečaju u ovom momentu puno manja i puno je manji pritisak nego što je bio. Pa i okolnosti su se ponešto promijenile u tržnoj utakmici. I mislim da bi vrijedno bilo razmisliti o vraćanju institucije preustroja kao temeljne institucije koja mora imati tzv. polugu prvog reda u djelovanju upravo iz razloga novih okolnosti koje su nastupile, koje su se pojavile, a koje bi trebale ići u funkciji zaštite radnih mjesta, zaštite radničkih prava i svega onoga, ali za to drugo mi je očigledno isteklo vrijeme.
Hvala lijepa. Sad ćemo prekinuti raspravu o ovoj točki dnevnog reda koju ćemo nastaviti nakon obraćanja Hrvatskom saboru, sutra ujutro, gospodina predsjednika Europske komisije Jose Maria Manuele Barosa pa ćemo, dakle, nastaviti nakon obraćanja predsjednika Europske komisije. Inače sutra zastupnici bi trebali biti u 10 sati u sabornici. Nakon što to prođe onda nastavljamo raspravu po ovoj točci. Prvi je na redu Damir Sesvečan, pa onda Zvonimir Sabati, pa onda Pero Kovačević i tako redom. … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle, ja vas molim da sredimo klupe, da sklonimo papire i da sutra budemo oko 10 sati jer gospodin ulazi ovdje u 10 i 15. Hvala lijepa i laku noć. … [[Početak nije snimljen.]] gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i točkom dnevnog reda, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona. Na redu je zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Pardon, samo da vidimo šta želi gospodin Lončar. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, malo sam i potresen, ali nadam se da ću sačuvati pribranost u skladu sa člankom 17. koji kaže: "Predsjednik ili predsjedatelj Sabora i predsjednik radnoga tijela dužan je davati zastupniku obavijesti i objašnjenja". Volio bi da je na vašem mjestu predsjednik Hrvatskog sabora, ali i vi ste potpredsjednik. Ja bih vas pitao za obavijest i objašnjenje tko je jutros organizirao ovu demonstraciju primitivizma, vrijeđanja i ponižavanja zastupnika na najgori mogući način. Da objasnim. Bili smo, ispričavam se, tresem se, u ovoj obavijesti iz Sabora nigdje ne piše da zastupnik danas ne treba dolaziti s autom. Došao sam s autom na vrijeme, straža mi kaže, molim ih i dajem im ključeve da odvezu auto, oni kažu da ne mogu nego da idem na Tuškanac i da se dole nalazi auto i koji će nas prebaciti vamo. Došao sam dole, od auta nigdje ništa. Čekam, u međuvremenu dolazi i kolega Jozo Topić i čekamo, nema nigdje nikoga. Zovemo tajnicu od tajnika Sabora i kažemo joj o čemu se radi, ona kaže da će provjeriti, vrlo ljubazno. I nakon toga kaže da stanoviti Kampić neće sa njom razgovarati, da joj je spustio slušalicu. Još smo čekali tako povrijeđeni i poniženi, krenuli smo pješice i vrhunac te demonstracije primitivizma je bio kad smo bili u visini Vlade, dakle 50-ak ili 100 metara dalje odavde, vidimo neki auto prema dole i dok ide prema dole nama kaže "hoćete unutra"? Kaže nam, "hoćete li unutra"? Prema tome, ja vas lijepo molim zbog digniteta i zastupnika i ovoga Visokoga doma da ispitate tko je odgovoran za ovu nečuvenu demonstraciju primitivizma, vrijeđanja i ponižavanja zastupnika. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispitat ćemo pa ćemo dati odgovor. E sada, ispričavam se gospodinu Sesvečanu. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi u prvom čitanju Prijedlog četvrte novele Stečajnog zakona kojom se pokušavaju ukloniti uočeni nedostatci koji su se u praksi, u njegovoj primjeni pokazali i dovodili do ozbiljnih poteškoća. To se prvenstveno odnosi na zadnje izmjene i dopune Stečajnog zakona od 18. srpnja 2003. koje umjesto da su dovele do ubrzavanja, pojednostavljenja i pojeftinjenja stečajnog postupka proizvelo je upravo suprotni efekt. Pa je bilo nužno pristupiti ovim izmjenama Zakona. Veliki broj izmjena zapravo je vraćanje na rješenja prije te posljednje novele. Osvrnut ću se na nekoliko pitanja koja se žele ovim izmjenama i dopunama riješiti. To se prije svega odnosi na stjecanje svojstva stečajnog upravitelja, odnosno na to tko može biti imenovan za stečajnog upravitelja. Naime, prema važećem Zakonu to može biti odvjetnik, odvjetnički ured koji ima financijsko-ekonomskog savjetnika ili član javnog trgovačkog društva upisanog u sudski registar za obavljanje djelatnosti stečajno upraviteljske službe koji ima visoku stručnu spremu i položen ispit za stečajnog upravitelja. Prema ovim odredbama ispada da je odvjetnik mogao bez dodatnih zahtjeva biti stečajnim upraviteljem dok je odvjetnički ured to mogao biti samo ako ima financijsko-ekonomskog savjetnika. Isto tako postojala je kolizija odredbi prema kojima stečajni upravitelj može biti samo fizička osoba, dakle odvjetnički ured ili zajednički odvjetnički ured, jer je to moglo biti i odvjetničko društvo koje ima status pravne osobe. Ovim izmjenama i dopunama predlaže se rješenje kako je bilo na snazi do novele iz 2003., tj., da se za stečajnog upravitelja može imenovati osoba koja ima visoku stručnu spremu, položen ispit za stečajnog upravitelja i koja raspolaže posebnom stručnošću i poslovnim iskustvom te se nalazi na listi stečajnih upravitelja. Isto tako, ovim izmjenama i dopunama ispravlja se jedno loše rješenje važećeg Zakona po kojem stečajni upravitelj imenovan na prvom ili kasnijem ročištu stečajnih vjerovnika umjesto stečajnog upravitelja kojeg je imenovao stečajni sudac ne treba biti na listi stečajnih upravitelja. Predloženom promjenom Zakona omogućilo bi se stečajnom sucu uskraćivanje potvrde novoimenovanom stečajnom upravitelju ako ne ispunjava uvjete iz članka 20. Zakona, odnosno ako se ne nalazi na listi stečajnih upravitelja. Tim se olakšava nadzor stečajnom sucu jer osobe na listi moraju imati određene kvalitete i reference koje su provjerene u postupku stavljanja na listu stečajnih upravitelja. Što se tiče liste stečajnih upravitelja nju bi utvrđivao ministar nadležan za poslove pravosuđa, a ne više predsjednik Visokog trgovačkog suda. Lista bi se dopunjavala, ali i sa liste bi se mogli brisati stečajni upravitelji, odlukom ministra pravosuđa po službenoj dužnosti iz razloga koji su zapreka za obavljanje dužnosti stečajnog upravitelja. Predloženim načinom utvrđivanja liste stečajnih upravitelja lista postaje upravni akt i omogućava se kroz sustav pravnih lijekova za upravni postupak, zaštita prava kandidatima. Kada govorimo o radnicima kao vjerovnicima stečajnog dužnika, treba reći da je trenutno važećim Zakonom u odnosu na rješenja prije novele iz 2003. godine položaj radnika pogoršan. Prije te novele dio tražbina radnici su ostvarivali kao vjerovnici stečajne mase i to kao troškovi stečajnog postupka, a to su bile tražbine navedene u članku 86. Zakona o radu ukinute navedenom novelom. A ostatak kao stečajni vjerovnici prvog isplatnog reda tražbina stečajnih vjerovnika viših isplatnih redova. Dakle, prije svih ostalih stečajnih vjerovnika. Postojećim Zakonom tražbine radnika koje oni ostvaruju kao troškove stečajnog postupka svrstani su u prvi viši isplatni red tražbina stečajnih vjerovnika viših isplatnih redova, a to su plaće za zadnja 3 mjeseca prije otvaranja stečaja, naknada plaća za godišnji odmor, otpremnine, naknada štete zbog ozljede na radu. Ostala potraživanja po osnovi radnog odnosa koja su nastala do otvaranja stečaja pripadaju u drugi opću isplatni red zajedno sa potraživanjima svih ostalih stečajnih vjerovnika. Ovim izmjenama i dopunama predlaže se razvrstavanje ukupnih tražbina radnika u jedan isplatni red, tj., ukupne tražbine radnika i ranijih radnika stečajnog dužnika, te pripadajući doprinosi iz plaće i na plaću razvrstavaju se u prvi isplatni red, a sve ostale tražbine u drugi opći isplatni red. Time se osigurava jednak položaj svih stečenih vjerovnika. Upravo vezano uz izjednačavanje položaja stečajnih vjerovnika prijedlog za brisanje u članku 87. stavku 1. točke 2. prava na prioritetnu naplatu iz stečene mase tražbine odvjetnika za pružene usluge tijekom posljednjih 6 mjeseci prije otvaranje stečajnog postupka u svezi sa zaštitom i ostvarivanjem prava dužnika koja ulaze u stečajnu masu smatram korektnim rješenjem. Predloženim brisanjem članka 193.a i 193.b. ukida se još jedan institut, institut prijenosa neonovčenih dijelova stečajne mase uvedeno velom iz 2003. kojim se željelo skratiti stečajni postupak, no taj cilj nije se postigao. Naprotiv, prouzročio je mnoge nejasnoće i dvojbe. Slična situacija je i sa uvođenjem instituta prodaje imovine dužnika kao cjeline kojeg je u praksi bilo nemoguće provesti. Radi se zapravo o kupoprodaji trgovačkog društva sa preuzimanjem zaposlenih što je regulirano drugim odredbama zakona. Povezano s tim uvođenjem FINA-e kao privilegirane prodajne agencije u prodaji imovine dužnika kao cjeline bilo je nepotrebno i vrlo dvojbeno i sam predlagač kaže u ustavno upitno. Dakle, iz tih razloga navedenih u ovom obrazloženju prijedloga, dakle što predlaže Vlada Republike Hrvatske podržat ću dakle upućivanje zakona u drugo čitanje. Hvala.
Hvala lijepa. Ima jedna replika, gospodin Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega je kazao da je do novele koja je došla 2003. godine, da je sa tom novelom došlo do pogoršanja odnosa u stečajnom postupku, da je došlo do dugotrajnijih procesa, da je došlo do manjih zaštita radničkih prava i ukupno gledano da su novele koje su uslijedile 2003. izazvale negativne tendencije. I stoga bi jasno i proizvelo da je do 2003. sve bilo super i da je sve skupa štimalo, na žalost izvješća koja su upravo prilikom rasprave 2003., a sjećam se njih statistički podaci su govorili nešto sasvim drugo, upravo da je došlo do ogromnog zastoja u ostvarenju radničkih prava, da je dugotrajnost stečajnog postupka izuzetno nepogodna za radnike i prema tome ja se bojim da niti novela 2003. niti ova novela koju sada donosimo neće riješiti ono o čemu ovdje danas svjedočimo, a to je da će radnici moći imati ono što oni hoće. Najprije oni nisu, nitko nije zadovoljan pozicijom stečaja i stečaj nije dobro stanje, a napose je loše stanje ako traje dugo i ako su rezultati tog stečaja neprihvatljivi za radnike, a oni gotovo uvijek jesu. Da bi bili prihvatljivi onda bi trebao postojati institut tzv. prvotnog preustroja, međutim taj institut ne može se zamijeniti stečajnim planom jer taj institut naprosto ne postoji. Prema tome, temeljna zadaća i onog što radnici danas traže da ili bude preustroja ili da stečaj bude kratak tako da ne dolazi do odumiranja radnih mjesta što je ustvari konačni cilj.
Hvala. Odgovor, gospodin Sesvečan. Izvolite.
Dakle, ja nisam rekao da namjera novele iz 2003. godine nije bila dobra, dakle isto tako vjerujem da se željelo sve ove nedostatke koji su se do tada pokazali u provedbi stečajnih postupka otkloniti. No međutim kada je riječ o prije svega radničkim potraživanjima mislim da se stručna javnost složila u tome, a eto ja sam u pripremi ove rasprave i konzultirao ovu knjižicu treća novela Stečajnoj zakona u kojoj eminentni stručnjaci dakle iz ove ovlasti prava analiziraju tu treću novelu, pa između ostalog prof. Mihajlo Dika kaže da se teško oteti dojmu da je to još jedan dokaz antiradničkog usmjerenja novele iz 2003. godine, a vezano uz brisanje članka 163.m. kojem su bila inače regulirana prava zaposlenika u slučaju prodaje imovine dužnika kao cjeline. Prema tome, mislim da je stručna javnost tada tu novelu ocijenila kao, dakle koja je išla na štetu radnika.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas mi imamo Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona, ali u pravilu ako govorimo o Stečajnom zakonu onda ne idemo da on je … [[Govornik se ne razumije.]] Znači imamo tvrtku s teško izlječivom bolesti i svakako uzroke ovim zakonom ne rješavamo. Očekuje se od ovog Zakona sasvim sigurno brz, efikasan i pravedan postupak, prije svega da se ako je ikako moguće spasi imovina proizvodnja radna mjesta i dadne naravno šansa za nov početak. Možemo govoriti o preustroju, međutim toga i nema baš previše. Kad se govori o pokretanju postupka, kad se govori o brzini sigurno da je najteže radnicima pokrenuti stečaj jer su oni u većini slučajeva stvarali tu tvrtku, osiguravali svojim obiteljima naravno i sebi egzistenciju i često puta ima primjedbi zašto radnici putem sindikata ili nešto slično ne pokreću stečajni postupak. Nije lako pokrenuti stečajni postupak onima koji su stvarali firmu. Također se očekuje ovim Zakonom zaštita vjerovnika. Moram reći da iako vjerovnici često puta imaju mogućnost da na vrijeme uoče poteškoće, oni mogu na taj način i spriječiti najgore. Na taj način oni sasvim sigurno snose i dio odgovornosti za stečaj osim ako nije objektivne prirode na koji se ne može utjecati. Predložene izmjene i dopune ovog Stečajnog zakona su goleme. Smatram da je bilo bolje predložiti nov Stečajni zakon. I jedna primjedba, naime imam primjedbu na članak 75. prijedloga zakona kojim se mijenja članak 173. Stečajnog zakona stavak 2. Naime ne vidim potrebu da se mijenjaju odredbe iz stavka 2. u postojećem zakonu jer u dosadašnjoj primjeni navedene odredbe nije bilo nikakvih problema nego je ista u označenoj mjeri doprinosila ubrzanju postupka. Svi podaci koji bi sada trebali dostavljati radnici dostupni su stečajnom upravitelju. Valja napomenuti da nerijetko radnik niti nema ugovor o radu jer mu ga poslodavac po potpisu nije niti uručio te ne bi mogao udovoljiti obvezu da prema stavku 1. na taj način udovolji obvezi prilaganja isprave iz koje tražbina proizlazi. Upravo bi ta činjenica mogla dovesti do novih parnica. I rješenja prema kojem će se popis objaviti na vidljivom mjestu u poslovnom prostoru dužnika potpuno je neprihvatljivo jer nastavljaju s radom svi radnici. Naime, neki su ili dobili otkaz ili otišli u mirovinu te im je na taj način onemogućen uvid u ispravnost popisa njihovih tražbina. Isto tako, nije definirano što je to vidljivo mjesto u poslovnom prostoru, je li to ograda, sjedište stečajnog dužnika ili neki drugi prostor. Isto tako iz čitavog niza izlaganja uvodničara ili iz rasprava klubova ili pojedinačno vidljivo je da su često puta prisutna i određena nadmudrivanja koja su rješenja bolja. Ali ipak, daleko iznad tih rasprava je stvarni život, ljudske sudbine i naše rasprave neće vratiti na radna mjesta više od stotinjak tisuća ljudi koji su lošim gospodarenjem i nesposobnošću vlasnika uništili veći dio našeg gospodarstva odnosno te ljude poslali na ulicu. To ovim izmjenama nećemo riješiti. Govorimo da su glavne teze ili da su jedne od glavnih teza brzina i zaštita vjerovnika, no vjerujte dobar dio vjerovnika posebno pojedinaca znao je pa i sada imamo te slučajeve bolje sebe zaštititi nego što ga štiti ovaj zakon. Kad govorimo o vjerovnicima sigurno da su jedni od značajnijih vjerovnika i banke, međutim banke se danas uglavnom dobro osiguravaju fiducijom na nekretninama i danas banke u pravilu nisu značajnije ugrožene. Vlasnik ili vlasnici kao vjerovnici ponekad smišljeno dugo unaprijed pripremaju stečaj i pritom obezvrjeđuju imovinu. Metode su već uhodane. Vlasnik tvrtke otvara novu tvrtku u koju postupno prenosi veći dio vrjednijih nekretnina, prebacuju se i unosniji poslovi. Nova firma i planirana stečajna firma provode niz sumnjivih poslovnih i financijskih transakcija na štetu planirane stečajne firme. Stara tvrtka ili nazovimo ju stečajna postaje dva do tri puta prezadužena, imovine gotovo da nema, posla sve manje, radnici rade a ne primaju plaće. Firma ode u stečaj, ja bih rekao slobodno ponovim planiran stečaj, vjerovnici se nemaju čime namiriti. Vlasnik tvrtke ima drugu tvrtku s imovinom stečajne a ništa mu se ne dešava. Nitko za propast firme ne odgovara. Onog trenutka kada onemogućimo ovakav kriminal onda možemo govoriti ipak koliko toliko o brzom, pravičnom i pravednom stečajnom postupku. A ponavljam, to se ovim izmjenama i dopunama Stečajnog zakona kao i ukupnim Stečajnim zakonom ne rješava. Pa imamo i čitav niz primjera. Pune su tiskovine gotovo svakodnevnih ili svakotjednih protestiranja radnika koji su ostali bez posla. Evo primjerice, u Varaždinskoj i Međimurskoj županiji unazad petnaest godina bilo je ukupno 518 stečajeva a zbog tiha stečajeva ostalo je bez posla 11 tisuća 122 radnika. Naravno, dio tih radnika je našao posao ili u vlastitim firmama ili se negdje drugdje zaposlio ali veći dio ih je nažalost ostao bez posla. Ima tu svakakvih primjera i ne tako davnih, pa i u ovoj sabornici je bilo o njima govora. Možemo spomenuti primjere ajde ako govorimo i o našoj Varaždinskoj županiji iako ih ima diljem cijele Hrvatske takvih primjera i od primjera Varaždinske. Neki su govorili to je dobar primjer ali primjer privatizacije, međutim što se dogodilo. Dogodilo se da imovine nema, radnici su ostali na cesti, kooperacija koja je bila itekako značajna u Varaždinki a odnosila se na poljoprivrednike je propala itd. Govorimo nadalje o jednom od najvažnijih trgovačkih subjekata sjevero-zapadne Hrvatske, govorimo o VAMA-i koja je odlično poslovala i otišla u stečaj. Nitko ne odgovara za propast firme za veliki broj ljudi koji je ostao na cesti. Govorimo o ITAS-u i u ovoj sabornici je bilo govora o njemu. Upravo govorimo o planiranom stečaju. Bez imovine je ostala tvrtka koja ima perspektivu i ljudi mogu sigurno osiguravati sebi i svojim obiteljima egzistenciju. Da ne govorim o čitavom nizu štedno-kreditnih zadruga gdje su ljudi ostali bez velikih iznosa svojih sredstava, ali ponavljam ovim izmjenama i dopunama Stečajnog zakona nećemo riješiti ove probleme. To se treba na drugi način rješavati i ne znam što čekamo da to ne rješavamo. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo tri replike. Prva je gospodina zastupnika Josipa Leke. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani kolega, naime ustvrdili ste da ovaj zakon ima za cilj efikasnost naplate vjerovnika. Međutim, predlagatelj sam deklarira dva cilja što je smisao svaka uvijek Zakona o stečaju. Zaštita imovine i radnih mjesta i naplata potraživanja vjerovnika. Ove izmjene su otprilike od mandata do mandata ili ad hoc, zavisi tko je na vlasti. Tako se problem ne može riješiti. I suprotno ustvrđenim ciljevima samog predlagatelja ima velika razlika u samom prijedlogu. Naime, članak 71. prijedloga zakona ukida odredbe o prodaji cjelovite imovine stečajnog dužnika. Tako se ne čuvaju radna mjesta, tako se ne čuva ni program ni proizvodna cjelina. Na taj način se dovodi u pitanje cilj koji je deklarirala Vlada svojim prijedlogom a još više kad se stalno mijenja šta su ciljevi stečajnog zakona ako znamo da je u Hrvatskoj prvi cilj zaposliti 300 tisuća radnika koji već dugo vremena stoji na toj brojci, onda taj cilj koji je Vlada deklarirala kao efikasnost naplate ne stoji ni pred nama kao glavni cilj nego zaštita radnih mjesta i proizvodnog programa ili nekog poslovnog programa. Zato sam, dozvolite mi, evo htio vas upozoriti da deklarirani cilj nije u skladu sa prijedlogom. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Zvonimir Sabati. Izvolite!
Hvala na neki način i podršci mojem izlaganju iako ako ste pažljivo pratili ja nisam rekao deklarirani cilj nego sam rekao da se očekuje od ovog zakona zaštita naravno radnih mjesta itd., ali se slažem s vašim nastavkom. Hvala.
Hvala. Replika gospodin Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa s obzirom da dolazimo iz iste županije i kolega Sabat i ja slažemo se. Upravo je Itas Ivanec zoran primjer gdje je firma opljačkana iznutra. Trebalo je nažalost gotovo godinu dana da Državno odvjetništvo podnese kaznenu prijavu prvo za 10 milijuna kuna imovine koja je okradena od vlasnice odnosno vlasnika i uprave firme. I bliže i daljnje rodbine. Sada se pokrenut je još jedan postupak za gotovo još 20 milijuna kuna dubioza koje su pokradene. Primjera radi otkupi broda se jednoj od firmi koja je naravno vlasnici su joj, koji su i vlasnici Itasa, proda se za 100 tisuća kuna ili milijun kuna, a preproda se dalje za milijun EUR-a. To su otprilike nepravilnosti koje su utvrđene. Međutim činjenica je da ovim Prijedlogom zakona stalno se priča kako će radnici biti povlašteni. Nažalost neće. Radnici će i dalje biti najnezaštićeniji jer unatoč tome ja bih volio čuti odgovor gospođe državne tajnice na koji način da stečajni upravitelji naprave nešto upravo vezano na primjenu Itasa oko protuzakonito stečene imovine u sustavu sudstva kakvo je danas. Kada se traži privremena mjera zabrane raspolaganja i otuđivanja protuzakonito stečene imovine, a na primjeru Itasa je da u stečajnoj masi nema jednostavno imovine kojom bi se na jednoj strani zaštitila radna mjesta i pokrenula dalje proizvodnja, a na drugoj strani da se isplati radnicima ono što bi oni trebali dobiti u prvom onom isplatnom redu. Imovine jednostavno nema. Je li ideja možda Ministarstva i ove Vlade da osmisli možda i neki fond za takve radnike? Da ipak oni dobiju ono što trebaju. A na drugoj strani da efikasnim pravosuđem dođemo do toga da vlasnici koji su svjesno odveli firmu u propast, opljačkali ne preprodaju dalje imovinu i onda je stvar i priča zaustavljena, a 250 obitelji i 250 radnika je na cesti kao što se vrlo realno može dogoditi.
Hvala. I replika gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Sabati vi kažete da ovaj Prijedlog zakona neće riješiti najveći problem, problem radnih mjesta radnika. Pa to čak i nije posao odnosno nije zadaća, nije prvotna zadaća i cilj ovog Prijedloga zakona. Ali ono što s pravom upozoravate ako se želi jedan paket, jedan, osmislena jedna zaštita što se sada predlagač voli producirati velikom brigom za radnike što je sa zlouporabom povjerenja s kojom pravo govorite da nitko nije odgovarao? A zašto nitko nije odgovarao? Pa nisu tako ni postavljeni naši zakoni. Ova vlast se može pohvaliti da je za vrijeme njezinog mandata ukinuto kazneno djelo zlouporabe povjerenja za kojeg odgovara vodstvo … [[Govornica se ne razumije.]] Prijeti im kazna zatvora od 20 godina. A kod posljednjih otegotnih okolnosti možda još i teža. I drugo premijer se volio hvaliti "Hitro HR", a evo što sada konačno evo i mediji i javnost je upoznata o čemu se radi? "Hitro HR" postaje servis nelikvidnih poduzetnika i tako Kamen Ingrad kako je prevario vjerovnike. A tko mu je to omogućio? Omogućila mu je ova vlast jer je ukinula, mi smo kao oporba bili žestoko protiv toga da se mijenja odredba Zakona o sudskom registru kojim će se onim tvrtkama koje su ostale dužne i vjerovniku, svim vjerovnicima napose državi i radnicima da registriraju tvrtku. Ali mi smo, ali ovdje su vladajući rekli tobože pod eto jednom velikom težnjom i željom da naš građanin i naši poduzetnici što hitnije otvore tvrtku. Ma to je bio najmanji problem. Za mjesec dana, je li 15 dana ili mjesec dana to nam je bio najmanji problem. A vidite u što se to izrodilo. I tako lijepo Zecu možete staviti soli na rep. Jer je ostao dužan više od pola milijardi kuna na ovakav način.
Hvala. Hvala. Inače ste prekoračili institut i [[Upadica: Nisam.]] raspravu oko replike [[Upadica: Ne.]] Vi niste replicirali gospodinu Sabatiju nego Vladi i premijeru, navodili neke primjedbe koje ne spadaju u institut replike u ovom slučaju. To se ponavlja već nekoliko puta za predsjedavanja predsjednika Sabora. Ja to dalje neću moći dopustiti da koristite tako repliku. Jest Parlament ali postoji u Parlamentu Poslovnik koji treba svak štovati [[Upadice se ne razumiju.]] Ma molim vas lijepo postoji Poslovnik koji treba svaki zastupnik štovati. Ili taj Poslovnik promijenimo pa će onda moć govoriti svak kad ga je volja, o čemu ga je god volja. Promijenimo Poslovnik pa ćemo tako raditi. Nemojmo na takva mala vrata uvoditi nešto što nije dozvoljeno Poslovnikom. Molim vas lijepo ja sam vas pustio da dovršite, a sljedeći put neću nego ću vas prekinuti. Na redu je gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice kao i Klub HSP-a i ja pojedinačno imamo znatan broj primjedbi na Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona. Prve su primjedbe temeljne naravi. Dalje su primjedbe načelne naravi i pojedinačne primjere. Vezano za temeljne naravi moram ponoviti da je očito bitna razlika između Kluba SDP-a i HDZ-a što je sinoć i kazano po nama cilj Stečajnog zakona ne može biti samo namirenje vjerovnika. Stečajni zakon mora biti i u funkciji, mora biti razvojni zakon, a ne zakon koji će biti u funkciji Zakona o pretvorbi i privatizaciji a znamo kako je provedena da se to što je nezakonito stečeno onda do kraja uništi. To smo imali bezbroj primjera i to je prvi su od primjera kupiš nešto s ničim, znači nezakonito, i onda ideš ciljano u stečaj da bi došao do nekretnina. Kakva je bila sudbina sa radnicima? Završili su na cesti. Nisu ništa dobili, mahom su to ljudi 40 do 50 godina životne dobi. Gdje će oni naći posao? Znači cijela pretvorba i privatizacija je provedena na taj način da smo ostali bez 400 tisuća radnih mjesta, a Stečajni zakon je baš bio u funkciji nastavka kako i na koji način doći do nekretnina bez ikakve kupnje, bez ikakvog ulaganja. Znači ono što kaže se jamljeno. Drugi oblik koji je omogućavao Stečajni zakon, a tu su bili u igri lobiji, mahom su bili bankarski ili osiguravajući lobiji sa menadžmentom koji je već bio potkupljen, a to je varijanta također, ali varijanta da se uništi recimo firma koja ima dobar položaj na tržištu ali je došla u određene situacije nelikvidnosti onda menadžment uzima visoke kredite ali već u dogovoru sa kupcem koji se zna, za zadovoljavanje nečijih interesa i normalno banka šalje firmu, ili daje nepovoljne kredite, u stečaj. I šta se napravi? Uništava se konkurencija, stječe se monopol na tržištu. Takvih situacija imate puno. Kako su završili recimo radnici "Sljemena"? nekretnine su tu bile najbitnije. Kako su završili radnici "Zagrepčanke"? iste su nekretnine bile najvažnije. Jučer smo čuli slučaj da su ljudi nakon 12 godina u Istri dobili spor, a firma je već, radni spor, a firma je totalno uništena. Prema tome, trebalo je ići na izradu novog cjelovitog Zakona o stečaju. I ovaj dio, znači razvojni u stečaju svakako dodatno istaći, a to je da se u svim tim situacijama omogući opstanak te firme, odnosno zadržavanje rednih mjesta. Drugo, što je također bitno kazati kod primjedbi načelne naravne, što se traži a baš u ovima situacijama kad se uništava situacija, potrebno je znači predvidjeti, otvoriti mogućnost tzv. prethodnoga stečajnog postupka. Jer ima puno situacija da recimo tvrtke, firme imaju ime, imaju uvjete, imaju tržište, ali dođu u situaciju nelikvidnosti, zaduženosti. I onda je bolje otvoriti taj prethodni stečajni postupak, jer u mnogim slučajevima ta firma ima mogućnost opstanka na tržištu. Ali postoji konkurencija koja želi je uništiti i zavladati tržištem. Sličan od tih primjera je recimo i slučaj radnika "TDR-a" iako je sve dobro poslovano, ali znamo kako je završila. E sad, što se tiče načelnih primjedbi moram se osvrnuti i na ovu situaciju vezano za maksimalno skraćenje trajanja stečajnog postupka, a to je znači 3+3 mjeseca. Ti rokovi određeni za provođenje stečajnog postupka su nerealni. Zašto su nerealni? Jer u praksi gotovo da i nema sudskog postupka koji se pravomoćno okonča u roku od 3 godine. a da se ne spominje daljnje potrebno vrijeme da se u slučaju uspjeha spora stečajnih dužnika, naplate svojih dužnika uza sve zakonske mogućnosti. U slučaju da stečajni dužnik ima imovinu tada je potrebno izvršiti procjenu iste. Ako se radi o nepokretnoj koja nije u zemljišnim knjigama uredno evidentirana tada samo taj postupak danas traje po dvije i više godina. A da se ne govori o vremenu unovčenja te imovine. I ako bude 3+3 šta će se dogoditi da će ta imovina koja uđe u taj dio biti nerealno procijenjena? Prema tome, treba razmisliti koji će biti, ali bi onda, znači, ako se ide na tu varijantu onda treba osigurati i maksimum zaštite da svi ti sporovi koji se vode uporedo s tim stečajnim postupkom budu završeni u tima rokovima. A znamo i sami kakva je situacija vezano za radno-pravne sporove. Oni vam traju danas u prosjeku od 4 do 6 godina, a ima i slučajeva od 10 i 15 godina. Pa šta onda i kako na taj način napraviti? Znači opet će doći u situaciju da će radnici biti ti koji će završiti na cesti. I dalje, dobar je cilja zakona, odnosno jedno od načela, izjednačiti u pravima sve vjerovnike. A je li to provedeno u djelo? Nije provedeno. Nije provedeno u djelo. Ili dalje imamo situaciju tzv. pogodovanih vjerovnika koji sami o svojim položajem, sa ostvarenim stjecanjem prava, … [[Govornik se ne razumije.]] Znači to je prioritet u namirenju u predmetima imovine dužnika stječu pogodnost nad ostalim vjerovnicima. A zamislite tko su to opet? To su opet financijske institucije, banke i osiguravajuća društva. I koga mi sad opet tu štitimo? Čije su banke? Opet štitimo one banke koje su mnoge firme u Hrvatskoj kreditima upropastili da bi stvorili nekome monopol na tržištu, odnosno pogodovali u konkretnome slučaju. Znači, uvijek su radili za nečije tuđe interese, a u svemu tome je sudjelovao u mnogim slučajevima nažalost i management koji se prihvatio jedne takve igre. Dalje smatramo da bi bitno bilo o provođenju stečajnoga postupka izjednačiti u obvezama i odgovornosti kako stečajnog upravitelja tako i stečajnog suca, jer oni obadvojica, stečajni sudac ima velike ovlasti, pogotovo prema ovome, ali nema nikakve odgovornosti. A znamo da i stečajni sudac i stečajni upravitelj rade u interesu vjerovnika. Pa prema tome moraju biti obojica odgovorni za provedbu cijeloga toga dijela. Dalje, mislimo da vjerovnici koji su pokrenuli sudske postupke da svoja moguća potraživanja po bilo kojem osnovu bi bili dužni podnijeti prije upotraživanja u stečaju sa naznakom broja spisa, naznakom suda na kojem je pokrenut sudski postupak, te pripadajućom dokumentacijom temeljem koje je pokrenut sudski spor. Na ovaj način uz dokumentiranost potraživanja dala bi se mogućnost prestanka vođenja postupka kroz priznavanja, osnovanosti potraživanje. Bitno je također i za sam dio rada u tijeku stečajnoga postupka vratiti izbrisanu odredbu. A izbrisana je odredba otvaranja prepoznatljivog žiro računa stečajnog dužnika ranije vođena pod šifrom 690, što mnogima otežava rad stečajnog upravitelja, uz vrlo česte blokade stečajnog dužnika po raznim rješenjima vjerovnika ili odvjetnika koje se ne bi se, ne bi se to smjelo raditi ali se događa. Sve je zasnovano radnjama prije otvaranja samog stečajnog postupka. Trebalo bi razmisliti i o mogućnosti stvaranja, osnivanja komore stečajnih upravitelja koji bi onda bili mjerodavniji za određivanje. Ne da to ministarstvo radi za određivanje stečajnih upravitelja. A i sami znamo da je već bio u okviru projekta Svjetske banke u ispomoći trgovačkim sudovima, gdje je potpisan jedan takav, Hrvatska je potpisala ugovor sa Svjetskom bankom o kreditu u visini od 5 milijuna dolara. Prema tome, iza svega ovoga je vidljivo da postoji znatan broj primjedbi i prijedloga s naše strane. Ali kažem u cilju zaštite interesa radnika, a ne samo pogodovanja vjerovnicima i to onoga najgoreg pogodovanja da radnici završe na cestama bez ikakvih prava. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo repliku, gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Želim replicirati svom kolegi Kovačeviću da se ne slažem s njegovim izričajem u kojem veli: "Stečaj, Stečajni zakon služi za završetak procesa pljačke nakon pretvorbe i privatizacije.". Niti stečajni postupka, a niti Stečajni zakon nije pisan na taj način. Jer stečaj se otvara u tvrci u kojoj su već izvršene pljačke, otete nekretnine, neplaćeni radnici po 12 mjeseci. Ja bih rekao, potrošeni, uzeti financijska sredstva od kredita koji su uzeti po bilo kakvoj osnovi i neplaćeni su vjerovnici. U takvom postupku se otvara stečaj. Za takve postupke vrijedi Stečajni zakon. A što je bit Stečajnog zakona? On daje ogromnu moć pravosuđu da poništava radnje u posljednjih 12 godina. zato je Stečajni zakon. Poništava, pokreće postupke krivičnog i kaznenog progona. U isto vrijeme taj je Stečajni zakon je omogućio i isplatu radnika, pokušaj da se spašava dužnik i tek onda na neki način sankcioniranje i obveza prema vjerovnicima ili barem osiguranje isplate vjerovnicima koji nisu učestvovala u negativnim procesima za vrijeme dok tvrtka nije bila u stečaju. To je bila namjera zakona, to je namjera stečaja. Najveći problem je da to nije se oživotvorilo, e onda mi moramo govoriti o pravosuđu, a ne o stečaju i Stečajnom zakonu. Mi govorimo tko je odgovoran da se ne procesuira i ne provodi Stečajni zakon i gdje su krivci, a znači pitanje je pravosuđe a ne stečaj i Stečajni zakon. A da li je onda možda razmišljanje da je pravosuđe učestvovalo u okončanju procesa pljačke, onda je to nešto drugo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Pa štovani kolega je meni replicirao u biti je priznao da sam ja bio u pravu, da je na žalost taj Stečajni zakon baš bio u funkciji jer nikad nije to oživotvoreno o čemu se govori nego se događalo ono što se događalo. Zbog toga smo mi uvaženi kolega i predložili dopunu zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije kako bi se sve to sankcioniralo, znači nešto što je nezakonito stečeno ne može nikada postati zakonito i da se ide uz taj dio i na institut vlasništva kako bi se konačno netko pobrinuo i da zaštiti ove radnike od daljnje pljačke. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Jelena Pavičić Vukičević, također replika.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Replicirala bih uvaženom kolegi Kovačeviću u dijelu njegove rasprave kada je govorio o tome koliko su zapravo nekretnine najvažnije. One to u dobrom dijelu doista jesu, ali bi zapravo rekla i kako kome. Konkretno što se tiče slučaja "Zagrepčanke", Grad Zagreb je iskoristio pravo prvokupa i na taj način je dijelom i omogućio zadržavanje radnih mjesta. I kada bi još država bila efikasna i konačno izvršila upis nekretnina u vlasništvo Grada Zagreba, tada bi se u perspektivi otvorila i mogućnost za radna mjesta, odnosno da radnih mjesta bude i više. Tu je i slučaj "Sljemena", Grad Zagreb je također kupio tu tvrtku i trenutno vodi pregovore o prodaji i postrojenja i brenda, u perspektivi to naravno znači i po naravno okončanju tog postupka, to znači i otvaranje radnih mjesta u smislu povratka ljudi na ta radna mjesta. U svakom slučaju moja replika se više zapravo nadovezuje na izlaganje gospodina Kovačevića, iako je činjenica da doista danas nekretnine jesu najvažnije i onaj tko kupuje firmu u prvom planu i ima vrijednost nekretnina pojedinih društava u stečaju. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Kovačević. Izvolite.
Pa namjerno sam rekao ova dva slučaja i "Zagrepčanke" i "Sljemena" jer se upravo dogodilo ono o čemu sam ja govorio. Kod "Sljemena" se dogodilo to da je Grad Zagreb dobio nekretnine i sve ovo, prema tome znamo kolika je vrijednost tih nekretnina, gdje se nalaze, a radnici su isplaćeni s onim dijelom što im je bilo dugovano i na kraju su nezaposleni. Znači klasični slučaj stečajnog postupka. A "Zagrepčanku" je ista situacija. Kako se Grad Zagreb sad upisao, on bi to isto prodavao dalje. Prema tome štitimo radnika, a ne interese pojedinaca koji hoće trgovati. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Još jedanput ću reći, ako proglasimo da je glavni cilj ove novele efikasnost naplate potraživanja, onda neću govoriti za prošlost, onda će banke, hrvatske banke kao igrači krupnog kapitala izazvati mnoge stečajeve u Republici Hrvatskoj ne čuvajući radna mjesta nego radeći za krupni kapital. Prezadužit će naše firme, dovest će ih u ovisnost o bankama, a onda će ih u stečaju kupiti za mali novac. Tako se događalo, tako će se i događati ako ovaj zakon prođe, pogotovo ako ne bude naglasak na čuvanju programa. Hrvatska ima ponovit ću, 300 tisuća nezaposlenih radnika i ima manjak programa koji se čak mogu financirati iz Europske unije. To je smisao, ovo je gospodarski zakon, on nije kako bih rekao, samo ovrha. On ima za cilj sačuvati program, supstancu, sačuvati nešto što je moguće i ne dozvoliti da veliki igrači nasuprot našim željama izazivaju stečaj. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Pa meni je drago da se kolega Leko slaže sa mojim dijelom, jer upravo sam o tome ja govorio, ali ja sam rekao to zbog toga što je stajalište kluba SDP-a, bio, sinoć je iskazano da je cilj ovoga zakona namirenje vjerovnika. E to se nikada ne mogu složiti i zbog toga ste vi u pravu i drago mi je da imate suprotno mišljenje od svog kluba. Hvala.
Hvala. Imamo ispravak, gospođa zastupnica Ivana Sučec- Trakoštanec. Izvolite.
Pa evo želeći biti naravno vrlo zanimljivi ne poznavajući osnovne zakone tržišnog poslovanja, gospodin Kovačević je izrekao niz netočnosti za koje ja nemam vremena u ovu minutu i nešto ispraviti, ali ja bih rekla one osnovne dvije krucijalne. Dakle, netočna je izjava da je cijela pretvorba i privatizacija i Stečajni zakoni bili u cilju uništenja gospodarstva jer naravno da zloporabe o kojima je moguće govoriti su trebale biti sankcionirane, ali imamo i sjajnih primjera firmi koje su promijenile titulara vlasništva i nastavile poslovati sasvma dobro o čemu govore i makroekonomski pokazatelji razvoja hrvatskoga gospodarstva i povećanje proizvodnje i svega onog ostaloga o čemu su razgovarali o stanju gospodarstva. Još bih samo rekla da je netočno reći da je cilj konkurencije da uništi poduzeće, zavlada tržište. Cilj konkurentnosti jest ovladati što većim dijelom tržišta, a onda oni koji su nesposobni se nositi s tom konkurencijom sami nestaju sa tržišta, dakle evo u tom smislu ne treba samo najgore primjere izvlačiti i smatrati ih točnim ili mjerilom ukupnog stanja stvari. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Iz izlaganja kolege Kovačevića moglo se razumjeti da je "TDR" iz Zagreba išao u stečaj. To je netočno. Točno je da je da "TDR" premješta svoju proizvodnju na novu lokaciju u Kanfanar.
Hvala. Idemo dalje. Na redu je gospođa zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. I evo javila sam se sa svojim skromnim doprinosom poduprijeti ovaj zakon iz razloga što me kao ekonomistu zanima napredak i prosperitet gospodarstva i mislim da je i ovaj zakon ustvari osnovno gospodarskog pitanje i da bi trebao biti u funkciji ponavljam, razvoja gospodarstva. Jer mi možemo stečaj shvaćati ili kao promjenom poslovanja poduzeća na bolje ili kao likvidacijom. Dakle, nikako ne možemo o stečaju govoriti isključivo kao o likvidaciji i o nestanku poduzeća. I mislim da, dakle, pravnici u ovim člancima trebaju omogućiti da se, dakle, u gospodarstvu odvijaju stvari onako kako bi trebale da ne dođe do stanja koje je u biti posljedica. Dakle, zaštita vjerovnika i taj dužničko-vjerovnički odnos je posljedica lošeg poslovanja. Pretpostavljam da su to poslovanje trebali svi zajedno pratiti i nisam za to da se uvodi institut predstečajnog postupka jer to je ustvari isto, da tako kažemo, dio stečaja. Nego da se prije nego što uopće treba odlučiti treba li stečaj ili likvidacija, naravno svi ponašaju u skladu sa dobrim poslovanjem. I onda vjerovnici često mogu naplatiti svoja potraživanja na različite načine i prije formalnog stečaja. Međutim, kad govorimo o poboljšanju, dakle, ovog Zakona mene posebno veseli što se mijenja članak 20., a to je novi članak 9. gdje se konačno, da tako kažem, mijenja i vraća na staro ono što se ticalo instituta stečajnog upravitelja. Jer mislim da se sa onim osnivanjem javnog trgovačkog društva koje su morali da bi zadovoljili formu i mogućnost vođenja stečajnog postupka ispuniti određeni ljudi stvorila je na kasta ceh, kako li god zvali, vrlo unosno zanimanje. Vrlo novo, ali vrlo, da tako kažem, unosno stečajnih upravitelja. I ne mogu vjerovati, dakle, da smo svi za sve sposobni. Kao što nema univerzalnih političara nisam uvjerena ni da ima univerzalnih stečajnih upravitelja, a i pretpostavljam da je svatko od nas fizički ograničen. Pa sam stjecajem okolnosti dobro proučila odgovor na zastupničko pitanje kojeg su u 11. mjesecu prošle godine poslali svi trgovački sudovi gdje su pobrojali, dakle, koliko se aktualnih stečajnih postupaka vodi i koliko stečajnih upravitelja to vodi. Dakle, dolazite do jednih podataka koji su fenomenalni. Dakle, da se u Hrvatskoj ovaj čas vodi oko, nek mu bude dopušteno, dakle ako je nekakva razlika u jednom ili dva ili tri primjera manje ili više, oko 90 stečajeva. Točnije 879 i da ih vodi vrlo veliki broj stečajnih upravitelja, ali su vrlo velike razlike u broju stečajeva koje pojedini stečajni upravitelj vodi. Tako da imate onih koji vode jedan, naravno, dobar dio ali imate i izuzetno sposobnih koji vode 22 istovremeno. Slijedi onaj koji vodi, govorim o osobama, imena neću nabrajati jer su vam dostupna u ovom izvješću, 17, pa 12, pa 9 i nisam išla dalje od podataka, do 5. Dakle, uvjerena sam da i 5 stečajeva u poduzećima koja želimo ozdraviti je nemoguće paralelno voditi. I nisam sigurna da s takvom je praskom moguće nastaviti. Zbog toga inzistiram da se u ovaj Zakon do drugog čitanja u člancima koji određuju kvalitete stečajnog upravitelja, ono što on mora ispuniti. Dakle, da ima položen stručni ispit, da se nalazi na listi i ostalo, bude i broj stečajeva koje netko može voditi. Ili da se propiše da se to onda nekim pravilnikom kojeg radi ministar ili ne znam tko drugi odredi i da se lista stečajnih upravitelja napravi prema područjima koja određeni stečajni upravitelji poznaju. Jer ponavljam, ako se radi o likvidaciji onda to može biti tehničko pravno pitanje, a ovako se radi, dakle, o ozdravljenju poduzeća što jest cilj stečajeva na zapadu i stečaj je kod nas vrlo negativna konotacija. Međutim to ne mora biti. Stečaj može biti, dakle, pomoć poduzeću da promjeni upravu koja je dovela i menadžment do lošeg poslovanja, da promijeni predmet poslovanja ili da promijeni neke druge stvari koje su u biti omele njegovo normalno razvijanje. Eto, dakle, ja sam i na Odboru za pravosuđe, koje je poduprlo to mišljenje potaknula to pitanje stečajnog upravitelja. I pridružujem se onima koji žele da se u članku 39. odredi kad se govori o plaćama radnika koje treba namiriti iz te mase, dakle, vjerovničke, da se odredi da je to bruto iznos tako da ne bi poslije bilo različitih tumačenja i da ne bi bilo mogućnosti zlouporabe. I ono što bi sad još na kraju željela reći, da bi stečaj, dakle, trebalo voditi što brže i naravno uz kontrolu vjerovnika. I drago mi je da je ovaj članak odredio dakle da ta skupština vjerovnika ne može više imati od 7 članaka, da bude operativno tijelo koje će se moći češće sastajati i koje će moći stečajnom vijeću, dakle, davati konkretne podatke. Evo, na tragu toga ja zahvaljujem što ste me saslušali i računam da ćete ugraditi moje prijedloge u sljedeći, konačni prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa samo ću replicirati na izlaganje uvažene kolegice. Očito da mi ko da ne živimo u istoj državi, vi govorite o napretku gospodarstva. Imali ste izvješće Državne revizije koja je kazala da je 95,17% pretvorbi i privatizacije provedeno nezakonito. Da je izgubljeno 400 tisuća radnih mjesta i o čemu mi sad pričamo. Da je od tih, od 95 koje, znači tisuću 526 koliko ih je bilo, da je trećina odmah išla u stečaj i došlo se do toga da su ljudi ostali bez posla samo da se jame nekretnine. I kažete da cilj Stečajnog zakona može biti i promjena predmeta poslovanja. Šta hoćete reći da će "Gavrilović" onda proizvoditi cement ako uđe u stečaj? Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Pa razlika, kolega, između mene i vas što sam ja u politiku 90. došla iz gospodarstva. Prije toga sam radila u mesnoj, metalnoj i drvnoj industriji i dobro poznajem te probleme. I poznavala sam i to sam više puta govorila s ove govornice gospodarstvo u Jugoslaviji pa Hrvatskoj do 90. I bez obzira kako se to zvalo, transformacija, pretvorba, promjena, preustroj, kapitalizam, kako god to nazvali, dakle, promjene bi bile bolne kad se govori o socijalističkoj privredi koja treba preći u tržišnu privredu. Dakle, ondašnji podaci su govorili o jednoj trećini neopravdano zaposlenih. Dakle, oni koji su bili u radnom odnosu a nisu imali što raditi. Ja vam neću govoriti o ćelijama samoupravljanja, o zapisničarima o poduzećima jer smo svi tamo radili. Dakle, samim time kad prelazite na tržišnu privredu došlo bi do gubitaka radnih mjesta, odnosno do promjene kvalitete radnih mjesta. I mi smo iz radno intenzivnih djelatnosti, naravno trebali, koje su i politički otvarane. Vi ste sjetite silnih tvornica tekstila i ne znam čega koje su otvarane da bi se ljudi umjetno zaposlili, a nisu bile tržno opravdane i danas isto su u velikim poteškoćama. Dakle ja nisam rekla da nije u pretvorbi i privatizaciji bilo zloporaba i za to sam da se svaka od njih, ali ama baš svaka i generalno i pojedinačno kroz kazneno gonjenje osoba koje su zlorabile i ondašnje zakone, ali govorim i o onim ljudima koji su od Markovića pa nadalje u okviru tih zakona napravili dobru transformaciju, dobru promjenu titulara vlasništva i socijalističkog u privatno ili javno i danas dobro posluju i pridonose razvoju hrvatske države i na kraju, alimentiraju i za naše plaće. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, suradnici. Upravo je ovaj prijedlog zakona pred nama potvrda da smo zapravo zemlja vrlo aktivnog zakonodavstva, da smo se odlučili za jedan generalni nomotehnički pristup kakav je izrađen u suvremenim zakonodavstvima europskih zemalja. Naime, ono što je potrebno i vrijedno istaknuti u ovim izmjenama i dopunama jest upravo preciznost koje su se pojedine odredbe htjele urediti tako da bi se i poštivalo načelo hitnosti ovog stečajnog postupka i svakako u tome je vrijedan doprinos jer aktivno zakonodavstvo kaže da sve one probleme u praksi vrlo brzo treba nomotehnički i urediti. Svakako da se i precizira već i u početku ovih izmjena i dopuna kad se smatra da je dužnik nesposoban za plaćanje ako ima neevidentirane obveze bilo kod pravne osobe i naveden je rok dulji od 60 dana. Već se precizno odlučuje koje je to vrijeme, u kojem roku. Naravno određeno je i ono što je lakše za postupanje da se stečajni postupak provodi na temelju pravila parničnog postupka u onom dijelu i da se primjenjuje na odgovarajući način. Vrlo precizno se kaže i kada i na koji način se poziv i obavijesti šalju, na koji način će se smatrati da je to priopćenje objavljeno vrlo odlučno i čvrsto i važno. Žalba 8 dana, drugostupanjski sud odlučuje u roku od 60 dana, predviđena je i revizija, naravno da bi i tu trebalo odrediti u kojem roku koliko god se može precizno i čvrsto odlučiti. Htio bih također istaknuti stečajni upravitelj. Koja osoba to može biti i na kakav način to može biti da se i tu postrože maksimalno uvjete slični onim koji vrijede za odvjetnike, slični onim uvjetima koji vrijede za suce, da treba imati određene godine prakse, položen pravosudni ispit i da taj stručni ispit za stečajnog upravitelja bude vrlo, vrlo strog. Također i pozdravljam iako je bilo kritike zašto listu stečajnih upravitelja određuje i utvrđuje ministar nadležan za poslove pravosuđa upravo stoga da se i njemu pojača se njegova odgovornost za ono što se u pravosuđu događa jer lakše je nama kao Hrvatskom saboru kritizirati i utjecati na ministra pravosuđa nego na neko tijelo koje nismo posredno ili neposredno izabrali. Naravno da i izbor i imenovanje stečajnog upravitelja na koji način skupština ga može izabrati, odnosno promijeniti da je vrlo precizno i rečeno. Naravno da je ovaj prijedlog zakona također jedan kontinuitet u odnosu na prethodne zakone, stoga je upravo važno naglasiti taj kontinuitet kako se ne bi smatralo da ne sankcioniramo, odnosno ne stvaramo zakonodavni okvir za rješavanje upravo praktičnih problema koji su evidentni u društvu. Jednako tako je odgovoran i vjerovnik koliko je dužnik za pokretanje stečajnog postupka jer stečajem poduzeća ne prestaje vrijednost. Vrijedni dobri kadrovi uvijek će naći mjesta, a za one koji se ne mogu zaposliti jer su u visokoj dobi imaju sigurnost Zavoda za zapošljavanje. Onaj najvažniji dio ipak se reproducira tako da nema bojazni da ne kažemo e sad smo ovaj put zaštitili vjerovnike, ovaj put smo dužnike. Iz te stečajne, iz stečajnog postupka uvijek se rađa apsolutno nova vrijednost. Stečajni upravitelj je dužan se osigurati. Svakako da to treba napraviti čim stupi na dužnost i u smislu odgovornosti tako da što visinu osigurnine odredi zaključkom stečajni sudac. S time se stvara jedan sustav koji je siguran i podoban da bi se moglo uopće provoditi stečajni postupak. Također je novina i važno je istaknuti što se upravo vjerovnik koji predlaže pokretanje stečajnog postupka da je dužan platiti sudsku pristojbu, tako da i ta sudska pristojba učvrsti jednu odlučnost i sigurnost da se upravo ne iz nekih zadnjih namjera i pokrene stečajni postupak. Upravo i u članku 29. kaže se koji je to predujam, koji će ga trebati uplatiti, ali se i jasno kaže da stečajni postupak radi namirenja dospjelih tražbina pokreću i zaposlenici ili jedan put treba reći radnici pa kontinuirano ponavljati radnici … [[Govornik se ne razumije.]] , drugi put zaposlenici. I prijašnji radnici nisu dužni predujmiti iznos potreban za pokriće troškova jer vrlo dobro znamo da oni koji su došli u situaciju da svoju tvrtku vode u stečaj da zasigurno im par mjeseci nije isplaćena plaća i nema od kuda predujmiti često visoke, za njih visoke troškove postupka. Odlučuje se da je prethodni postupak može trajati najduže 3 mjeseca, naravno ovdje je jedan izuzetak, ako posebne okolnosti ne zahtijevaju dulji rok i to bi skratio neka se sve nastoji podvesti u jedan sustav čvrstine rokova jer tako rade i naprednije zemlje koje imaju duže državu od nas i duže imaju pravnu tradiciju nego što imamo mi. Vrlo je jasno i kazano u članku 39. pa jasno govori se u tražbini prvog reda isplatnog reda ulaze tražbine radnika i ranijih radnika stečajnog dužnika koji su nastali do otvaranja stečajnog postupka iz radnog odnosa pa naknadu štete pretrpljene zbog ozljede na radu ili profesionalne bolesti, tražbine iz temelja doprinosa iz plaće i na plaću, vrlo je važno to istaknuti jer često poslodavci propuštaju uplaćivati doprinose na plaću i iz plaće i kad se dogodi stečaj ostaje da zapravo ti radnici nisu ili poslodavac za njih nije uplaćivao doprinose pustih godina. Na kakav način osigurati da imaju normalnu i mirovinu i ovim prijedlogom je to vrlo precizirano. Također radi pravne sigurnosti govori se najam i zakup nekretnina ili prostorija, ne prestaje otvaranje stečajnog postupka. To vrijedi za najamne odnose i zakupne koje je dužnik sklopio kao najmodavac ili zakupodavac. Stvara se jedna pravna sigurnost koja nam je vrlo prijeko potrebna i ona iz zakona u zakon treba bilo kojom izmjenom i jačati. Svakako i ovaj dodatak u članku 68. da je stečajni upravitelj dužan uz odgovarajuću primjenu ovršnog postupka dostaviti bez odgode Hrvatskoj gospodarskoj komori podatke o svim nekretninama koji se prodaju u stečajnom postupku a i o pokretninama ako je njihova procijenjena vrijednost veća od 50 tisuća kuna. Isto je to korisno kao jedna vrst nadopune da se registar nekretnina na tržištu nekretnina koje vodi gospodarska komora na ovaj način upotpunjuje i stvara se jedan čvrsti pravni sustav. Vrlo je korisno još istaknuti da i u članku 79. novi stavak ako osoba koja je upućena na parnicu opet kratki rok osam dana ne pokrene tu parnicu da se smatra da će ona odustati od prava na vođenje parnice čime se još jedanput ističe brzina i važno načelo stečajnog postupka a to je načelo hitnosti bez bojazni za bilo koga, ili vjerovnika ili dužnika. Zakon o stečaju je vrlo važan zakon jer s time se ubrzavaju svi oni i gospodarski razlozi za razvoj tvrtki od onih koji nisu mogli opstati na tržištu dali su mogućnost da od takvih tvrtki nastaju tvrtke koje su kadri se uhvatiti u koštac s onim što tržište nudi. Naravno da i dosadašnji način utvrđivanja vrijednosti predmeta spora nije bio prihvatljiv jer bi taj utvrđeni VPS bio često neprovediv. Stoga se reklo i limit na kakav način se može utvrditi vrlo lako vrijednost predmeta spora a vrlo dobrom analogijom sa Zakonom o sudskim pristojbama. Naravno da je korisno poduprijeti ovakav zakon jer i nama kao zakonodavnom tijelu daje veće mogućnosti da utječemo na razvoj pravne sigurnosti, pravne znanosti i prakse u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Replika uvaženi potpredsjednik doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče! Poštovani kolega, ne bih sa mogao do kraja suglasiti da je ovaj zakon izraz intenzivne zakonodavne djelatnosti Sabora u traženju nekih novih rješenja. Prije bih morao konstatirati da se radi o tome da je ovaj zakon izraz zapravo lutanja u gospodarskoj politici i promjeni interesa koji se žele ostvariti sa tim zakonom. Činjenica je da dosadašnji Zakon o stečaju je pokušao zaštititi prvo proizvodnju i uslužnu djelatnost na način da je tražio da se u stečajnom postupku prodaje cjelovito poduzeće odnosno cjelovita ustanova da bi praktički se otvorio maksimalni prostor za nastavak djelatnosti ili prenamjenu djelatnosti, da bi se zaposleni nastavili dalje zapošljavati i rješavati svoje životno pitanje kroz rad s jedne strane. S druge strane je u prvi naplatni red stavio radnike čime je promijenio zapravo i njih u povoljniju poziciju stavio kao vjerovnike za neisplaćene plaće. Govorim o vjerovnicima. E sada imate nešto drugo. Sada odjedanput kao jedna od ključnih promjena se ide na prodaju dijelova odnosno imovine čime se praktički stavlja Stečajni zakon u funkciju stjecanja imovine a ne održavanja proizvodnje uslužne djelatnosti. I u takvoj situaciji je vrlo ozbiljno pitanje kuda mi želimo i šta mi želimo učiniti sa ovom situacijom. Drugo pitanje koje iz toga samo po sebi slijedi jeste pitanje zapravo da li uopće Vlada, doduše ona ni nema gospodarsku strategiju pa je teško na to pitanje odgovoriti, zna šta u gospodarskoj socijalnoj sferi hoće. I ovim zakonom. I četvrto koje je veoma važno. Ne može se sa 115 članaka izmjena i dopuna zakona četvrti puta mijenjati Stečajni zakon u nepunih pet i pol, šest godina a da u isto vrijeme nismo svjesni da zapravo mijenjamo bit tog zakona. Bit se ovog zakona mijenja s ovom izmjenom i dopunom zakona. Ja namjerno nisam htio uzeti deset minutnu raspravu jer čekam drugo čitanje zakona da amandmanski pokušamo taj zakon popraviti jer je ovo nedopustivo što se s ovim zakonom radi. On više od ¼ kompletne materije mijenja i to na štetu radnika s jedne strane i na štetu održavanja proizvodnje i uslužnih djelatnosti … [[Govornik se ne razumije.]] i vjerovnika. Vjerovnik ne mora se uvijek na taj način najkvalitetnije … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Peronja.
Upravo je i ovaj doprinos u predloženom zakonu koristan i najviše i u prvom redu ide onim radnicima visoko stručnim a i onim koji to nisu jer će se u postupku stečaja dobiti vrijednost koja će omogućiti njima za jedan novi radni napredak u drugim sredinama i u drugim tvrtkama sa vrlo preciznim i jasnim rokovima.
Replika uvažena zastupnica Antičević.
Evo, kolega Peronja ustvrdili ste da će se određivanjem rokova u ovom prijedlogu zakona i pooštrenjem dakle kada se koje procesne radnje u samom postupku mogu provesti te maksimalno trajanje samo stečajnog postupka konačno ubrzati sam stečajni postupak. Međutim, tomu nije tako. Naime, u najčešćem broju slučajeva nije moguće utvrditi stečajnu masu odnosno imovinu stečajnog dužnika. Pa tako u stečaju se javlja čitav niz parnica u kojima se treba dokazati odnosno najprije utvrditi imovina stečajnog dužnika što ulazi u stečajnu masu i da li uopće stečajni dužnik ima imovine jer u protivnom dolazi do obustave postupka. I drugo, u parnici počesto iz stečaja proizlaze parnice koje se odnose na utvrđivanje osnovanosti prijavljenih tražbina. Gotovo nema stečaja u kojem se ne pojavljuje parnica a tu predlagač nije rekao ništa. Pa mene to čudi. Zar predlagač ne zna osnovu kretanja stečajnog postupka. Da su stečajni postupci u pravilu opterećeni parnicama, a da o parnicama ne govori ni riječi. Oprostite, to znači apsolutno nepoznavanje stvari. I ukoliko se ovo ne riješi, dakle ukoliko se ne limitira dugotrajnost parnice kao što je to sasvim moguće. Mi na tom tragu imamo i izmijenjen Zakon o parničnom postupku koji regulira upravo koliko može trajati radni spor. Drugo je pitanje koliko se on primjenjuje u praksi i zbog toga, to bi bilo vrlo interesantno da vidimo analizu. Prema tome, zakonodavni okviri su tu postojali i postoje. Prema tome, ne vidim nikakvog razloga da se i u ovom smislu ne ograniči trajanje parnice ukoliko uopće ovo ima smisla kako predlagač govori a na što vi skrećete pozornost.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Upravo su ovdje novine one koje ubrzavaju ovaj stečajni postupak. Naravno, kolegica je dobro ustvrdila da mnogi postupci proizvode parnice a parnice se rješavaju po Zakonu o parničnom postupku koji je mnoge radnje ubrzao. Možda ne dovoljno brzo koliko bi mi to željeli ali i tamo je vrijeme i mogućnost da se i ZPP uskladi jer mi smo zemlja doista sa vrlo aktivnim zakonodavstvom.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine iz ministarstva, kolegice i kolege. Osnovni smisao Stečajnog zakona je uređenje uvjeta za otvarane stečajnog postupka, on regulira sam stečajni postupak, pravne posljedice njegovog otvaranja i provedbe, stečajni plan, osobna prava dužnika navlastito onog nesposobnog za plaćanje te uvjete i učinke oslobađanja dužnika od preostalih obveza. Mi smo se kao u prošlom mandatu kao policijska vlast susreli upravo sa problemom koji do kraja nije riješen i kako na njega reagirati. Naime da stečajni postupci nedvojbeno je ne samo analiza struke nego i ne samo uvjerenje nego nepobitna činjenica da stečajni postupci nepotrebno dugo traju, da se razvlače, da postaju svrha sama sebi i da se stečajna masa često u velikom dijelu potroši na pokriće troškova samog stečajnog postupka. Zadnje izmjene 2003. godine upravo su bile na tom tragu. Kako tome doskočiti? Što je onda napravljeno? Pojednostavljena je sama stečajna procedura. U prvom redu napuštanjem institucije stečajnog vijeća. To je daleko, u jako velikoj mjeri ubrzalo postupke. Zatim procedura, postavljeno je tako da se procedura učini efikasnijom i bržom sprečavanjem mogućnosti da se pojedini postupci razvlače i to uvođenje ovih vremenskih okvira i sad cijenimo ovaj napor da se točno limitira dugotrajnost postupka sa onom napomenom koju sam već nekoliko puta i istakla da se u svakom slučaju limitira i parnica. To nije sad stav samo Zakona o parničnom postupku. To vrlo lako možemo riješiti upravo izmjenama ovog Stečajnog zakona koji se onda savršeno uklapa u onu novelu Zakona o parničnom postupku. I ono što mi se čini najvažnijim, a što ovdje predlagač zanemaruje. Mi smo, ovdje su se dogodile u hrvatskoj Sabornici nedavno smo izglasali izmjene Ovršnog zakona. One u velikoj mjeri vraćaju stanje prije one naše značajne novele koja je vodila računa o izmjenama i stečajnog zakona. Dakle ne možemo govoriti o izmjenama Stečajnog zakona ako nisu se dogodile u tom smislu izmjene u Ovršnom zakonu. A i mijenjali ste Ovršni zakon, ali time nije povezan ove izmjene koje se očekuju i gdje se očekuje polučiti rezultate ovog stečajnog postupka. Naročito u ostvarenju tražbina razlučnih vjerovnika. Dakle nema rezultata stečajnog postupka ukoliko u tom jednom paketu se ne dogodi izmjena Ovršnog zakona. To već sve imate pripremljeno. To je nekada i bilo i u formi zakona i doneseno. Nažalost te norme nikada nisu stupile na snagu. Izmjena je derogirala ove ovrhe u ovom smislu Ovršni zakon koji govori upravo o tom razriješenju odnosa ovršnih postupaka i stečajnog postupka. I jednako tako nemojte zanemariti što često mi ovdje u, iz SDP-a ističemo izmjenu kaznenog zakonodavstva u smislu inkriminacija gospodarskog kriminaliteta. Pa zašto čekate s tim? Pa kome je to u interesu? Pa to devalvira čitavu politiku. Ljudi su zbunjeni. Oni ne mogu shvatiti da se može oštetiti, uništiti poduzeće, ostati dužan i državi, radnicima i da nitko za to ne odgovara. Pa to je svugdje kazneno djelo. Ali što smo mi učinili? Evo izmijenjen je Zakon o sudskom registru. Mi smo upravo upozoravali što će se dogoditi? Da se ne može dogoditi brza registracija niti pod "Hitro HR" registracija onih tvrki koje su ostale dužne. Koje ne samo da su zapale u nekakvu trenutnu nelikvidnost. Nego protiv kojih su se vodili dugotrajni sudski procesi, koji su izgubili sve instance, a možete zamisliti koliko to dugo traje. I onda kada dođe konačno ovrha on preko noći osnuje tvrtku. Takvi su vam najažurniji. Eto nažalost ta zlokobna predviđanja su se dogodila i upravo evo poslovni Dnevnik je jučer objavio da "Hitro" a to je šteta upravo radi onih savjesnih poduzetnika kojima taj program sigurno treba. I na taj način se eto blamiramo da je "Hitro HR"postao servis nelikvidnih poduzetnika. Bili ste upozoreni odnosno Vlada je, vlast je bila upozorena, vi ovdje iz većine što će se dogoditi? Pa kome to služi na čast da se sada ovaj Kamen Ingrad smije vlasti koliko mu je ona u tome pomogla je li svjesno ili nesvjesno i smije se svima. Eto tako je taj kada je već bio prinuđen nakon onoga što mu je Vlada otpisala, pustimo sada tu priču dakle ipak primoran onaj drugi dio platiti. On lijepo formira preko noći "Hitro HR", drugu tvrtku koja više uopće ne odgovara za ovaj dug koji iznosi evo po slobodnoj procjeni medija u iznosu od više od pola milijarde kuna. I onda se mi sada bavimo ovdje tehničkim propisom u vezi samog stečaja. Pa to ne, stečajnog postupka, pa on zaista nema smisla. Ukoliko neće netko odgovarati za takva bezakonja, ukoliko se neće postupci povezati sa Zakonom o parničnom postupku, limitirati rokove svih stadija, ukoliko ovrha neće biti efikasna. I ukoliko se kažem stečajni postupak neće povezati sa Ovršnim zakonom. Zato vam je hitro ponovno promijeniti ovršni postupak u onom smislu kao što smo imali, tek onda odredbe stečajnog postupka u ovom smislu dobivaju na svojoj važnosti. Jedna od značajnih ovdje novina je upravo ta koja čini mi se pogoršava situaciju, a to je situacija da više predsjednik trgovačkog, Visokog trgovačkog suda ne određuje popis stečajnih upravitelja nego se takva ovlast daje ministru. Ako nismo bili zadovoljni postojećim rješenjem onda je trebalo razraditi tu normu. Napraviti jednu analizu. Jer svi oni koji sudjeluju u sudskim postupcima, o tome je nešto govorio i kolega Linić u svojoj replici, kako onda poboljšati situaciju i kako dovesti do veće, u većoj mjeri transparentnost onih sudionika koji nisu ni sud ni stranke, a koji u velikoj mjeri počesto znaju pogoršati situaciju? Naravno radi se uvijek o jednoj manjini ali koji onda baca jednu zlu ili jednu lošu sliku na čitavu, na čitavu vrstu postupka. Kao što se radi u slučaju … [[Govornica se ne razumije.]] tako i o stečajnim upraviteljima. Trebalo bi stvarno konačno napraviti jednu analizu. Kako rade stečajni upravitelji? Kako to da su neki brzi i efikasni dok drugi imaju veliki broj i neefikasni su? Sa ovom problematikom, ova problematika je naravno opterećivala i opterećuje i bivšu Vladu i mislim da je bila jako dobra. I na tom tragu treba razvijati čitav ovaj proces, a ne stvar unazađivati i davati ovlast ministru. Naime zakon je već tada postavio izmjene zakona 2003. godine. Postavili su stvari na takav način da se stečajni upravitelj plaća tek kada obavi postupak. Znamo da je do tada bila situacija takva da je on imao svoju mjesečnu apanažu. I samo mu je u interesu bilo, pa to ga je i zakon na to tjerao da postupak traje što dulje i da praktički pojede on stečajnu masu, ako je uopće u tom postupku i ima. Prema tome, dato je ovlast Vladi da svojom uredbom odredi visinu, način plaćanja i rokove kada će stečajni upravitelji biti plaćeni. Već sama ta činjenica, ako malo pratite i analizu samih postupaka, u tom smislu je ubrzala postupke. Ali ponovno ću se vratiti, ometa brzinu stečajnih postupaka samo trajanje parnice. I evo vidite, danas čujemo iz vladajuće većine kako upravo stečaj nije, gdje se samo smisao stečaja da se što prije završi postupak, da radnici eto nešto naplate, ali da ostaju bez radnih mjesta, nego dapače, govori se o preustroju i spašavanje radnih mjesta. Pa meni se čini kao da slušam Slavka Linića kada je bio potpredsjednik Vlade, a koji je za ono vrijem bio prozvan Slavko Stečajko, koji je bio optužen da je ubojica hrvatskog gospodarstva. Meni je drago da ste u tom smislu napredovali, ali ništa od ovog posla, ukoliko ne vratimo inkriminaciju gospodarskog kriminaliteta. Onda ćemo smatrati da imate ozbiljne volje i isto tako izmjena Ovršnog zakona koja će onda učiniti smislenim ove izmjene koje su neke budimo realni zaista dobre. I da napomenem, neki program, ovdje je čini mi se kolega Kovačević napomenuo da smo mi bili podigli za vrijeme bivše vlasti veliki zajam kod Svjetske banke, tehničke pomoći u svezi sa stečajevima. To je jedan program i to je jedan model koji je izvanredno, program koji je izvanredno se bio razvijao. Ne znam u kom smislu on ide i dalje, koliko se sada troše sredstva, ali to je jedan bio program koji je bio najuspješniji. Zašto je isto važno da se bolesna poduzeća, odnosno da se stečaj tu završi što prije. Upravo je to i bio smisao tog zajma. Jer poznato je, ukoliko ti postupci traju dugo stvara se stečajni vrtlog i zdrava poduzeća jednostavno utonu u taj stečaj. Prema tome, još jednom ga imamo sve elemente, odnosno možemo imati instrumentarij. Ne znam zašto se time ne služite, ne znam zašto ste od toga odustali da bi se kaznili oni koji ga proizvode, a završio …
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolegica veli da su ljudi zbunjeni ovim zakonom. A ja mislim da su ljudi zbunjeni što vi pričate isključivo o onom što ste htjeli i trebali učiniti. I zbunjeni su jer ne znaju u što ste utrošili 4 godine vlasti. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi … Povreda Poslovnika, uvažena zastupnica Antičević.
Povrijeđen je članak 209. Kolega se je javio za ispravak netočnog navoda. Ja ni jednom riječju, poslušajte fonogram, nisam rekla o zbunjenosti. Ljudi nisu više zbunjeni, sve im je jasno. Ja nisam rekla da su zbunjeni.
Ja sam isto čuo da ste upotrijebili riječ "zbunjeni", pa možemo ovaj, možemo preslušati fonogram. Ali ne radi se o povredi Poslovnika. Replika, uvaženi zastupnik Markov.
Hvala lijepa. Kolegica Ingrid je govoreći o rezultatima dosadašnjih novela i o mogućim razlozima zašto će ova novela dati ove ili one rezultate dobro govorila. No, zaboravila je da nažalost kad želite nešto uvidjeti ili dati ocjenu o nečemu morate imati makar najosnovnije analize. Mi danas ovdje nemamo ni najosnovnije analize učinkovitosti kakav je uistinu bio učinak dosadašnjih novela ni kakva će biti projekcija kod ovih novela. I kao refren se svake godine ili svake tri godine ponavljaju iste teze. A istovremeno nemamo osiguran ni minimum, ni minimum solidarnih odnosa između socijalnih partnera i stručnjaka. Zaključke koje donesemo ne ispunimo. Analizom ne možemo potvrditi ili negirati koje su to mjere bile pozitivne, koje su bile negativne. Nažalost radnici znaju da sve skupa što se tiče njih to uvijek završi najlošije.
Replika, uvaženi zastupnik Tomljanović.
Gospodine potpredsjedniče, evo, uvaženoj kolegici ću replicirati u onom dijelu njezinog izlaganja gdje je dakle program Vlade HITRO direktno povezala sa gospodarskim kriminalitetom ili svim onim problemima koje imamo u gospodarskim subjektima u smislu njihovog poslovanja. Jer mi se uistinu čini da u tom smislu tako postavljene teze uistinu nema logike. Jer ako shvatimo i prihvatimo, a to ono uistinu jest, dakle program HITRO koji ide zapravo ka ukidanjem svih birokratskih prepreka, i u vremenskom i u svakom drugom smislu, da bi se pomoglo gospodarstvenicima, da bi se pomoglo malim i srednjim gospodarstvenicima da ustvari na jednom mjestu dobiju sve ono što im je neophodno potrebno da pokrenu procese proizvodnje i da u tom smislu se taj birokratski kako mi to zovemo aparat zapravo u tom smislu i segmentu zakoči. Dakle, apsolutno kao jedna pozitivna akcija, pozitivan program ili projekt po mom mišljenju ni u kom smislu se ne može povezivati sa bilo kakvim anomalijama koje imamo u onim gospodarskim subjektima. To što piše u novinama u krajnjoj liniji, kolegice novine nisu nikad bile izvor prava. Dakle, u onome, u onom segmentu u kojem ste vi govorili, a u smislu pokretanja ili iniciranja stečajnih postupaka i u kojima se, su se događale ovakve ili onakve nepravilnosti odnosno anomalije. Jer ako je tome tako, onda bismo dakle po toj logici, ili slijedom takve logike, riješili problem na način da usporimo sve ovo što imamo kao pozitivno i prepoznatljivo u programu HITRO pa bismo onda razriješili ove probleme koji se direktno nastavljaju na kaznenu odgovornost, na kazneno pravo, na kazneno procesuiranje. To su po meni dvije različite stvari, s jedne strane, a s druge strane vremenski period od 4 godine je uistinu znatan vremenski period kada su se te stvari mogle itekako ponajprije kazneno definirati. A da ne kažem pokrenuti svi oni mehanizmi da se procesuira i da se te nepravilnosti o kojima ste vi govorili, dakle kao bivša ministrica i ispravni.
Odgovor na repliku.
Bravo kolega. To upravo što govorite to je i učinjeno. Pa pogledajte novelu 2003. godine što je ona sve sadržavala. Upravo ove inkriminacije gospodarskog kriminaliteta. Zatim smo onemogućili upravo u Zakonu o sudskom registru da registriraju tvrtke nesavjesni ljudi, gospodarstvenici. Pa njima, točno, treba ukinuti barijere. Ali ukinute su sa izmjenama. Ne znam zašto ste trebali mijenjati Zakon o sudskom registru kojim svima ukidate ove barijere. Pa na kraju krajeva nemaju prepreke za registraciju upravo onih, ponavljam, koji su ostali dužni, koji su pokrali da budemo jednostavniji i da budemo jasniji ovdje i državu i radnike. Kako je "Kamen Ingrad" prevario vjerovnike? U studenome prošle godine "Kamen Ingrad" je osnovao tvrtku "Kamen Ingrad – niskogradnja" koja je registrirana za djelatnost gradnje cesta, nadzora i sl. Ova … [[Ne razumije se.]] u svom poslovanju sadrži važnije djelatnosti "Kamen Ingrada" i obje tvrtke su osnovane samo zato da neopterećene dugovima preuzmu novu djelatnost "Kamen Ingrada" i mi smo bili izmjenama Zakona o sudskom registru to izmijenili da bi onemogućili ovakve stvari, a dapače savjesnim ljudima omogućili da brzo osnuju tvrtku. Ništa protiv, dapače. Ali zašto ste dozvolili ovim ljudima, izmjenama zakona se to dogodilo o sudskom registru, ja neznam gdje ste tada bili, pogledajte "Narodne novine", broj 54/05. Dakle prošle godine su se dogodile ove izmjene koje ovo omogućavaju što se dogodilo i tada smo upozoravali da će se ovo dogoditi.
Zahvaljujem. Replika uvaženi potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Poštovana kolegice Ingrid htio bih reći vam da upravo članak 9., 10. i 11. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona izražavaju jedan vrlo specifičan pristup. Naime tzv. klijentalistički pristup u zakonu gdje pojedino resorno ministarstvo nastoji sebi obilježiti svoj leno u kojem će imati određeni utjecaj mimo Vlade, mimo sudova nepotrebno. Jer ovdje se vidi da će listu stečajnih upravitelja predlagati sada ministar a ne više predsjednik trgovačkog suda. S druge strane da će ispite propisivati nadležni ministar, a ne više Vlada Republike Hrvatske koja bi trebala ne samo utvrditi ispite za stečajnog upravitelja nego kriterij i način obračuna i plaćanja nagrade stečajnim upraviteljima Vlada Republike Hrvatske koja je odgovorna za provođenje zakona itd. i treće što se vidi da se zapravo u članku 9. kojim se mijenja članak 20. stavak 1. mijenjaju kriteriji za stečajnog upravitelja osim stručnosti u poslovnom se iskustvu uvodi, uvodi se naravno položeni ispit za stečajnog upravitelja a isto se u članku, stavku 3. mijenjaju stavovi vezano za mogući sukob interesa gdje se ugrađuje i jedan novi momenat te za kaznena djela koja nisu, koja čine nedostojnim za obavljanje dužnosti stečajnog upravitelja. Nisu navedena koja su to djela nego je dana opća popisna formulacija čime je otvoren prostor diskrecione ocjene da se procjenjuje koje je to djelo koje ga čini nedostojnim itd. Na taj način se otvara prostor da zapravo imate svoj leno preko kojeg vi možete utjecati da svoje zaslužne ljude iz svoje stranke ili simpatizere svojih stranaka stavljate na određena mjesta a time nećemo doprinijeti ostvarivanju Stečajnog zakona i uspostavi kroz Stečajni zakon financijske i gospodarske stabilnosti. Ja mislim da su ovo potpuno nepotrebne odredbe i da su one štetne odredbe, jer zapravo dezavuiraju Vladu Republike Hrvatske. Znate li šta znači tražiti da sada umjesto Vlade propisuju uvjete i kriterije polaganja ispita i načina naknade … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Antičević.
Hvala kolega Arloviću. Drago mi je da ste upravo apostrofirali ovo nešto što je u biti najspornije i što izaziva veliku nedoumicu i podozrenje. Neznam kome je to palo na pamet da ovakvo rješenje, dakle listu stečajnih upravitelja više ne utvrđuje predsjednik Visokog trgovačkog suda, mogli ste naći bilo koje drugo rješenje, nego ministar. Molim vas, ministar da se bavi ovakvim stvarima, onda je jasno što se time želi. Čak i da se ne želi, ne može se pobjeći od takvog jednog dojma. A na kraju krajeva ako već to bude inkorporirano u zakon, teško je odoliti onda takvom jednom zovu. Ministar pravosuđa da sastavlja listu i to na vrijeme gdje uopće, i to na vrijeme koje uopće nije ograničeno. … [[Upadica se ne čuje.]] Tek eto ima neku obvezu da je dužan zatražiti mišljenje trgovačkih sudova i nadležnih komora. Nema dakle govora da je ovo korak … i da jednostavno morate tražiti novo rješenje, ako ne onda ostati kod starog rješenja. Na kraju krajeva s pravom kolega Arloviću upozoravate, da je onda jasno da je put politike izravno uključen u sam tijek stečajnog postupka, a to nam nikom nije za cilj. A na kraju krajeva uvijek su, odnosno redovito, često stečajni postupci opterećeni upravo da se u njih umiješala politika. Ovako više bit će izvan svake dvojbe.
Zahvaljujem. Nastavak sjednice je u 15,00 sati i na redu je uvaženi zastupnik Slavko Linić.
… [[Početak nije snimljen.]] nastavljamo sjednicu i ovu točku dnevnog reda, a na redu je gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. U svojoj raspravi želim se više zadržati na općim razmatranjima navedenog Prijedloga zakona. I ono što je interesantno to je da imamo svega 2 stranice uvodnog obrazloženja. U tih 2 stranice uvodnog obrazloženja što možemo zaključiti. Zakon donesen 96. godine i do današnjeg dana 3 izmjene od čega karakteristično 2000. i 2003. To možemo povezati sa vrlo jasnom politikom koalicijske Vlade koja je problem nereda u neplaćanjima totalne nelikvidnosti sustava probala riješiti i na način da kroz tečaj vrlo jasno dođe do saznanja i do činjenica koji subjekti su prestali funkcionirati, a koji subjekti se u trgovačkom pravu još mogu spasiti. I to je bio razloga da se u periodu 2000. – 2003. posegnulo da se kroz stečajeve, kroz sudske postupke proba vrlo jasno naći odgovore koje dužnike se može spasiti, a za koje dužnike su vjerovnici ocijenili da su umrli i da su njihova potraživanja nenaplativa. Naravno, u tom periodu ono što je bilo karakteristično vidjeli smo i slabosti pravosudnih tijela koja su postupali u postupcima, stečajevima i koji su doprinosili, ja bi rekao, onom općem razmišljanju da je stečaj nepotreban, da je stečaj zatvaranje radnog mjesta. Koji su u biti kao pravosudni organi nastojali derogirati instituciju sudskog rješavanja nesporazuma između vjerovnika i dužnika. I to je bio razlog pogotovo za zakon i izmjene 2003., da se vrlo jasno pokuša umanjiti utjecaj stečajnih sudaca koji je bio negativno ocijenjen. Da se pokuša naći mogućnost uključivanja više stečajnih upravitelja da bi se izbjegla praksa da pojedinci vode i po 20 i 30 stečajeva. To je bio razlog da se na neki način sa jasno definiranim rokovima unutar 6 mjeseci pokuša zajednički sud i vjerovnici i zaposleni reći koji će se stečajni dužnik spasiti. I ti rokovi su jasno definirani postupcima i vremenskim periodima u kojima je trebalo dati odgovor što je stečajni dužnik i to je bio bitka za spas radnih mjesta. I naravno, nakon toga, ono što je najvažnije, ako već nema rješenja u toj, odnosu prodaje nekretnina, prodaje imovine da bi se namirili vjerovnike pokušali smo naći rješenje i kroz instituciju koja je u to vrijeme pokazala visoku efikasnost, a to je FINA za razliku od stečajeva, stečajnih upravitelja koji nisu pokazivali interes da čuvaju imovinu i budu odgovorni prema vjerovnicima. Danas, ocjenjujući sve to, što možemo pronaći na prvoj stranici? Formulaciju promatrajući posljedice primjene posljednjih izmjena i dopuna Stečajnog zakona. Nakon 2 godine primjene valja ocijeniti da su ponuđena rješenja od kojih su se neka činila i uspješnima i od kojih se očekivalo da će doprinijeti funkcioniranju, pojednostavljenju, efikasnosti i ubrzavanju stečajnih postupka proizvele suprotan efekt. To je napisano ovdje. Čitajući ovo, postavlja si čovjek pitanje, a što je razlog da je došlo do suprotnog efekta. I to je ono gdje danas ni ne vodimo polemiku. A moje mišljenje da razlog je neefikasnost pravosuđa, neodgovornost pravosuđa ili obrnuto, odgovornost pravosuđa jer nije primijenilo zakon. Dapače, ponašanje pravosuđa upućuje i formulacije iza toga. Jer oni pokušavaju reći nešto je bilo čak i ustavno upitno. Tko to može razmišljati da li je nešto bilo upitno ustavno ako nije pokrenut nijedan postupak za utvrđivanje ustavnosti tog Zakona? Netko govori FINA nije dobro rješenje, netko pokušava reći nije dobro rješenje bilo u dijelu kratkih rokova za provođenje postupka oživljavanja stečajnog dužnika. Da, to se konstatira. To je u biti preneseno razmišljanje pravosuđa koje nije postupalo po postojećem zakonu. Nije postupalo i nemojmo se čuditi. Sada si postavljamo pitanje mi ovdje, da li ćemo otvoreno porazgovarati o tome da u pitanju stečajeva, u cijelom ovom periodu pravosuđe nije položilo ispit. Pravosuđe nije odradilo onako kako treba, a u cilju bitke za dužnika, bitke za radno mjesta i ja bi rekao, odgovornost prema vjerovnicima. Pravosuđe nije … [[Govornik se ne razumije.]] I ako je to činjenica onda je pitanje da li treba mijenjati Zakon? Ali ono što ja vidim, što mi danas radimo, priznajemo da se ne želimo boriti sa pravosuđem, da ne želimo dati ocjenu pravosuđa, a cijela Europa ju daje. Cijela Europa daje ocjenu tog pravosuđa. Svijet pokušava reći nije vam dobro stanje u pravosuđu. Ne poštuje zakone, ne provodi zakone i ono nosi djelomičnu krivicu zato što nam je dobar dio tvrtki propalo i što su nam zatvorena radna mjesta. Ne, mi pribjegavamo promjeni Zakona. Pa dio toga vraćamo na stara rješenja. Da li su ta stara rješenja bila efikasnija? Nisu, nisu ona bila loša, ali pravosuđe ih nije odradilo i mi samo vraćamo natrag. Da li ćemo time dobiti efikasnije pravosuđe? Nećemo. I tu su naši problemi. Vrlo često u ovom Domu posežemo za promjenama zakona jer ne želimo tražiti odgovornost onih koji su neefikasni u provođenju zakona. I u biti tu prihvaćamo da grešku povlačimo na zakonodavca, zakonodavac je eto kriv. Nešto je imao dobru namjeru, ali nije dobro definirao. A čujte, kad bi se polako vratili i na povijest prava, kad bi malo ušli što onaj tko provodi zakon mora razmišljati. Iako je u zakonima kao što i ovdje sada piše u obrazloženju, što nam je cilj? Ubrzati postupke, biti odgovorniji prema vjerovnicima, pokušati štititi radna mjesta. Oni koji provedu taj zakon tu namjeru zakonodavca mogu pročitati, mogu osmisliti. Sav svoj rad moraju na taj način usmjeriti i nije problem sitnim popravcima nedostatke otkloniti, ali ne, mi cijela rješenja mijenjamo. Zato bojim se, neću ocjenjivati sadašnja rješenja, da ćemo biti uspješniji. Zašto? Pa zato što u ovim obrazloženjima mi nemamo analizu tko je kriv da pojedina rješenja iz dosadašnjeg zakona nisu primjenjivana i nisu dala efekta. Ni jedan jedini stečajni sudac nije u 5 mjeseci strateški definirao kojeg dužnika spasiti i na koji način, ni jedan jedini sudac nije sa vjerovnicima našao to rješenje. Ako smo već i izvlačili neka trgovačka društva iz stečaja po ubrzanim postupcima želim reći da je to uvijek radila izvršna vlast, izvršna vlast brinući za radno mjesto u pojedinim slučajevima nudila je vjerovnicima nagodbe, prodavala je svoja potraživanja samo zato da bi spašavala radna mjesta. To je bio posao stečajnih sudaca, stečajnih upravitelja. Nije to rađeno i zato bježeći od ocjene tko je odgovoran za neprovedbu ovog Zakona prihvaćajući krivicu i mijenjajući ponovo zakon moje mišljenje za dvije godine ponovo ćemo raspravljati. Samo se nadam da ćemo za dvije godine biti mudriji i da ćemo jedanputa pokušati reći nemoguće je popraviti zakone da bi oni koji su odgovorni za provođenje zakona natjerali da ih poštuju i da ono što zakonodavac želi reći u tim zakonima provede u djelo, a poruke su kod svih ovih promjena ubrzati postupke, podignuti odgovornost, naći sposobne ljude koji mogu riješiti gospodarstvo iako je ono u krizi. Vjerujem da ćemo ovakve zaključke na žalost morati donijeti za dvije godine.
Hvala lijepa. S ovim je završena rasprava pojedinačna, još imamo tri prijavljena za po 5 minuta u ime klubova. Prvi je na redu gospodin zastupnik Dražen Bošnjaković, u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] da neće primjedbi na odredbe ovog Zakona. Ovaj Zakon koji je donijet zapravo i koji je nekoliko puta mijenjan do sada, on se temelji na tekovinama Europske unije, on je rađen po ugledu na njemački Stečajni zakon i nije sporno da je u Njemačkoj takav zakon polučio dobre rezultate, da u Njemačkoj stečaj sasvim dobro funkcionira, međutim sličan takav zakon kod nas na žalost nije dao rezultate. Mislim da smo u tome doista u ovoj raspravi pokazali svi jednu suglasnost. Ovim promjenama koje se danas predlažu naravno u prvom čitanju što je jako dobro da možemo do drugog čitanja eventualnim amandmanima poboljšati još neke njegove stvari, ovim promjenama ide se za iznalaženjem rješenja koje bi zapravo dovele do još kvalitetnijih mogućnosti da se taj stečajni postupak za koji je nedvojbeno da je spor i da je neefikasan i neučinkovit, da se taj postupak ubrza. Smatramo da ove promjene niti ne mijenjaju bitno duh zakona koji je bitno promijenjen novelom iz 2003. godine i mnoge dobre stvari koje su tom novelom ugrađene u 2003. godini ostaju naravno na snazi i one su u vrijeme kada su donijete doista bile jedan iskorak i jedna težnja da se taj stečaj učini što je moguće efikasnijim. Ovime tijekom prakse vidjelo se da neke njegove odredbe zapravo nisu odgovarajuće, nisu dale određene rezultate i mislim da zaista nije sporno jer zakonom se predlaže recimo tražbine radnike i to cjelokupne tražbine radnika staviti u prvi isplatni red, viši isplatni red za razliku od toga što je to do sad bilo u dvije trećine što do sad bilo to ograničeno. Pitanje je samo da li će u principu našim stečajevima to moći biti i realizirano, znači i naplaćeno. Mislim da nije sporno ako se ovim Zakonom želi zapravo prethodni postupak u kome se utvrđuju opće činjenice da li ima razloga za stečaj svesti na 3 mjeseca, također mislim da je to jedan korektan institut. Žalba se propisuje u stečaju da ju je potrebno riješiti u 60 dana, drugačiji status nešto imaju … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnici, njima se ograničava pravo za podnošenje prijedloga za pokretanje i otvaranje stečajnog postupka. Također vidimo i ovdje mijenja se institut upravljanja samim stečajnim postupkom, sudac sada upravlja jednim drugim procesnim instrumentom, to je zaključak protiv kojega nema prava žalbe tako da i to teži jednom ubrzanju postupka. Pojednostavljuje se i institut povrata stvari u stečajnu masu, to također sudac određuje rješenjem, dakle moguće je da se to napravi u jednom kraćem roku. Vidimo da zaista dosta ovih instituta koji su ovdje upravo i imaju želju i imaju namjeru da ubrzaju taj stečajni postupak i da on bude što je moguće učinkovitiji jer u našem stečajnom postupku zaista kad pogledamo ostaje nam kratkih rukava i zaposlenici i država i vjerovnici, jedino … [[Govornik se ne razumije.]] vjerovnici koji zapravo imaju pravo na odvojeno namirenje na posebnoj imovini, oni tu nešto uspiju vidjeti. Bilo je dosta govora i oko stečajnih upravitelja, rješenje dosadašnjeg zakona je bilo da ih imenuje, da listu utvrđuje predsjednik Visokog trgovačkog suda, ovdje se predlaže da to bude ministar, međutim moram ovdje reći da se ovdje ta lista i te odluke temeljem kojih netko ide na tu listu da one predstavljaju upravni akt protiv koga je moguća znači pravna zaštita i na taj način mislim da ne bismo trebali na ovu normu gledati kao na pokušaj nekakvog politiziranja sa listom stečajnih upravitelja. Ono što sam rekao i u uvodnom izlaganju mi kao klub Hrvatske demokratske zajednice zalažemo se i tražimo od Vlade da eksplicitnom normom možda ograniči broj koliko stečajnih postupaka može voditi jedan stečajni upravitelj, jer gledajući nekako logično možda to ne bi ni trebalo iz čistog razloga jer netko ne može voditi naprosto po čistoj logici 20 postupaka, ali ako to vodi onda napiši mu da to ne može tako biti. I stoga mi ćemo podržati ovaj prijedlog u prvom čitanju, smatramo da je dobar i smatramo da će dovesti do određenih poboljšanja, ali temeljni problem je ono što sam rekao je u prekasnom otvaranju stečajnih postupaka jer znate ne može niti liječnik ništa učiniti onda kada mu pacijent dođe sa bolesti koja je zapravo već eskalirala i koja je dosegnula neke nerazmjerne granice. Na žalost tako je to i u našim stečajevima, oni se otvaraju onda kada više gotovo da i nema imovine, kada su ta potraživanja prevelika i tada ne može niti 20 stečajnih upravitelja stvar popraviti. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa uvaženi kolega Bošnjaković je ustvrdio kako je ovaj Zakon i usklađivanje našeg zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije nije točno jer on ima oznaku PZ, nema PZE. Hvala.
Hvala. Pet minuta u ime Kluba HSU-a gospodin zastupnik Dragutin Pukleš. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! U ime Hrvatske stranke umirovljenika osvrnuo bih se još na članak 10. prijedloga izmjena i dopuna Stečajnog zakona vezano za utvrđivanje liste stečajnih upravitelja. Smatramo prijedlog ovog članka najbenignije rečeno pretjeranim normiranjem a u konačnici možda i narušavanjem triobe vlasti i svojevrsno miješanjem nadležnosti odnosno utjecaj izvršne vlasti na sudsku vlast prilikom definiranja liste stečajnih upravitelja. Izvršna vlast ima sasvim dovoljno jaku ulogu obzirom da je država gotovo uvijek značajan vjerovnik i ima predstavnika u odboru vjerovnika. Mislimo da je ovo prvorazredni zadatak Visokog trgovačkog suda, ovlaštenje izvršne vlasti treba zadržati u okvirima stavka 5. članka 10. prijedloga zakona. Citiramo "Ministar nadležan za poslove pravosuđa posebnim će podzakonskim aktom propisati uvjete i postupak imenovanja te način praćenja rada stečajnih upravitelja." Ovaj prijedlog zakona dobit će potporu HSU-a za drugo čitanje jer ga cijenimo dobrom podlogom za izradu dobrog konačnog prijedloga zakona. Predlaže se uvođenje nekih već prokušanih instituta Stečajnog zakona. Socijalno je osjetljiviji što se tiče svrstavanja radničkih potraživanja u prvi isplatni red. Vjerujemo da će predlagač uvažiti primjedbe vezane uz članak 75. prijedloga odnosno članak 173. stavak 2. Stečajnog zakona za kojeg tvrdimo da je postojeća formulacija bolja od predložene. Vjerujemo da predlagač ima volje i želje da ugradi odredbe koje mogu biti u funkciji prevencije stečajnog postupka kroz institut predstečajne ili prisilne nagodbe a sve u funkciji zaštite djelatnosti i očuvanja radnih mjesta a i moguće zlouporabe stečajnog postupka u funkciji špekulacije nekretninama. Smatramo logičnom da dokle god imamo privilegirane vjerovnike trebamo imati odredbe o predstečajnoj nagodbi. Shodno svemu Klub zastupnika HSU-a predlaže i zaključke kojim se obavezuje Vlada Republike Hrvatske da do izrade konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona izvrši zaključak Hrvatskog sabora od 28. travnja 2004. godine. Tekst zaključka s obrazloženjem dostavljen je na klupe zastupnicima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a pet minuta gospodin zastupnik Miroslav Rožić. Nema ga. Gubi pravo. I u ime Kluba SDP-a zaključno pet minuta gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna ministrice, kolegice i kolege zastupnici! Naprosto treba ponoviti neke naglaske koji su dolazili iz klupa Socijaldemokratske partije vezano za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona. Nesporno je da se zakon mijenja bez dovoljne analize učinaka prethodnog zakona. Ta ocjena sama po sebi diskreditira novi prijedlog. Ako se zna da su deklarirani ciljevi ovog zakona samo efikasnost naplate potraživanja stečajnih vjerovnika ne možemo biti zadovoljni niti podržati takav prijedlog jer smisao u ovoj situaciji u hrvatskoj privredi i hrvatskom društvu je zaštita programa i radnih mjesta više nego zaštita stečajnih vjerovnika. Tim više što naše iskustvo govori da stečaj može biti i manipulacija. On može izazvan biti ne iz ekonomskih ili financijskih razloga nego iz špekulativnih razloga, a da zakon ne ide u zaštitu radnih mjesta govori prijedlog odredbe članka 71. ovoga prijedloga zakona gdje se brišu odredbe o prodaji cjeline imovine stečajnog dužnika. Kako se može zaštititi program rada, program djelatnosti stečajnog dužnika ako se bude rasparčavala imovina samo zato da bi se naplatili stečajni vjerovnici. Dakle, u situaciji koja jeste u hrvatskom društvu, hrvatskoj privredi posebno ako imamo u vidu 300 tisuća nezaposlenih radnika i taj broj stagnira nekoliko godina odnosno ne mijenja se nekoliko godina ne možemo a da ne ugradimo odredbe koje će favorizirati zaštitu radnih mjesta. Do drugog čitanja se može naći rješenje i vratiti u zakon odredbe o prodaji cjelokupne imovine stečajnog dužnika. Što se tiče naplate potraživanja radnika naravno da podržavamo promjene u naplatnim redovima u korist radnika. To naravno podržavamo. I još jednu važnu stvar treba reći kod poslovnih odnosno kod stečaja banaka. S obzirom da Hrvatska ima situaciju u svojem bankarskom sustavu kakvu ima, da su vlasnici hrvatskih banaka stranci u prijedlogu zakona ostaje da je naplata u stečaju banke ulagača u banku, štediša i drugih na petom mjestu. Nema nikakvog razloga da mi štitimo u ovoj situaciji banke. Moramo raditi na zaštiti dakle korisnika odnosno štediša u bankama i na taj način slati poruku da brigu vodi država o našim štedišama i to je na kraju krajeva smisao bankarskog poslovanja da ojačamo odgovornost banaka prema svojim štedišama. Dakle, ako naše zahtjeve, naše prijedloge usvoji predlagatelj do drugog čitanja podržat ćemo donošenje tog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Vlade zaključno gospođa Snježana Bagić državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažene dame i gospodo zastupnici dozvolite mi u ime Vlade Republike Hrvatske zahvaliti na raspravi o ovome Zakonu koji nije lak zakon. Možemo govoriti o teškom zakonu jer se njime rješavaju teške situacije. A taj zakon koji se zove Stečajni zakon i koji provode trgovački sudovi pa se provodi i u sudskom postupku čini mi se ipak, a to sam rekla i uvodno, a čini mi se da su i neki zastupnici u svojoj uvodnoj riječi rekli u prvom redu ima jednu gospodarsku svrhu i težinu. I zato je težak. Jer on rješava gospodarska i socijalna pitanja. Ovdje se puno govorilo što jest cilj odnosno svrha zakona. Ona je jasno propisana samim zakonom, zakonom koji smo donijeli 1996. godine i kao što je već rečeno već nekoliko puta mijenjali. Dozvolite mi ipak još jedanput samo sve nas podsjetiti što jesu ciljevi stečajnoga postupka? Stečajni postupak se provodi radi skupnog namirenja vjerovnika stečajnog dužnika unovčenjem njegove imovine i podjelom prikupljenih sredstava vjerovnicima. Tijekom stečajnog postupka može se provesti preustroj dužnika … [[Govornica se ne razumije.]] glave 6. ovoga Zakona radi uređivanja pravnog položaja dužnika i njegova odnosa prema vjerovnicima a osobito radi održavanja njegove djelatnosti. Dakle ako pođemo od ove zakonske definicije odredbe prvi cilj ipak jest skup … [[Govornica se ne razumije.]] stečajnog dužnika. Ali to ne znači da kad se pokrene stečajni postupak treba i mora doći do pokretanja stečajnoga postupka odnosno njegovog dovršetka. To ne znači da ne treba ustrajati na tome što je bio i cilj i jedan od ciljeva ovoga zakona da se provede preustrojem … [[Govornica se ne razumije.]] plan dakle da se omogući da taj dužnik ostane. Samo taj dio nije isključivo i samo nadležnost pravosuđa. Za to mora postojati interes i inicijativa svih onih drugih koji jesu uključeni u stečajni postupak, a to su vjerovnici u prvom redu i njihova tijela i sam stečajni dužnik. I to je problem. I to nas dovodi do drugog pitanja koje nije isključivo i samo vezano za Stečajni zakon, vezano utoliko što se određuje tko pokreće stečajni postupak. Zašto oni koji su ovlašteni, dužni, nadležni ne pokreću stečajni postupak odnosno ne pokreću ga u zakonskim rokovima? Jer se onda suočavamo sa činjenicom nažalost da kad se stečajni postupak pokrene nema imovine iz koje bi se namirili svi vjerovnici, a među tim vjerovnicima jesu i zaposlenici. I zato je to jedno pitanje oko kojega kružimo i oko kojega se vrtimo i gdje onda pravosuđe kada dođe u situaciju voditi stečajni postupak često puta se zaista nađu u nezavidnoj situaciji jer nema imovine koja bi se mogla podijeliti. No ono što se činilo dosadašnjim izmjenama i ono što se čini ovim izmjenama je da kad dođe do stečajnoga postupka da se kroz određene rokove, kroz njihovo skraćivanje i kroz neke druge promjene taj postupak ipak ubrza i što prije dovrši naravno podrazumijevajući mogućnost da dođe do stečajnoga plana. Uz suce koji vode postupak meni se čini, to je moje osobno mišljenje veća je odgovornost i zato je veći interes tko će biti stečajni upravitelj jer oni preuzimaju funkcije cjelokupne uprave. Riječnikom obiteljskim oni su otac i majka tome društvu i trebaju mu zaista služiti na dobrobit i biti glavni inicijatori i motivatori mogućih promjena i ostanka toga društva. Sud treba svoje reći, ali nije inicijativa u prvom redu na sudu. Zato i ovdje za ovom govornicom najviše pažnje je pobudilo pitanje tko će i kako ubuduće imenovati stečajne upravitelje odnosno kako ćemo u redove stečajnih upravitelja doista dobiti one osobe koje po svom profesionalnom opredjeljenju i osnovnom uvjerenju će najbolje odraditi taj težak posao stečajnog upravitelja u tvrtci koja se našla u velikim poteškoćama i kojoj prijeti umiranje. Vlada kao predlagač će doista pažljivo razmotriti da se predloženim rješenjima ne postigne kontraefekt. Jer mislim da je svima interes da to budu osobe koje su stručne, koje će proći odgovarajuće provjere, koje će udovoljavati traženim kriterijima, čiji će se rad provjeravati. Čije će nagrade biti pod kontrolom i ograničene i naravno do kojih će, koji će također morati polagati računa za svoj rad. U ovom Prijedlogu zakona jest prijedlog da to bude Ministarstvo pravosuđa ne zato što bi Ministarstvo pravosuđa kao izvršna vlast htjelo to kontrolirati jer u situaciju kada su toliki prigovori na nekoga baš se ne treba ni gurati pa to preuzimati na sebe "ratio" ideje je bio da to bude ono tijelo koje zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] provode stečajni upravitelji. U krajnjoj liniji je bilo puno prigovora i kad je lista bila utvrđena po Visokom trgovačkom sudu ali treba ponovno možda odvagnuti sve razloge za i protiv pa u Konačnom prijedlogu zakona ponuditi određeno rješenje. I konačno kako smo to svi se čini mi se ovdje konstatirali kad je stečaj u pitanju kao pitanje koje je i gospodarsko i socijalno i pravno bilo je poveznica sa nekim i drugim propisima i zakonima pa ako dozvolite u završnoj rijeći samo reći da kada su u Izmjene i dopune Zakona o sudskom registru unesene one potvrde o tome da osnivač tvrtke nema dionice i udjele, samo dozvolite kratak podsjetnik. To je bilo inače 1999. godine pa su onda bile mijenjane, a ukinute su 2003. godine iz dva razloga. Prvi razlog je bio taj što je Izmjenama i dopunama prethodnim iz 2003. godine Zakonom o trgovačkim društvima bilo propisano da za promjenu u vlasničkoj strukturi temeljenog kapitala postalo je mjerodavno stanje u knjizi posebnih udjela, a u sudski registar se dostavlja samo obavijest. Prema tome sudski registar nije mogao imati te podatke i prema tim promjenama se morao ravnati Zakon o sudskome registru, a pokazalo se nažalost u praksi da ipak put koji je popločen bio dobrim namjerama da se nije mogao u praksi kontrolirati u potpunosti jer su trebali dostaviti samo osnivač odnosno suosnivač, a poslije kod dionica i udjela i tako dalje osobito kod dionica vi nemate više kontrole kad dođe do promjena dionica. Tako da ta odredba nije mogla se uopće u potpunosti poštivati. No zahvaljujem na doprinosu svih zastupnika. To je put da ovaj Zakon doista bude bolji, kvalitetniji i da doista ovim četvrtim izmjenama postignemo cilj kojima svi težimo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona, prvo čitanje. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenje uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 91 glas za i 6 suzdržanih donesen predloženi zaključak. Imamo sukladno prijedlogu Kluba zastupnika SDU-a. Kojeg kluba? HSU-a. A šta je ovaj SDU? To nema? Dajem na glasovanje sljedeći zaključak, obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da do izrade Konačnog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Stečajnog zakona izvrši zaključak Hrvatskog sabora od 28. travnja 2004. godine. Molim državnu tajnicu Snježanu Bagić da se očituje o ovom prijedlogu zaključka.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Uvaženi dame i gospodo zastupnici, u vezi prijedloga zaključka koji je predložila Hrvatska stranka umirovljenika Vlada Republike Hrvatske smatra da je predlažući Prijedlog izmjene i dopuna Zakona ovoga predložila zakon kojim se predlažu izmjene i dopune kojima će se osigurati učinkovitija promjena zakona pa i time ispunila zaključak od 28. travnja 2004. godine. Međutim, polazeći od toga što je navedeno u obrazloženju uz ovaj zaključak i od toga da je cilj da doista zakon bude što bolji i primjenjiviji u praksi Vlada Republike Hrvatske spremna je obvezati se da će između dva čitanja, znači do izrade konačnoga prijedloga zakona organizirati rasprave, savjetovanja, okrugli stol sa stručnjacima i socijalnim partnerima kako bi se raspravile sve dodatne primjedbe i prijedlozi uključujući i ovog Visokog doma i uputio što bolji tekst konačnog prijedloga zakona u saborsku proceduru. Tim više što Vlada inače sve gospodarske zakone uključujući ovaj redovito raspravlja o … [[Govornik se ne razumije.]] partnerima i raspravlja na Gospodarsko-socijalnom vijeću. Dakako, informaciju o tome Vlada je spremna dostaviti Saboru uz ovaj konačni prijedlog zakona.
Što je sa vašim stajalištem u pogledu prihvaćanja ili neprihvaćanja prijedloga zaključka?
Gospodine predsjedniče, sam izričaj zaključka Vlada Republike Hrvatske ne prihvaća.
Hvala lijepa. Klub HSU-a poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, ja stvarno nisam ništa ovdje razumio. Obzirom da se prihvaća obrazloženje koje upućuje na realizaciju zaključka a ne prihvaća se zaključak a tim zaključkom se Vlada obvezuje izvršiti ono što nije učinila zaključkom od 28.4.2004. godine ja ništa ne razumijem. Prema tome, bilo bi mi logično kad je Vlada prihvatila objašnjenje da je prihvatila i zaključak. Ja molim glasovanje po ovom zaključku.
Ako sam razabrao Vlada drži da je prihvatila duh toga zaključka i da će organizirati to sve skupa pa da ne treba još formalizirani zaključak. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. … [[Upadica se ne čuje.]] Duh zaključka i duh zakona. Rezultat? 23 za, 51 protiv, 14 suzdržanih. Dakle, zaključak nije prihvaćen ali je prihvaćen njegov duh.