Poštovani gospodine predsjedniče, klub Hrvatske stranke prava s obzirom na najnovije zaoštravanje odnosa između Hrvatske i Italije te na Labinu izrečenih teških riječi s obje strane traži da hrvatska Vlada podnese Hrvatskome saboru izvješće o odnosima sa Italijom kako bi mi to raspravili u Hrvatskom saboru. Te također držimo da se iz sadašnje situacije odnosa između Hrvatske i Italije može izaći iz postojećeg stanja donošenjem zajedničke deklaracije o osudi zločina u povijesti kao što su to '97. napravile Češka i Njemačka. Prema tome, molim vas da poduzmete mjere da bi se ova točka raspravila u Hrvatskom saboru. Hvala.
Dobro. Stavili ste prijedlog. Ja ću to izvijestiti Vladu. A predlažem da i u pisanoj formi predložite taj prijedlog za uvrštenje ove točke dnevnog reda u dnevni red. Sukladno članku 9. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupka javne nabave Državna komisija dostavila je izvješće. Raspravu su proveli Odbori za financije i državni proračun, gospodarstva, razvoja i obnovu, lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Predsjednik Državne komisije Goran Matešić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Evo, predstavljam vam Izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Državna komisija je samostalno i nezavisno državno tijelo koje vodi, koje ima striktnu nadležnost uređeno zakonom, a to je žalbeni postupak u predmetima javne nabave. U ovoj funkciji neovisnosti i odlučivanja ona podsjeća na sud. Ovo Izvješće o radu odnosi se na 2005. godinu kad je Državna komisija sjedila u 6 soba Ministarstva financija zbog čega je i sustav trpio kritike jer se na taj način nije manifestirala neovisnost. To je druge godina rada ove institucije koja zbog ovih ograničenja se u toj godini nije mogla širiti niti kadrovski niti u znatnijoj mjeri razvijati. No zbog toga, bez obzira na to to je godina u kojoj je započet ambiciozni CARDS twenning projekt jačanja kapaciteta Državne komisije vrijedan 600 tisuća eura koji je u sljedećoj godini dovršen uz pohvale šefa delegacije Europske komisije u Zagrebu. U takvim uvjetima, unatoč takvih uvjeta Državna komisija je odlučivala unutar zakonskih rokova te ujedno i skratila vrijeme za odlučivanje, poradila značajno na tumačenju Zakona o javnoj nabavi, formiranju i razvoju pravne praske, što je za primjenu ovakvog zakona vrlo značajno. Ono o čemu se ovo izvješće razlikuje od prethodnog jeste, mislim njegova veća tehnička kvaliteta, veći broj podataka, a podaci i statistika su preduvjet za poznavanje pojava i mogućnost korekcije sustava. Želio bih od ovog izvješća samo skrenuti pozornost na neke posebne točke. Samo 7,8% od objavljenih postupaka nabave ide žalbeni postupak. I od ukupnog broja izjavljenih žalbi usvoji se njih 48% i tada se poništava i odluka o odabiru ili cjelokupni postupak javne nabave. Mali je broj izjavljenih žalbi, a veliki je broj poništenja u postupku javne nabave. Iz ovih podataka treba pažljivo izvući zaključak, imajući na umu da žalbeni postupak nije jedini sigurnosni mehanizam u javnoj nabavi, da su to i evidencija i praćenje postupaka i nadzor i to kako pravnih tako i proračunski nadzor. Druga stvar na koju bih htio skrenuti pozornost jeste ovih 7,8% postupaka koji se kontroliraju pred Državnom komisijom, dakle od ukupno objavljenih javnih nabava 7,8% ide u žalbeni postupak. I ovo pitanje otvara ovaj podataka otvara pitanje tzv. tamne zone pravne zaštite u javnoj nabavi. Ona se tiče 4 područja gdje pravne zaštite ili nema ili je ona bitno sužena. To su slučajevi isključenja primjene zakona ili izuzeća, slučajevi nezakonitog dijeljenja vrijednosti predmeta nabave na način da se izbjegne primjena odgovarajućeg propisa, slučajevi najvećeg kršenja Zakona o javnoj nabavi koji se nazivaju izravno ugovaranje bez primjene zakona i nezakonito aneksiranje već potpisanih ugovora. Niti u jednom od ovih slučajeva gotovo da nema mogućnosti izjavljivanja pravne zaštite. S ovim pojavama bori se i europsko zakonodavstvo i gotovo sve zemlje Europske unije. Ocjenu da javna nabava treba postati jednostavnija i brža manje skupa za jednostavne robe, radove i usluge, a da složenijim postupcima da treba dati bolje instrumente i alate potkrepljuju podaci iz ovog izvješća o trajanju postupka. Na promatrani uzorak proizlazi da postupak nabave traje 110 dana od trenutka donošenja odluke o odabiru pa dakle osnivanju stručnog povjerenstva pa donošenju odluke o odabiru da postupak po prigovoru pred narušiteljem prigovor se treba izjaviti u kratkom roku od 3 dana traje 26 dana što ukupno daje 136 dana ili 5 mjeseci. Postupak nabave traje 5 mjeseci, što je u svakom slučaju ukazuje na probleme sa organizacijom funkcije javne nabave, needuciranošću, a posljedica je neekonomičnosti. Postupak pred Državnom komisijom traje prosječno 40 dana, od čega 15 dana za odlučivanje, a 25 za pribavu dokumentacije od naručitelja. Podatak da se 14% izjavljenih žalbi odbacuje govori o slaboj educiranosti žalitelja o postupcima pravne zaštite. U 2005. godini ukupna vrijednost predmeta koje su kontrolirani pred državnom komisijom iznosila je 5 milijardi 857 milijuna. I ove godine bih htio ukazati na nemogućnost udovoljenja zakonskom traženju da se u izvješću iskaže podatak o najčešćim kršiteljima zakona. Naime državna komisija ne raspolaže statističkim podacima o broju ukupno provedenih postupaka koji bi po pojedinom naručitelju kojega bi trebalo staviti u omjer sa brojem izjavljenih žalbi i postotku uspjeha u izjavljenim žalbama i tek bismo onda dobili podatak o najčešćim kršiteljima. Umjesto toga mi smo stavili u omjer podatke koje mi posjedujemo, a to je broj izjavljenih žalbi i broj poništenih žalbi tako da praktički ova tablica koju imate u izvješću bi se trebala nazvati prikaz uspješnosti žalitelja prema pojedinim naručiteljima. Najvredniji dio izvješća ja osobno držim jeste opisna ocjena stanja u javnoj nabavi koja je zasnovana na emipiriji, iskustvu i iz kuta državne komisije. Ona se sastoji od ocjene stanja u javnoj nabavi uopće u koju je uključen zakonodavni okvir, institucionalni okvir i sve ono ostalo što spada u pravnu praksu i literaturu i ocjenu stanja u domeni pravne zaštite. Uvažene saborske zastupnice i zastupnici, predlažem da usvojite ovo izvješće na temelju rasprave i spreman sam odgovarati na vaša pitanja. Hvala.
Hvala. Odbori? Financije i državni proračun? Gospodarstvo, razvoj i obnovu? Lokalnu i područnu samoupravu? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine predsjedniče komisije, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice nema bitnih primjedbi na rad državne komisije, jer je ona u promatranoj godini riješila preko 93% zaprimljenih predmeta, ali skrećemo pozornost na zaključak Vlade Republike Hrvatske kojim se traži da se ubuduće ovakvo izvješće dostavlja najkasnije do kraja prvog tromjesečja tekuće godine za prethodnu godinu. Na taj način ćemo imati aktualne pokazatelje i moći bolje utjecati na budući rad komisije. Izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave koja je započela s radom u studenom 2003. godine, utvrđene kao središnje, samostalno i neovisno tijelo državne uprave u čijem je djelokrugu vođenje žalbenog postupka protiv odluka donesenih u postupcima javne nabave za područje cijele države je kvalitetno sa analizama broja zaprimljenih predmeta, broja riješenih predmeta, odbačenih, odbijenih, osnovanih žalbi, broja poništenih postupaka javne nabave, broja neriješenih predmeta, popisa naručitelja koji najčešće krše zakonske odredbe u postupku javne nabave i sl. Prema podacima za 2005. godinu objavljeno je 9 tisuća 586 slučajeva javne nabave, a na taj broj predmeta izjavljeno je 746 žalbi ili 7,8% što upućuje na zaključak da u postupku javne nabave nije bilo značajnijih kršenja propisa. Od ukupnog broja riješenih žalbi u 2005. godini vidljiv je velik postotak odbačenih žalbi od 14,83% što znači da su žalitelji nedovoljno educirani o postupcima pravne zaštite, jer se žalba u pravilu odbacuje u slučajevima nepravodobnog izjavljivanja žalbe, nenadležnosti, neurednosti i dr. Samo smatramo da će bolja educiranost javnog i privatnog sektora o postocima javne nabave znatno doprinijeti smanjivanju postupka nabave bez javnog nadmetanja i smanjivanju korupcije u postupku nabave. Također je neophodno i promijeniti javnu percepciju javne nabave, podići pojam javne nabave na jedan viši nivo i raskinuti uobičajeno povezivanje pojma javne nabave s korupcijom. Provođenje postupka javne nabave mora postati svakodnevna, uobičajena praksa odabira najpovoljnijeg dobavljača roba i izvođača radova. Javni i privatni sektori moraju postati svjesni činjenice da će im pravilan i zakonski proveden postupak nabave omogućiti izbor najpovoljnijeg dobavljača, ali i omogućiti potpuno pravnu zaštitu. Istovremeno će jačanje i masovno prihvaćanje zakonskih postupaka javne nabave postati najjače oružje u borbi protiv korupcije u javnoj nabavi. U 2005. godini državna komisija je potpisala ugovor kojim su osigurana sredstva za poboljšanje kvalitete rada i razvoja institucionalnog sustava pravne zaštite. Ovim projektom iz sredstava CARDS 2003. godine Europske unije, vrši se usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, ali to iziskuje izvršavanje preuzetih obveza i ispunjavanje svih uvjeta za rad i jačanje institucija javne nabave. Poznato je da su u 2006. godini već riješeni određeni prostorni i kadrovski problemi, a time je omogućeno cjelovito kadrovsko ekipiranje i opremanje državne komisije za njezin potpun i kvalitetan rad. No o tome vjerujemo da ćemo uskoro biti više upoznati u Izvješću o radu Državne komisije za 2006. godinu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice smatra da Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave, dakle samostalna institucija koja prosuđuje o zakonitosti postupka javne nabave povodom žalbe kao i rezultati njezina rada znače jačanje vladavine načela zakonitost i sankcioniranje nezakonita postupanja. Transparentnost postupka pravne zaštite, stvaranje pravne prakse i tumačenje propisa dio je ukupnog antikorupcijskog učinka kojemu doprinosi rad državne komisije. Nakon razmatranja cjelokupnog izvješća, klub Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2005. godinu prihvati. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočni navod uvažene kolegice koja kaže da činjenica da je na 9 tisuća 586 postupaka javne nabave uloženo samo 746 žalbi ili 7,78% govori da je postupak zakonito rađen. Ne znači to zbog toga što većina se ne žali zbog činjenice, jer ako se žali više nikad od toga kao sudionik javne nabave neće dobiti posao. Postupak traje dugo i nema se povjerenja u sam sustav javne nabave.
Klub SDP-a, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče Komisije, kolegice i kolege zastupnici. Na žalost kolegice i kolege, ovo izvješće nema nikakvu praktičnu vrijednost za Sabor ni za nas zastupnike vezano za kontrolu zakonitog trošenja javnog novca hrvatskih građana. Doduše, izvješće tretira to što bi mi trebali kontrolirati, ali za 2005. godinu, a ovaj Sabor je već usvojio izvješća o izvršenju proračuna za tu godinu već davno i zaboravili smo kako to zvuči i revizijska izvješća. Istina izvješće i za 2005. godinu sadržajnije je od izvješća dosada koje smo imali i ono zaista otkriva problematiku javne nabave kroz trendove i promjene zakona, odnosno kako se primjenjuje promijenjeni zakon. Statistički gledano u odnosu na godinu ranije, dakle 2004. zamijećen je blagi pad žalbenih predmeta, ali to je zbog povećanja pregovaračke nabave i to izravnom pogodbom, a to je vidljivo iz tendencija povećavanja predmeta u prvom kvartalu te drugo povećanje po postupcima nabave po novom proračunu. Iz izvješća je vidljivo da se najveći broj žalbenih predmeta i broj poništenih nabava veže uz državne tvrtke, korisnike državnog proračuna i stoga se da zaključiti da je kršenje Zakona o javnoj nabavi vezano na uticaj politike i političkih moćnika u pogodovanju interesno povezanih grupa i to najviše u području energetike, prometa i komunalnih djelatnosti. Iskazuje se porast usvojenih žalbi uz napomenu da je samo jedna petina žalbi odbijena kao neosnovane gdje je postupak dakle javne nabave u cijelosti proveden u skladu sa zakonom. Drugim riječima, četiri petine žalbi je usvojeno i opravdano ili to drugim riječima znači da je postupak javne nabave bio nezakonit od početka. Međutim, valja sada naglasiti bitno novu okolnost. Naime, ova Vlada donijela je u 1. listopada 2005. godine prijedlog, a saborska većina usvojila izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi te uvela u hrvatski pravni sustav dva članka koji reguliraju tzv. pregovaračku nabavu u javnoj nabavi. To drugim riječima ili najbolje da to citiram naručitelji koji koriste postupak izravne pogodbe u pregovaračkom postupku bez objave poziva za nadmetanje obvezan je najmanje 15 dana prije sklapanja ugovora u "Narodnim novinama" objaviti odluku o odabiru ponude ponuditelja i navesti podatke o predmetu nabave zakonskoj osnovi iz članka 12. ovog Zakona i odredbe članka koje se ne primjenjuju u slučaju izravne pogodbe sa ciljem žurnog sprečavanja nastanka ili otklanjanja posljedica štete uzrokovane djelovanjem više sile ili zbog drugih opasnosti. Važno je navesti i alineju 3. članka 13. izmjena ovog Zakona. Reći ću vam kasnije zašto. Ako se zbog iznimne žurnosti izazvane događajima koje naručitelj nije mogao predvidjeti, rok za nadmetanja s objavom poziva za nadmetanje nije mogao primijeniti, razlog nastanka iznimne žurnosti ne smije ni u kom slučaju biti uzrokovan postupanjem naručitelja. Prije nego što navedem primjere ovakve nabave iz ova dva članka valjda reći da je Zakon o javnoj nabavi možda najjači pravni alat za borbu protiv korupcije, a evo sada primjera. Prvi primjer i odmah da naglasim da sam potpisanom prijavom dobio oba primjera i provjerio njihovu istinitost. Naime, u 12. mjesecu 2006., 13.12. Hrvatske željeznice pod brojem i datumom od 13.12.2006. zakonska osnova članak 12., dakle ovaj koji sam citirao uzrokovanom izmjenom projekta koji je od iznimne važnosti za naručitelja u postupku javnog nadmetanja da bi produžio postupak nabave minimalno za 90 dana pod uvjetom da nakon javnog nadmetanja ne bude uloženih pravnih lijekova, odlučio se za neposrednu pogodbu. Dakle, razlog je žurba koja nije ničim izazvana i naručitelj nije mogao znati. Cijena poslova je 498 milijona kuna ili pola milijarde. Zaključena je neposredna pogodba, ali gledajte sada apsurda poslovi se moraju završiti u roku od 42 mjeseca. Ako ovo trpi logiku zakona, ovo sasvim sigurno ne trpi logiku javne nabave i kontrole javne nabave. Naravno moram reći da svako od nas bi želio da naše tvrtke uspiju u postupcima javne nabave, u natječajima, da pokažu svoju sposobnost i konkurentnost, ali ne na štetu zakonito i poštenog trošenja hrvatskog novca, novca hrvatskih građana. Drugi primjer jeste autoceste Rijeka-Zagreb, dioničko društvo, broj i datum opet 22.12.2006. godine, dakle pred Božić, pred Novu godinu. Zakonska osnova opet članak 12. Predmet dobava ugradnja elektroprometne opreme za tunel Veliki Gložac, duljine 7,72 kilometra. Cijena ugovorena 41 milijon 800 tisuća kuna. U čemu je kvaka? Ovdje je proveden natječaj, dakle dobio sam potpisanu prijavu. Dvije tvrtke, jedna izvana ponudu je odnijela za 30 milijona kuna, naša tvrtka ponuda je podnijela 40 milijona kuna, ali gledajte čuda. Natječaj se poništi, a onda se zaključi ugovor sa našom tvrtkom za 2 milijona cirka kuna više nego što je ona sama tražila da izvede taj posao. Zaključak je tu po logici stvari vrlo jasan. To su ta dva članka u kojima je i predsjednik Državne komisije upozorio da su bez kontrole i Državne komisije i Vlade Republike Hrvatske. Ali gledajte čuda, ni Sabor ne može tu ništa učiniti, a odgovorni smo građanima za kontrolu trošenja hrvatskog novca hrvatskih građana, javnog novca. Valja reći da je i primjedba opet konkretnih poduzetnika. Ovdje je već kolega Kovačević to naveo, da je oni koji se žale u postupku javne nabave ili tuže, po tiho im se sugerira, nemojte podnositi tužbe. Najveći poduzetnik je država i državne firme. Na taj način ćete odrezati sebi granu u nekim budućim poslovima. Takav pristup definitivno nije pogodan za tržišnu utakmicu i zakonito poslovanje. Na kraju valja zaista odati priznanje Državnoj komisiji u vezi sa samim Izvješćem uz prigovor da zaista Izvješće mora doći zajedno sa Izvješćem o izvršenju državnog proračuna i revizijskog izvješća za tu godinu. Onda Sabor može izvršiti svoju ustavnu zadaću u kontroli postupaka odnosno trošenja javnog novca i kontroli uprave. I još jedan važan podatak. U postupku pred Državnom komisijom bilo je cca. 6 milijardi kuna utuženo. Ako je točan podatak da je samo 1/5 tužbi bila odbijena a 4/5 tužbi usvojene, drugim riječima znači da je skoro 5 milijardi kuna bilo u javnoj nabavi potegnuto na nezakonit način. Osim takvih ocjena valja nedvojbeno utvrditi da je odredba članka 13. i članka 12. izmjena i dopuna Zakona o javnoj nabavi izazvala da tako kažem sve one koji nemaju dobru namjeru u trošenju javnog novca da se posluže tim odredbama. To drugim riječima znači, da Hrvatski sabor ima mogućnost da traži da se odredbe članka 12. i 13., analiziraju i da Vlada shodno tome predloži nove mjere kako bi trošenje novca bilo moguće kontrolirati a ne zloupotrebljavati odredbe članka 12. i 13. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi. Što se tiče samog Izvješća valja također spomeniti, da je 64 ili 65% cca. zahtjeva ili žalbi zbog korištenja, nepoštivanja odnosno principa odnosno načela odnosno osnovnog elementa najniže cijene u javnoj nabavi. Drugim riječima znači, da je racionalnost u korištenju državnog novca iz ovog podatka zaista bila upitna. Sve to ukazuje da je vrlo dobro uočiti da je Izvješće poticajno, ali praktično nema nikakvu vrijednost. Unatoč toga klub SDP-a će podržati ovaj Izvještaj. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče! Netočan je navod da je preko 5 milijardi kuna protuzakonito trošeno. To jednostavno nije točno. Ali je točno nešto drugo. Da sam ja u vrijeme vaše Vlade tražio da mi se odgovori na pitanje kako to da je poništen međunarodni natječaj za nabavu vatrogasnih vozila 603 milijuna, odbijene su ponude hrvatskih firmi i posao je dat inozemnoj firmi mimo natječaja na zatvorenoj sjednici tadašnje Vlade. Pa onda moramo voditi računa da ovo Izvješće govori apsolutno o napretku javne nabave i natječaja u hrvatskoj državi.
Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ova Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave je vrlo važno tijelo koje bi trebalo u taj vrlo važan segment rada državne uprave unijeti malo više reda, ali naravno to je samo jedno od tijela koje utječe na taj postupak. Prema tome, od njega se ne može očekivati da riješi sva pitanja i sve probleme koji u tom segmentu postoje. Mi smo već ranije upozoravali na to da ova Komisija od svoga osnivanja ima poteškoća sa ekipiranjem i to se vidi iz ovoga Izvješća. Ovo Izvješće je za 2005. godinu. Šteta je što to izvješće nije ranije razmatrano u Hrvatskom saboru. Doduše dosta kasno je i poslano Hrvatskom saboru, tek 15. prosinca odnosno 14. studenog 2006. godine. Ali već i tada se vidi da u 2005. godini od predviđenih 26 zaposlenika ove Komisije uposleno je samo 15. Dakle, tako važno tijelo kao što je ova Komisija trebalo je vrlo promptno ekipirati i u pogledu prostora koji Komisija nije jedno vrijeme imala i u pogledu broja uposlenika. Kakva je ovo promenada iza mene? Dakle, Komisija je, redovito nije trošila sredstva koja su bila predviđena proračunom za njen rad. Onda bi rebalansima svih ovih godina, zadnjih nekoliko godina sam pratio upravo rad ove Komisije, dolazilo do smanjenja predviđenih proračunskih troškova za rad Komisije, a onda niti to ne bi bilo utrošeno. Ova Komisija je prevažno tijelo da si to možemo priuštiti i stoga nije čudno da nam ni Europska komisija i Svjetska banka prigovaraju nedovoljnu ekipiranost ove Komisije iako za nešto nije treba utrošiti sredstva, štedjeti sredstva onda to je upravo ova Komisija. Meni je drago naravno da smo u konačnici dobili mogućnost da preko CARDS programa kompletiramo i ekipiramo rad ove Komisije ali doista nismo trebali čekati CARTS program. Ta Komisija je toliko važna da smo istoga časa kada je tu bila osnovana, trebali se pobrinuti da dobije prave uvjete za rad i naravno, da u pogledu broja predviđenih zaposlenika ta Komisija bude ekipirana. Prigovori koje Europska komisija i Svjetska banka upućuju za postupke nabave u Republici Hrvatskoj kao veliki izvor korupcije ili moguće korupcije u državi, ne tiču se samo ove Komisije. Oni se tiču i Ureda za javnu nabavu, kao Vladinoga tijela, koji također svih ovih godina nije imao odgovarajuće uvjete rada, tako da ova dva tijela, jedno kao Vladino tijelo, Ured za javnu nabavu i drugo, kao državna komisija zapravo proteklih 3, 4 godine od kada su ustanovljene nisu imale pravu mogućnost svoga djelovanja. I to je nešto što apsolutno nije za pohvaliti i čime se ne možemo kao država ponositi. Ova komisija govori i o tome koje su generalne poteškoće prilikom javnih nabava. Pa naravno govori i o tome kako je najdrastičniji oblik nezakonitosti u postupcima javne nabave kada javne nabave nisu objavljene. To uopće ne ulazi u djelokrug rada ove Komisije. Jer ova Komisija postupa samo po službenoj dužnosti. Prema tome ne može se miješati u takove poslove. Znamo da postoji u Hrvatskoj i na to Komisija upozorava javnih nabava koje su namjerno razbijene ispod 200 tisuća kuna da bi se onda mogli provesti pogodniji postupci javne nabave što je otvoren, evidentan kriminal ali naravno u ovom izvješću to ne piše nego komisija dajući opći pregled stanja u postupku javne nabave upozorava na tu mogućnost. Odnosno na tu praksu. To je posao kojim se trebaju baviti neka druga tijela, državna revizija, Ministarstvo unutarnjih poslova i tako dalje. Ovdje se govori o tome kako je Zakon o javnoj nabavi koji je donesen 1. listopada 2005. godine omogućio izravno ugovaranje bez javnih poziva, objavljuje se, a to znači onda je moguća i moguća žalba odnosno reakcija onih koji su nezadovoljni samo konačna odluka. Ta odluka koja je donešena promjenom Zakona 1. listopada 2005. godine je štetna odluka i tu Odluku prvom prilikom treba promijeniti jer ako netko nije u stanju dobro planirati nabave u segmentu za koji je odgovoran onda mu ne treba omogućavati izravno ugovaranje, a objavljivanje tek konačnih rezultata. Treba ga kazniti a ne omogućiti mu da on to čini. Inače vezano uz rad ove Komisije ovdje nema niti govora o tome tko je odgovoran za to što su ove javne nabave poništene. Kada je neka javna nabava poništena to znači da neki javni posao koji je planiran nije učinjen. Sve da, kad ne bi bilo nikakve druge protuzakonitosti u tome, kršenja propisa ili eventualno korupcije to bi već bilo problematično ponašanje. Ako jedna nabava koja je planirana nije uspjela postići svoj cilj znači da neki poslovi koji su planirani u nekim segmentima neće moći biti izvršeni i već za to bi netko trebao snositi odgovornost jer nije dovoljno dobro i dovoljno rano planirao ili dovoljno kvalitetno postavio javni natječaj. Da ne govorim da bi netko trebao snositi odgovornost kada se u postupcima javne nabave utvrde evidentne protuzakonitosti a poništene javne nabave često puta upućuju i na sasvim otvoreno koruptivno ponašanje. O tome ovdje ni u jednom ni u drugom ni u trećem nema niti riječi. To nije ni zadaća ove komisije, ali bilo bi dobro da sa ovakvim izvješćima imamo i neku informaciju o tome što je u konačnici osim sudskih postupaka pred Upravnim sudom bilo u ovim institucijama u kojima su poništene javne nabave. Da li je odgovarao neki ministar, neki čelnik državne institucije? Ja ću samo navesti ovdje najeklatantnije primjere poništenih javnih nabava. Tako Grad Koprivnica, javna nabava u iznosu od 45 milijuna kuna, Croatia osiguranje 12 milijuna kuna, Grad Zagreb 39 milijuna kuna, Klinička bolnica Osijek 49 milijuna kuna, Sveučilište u Splitu 12 milijuna kuna, Grad Zagreb 19 milijuna kuna i tako dalje. Da li je netko u tim institucijama u Gradu Koprivnici, u Croatia osiguranju, u Gradu Zagrebu, u Sveučilištu u Splitu za to snosio odgovornost? Pa čak i onda kada nije bilo nikakvog kršenja zakona pogotovo nenamjernog kršenja zakona. I kada ništa nije upućivalo na moguću korupciju ti ljudi koji su provodili takove javne nabave su odgovorni za to što te javne nabave nisu izvršene. A ovdje naravno u ovom izvješću o tome nema niti govora. Ovdje se govori osim dakle ovih općih oznaka govori se o Zakonu o javnoj nabavi. Zakonu o javnoj nabavi koji je ključan zakon. Koji je tijekom svih ovih 15-tak godina ili 10-tak godina otkad postoji nikada nije dobio kompletne podzakonske propise koji su tim zakonom predviđeni. Raniji Zakon o javnoj nabavi koji smo imali je predviđao katalog javnih nabava. Bibliju javnih nabava koji govori o tome kako se pojedina javna nabava ima provoditi. Nikada makar je to u ranijem zakonu pisalo ova država nije dobila katalog javnih nabava. U izvješću ove komisije piše da temeljem sada važećeg aktualnog, novog Zakona o javnoj nabavi postoje isti problemi a to znači da podzakonski propisi nisu doneseni. Ako nema podzakonskih propisa onda se niti javna nabava ne može provoditi na način kako je predviđeno. Prema tome ostaju prazni prostori i onda je naravno moguće na razne načine tumačiti kako se javne nabave provode. Kršenje propisa, pogodovanje ili namjerne koruptivne radnje onih koji javnu nabavu provode bilo s jedne, bilo s druge strane. Ovdje također stoji kako komunalni projekti od velikog značaja su provedeni nezakonito. Nakon ovakvog izvješća ove Komisije svakako bi trebalo nešto učiniti i trebalo bi naravno vidjeti koja je odgovornost onih koji su učinili da ovakve javne nabave su uopće moguće u Republici Hrvatskoj. Naravno da tu nije presudno to što nas Europska komisija i Svjetska banka na to upozorava nego je presudno to što novac poreznih obveznika, novac građana Republike Hrvatske na ovakav način trošimo kako ne treba, na krivi način. I to je ono što je, što bi trebalo biti naš primarni interes, a ne samo usklađivanje naših propisa sa zakonodavstvom Europske unije odnosno postupanje po prigovorima Europske komisije ili Svjetske banke. Ja ću navesti dva primjera koja su omogućila ili primjer kako se olako postupa kod javnih nabava. Jedan primjer je ugovaranje posla za izgradnju čvora Vučevica 2004.-2005. godine koji je proveden javnom, izravnom pogodbom bez javnog natječaja ukupne vrijednosti negdje oko 70-tak milijuna kuna. U odgovoru na zastupničko pitanje Vlada Republike Hrvatske piše kako će taj čvor Vučevica dobiti svoj puni smisao kada se izrade pristupne ceste prema Splitu, prema Solinu, prema Kaštelima. A ta javna, taj natječaj, odnosno taj posao je zbog hitnosti ugovaran izravnom pogodbom. Dakle sve ovo o čemu govorimo govori o tome da apsolutno nije bilo potrebe za bilo kakvo izravno ugovaranje nikakve hitnosti nije bilo ali je sklopljen posao sa jednim poduzećem sa Zagrebačkim vijaduktom u iznosu od 70-ak milijuna kuna izravnom pogodbom. A prikaz broja prometa na tom čvoru Vučevica Autocesti Split – Šibenik pokazuje da je to čvor sa najmanjim prometom na cijelom Autocesti Zagreb – Split. Gotovo dvostruko manje izlazaka i ulazaka automobila prosječno dnevno ima na tom čvoru nego na prvom idućem čvoru na Autocesti Zagreb – Split, a to je čvor Perušić, odnosno čvor Vrpolje. Prema tome nikakvih razloga nije bilo da se taj posao sklapa izravnom pogodbom. Nikakve žurbe nije bilo. Jer pristupne ceste prema jugu, prema Kaštelima i prema Solinu nisu se ni dan danas počele graditi. I drugi primjer o kojem želim, naravno da je to izravna odgovornost Vlade Republike Hrvatske. Ako se tako ponaša Vlada Republike Hrvatske što onda možemo očekivati od nekih drugih institucija koje su manje izložene i pogledima javnosti i malo bi manje po logici stvari trebale voditi brigu, jer nije to njihova isključiva odgovornost za postupka javne nabave. I drugi slučaj koji ću ovdje spomenuti je slučaj nabavke kamiona u Ministarstvu obrane Republike Hrvatske kada je nakon provedene javne, javnog natječaja i odabrana ponuda koja je za 2 milijuna eura skuplja od prve sljedeće, a da javnost nikada nije dobila odgovor zašto je to učinjeno. Ako se tako ponaša Vlada Republike Hrvatske i ministarstva Vlada Republike Hrvatske što onda možemo očekivati od ostalih subjekata koji nisu izravno odgovorni za provođenje postupaka javne nabave generalno govoreći. Dakle to su pitanja koja ovdje postavljam u ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke. Ovo izvješće je korisno izvješće. Ono ukazuje na poteškoće koje postoje u javnoj nabavi, a iz njega je vidljivo da te poteškoće nisu male. Ali zbog toga što ukazuje na te poteškoće uz zakonska ograničenja koja komisija ima u svome radu Klub zastupnika HNS-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo niza pitanja ja mogu na jedno odgovoriti. Kolega Radoš kaže, citiram: "Ova komisija ima problem sa kadrovskim ekipiranjem i trebalo je hitno intervenirati.". Ova je Vlada intervenirala u srpnju 2005. jer je komisija bila smještena u neprimjereno malim uvjetima i nije se mogla ekipirati, nisu imali fizičkog prostora za rad. Vlada je upravo hitno intervenirala, dala je novi prostor, broj zaposlenih se udvostručio sa 15 na čini mi se na 26, ili 27. I zbog toga je Komisija i mogla riješiti 93 cijela i nešto posto svih žalbi. Dakle ekipirana je i radi dobro po tim podacima.
I drugi ispravak, poštovani zastupnik Mario Zubović. Izvolite.
Poštovani kolega Radoš je rekao da kamioni za Ministarstvo obrane nisu nabavljeni po zakonu. To nije točno. Kamioni za Ministarstvo obrane su nabavljeni po zakonu i dato je objašnjenje i iz ministarstva, a i očitovao se i predsjednik Republike o tome.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a., poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predsjedniče Državne komisije. Prema stajalištu kluba Hrvatske stranke prava javna nabava se treba temeljiti na načelu transparentnosti, otvorenosti i dostupnosti. U skladu sa ovim načelima osiguralo bi se s jedne strane zaštita javnog interesa kroz učinkovito trošenje sredstava poreznih obveznika, a s druge strane bi se osiguralo slobodno tržišno nadmetanje. Je li naš Zakon o javnoj nabavi, da li naš Zakon o javnoj nabavi udovoljava tim temeljnim načelima? Ne udovoljava, a što je vidljivo i iz Izvješća Državne komisije. I zbog toga je nužno donijeti novi Zakon o javnoj nabavi, a na što kažem ovo Izvješće i ukazuje. Iz ovoga Izvješća je vidljivo da se dva najveća subjekta u državi, znači koji naručuju nabave, a to su država i Grad Zagreb u mnogima postupcima javne nabave ponašaju maćehinski prema sredstvima poreznih obveznika, te "hametice" troše ta sredstva a da se nema odgovarajućih sankcija. Na što treba posebno obratiti pozornost u ovome Izvješću? Prije svega zašto je malo žalbi? Prvo, žalbi je premalo u postupcima javnih nabava i zbog toga što se odgovorima ništa ne dogodi nakon što Državna komisija za nadmetanje utvrdi da je došlo do povrede zakonitosti javne nabave. Dobar je primjer za to slučaj obnove Hotela Dalmacija u Makarskoj, tvrtke Hoteli Makarska d.d. javno nadmetanje je državna komisija poništila. Oni su se ponašali kao da ništa nije bilo, dapače realizirali sve. Nema se saznanja da li je podnesena niti prekršajna prijava. Prema tome, u ovome slučaju vidimo kako rješenja sankcije koje u biti ih nema u Zakonu o javnoj nabavi omogućavaju ovakvu situacija. Znači Komisija postupi zakonito, poništi rješenje, oni se ne pridržavaju rješenja rade dalje po starome. Također zašto je malo žalbi? Naime vidjeli smo i sami da je u 2005. godini bilo 9 tisuća 586 postupaka javnih nabava, a uloženo je samo 746 žalbi ili 7,78% u odnosu na ukupan broj. Pa zbog činjenice što se svima onima koji sudjeluju u javnoj nabavi kaže jednostavno čujte, ukoliko se budete žalili možete računati da više nikad od nas nećete moći dobiti posao na ni bilo kojoj javnoj nabavi. Također je problem kažem i ovaj dio u ime kluba Hrvatske stranke prava što nema odgovarajućih sankcija u slučajevima kad Državna komisija utvrdi da je došlo do eklatantnog kršenja postupka javne nabave. Također i sam postupak javne nabave je dugotrajan postupak na što treba ukazati, što je rekao i predsjednik Komisije. Naime, trajanje postupka javne nabave od trenutka odabira ponude je 110 dana. I sad vi uzmite korisnike proračuna, znači oni koji ne počmu sa postupkom javne nabave, s obzirom na ovakav zakon kakav imamo u prvih 6 mjeseci tekuće godine neće uopće moći taj projekt ni realizirati s obzirom da znamo kakva je situacija u proračunu. Sredstva se osiguravaju u jednoj godini, mogu se samo u toj godini realizirati. Prema tome, i ta činjenica govori o tome da je taj postupak dugotrajan i da taj postupak kao takav s obzirom da se nema mogućnosti sankcioniranja je u isto vrijeme i izvor korupcije. Znači, s obzirom da nemamo zakon koji će udovoljavati i temeljnim načelima na kojima treba počivati javna nabava a to je načelo transparentnosti, načelo otvorenosti i načelo dostupnosti, automatski se javljaju sumnje, a što je već vidljivo i iz Izvješća, da je ovo jedan od oblika ako nemamo takav zakon, od oblika za korupciju i razno-razne druge makinacije. Što je još potrebno kazati vezano za ovo izvješće? Da se država treba očitovati, drukčije organizirati kod velikih javnih nabavki i to način da to netko radi u ime države, tako da bi se na taj način i cijeli postupak daleko skrati. A i s druge strane vjerojatno bi se u takvim i sličnim situacijama, ako je nabava na veliko, moglo uštedjeti sigurno do jedno 20 do 30% sredstava u odnosu kad je to rascjepkano, kad se svako tijelo ili državne uprave ili trgovačkih društava u vlasništvu države ide samostalno u postupak javne nabave. Također, iz Izvješća su vidljivi i sljedeći problemi. Najveći je onaj problem na što nema se odgovarajućeg ni zakonskoga rješenja, a to je problem nezakonitoga usitnjavanja javne nabave. Naime, slučaj kad javna nabava vrijedi puno ali da bi se izbjegao sam postupak javne nabave, vrijednost se usitni i onda se ide na one varijante razno-razne neposredne pogodbe i na taj način dolazi do dvostruke štete, nema se nadzora nad tima sredstvima koja se troše. Drugi sudionici su isključeni u postupku javne nabave, a sigurno da se potroši i daleko veća količina novca za te nabavke odnosno robe ili usluge, već ovisi o čemu je riječ, nego što bi se trebala potrošiti. Dalje, veliki problem kod javnih nabava u Hrvatskoj je također se odnosi i tzv. odnose se na isključenje od primjene Zakona o javnoj nabavi. Posebno se to odnosi u slučajevima kad se takva nabava proglasi kao tajnom. I tu je onaj stari problem vezano i za označavanje tajnosti, tako da mi razno-razne situacije koje ne bi trebale i ne bi smjele biti kao takve označene sa tajnosti, stavljamo u stupanj tajnosti. To je recimo nabava opreme odjeće za pripadnike Ministarstva unutarnjih poslova, što smo imali ili za pripadnike Oružanih snaga ili druge stvari. Iako se javno zna da se ti podaci izmjenjuju na razini Europske unije i na razini NATO saveza. Prema tome, u svim takvim i sličnim situacijama nema mjesta da se takva nabava označi kao tajnom nabavom, jer su to kao tajni podaci. I na taj način se također krši i sam postupak javne nabave. A nema se mogućnosti niti Državna komisija u takvim ili sličnim situacijama može reagirati. Također je problem poseban u svemu ovome to su tzv. te izravne pogodbe. To je posebice primjerice vidljivo i na ovom dijelu Izvješća kad se odnosi na područje Grada Zagreba, gdje se na određeni način iako je došlo do izmjena zakona, opet se na određeni način izbjegava zakon i stvara se loša slika. A u biti iza svega toga stoji korupcija. Prema tome, znači Izvješće kao takvo je dobro jer nam daje odgovore na mnoga pitanja ako se pažljivo iščitava. A što je najvažnije? Najvažnije je da kao posljedica usvajanja ovog Izvješća u Hrvatskome saboru, trebamo zadužiti hrvatsku Vladu da izađe sa novim Zakonom o javnoj nabavi, kako bi se omogućila da javna nabava stvarno postane transparentna, otvorena i dostupna i kako bi sve ove nezakonitosti, sve ove muljaže koje su prisutne, a poseban je problem ovo što je i sam predsjednik Državne komisije rekao, to je problem tzv. sklapanja anexa ugovora. To je jedan od … [[Govornik se ne razumije.]] primjera kako i na koji način se izbjegava zakonom propisani postupak javne nabave. Poglavito je to primjereno odnosno ne primjereno nego prisutno u području građevine, gradnje zgrada. Recimo to su bili oni famozni slučajevi i što su se gradile zgrade za hrvatske branitelje i to na takav način da je anex sljedio novi anex, tako da su recimo slučaj zgrade u Španskome, gdje je početna cijena bila prema prvom nadmetanju negdje oko 10 do 12 milijuna kuna, razno-raznim anexima je naraslo još na toliko. Još na toliko. I znači, to je dio gdje država stvarno treba reagirati i predvidjeti rigorozne sankcije da se ne može anexima ugovora izigravati pitanje nabave. I također jedna je stvar interesantna da mi to ovdje radimo, da izbjegavamo odredbe Zakona o javnoj nabavi kad donosimo odnosno ratificiramo razno-razne međunarodne ugovore ili sami vidimo da u takvim situacijama kažemo da se isključuje primjena našeg zakona za tu javnu nabavu. A to je ona varijanta kao, dobijemo sredstva od Europske unije a ona unaprijed odrede kako i na koji način, tko će do tih sredstava doći, a Hrvatskoj to se prikazuje kao dio da je ona to dobila ili iz pretpristupnih fondova ili na drugi način. Ali točno je određeno gdje se može roba kupovati, na koji način i kako. Problem je tu također vezan i da tu razno-razni karteli iz inozemstva, pod na ovaj ili na drugi način putem tih međunarodnih ugovora preuzimaju tržište u Hrvatskoj, gdje na taj način istiskuju domaće dobavljače, domaća trgovačka društva. To vam je posebno aktualno u području recimo zdravstva, nabavke lijekova i svega drugoga, da ti vanjski moćni karteli uništavaju hrvatske tvrtke kako bi zavladale ovim dijelom. Prema tome, Izvješće je dobro, ali ono traži od nas odnosno od Vlade da konačno imamo javnu nabavu koja će se temeljiti na načelu transparentnosti, otvorenosti i dostupnosti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavniče Državne komisije, uvažena gospodo zastupnici! Ma, Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave na neki način iznosi istinu da u Hrvatskoj gotovo nitko nije u stanju reći ni koliko je poslova podijeljeno po propisanoj proceduri, kao ni koliko je poslova u Hrvatskoj podijeljeno mimo propisane procedure. No jedno je sigurno. U pitanju su milijarde kune koje završavaju mimo natječaja. U ovom Izvješću vidimo da je prijavljeno, višekratno prijavljeno 245 institucija. I što sad? Ništa. Grad Zagreb je na prvom mjestu po prijavama koje su urodile poništenjem natječaja. Netko govori o psihološkom ratu protiv gospodina Bandića, međutim mene zanima nešto drugo. U 2005. zadovoljilo je natječaj ili uvjete te propisane, 9 tisuća 586 natječaja. Oni koji nisu, a poništen im je natječaj, izgubili su i vrijeme, izgubili su i novac, a porezni obveznici na neko vrijeme izgubili su sadržaj. Međutim, sada koje su sankcije. Ja tvrdim kako prema kome. Zagrebu se neće ništa dogoditi. U centrima gdje je HDZ na vlasti, isto se ništa neće dogoditi, a u Istri će vam mediji, državno odvjetništvo kožu oderat i taj dvojni kriterij na neki način pomalo i vrijeđa. Tamo se ruši ono što se drugdje ne ruši, tamo se zbog recimo gradnje parkirališta bez dozvole u Fažani diže kaznena prijava protiv načelnice tog malog primorskog mjesta dok u nekim drugim krajevima kao što je spominjao malo prije gospodin Radoš, takvoj jednoj investiciji bi se nazdravilo. Tamo nećete moći doći do državnog poljoprivrednog zemljišta što će osporavati državno odvjetništvo, a drugdje će se normalno, od strane države to isto zemljište prodavati onima koji su spremni obnašati neku poljoprivrednu djelatnost. Želim reći ako je Hrvatska pravna država, ako smo u ovoj državi svi jednaki da bi prema svima trebali vrijediti isti postupci i isti pod navodnicima, zakoni. I za Zagrepčane, i za Zagorce, i Primorce, i Posavce, i Međimurce, i Dalmatince, i Slavonce, i Ličane, ali isto tako i za Istrijane. Oko 7% natječaja vidimo, se usporava u žalbenom postupku tj. putem ovih prigovora. Procedura osporavanja, odnosno dobivanja odgovora traje u pravilu od 120 do 180 dana. Jasno da to u velikoj mjeri otežava i dinamiku gradnje. Ono što bi isto tako zakonom trebalo propisati, ono što bi negdje trebalo ugraditi, ono što bi trebalo konačno i apostrofirati, da ako netko namjerno opstruira neosnovanim pritužbama početak neke gradnje da se tog istog ima sankcionirati, da taj netko materijalno odgovara zbog kašnjenja, gubitka rokova, penala itd. odnosno štete koju nanosi poštenom investitoru a sve s ciljem da se jednostavno suzdrže neki koji onako reda radi rade, podnose ove prigovore. Osporavaj, ali ako ti taj tvoj zahtjev za osporavanje bude odbijen, e onda preuzmi na sebe konzekvence, a ne da po logici nikome ništa, pojedinci doslovce svjesno nanose štetu bilo lokalnoj zajednici, bilo državnim tvrtkama, državi itd. Reći ću isto tako otvoreno, o tome se dosta govorilo kada je bio na djelu onaj rukometni zakon, Hrvatskoj je trebao taj rukometni zakon, ne da se zaobilazi procedura već kako bi se skratili rokovi. Što je trebalo učiniti? Ne preskakati pojedine faze kako se u onom prijedlogu pokušavalo učiniti, odnosno ponude, već skraćivati rokove na pola, a sve s ciljem da se dobije barem dva-tri mjeseca te da se u roku odmah jasno, odgovara na zahtjeve za dozvolom i na ove žalbe koje bi mogle uslijediti na početak gradnje. Volio bih isto tako da se to svjetsko prvenstvo održi u Hrvatskoj, no da li će do toga doći to ćemo tek vidjeti. Danas je sigurno upitnije nego pred šest ili sedam mjeseci, no bilo bi isto tako dobro da nam se kaže da li će se te dvorane sagraditi do 15.1.2009. godine, a u što manje-više čak i sumnjam iz razloga što za sve nije stvorena ni financijska konstrukcija. Poreč svoju može isfinancirati to nije sporno, ali biti će zanimljivo pratiti Zagreb, Osijek itd. No ako Vlada nešto da tim gradovima, zato govorim o tome, određenu financijsku pomoć ili tome sl. e onda je treba dati svim onim gradovima gdje se to prvenstvo održava. No, pustimo sada to. 2005. pristiglo je 801 žalba na javne natječaje. 2005. poništeno je 359 natječaja. 2005. zbog proceduralnih nedostataka odbačeno je 111 prigovora. Znači ako imamo na umu da se u 24 navrata osporavalo natječaja čija vrijednost prelazi 50 milijuna kuna, u 72 slučajeva osporavali su se natječaji čija vrijednost je preko 10 milijuna kuna, onda se može reći ili da se osporavalo cca 6 milijardi kuna, točnije 5 milijardi 857 milijuna kuna. To je de facto svaka četvrta ili peta kuna koja se vrti kroz javne natječaje. Godišnje se u Hrvatskoj natječajima ustupa najmanje 30 milijardi kuna raznih poslova, raznih nabava od strane države, od strane paradržavnih ne znam institucija, lokalne samouprave pa sve tamo do HT-a, HEP-a, Ine itd. jasno ne računajući kupnju nafte, plina i tome sl. Ovdje se navodi u ovom materijalu podatak da se putem javnih nabava ustupa poslova u vrijednosti od 26 milijardi 85 milijuna 502 tisuće 247 kuna. Međutim kada bi tu pridodali i one natječaje do 200 tisuća kuna, do 20 tisuća kuna, ono što ide bez natječaja, sigurno je riječ da te državne institucije kroz jednu takvu javnu formu ustupaju poslova od najmanje 30 do 35 milijardi kuna. E sada koliko se njih, recimo i to je interesantno, građana suzdržava od prigovora pa i tamo kada znaju da su u pravu zbog straha da ih se potom ne bi zaobilazilo prilikom dodjeljivanja poslova. Koliko građana koji bi trebali dobiti tu javnu ponudu, nekada se ono šalje tri javne ponude, ne dobijaju te ponude pa se i ne mogu žaliti. No, ako je tome tako, jedna četvrtina natječaja u Republici Hrvatskoj unaprijed je fingirana, što će reći da je unaprijed fingirano 6 do 7 milijardi kuna, a to onda znači da je Hrvatska u ozbiljnim problemima. Istina, oni veliki koji su to postali prije svega kroz pretvorbu, danas su u jednoj silnoj prednosti. Mali ne mogu ni na koji način konkurirati, oni imaju kompletnu naslijeđenu infrastrukturu utoliko mali moraju biti strašno snalažljivi da bi uopće opstali, a opstanak svakako košta, a opet će lakše taj opstanak platiti i eliminaciju konkurencije veliki no što to mogu mali. Tko krši zakon? Krše ga svi, od Hrvatske radiotelevizije o čemu smo razgovarali prošli tjedan do Ministarstva unutrašnjih poslova koji će drugima bez obzira na tu svoju praksu utrobu izvaditi ako pogriješe od Ministarstva mora i turizma do Grada Zagreba, od Hrvatskih pošta do INA-e ili Hrvatske elektroprivrede, od Hrvatskih željeznica do Hrvatskih autocesta, FINA-e ili "Jadrolinije", Grada Pule, Poreča, istarskog vodovoda iz Buzeta, od riječke do splitske gradske uprave itd., itd. prema jednima, još jedanput kroz javnu nabavu se obrne tih 26 milijardi kuna. Rekoh ja računam preko 30 do 35 milijardi kuna, ali sigurno ako je ovo izvješće za 2005. u 2007. minimalno će biti u igri 35 milijardi kuna, ali ako je direktno prekršena dodjela posla kao ove 2005. godine u iznosu od cirka 3 milijarde kuna to je gospodo 16, 17% ili svaka šesta kuna ide mimo procedura po nekim uhodanim kanalima, a usuđujem se onda reći poznajući prilike u Hrvatskoj da je posrijedi i 6 milijardi kuna, a to onda znači da svaka četvrta ili peta kuna ima svoga kuma. Da, upravo tako, svaka četvrta ili peta kuna ima svoga kuma. U 2005. u 9 tisuća 189 javnih nabava rekoh vrijednost je dostigla tih 26 milijardi 85 milijona 502 kune i to za usluge 15 milijardi 44 milijona kuna, za radove 4 milijarde i 100 milijona kuna, za nabavku robe 6 milijardi 937 milijona kuna plus 20% za natječaje do 200 tisuća kuna što će reći da je u igri tih 30 milijardi kuna. Ovo je sigurno jedna prava tema, ali bi bilo tužno kada ne bi rekli što se naprosto zbiva. Bilo bi isto tako nužno uvesti sankcije i za one koji neosnovano osporavaju natječaj, jer gubitak 120 ili 180 dana, a u pravilu i znatno više koliko recimo iznosi neosnovano osporavanje ogroman je gubitak i za lokalnu zajednicu i za državu i za tvrtke i tome slično. To jednostavno nije igra, to zna ponekad biti politikantsko podmetanje, ti prigovori ponekad znaju biti i osveta, male sitne intrige i protiv toga se također valja boriti kao i protiv namještanja natječaja. Za kraj novi zakon o čemu je predstojnik Državne komisije govorio koji bi omogućavao žalbu u svim fazama natječaja, to je u načelu prihvatljiv prijedlog, samo da ne bi on onda 100% blokirao bilo koju investiciju. Da to otklonimo onaj tko je zlurad mora odgovarati kao i onaj tko jasno krši postupak javnog natječaja od strane tih javnih vlasti. Problem, još jedanput ću reći, su i država i ministarstva i naši gradovi i naše javne ustanove, ali daleko više ili najviše javna poduzeća. Gospodin Radoš je spominjao nabavku nekih vojnih kamiona. Ja neću govoriti o slučaju onih 11 tenkova iz '91., ali ako se bilo '91. spremno u jeku rata, obrane Vukovara prodati tenkove što se tek danas 2007. spremno činiti kroz ovu formu javnih natječaja? I što će, još jedan mali detalj, kada već govorimo o jednom konkretnom primjeru biti sa nabavkom ako se ne varam onih 120 i nešto oklopnjaka jer se već navodno sada počelo spekulirati da 50 ili 60-tak tih oklopnjaka kupit ćemo od austrijskih tvrtki, a 50% od finskih. To je ono najgore što se može dogoditi i to unaprijed miriše na naštimavanje ja bih rekao tog natječaja po onom ključu vuk sit, a ovce na broju. A kako se to može kasnije interpretirati, u što izroditi nekom drugom prilikom? Sve u svemu, jasno je ovo izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2005. treba pozdraviti, podržati iako bi bilo daleko oportunije da danas 2007. razgovaramo o izvješću za 2006. godinu i iako treba priznati da je ono kao takvo stiglo predsjedniku Sabora tek 15. prosinca 2006., znači krajem prošle godine tako da je još relativno brzo ovo za 2005. uvršteno u proceduru. Sve u svemu to treba pozdraviti, a još jedanput povesti računa o ovome što se dešava među nama, jer ponovit ću svaka četvrta, peta kuna u ovoj državi ima svoga kuma.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Štovani kolega Kajin je rekao da su tenkovi bili prodani '91. godine, što nije točno, pa ispravljam njegov krivi navod. Ti su tenkovi prodani prije '90., prodala ga je bivša Jugoslavija, a obveza međunarodnog ugovora je naslijeđena u Republici Hrvatskoj, a obveza međunarodnog ugovora koja je naslijeđena je obveza. Hvala.
Hvala. U 10 i 40 ističe vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Za Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče Državne komisije za javnu nabavu, kolegice i kolege. Ovo izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave je uravnoteženo, pregledno i za onoga tko ga je proučio i pročitao ostavlja dovoljno prostora za promatranje i razmatranje uključivo i one kritike koje proizlaze iz samog ovog materijala, a koje se odnose na pravni, ali i tehničko-organizacijski karakter. Prije svega mislim na uvjete rada u kojim radi Državna komisija. No, javna nabava je očigledno vrlo interesantna i na domaćem planu, prije svega iz činjenice što veliki dio bruto društvenog proizvoda se evidentno troši u okviru javne nabave, no i na vanjskom planu ako tako mogu kazati kad je u pitanju nastavak ili početak pregovora o javnim nabavama, jer smo trenutno u poziciji da pregovori nisu počeli. Naravno prije nego što se ostvare ili ispune dva ključna uvjeta. Jedan je onako reklo bi se narodno kazano da bude sve transparentno, a drugi je da napravimo ili dostavimo strategiju javne nabave za koju su se i stvorili uvjeti jer će se financirati od strane Europske komisije i na taj način bi se trebali stvoriti uvjeti da pregovori o tom poglavlju počnu. Što govori činjenica da upravo u tom poglavlju u ovom momentu ne vodimo pregovore? Govori o velikom interesu Europske unije da se ovo poglavlje riješi čim prije, čim kvalitetnije i sa čim manjim brojem izuzetaka. Naime i sama Europska unija u posljednjih nekoliko godina je vodila vrlo žestoku i široku raspravu upravo o javnoj nabavi. Jer naravno i tamo se svaka 4., 5. kuna okretala oko javne nabave. I tamo je veliki prostor manipulacije na jednoj strani postojao, ali u posljednjih nekoliko godina u Europskoj uniji, zemljama Europske unije javlja se jedan novi proces. A to je proces koji pokušava kroz razne okvire nacionalnog zakonodavstva protekcionistički zaštititi određena poglavlja u javnoj nabavi. Ja bih isto tako volio da je u ovom izvješću postavljena jedna takva teza jer kažem u posljednje tri godine gotovo većina zemalja Europske unije je ugradila, primjenjuje ili će primjenjivati jedne od oblika koji se može nazvati protekcionistički pristup kad je u pitanju javna nabava, a kad su posrijedi određene javne nabave koje se drže posebno važnim ili je nacionalno gospodarstvo posebno zainteresirano za njih. Naravno vratimo se mi na našu svakodnevnicu. Na brojke i primjere koji se nalaze u ovom izvješću i koji ja sam uvjeren da ovo izvješće u odnosu na prijašnju godinu je korak naprijed u smislu onih brojeva i podataka, brojeva žalbi no ono što i samo izvješće na neki način prizna da nije u mogućnosti ne samo evidentirati to nego da nije u mogućnosti kroz postojeće mehanizme, pravne mogućnosti koje ima reagirati jest činjenica da još uvijek veliki dio javne nabave roba i usluga se provodi bez mogućnosti nadmetanja, bez donošenja odluka o odabiru i izravno se ugovara i tako se na najdrastičniji način u naravi krši temelj ovoga Zakona. A naravno ne krši se samo temelj ovog Zakona nego se razbija i tržna utakmica. I dolazi do monopolizacije onih koji ionako kroz karakter proizvodnje jesu u monopolu. I to je ustvari jedan segment kojem nije posvećeno dovoljno pažnje. Naravno da takvih primjera ima puno i naravno da njih je kroz rad ovog, ove državne komisije nemoguće locirati. Jer ona nema informaciju o tome što se dogodilo u pogledu izravne pogodbe na način na koji mi naravno možemo uvijek smisliti i naći pa će vam svaki iole sposobniji, pod navodnike, ponuđač na javnim natječajima reći da je procedura u naravi sasvim prihvatljiva. Da ne otežava tržno poslovanje i da se u naravi sve može dogovoriti. E to upravo da se sve može dogovoriti je ustvari glavnina problema sa kojim se susreće javna nabava uopće. Onaj dio koji se odnosi na žalbe koje su ili odbačene ili usvojene, taj dio imamo evidentiran. Za taj dio točno znamo na koje predmete se odnosi, na što se odnosi? Da li je povrijeđena procedura ili nije? Ali na onaj veći dio koji još uvijek se ne nalazi u ovom dijelu taj dio predstavlja ustvari boljku cijelog sistema i ustvari negativnosti se najviše vuču sa te strane. Ja ću se malo vratiti na koji način se može ili se zaobilazi principi javne nabave. Ili na koji način razgovarati o zaobilaženju javne nabave kada su u pitanju određeni strateški projekti. Naravno može to biti pitanje vojne tehnologije, može biti infrastrukturna tehnologija u pitanju. Može biti javni prijevoz, može biti gotovo sve za što društvo ima poseban interes. I na koji način i kako i da li ustvari u Europskoj uniji postoji jedan unikatni model koji bi sprečavao da se takvo zaobilaženje javne nabave naprosto ne događa. Mislim da i Europska unija nije uspjela u tom dijelu jer ja ću navesti samo neke podatke koji su jako bitni. Koji su brojčano dominantni i koji gotovo da i nisu presedan. Naime kad je u pitanju Mađarska, u Mađarskoj je dobavljač vlakova za nacionalne željeznice, znači na tom natječaju je pobijedio švicarski «Stadler». Jedan od najvećih proizvođača vlakova na svijetu «Bombardier» koji ima udio u mađarskom proizvođaču vlakova, otvoreno je poručio mađarskoj Vladi da će u tom slučaju morati otpustiti 600 radnika. U slučaju da švicarski «Stadler» koji je pobijedio dobio posao za koji je bio povoljniji 27%. Naravno Vlada je intervenirala kod Europske komisije i omogućila ipak izbor skupljeg ali domaćeg proizvođača. Točka. U Italiji je zagrebački «Gredelj» samostalno pobijedio na natječaju za rekonstrukciju vlakova. Pobijedio. Bio najpovoljniji. Ali, ali onaj ali, ali im je otvoreno, ali neslužbeno poručeno da će natječaj ipak biti poništen jel' ako u konzorcij ne uđe i talijanski Ansaldo. I naravno dogodilo se ono što se dogodilo. Znači ovo ne govorimo o Hrvatskoj. Govorimo o zemljama članicama Europske unije. U poljskom gradu Lodgu natječaj je poništen jer je najjeftiniju ponudu za nabavku tramvaja dao Cro tram. Reklo bi se naša firma. Na ponovljenom natječaju pobijedila je domaća «Pesa». U Francuskoj se je teško može naći, teško može naći u bilo kojem gradu, u bilo kojem selu, u bilo kojem kraju Francuska bilo koja lokomotiva ili vagon koji nije proizveo jedan od dva domaća proizvođača. Drugim riječima njih nema. Naravno zašto ja ovo govorim? Ne govorim ovo da bi pravdao nepravilnosti koje se događaju u sustavu javne nabave u Republici Hrvatskoj kad je u pitanju direktna pogodba, kad je u pitanju tzv. sivo zaštićeno tržište koje evidentno postoji kroz manipulacije. Ali dobro u ovom Izvješću kaže i piše da bi trebalo pojačati onaj dio propisa koji se odnosi na ovu regulativu sivog, pod navodnike "zaštićenog" tržišta u javnoj nabavi, jer postojeći propisi nisu dostatni da bi Komisija mogla djelovati, jer nema ingerencije. Nadalje, ako smo pitanje oskudnosti prostora za rad ove Komisije riješili to je dobro, što bi značilo da će u idućem razdoblju Izvješće biti bolje, kvalitetnije i sadržajnije. Naravno i sam karakter pravne zaštite koji proizlazi iz ovog zakona je ustvari nedostatan, on je kriv, on samo konstatira kad je netko poginuo da je mrtav. Naravno ako želimo urediti u potpunosti tržište, jer veli kad se radi o uređenju tržišta i tržišnih odnosa ne može tržište funkcionirati da postoje dobro unaprijed i loši unaprijed. Tržište ima svoja pravila. Jer ustvari što je javna nabava? Ako pročitate kako se ustvari izabire kod javne nabave ponuđači, onaj koji je dao najbolju cijenu i to nam je jasno što je najbolja cijena, to je najniža cijena, pod uvjetom da nema aneksa, jel. I onda kaže, sveukupno ekonomski najbolja cijena. E sad Bogme to vam je i malo teže shvatiti jer je zašto, jer je nedorečeno. Ili je najbolja cijena ili nije najbolja cijena. Naravno postoji čitav niz uvjeta koji mogu čak biti opravdani. Znači mogu ograničenja i protekcionističko ponašanje biti opravdano. Evo kada je u pitanju konzorcij Gredelja i Končara koji je napravio vlakove koji su se u Hrvatskoj pokazali dobri. I nema razloga jer se naš konzorcij još uvijek ne može na svjetskom tržištu nositi sa onima koji mogu dumpingu dati 40% jeftiniju cijenu. I onda bi zbog toga naš konzorcij trebao propasti? Ne, on ne treba propasti. Ali to je izuzetak koga treba pravno normativno regulirati. Jer mi kao svaka nacionalna privreda moramo našu granu, granu našeg gospodarstva zaštiti. Ali zaštiti da ne bude pravilo kod izuzetaka na ovom sivom i unaprijed predodređenom tržištu. Znači bitno je ovdje upravo ono što je kod ocijene stanja u javnoj nabavi i kazano, raspoznati gdje problem leži. Problem ne leži na onim predmetima koji su ovdje navedeni, prihvaćeni ili odbačeni, ne leži u njima. Jer da leži u njima oni ne bi ni bili tu. Oni su svoje već riješili. Prema tome, probleme treba rješavati tamo gdje oni nastaju i kad nastaju. A ne onda kad se završio cijeli proces i kada samo konstatiramo da nešto nije u redu. Prema tome, Komisija ne može raditi tuđi dio posla, to je ustvari poanta. Ili ćemo pravnim propisima omogućiti Komisiji da bude od samog početka u nizu onom tehničkom nizu na koji nastaje natječaj i na koji se dolazi do posla, a da ne bude zadnja karika koja samo konstatira. Pravila koja su različita od županije, grada, općine su naprosto ne, nemoguće ih je ujednačiti. Ali ja želim prije svega kazati da moramo podijeliti onaj segment kod javne nabave koji je u interesu društva kada se govorio o protekcionistu, protekcionističkom postupku za domaće proizvođače kada je u pitanju strateška grana proizvodnje bilo u sektoru infrastrukture, obrane, Ministarstva unutrašnjih poslova ili javne usluge. I da razlučimo, onaj dio sivog i neprihvatljivog ponašanja kojega imamo i u središnjoj državi i u jedinicama lokalne samouprave, a koji upravo kroz nedostatke pravnih propisa ustvari nalaze kanale kako da izbjegnu javne natječaje ili kako da javne natječaje doskoče na način da oni za njih ne predstavljaju realnu podlogu jer su prethodno već dogovorili. Prema tome, podrška ovom Izvješću i one ocijene stanja koje su ovdje navedene trebale bi naći u izmjenama i dopunama zakona da se upravo one postave kao temeljne. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Štovani predsjedniče Državne komisije, kolegice i kolege. Pred nama je jedno vrlo zanimljivo štivo. Posebice ovo poslije 34. stranice Izvješća. Pojavljuju se mnogi likovi, neki puta su pozitivni, imaju pozitivnu ulogu jer im se žalbe, naručiteljima se žalbe odbacuju, neki puta su u negativnoj situaciji ali žalbe im se prihvaćaju. Ali upravo doista pokazuje da je naše društvo sve više i više senzibilizirano za vrlo važan segment jer očito tu se kriju veliki novci se okreću. I dobro da je javnost kažem senzibilizirana, da je radoznala, da je znatiželjna i da zapravo želi znati što se u tome događa. I svakako bi htjela da ovi glavni akteri, ovi likovi koji se kažem pojavljuju sa svih razina, i ovo što je maloprije kolega Kajin govorio nitko u ovoj priči nije nevin. Imamo likove iz Vlade, iz ministarstava, iz velikih državnih javnih tvrtki, sa lokalne razine, lokalnu samoupravu, gradove, općine, županije. I jednostavno očito da je dobro da se stvorio jedan takav osjećaj da nam ništa ne može promaći. Ono što je važno Državna komisija je samostalan proračunski korisnik čija je upravo nadležnost i rad uređenih zakonom, a odgovara upravo izravno ovom Hrvatskome saboru koji kažem podnosi ova zanimljiva godišnja izvješća o svome radu. Ono što je vrlo važno, a to je da odluke Državne komisije su obvezne za sve stranke u postupku. Ono što zapravo sad jedno malo počinje malo lošiji dio ove priče upravo da osnujemo određeno tijelo, a onda zapravo konstatiramo da nema prostora, da nije moglo zaposliti toliko osoba koliko je bilo potrebno za jedan optimalan rad pa se moralo intenzivnije raditi kako bi se udovoljilo rokovima za odlučivanje. I nadamo se upravo da treba stvoriti zapravo jednu novu praksu i ova izvješća su dobra da ono kada smo odlučili da imamo jedno ovakvo, da postoji Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave da se onda doista omoguće optimalni uvjeti da ona može svoj vrlo važan i odgovoran posao napraviti a da ne postoji upravo alibi priča da zbog određenih ovih objektivnih razloga se stvari nisu mogle odvijati onako kako bi se to htjelo. Ono što mi u klubu HSLS-a želimo pohvaliti, a to je da je rad ove državne komisije javan i transparentan, izražava se upravo kroz načelo javnosti i transparentnosti žalbenoga postupka, objavu upisnika žalbenih predmeta državne komisije na internetskoj stranici, uspostavu internetske stranice državne komisije, aktivno sudjelovanje u procesima izobrazbe kroz brojne stručne seminare i sudjelovanje na raznim konzultativnim sastancima u institucijama Europske unije i redom vodiča i drugih materijala te korištenjem Internet i web stranica omogućena je veća dostupnost informacija, a i kvalitetnije informiranje putem službenih publikacija o javnim natječajima olakšava se zainteresiranim u postupku nabave donošenja odluke o sudjelovanju ili ne sudjelovanju na natječaju. Kažem to je upravo dobro, upravo ta edukacija, stvaranje te zapravo jedne prakse koja će upravo omogućiti da doista da ovaj, taj sivi, taj prostor, jer dakle kada smo rekli da je ovo jedno dobro i zanimljivo štivo. Što ono znači? Da je upravo ta jedna, ta situacija nekome omogućava da doista bude uspješna tvrtka, da dobro posluje, da doista se kaže da bude u onoj situaciji pukovnika, a nekome drugome se doista omogućava da nestane sa tržišta i jednostavno da ono bude se kaže pokojnik i to je ono što je vrlo važno, naručitelje naučiti da moraju stvarati ambijent upravo tih jednakih prava a ne da doista postoje, odnosno da unaprijed imamo, odnosno utakmice koje se zapravo već na kraju, prije početka zna rezultat. To je zapravo nešto što upoznavajući mentalitet našeg čovjeka nešto što mu zapravo najviše smeta. Nitko od nas ne želi sudjelovati u hendikep utrci, svi se mi zapravo zalažemo i u našim političkim utakmicama da bude taj minimum ravnopravnosti i jednakosti, a što na to reći za ove gospodarske subjekte koji također doista moraju i kada ulaze u utakmicu zna stvoriti ambijent i da se zna da doista onaj tko bude ga prekršio da će biti surovo kažnjen, da mu to više nikada ne padne na pamet. Upravo zbog toga i kažem ovo što ste napravili, cijelu ovu sada ovu logistiku koja upravo će omogućiti da ljudi se čak i znaju žaliti, jer na žalost neki puta upravo kod nas i imate onda ovu situaciju da ljudi pokušavaju kalkulirati pa neću se žaliti onda doista nekom natječaju b) onda ću upravo zbog te moje benevolentnosti postoji mogućnost da mi onda se naručitelj smiluje i da meni omogući iste uvjete kao što je omogućio u nekom lažiranom meču. Ono što, doista ovo je teško ovako na prvi pogled, ovo je samo konstatacija koja se može primiti k znanju da je broj žalbenih predmeta u odnosu na 2004. godinu nešto manji, znači da je riječ, uočava se ta tendencija blagoga pada, ali to ne znači da se situacija među nama da nam bude jasno, da se popravlja. To jednostavno ako se kaže kao činjenica koju kažem ne treba prebrzo i prehitro komentirati. Otprilike na nešto više od 9,5 tisuća ovih javnih nabava da je bio relativno mali broj izjavljenih žalbi, negdje manje od 8%. To također isto samo po sebi ne znači apsolutno ništa jer upravo možemo pretpostaviti da ima nekih od ponuditelja koji se jednostavno ne usuđuju tražiti pravnu zaštitu kažem upravo bojeći se da bi nekom od sljedećih nadmetanja neće biti odabrani zbog toga što imaju tu stigmu da se vole žaliti. Ono što se nama u klubu čini, to je da je potrebno povećati broj propisa kojima će se urediti rad i postupanje državne komisije, a kojih po našem mišljenju ima nedovoljno, odnosno polazim od ove pretpostavke da zapravo ništa nije jasno i da upravo treba zapravo svaku fazu postupka itekako treba dobro opisati i što je još važnije, omogućiti kontrolu kažem svake faze postupka. Zatim čini nam se da dosta i dokumentacije treba drugačije zakon urediti, čime bi se po našem mišljenju trebao skratiti trajanje samoga postupka, on traje negdje skoro pola godine, još ako kažem tome dodate sve to skupa, neki puta može proći cijela godina a da zapravo stvari stoje, a kažu uvijek se kaže da je najskuplji novac upravo onaj novac koji je zarobljen i koji se ne može pravovremeno staviti u funkciju. S obzirom na podnormiranost bilo bi dobro da se nakon provedene rasprave o ovome izvješću donese zaključci kojima bi se nadležna tijela obvezala da u određenim rokovima donesu potrebne propise. Mi zapravo tako i doživljavamo zapravo ova izvješća. Ova izvješća na neki način trebaju sve nas pomalo educirati i doista omogućiti da se onda praksa poslije toga promijeni. Ako mi to budemo doista samo, ako vi budete tako pisali zanimljiva štiva, mi o njima budemo ovako poneki rekli ili ono konstatirajući stanje, a ne raditi ništa poslije toga da se ove uočene negativnosti ne promijene, onda mislim da ovakva izvješća i nemaju smisla. U samom izvješću komisija stoji da stanje u području postupka javne nabave nije zadovoljavajuće pa stoga cjelokupni postupak nabave od osnivanja stručnoga povjerenstva do konačne odluke o odabiru i žalbenog kažem postupka kojeg smo rekli traje skoro pola godine što je po našem mišljenju uistinu dug period i potpuno ekonomski neopravdan. Po Zakonu o javnoj nabavi taj bi se postupak trebao trajati najviše 100 dana manje, 71 dan, a kažem pravna zaštita pred … [[Ne razumije se.]] svega osam dana. Najveće primjedbe koje se tiču sustava javne nabave, a koje je komisija u izvješću naglasila, odnosi se na Zakon o javnoj nabavi koji kako stoji u izvješću ima niz nedorečenosti i kontradikcija te praznih praznina. Očito da se radi o vrlo osjetljivom području, da je javno senzibilizirana, da on doista je upravo, jer to je područje gdje doista se ta antikorupcijski plan, program može doista najdjelotvornije provoditi. Po našem mišljenju nužno je mijenjati Zakon o javnoj nabavi u smjeru iznalaženja najboljih modaliteta za rješavanje velikog broja problema koji kažem koji se javljaju u sustavu javne nabave. Ne treba od toga bježati. Imamo evo podatak da je 96. godine prošloga stoljeća Švedska čak 8 puta mijenjala svoj Zakon o javnoj nabavi. Upravo to, znači čim praksa pokazuje određene aberacije onda doista jednostavno što, a to Parlament može i nadamo se da će i Vlada osluhnuti ove naše rasprave i ove primjedbe i da ćemo uskoro ovdje imati na raspravi novi Zakon o javnoj nabavi. Baš zato što kažem postoje te pravne praznine u zakonu i zato što su neke od odredbi nedorečene, upravo otvara se ta mogućnost za malverzacije. Posljedice prilikom donošenja odluke o odabiru najpovoljnijeg ponuđača, jer kažem postojeći Zakon o javnoj nabavi daje mogućnost da nakon odabira najniže cijene i drugi ponuđači koji prihvate naknadno tu cijenu mogu sudjelovati u određenom poslu na temelju nekih dodatnih kriterija. Kažem što se po našem mišljenju čini, upravo stvara tu jednu novu konfuziju i onda upravo zbog toga imamo taj upravo čitav niz ovih i žalbi i stvaranja upravo ove atmosfere, ambijenta da je baš sve u ovom društvu suspektno. Pa temeljem tu, imali smo evo samo nedavno ovaj primjer vidjeti u tzv. famoznom … [[Govornik se ne razumije.]] zakona koji na kraju krajeva očito nije, je morao biti povučen iako kažem treba razmisliti upravo o skraćivanju, ali i poštivanju procedura. Jedno je nešto, ako zbog nekih rokova, ako se procedura ubrza, ali to ne znači da proceduru treba ignorirati i da upravo taj osjećaj da ništa neće biti zamračeno što se ovako popularno kaže i da će se stvari odvijati, biti transparentno, to je nešto što svaki zakon pa i onda i mi možemo dići ruku za jedan kažem zakon koji neki način ima kod nas i neki emotivan naboj upravo jer smo hvala Bogu i srećom rukometna velesila. Pa temeljni cilj Zakona o javnoj nabavi je trebao biti učinkovito i gospodarsko korištenje podobračunskih sredstava na temelju jasnih pravila nadmetanja, oglašavanja, transparentnosti te zaštite prava svih sudionika te utakmice. Područje javnih nabava izrazito je osjetljivo jer je uz problem odstupanja između djelotvornosti zaštite domaće industrije povezano i s problemom moralnog hazarda. Još bolja regulacija tog područja smanjila bi zloupotrebu ovlasti i vršila bi se kontrola državnog aparata. Evo sad je maloprije kolega Markov govorio kako to u nekim drugima se zemljama radi, taj protekcionizam koji očito čak ni ovi strogi zakoni Europske unije još uvijek su prisutni u mnogim zemljama i Europske unije što upravo pokazuje da situacija i drugdje i nije tako sjajna. Kažem to ne treba biti alibi za ove malverzacije ovdje kod nas, ali svakako pokazuje se da neki element protekcionizma domaće industrije da bi trebao biti također ugrađen u određena zakonska rješenja. U praksi su često zlouporabe koje onemogućavaju nesmetano odvijanje javnoga nadmetanja, kako za stranu koja koristi javno nadmetanje … [[Govornik se ne razumije.]] usluga ili koncesija, ali tako i za stalnog ponuditelja koji je zainteresiran za uspješno dobivanje javnog nadmetanja na obostranu korist. Tijekom razdoblja primjene postojećeg Zakona o javnoj nabavi i njegovih izmjena i dopuna otvorena su mnogobrojna pitanja. Jedan od razloga je taj što podzakonski propisi koji bi su trebali detaljnije razraditi pojedine institute, razjasniti i olakšati njihovu primjenu u praksi na žalost još nisu doneseni. Sporna pitanja koja se najčešće postavljaju su se odnosila na postupak javnog nadmetanja kao osnovni način nabave te na sklapanje ugovora nakon završetka postupka nadmetanja te na pravne posljedice koje nastupaju zbog povrede odredaba zakona. Uz prigovore na postupak nadmetanja i sam nadzor nabave koji je bio dosta otežan jer je nadzor i moguć samo onda kada postoje jasna pravila, postupci, evidencije i nadzorne službe. Točno pridržavanje zakonskih propisa u javnoj nabavi, otežavanje odstupanja od postupaka donošenja potrebnih podzakonskih akata, provedba opsežnih provjera te dokumentiranje svakog koraka u postupku znatno sužavaju prostor za … [[Govornik se ne razumije.]] Nabava roba i usluga u iznosu manjem od 200 tisuća kuna često su vrlo netransparentne i otvaraju mogućnost manipulacijama, stoga bi trebalo promijeniti uredbe kojom se to regulira i preciznije definirati i takove postupke. Potrebno je i to vrlo često se zapravo to svjesno radi i upravo ide se na određene usluge i robe da su jeftinije od tih 200 tisuća pa se onda ne znam milijun kuna usluga ili posao pretvori u nekih pet, šest manjih poslića i kažem na tu se mora također voditi, te stvari se trebaju kažem preciznije regulirati i definirati. Potrebno je provoditi niz mjera koje su neophodne kao prevencija pojavi manipulacija u javnoj nabavi kao što su vođenje i dosljedno provođenje reorganizacija, raspodjele nadležnosti i odgovornosti, a iznad svega provođenje unutarnje kontrole. Važno je na svim razinama i u tijelima javnih službi, državne uprave, lokalnoj samoupravi ustrojiti unutarnju kontrolu, ali i posebno afirmirati i intenzivirati rad unutarnje kontrole. Ja mogu reći, evo sada imamo jedan primjer da gradonačelnik jednoga velikoga grada u Hrvatskoj ima savjetnika isključivo za javnu nabavu. Doduše moram priznati da mi je nejasno što čovjek može raditi godinu dana, svaki dan, 8 sati, ali eto ako je to korak prema intenziviranju i afirmaciji unutarnje kontrole onda ćemo i to podržati. I kažem, upravo to bi na najbolji mogući način … [[Govornik se ne razumije.]] moguće nepravilnosti u postupku javne nabave i to na mjestu gdje se ona zapravo i odvija i u pravom smislu riječi, odnosno još samo da ponovim ovo je zanimljivo i dobro štivo, ali sam rad Državne komisije nedostatan ako se onaj samo zapravo vrh ledenog brda, a ispod toga se odvijaju oni poslovi koji nisu korektni. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ovo se izvješće odnosi na 2005. godinu, a izvješće koje će opisivati trenutno stanje, dakle ono što se događa danas raspravljat će se u Saboru valjda 2009. ili 2010. godine pred nekim novim sazivom Sabora i stvar tako postaje pomalo besmislena. Zakon o javnoj nabavi postoji i svi znamo da se on ajde jednim dijelom poštuje, jednim dijelom krši, a jednim dijelom izigrava. Tamo gdje se zakon krši možda i nije tako velik problem jer postoji Državna komisija za kontrolu, pa ona ta kršenja evidentira, pa onda postoji nekakvi postupak žalbe i uglavnom stvar se nekako vodi kraju. Veći je problem tamo gdje se zakon izigrava pa se znači odstupa od njegovog duha i od njegovog sloma, a da to izigravanje zakona neće nikada ući u izvješća bila ove Komisije i da će to izigravanje zakona predstavljati zapravo odstupanje od poštenog fair playa u tom postupku nabave. Kako se sve to zakon izigrava? Evo nedavno smo bili svjedoci, jedan takav pokušaj je izvela čak i sama Vlada predlažući posebni zakon o rukometu koji kad ga je predlagala je bio Vladin zakon, a kad ga je povlačila je postupao Bandićev zakon. Što se htjelo tim zakonom? A htjelo se suspendirati neke odredbe Zakona o javnoj nabavi. Znači proglasiti jedan specijalni slučaj, a to predstavlja eto, predstavljalo bi jedno legalno odstupanje od uobičajenih pravila ili od zakonom zadanih pravila. Naravno, to je naišlo na nepovoljan odjek u javnosti i Vlada je dakako takav zakonski prijedlog zbog javnosti povukla što je dobro, jer gradonačelnici svi kažu da će oni te dvorane uspjeti izgraditi i poštujući Zakon o javnoj nabavi i radeći, dakle vodeći poslove transparentno. Svjedoci smo napisa o tome kako se Zakon o javnoj nabavi ne krši, nego izigrava. Izigrava i to obilato na primjeru Ministarstvu unutarnjih poslova primjenom takvog tzv. tajnog postupka. Za to zakonska mogućnost postoji. I dobro je da postoji. I treba postojati. Treba postojati za neke specifične robe i usluge koje nisu javni artikli. Treba postojati i kada je svrha nabave takva da ona mora biti tajna. Ali, Ministarstvo unutarnjih poslova zloupotrebljava ovu odredbu, ovu mogućnost o tajnom postupku, pa direktnom pogodbom na primjer nabavlja automobile. Dobro. Automobile. Kažu, automobili moraju biti posebno opremljeni ako su to presretači, ovi, oni. Pa ih nema na tržištu u javnoj ponudi. Dobro, ajde. Ostavimo po strani automobile. Ali, Ministarstvo unutarnjih poslova takvom direktnom pogodbom i pod pečatom tajnosti postupka je nabavilo i četiri fotografska laboratorija marke "Fuji". Pa zašto su, kako su fotografski laboratoriji koji im tamo trebaju da razvijaju fotografije, po čemu je to nekakva specifična tajna oprema? Kad su oni standardna oprema. Koriste se svagdje. Pa je onda nabavilo na primjer potrošni materijal za kriminalističku tehniku i Centar za kriminalistička vještačenja. A to su vam reagensi različiti, kemikalije kojekakve. E, i to je tajna. To je isto tajna i pod velom te tajnosti se pod direktnom pogodbom nabavljaju reagensi. A vrhunac su fotoaparati "Nikon" F80. Svaki košta 7 tisuća kuna. Oni su analogni, nisu digitalni. Analogni. Ali su nabavljena samo kućišta, bez objektiva. A u Ministarstvu unutarnjih poslova nema adekvatnih objektiva za ta kućišta. I sad oni stoje tamo u skladištu, ne mogu se koristiti jer bez objektiva ne vrijede ništa i tamo stoje potpuno neupotrebljivi. I vjerojatno nikad neće biti upotrijebljeni. To da nekom uopće padne na pamet nabavljati analogne aparate spada u enciklopediju valjda gluposti digitalne tehnike, ali koja se pravda međutim novom glupošću da digitalna fotografija nije dokaz. A je. I svi znaju da je. Nabavljene su i bljeskalice MET 2 60 CT-4. To je inače sastavni dio uobičajene kriminalističko-tehničko fotografske opreme. Ali tu je kod njih, tih bljeskalica zanimljivo to, da im je garancija datirana na 2003. godinu. Nečije stare zalihe su, nečija skladišta su očišćena, da bi se nabavilo nešto što je potpuno neupotrebljivo i što sada stoji u skladištu MUP-a. Izvješća dakle, ove Komisije su zakašnjela. Saborske rasprave nisu dobra metoda kontrole onoga što se zbiva u realnom prostoru i u realnom političkom vremenu. Bilo bi dobro da Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji ne nadležan za Ministarstvo unutarnjih poslova ode tamo, pa da pregledaju te fotoaparate, da pregledaju te bljeskalice, pa da ovom Saboru podnesu jedno izvješće promptno a ne 2009. ili 2010. godine, kad će o tome pisati u izvješću o tim fotoaparatima. Da podnesu jedno izvješće pa da to raspravimo, tko je i zašto u MUP-u izbjegao Zakon o javnoj nabavi? Tko je pod velom tajnosti nabavio fotoaparate analogne? Tko je nabavio bljeskalice kojima ističe rok valjanosti? Tko je na tome zaradio? Kome se pogodovalo? Čije je skladište ispražnjeno? E onda bi već ta rasprava već imala smisla. I onda bi ona sasvim sigurno bila jamstvo da se takve stvari neće pojavljivati. Da se neće događati. Da će oni koji su zaduženi za nabavu robe, a nabavljaju za državni novac, za novac poreznih obveznika, tom poslu pristupati odgovorno. Ne možda zato što su oni sami po sebi jako odgovorni ljudi. Nego zato što će se bojati kontrole ovoga Sabora. Ovo što sada radimo nije nikakva kontrola. Ovo je konstatiranje statističkih podataka. I primanje tih statističkih podataka na znanje i prihvaćanje ovakvih izvješća, jer šta ćemo drugo s njima raditi nego ih prihvaćati. Možda bi bilo rješenje uključiti više javnost u to. Pa ako neće Odbor za unutarnju politiku napraviti takvu provjeru, pa neka je napravi civilno društvo. Pa neka van Vladin sektor, pred javnost izađe sa činjenicama. Pa neka upozori javnost kako se troši novac tih poreznih obveznika. Možda bi trebalo razmisliti i o promjeni zakona. Zakon je kažu oni koji moraju obavljati poslove javne nabave krut, strog, neelastičan, često puta su ti rokovi predugi pa se ne može riješiti problem ako se zakon poštuje do kraja. Možda. Možda. Treba pronaći, možda ga treba fleksibilizirati. Ali onda pojačati kontrolu. Pa ako će biti malo mekši zakon, malo elastičniji, onda kontrola mora biti čvršća, jača, efikasnija i brža. I brža. A rasprava koju bi Parlament o tome vodio, mora biti promptna, jer rasprave s dvije ili tri godine zakašnjenja o nekom problemu, one su potpuno besmislene, one su jedno trošenje javnog vremena. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite!
Kolega Stazić je netočno ustvrdio da je Vlada pokušala izigrati Zakon o javnoj nabavi predlažući tzv. "rukometni zakon". Naime, Vlada je vrlo legalno predložila zakon, istina na poticaj SDP-ovog gradonačelnika Milana Bandića kako bi se ubrzala procedura javne nabave, a ne kako bi se Zakon o javnoj nabavi izigrao. Dakle, netočno je kolega i prvo pogledajte što se događa. Jer da je procedura došla u Sabor naravno da bi bio takav zakon legalan. Druga stvar, slažem se s vama da što se tiče fotoaparata … [[Govornik se ne razumije.]] da to treba ispitati. Ali nemojmo stati na tome. Ispitajmo i tepihe koji su se isto tako nabavljali u Ministarstvu unutarnjih poslova.
Poštovani zastupnik Andrija Hebrang, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepo. Štovani kolega Stazić je ustvrdio da je MUP… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim, štopajte mi vrijeme. Štovani kolega Stazić je rekao nekoliko netočnih navoda koje ću stići u ovo kratko vrijeme. Automobili MUP-a su kupljeni tako da je izigran Zakon o javnoj nabavi. To nije točno. Nigdje u svijetu se javno ne objavljuju karakteristike automobila presretača. Da ih prekršitelji na cesti ne bi mogli prepoznati. I zato je zaobiđen Zakon, išlo se na neposrednu pogodbu. A cijene koje su postignute su ispod tržišnih. Dakle trebalo je pitati ministra kad on ovdje sjedi na «Aktuelnom prijepodnevu», a ne danas kad ga nema. Slično je sa foto laboratorijem za kriminalističku obradu. Pa nijedna zemlja u svijetu ne obznanjuje svoje kriminalističke metode kriminalcima jer onda naravno da neće biti uspješne. Šta se kemikalija tiče za istu obradu one se kupuju neposrednom pogodbom jer su definirane postojećom, a naslijeđenom opremom. Dakle oprema diktira koju kemikaliju ćete kupiti a ne na tržištu koju vi hoćete. Dakle postoje metode da se dođe do istine a ne da se s tim politizira. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, predsjedniče državne komisije, kolegice i kolege. Ja ću zapravo u ovom izvještaju govoriti kao i o samom postupku javne nabave više načelno. Naime nadzor nad javnom nabavom vrši i Ured za javnu nabavu u okviru Vlade odnosno Ministarstva financija, a Državna komisija je zadužena samo za one postupke kontrole javne nabave za koje su izrečene žalbe. Dakle ne može sama postupati i kontrolirati javnu nabavu ukoliko nema iskazane žalbe. Ali prije nego što je i ustrojena Državna komisija za kontrolu javne nabave pa i Državni ured, posebni Državni ured za javnu nabavu nama je kontinuirano o postupcima i nepravilnostima u javnoj nabavi godišnja izvješća davao Državni ured za reviziju. I mi smo se time bavili više od deceniju, ali i sada svaki puta kad dobijemo godišnje izvješće jedan od najčešćih nalaza Državne revizije jesu nepravilnosti u postupcima javne nabave. To bi zapravo trebalo onda biti i nekakvo crveno svjetlo na analiziramo i Vlada i Parlament i postojeći zakon i uočene manjkavosti da mijenjamo. Ovo izvješće je u statističkom i kvalitativnom smislu vrlo dobro sročeno. Uz pregled slučajeva u kojima je komisija vodila postupak te popis naručitelja koji su prijavljeni za kršenje odredaba Zakona o javnoj nabavi predočena nam je i manjkavost određenih odredaba Zakona o javnoj nabavi koje su ili nedorečene ili se često krše. To je za nas vrlo kvalitetan podatak jer rijetko koja državna institucija sugerira zakonodavcu što mijenjati da bi nakon, Zakon kvalitetno zaživio u praksi. Ja bih iz ovog izvješća izdvojila zapravo dva stava koji nam sugerira Državna komisija. Prvo nas upozorava da je u natječajima kriterij odabira o ekonomski najpovoljnijoj ponudi se javio u 88 slučajeva i da je on rijetko u uporabi. Da se on, da se taj kriterij nije niti zakonito propisan niti proveden kod onih koji su ga uzeli u obzir što propisuje lošoj zakonodavnoj normiranosti i razrađenosti tog instituta u samom Zakonu o javnoj nabavi. A drugo na što nas upozoravaju, dug, je dug vremenski period trajanja postupka nabave u slučaju izjavljene žalbe. Dakle od osnivanja stručnog povjerenstva za, do konačnosti odluke u žalbenom postupku može proći i do 176 dana. To je, su za mene dva kvalitetna podatka koja bi zapravo nam trebala poslužiti pri analizi i eventualnoj izmjeni Zakona o javnoj nabavi. Što zapravo, zašto mi zapravo tako na široko raspravljamo o postupcima u javnoj nabavi? Nije to samo u Hrvatskoj. O tome se kontinuirano raspravlja i u Europskoj uniji. U samoj Europskoj uniji javnoj nabavi daju poseban značaj jer su javne nabave u, prije, po zadnjim podacima dostigle preko 16% društvenog bruto proizvoda Eruopske unije ili 100 u apsolutnom iznosu negdje oko, preko 1,5 bilijuna EUR-a. Težnja da se sva trgovačka društva u Europskoj uniji mogu nadmetati za sklapanje ugovora pod jednakim uvjetima a time bi se postiglo poboljšanje u kvaliteti javnih usluga, ekonomski rast, otvaranje novih radnih mjesta i to je značajna pomoć u borbi protiv korupcije. Hrvatska koja želi ući u Europsku uniju ovom području mora posvetiti dužnu pozornost i uklapati se u sve promjene koje u postupcima javne nabave provodi i Europska zajednica. Osnovna načela javne nabave trebala bi biti transparentnost, otvorenost i dostupnost čime bi se omogućila slobodna tržišna nadmetanja i zaštita javnog interesa kroz racionalni utrošak javnih sredstava. Vidimo i iz ovog izvješća ali i iz izvješća Državne revizije to često nije slučaj. Kad govorimo o ciljevima javne nabave onda su, oni predstavljaju zapravo sljedeće momente. Veća konkurentnost na tržištu, sprečavanje diskriminacije ponuditelja, transparentnost u poslovanju naručitelja u imovinsko-pravnim poslovima i racionalno trošenje poreznih sredstava. Mi nažalost nemamo točne evidencije o ukupnom broju javnih nabava i o njihovoj vrijednosti. Na to nas upućuje i ovo izvješće i mislim da bi bilo dobro da u godišnjim onim planovima Državnog zavoda za statistiku budu uvršteni i ovi podaci. Dakle da je obveza onih koji raspisuju natječaje o javnoj nabavi da oni moraju dostavljati i dokumentaciju Državnom zavodu za statistiku kako bi on bio kao službena institucija mjesto gdje će se voditi evidencija o javnim nabavama. Problem su izravne nagodbe koje se sada po promijenjenom Zakonu moraju objaviti u Narodnim novinama kao, to se, zapravo ta odredba je postavljena tako da bi mogući ponuditelji ili natjecatelji mogli izraziti žalbu. Međutim već je ovdje rečeno teško, imamo malo žalbi jer teško se žaliti ako očekuješ i neki drugi eventualno posao sa takvom institucijom. Uz javnu nabavu često se povezuje i problem korupcije. Pogotovo eto jer mi nemamo takve preglede svih javnih nabava. Značajno je da se o javnim nabavama izjasnilo i naše Vijeće za konkurentnost. Ja ću navesti probleme koji su oni uočili i koje one nudi, i koja rješenja nude kako bi se poboljšala situacija sa javnim nabavama. Prvo što nude kažu da hitno treba novelirati postojeći zakon na području javnih nabava. Da se mora regulirati, odnosno da mora se uspostaviti nova regulacija postupaka javne nabave. Oni također ukazuju da je potrebno ojačati informiranost o zakonskom uređenju i primjenu propisa o javnoj nabavi. Da je potrebno osnovati posebni sudski odjel za upravne poslove iz postupaka javne nabave. I kao zadnje, da je potrebno osigurati dovoljnu zastupljenosti stručnih i nepristranih osoba u vođenju postupaka javne nabave unutar tijela koja te postupke provode. Dakle to su ljudi koji se neposredno bave ili su sudionici u postupcima javne nabave. I sigurno da imaju najbolji pregled i mogu dati najbolje sugestije. I mi bismo, ne samo Parlament nego i Vlada, trebali analizirati koje dijelove zakona treba mijenjati odnosno doći eventualno sa potpuno novim Zakonom o javnoj nabavi. Naravno, kao što sam rekla, za mene je ovo izvješće prihvatljivo. Ono je možda u vremenskom jednom odmaku, ali nema bitnih razlika recimo od prošlog izvješća gdje smo također imali negdje izraženi isto tako oko 7% žalbi na, prema evidentiranom broju javnih nabava. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, pred nama je Izvješće institucije koja je učinila veliki iskorak u usmjeravanju javne nabave na zakonske okvire. Kad se sjetim naših prvih nabava tamo iz ranih '90.-ih godina po naslijeđenim zakonima onda je nabava izgledala tako da u telefonskom imeniku nađeš dobavljača, nazoveš ga i kažeš mi što trebaš, on ti kaže kolika je cijena, potpišeš i posao je gotov. Pri završetku rata Vlada Republike Hrvatske donosi prvi zakon. On se je zvao Zakon o nabavi roba, usluga i ustupanju radova, '97. godine je donesen. Imao je 40-ak članova i to je bio prvi okvir, dakle još prije završetka rata legalnog ponašanja u javnoj nabavi. Čak je Vlada tad utemeljila i Službu za objedinjenu nabavu svih ministarstava za one potrebe koje su im zajedničke. Ovaj zakon je već naravno puno moderniji, a nadam se novi će biti još moderniji. Ured je poslovao kao što vidimo ovdje vrlo korektno i uredno. Ja bih pohvalio čak i financijsko izvješće ureda koje nitko nije spomenuo. Oni čak napominju koliko su odstupili od plana za oko 300 tisuća kuna zato što nisu mogli zaposliti sve zaposlene pa su uštedili. Sjetimo se recimo HRT-a koji također troši narodni novac koji je od plana odstupio za 120 milijuna kuna i to na plus pa nije imao niti obveze niti želje da nam to obrazloži. Dakle ovo je za svaku pohvalu. Naravno da je za pohvalu i javnost rada, dakle sve žalbe su na Internetu i svatko može imati uvida u sve što ured radi, što je temelj njegovog postojanja. Broj žalbi nije bio ako velik, svega 7,8% svih nabava. Ali to je valjda i zato što se mnogi ne usude žaliti jer će ih onda na sljedećem natječaju pojesti oni koji su krupniji. Pa to možda nije pravo stanje nezadovoljstva u natječajima. Ja ne bi više govorio o ovom uredu jer smatram da je korektno odradio svoj zadatak. Govorio bih o tome što se odvija mimo ureda, a tu je zapravo bit kršenja ne samo pranih nego i moralnih postupaka u javnoj nabavi. Prvo što se događa da se velik broj, velika količina državnog novca troši mimo javnih nabava, to je bilo spomenuto. Ja ću spomenuti opet Hrvatsku radioteleviziju koja mimo natječaja troši naš narodni novac i još se usudi predati tužbu protiv onoga koji je to obznanio, jer kaže da je to poslovna tajna. Dakle takav amoralni oblik ponašanja treba zaslužiti javnu osudu. Drugi oblik zaobilaženja i javne nabave i ovoga ureda ovdje su naknadni radovi. Mislim da također nije danas spomenuto. Što je naknadni rad? Na javnoj nabavi dobije se građevinski posao za x novaca. Kad se završi ispostavi se račun koji je za 20, 30% veći i naručitelj to plati jer su to naknadno radovi. Mislim da bi trebalo te naknadne radove zakonom jednom zabraniti jer naknadnih radova u građevinstvu nema ako ste izučili projekt i vidjeli što morate napraviti. Iznijet ću jedno iskustvo iz doba obnove ustanova, zdravstvenih ustanova porušenih u srpskoj agresiji. Prva bolnica koju smo obnavljali, obnova je koštala tadašnjih 10 milijuna maraka. Došao je izvođač, jedan veliki renomirani tada izvođač i ispostavio račun na još milijun maraka, dakle 10% više za doknadne radove. Pitao sam ga zašto to niste na vrijeme rekli, ja bi za doknadne radove raspisao novi natječaj. Kaže takav je običaj. Običaj sam prekinuo vrlo jednostavno. Umjesto milijun maraka dao sam mu zlatnim slovima zahvalnicu što je hrvatskom zdravstvu donirao te '96. godine 1 milijun maraka. On se onesvijestio, preživio, dali smo mu prvu pomoć. Do kraja obnove ratom porušenih bolnica više nije bilo ni jedne jedine zamolbe za doknadno plaćanje iznad ugovorene svote. Dakle, odgovornost je na naručitelji i onome koji plaća. Ne može nikako naručiti, odnosno platiti dodatne radove. I ono što bih još htio spomenuti, što je novost u Hrvatskoj, čak se pojavilo u razdoblju nakon ovog izvještajnog razdoblja, to je ono što je u svijetu poznato, pojava monopolnih kartela. To su velike tvrtke proizvođači koji se međusobno na globalnoj razini dogovore i podijele svijet. Meni će pripasti ove države, tebi one. Imaju monopolnu ulogu i monopolni polčožaj u zemljama. Kod nas se to događa već pune 2 godine. Takvi monopolni pripadnici kartela isključuju sve ostale, a drugi kolege iz kartela mu na tom području ne konkuriraju. Pa kada analizirate zadnje dvije godine neke natječaje vidjet će se da se od veliki tvrtki pojavljuje uvijek samo jedna. Pitate se zašto i ostale 3, 4 velike tvrtke koje proizvode taj proizvod nisu javile. Zato jer su se dogovorile da se ne jave. Jer onda diktira cijenu kako hoće. A kad mu se netko u takav kartelski sporazum uključio kao konkurent onda se njega isključuje izmišljanjem javnih afera. Ali nikad javnu aferu ne producira taj kartelista koji je monopol nego onaj koji je iz susjedne države monopolista. A taj se nikad ovdje ne natječe, nego samo organizira i tobože raskrinkava afera. Takvih primjera kod nas ima dosta. Ti kartelisti imaju još jednu skupinu stručnjaka za pronalaženje razloga za poništenje natječaja. Pa npr. kad gledate neke skupine natječaja broj žalbi je 100% u odnosu na izgubljene na natječaje pojedinog karteliste. Dakle, na svaki izgubljeni natječaj kartelista ulaže žalbu. Zašto? Jer ima vrhunsku ekipu za pronalaženje rupa u Zakonu o javnoj nabavi i povjerenstvo, Državna komisija ne može drugo nego poništiti natječaj. Primjer. Veliki natječaj poništen zato što je numeracija stranica bila u donjem desnom uglu umjesto u gornjem. Komisija je u pravu, jer po zakonu zaista mora biti u gornjem, ali kartelista je to našao da sruši natječaj vrijedan par desetaka milijona kuna. Nije to uštedio državi, državu će to skuplje doći jer će morati ponavljati natječaje. Drugi primjer. Umjesto broj stranica kroz stranicu u dokumentaciji je stranica kroz broj stranica. Dakle, ne piše 200 kroz 3, nego 3 kroz 200. Komisija je morala srušiti taj natječaj i krajnji korisnik je ostao bez opreme. Zašto to navodim? Zato što je u Europi borba protiv kartelista velika. Svjedoci smo jedne stravične afere u jednoj od europskih zemalja gdje jedan od takvih kartelista nedavno platio 850 milijuna eura globe zbog sličnih postupaka. A upozoravam na to zato jer su u Hrvatsku tek spustili svoju šapu i sada je vrijeme da se organiziramo protiv njih. Kako? Tako da proširimo nadležnost za javnu nabavu sa ovog Povjerenstva koji svoj dio ponavljam obavlja vrlo korektno, ali ne može ovakvima doskočiti na drugu jednu instituciju koja se zove Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Ta agencija bi morala dobiti nove ovlasti, a u novom Zakonu o javnoj nabavi bi ti kartelisti morali biti uključeni tako da tu ruku koju su pružili, tu svoju šapu na Hrvatsku amputiramo dok je još vrijeme. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Hebrang je otvorio jednu vrlo interesantnu temu, a to je pitanje naknadnih radova. Mislim da je to kad se tiče javne nabave možda i suštinsko pitanje kad govorimo o građevini. Naime, evo i svježih primjera. Ja ću reći u našoj županiji postoji jedna firma koja u pravilu ide sa dunping cijenom između 20 i 30% jeftinije nego ostalo. Naravno riječ je o firmi jednog ratnog profitera koji koalira sa SDP-om i HNS-om, ali to možda u ovom trenutku nije toliko zanimljivo koliko je zanimljiva činjenica da nakon svih tih radova uslijedi cijena za naknadne radove koje premašuje iznos koji su druge firme ponudile za cijenu radova koje su bile objavljene na natječaju. Dakle, koristi se taj sustav naknadnih radova kako bi se zapravo došlo i do veće cijene od iznosa koji je bio ponuđen na natječaju i da bi se na neki način uklonila konkurencija u ovom području i doista je ispod svake razine to što se događa u tom i slažem se s vama da bi trebao doći jedan prijedlog, odnosno možemo ga i mi potaknuti da se zabrani zapravo mogućnost da se ispostavi cijena za naknadne radove. To bi ja mislim uvelo reda i u javnu nabavu, a posebice u ovo područje građevine.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Evo kolega Matušić je pogodio zapravo srce onoga što sam htio reći. Puno više novca se odlijeva na naknadne radove u građevinarstvu nego na ukupne radove u građevinarstvu i to je konstatacija koja zapravo zabrinjava. Primjere koje smo čuli iz Dubrovačko-neretvanske županije su vrlo tipični, znamo i za njih, oni su u toj mjeri eskalirali da je doknadni rad skuplji od osnovnog rada i mislim da bi u svim takvim slučajevima trebalo povesti istrage. Uz ovaj prijedlog da se doknadni radovi zabrane zakonom možda još jedan isto tako prijedlog, a to je da se zakonski i svi doknadni radovi moraju kao druga faza radova staviti na natječaj, pa nek onda barem u toj podjeli kolača sudjeluju svi, a ne samo … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Pa javna nabava je doista jedno vrlo zanimljivo područje i to je jedno plodno tlo za razne vrste nezakonitosti, pogodovanja, zlouporaba, korupcije i ostalih štetnih, zapravo neprihvatljivih radnji i postupanja koji doista su štetni za funkcioniranje svakog društva. Naravno o tim detaljima u ovom izvješću niti ne možemo vidjeti podatke jer to je ono što je predsjednik Državne komisije rekao stvar one tamne brojke koja se utapa u onim izuzecima od primjene Zakona o javnoj nabavi koja se utapa u razbijanju onih poslova na ispod 200 tisuća kuna gdje zapravo se zaobilazi sami zakon. Međutim, to naravno Državna komisija niti ne može ispitati, to je stvar revizije, to je stvar onih koji imaju saznanja o takvim stvarima da to prijave Državnom odvjetništvu i drugim nadležnim državnim tijelima koja trebaju zapravo ispitati takve činjenice. Ovo izvješće mislim da je vrlo korektno napravljeno, ono doista daje sve podatke koji su nam relevantni i značajni da bismo mogli ocijeniti da li Državna komisija u zadanom razdoblju, a to je 2005. radila dobro ili nije. Ja se nadam da ćemo ove 2007. godine raspraviti izvješće o radu za 2006. godinu. Ono što je pohvalno pohvalno je da mi uopće Državnu komisiju imamo koncipiranu na ovaj način na koji u našem sustavu imamo. Ona je neovisna, ona je samostalna, osnovali smo je mi, znači zakonom Hrvatski sabor i ona pruža jedan puno objektivniji, kvalitetniji način zaštite onim subjektima koji imaju određene prigovore na postupak javne nabave. Ako pogledamo sve te podatke koje ovdje imamo ono što se kao prvo nameće doista je mali broj žalbi. Od 9 i nešto tisuća objava, mi imamo 700 i nešto objava javnih natječaja, mi imamo 700 i nešto žalbi na taj postupak i to zaista 7,8% nije nekakav značajan broj. Analizirati uzroke da li je tako mali broj žalbi radi one tamne brojke na koju ne možemo utjecati? Da li je to strah od ovih koji su sudjelovali u natječaju pa oni sad neće pisati žalbe radi toga što se boje da na sljedećem natječaju neće dobiti posao? Ja moram priznati ne želim vjerovati u te konstrukcije. Mi danas živimo u 2007. godini i mislim da naši subjekti koji su obvezni primjenjivati ovaj Zakon o javnoj nabavi, a to su i državne tvrtke i ministarstva da su ipak dosegnuli u 2007. godini, svim ovim godinama i određeni stupanj i razinu političke kulture i poslovanja tako da im ovaj Zakon ne bi trebao biti zapreka i da se zapravo poslovanje odvija na korektan način. Ono što mi u ovom trenutku najprije pada na pamet to je recimo državna tvrtka "Plinacro". Svi smo svjedoci da je prošle godine završen projekt, završen onaj veliki plinovod od Pule do Karlovca i to prije roka, poštivani su svi uvjeti iz ovog Zakona o javnoj nabavi i smatram da cijeli niz i većina subjekata vrlo uredno i korektno primjenjuje ovaj Zakon. Ono što mi se čini također bitno reći vezano za ovo Izvješće. Izvješće je vrlo pošteno i ono navodi podatak koliko cijeli taj naš postupak javne nabave u prosjeku traje. On traje 110 dana pred naručiteljem, tako to ovdje piše, prosječno od dana donošenja odluke da se ide u javni natječaj, imenovanja Povjerenstva za provođenje javnog natječaja. 26 dana sljedećih traje postupak po prigovoru koji rješava sam naručitelj a nakon toga 40 dana traje ovaj žalbeni postupak u prosjeku pred našom Državnom komisijom od dana zaprimanja žalbe. I vaša je ocjena korektna u ovom Izvješću, da je to sve zajedno jedan dugi rok i da bi zapravo sve ove rokove trebalo skratiti, kako ovaj rok u kojem naručitelj provodi postupak javne nabave koji bi trebalo svesti na nekakvih 70 dana da bude u nekakvim normalnim okvirima. Ali ono naravno gdje ste i samokritični u ovom Izvješću i ovaj rok koji je pred vašim, pred ovom našom Državnom komisijom 40 dana i njega treba spustiti u nekakav prihvatljivi okvir. Ja razumijem da su problemi u komunikaciji i dopisivanju, da vam trebaju brojni dokumenti ali mislim da treba educirati sve ove subjekte koji su dužni tu dokumentaciju vama dostaviti, da bi dostavili zaista promptno i na vrijeme, jer tu imamo i ove kratke rokove koji su vezani za izjavljivanje prigovora i žalbi i nema razloga da zapravo to traje 40 dana. Za pohvaliti, čini mi se da je korektno u ovoj 2005. godini došlo i do stabilizacije vezano za materijalne uvjete rada, a to je koliko vidimo iz Izvješća konačno imamo prostor u kome možete i zaposliti nove ljude, doći do ove optimalne brojke od 26 zaposlenih. Financije koliko vidim nisu problem jer iz Izvješća se vidi da zapravo ovi postupci i inicirane žalbe, de facto omogućavaju gotovo samofinanciranje našoj Državnoj komisiji, jer od nekakvog vašeg proračuna oko 5 milijuna kuna, 2 i pol milijuna donosi se kroz ove troškove koje subjekti plaćaju. Ono što je također za pohvaliti je iz ovog Izvješća da ste vrlo, vrlo precizno rekli i da zakon ima određene slabe točke koje bi trebalo poboljšati. Na koncu sada imamo jednu širju praksu postupanja i na koncu Upravnog suda koji je utvrdio određene normative i određene načine ponašanja. I ono što očekujem u sljedećim Izvješćima da budete još konkretniji, da ne ostanete na načelnom prigovoru da je zakon pun praznina, da je zakon u nekim dijelovima nedorečen, nego da jasno i glasno napišete da ovo u određenom članku nije precizirano to ili to. I na koncu mi tada, kao Sabor zaista možemo i reagirati i reći, idemo sa izmjenom zakona, ili ovo što smo čuli već najave da zapravo će zakon ipak proći jedno usklađenje sa pravnim stečevinama Europske unije. Dakle, ovo Izvješće apsolutno podržavam i vrlo je prihvatljivo. Ono govori da žalbi nema puno a ona tamna brojka, to je zapravo u nadležnosti nekih drugih tijela. Ako ćemo ulaziti u bilo kakve zakonodavne izmjene, ono što je vrlo bitno, bitno je reći da taj Zakon o javnoj nabavi, on ne smije biti smetnja efikasnosti, brzini provođenja postupka nego on zapravo treba biti uvjet i treba pripomoć da se državni novac troši efikasno i racionalno. I ono što je bitno, on treba biti zapravo zapreka već u startu da ne dođe do nekakvih zlouporaba, makinacija i štetnih ponašanja. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Krešimić Ćosić. Izvolite!
Evo, dozvolite ja bi kratko naglasio važnost kvalitetnog i odgovornog rada Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabavke što je također istaknuo zastupnik Bošnjaković. Zašto? Čini mi se da nije jasno istaknut važni značaj tog državnog tijela. Efikasnost trošenja značajnog dijela državnog proračuna određuje efikasnost našeg ukupnog gospodarstva, njegovu konkurentnost. Brže, bolje, jeftinije znači istovremeno konkurentnije, ne samo u Republici Hrvatskoj nego vrlo skoro i na jedinstvenom europskom tržištu. Nije istaknuto da je jedan od važnijih ciljeva Lisabonske strategije upravo i jačanje integriranog europskog tržišta. I u tom smislu svi ovi napori, sve ove rasprave koje doprinose našoj jačoj internoj konkurentnosti istovremeno su i doprinos izgradnji jedinstvenog europskog tržišta koje treba biti ne samo interno konkurentnije nego i globalno konkurentnije. I u tom smislu Lisabonska strategija zaslužuje posebnu pažnju i u svim našim javnim raspravama kao što je ova. I zbog toga još jedanput naglašavam ono što je posebno važno, efikasnost trošenja ograničenog državnog proračuna itekako je jedan od najvažnijih ciljeva svake odgovorne državne politike. I mislim da ono što vi radite zadnjih nekoliko godina je doprinos tom smislu. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
U biti, u potpunosti se slažem sa kolegom Ćosićem i doista Zakon o javnoj nabavi i cijeli taj postupak javne nabave, on ne smije bit otegotan. On ne smije biti zapreka efikasnom i racionalnom trošenju tog novca. On ne smije biti zapravo jedan postupak u kojem se birokratizira, nego on mora pridonijeti upravo racionalnosti i efikasnosti. U tom smislu zapravo očekujemo u sljedećim izvješćima Državne komisije i konkretnije prijedloge vezano za eventualne praznine u zakonu ako ih ima. Hvala.
Hvala. Jedna obavijest. Predsjednica Odbora za informiranje, informatizaciju i medije Željka Antunović, sjednicu zakazanu za 14. veljače u 13,00 sati, odgađa se do daljnjega. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predsjedniče Državne komisije! Pa mislim da je dosadašnja rasprava ukazala na ono što je nabitnije kad govorimo o sustavu javne nabave. Znači, ne samo da nam sustav nije temeljen na načelima transparentnosti, otvorenosti i dostupnosti kako je vidljivo i iz samoga Izvješća što je izričito, što posredno, a i iz govora kolega, nego je nama vidljivo da je nama u biti sustav javne nabave šupalj kao švicarski sir. ali očito da je to i namjerno napravljeno tako da ovo sve što proistječe iz takvoj jednog neorganiziranoga sustava u biti je namjerno napravljeno, kako bi se moglo u datim situacijama pogodovati ovome ili onome. S druge strane, vidljivo je da je ovo Izvješće iz godine u godinu, i prošle godine je bilo slično izvješće, ponavlja se, pa počinje ličiti na Ljetopis popa Dukljanina. Samo se konstatiraju činjenične situacije, bez da se bilo što napravi. Prema tome, sada se mi trebamo ovdje dogovoriti, hoćemo li i dalje imati ovakav sustav javne nabave koji ne samo da nije transparentan, da nije otvoren i dostupan nego u biti predstavlja i žarište moguće korupcije. Što reći za slučaj kada i državna komisija postupi u skladu sa zakonom kao što je slučaj kod obnove hotela "Dalmacije" u Makarskoj koje je raspisalo taj natječaj tvrtke Hoteli Makarska d.d. Oni poništili, ovi i dalje radili ko' da ništa nije bilo. A zašto je to moguće? Zbog toga što nemamo Zakon o javnoj nabavi gdje će stajati odredba, kad se poništi da to rješenje ima izvršnu snagu i da se automatski moraju obustaviti sve ono što je započeto na temelju takvog jednog postupka koji je oglašen kao nezakonit postupak. Prema tome već je na ovome primjeru vidljivo kako mi u biti imamo državnu komisiju kao pokriće eto da imamo državnu komisiju koja će to konstatirati, koja će u zaključnom dijelu kazati da bi trebali napraviti ovo, da bi trebalo napraviti ono, a mi ovdje ništa, a niti sama Vlada poduzima da bi se to napravilo. Problem je dalje što postoje, znači mnogih tih dvojbi i dilema, a jedan dio dolazi da čak u mnogim slučajevima i u državnoj komisiji ima pojedinaca koji će eto dati i na žalbu mišljenje kako to treba u datom postupku, a vidljiva je i sama varijanta i situacija i da mnogi ministri nazivaju samog predsjednika državne komisije vezano za razno-razne situacije koje se događaju. E sada hoćemo li mi riješiti da se primjenjuju konačno sankcije u svim eklatantnim slučajevima izigravanja zakona, odnosno kršenja zakona? Hoćemo li se odlučiti o tome da će sudionici javnog nadmetanja podnositi žalbe u svim slučajevima gdje utvrde da je došlo do kršenja zakona ili će i dalje postojati ona varijanta koja kaže čujte ako se vi žalite na ovaj natječaj, budite sigurni da više nikad kod nas nećete dobiti ni jedan posao. Zbog toga se događa ova situacija da se mnogi ne žale. I što će se dalje događati ukoliko mi ovako nakaradan sustav i dalje budemo zadržavali? Događat će se one varijante da će se veliki poslovi javne nabave namjerno usitniti na male dijelove i automatski ići će se na neposredne pogodbe. Ići će se na neposredne pogodbe. To se namjerno radi, to su uvijek svi ti veliki projekti ali se onda to kaže to vam je zbog brzine, zbog učinkovitosti, viša sila je u pitanju, uvijek će se naći veliki broj izlika zašto to treba napraviti. Hoćemo li mi i dalje dopustiti recimo da svako državno tijelo, svi korisnici državnog proračuna samostalno nabavljaju recimo uredsku opremu i sve ostalo, kada se može jednostavno napraviti da jedno tijelo za sve te subjekte obavlja javnu nabavu gdje će se dogoditi to da će vjerojatno biti to 30% jeftinije nego kada bi se to sve zbrojilo zajedno. Hoćemo li i dalje dopustiti da se pod krinkom tajnosti stavlja u javnu nabavu i ono što nema veze sa tajnosti. Ali na žalost imamo takvih puno, imamo primjera u Ministarstvu obrane, imamo primjera u Ministarstvu unutarnjih poslova, imamo u drugim tijelima državne uprave eto koja imaju nešto tajno pa zakon omogućava da se može pod pojam tajnosti staviti i ono što nema veze s tajnošću. Recimo da li je tajna recimo koliko Hrvatska vojska ima tenkova? Da li je tajna koliko Hrvatska ima policajaca. Nije nikakva tajna, to se mora normalno u okviru Europske unije, u okviru NATO saveza razmjenjivati ti podaci. Te podatke možete naći na Internetu, na Internet stranicama i NATO saveza ili bilo koje europske komisije koja se s time bavi. Ali mi ćemo i dalje nabavljati recimo odjeću i opremu za pripadnike ili Oružanih snaga ili pripadnike Ministarstva unutarnjih poslova po tajnim, odnosno bez javnog nadmetanja jer je to tajni podatak. Pa kakav je to tajni podatak? Prema tome vidljivo je da postoji ogroman broj razloga koji ukazuju na to da zaključak današnje rasprave treba biti taj da Vlada pod hitno mora prirediti novi cjeloviti Zakon o javnoj nabavi, koji će omogućiti svima da mogu sudjelovati u javnoj nabavi, a koji će s jedne strane zaštititi javni interes, znači interes poreznih obveznika u smislu učinkovitog i zakonitog trošenja sredstava poreznih obveznika, a s druge strane znači omogućiti slobodno tržišno nadmetanje svima a ne samo onima koji već, naime žalosna je činjenica da se u mnogim situacijama već unaprijed prije javnog nadmetanja zna tko će to dobiti. Na žalost to su vam kuloarske priče, zašto to otvoreno ovdje ne kazati. Zašto otvoreno ne kazati da mnogi posižu za tzv. aneksima, ugovorima, kako bi na taj način izigrali sustav javnoga nadmetanja, a to isto onemogućava opet taj zakon koji točno mora kazati što mora biti u tome javnom natječaju, koje sve stvari moraju biti sadržane, da sve ove znači stvari koje smo mi svjedoci i u Gradu Zagrebu i na području cijele Hrvatske kako i na koji način se radi, poglavito su to velike priče kada ni nema puno javnosti na razini općina i gradova i svega ostaloga. Prema tome ajmo zaštititi porezne obveznike, ajmo ustrojiti sustav koji će dati jamstvo i poreznim obveznicima i nama da će to biti sustav koji će biti dostupan svima i da ćemo moći ostvarivati svoju kontrolu. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Kovačević u većini stvari se sa vama slažem, međutim postoje neke stvari koje i kad bi Vlada došla sa prijedlogom novog zakona, znači kada bi došla sa izmjenama Zakona o javnoj nabavi, mislim da neće biti obuhvaćene. A to je ono recimo kada u određenim natječajima se prepišu karakteristike određenog stroja kojeg može zadovoljiti određena firma pa onda se drugi uopće ne mogu javiti na taj natječaj, a kamoli napisati žalbu jer uopće ne mogu sudjelovati u tom natječaju, a bila je takva priča sjećamo se po novinama sa nekakvim strojevima "shimacu". Zatim postoje slučajevi gdje Državna revizija svake godine ukazuje na probleme oko nabavke lijekova, a to je težina javne nabave koja negdje 2 milijuna i 400, vjerojatno će ove godine biti 2 milijarde i 400, a vjerojatno će ove godine biti 3 milijarde, gdje neki kolege, kolega Hebrang je recimo izjavio da se lijekovi ne mogu ni nabavljati javnom nabavom nego neposrednom pogodbom. Znači tu isto tako ne može se nitko žaliti na postupak jer se ide neposrednom pogodbom. A treća stvar, dobro ste rekli, to su ovi aneksi ugovora koje također nitko neće vidjeti, jer u samom postupku javne nabave aneksa ugovora nema. Tako da ne vjerujem da bilo kakva izmjena koja ne bi obuhvatila i kontrolu provedbe javne nabave, znači do samog kraja, ne vjerujem da bi bilo kakva izmjena zakona uopće to mogla riješiti.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega pa to je baš sustav i sastavni dio bi trebao biti javne nabave odgovori na sva pitanja o kojima ste i vi govorili. Koje ja nisam uspio sve izreći. Naime da bi sustav bio transparentan, otvoren i dostupan moraju biti simulirane sve situacije koje, za koje mi znamo i o kojima danas ovdje u hrvatskoj sabornici govorimo a za kojih namjerno očito u zakonu nema rješenja. Zašto nema? Zbog toga da bi se to moglo događati. I ovi aneksi ugovora i nadmetanja gdje unaprijed je označeno šiframa ime i prezime čovjeka koji će dobiti po tome nadmetanju. To je sve ono što govori da treba napraviti u zakonu i predvidjeti sankcije. Znači sankcije i u fazi samog objavljivanja natječaja ako se tako radi, a da ne govorimo u fazi same provedbe natječaja. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Frano Matušić. Replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kovačević je rekao da se vjerojatno i neki od onih koji bi se žalili vjerojatno boje žaliti. Imaju strah od žalbe zbog toga što vjerojatno ne bi dobili posao možda na sljedećem natječaju. Nažalost to je točno. Nažalost to je točno, čak i ovo izvješće koje je pred nama nedvosmisleno kaže evo da citiram: «Relativno je mali broj izjavljenih žalbi u odnosu na broj objava. To upućuje na zaključak da se ponuditelji najčešće ne usuđuju tražiti pravnu zaštitu bojeći se da zbog toga na sljedećim nadmetanjima neće biti odabrani odnosno da će naručitelj dokumentaciji postaviti diskriminirajuće kriterije kojima oni neće moći udovoljiti». I tako dalje i tako dalje. Nažalost to se događa u mnogim slučajevima. Recimo mene bi zanimalo. Iz ovog izvješća je jasno, konkretno slučaj Grad Zagreb. Najveći broj žalbi i najveći broj, najveći broj uvaženih žalbi. Najveći broj poništenih natječaja. Čak 91% poništenih natječaja. 91%. I mene bi doista zanimalo što se dalje događa sa tim koji su izjavili žalbe, koji su dobili taj spor. Jesu li oni bili nakon toga u prilici više dobiti iti jedan javni natječaj? Recimo to bi bilo vrlo interesantno za javnost a vjerujem i za samu komisiju. Možda bi u tom pravcu trebalo razmišljati također o izmjeni Zakona o javnoj nabavi. Da se upravo na taj način prati što se događa u području javne nabave. A isto bi se osvrnuo na jednu stvar. Ovdje je već rečeno da se možda ide i ciljano na neke stvari. Nažalost u nekim situacijama se i mora ići. Konkretno, govorimo recimo i koncertnim klavirima. Samo jedna marka na svijetu, da je sad ne reklamiram, to je «Steinmei» koji je doista najreprezentativniji za takvu vrstu djelatnosti i kojeg mora imati zapravo prava svaka koncertna dvorana. U tom slučaju naravno da ne možete raspisati javne natječaje za koncertni glasovir zato što ćete dobiti cijenu od recimo 20 tisuća EUR-a, za neku jeftiniju marku da ne spominjem, a koncertni «Steinmei» košta recimo 140 tisuća EUR-a. Prema tome tu nema, ne može biti, ne može biti. Mora se na izravnu pogodbu jer se zna koji je najbolji instrument. Ali takvi slučajevi moraju doista biti izuzeci. Isključivi izuzeci da se točno nabroji koji su takvi slučajevi kod nabavke pojedine opreme je li?
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega ja sam baš i govorio u ime Kluba HSP-a o slučaju grada Zagreba. Naime Grad Zagreb je uz državu jedan od najvećih kršitelja Zakona o javnoj nabavi. Ali nažalost što se događa? Događa se to da oni koji su uspjeli u žalbenom postupku više uopće ne mogu dobiti bilo kakav posao u javnom nadmetanju od Grada Zagreba ili tijela ili ustanova odnosno trgovačkih društava koja su vezana uz Grad Zagreb. Zašto? Zato što nema u zakonu uređeno na primjer sankcija. Kako i na koji način će se takve stvari sankcionirati ako je toliki recimo postotak poništenih javnih nabava. Ili da ne govorim o onoj drugoj situaciji da Grad Zagreb prednjači o tome da negdje oko 150 milijuna je samo utrošeno ove godine na, odnosno prošle godine na neposrednu pogodbu. Prema tome svi takvi ili slični slučajevi baš ukazuju u tome dijelu da zakon mora biti i simuliran i da mora imati rješenja koja će dati jamstvo da ima stvari, u stvarnosti sustav javne nabave koji će biti transparentan, otvoren i dostupan svima, a ne samo njima.
Hvala. I treća replika poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ja sam digao ispravak krivog navoda, ne repliku. Evo samo kratko. Htio sam reći sustav, veli kolega, veli: «Sustav šupalj kao švicarski sir napravljen namjerno kako bi se moglo pogodovati ovom ili onome». Ma to nije točno. Jer da je to tako onda bi cijela Europa funkcionirala na isti način jer su ti svi vrlo slični zakoni. Međutim ono što sam htio reći. Kad kolega tako dobro, nije replika pardon, kad kolega tako dobro sve zna zanima me koliko je slučajeva prijavio komisiji jer po ovom sistemu svi su lopovi, a ja pošten mislim da neće ići dugo. Hvala.
Ja, vidio sam da je replika …
Ne, ne, ne, nije. Ovo sam. Tu je negdje čak zatrpana ova pločica dole.
Ajde replicirajte, idemo to riješiti … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Može, može.]] Izvolite gospodine Kovačeviću.
Ne znam da li vi govorite o svom iskustvu dok ste bili načelnik općine Sveta Nedjelja kako na koji način treba funkcionirati ovaj sustav? Ja sam ovdje samo rekao ono što su kolege i mnogi drugi rekli. Govorili su o puno slučajeva koji ukazuju da je nama baš sustav javne nabave šupalj kao švicarski sir. Jel' se mi time hoćemo zadovoljiti? Ako se vi hoćete zadovoljiti ja sigurno neću se zadovoljiti. I tražimo da konačno država ima zakon baš upravo što ste vi rekli kao što imaju članice Europske unije. One, ali one imaju zakone koji su baš zasnovani na načelu transparentnosti, na načelu otvorenosti i dostupnosti. U tome i je manjkavost naše zakonodavne regulative i zbog toga mi trebamo i našu zakonodavnu aktivnost u toj, sa pravnim stečevinama Europske unije. Oni isto imaju problema u Europskoj uniji vezano da postoji muljaža, ali daleko manje nego što imamo mi. Pa prema tome napravimo bar ono što možemo napraviti, a nemojmo govoriti kako smo zadovoljni s nečim. A svatko zna puno slučajeva takvih ili sličnih gdje je došlo do zlouporaba. A inače sve što dobijem šaljem glavnom državnom odvjetniku gospodinu Bajiću. Pa vidite koliko sam poslao. Hvala.
Dobro. Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine predsjedniče komisije. Naravno ja ću u početku se osvrnuti ipak na ovo izvješće koje je pred nama. Ja bih rekao da je ovo dobro strukturirano izvješće. Iz toga se vidi između ostalog iz, iza podataka da komisija dobro radi svoj posao. Da radi prema Zakonu o javnoj nabavi. Na kraju krajeva koje, temeljem kojeg je i konstituirana. Međutim iz tog izvješća vidimo da podaci su relativno ajde koliko toliko prihvatljivi. Bilo je objavljeno 9 tisuća 586 natječaja. Od toga je Državna komisija zaprimila 746 žalbi, a one se odnose na 459 različitih naručitelja. Znači to su relativno mali postoci, 7,78, svega 4,8% na različite naručitelje. Od ukupno 748 riješenih predmeta žalba je usvojena 359 slučajeva ili 48,2%. Ovo su podaci koji se vrlo lako mogu iščitati iz ovog izvješća i sasvim sigurno one ukazuju i da je to relativno ajde manji broj žalbi. Međutim mene vrlo brine ova diskusija koja se već drugu godinu za redom vodi u ovoj, ovom Visokom domu gdje se svi slažemo da ima i nepravilnosti i da ima evidentno barem naznaka korupciji a nitko ništa ne poduzima. Pa možemo malo analizirati. Znači nabave. Imamo javno nadmetanje, nadmetanje po pozivu, svi znamo što je to, … [[Govornik se ne razumije.]] sudjelovali u procesima objavljivanja natječaja. Bilo je govora o tome da i često puta se i velike nabave mogu rascijepati na manje njih, po 200 do 200 tisuća i naravno da o tom postoji dakako velika opasnost da se mogu eventualno dogovarati. Međutim ono što bih rekao da ovo javno nadmetanje u ovim žalbenim postupcima i nije toliko sporno jer tu često puta ima čisto formalnih grešaka koje su napravljene. Ima naravno i povreda zakonitosti ali to je sve ipak manji i povremeni. Kad se govori o nekim tajnim postupcima apsolutno se slažem da gotovo da i nema tajni. Mislim da mi možemo govoriti ne znam pred čime da želimo nešto raditi u tajnosti ili da skrivamo podatke, a ako govorimo i o presretačima. Pa svi znamo koji su presretači. Jedanput može biti taj. Nakon toga više nema tajne za presretače. Ili ako dobijemo na ugrožavanju itd., itd. Ja se bojim da to nije dobar pristup radu. Međutim mene više brine ovo izravno ugovaranje koje između ostalog je uzelo dosta prostora i u ovom izvješću gdje se između ostalog i spominje da takvog izravnog ugovaranja ima i u europskim zemljama, što je točno. Međutim, ovdje spominje se u ovom izvješću da sigurno i u Hrvatskoj ima takvih primjera. Pa takvi predmeti, predmeti takve vrste nikada se ne pojavljuju pred Državnom komisijom, jer u istima ne postoji mogućnost pravne zaštite. O njima se doznaje posredno i naknadno iz medija ili iz nalaza Državnog ureda za reviziju. Ne postoji egzaktan podatak o broju takvih postupaka pa se o njemu može samo nagađati. Naravno, možemo govoriti i o zaključno na neki način razmatranju gdje se govori o takvim postupcima koji sigurno nisu dobri. Međutim, kad se govori o izravnom ugovaranju onda moramo biti svjesni i izmjena zakona koje su nastale i načina provođenja izravnog ugovaranja, naravno sklapa se ugovor, objavljuje se u "Narodnim novinama", čeka se prigovor i sad pitanje tko to pročita, tko to ne pročita, vjerojatno oni koji jesu možda i pročitaju, oni koji i bi se žalili na izravno ugovaranje često puta imaj obećani drugi posao pa se ne žale. Međutim, nas bi interesiralo ovdje u Saboru da li možemo na bilo koji način doći do takvih podataka koliko je takvih ugovora izravnom pogodbom sklopljeno i koji je iznos ukupno ugovorenih poslova. Ovdje je bilo dosta govoreno o aneksima ugovora, što se odnosi često puta na jednak način izravnog ugovaranja kao i do sada vrlo elegantno rješenje i mogućnost korupcije. U prvobitnom projektu je jedan opseg poslova, pa se onda ili dodatnim radovima ili aneksima rješavaju ostali dio poslova. Ja bih se ovdje osvrnuo na još jedan problem koji se relativno malo spominje, a to je problem da se natječaji objavljuju krajem godine i to uoči Božića. Tko živ stigne ako je ozbiljna firma u tom blagdanskom raspoloženju recimo u najkraćem mogućem vremenu, a tako su obično taj rokovi, pripremiti kompletnu dokumentaciju. Osim već ako unaprijed nije bilo dogovoreno tko će izvoditi takve poslove. Isto tako kad govorimo o odgovornosti za poništenje postupka. Pa naravno odgovornost se može lako utvrditi, to nije problem, često puta je to formalne naravi jer često puta načelnici manjih općina niti nemaju dobro ekipirane ljude pa možda naprave greške kod objave natječaja. Međutim, često puta možemo mi reći da li revizije koje se obavljaju redovito svake godine i početkom svake godine upućuju na propuste. Ali da li ima odgovornosti? Znamo svi da nema. Međutim, ja bih rekao ovdje jednu bitnu stvar. Sasvim sigurno da se odgovornost ne smije niti … [[Govornik se ne razumije.]] prebacivati na Komisiju za kontrolu postupka javne nabave ili Agenciju o kojoj je bilo rečeno za tržišno natjecanje, pa čak ajde budimo otvoreni niti na investitora niti na sudionike javnog nadmetanja već je sva odgovornost na zakonu. Pa zakon je taj koji omogućava takve propuste. Ako je zakon takav, čujem komentare pa ćete imati priliku kasnije se javiti. Ali zakon na kraju krajeva omogućava i postupak javnog nadmetanja, pa izravnog pogodne, izravne pogodbe. Međutim, evidentno svi se slažemo da ima nepravilnosti ali nikako da dođe na naše klupe ovdje određene izmjene Zakona o javnoj nabavi koje bi predložila Vlada, poduprla na kraju krajeva parlamentarna većina onda ne bi bilo takvih primjedbi. Sigurno da i gledatelji koji nas promatraju u ovom trenutku slušaju to već ne znam, velim, ja sam bio prošle godine također sam raspravljao o svemu tome pa i ove godine raspravljam ali sigurno već njima nije jasno o čemu mi to govorimo, uvijek jedno te isto, a nema pomaka. A neka ovaj Hrvatski sabor doista uputi kao nekakav zaključak na kraju krajeva Vladi da uputi u redovnu proceduru ili po hitnom postupku sasvim sigurno bi bilo to možda čak i bolje izmjene Zakona o javnoj nabavi gdje bi se eventualne takve nepravilnosti lako mogle unaprijed ukloniti. Usporedimo slobodno sa zakonodavstvo Europske unije i lako ćemo doći do rješenja. Hvala lijepa.
Hvala. Nekoliko replika. Prva, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Sabati između ostalog govorio je i o izravnom ulaganju i pravnoj zaštiti istog. U potpunosti se slažem sa vama kolega Sabati šta ste rekli. Međutim ja ću vam reći jedan primjer koji se dešava dan danas u dolini rijeke Raše, most na magistralnoj cesti Rijeka – Pula oštećen je već više od 3 mjeseca. I tek je danas počela sanacija tog mosta. Međutim, smatram da u takvim situacijama gdje nema drugog rješenja da treba djelovati promptno bez javnog natječaja da Hrvatske ceste u takvih situacijama imaju takve mogućnosti jer se jednostavno ne može tolerirati da 3 mjeseca jedan most na glavnoj magistralnoj cesti Rijeka – Pula nije u funkciji. I zbog toga upravo taj dio izravnog ugovaranja mora biti toliko pravno zaštićen i transparentan u kojim primjerima se onda takve stvari mogu rješavati. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Sabati.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa naravno ja ne isključujem mogućnost izravnog ugovaranja, pa svi znamo da je to često puta neophodno, ali lako se definira što se i na koji način i u kojim uvjetima i pod kojim kriterijima može tretirati kao izvorno ugovaranje. Nema dvojbe da takve nekakve nepogode spadaju u tu kategoriju. Međutim ponavljam pod takvim iznimkama, ustvari iznimke često puta postaju pravilo i to je problem.
Druga replika, poštovani zastupnik Marin Jurjević.
Kolega Sabati spominjao je izravno ugovaranje i mislim da je dobra njegova primjedba da ne bi bilo loše da u izvješću, iz izvješća da se vidi u postocima koliko je toga bilo. To govorim radi niza nesporazuma, jedan od njih je vezan i uz Grad Zagreb pa smo i danas ovdje čuli kako je on jedan od najvećih kršitelja zakona o javnoj nabavi, što nije istina. Svega 0,1% onoga što je grad ugovorio bila su izravna ugovaranja i dakle to nije točan podatak da je Grad Zagreb jedan od najvećeg kršitelja. Zbog toga su možda ti postoci bitni. Normalna stvar oko izravnog ugovaranja danas smo čuli i neke primjere kao što je čvor Vučevica na autocesti Split-Zagreb gdje se izravno ugovorilo bez natječaja izravnom nagodbom posao od 70 milijuna kuna zbog brzine hitnosti, a ta hitnost će biti valjda za 10 godina kada se izgradi druga infrastruktura.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa naravno ja sam svjestan da bi svima nama lakše bilo govoriti kada bismo imali egzaktne pokazatelje ovdje, koliko ima takvih postupaka javne nabave gdje se izravnim ugovaranjem dobivaju poslovi. Analiza bi dala sigurno i financijski određene pokazatelje. Međutim ovdje i u izvješću, ja sam to pročitao pa ću malo još jedanput ponoviti, da se o njima, veli ovako. Da predmeti takve vrste nikada se ne pojavljuju pred državnom komisijom jer u Istri ne postoji mogućnost pravne zaštite, o njima se doznaje posredno i naknadno iz medija ili nalaza Državnog ureda za reviziju. Hoću samo reći da državna komisija jednostavno nema te podatke i ona ne može dati nama kompletnu analizu koju mi na neki način ovdje kroz našu raspravu očekujemo, ali postoje drugi načini. Postoji državna revizija, Državni ured za reviziju, postoji Agencija za tržišno natjecanje, ali velim zakon je ključni.
Hvala. I treća replika, poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo kolega Sabati s vama se slažem u potpunosti. Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave je ovo izvješće napravila kvalitetno, vjerujem da je i državna komisija svoj posao na kontroli javne nabave, barem na onom poslu kojeg su dobili, da su odradili kvalitetno. Međutim, državna komisija je ustvari rame za plakanje, oni praktički ne mogu ništa. Ne mogu ni prijaviti nikoga, ne mogu sankcionirati nikoga, jednostavno ponašaju se jednako kao što se ponaša na kraju godine državna revizija kada nam dođe njihovo izvješće i kada raspravljamo o njihovom izvješću ne postoji ni jedna prijava, barem ona prekršajna koja je 5O tisuća kuna za kršenje Zakona o javnoj nabavi i praktički oni se svode na rame za plakanje gdje se prijave oni koji su eto baš toliko ljuti da se idu žaliti. Oni koji malo više razmišljaju o svom budućem poslu, nikada se neće žaliti jer znaju da u ovom sistemu na ovaj način kako se funkcionira kada nema sankcija, sigurno nikad neće više dobiti posao ni od grada, ni od županije ni od bilo koga jer su se žalili, a normalno da neće dobiti posao u nekom drugom natječaju.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naravno kad smo govorili o ovom izvješću Državne komisije, onda još jednom ponavljam da je ono napisano dobro, ali su neke konstatacije ovdje vrlo hrabro navedene, vrlo hrabro napisane. Primjerice ovo izravnom ugovaranje u jednom dijelu se spominje protiv ovog najtežeg oblika nezakonitosti u javnoj nabavi, pa ako gledamo i strnu 30 gdje se spominje gdje nikada u principu ne dolazi do pravne zaštite u obliku žalbenog postupka koji … [[Ne razumije se.]] nabrajaju tri velike grupe postupaka u tom slučaju. Znači hoće reći da državna komisija doista vrlo hrabro iznosi ovdje činjenično stanje i to je dobro. Samo dajmo to što ovdje piše malo razmotrimo i pokušajmo to sa izmjenama Zakona o javnoj nabavi promijeniti. Hvala.
Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa moram reći da je ovo jedno od boljih izvješća koje smo dobili u saborskoj raspravi i u tom pogledu sasvim je sigurno da čitav niz podataka, činjenica pa i ocjena i mogućih prijedloga koji se ovdje daju u ovom izvješću zapravo je hvale vrijedno i dobro može poslužiti za daljnji rad i Hrvatskog sabora na zakonodavnom planu. No ima jednu veliku manu. Ovo izvješće raspravljamo s početka 2007. godine za 2005. godinu, a po zakonu bi morali imati izvješće svake godine za rad i mi bismo trebali već sada raspravljati izvješće iz 2006. godine ili se pripremati za takvu raspravu za 2006. godinu a ne 2005. godinu. Drugo što bih htio reći, treba ipak se podsjetiti zapravo šta je smisao i funkcija uopće ako se hoće tako interpretirati Zakona o javnoj nabavi. Naravno da moramo ipak podsjetiti da je tim zakonom neophodno potrebno osigurati slobodno kretanje roba, rada i kapitala na našem dijelu tržišta. Da istodobno treba spriječiti zlouporabu monopolskog položaja i svakog monopola ako je to ikako moguće uz Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja, da treba osigurati jednaki položaj poduzetnicima na tržištu u određenim poslovima i dakako upravo zbog tih ciljeva koje treba postići, ovo je jedan od važnih zakona koji je sredstvo protiv borbe protiv mita i korupcije iz jednostavnog razloga jer treba osigurati puni javnost i puni uvide u cjelokupne poslove uz dakako mogućnost ako ta javnost primijeti ili bilo tko u postupku primijeti da je povrijeđen zakon, da je povrijeđeno određeno pravo, da se praktički možde pokrenuti zaštita prava prvo pred komisijom, a onda naknadno i pred upravnim sudom. I u tom kontekstu valja reći da ima nekoliko stvari na koje valja ukazati osim ovih pitanja o kojim treba raspraviti koje je već spomenula sama, predstavnik same Komisije ili Komisija u svom izvješću. Prvo, nedopustivo je da se Zakon o javnoj nabavi na ovaj ili onaj način izigrava kao što između ostaloga razbijanje poslova na vrijednosti manje od 200 tisuća kuna kojom se izigrava svjesno zakon od naručitelja posla, ali je još veći problem kada predstavnici vlasti, Vlade zajedno sa Hrvatskim saborom stvaraju pravne uvjete da se izigra Zakon o javnoj nabavi ili pokušavaju stvarati. Imali smo slučaj koji je bio vezan uz dvorane, vezano za rukometno prvenstveno, svjetsko rukometno prvenstvo i njega smo povukli iz procedure i to je dobro. To je dobro. To pitanje treba riješiti, ali ne na taj način kako se nudilo. Međutim, ja postavljam pitanje, mi ćemo danas imati raspravu i usvajanje sutra vjerojatno Prijedloga Zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt integracije trgovine i transporta itd. u kojem izrijeku je stvorena pretpostavka da se zapravo izigra Zakon o javnoj nabavi i to dva puta. Prvi puta, između ostaloga kaže se pod i, i, i na strani 27 da sudjelovanje poduzeća u državnom vlasništvu ne bi zapravo mogla sudjelovati ako tako utvrdi banka, Svjetska banka naravno ukoliko ona nisu potpuno financijski i pravno neovisna i da posluju prema zakonima. A kako će biti potpuno pravno i financijski neovisna kad im je na čelu upravni odbor u pravilu ili član upravni, nadzorni pardon odbora u pravilu predstavnik ministarstva i vlasti. Prema tome, vrlo jasno se jedno ograničenje. Drugo, ovdje između ostaloga predviđeno da se može izravno ugovarati za robe u vrijednosti ispod 80 tisuća eura što je nekoliko puta više nego što je onih 200 tisuća kuna koji im naš Zakon dopušta da ne govorim o nekim drugim dodatnim ograničenjima, odnosno mogućnostima koja otvaraju mogućnosti neposrednog ugovaranja. E sad u čemu je poanta? Poanta je u tome da ovaj sporazum ako ga ratificiramo, odnosno ovaj ugovor ako ga ratificiramo po svojoj pravnoj snazi sukladno našem Ustavu postaje pravni dokument iznad domaćeg zakonodavstva i primjenjivat će se on, a ne Zakon o javnoj nabavi. Dakle, ova pitanja jednostavno se moraju otvoriti i moraju se razriješiti napokon iz jednog veoma važnog razloga i formalno pravne proceduralne naravi s obzirom da se najavljuje da bi u prvom kvartalu ove godine trebalo se donijeti potpuno novi Zakon o javnoj nabavi. I polazeći od ove osnovne pretpostavke o kojoj sam nekoliko stvari htio reći, moram reći da ja između ostaloga hoću govoriti upravo o ovim pitanjima koji su otvoreni kao pravne praznine, pravne nedorečenosti ili nejasnoće koje omogućuju na različite načine tumačenje. Pa počnimo od onoga tko na prvi pogled ne izgleda najznačajnije, ali je pitanje recimo zaštite prava pred Komisijom, odnosno pred samim sudom. Komisija u drugom stupnju rješava to pitanje, a u isto vrijeme ukoliko se opredijeli bilo koja od stranaka da vodi upravni spor jer je se primjenjuje upravni postupak pred državnim tijelima i pred samom Komisijom, Komisija nije stranka u postupku nego to u ime netko drugi nastupa zapravo pred Upravnim sudom. Drugo, sama Komisija konstatira da u najvećem broju slučajeva Upravni sud donosi zapravo odluku koja je vezana za zaštitu zakonitosti po čem vraća na ponovno postupanje upravni postupak, a ne rješava meritorno ovo pitanje i ovdje se postavlja posve jasno da je nemoguće da ovdje ostaje pitanje ponovnog postupanja i to može ići u nedogled iz prostog razloga, a to je pitanje ne samo zato što će posao u međuvremenu biti napravljen, nego je problem u tome što ona je druga strana koja eventualno pretrpila štetu dok nema pravorijek, ne može ići na redovnu parnicu da naknadi štetu. I zbog toga ja podržavam stajalište kolega iz Komisije da bi trebalo u sljedećoj izmjeni Zakona o javnoj nabavi, ali vjerojatno i Zakona koji uređuje sudsku oblast urediti ovo pitanje prvo da bude žurno, drugo treba urediti dakako ovo pitanje da sudovi, Upravni sud rješava meritorno i ostaje jedno posebno pitanje nema podataka da li je u ovom segmentu bilo sporova pred Ustavnim sudom vezano za ustavnu tužbu za zaštitu Ustavom zajamčenih prava vezano za jednaki položaj na tržištu. Mislim da ćemo i to pitanje vjerojatno uskoro imati na dnevnom redu i morat ćemo ga dakako raspraviti. Naravno to zahtijeva izmjenu i dopunu kao što kolege i predlažu vezano za izmjene i dopune postojećeg Zakona o javnoj nabavi, ali u tom segmentu se posebice otvara jedno dodatno pitanje koje je Komisija na fini način zapravo signalizirala vodeći računa o tome da zaštiti dignitet i Vlade i Sabora, a to je … [[Govornik se ne razumije.]] izuzetaka koji se uređuju ovom uredbom. Posve je jasno da ovdje se radi o pravima subjekata na tržištu i da to Vlada uredbom ne bi kao provedbenim aktom zakona mogla rješavati. Mi to moramo kao izuzetke urediti zakonom i točno zakonom propisati kad se smatra da su ispunjeni zakonom propisani uvjeti da se može primijeniti pravilo izuzetka. Naravno oko uredbe tamo, tu ostaje zapravo pitanje samog postupka koji treba urediti kako i na koji način ostvariti taj izuzetak. Dakako, ovdje je spomenuto između ostaloga da ima česte zloupotrebe zakona … [[Govornik se ne razumije.]] zbog nedostatka između ostaloga čitajući niz podataka, elemenata, statistike itd. na osnovu kojeg bi se moglo pripremati i pratiti, ali ako to nemaju državna tijela onda po prirodi stvari se postavlja pitanje da se postupak produžuje jer zapravo državno tijelo kojem se žali, kao što je primjerice naša Komisija, kad hoće da to riješi mora dobiti određene podatke, poziva stranke u postupku da dostave dokumente i podatke koji ovi moraju tražiti kako do njih doći da bi zapravo udovoljili zahtjevu. Naravno to oteža postupak i mi zakonom moramo propisati koje minimalne evidencije se moraju voditi, koji dokumenti se moraju priložiti u tom postupku koji moraju biti relevantni dokumenti da bi se zapravo moglo u tom pitanju rješavati na odgovarajući način. Posebno je pitanje koje je vezano uz pitanje tzv. neposredne pogodbe i u takvoj situaciji se mora jasno propisati mogućnost neposredne pogodbe, ne mora to biti uvijek vezano samo za minimalnu svotu ispod koje se može dogovoriti u skladu sa zakonom, može biti i u specifičnim slučajevima kad se radi o takvoj usluzi koja teško može biti vrednovana i sa više aspekata ili više sudionika na tržištu, ali ono što ne može biti ne može biti da zakonom nije propisano javnost i kontrola takve iste nabave i to bi trebalo također oglasiti Komisiju kao što je i mogućnost da i kod neposredne nabave treba otvoriti mogućnost žalbenog postupka pred samom Komisijom i naravno zaštite prava onih drugih koji u toj neposrednoj nabavi izgube, neposrednoj pogodbi izgube posao ili dobiju nemogućnost suprotno zakonu ili još preciznije zbog toga što naručitelj posla pogoduje nekom u tom postupku, naravno a tada je teško eliminirati ono pitanje da li je to vezano i uz moguće pitanje mita, odnosno korupcije itd. U tom pogledu najinteresantnije da će se morati pooštriti pitanje javnih poslova koji idu i preko javne nabave ili preko neposredne pogodbe, ovisno o tome kolika je vrijednost njihovih kada se u pitanju ostvarivanja Zakona o komunalnom gospodarstvu u svim njegovim segmentima. I na to Komisija s pravom upozorava. To treba pooštriti, to tim više što u tom segmentu je i nedostatak ne samo edukacije nego i stručnosti kadrova koji provode taj zakon iz jednostavnog razloga jer sve jedinice lokalne i regionalne samouprave nisu u mogućnosti osigurati dovoljan broj kvalitetnih kadrova da mogu taj dio riješiti, s obzirom da su strukturu stanovništva koje imaju na svom području Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Hvala. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite!
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predsjedniče Državne komisije za kontrolu javne nabave, kolegice i kolege. Postupci javne nabave trebali bi osigurati da se proračunski novac za robe i usluge koristi na jedan transparentan način, pa jednako tako da doprinesu smanjenju indeksa korupcije u našoj zemlji. Treba odmah napomenuti da gotovo od svih tijela državne uprave ili sudbenih tijela, da upravo ovo tijelo Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave dakle, upravo u ovom segmentu postupak žalbi, uvaženih žalbi u tako velikom postotku jeste takav, ne samo u tako velikom postotku, nego je to jedan od najvećih postotaka uvaženih žalbi. Tako je 2005. godine postala rekordna po utvrđenim neregularnostima u postupcima javne nabave što eto, spašava upravo taj postupak, visoki postupak uvaženih žalbi. To je za 2005. godinu iznosilo 48,02% što je ipak povećanje u odnosu na 2004. godinu kada smo imali taj postotak uvaženih žalbi pred ovom Državnom komisiju u postotku od 47,3%. Također valja odmah napomenuti ono na što skreću ljudi pozornost, ljudi iz Državne komisije na čelu sa čelnim čovjekom, da upravo znatan dio pravne zaštite u obliku žalbenog postupka uopće ne dolazi pred ovu Komisiju. I dakle, to je jedna tamna brojka kojoj nije lako ustvari uopće vidjeti, ni rasprostranjenost nezakonitosti, neregularnosti u javnoj nabavi. Dapače, javna percepcija je vrlo negativna i upravo zbog toga bi trebali imati jednu normativu, o tome je već bilo i govora koja bi mogla predvidjeti čitav niz situacija koje se događaju a koje nije moguće kontrolirati, dakako iz kojih različitih razloga ne dospijevaju upravo niti na kontrolu povodom žalbe pred Državnu komisiju za kontrolu postupka javne nabave. Postojeća regulativa nije dobra. Mi smo nedavno imali screening odnosno za javne nabave, a najveća upozorenja upravo i najveće kritike od strane Europske komisije i općenito Europske unije dolaze prema Hrvatskoj i usmjerene su upravo na postupke javne nabave odnosno neadekvatne kontrole javne nabave. 2005. godine za napomenuti je da se taj zakon u tom smislu nije postao rigorozniji i na tom traženju, pa iz svih onih kritika koje mi ovdje sada izričemo a na tragu nezadovoljnih građana, na vlastito onih koji konkuriraju u postupcima javne nabave, nego se taj zakon još relativizirao. Ja ću napomenuti samo odredbu članka 5. koja govori upravo o onim odredbama odnosno koja govori o onim situacijama kada se odredbe Zakona o javnoj nabavi ne primjenjuju. Dakle, taj zakon koji je evo, sada skoro 2 godine, godinu i pol dana je na snazi, on je relativizirao je, liberalizirao je javnu nabavu umjesto da je pooštri. Pa se tako po javnoj nabavi ne nabavljaju robe i usluge i radovi koji su označene tajnom ili kad to zahtijevaju zaštita bitnih interesa države. To je sasvim razumljivo kada to zahtijeva zaštita bitnih interesa države, ali onda kada je to označeno tajnom. Gotovo a kako svako tijelo može označiti po svom vlastitom nahođenju određeni postupak, ne samo postupak javne nabave, nego i određeni dokument tajnom, onda vidimo kako su široke mogućnosti da se pod velom tajne nabavlja roba odnosno građanima je nemoguće i kontrolirati i pogotovo onim konkurentima koji bi htjeli konkurirati za dobivanje takvih poslova, nemoguće je i uopće i kontrolirati takvu nabavu. Zatim tu su široki spektar nabava iz ugovora u skladu s međunarodnim pravilima, pa onda nabave koje obuhvaćaju stjecanje zakup, najam zemljišta, stjecanje, razvoj i produkciju ili koprodukciju programskih materijala, zatim usluge arbitraže i mirenja, odvjetničke usluge, javnobilježničke usluge. Pa se uopće postavlja pitanje, zbog čega je to izuzeto od javnih nabava, a radi se o velikim sredstvima? Usluge vezane za posredovanje u zapošljavanju, dobro, to je i razumljivo ali dakle, da ja sada ne citiram taj zakon, on je otvorio široke mogućnosti kada se upravo Zakon o javnoj nabavi ne primjenjuje. Mislim da to nije dobro. Evo, jedan primjer o kojem je danas bilo govora kako je u MUP-u nabavljeno automobila za 9,3 milijuna kuna i kako je sada teško kontrolirati da li je to zaista se radi o takvoj robi koja je, ne bi podlijegala ovom zakonu s obzirom da je takva nabava označena kao tajna. Ili to zahtijevaju bitni interesi države? Dakle, u svakom slučaju upravo i zbog normative koja je ovako postavljena ali još težeg slučaja zbog ekstenzivnog tumačenja ovakvog zakona. Trebali bi se možda eto, upristojiti da se upravo ovakva vrsta zakona vrlo, vrlo restriktivno tumači. A one nedoumice, onaj kaučuk norme, one norme koje su, koje nisu dovoljno precizne, koje su previše apstraktne, možda u želji da pokriju što veći broj situacija, pa onda na konkretan slučaj izbjegavaju upravo primjenu konkretnih slučajeva trebali bi upravo reagirati potrebom i izmjenom zakona, upravo i na tragu usklađenja sa standardima na ovom području Europske unije. Ono što se u praksi često događa a time se više koriste brojne jedinice lokalne samouprave, o tome je bilo ovdje i govora, gdje se određeni građevinski lobi, gdje se u određenim jedinicama lokalne samouprave uvijek javljaju odnosno poslove dobivaju uvijek jedni te isti. Odgovor u kontroli takvih nabava jeste taj da su ti ponuditelji bili najjeftiniji. A kad vidimo malo o kakvim se ponuditeljima radi, da obično nemaju onu osnovnu operativu, nemaju osnovne strojeve, koriste se uglavnom kooperantima. Koriste se kooperantima, država odnosno jedinica lokalne samouprave daje im poslove a ti kooperanti ne dobivaju plaću i isplaćuju se i ne samo redovito nego čak ponekad i unaprijed. A ti kooperanti ne dobivaju plaću pa postaju socijalni slučajevi unatoč tome što su zaposleni. Pa onda država mora reagirati na različite druge načine i pripomagati takve obitelji takvih kooperanata. I onda se postavlja pitanje što je u konačnici jeftinije? Da li je taj, postavlja se, odnosno nameće se jedinstveni zaključak i jedan jedini mogući zaključak da to tobože što se učinilo da je vrlo jeftino da je za državu u konačnici bilo vrlo, vrlo skupo. Hrvatska je i po slovu Ustava socijalna država. Pa i kroz ovaj segment i kod javne nabave ona mora voditi o tome računa koji su, prema tome to bi se moglo u zakonu regulirati. To je nešto što zakon itekako trpi, a ne prepustiti dakle pojedinim tijelima da onda sastavljaju «tender» po jednom vlastitom svom nahođenju. Radi se o javnim nabavama i to je nešto što bi zakon taksativno trebao imati. Taj ponuditelj koliko zapošljava ljudi? Kako ih plaća? To su reference koje bi trebale biti bitne da bi takva jedna osoba mogla konkurirati u poslovima koje mu daje država odnosno koje mu daje jedinica lokalne samouprave. U svakom slučaju kada se govori o javnom novcu. A kada je on privatnik, kada on ima svoju firmu pa neka onda on daje najskupljem ili najjeftinijem. To onda nije, ne bi bilo bitno. Dakle kada se govori o raspolaganju novcem poreskih obveznika onda i ovaj moment treba biti gotovo jedan od odlučujućih jer na kraju krajeva dobit ćemo onda i najboljeg ponuđivača. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Kruno Peronja.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine Matešić. Upravo sam htio kolegici kazati Zakon o odvjetništvu u čijem uporištu je donošenje tarife o nagradama i naknada troškova za rad odvjetnika, vrlo precizno određuje svaku pravnu radnju, a upravo za razliku od drugih djelatnosti onaj koji želi odvjetnika temelji izbor upravo na odnosu povjerenja. Stoga ni u idućim nekim izmjenama i dopunama ne bi trebalo angažiranje odvjetnika podvrgnuti da se temeljem odredbi Zakona o javnoj nabavi izabere odvjetnik. Jer upravo odnos povjerenja je najvažniji, zašto baš taj odvjetnik? A svaka pravna radnja, svaki pravni posao, svaki izdatak, trošak je upravo preciziran zakonom. Nemojmo dirati u ono što je pružalo u prošlom sustavu uvijek jednu sigurnu zaštitu građanina a to je bio odvjetnik, sam, usamljen sa zakonom i propisima protiv bilo kakvog sustava.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] Gospođa zastupnica, izvolite, odgovor.
Hvala lijepa. Ali ja moram napomenuti da upravo ove usluge arbitraže i mirenja i javno-bilježničke usluge naravno koje sve imaju svoju tarifu po prvi put su ušle odnosno po prvi put su izuzete iz javne nabave izmjenama i dopunama iz 2005. godine.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom. Na redu je gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, u ime Kluba sam točno je govorio o ovoj temi, a u ovoj pojedinačnoj raspravi naprosto se želim malo pobliže osvrnuti na određene procese ili na određenu temu koja se nalazi u okviru javne nabave a koja nije do kraja ili nije precizno razjašnjena. Naime što bi to bilo drukčije, sad je ovdje kolegica postavila to pitanje, što bi to bilo drukčije kad se radi o tvrtki koja je u privatnom vlasništvu i tvrtki koja je u državnom vlasništvu kada je u pitanju tržišno nadmetanje i odgovorni posao stvaranja nove vrijednosti bez obzira na strukturu vlasništva. Po čemu i zbog čega bi sadržaj vlasništva trebao biti dominantan u toj mjeri da u poziciji kad imate tvrtku koja je u državnom vlasništvu da se radnja javne nabave ili poslovnog dogovaranja ne događa u skladu sa poslovnim moralom, etikom i ciljem da se čim više doprinose stvaranju nove vrijednosti nego to naprosto mora biti toliko pod povećalom javnosti, toliko normirano da naprosto se izražava sumnja. Naime ja mislim da kod javne nabave imamo dvije razine. Prvo, jedna je razina središnje vlasti i lokalne samouprave, a druga je razina kod javne nabave onih trgovačkih društava koji su u pretežitom vlasništvu države ili jedinice lokalne samouprave ili u potpunom vlasništvu. Mislim da razina središnje vlasti i razina lokalne vlasti uistinu trebaju i uistinu treba pojačati pravne norme načina postupanja kod nabave ne samo u onoj donjoj razini kontrole kad je proces završio pa je došlo do postupka žalbenog ili nije nego i u samom početku propisujući točne razine kako to nadmetanje treba izgledati. A možda, a možda uvažavajući neka iskustva kad je u pitanju središnja država i centralizacije nabave na razini države, na razini Ministarstva, na razini onoj koja može dati efikasnost kao rezultat te centralizicije. Naime danas je potpuno jasno i poznato da tržište reagira tržišno. Što to znači? Ako tražite velike količine robe na jednom tržištu, ako je vaš poziv javno upućen svima koji se bave i koji proizvode tu robu koju vi želite kupiti onda veća količina apsolutno podrazumijeva bolje uvjete, veću cijenu, kvalitetnije uvjete financiranja. Prema tome bolju tržnu utakmicu u konačnici. Nevezano, nevezano tko je naručitelj. Prema tome centralizacija sustava javne nabave kad je u pitanju središnja država pa i kad je u pitanju lokalna samouprava jer to proizlazi iz normalne potrebe da gradonačelnik, načelnik nabavi nešto što je jeftinije. Naravno ovi, pravne pretpostavke postoje da se to ne bi dogodilo. Ali kad je u pitanju središnja država, pojedina ministarstva mislim da se može puno postići sa ujednačavanjem kriterija. Centralizaciju nitko ne voli pa je ja onda neću više ni spominjati, ali uglavnom takvim modelom nabavka robe i usluga u kome ćemo napraviti novu korist koja će proizaći iz toga. Ja neću ni posumnjati da takav sustav nabave je napravljen da se iz jednog mjesta se može lakše kontrolirati procesi. Naprosto je to priroda stvari. Ja ne želim ni posumnjati da u javnoj upravi ima ljudi kojima se to možda neće na neki način odgovarati ili svidjeti. Međutim, sva iskustva govore, a činjenica je da danas u svijetu oko 3 bilijuna dolara se odnosi na javnu nabavu. U Americi 40% budžeta se odnosi na javnu nabavu. U Hrvatskoj prema procjenama ako su točne 35 milijardi kuna ili nekih 19,5% bruto društvenog proizvoda. To je dosta veliki novac, složit ćemo se. To se odnosi javno na sve razine. Prema tome, ako bi ovu razinu središnje države i lokalne samouprave uistinu odredili odgovarajućim propisima koji bi od samog početka točno propisivali na koji način znači da zaobiđemo ono čemu su kolege i kolegice govorile one velike monopoliste koje imaju povezane firme kćeri ili klastere pa na kraju na jednom natječaju i ako je 10 ponuditelja svi imaju isto ishodište, znate. Ona kapa je na kraju ista, ime i prezime je isto u svih 10, a oni se kao natječu. A toga ima. Ali međutim nebitno je tko se natječe, nebitno je da li su povezane osobe, nebitno je da li su to društva koja su u klasteru, pa nebitno je da li su i oni u konačnici što se tiče javnih, javnog servisa da li su oni čak i monopolisti. Ako oni nude kvalitetno i po najboljim cijenama. Prema tome, ako se na taj način usredočimo kad je u pitanju središnja država i lokalna samouprava i ako tako konstatiramo da bi novi zakon trebao se nadopuniti sa procedurom ponašanja i sa određenim objedinjavanjem sustava nabave makar kad je u pitanju središnja država, na razini lokalne samouprave ne znam koliko je moguće propisivati takve mjere i radnje s obzirom na osjetljivost lokalne samouprave na taj proces koji se može kositi Konvencijom o lokalnoj samoupravi. Ali na razini središnje države mislim da je to moguće i da bi se moglo postići dobri rezultati kad su u pitanju poduzeća tvrtke koje su u pretežitom ili većinskom vlasništvu države. Pa tamo ja mislim mora postojati jedno načelo poslovnosti. Naime, što ima veze tko je vlasnik tvrtke u kojoj postoji manager koji nije političar manager nego koji je manager koji zna i obavlja svoj posao, bori se za poslovni uspjeh, želi poslovne rezultate i u naravi njega ne zanima tko mu je vlasnik. Njega zanima njega premija, njega zanima da li je ostvario dobar profit i da li su ljudi koji rade u njegovoj tvrtki zadovoljni. A ove norme trebaju na drugi način u odnosu na središnju državu regulirati propise koji proizlaze iz nadležnosti ovoga zakona. Ja mislim, jer vidite, imate primjer Engleske. U Engleskoj je prošle godine komisija, državna, također imaju komisiju dobila svega tri ili dva, dvije žalbe. Znači cijela Britanija je dobila dvije, tri žalbe. Zašto? Pa zato što su takse koje se trebaju platiti ako žele, ako se žalite na to tolike da vam se to ne isplati. I sada bi se iz toga mogao izvući zaključak da tamo sve super funkcionira i da nema nikakvih problema. Pa naravno da nije tome tako. Ali tamo se ipak u tradiciji stekla jedna tržna utakmica koja ne obolijeva od ovih naših početnih bolesti koje mi danas imamo i da se stvorila tvrda pravila u toj tržnoj utakmici. I naravno da ima manje devijacija. Vjerojatno će i ovdje za 50 godina biti slična situacija, ili se nadamo. No činjenica je da problemi sa javnom nabavom u ovim i onim zemljama počinju ili iza rata ili za vrijeme iza velikih katastrofa. A upravo New Orleans je primjer nakon katastrofe koja se je dogodila predsjednik Bush je svojom uredbom skinuo vrlo tvrda načela na koji način se vrši nabava robe i usluge i olabavio je to da bi se lokalno stanovništvo moglo čim prije vratiti normalnom životu. Posljedice toga su upravo ono najlošije. Nije se uspjelo u primarnoj namjeri da se popravi standard i poboljšaju uvjeti života u New Orleansu, a zavladala je korupcija koja je znači samo čekala da se otvore mala vrata i da izađe i da naprosto zarazi taj prostor. Prema tome, u tim ekstremnim i nesvakidašnjim događajima uvijek postoji prilika za ovakva kretanja. I nju na neki način treba zatvoriti. Ali u sadašnjim prilikama u kojima se nalazi Hrvatska mislim da bi trebalo podijeliti odgovornost središnje države, lokalne samouprave kao jednog dijela i gospodarstva i tvrtki koja se bave gospodarstvom, bilo komunalnim, bilo ovim, bilo onim, a koje su u vlasništvu ili pretežitom vlasništvu države. I njihov način postupanja javne nabave treba odvojiti od ovog drugog dijela. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Evo, kolega Markov je govorio o odnosima, o dosta složenim odnosima između državnih tvrtki i privatnih tvrtki. Većina tvrtki kod nas su privatne, privatizirane, dioničarska društva ili slično tako da zapravo i država i gradovi i općine su prisiljeni hoćemo ili nećemo jasno surađivati s njima, moramo jer drugih nema na svu sreću, jel, to i očekujemo. Međutim, evo ne mogu a da ne istaknem jedan primjer takve zloupotrebe na kojem smo se bavili cijelo prošlo ljeto. To su firme grupe Coning koje su, gdje smo dokazali da je bezbroj netrasparentnih ugovora, krivotvorene dokumentacije, dobivanja lažiranih natječaja, natječaja bez dokumentacije, natječajne dokumentacije i sl. ali s obzirom, sklopljenim sa državnim ministarstvom na čijem je čelu bio vlasnik tih firmi. Čas je bio, čas nije bio, gotovo godinu dana nije bio jer je tamo predao i sl. Dakle stvarno treba biti oprezan. I ono što očekujemo, a to svi očekujemo da Državno odvjetništvo reagira. Godinu dana vjerojatno je bilo dostatno, dovoljno da se taj materijal prouči i da konačno Državno odvjetništvo obavio posao koji od njega očekujemo pa će i ostalo bit oprezniji. Evo, zahvaljujem.
Hvala. Odgovor, gospodin Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Ne znam koliko se to odnosilo na moje izlaganje. Ja sam još u ime kluba HSS-a vrlo jasno rekao da postoji uvijek razlika između dobrog i korektnog posla i pod navodnike "čistog" posla koji je papirnato prikazan kao čist. Ali imamo još jedne dileme koju ste vi samo načelno otvorili, a to je odnos privatnog i javnog, ili tzv. famozna privatno-javno partnerstvo. Taj dio posla što se tiče tržišne utakmice to ćete se vjerojatno svi složiti u njemu nisu još uvijek precizirana pravila. Pa kad je u pitanju javna nabava. Prema tome, javno-privatno partnerstvo gotovo nema niti jednog političara, niti jednog načelnika ili gradonačelnika koji neće sa hvalospjevom govoriti o privatno-javnom partnerstvu. Ali upravo u tom segmentu, kao novitetu koji smo uveli u naš pravni i svakidašnji život se krije opet određene opasnosti koje vrebaju. I ako ih na vrijeme ne zatvorimo, ako ne normiramo privatno-javno partnerstvo u smislu postupanja, u smislu čega, što to znači, pa i u konačnici ako hoćete u smislu izračuna da li je to dobro u svakoj varijanti i u svakoj poziciji, jer privatno javno partnerstvo znate ima točno određena područja koja odgovaraju takvom obliku zajedništva između privatnog i javnog.
Hvala lijepa. Još jedna replika, gospodin Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa ja u načelu se sa gospodinom Markovom slažem, međutim on se po meni bavi jednom drugom problematikom gdje ova naša komisija i ovo izvješće uopće ne spominje i to je dobro, jer kad bi ova komisija imala snage podijeliti one žalbene postupke koje su raspravljale na političke i ekonomske, onda bi mi zapravo imali pravo stanje stvari. Ja iz svojega iskustva uvjeravam da natječaj koji ima zapravo i glavu i rep, i koje praktički ne može čišći biti ako se to nekom moćniku zaželi on ga ruši, jednostavno komisija veli da je neki papir nedostaje i ponavlja se priča. To je rak rana društva i o tome treba javno pregovarati i protiv toga se boriti. Javna nabava nema pravila jer je najjeftinija najpovoljnija, jer je najskuplja najpovoljnija. Ekonomske računice govore da ako se držimo inercije i prihvatimo u javnoj nabavi najpovoljniju ponudu nižom cijenom i uvjetima koji su rečeni, ja vas uvjeravam tu je aneks aneksa, dopuna neobračunatih radova, lijevo i desno. Ali ako smo dobro procijenili ponuditelja i mi koji određujemo i prihvaćamo posao, ključ u ruke, višom cijenom opravdamo dobro to na način da je to za nas najpovoljnija ponuda jer mi više nemamo rizika jer preuzimamo i dobivamo gotov proizvod onda to mora i komisija prihvatiti. Međutim oni u pravilu nije najjeftinija cijena, poništava se natječaj, krećemo od nova. Ako to pravilo i dalje ostane kao takvo i nema razumijevanja za zapravo stvarno stanje na terenu, onda smo mi u jednoj sferi koju teško možemo razumjeti. Ja to govorim iz vlastitoga iskustva, iako moji natječaju ne padaju, u pravilu ne padaju, ali sve radi toga zato jer firme koje se natječu su solventne, znaju svoj posao, imaju dobre reference i onda jedni drugima ne skaču u želudac. Gdje dva skaču i želudac tu je kraj priče. Ja mislim da o tome treba na taj način govoriti, ne ovo malo prašine koja se digne i dođe do naše komisije pa ona to malo počisti i pobriše i sve skupa, pa je li dobro ili nije, zapravo pravo stanje stvari ostaje negdje u onoj drugoj zoni koju mi ne vidimo. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor gospodin Markov. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kolar, ja sam se možda malo udaljio od izvješća po ovoj temi, ali se nisam odmakao od materije o kojoj sam govorio, o sadržaju problema koji je vrlo jasan. Izvještaj je i inače ako se iščita onako kako se po meni treba iščitavati jedno izvješće, upravo kod ocjene stanja u javnoj nabavi preciziralo što ona smatra da bi trebala biti kao pomoć da bi se ovaj posao kvalitetnije, korektnije pa i brže nadam se, mogao obavljati. Prema tome ove mjere posebno kod žalbenog postupka koje upućuju na određeni svijet, ovome o čemu smo govorili, ja sam sa primjerima samo želio ukazati da bi možda trebalo napraviti jednu razdjelnicu između ove i one nabave. Prije svega da se stvori običaj na tržištu, da se stvori jedna praksa, da se stvori nešto što ne može presedan poništiti jer presedani su uvijek opasni. Međutim ja sam i u ime kluba HSS-a kazao, i trebaju postojati presedani kada je u pitanju zaštita hrvatskog gospodarstva. Onda ti presedani moraju postojati jer mi moramo štititi naše gospodarstvo kao što smo rekli da ostali štite svoje.
Hvala. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predsjedniče Državne komisije. Mi možemo ovo Izvješće o radu Državne komisije promatrati na ovaj ili na onaj način. Ne bi bilo dobro da ga verificiramo govoreći o tome da su njime dakle riješena korupcija, nezakonitost i zloupotreba javnog novca niti s druge strane da ga omalovažavamo i da kažemo da je eto sve med i mlijeko. Međutim, treba ovdje imati na umu sljedeće. Dakle ovdje se radi o izvješću onoga gdje su se ponuditelji žalili, dakle ovo izvješće nikako ne govori o javnoj nabavi. O javnoj nabavi puno potpunije i sadržajnije govori izvješće Državne revizije, jer Državna revizija kada ide u kontrolu, odnosno u reviziju proračuna ona tada sagledava ukupno sve postupke javne nabave uključujući i ove postupke javne nabave koji su ovdje nabrojeni u ovom izvješću. Da je ovo jedino i isključivo nepravilnosti su uočene u javnoj nabavi, mi bi trebali biti vrlo vrlo zadovoljni u Republici Hrvatskoj. Međutim ovdje ovim izvješćem govorimo o nabavama gdje je zaštićen javni novac zato jer je državna komisija rekla ili odbacuje se žalba ili se poništava odabir ili se poništava odabir i javna nabava. Prema tome proračunski novac je zaštićen jer je on ili upotrijebljen sukladno provedenom javnom nadmetanju ili je naručitelju, dakle proračunu rečeno da treba ponoviti javno nadmetanje na način da ispravi one nepravilnosti i nezakonitosti koje su uočene prilikom tog javnog nadmetanja. Međutim puno više nepravilnosti, nezakonitosti se zbiva u javnim nabavama u segmentu koji uopće nisu opisani u ovom izvješću. Zato jer ovo izvješće govori tek o jednom malom, malom, minimalnom postotku javnih nabava koje se provode u Republici Hrvatskoj. Drugo, mi imamo nabava gdje se nabave ne provode, jer ja sada postavljam pitanje kada je Vlada primjerice raspisala natječaj za nabavu mobilne i fiksne telefonije u 2007. godini što je prema Zakonu o javnoj nabavi morala učiniti. Te nabave nema. Te nabave doslovno nema. A da je … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Usluga postoji, ali nije, usluga nije nabavljena sukladno Zakonu o javnoj nabavi, a onda imate situaciju oni koji su išli na natječaje na javnu nabavu primjerice fiksne i mobilne govorne telefonije, onda ako vam se netko žali onda vam u pravilu ta nabava pada i to iz razloga zato što nije jasno i nedvosmisleno definiran predmet nabave. Pa ne možete primjerice nabaviti fiksnu telefoniju i širokopojasni Internet. Gotovo je apsurdno da nabavljate od jednog fiksnu, a od drugog širokopojasni Internet jer u konačnici ide istim kablovima. Ali to su situacije kada će vam Državna komisija zbog žalbe ponuditelja vjerojatno poništiti nabavu. Pa čak i potpuno efemernim stvarima ima tri žalbe na nabavu do 20 tisuća kuna što uopće nije ni trebala biti nabava, nego je naručitelj to išao, pa se onda ovaj žalio, pa se Državna komisija iscrpljivala na priči od 20 tisuća kuna. Imamo 47 nabava između 20 i 200 tisuća kuna. Dakle, isto ne neke nabave koje su trebale zaslužiti nekakvu ozbiljnu pažnju. I onda imamo ove neke druge nabave. Jedino što bi ja kao nedostatak ovog izvješća primijetio to je da smo možda trebali dobiti razloge zbog kojih su nabave poništene jer mi ovdje govorimo uglavnom o tome da su utvrđene nezakonitosti. Formalno pravno bi to doista moglo tako i biti, međutim ovdje su utvrđene i neke nepravilnosti jer se nabave poništavaju iz čisto formalnih razloga kao što je primjerice da nisu svi članovi kod Povjerenstva za nabavu roba i usluga prisutni otvaranju ponuda, pa da nisu ponude otvorene redoslijedom kako su prispjele, pa imate vrlo ekstenzivnih tumačenja oko toga što su kriterije, odnosno dokazi recimo o sposobnosti. Da li je bilanca jednog društva ono što je predano u poreznu upravu ili ono što je uprava društvo usvojila? Pa primjerice imate jedan apsurd da Državna komisija nije uvažila registraciju poduzeća koja je isprintana sa Interneta sa Trgovačkog suda i ovjerena kod javnog bilježnika i to su bili razlozi primjerice zbog čega je nabava poništena. Dakle, trebalo je odvojiti možda ili trebalo bi odvojiti nepravilnosti u proceduri i nekakvo grublje kršenje pravila zakona zbog čega jest nabava odbačena. Ali ovo je pregled dakle jednog segmenta nabava koji je obavljen u 2005. godini, on je statistički takav i on je povijesni. Ono što bi trebalo iz njega iščitati jesu pouke koje bi trebalo svakako ugraditi u novi Zakon o javnoj nabavi jer je očito da postojeći Zakon o javnoj nabavi više ne odgovara zahtjevima života u Republici Hrvatskoj. Primjerice Zakon o javnoj nabavi ne propisuje nešto što se zove zajednička nabava. Mi imamo zakon … [[Govornik se ne razumije.]] propisana zajednička ponuda, ali zajedničke nabave nema. Dakle, da se tri, četiri, pet škola, komunalno poduzeće, općina ili ne znam nekoliko javnih poduzeća dogovore i da zajednički nabave istovrsnu uslugu ili robu i time dovedu do vrlo ozbiljne uštede proračunskog novca. Vi danas to naprosto gotovo ne postoji u ovome, ne postoji nešto što se zove višegodišnja nabava, jer danas neke usluge je vrlo teško nabaviti samo za jednu proračunsku godinu, odnosno ako ih nabavljate za dvije ili više godina sigurno ćete biti u poziciji da vam isporučitelj toga ponudi povoljniju cijenu za to. Dakle, gotovo je imperativ da se čim prije uđe u proceduru novi Zakon o javnoj nabavi koji bi trebao riješiti sva ova otvorena pitanja koja su trebala proizaći iz ovih žalbi koje ovdje vidimo, iz pouka, dakle nekakve pravne prakse Državne komisije koja je suočena sa tim žalbama i iz onoga o čemu mi ovdje govorimo, dakle o nepravilnostima kao što su aneksi ugovora, pomoćni ugovori, nabava bez nabave itd., itd. Ja bih svakako se založio da Komisija to obavezno čini, dakle da sva rješenja koja ona napravi bez obzira kakav je njihov pravorijek, da li se prihvaća ili odbija ovo budu dostupna svima u Republici Hrvatskoj, dakle da se obavezno objavljuju na web stranici Državne komisije. I drugo, ako je za to potrebno izmijeniti zakon, izmijenimo zakon, ali izuzetno je važno dakle da sva rješenja budu dostupna da bi onima koji žele naučiti mogli naučiti iz rješenja koja već postoje. I drugo, mislim da je izuzetno važno da Državna komisija koja ipak ima pregled, možda najbolji pregled funkcioniranja javne nabave u Republici Hrvatskoj napravi nekakav priručnik ili da ustavi pravnu praksu javne nabave u Republici Hrvatskoj. Postoji preširoka mogućnost unutar Zakona o javnoj nabavi gdje se ne zbog toga što bi netko želio zloupotrijebiti zakon, nego zbog administrativnog kapaciteta, zbog ekstenzivnog tumačenja odredbi, zbog ovog ili zbog onog može dogoditi nepravilnost u proceduri. Da imamo takvu pravnu praksu, dakle da vidimo što se događalo u povijesti u, ovo je na žalost tek druga godina rada Državne komisije, prošla godina je treća godina, ali sada imamo 3 godine dakle iskustva. Kada bismo to imali negdje javno dostupno ja mislim da bi naručitelji koji imaju želju da im postupak javne nabave svakako uspije imali veću mogućnost jer bi tada naučili, skinuli bi neke stvari i ne bi se mučili u postupku javne nabave koji nije ni na koji način jednostavan. On je vrlo, vrlo složeni postupak ako želite obaviti javnu nabavu pravedno. Dakle, ja zazivam da Državna komisija javno učini dostupnim to iskustvo i znanje koje ima i svakako da se podhitno pristupi izradi novog Zakona o javnoj nabavi jer postojeći ne odgovara trenutnom životu, a evo jedan od primjera vam je nabava telekomunikacijskih usluga koje svi moramo činiti putem javnog natječaja, a očito neki to ne čine.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je gospođa Ruža Lelić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolega je otvorio jedno zanimljivo pitanje, a koje ja podržavam. Zaista ovo pitanje višegodišnjih nabava bi trebalo na neki način riješiti jer tu se susrećemo na često sa problemom kad je u pitanju recimo nabavka medicinskog potrošnog materijala, zatim osiguranja i tako gdje svake godine raspisujemo natječaje i često puta onda imamo s time problema, trošimo vrijeme i novac i dobijemo stvari koje nas možda i ne zadovoljavaju. Također ova zajednička nabava, rekla bih da je to dobra ideja, međutim postoji kod nas u zdravstvu postoje zajedničke nabave kada ministarstvo ili županija nabavlja određene stvari i mislim da se tu da, da se postići velika ušteda. Ovo za telekomunikacije moram reći da mi do sada nije palo na pamet, a sigurno da se i tu može, samo bilo bi zanimljivo da li je kada kolega optužuje Vladu da to nije provela, da li je to Grad Koprivnica proveo? Hvala.
Hvala. Odgovor, gospodin Mršić. Izvolite.
Da, ovdje ne samo da se mogu postići uštede kod višegodišnjih nabava, nego imate jedan problem da je vrlo teško napraviti godišnju nabavu koja će prethodna završiti 31.12. u ponoć, a sljedeća početi 1.1. nove godine. Jer kad donesete proračun, kada donesete plan nabave, kad raspišete javnu nabavu, ako vam imate sreću pa vam se nitko ne žali treba vam jedno dulje vremensko razdoblje dok ne dogovorite tu nabavu, dakle nešto što je doista ustaljena godišnja nabava kao što je potrošni materijal, kao što su telekomunikacijske usluge i sve, jer inače ste u prekršaju. Znate, ako ne završite s jednim ovdje a ne počnete drugdje s drugim, prvo već ste u nekakvom prekršaju. Dakle, doista bi trebalo riješiti pitanje prvo tih višegodišnjih nabava. I drugo, trebalo bi definirati kako nabavit godišnju nabavu koja se poklapa sa kalendarskom odnosno sa proračunskom godinom. Da se naručitelju ostavi mogućnost i vrijeme da doista u skladu sa zakonom to napravi na način da natječajna procedura bude u vremenu do početka godine odnosno do kraja kalendarske godine. To jest veliki problem, jer bi trebali u suštini donijeti proračun u 6 mjesecu da biste do 31.12. nabavili nešto što bi trebalo biti u sljedećoj godini. Ali ja se nadam da će dakle to iskustvo biti podlogom za izradu novog Zakona o javnoj nabavi koji će omogućiti takve nabave. A takve nabave znače uštedu za proračunski novac. I mi jesmo telekomunikacije fiksne i mobilnu i široko pojasni Internet nabavili putem javnog natječaja. I ušparali smo duplo.
Hvala. Imamo još jednu repliku, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa eto, kolega Mršić kada je govorio o javnoj nabavi spomenuo je jednu vrlo interesantnu stvar, a to je upravo iskustvo pokazalo i meni osobno da zajednička javna nabava jedinica lokalne samouprave i trgovačkih društava koje su u vlasništvu jedinica lokalne samouprave itekako imaju razloga da se javna nabava sprovede za zajedničke stvari. Želim reći eto, primjera radi, softver npr. za financije jedinice lokalne samouprave je drugačiji od softvera za financije trgovačkog društva koje u vlasništvu te jedinice lokalne samouprave i oni jednostavno nisu kompatibilni. Sutra kad se te stvari međusobno usklađuju, onda kompatibilnost sistema softvera je praktički nemoguća. To je jedna stvar. A s druge strane i kod javne nabave itekako bi se uštedilo na sredstvima oko svega toga kad bi išlo dakle, na zajedničku javnu nabavu zbog toga jer bi se povećao i broj korisnika.
Odgovor, gospodin Mršić. Izvolite.
U svakom slučaju dakle to možemo mi govoriti na lokalnoj razini gdje su uštede za jedinice lokalne samouprave značajne ali financijski one ne čine neki značajni iznos. Međutim, zamislite što bi se dogodilo da se zajednička nabava obavlja na nivou Vlade. Da primjerice ne raspisuje svako ministarstvo natječaj za osobne automobile nego da Vlada kao zajedno za sve raspisuje natječaj da li bi doista, možda bi tada došlo do uštede. Ja pretpostavljam da bi, jel. Da li bi došlo do uštede primjerice kada bi javna poduzeća u vlasništvu Republike Hrvatske raspisala zajedničke nabave za neke usluge ili robe. Isto tako imate i telekomunikacijske usluge, s druge strane imate automobile. Ili da ne govorimo o softveru, ali kod softvera još je kompliciranija priča zato jer vi ako baš želite morali bi de facto iz godine u godinu ili svake druge, treće godine raspisivati kad vam istječu licence nove natječaje. To su sva pitanja koje treba regulirati novim Zakonom o javnoj nabavi jer život je otišao dalje. Dakle, život je skočio a Zakon o javnoj nabavi je još ostao. On je prije svega ostao na razini roba. Zakon o javnoj nabavi ne definira dovoljno dobro niti nabavu usluga a kamoli ovih novih usluga, tehnoloških usluga dakle, nečega što je nastalo ili što nastaje praktično trenutno. I drugo, postoji nešto što se zovu primjerice i grad ili … [[Govornik se ne razumije.]] Vi to de facto ne možete u ovom trenutku nabaviti zato jer ne možete jasno i nedvosmisleno opisati predmet nabave, jer predmet takve nabave ne postoji. Ali evo, ja bi doista volio kad bi ova pravna praksa i iskustvo nam pomogli da sačinimo Zakon o javnoj nabavi koji bi štitio javni novac, koji bi štitio i naručitelja i ponuditelja a dovodio do toga da se u efikasnom vremenu zadovoljavaju potrebe građana.
Hvala. Kao posljednji od zastupnika, gospodin zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče Državne komisije, kolegice i kolege! Jedna od rijetkih ili gotovo jedina zamjerka ovom Izvješću u onom statističkom smislu je to što je ona doista prekasno pred ovim Domom. Mi danas u veljači 2007. govorimo o Izvješću za 2005. godinu je eto, mislim da bi barem do polovice sljedeće godine trebalo doći izvješće za prethodnu godinu, pa kako bismo ga onda mogli i uspoređivati sa onim što će Izvješće državne revizije reći i još neka druga izvješća. Rekao sam da je to jedna od rijetkih zamjerki ovom Izvješću jer ono je načelno podijeljeno u dva dijela. Jedno je statistički prikaz rada Državne komisije. I drugo, mada pomalo sramežljivo navedena generalna problematika javne nabave dobro obuhvaćaju dakle ta područja. Sama statistika u radu Državne komisije kaže da su oni imali sveukupno 801 predmet ili žalbe u radu. A od 9 tisuća 586 nabava koje su ukupno objavljene u Republici Hrvatskoj 746 odnosno 7,78% što mislim da i nije veliki postotak i velika brojka. Postotak odnosno brojka koja mislim da jeste prevelik je broj usvojenih žalbi. Gotovo 50% žalbi koje su podnesene na pojedine natječaje je usvojeno a od njih dakle, gotovo 50% je 295 nadmetanja ili 82,17% poništeno u cijelosti, dakle nadmetanje i odluka o odabiru. To su brojke koje ipak trebaju zabrinjavati. Ali sa druge strane paralelno s tim i ohrabruju jer pokazuju da Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave dobro radi, odnosno da štiti proračunski novac i da štiti javni interes i sprječava eventualne makinacije i zlouporabe koje pojedinci ili grupe u postupku javne nabave žele eventualno sprovesti. Jedan prilično veliki problem koji se u praksi pojavljuje a ovdje se u Izvješću Državne komisije navodi je i dugotrajnost postupka žalbe. Pardon, ne samo postupka žalbe nego cjelokupne procedure od imenovanja Povjerenstva za nabavu pa do konačnosti rješenja za žalbu prođe u prosjeku recimo 6 mjeseci. Ako znamo da se ili državni ili lokalni proračuni donesu na samom koncu godine recimo u 2. ili 3. mjesecu nakon što se usvoje planovi nabave kreće se sa raspisivanjem natječaja. Ako imamo 6 mjeseci do okončanja postupka pa i u onim slučajevima gdje se žalba odbacuje, dakle gdje je žalba neosnovana više taj investitor do konca proračunske godine naprosto nije u stanju fizički, vremenski iskoristiti raspoloživi novac za nabavu. I puno puta jednostavno zbog ovih formalnih razloga i proračunske pozicije ostaju neutrošene. Žalba bude odbijena ali se pozicija namjenski ne može iskoristiti i tu bi trebalo i u nekim budućim i novim zakonskim rješenjima pokušati utjecati na skraćivanje ukupnih ovih postupaka. Drugi dio ovog izvješća, rekao sam možda je i pomalo sramežljivo ali zato smo mi to ovdje u našim raspravama obilato nadoknadilo, više na neki način donosi ocjenu cjelokupne problematike i stanja u javnoj nabavi. Ono što mislim da treba naglasiti i reći da je sam Zakon o javnoj nabavi apsolutno postigao svoj cilj. To je, da ne budem sada krivo shvaćen, naravno ne u cijelosti transparentno i racionalno korištenje proračunskih sredstava. Njih vjerojatno odnosno tog apsolutno i idealnog procesa vjerojatno nikad neće niti biti niti vjerujem da postoji država u svijetu u kojoj je taj proces apsolutno ispravan, ali mislim da ćemo se složiti s tim da je i Zakon o javnoj nabavi i postojanje komisije doprinijeli su da taj proces bude puno transparentniji. I da trošenje javnih proračunskih novaca bude ipak puno racionalnije nego što je to bilo ranije. Zakon o javnoj nabavi je dakle uredio to područje, poboljšao je dotadašnje stanje i ipak utjecao na smanjenje nepravilnosti. U samim onim ocjenama koje nam i u izvješću komisije su date mislim da bi i kod eventualno nekih budućih zakonskih rješenja trebale razmisliti o postojanju neke pravne ili savjetodavne službe da li u okviru ove komisije ili još za pojačati. Jer ja vjerujem da ima puno i vjerojatno najviše i dobronamjernih provoditelja tih odluke ali koji zbog neznanja ili zbog nemogućnosti da se negdje konzultiraju i traže konkretni savjet ili pojašnjenje za svoja pojedina pitanja, dolaze u situaciju da im se kasnije natječaji poništavaju. Isto tako analiza postupka nabave po fazama jer mi imamo samo postupanje komisije na temelju izjavljene odnosno podnesene žalbe pojedine zainteresirane strane u samom postupku. Ako se neki propust desi na početku moralo bi se moći taj proces prekinuti u samom začetku i na taj način dati vremena investitorima, tim korisnicima javnih novaca dakle da uzalud, da ne troše vrijeme. I najviše je ovdje bilo govora pa ću se ja na tome u jednom dijelu zadržati, su one nabave koje u ovom izvješću ne vidimo. To su nabave dakle koje se vrše eventualno neposrednom pogodbom no mislim da one su ipak manji problem. Ja mislim da je najveći problem razbijanje nabava na manje nabave kako bi one investicije koje prelaze 200 tisuća kuna se uklopile da dođu u fazu nadmetanja po pozivu. Dakle da budu ispod dvije, ispod 200 tisuća kuna pa onda investitor ima 5 različitih vrsta radova za koje pojedinačno provodi natječaje za elektroinstalaterske radove, za građevinske radove, za krovopokrivačke radove. A u pravilu radi se o izgradnji jedne kuće ili jednog objekta. Ista situacija se dešava i kod onih natječaja koji spadaju u kategoriju gdje masa i vrijednost ukupno je između 20 i 200 tisuća kuna, ali se razbijaju nabave pa prelaze u grupu do 20 tisuća kuna gdje uopće nije potrebno provoditi natječaj i u takovim slučajevima jednostavno nema se tko niti žaliti jer nije niti bio sudionik u procesu nabave. Nije bio sudionik u tom natječaju i on jednostavno puno puta niti ne zna da se takova nabava odvija. I da ja svoje izvješće privedem kraju mislim da je ono doista korektno napravljeno. Pohvaljujem i pregled svih predmeta sa detaljnim pokazateljima koje je Državna komisija tijekom 2005. godine imala. I sugeriram i Državnoj komisiji da svojim sugestijama i prijedlozima Vladi ali i Vladi i na temelju ovog što smo danas prilikom izvješća čuli dopunimo ili promijenimo Zakon o javnoj nabavi na način da on još kvalitetnije štiti državni novac. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega u potpunosti se slažem s vama. I točno je i dobro ste primijetili da je Komisija navela vrlo sramežljivo primjedbe na postojeći zakon i na uvjete u kojima oni rade. To je i razumljivo. Normalno da se ljudi boje na koji način će preživjeti ako budu oštriji i ako budu predlagali nekakve značajnije promjene. Tu treba biti tzv. politička volja i dati njima zeleno svjetlo da dođu pred nas, ustvari da dođu pred Vladu i da Vlada dođe pred nas sa Prijedlogom izmjena i dopuna. I isto tako dobro ste primijetili da im treba dati veće ovlasti da bi mogli ne biti rame za plakanje nego i sankcionirati određene stvari a i prijaviti određene stvari. To nije problem samo sa njima. To je problem i sa Državnom revizijom koja kontrolu javne nabave kontrolira na kraju. Znači treba jednima i drugima dati veće ovlasti kako bi se napravilo reda a pričamo svi da se zalažemo za borbu protiv korupcije.
Hvala. Odgovor gospodin Jelkovac. Izvolite.
Pa ja i gospodin Kapraljević se u biti slažemo u onome što smo rekli odnosno on je i potvrdio s tim da se ja ipak ne slažem sa uzrocima koje je on naveo kao razlog zašto je to na ovaj način napisano u materijalima. Činjenica je da Komisija za kontrolu postupaka javne nabave postupa po zakonu i ona je prije svega dužna dati izvješće o svom radu i ona je to vrlo dobro i vrlo kvalitetno poslala u ovaj Visoki dom. A sam ovaj komentar, mislim da je više naš posao nego njihov posao. Oni su dužni raditi na način i po zakonima, propisima koje će ovaj Dom donijeti. A ova naša današnja rasprava doista pokazuje da bi neke stvari trebalo mijenjati. I naš je zajednički posao u tom pravcu da eventualne dopune i donesemo, a tada će sasvim sigurno i Komisija onda u skladu s tim i dostavljati svoje izvješće. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, predsjednik Komisije gospodin Goran Matešić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora iz vaše rasprave bih htio samo dati neka pojašnjenja. Kašnjenje Izvješća Državne komisije se da iščitati iz kadrovskih ili drugih problema koje smo imali u toj godini. Peta godina je godina u kojoj smo zapravo izašli, zapravo početkom 2006. smo preselili u novi prostor, ekipirali se i opremili. Tako da je izvješće za 2006. godinu sasvim izvjesno da ćete vidjeti u prvoj polovini ove godine. I to je naša namjera. Sad smo opremljeni i opremom tako da praktički od nedavno imamo godišnje izvješće dnevno, dakle računalom pratimo sve naše predmete tako da sve pojave se mogu promptno iščitavati. Ja bih iz ove rasprave kazao da je, to je moj osobni zaključak, da se zapravo za javnu nabavu mijenja društveno ozračje, mijenja se javna klima, mijenja se politička klima, mijenja se senzibilitet javnost, interes javnosti se mijenja. Nećete vidjeti tiskovinu koja dnevno nema nekoliko članaka o javnoj nabavi. I to je dobra klima jer javna nabava se nadzire i u ime javnosti. U ime predlagatelja ja sam zadovoljan s vašom raspravom, primjedbama, sugestijama ali i potpori. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. I obavještavam članove Odbora za prostorno uređenje, zaštitu okoliša da će sjednica Odbora, da će se sjednica Odbora održati u 13,30, dakle sada u dvorani "Ante Starčevića" 149. Prekidam sjednicu. Nastavak sjednice je u 15,00 sati sa točkom dnevnog reda kako ide Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju u Sisku i broju ekoloških incidenata. Hvala lijepa.
Sada idemo na glasovanje. Prvo, Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2005. godinu. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2005. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 88 glasova za, 12 suzdržanih i 2 protiv, prihvaćeno je predloženo izvješće. Nastavljamo sa sjednicom – - Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih – Predlagatelj Klub zastupnika HSS-a Raspravu je proveo Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Izvješće ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Predstavnik predlagatelja, poštovani zastupnik Željko Pecek će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ovih dana sam čuo jedan zanimljiv komentar koji zapravo možemo svrstati i u zonu crnog humora, u sezoni maškara Sisčani su u prednosti jer ne moraju trošiti za kupovinu maski, to je komentar. Oni maske zapravo posjeduju i to već duže vrijeme i mogu ih koristiti tom prilikom. Problem je u tome što oni zapravo maske moraju nositi i to ne zbog karnevalskih dana, već zbog svojeg zdravlja jer to su maske za disanje, a ne maske za prerušavanje. Osim maski zapravo i nemaju nikakvu drugu mogućnost jer je više nego očito kako su kod problema zagađenja zraka prepušteni sami sebi i preostaje im da se sami organiziraju što oni naravno i čine. 25. siječnja osnovana je ekološka udruga Sisačka eko akcija. Njihov moto je da zagađenje zraka utječe na sve i ostavlja svoje tragove posvuda te stoga ne žele samo sjediti i međusobno komentirati kako je stanje loše već im je namjera aktivno se uključiti u borbu protiv sisačkih zagađivača. Oni shvaćaju da se putem pravne i svake druge legalne bitke za zdrav zrak u Gradu Sisku i zdrav sisački okoliš moraju izboriti za promjenu stanja. Gradska organizacija Hrvatske seljačke stranke pokrenula je akciju potpore osobama oboljelih od karcinoma organiziranjem potpisivanja peticije pod nazivom "i ja sam svjedok". Potpisivanjem ove peticije daje se potpora osobama oboljelih od karcinoma kao i svima onima koji su izloženi štetnim utjecajima u Gradu Sisku, a čiji uzrok su emisije iz industrijskih i drugih postrojenja. Cilj akcije pokretanje procesa pred nadležnim državnim tijelima radi obeštećenja osoba oboljelih od karcinoma i drugih oboljela uzrokovanih nesavjesnim, odnosno odnosom zagađivača prema građanima Siska. Cilj akcije je i pokretanje zahtjeva prema Vladi i Saboru za otklanjanje štetnih utjecaja na zdravlje i živote ljudi u Gradu Sisku te osiguranje uvjeta za život dostojan čovjeka. Velik broj osoba je do sada podržao svojim potpisom rad udruge oboljelih od karcinoma i želi svjedočiti u njihovu korist. Njima potporu pruža i jedan nijemi i potpuno neutralni svjedok, a to su šume u Sisku i okolici. Ako promatramo oštećenost stabala koje je mjerio 2005. godine šumarski institut brojke su neumoljive. U odnosu na godinu dana prije oštećenost svih vrsta porasla je čak za 13%, a najveće povećanje izmjereno je kod najkvalitetnijeg asortimenta, tj. kod hrasta lužnjaka. U akciju se uključio nakon svih i Grad Sisad i to na žalost prema našoj procjeni samo politički i populistički. Pokrenuta je sudska tužba i traži se naknada štete od 11 milijona kuna. Kako je došlo do tih 11 milijona kuna gradsko poglavarstvo i da li upravo toliko vrijedi narušeno zdravlje Siščana naravno ne može se procijeniti. A da nije teško procijeniti kako će taj sudski proces trajati godinama i njegov eventualni pozitivni ishod neće ništa radikalno promijeniti. Međutim, Siščani traže danas uvjete za normalni život, za bolje danas i za bolje sutra za sebe i svoju djecu. Koga to zanima osim njih, djela medija i danas eto nas u Saboru? Njih, a i nas u klubu HSS-a zanima što je do sada poduzeto. Moramo li svi zajedno dokazivati kako Siščani imaju 50% više bolest dišnih organa i karcinoma od prosjeka u Hrvatskoj ili je dovoljan razlog za poduzimanje hitnih mjera činjenica da imaju 50% veće zagađenje zraka od svih drugih u Hrvatskoj. Možemo li nešto poduzeti odmah, a ne čekati obnovu rafinerijskih kapaciteta, odnosno izgradnju ekoloških filtera kroz nekoliko mjeseci. Riječ "možemo" treba zamijeniti riječju "moramo". Na to nas obavezuje činjenica kako je tijekom 2005. godine u Sisku došlo 51 puta do prekoračenja koncentracije srednje dnevne vrijednosti sumpornog dioksida, a sumporov vodika 63 puta. U 2006. godini ta su prekoračenja znatno veća jer je sumporov vodik premašio i brojku od 100, a pri tom je važno da prekoračenje sumpornog dioksida ne smije biti više od 3 puta tijekom kalendarske godine, a sumporov vodika više od 7 puta. Kada tome dodamo i standardna prekoračenja i kod benzena moramo konstatirati kako je Sisak na najboljem putu da stvori jedan novi brend, brend opasnog i smrdljivog grada jer miris po pokvarenim jajima koji se osjeća godinama postaje zaštitni znak Grada Siska. Siščani nemaju vremena čekati na modernizaciju postrojenja INA-e, zagađenja i dalje traju, zdravlje i dalje trpi. Za njihovo zdravlje nisu ništa napravile brojne inspekcije koje su posjetile taj grad. Nije ništa napravilo niti nadležno Ministarstvo za zaštitu okoliša, a Vlada je potpuno nezainteresirana za brojne zahtjeve građana, na sve zahtjeve su ostali gluhi. Ništa naravno neće poduzeti niti tužba protiv INA-e koju je podnio Grad Sisad jer to je politička odluka koja zapravo može uroditi plodom tek za nekoliko godina kada će biti prekasno. Najgore je rješenje da građani moraju uzeti stvari u svoje ruke te se za svoje zdravlje eventualno izboriti javnim prosvjedom u obliku npr. blokade prometnica. HSS smatra kako je krajnje vrijeme da se u rješavanje ove problematike uključi Hrvatski sabor jer mu je to konačno i zakonska obaveza. Zbog toga smo po hitnom postupku stavili u proceduru zaključak kojim tražimo od Vlade Republike Hrvatske da Saboru podnese detaljno, naglašavam detaljno izvješće o zagađenju zraka u Sisku te o broju ekoloških incidenata, ali i donošenjem mjera za sprečavanje istih. Naglašavam, da nas zanima donošenje mjera kako bi se ovo spriječilo. Kada će to doći na dnevni red u obliku kao što mi to tražimo, teško je odgovoriti. Očito danas ne možemo očekivati radikalna rješenja koja nas najviše i zanimaju. Da li će eventualno netko i odgovarati ako i dalje na ispitnim stanicama ćemo bilježiti prekoračenja dozvoljenih vrijednosti? Da li će zagađivači platiti odštetu za dosadašnja prekoračenja od koje bi se npr. mogla osnovati zaklada za liječenje oboljelih i od koje bi se mogli kupiti dodatni instrumenti kako bi se kontrolirala zagađenost zraka u Sisku? Pravi potez za rješavanje problema smo mogli poduzeti već jučer. Često puta za složene probleme postoje jednostavna rješenja. U ovom slučaju je to korištenje nafte u rafineriji sa manjom količinom sumpora, ali naravno sa većom cijenom te nafte. Zato jednostavno i što je važno odmah provedivo rješenje, postoje mogućnosti i mehanizmi jer je zapravo rafinerija nafte u državnim rukama. To bi jedino značilo ostvarenje manjeg i onako visokog profita za tu državnu firmu, a puno više bi značilo za zdravlje Sisčana i ljudi koji žive u okolici. Zašto se to već nije dogodilo i zašto to nitko ne predlaže od vladinih i nadležnih institucija, inspekcija, konačno i Vlade? Je li zarada važnija od zdravlja ljudi? Možemo li tako postupiti barem u narednih nekoliko mjeseci do ugradnje ekoloških filtera? Možemo li smanjiti ili eventualno prekinuti preradu u danima kada nepovoljni mikroklimatski uvjeti još više pogoduju većoj koncentraciji štetnih tvari. Što bi značila smanjena prerada nafte od nekoliko sati ili dana za Inu? Za Inu zanemarivo, za Sisčane nemjerljivo puno. Međutim, kad bi to stvarno željeli, onda bi trebali imati drugačije mišljenje Vlade o HSS-ovoj inicijativi od onog kojeg smo dobili uz prijedlog ovog zaključka. Vlada smatra da Sabor treba raspraviti o zagađenju zraka iz rafinerije, izvijestit će nas o mjerama koje je poduzela u razdoblju 2004. do 2007. godine. Nas zapravo zanima izvješće o onom što Vlada nije poduzela, a mogla je jer je više nego očito kako je u tom razdoblju od 2004. do 2007. godine stanje zagađenosti zraka nije se promijenilo na bolje već na žalost promijenilo se na gore. Naravno to može biti i drugačije. Klub HSS-a i građani Siska to očekuju. Nisam siguran da će ova rasprava dati te rezultate za kratko vrijeme.
Hvala. Samo jedan ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo dogovorit ćemo se. Ma kolega Pecek u svojoj ovoj evo umotivnoj raspravi što mi je drago da brinete o građanima Siska ali ne sad u predizbornoj godini, reći ću vam i zašto. Kaže ovako, izbornoj ispričavam se. Grad Sisak se ponaša politički i populistički, upravo se HSS u ovom trenutku u gradu Sisku tako ponaša. Uključi li se u ovu raspravu sada, upravo u izbornoj godini kolega Pecek. U svojoj raspravi ja ću vam reći i podastrijeti. Ma svi smo zabrinuti za Sisak. Ja 53 godine živim u tom gradu i vjerujte više možda zabrinuta od vas, ali upravo vrijeme u koje ste započeli raspravu, a ne 2003. govori o tome da ne grad Sisak, da ste se potrudili grad Sisak je iznio, njegova služba mislim gradske uprave, za zaštitu okoliša, čitav niz pokazatelja što je ona kao gradsko poglavarstvo činila prema Vladi od 2001. odnosno ne samo Vladi 2001., od 1997. godine kada je onečišćenje u gradu Sisku ja bih rekla uzelo maha i ide prema onome što je do danas došlo.
Dobro. U ime predlagatelja, isto u nastavku, poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice, tajnice, kolegice i kolege. Ja bih molio kolegice malo tiše da me čujete, ja ne želim populistički obrazlagati ovo što ću govoriti, ali bi htio doprinijeti ovoj raspravi sa nekim pokazateljima koje u zadnje vrijeme nakon svih ovih rasprava koje smo imali prilike pratiti vi koji živite u Sisku u živo, a mi koji smo evo zastupnici malo manje iz tog područja, ali pokazatelji koji potvrđuju da se nešto u Sisku dešava. Da se nešto dešava u okolici, u cijeloj Sisačko-moslavačkoj županiji i pokazatelji su pokazatelji Šumarskog instituta iz Jastrebarskog i Hrvatskih šuma koji govori o oštećenosti stabala na području, na cijelom tom području, a ti pokazatelji se prate od 87. godine. Ja bih ovdje želio usporediti godine koje su po meni zanimljive, koje bi se mogle vrlo lako usporediti. To su godina 98. gdje kaže da je na području uprave šuma Sisak značajno oštećeno svega 3,89% stabala. Znači jedna mala oštećenost tada u to vrijeme i pokazatelji iz 2005. godine koji govore da je ta oštećenost višestruko narasla, a posebno što nas zabrinjava je oštećenost naše najvrednije vrste hrasta lužnjaka koja je 46,1%. To znači da je svako drugo stablo oštećeno i tu više nema populizma, tu nema priča predizbornih ili izbornih, nešto se tamo dešava. Tako da, ali u samome Sisku su svi, sve stranke nastupale i normalno je da u ovakvim vremenima kada se nešto pojavi da svi se brinu za zdravlje Sisčana. Dok smo mi šumari upozoravali da se nešto dešava sa našim studijama, našim praćenjem, ništa se nije desilo tek kada smo primijetili da je povećan broj karcinoma na ljudima onda se nešto reagira, onda se pokušava spriječiti. Ja kažem dobro da je to i sada, ali bih volio da smo na te pokazatelje ukazali ranije kada smo ih isto tako znali. Mi smo 2004. donijeli Zakon o zaštiti zraka i po njemu moramo postupati ovdje. Ja sam, evo sjećam se tada ušao u Sabor i govorio sam o njemu i dobro je da smo ga donijeli, da smo promijenili onaj stari zakon i da već sada imamo evo pokazatelje dvije godine, treća godina u tijeku gdje možemo govoriti o tim pokazateljima i ukazati da je došlo do određenih promjena i upravo zbog toga je Klub zastupnika HSS-a je tražio da o tom problemu koji se javio na području Siska, sutra će se javiti možda nekome drugome, da se o njemu raspravlja da dobijemo točne pokazatelje da se ne prepustimo samo populizmu kao što je moja kolegica Ivanka rekla, nego da stvarno imamo mjerodavne podatke i da na osnovu njih postupamo. Ja sam samo htio sa ovim podacima koje prati Šumarski institut iz Jastrebarskoga reći da je to prisutno. Ne danas, da je to prisutno više godina i da o tome nažalost, nije do sada bilo pravovremenog reagiranja nego evo, kažem tek nakon pokazatelja da se nešto dešava na bolesti, na ljudima da je primijećeno, da se onda reagira. I u tom dijelu očekujemo i vašu podršku, da dobijemo jednu kompletnu informaciju. Ja vjerujem da gospođa ima ministrica točne i relevantne pokazatelje i da tražimo isto tako i da resorna ministarstva donesu određene odluke koje će doprinijeti da se sa gospodarskog gledišta smanji određene znači, utjecaj na okoliš i na zagađenje okoliša. I vjerujem da ćemo na taj način doprinijeti boljem i kvalitetnijem životu. A isto tako znam da to nisu samo mjere u šumarstvu, u gospodarskom dijelu. To su i u vodoprivredi i u drugima. I skup tih mjera i sukus svih zbivanja treba dati jedno kvalitetnije rješenje. Zbog toga evo, u ime predlagatelja sam želio dopuniti sa ovim pokazateljima i mislim da u daljoj raspravi bi bilo dobro da dođemo do zajedničkog stajališta, ne da se tu politički prepucavamo jer očito je da se je tamo nešto desilo što nije dobro. I da je utjecaj na prirodu velik. A sada vi mašete da se nije ništa desilo. Ako usporedimo Zakon o zaštiti zraka, ako vidimo koliko puta se je negativno reagiralo u prirodi, ako ne prihvaćamo pokazatelje koje Šumarski institut pokazuje da je već 10 godina se tamo nešto negativno dešava, onda ne znam što je. Evo, toliko od mene. Hvala.
Hvala. Ministrica Marina Matulović Dropulić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ja sam htjela vrlo kratko obrazložiti mišljenje naše Vlade i prijedlog da se raspravlja o toj točci. Mi smo svakako zainteresirani da se o njoj raspravlja. Ali da se ona ograniči na mandatno razdoblje ove Vlade. Jer slušajući gospodina zastupnika koji je onaj govorio i tražio odgovore na određena pitanja, ja zapravo imala sam osjećaj da se nalazim na kraju 2003. godine i da bi trebalo jer je trebalo na ta pitanja odgovoriti onda. Naime, najveće zagađenje zraka u Sisku bilo je '99. godine, 2002. i 2003. Ova Vlada kad je došla i kad je preuzela odgovornost za stanje u Hrvatskoj, odmah je snimila stanje u Sisku, konstatirala činjenično stanje i utvrdila da niti u Vladi niti u Saboru prije toga nije provedena niti jedna jedina rasprava. Niti je bilo govora uopće o zagađenju zraka u Sisku iako su se baš u to vrijeme događali najveći akcidenti. Prema tome, mi smo pokrenuli kao što je i rekao gospodin Ledinski donijeli Zakon o zaštiti zraka, donijeli 16 podzakonskih akata ali je i Vlada 12. 7. 2004. godine raspravljala o zagađenju zraka u Sisku i donijela i zadužila INA-u da se napravi program mjera kojim su oni trebali osigurati čistu proizvodnju. Naravno da je INA napravila svoj posao. Mi nismo bili s njim zadovoljni. Napravili smo novu ekipu koja je radila na tom programu i taj program je donesen 2005. godine. Sigurno je da je ova Vlada itekako zainteresirana da građani Siska imaju čisti zrak i sigurna sam da ćemo mi to i napraviti na isti način i pod, riješiti na isti način kao što rješavamo i gospodarenje otpadom i kao što smo rješavali i rješavamo ono što se nije rješavalo 50 godina do sada. Prema tome, još treba jednu stvar ovdje samo reći, a to je da je 2004. godine postavljena automatska mjerna postaja u Capraku jer je bitna razlika u zraku između centra Siska i naselja Caprak koji se nalazi uz rafineriju i uz željezaru. Prema tome, mi smo postavili na to najgore mjesto znači, u Capraku smo postavili onu mjernu postaju na kojoj se automatski bilježi i na displeju očitava neprestano kakva je situacija tamo u zraku. I naravno da sa svim tim našim aktivnostima koje su poduzete su se i naši građani senzibilizirali i traže ono što im i pripada. Čist zrak, čist okoliš i vjerujete da ćemo mi napraviti sve da do toga i dođe. Zbog toga naša Vlada predlaže da se raspravi o ovoj točci dnevnog reda, da se dadu sva izvješća oko kvalitete zraka na području Siska. Naročito na području naselja Caprak ali mislimo da se ne treba vraćati u povijest, jer ako se vraćamo u povijest trebali bi se vratiti na 1926. godinu kad je rafinerija zapravo i napravljena i na sve one rekonstrukcije ovakve ili onakve koje su se u međuvremenu događale. I da govorimo o mandatu ove Vlade i o tome što je ova Vlada napravila od početka 2004. do danas, a vjerujte da ima jako puno toga što je napravljeno, što do sada nikada nije bilo niti započeto a kamoli nešto napravljeno do kraja. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Davorko Vidović.
Poštovana gospođo ministrice! Moram ispravljati vaš netočan navod o tome da je ozbiljan posao na rješavanju problema započela ova Vlada, da prethodno nije učinjeno. To je potpuno netočno gospođo ministrice. To je potpuno netočno. Naprosto činjenične stvari stoje ovako. 2000. godine je INA oslobođena diktata određivanja cijena i od jedne loše, nikakve firme pretvorena u jednu profitabilnu kompaniju koja je u ugovoru koji smo napravili sa MOLOM obvezala se, obvezala se ići u modernizaciju kapaciteta i jedne i druge rafinerije. 2003. godine ne samo da su svi projekti bili gotovi, ne samo da je osiguran dodatni novac i na koji se sada plaća, kreditni novac, interkalarne kamate. Ne samo da su svi projekti bili gotovi i da vi niste ništa napravili, nego je činjenica da je 2006. kraj 2006. bio … [[Govornik se ne razumije.]] godina kada je sve to trebalo biti napravljeno. Dakle, propustili ste gospođo ministrice u mandatu ove Vlade napraviti ono što se moralo.
Hvala. Mir, molim vas. Ja sam vidio u turskom Parlamentu ima veliko zvono sa čekićem velikim i to, taj predsjednik. Parlamenta koji je bio 19 godina javni tužitelj to rabi, to zvono i taj, taj, da, da, taj čepić. Kolega Pecek samo dopustite ja, kad se otvori rasprava prvo izvjestitelj Odbora i kad se otvori jedna rasprava i jedan Klub kada iznese onda kad se otvori rasprava onda vi kao predlagatelj možete ponovo. Da li Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Predsjednik Odbora, predstavnik Odbora? [[Upadica: Potpredsjednik.]] Potpredsjednik, poštovani zastupnik Širac.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na 50. sjednici današnjeg dana i to u dva navrata Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i brojnih ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprečavanje istih koje je Hrvatskom saboru dostavio Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke aktom od 24. siječnja 2007. godine. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 83. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predmetni Prijedlog zaključka kao matično radno tijelo. Odbor je raspolagao pismenim mišljenjem Vlade Republike Hrvatske u kojem se navodi da Hrvatski sabor treba raspraviti o zagađenju zraka iz rafinerije Sisak te da će Hrvatski sabor izvijestiti iz mjerama koje je poduzela u razdoblju od 2004. do 2007. godine. Dakle u njenom mandatnom razdoblju. U uvodnom obrazloženju predsjednik predlagatelja ukratko je obrazložio predloženi zaključak Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke kojim bi se Vlada Republike Hrvatske obvezala na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za njihovo sprečavanje. U raspravi na Odboru istaknuto je da bez cjelovitog izvješća i ocjene stanja nadležnih tijela teško provesti kvalitetnu raspravu o problematici zagađenja zraka u Sisku. Upitnim i nedovoljno argumentiranim ocjenjena je konstatacija navedena u obrazloženju prijedloga zaključka da Vlada Republike Hrvatske treba realizacijom ovog zaključka spriječiti trovanje građana Siska i okolice na način da se zatvore pogoni tvornice u Sisku koji su uzročnici ovog lošeg stanja. Izraženo je stajalište da je od značenja za rješavanje problema zagađenosti zraka u Sisku važan i angažman jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave te da bi u tom smislu za potrebe rasprave u Hrvatskom saboru o navedenoj problematici trebalo zatražiti izvješće grada Siska i Sisačko-Moslavačke županije o poduzetim aktivnostima i mjerama u okvirima njihove nadležnosti. U raspravi je predsjednik Odbora istakao da je pitanje zagađenja u Sisku složen problem koji iziskuje dugoročni drugačiji pristup Odbora navedenoj problematici. Istaknuto je da bi Odbor trebao cjelovito sagledati postojeći problem zagađenja zraka u Sisku na način da se od nadležnih tijela zatraži cjelovita ocjena stanja i izvješća te otvori dijalog sa nevladinim udrugama. U tom smislu predsjednik Odbora predložio da Odbor zatraži od Vlade Republike Hrvatske da se za potrebe rasprave dostavi očitovanje Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva o gospodarskoj strategiji i programu vezanom uz postojeće tehnologije. Njihov utjecaj na okoliš i planu modernizacije te izvješće Državnog inspektorata Republike Hrvatske o provedenim inspekcijskim nadzorima vezanim uz zaštitu okoliša. Većina članova Odbora smatra da je za provođenje rasprave dostatno izvješće Vlade Republike Hrvatske omjerima koje je poduzela u razdoblju 2004.-2007. te navedeni Prijedlog zaključka glasovanjem nije prihvaćen. Dva su bila za, a 5 je bilo protiv. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova, 6 za i 1 glas protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje sljedećih zaključaka: Podržava se provođenje rasprave u Hrvatskom saboru o zagađenju zraka iz rafinerije Sisak. Drugo, zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da Hrvatskom saboru dostavi cjelovito izvješće o mjerama koje je poduzela u razdoblju 2004.-2007. Zadužuje se Grad Sisak i Sisačko-Moslavačka županija za potrebe rasprave da dostave izvješće o poduzetim aktivnostima i mjerama u okviru svoje nadležnosti. Predsjednik Odbora izdvojio je mišljenje i istakao da se protivi navedenom zaključku jer Odbor nije raspolagao meritornom ocjenom stanja i izvješćima nadležnih tijela o navedenoj problematici te slijedom toga nije prihvatljivo da se kao matično radno tijelo očituje samo ovakvim zaključkom na ovu izuzetno važnu problematiku. Hvala lijepo gospodine predsjedniče.
A da joj, ja sam mislio da… Otvaram raspravu. Klub zastupnika PGS-a, NDS-a, SBHS-a poštovani zastupnik Željko Pavlic. Onda vi kad se otvori rasprava pa prvi kada govori, tako je to po Poslovniku jel'? Tako je to po Poslovniku. Kad se otvori rasprava onda predlagatelj može neograničeni broj puta uvijek istupati po 10 minuta. A u uvodnom izlaganju ima on ili skupina do 30 minuta. Tek nakon otvaranja rasprave može ponovo on nastupati. Izvolite.
Mala je razlika u imenu i prezimenu tako da onda … Dobro, poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine predsjedniče i ministrice predlagatelj evo, dopustite dakle da se ja u ime Kluba PGS-a, MDS-a, SBHS-a uključim u ovu raspravu odmah dakle da damo podršku predlagatelju sa svojom namjerom dakle da se o ovoj problematici raspravlja u Hrvatskom saboru. A mislim da je dobro da opet jedna tema iz određene naše regije konkretno iz Sisačko-Moslavačke županije bude predmet rasprave u Hrvatskom saboru. Prošli tjedan je to bila rasprava o tekstilu i obući u sjeverozapadnom dijelu Hrvatske. Danas je dakle tema koja govori o problemima u zdravlju i zdravstvu, dakle u Sisačko-Moslavačkoj županiji a i susjednim županijama. Nama je drago dakle što je i Vlada prihvatila da, prihvaća ovaj zaključak i da ćemo uskoro imati jednu pravu raspravu o ovoj temi ovdje u Hrvatskom saboru. Dakle i mislim da je to pravo mjesto da se o tome i progovori. Mislim da je itekako bitno dakle da u ovom Saboru govorimo o problemima zdravstva jer za nas recimo u našem klubu između ostaloga mi bi to stavili na prvo mjesto, probleme zdravstva i zdravlja, kako cijele Hrvatske, a tako i pojedinih naših regija. Jer nažalost u Republici Hrvatskoj bilježimo iz godine u godinu sve veći broj i oboljelih i umrlih određenih bolesti. Bilježimo sve veći broj oboljelih, umrlih od raka određenih vrsta, dakle karcinoma i sl. Pa tako nam brojke govore da je prošle godine bilo broj umrlih dakle muškaraca bio 7 tisuća 308 i upravo je u tom broju 21% dakle bio onih koji su umrli od raka pluća i bronhija, dakle od raka na plućima i dijelovima dakle tog respiratornog sustava, što je opet vezano uz ovaj problem. Kod žena od 4 tisuće 979 najveća broj žena 24% umrle su od raka dojke. Upravo danas eto u "Globusu" objavljeno je također jedno istraživanje koje je provela Škola narodnog zdravlja "Andrija Štampar" hrvatski, u kojoj su korišteni podaci određeni iz naših zdravstvenih institucija, od Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, Registra za rak itd. gdje nam se govore dakle po određenim županijama gdje je najveća učestalost, gdje je najveći broj umrlih od pojedinih bolesti. I baš je zanimljivo dakle što se tiče Sisačko-moslavačke županije da u toj županiji umire godišnje 2 tisuće i 600 ljudi, a najveći broj u toj županiji dakle umre od raka pluća i raka dojke na prvom mjestu. Dok je od 5 dakle tih uzroka na petom mjestu su to kronične bolesti donjeg dišnog sustava. Dakle pitanje astme i slične bolesti. Tako da mislimo da ima određenih dakle potvrda o tome da možemo ustvrditi da se upravo zbog i ovakvog zagađenja pojavljuje veći broj bolesti ovdje u Sisačko-moslavačkoj županiji. No, velim temelj toga trebalo bi biti jedno pravo ispitivanje koje bi to i potvrdilo. Mi dakle predlažemo da se raspravlja o ovome u ovome Hrvatskom saboru i zbog toga što se u proteklih mjesec dana što su se dogodili značajni ekološki akcidenti i incidenti upravo u Sisku i okolici koji ukazuju na to dakle da se stanje nije bitno promijenilo i da bi trebali itekako djelovati da se ono promijeni. Naime, poznato je da je Sisak grad teške industrije dakle da u njoj imamo i željezara, da imamo rafinerije. Također je Sisak grad spalionica opasnog otpada. Opasni otpad termički se obrađuje u čak 3 objekta, Rafineriji nafte Sisak, Erbosu i u Termoelektrani Sisak u kojem nema posebne spalionice nego se otpadna ulja miješaju sa gorivom za elektrane i spaljuju. Rezultat toga su plinovi određeni, dakle otrovni plinovi koji se pojavljuju i koji se registriraju na stanici Caprag. Kao jedan od primjera evo od prije mjeseca dana u noći na 15.1. na 16.1. evo citiram malo dakle novinski jedan članak: "Za većinu stanovnika sisačkog naselja Caprag, ali i mnoge stanovnike centra grada bila je bez sna. Nesnosni smrad iza Rafinerije Sisak inače uobičajen ali nikad toliko intenzivan i pored zatvorenih prozora uvlačio se u sobe i budio iz sna Siščane. Pogled na mjernu stanicu Ministarstva zaštite okoliša dao je odgovor. Između 3 i 6 sati evidentirano je prekomjerno zagađenje sumpor vodikom koji je vrhunac doseglo 16.1. oko 5 sati ujutro.". I što je još vrlo indikativno, "Te noći je puhao južni vjetar i zagađenje je tjerao od mjerne stanice prema rafineriji.", znači pretpostavlja se da je zagađenje zapravo bilo još i veće. Ili kako opet piše u jednom drugom članku: "Na mjernoj postaji Ministarstva zaštite okoliša koje 24 sata na dan kontrolira razina zagađenosti u Capragu Siščani su se u subotu 13.1. mogli uvjeriti u prekomjerna zagađenja najopasnijim dakle tim plinom benzenom. Tako je u 10 sati razina zagađenja benzenom npr. iznosila 12,57 mjernih jedinica, a granična vrijednost iznosi 5 mjernih jedinica.", znači bilo je više nego udvostručeno. Što je benzen? Benzen je jak otrov koji izaziva rak pluća, jetre, bubrega i koštane srži, a može znatno povećati rizik obolijevanja od leukemije. Djelovanje benzena na organizam može biti kancerogeno i nekancerogeno. Benzen koji u organizam dospijeva udisanjem dobro se resorbira i distribuira u lipidna i dobro prokrvljena tkiva te ima sposobnost prelaska određenih barijera. Nekancerogeno djelovanje usmjereno je uglavnom na hepatopoetski sustav. Tako da su najčešći efekti kroničke izloženosti aplastična anemija, poremećaji imunološkog … [[Govornik se ne razumije.]] i procesa koagulacije krvi smanjivanjem broja trombocita u cirkulaciji. Evo to su stručni izrazi. Također evo imamo i podatak da svojim kancerogenim djelovanjem benzen može znatno povećati rizik obolijevanja od leukemije. U istraživanju koje je trajalo 20 godina znanstvenici Milanskog nacionalnog instituta za rak otkrili su da djeca koja žive pokraj izvora zagađenja benzenom uz tvornice, prometnice i benzinske crpke imaju veći rizik obolijevanja od leukemije. Petrinjski pulmolog doktor Gordana Stjepanović ističe kako su bolesti pluća i dišnih puteva astma i kronična opstruktivna bolest pluća sve češći na području Sisačke-moslavačke županije, odnosno da je naglom porastu broj oboljenja od plućnih bolesti i alergija. Dodaje se da je sve više oboljele djece. Dakle tu je riječ o benzenu. Također je problem i sa sumpornim dioksidom. Naime, tog istog dana količina sumpornog dioksida prema podacima s te mjerne jedinice u razmaku od 6 do 9 sati skočila je sa 6 na 38 mjernih jedinica. Isto tako podaci nam govore da je sumporov dioksid, kemijski spoj neposredno otrovan za ljude i za životinje izaziva probleme respiratornog sistema. Posredno također utječe na ljudsko zdravlje prelazeći u solfat u obliku finih čestica kao gradski smog. Taloženje na tlo kao sumporov dioksid ili u obliku sulfata neposredno utječe na zakiseljevanje tla i na vegetaciju. Dakle štetno djeluje na vegetaciju i na šume, to je gospodin Ledinski o tome više govorio. Dakle ovih nekoliko činjenica koje sam sada iznio, govore o tome da su građani Siska i okolice itekako ugroženi zbog dakle djelovanja određenih tih industrijskih objekata, a isto tako slučajnost je ili ne, dakle da se u isto to vrijeme od 16.1. dogodio još jedan ekološki incident i na taj način da je iz rafinerije u rijeku Kupu i Savu da su ispuštene velike količine otpadnog ulja i nafte. Dakle sve to nam govori da je taj dio naše države gotovo svaki dan izložen različitim ekološkim pritiscima, mislim da bi itekako bilo važno dakle da što prije napravimo određene standarde i to standarde koji ne bi važili normalno samo za Sisačko-moslavačku županiju, za grad Sisak već i za cijelu Hrvatsku jer i u ostalim dijelovima Hrvatske isto imamo takvih postrojenja koji ugrožavaju ili mogu ugroziti stanovništvo koje živi u njegovom okružju. Tu možda samo da podsjetim da u Hrvatskoj također postoji i protokol za kritičnu razinu zagađenosti, ali on recimo u Sisku u zadnje vrijeme nije bio upotrijebljen unatoč tome dakle što su mjerne stanice pokazivale veliku količinu opasnih tvari, taj protokol nije bio dakle angažiran, nije bio upotrijebljen, a taj protokol uključuje da se prvo uključe sirene, da se pozivaju ljudi da ne izlaze, da se zatvore škole i vrtići, da se moraju zatvoriti svi prozori, da se isključe ventilatori i da se upozorava rafinerija na visoku zagađenost i poziva odmah da otkloni uzroke ili da prestane s radom. Na žalost ovaj protokol do sada ni jedanput nije bio aktiviran, unatoč tome rekao sam dakle, što je došlo do određenih ekoloških akcidenata. Dakle ja još jedanput pozivam prvenstveno Vladu i ministarstva da se što prije angažiraju kako bi se ovi problemi koji su u Sisku što prije riješili, a na žalost ono što nismo zadovoljni npr. što određeno ministarstvo prvenstveno mislim na Ministarstvo zdravstva nema povjerenje u svoje građane i evo dobili smo uvjeravanja prije tjedan dana od Ministarstva zdravstva da je broj oboljelih dakle od respiratornih bolesti i sl. kod stanovnika Siska ili Sisačko-moslavačke županije u prosjeku dakle isti kao i u drugim županijama, a recimo ovi podaci koje je sada predstavio Zavod Andrije Štampar govore nam nešto drugačije. Mislim da moramo više imati povjerenja u naše građane, mislim da su oni to zaslužili pogotovo građani u Sisku i Moslavini koji se godinama bore sa ovakvim problemima. Hvala lijepa.
Hvala. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ma naime zašto sam se želio javiti opet i to na samom početku. Nama u klubu HSS-a nije jasno na koji način mi provodimo ovu raspravu. Vlada je prihvatila da u Saboru raspravljamo o prijedlogu zaključka HSS-a gdje bi trebali raspraviti o zagađenju zraka u Sisku, broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih. To piše u zaključku koji je Vlada prihvatila. Ovdje smo slušali ministricu koja je rekla da će govoriti jako kratko iz meni nepoznatih razloga zbog čega je to naglasila da će govoriti kratko i zbog čega je govorila i ona politički, bivša Vlada, sadašnja Vlada. Ma ne gospođo ministrice, mi govorimo o razdoblju 2005. i 2006. ne želimo govoriti o 99. godini kada je bio HDZ na vlasti, to nas ne zanima. Nas zanimaju brojke, da je 2005. godine 51 puta došlo do prekoračenja koncentracije sumpornog dioksida, međutim godišnje dozvoljeno prekoračenje je tri puta, došlo je 51 puta. Sumpor vodika 63 puta, dozvoljeno prekoračenje je 7 puta. 2006. godine sumpor vodik je premašio brojku 100. Međutim vidite mi bi upravo htjeli govoriti ne o jučer tko je bio na vlasti i tko što nije napravio, a mogao je, mi bi htjeli čuti od vas, a to smo i očekivali, kako će to izgledati sutra, što će ova Vlada ali i ovaj Sabor, jer prema zakonu i Sabor je odgovoran za zaštitu kvalitete zraka. Međutim čuli smo kako je donijet zakon, kako su donijeti podzakonski akti, a nismo čuli kako je vršena kontrola zagađivača, koliko je bilo inspekcija, nismo čuli koliko je bilo kazni, da li su kazne naplaćene i što se događa na tome području. Mi želimo raspravljati o budućnosti, ne želimo raspravljati o prošlosti ja vas u to uvjeravam. Zanima nas što ćemo poduzeti danas, zašto nešto nismo poduzeli a trebali smo jučer, a posebno nas zanima zašto o tome nemamo izvješća osim usmenog izvješća što je dala ministrica. Ja se nadam da to nije izvješće o tome što je Vlada poduzela. Tako da mi pitamo sada da li ćemo još jedanputa raspravljati o ovom zaključku HSS-a jer Vlada podržava da otvorimo raspravu, ali ne daje nama saborskim zastupnicima gospodo materijale. Što ćemo mi sada? Zadužiti Vladu Republike Hrvatske da Saboru dostavi izvješće o mjerama koje je poduzela? Pa gospođo zašto mi nemamo ovdje materijale kod sebe ako raspravljamo o toj točki? Pa to je neobjašnjivo. To je neobjašnjivo da mi nismo na svoje klupe dobili i mi kao predlagatelj, pa ako ne prije barem danas da smo dobili to izvješće. Mi potpuno pouzdano znademo da je to kod vas, da ga vi imate, ne samo izvješće iz nadležnosti vašeg ministarstva nego izvješće iz nadležnosti Županije sisačko-moslavačke, grada Siska to sve postoji, ali za nas ovdje u Saboru ne postoji. Mi raspravljamo na pamet, mi ćemo se sada politički svađati jel' bilo 100 puta ili 103 puta zagađenje zraka za vrijeme bivše, sadašnje ili ne daj Bože da će biti opet i za vrijeme neke buduće Vlade. I što ćemo mi sada donijeti zaključak koji je predložio Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša kojim bi se zadužila Vlada Republike Hrvatske da Saboru dostavi izvješće. Ja predlažem zapravo da mi ovo prekinemo. Ovo nema nikakvog smisla raspravljati bez materijala koje nam je trebala u svakom slučaju osigurati Vlada Republike Hrvatske čim smo ovu točku otvorili. Inače ja mislim da bi trebali još jednom raspravu provesti i to kada dobijemo materijale na osnovu kojih bi mogli donijeti i zaključak. Evo, … [[Govornik se ne razumije.]] naravno, pa evo, gledajte ako smo otvorili raspravu pa onda je za očekivati da nam Vlada dostavi materijale sa kojima raspolaže. A zbog čega nam to vi niste dostavili? Meni je to zbilja nerazumljivo i ne mogu to shvatiti. Zanimalo bi nas također i da smo vidjeli očitovanje nadležnog ministarstva. To je Ministarstvo rada, gospodarstva i poduzetništva, kakva je njihova strategija? Što su oni poduzeli? Zanimalo bi nas i izvješće Državnog inspektorata. Da li vi takvo izvješće imate? Ako ga imate, molim vas da ga čim prije dobijemo. I predlažem da ovakovu raspravu prekinemo jer mi govorimo čula, rekla, kazala, tko je politički kriv, bivša, pretprošla, kažem nadam se da neće biti kriva i buduća Vlada. To je prijedlog HSS-a da iduća Vlada ne bude kriva. Da mi svi zajedno ovdje nešto poduzmemo jer taj Zakon o zaštiti zraka je u nadležnosti Sabora.
Hvala. Imamo nekoliko prvo ispravaka netočnih navoda. Prvi, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Pa, uvaženi kolega Pecek je rekao da mi želimo raspravljati o budućnosti, o mjerama koje treba poduzeti, o mjerama koje je Vlada poduzela, koje su poduzele inspekcije, iako smo otvorili ovu raspravu da zapravo raspravljamo napamet. No, moram reći da ova točka glasi, mi raspravljamo o zaključku kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog Izvješća o zagađenju zraka u Sisku. Dakle, mi imamo na dnevnom redu jedan tehnički zaključak kojim ćemo tek obvezati Vladu da nam dostavi sve te podatke i sva ta izvješća i tek nakon što nam Vlada to dostavi, mi ćemo onda moći raspravljati o svemu ovome o čemu vi govorite. Pa gledajte, po ovom zaključku Vlada ni ne treba dostaviti izvješće. Nego mi raspravljamo čisto procesno da obvežemo Vladu da nam to dostavi. Mi sad ne trebamo raspravljati ovdje o meritumu problema ili meritumu stvari, nego o tome kako ćemo obvezati Vladu? Jedino o tome.
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Ma, hvala gospodine predsjedniče. Upravo je kolega Bošnjaković htio to i ispravio je i moja je namjera ista. Netočno je da mi ovdje raspravljamo o izvješću koje je Vlada podnijela jer ga nismo dobili ni mi. A niste ga dobili ni vi. Da ste vi podnijeli to izvješće, ja bi odmah prihvatila ovu raspravu ovim tempom. I sami ste do toga došli. Točka dnevnog reda glasi, Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog Izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih. Ja na primjer, u svojoj raspravi kada dođe do nje, ću raspravljat o vašem zaključku, slažem li se ja da je tako formuliran taj zaključak ili nije? Ja se sa nekim dijelovima vašeg zaključka npr. neću složiti.
I sljedeći ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo moje kolege su već na tragu ispravka. Naime, netočno je da je Vlada trebala dati pod ovom točkom izvješće. Mi ćemo tek eventualno obvezati Vladu da na nekoj, na sljedećoj sjednici dostavi izvješće. Ali ste se vi kao predlagatelj točke trebali potrudit, pa onda baratat sa točnim podacima i sa svim onim što je do sada napravljeno. I na taj način ste zapravo otvorili priču. A sad kad se vidi doista da je riječ o jednom tehničkom zahtjevu onda mijenjate i vi sami priču i govorite da treba prekinuti. Mi se slažemo da treba raspravljati o svemu i da se može raspravljati o svemu ali nemojte prebacivati lopticu na Vladu jer ste vi ti koji su predložili ovu točku dnevnog reda. Prema tome, vi ste odgovorni za sadržaj koji će se naći u toj točki dnevnog reda.
Prema članku 122. Poslovnika Hrvatskog sabora zaključcima Sabor utvrđuje stajališta o određenim događajima i pojavama, a po stavku 2. istog članka na osnovu ocjene stanja u pojedinoj oblasti zaključcima se mogu zauzimati stajališta, izražavati mišljenja ili utvrđivati obveze Vlade, ministarstava i drugih tijela državne uprave. Prijedlog zaključka Kluba zastupnika HSS-a smjera prema tome, da se Vlada obveže na podnošenje detaljnog Izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih. Ja sam taj prijedlog zaključaka u skladu sa Poslovnikom i uvrstio u dnevni red sjednice i proveo i Sabor i donijeti odluku a donio je, da se uvrsti ovaj prijedlog zaključaka u dnevni red. I to je uvršteno. A sada nakon provedene rasprave Sabor treba odlučiti da li će prihvatiti na temelju rasprave glasovanjem ovaj prijedlog zaključaka ili ga neće prihvatiti ili će ga prihvatiti u nekom drugom obliku. Ja ne mogu sada prekinuti raspravu kolega Pecek. Jedino kad bi se svi složili s time da se prekine ta rasprava i odustali od te rasprave. Onda bi opet trebali glasovati o prijedlogu toga zaključka. Ministrice izvolite! [[Upadica: Pa imamo kvorum]] Evo, samo…
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa eto, ja sam na početku rekla da ja ne podnosim izvješće i da mi to izvješće nismo napravili iz svih ovih razloga o čemu je sada govoreno. Sabor ima svoj Poslovnik, po tom Poslovniku se svi moramo ponašat i onda nema nikakvog razloga da mi ne podnesemo vama kompletno izvješće. Razlika između vašeg prijedloga koji je bio poslat Vladi na mišljenje je samo u tome, da Vlada se ograničava sa svojim izvješćem na njezino mandatno razdoblje. Znači, od 2004. do 2007. Ja sam rekla koji je razlog. Rekla sam i što je ali i najvažniji razlog je ono što ste vi maloprije rekli. Mi smo postavili stanicu i svi ovi rezultati o kojima ste govorili su se prvi puta mogli očitati u tom vremenskom periodu, a ne prije. Prema tome, jasno je da su svi to očitavali, da mi to očitavamo i da ćemo vam mi podnesti izvješće o svemu onome što je napravljeno i što će se napraviti da bi se poboljšao život svih stanovnika Siska jer je naravno Vladi prvoj u interesu da taj posao i stvarno odradi i kao što sam već rekla vjerujte odradit će. Prema tome samo o tome raspravljamo. A mi kad vam dostavimo izvješće vi ćete raspraviti, naravno imate sva prava raspravljati o njemu i reći: dobro, nije dobro i slično. Hvala lijepo.
Hvala. Jel' ja uistinu osim, osim da se uvrsti prijedlog u dnevni red ne mogu supstituirati odluku Sabora i sam naložiti da, Vladi da dostavi izvješće koje bi bilo podloga za raspravu. Izvolite kolega Pecek. Predlagatelj.
Hvala lijepa. Ja ne bih htio da ovo bude političko pitanje. Ne bih htio da bude niti pravno. Mi ovdje raspravljamo gospođo ministrice bez podloge. Smatramo da ste vi mogli dati podloge na osnovu kojeg bi mi i mogli donijeti zaključak koji je u interesu Hrvatskog sabora i koji je naročito u interesu građana Siska i njihove županije. Ovdje kao što je to već uobičajeno mi tumačimo pravne norme. Mi se nadmudrujemo koja Vlada je kriva? Vi ćete podnesti razdoblje samo za mandatno razdoblje vaše Vlade. Ma gledajte nas to ne zanima. Vaša, naša Vlada. Ja to peti puta napominjem. Nas zanimaju trendovi. Trendovi su loši. Nas zanima stanje danas i nas zanima što će se sutra promijeniti? Kako ćemo to poboljšati. Ali dozvolite da izrazim predsjedniče svoju ljutnju zato jer neke materijale je dobio Odbor, Odbor je dobio a nije ih dobio Sabor, nismo ih dobili mi sabornici niti ih je dobio Klub koji je predlagatelj. Vjerojatno za to nema nikakvih razloga gospođo ministrice. Pa to se moglo fotokopirati, umnožiti i ako je dobio materijale Odbor mogli smo dobiti i mi. Ali što je tu, što je tu važno? Važno je da mi u što kraćem vremenu i što prije donesemo zaključak i donesemo mjere. Ukoliko prihvatimo sad ovaj prijedlog da ćemo čekati mišljenje Vlade narednih možda nekoliko mjeseci, godinu dana ili ne znam koliko jer vi ništa niste rekli kad ćemo mi dobiti to izvješće? Pa bi nas zanimalo onda ako ga već sad nismo mogli dobiti a neki drugi su ga mogli dobiti kad ćemo ga dobiti. Jer mi znamo da ga vi imate. Vi imate i izvješće grada, izvješće županije, imate izvješće inspekcije. Pa zbog čega nam to niste dali ovdje. Da li je to neka tajna ili koja je namjera da smo uskraćeni za te podatke koji su vama na raspolaganju?
Tri ispravke poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodin Pecek, zastupnik Pecek naveo je netočni navod odnosno Saboru je iznio informaciju da je jedne materijale o ovoj točci dnevnog reda dobio Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša a druge Sabor. To apsolutno nije … … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, oprostite dok ste vi pričali ja nisam vas ometao. Sve što je dobio Odbor to je dobio i Hrvatski sabor. To se moglo … [[Govornici govore uglas, ne razumije se.]]
Ispravak, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa izgleda da je potrebno radi javnosti ali i radi samog zastupnika Peceka ponoviti da Vlada nije mogla dati podlogu za ovu točku na način na koji on to govori. Mi doista raspravljamo samo o jednom tehničkom zaključku kojim ćemo eventualno obvezati Vladu da da tu podlogu. I nije točno da su odbori dobili drugi materijal od nas ostalih. Dakle Odbor nije dobio nikakav drugi materijal. I nemojte relativizirati stvar. Ne radi se ovdje sad o tome hoćemo li raspravljati o suštini? Hoćemo, raspravljati ćemo o suštini ali onda kada ona dođe na dnevni red prema Poslovniku i prema pravilima koja postoje u ovom Domu. Inače ako mi ne budemo poštivali pravila kao što to vi pokušavate sugerirati onda tko će ih poštivati. Mislim, nevjerojatno.
I poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče zapravo isto ovo što je rekao kolega Matušić pa neću se ponavljati zapravo. Mi nismo dobili izvješće zato što još nismo donijeli zaključak da ga Vlada treba dostaviti.
Logično je da prvo trebamo prihvatiti da li ćemo taj prijedlog zaključaka prihvatiti ili ne? Kad bi prijedlog zaključaka bio prihvaćen onda bi to bio podloga da se obveže Vladu da dostavi ovo izvješće sa svim ovim mjerama, a sad bi se trebalo raspravu sigurno analizirati u tom pravcu da se, da ili ne prihvatiti prijedlog zaključaka? Klub zastupnika SDP-a poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, moj prethodnik kolega Pavlic je došao za ovu govornicu noseći novine. Ja dolazim noseći tjedne novine. Ja se ne sjećam da je ikada u Hrvatskom saboru, da je ikada u Hrvatskom saboru rasprava o bilo kojoj točci kao podlogu imala novine, bilo tjedne bilo dnevne. Ovo je doista vrhunski cinizam. Odgovoriti ovako ma kako vi pokušavali reći da je riječ o formalno proceduralnim razlozima, doći na sjednicu Sabora ovoga Parlamenta sa zaključkom u kojem Vlada Republike Hrvatske kaže da Vlada smatra da Hrvatski sabor treba raspravljati o bilo čemu. Pa to je vrhunski cinizam. Kolege iz HSS-a su na proceduralno zakonit i normalan način predložili jedan zaključak zato što se kaže: «Obvezuje se Vlada Hrvatske na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka» i tako dalje «u Sisku». Taj zaključak je predan u proceduru kao što je to uvijek činjeno u ovom Parlamentu. Logično je bilo očekivati da ćemo danas ovdje razgovarati o nečemu što ima svoje utemeljenje u činjenicama. A ova zemlja ima Vladu, ima agencije, ima institucije, ima zavode, institute i tako dalje i tako dalje. I Vlada je dužna ovome Saboru podastrijeti sve one relevantne podatke koje ovaj Sabor traži a koji se mogu dakako prihvatiti. A ne, a ne izvijestiti «Da, možete vi raspravljati o čemu god hoćete pa i o ovome.» Što se hoće poručiti? Koji tip rasprave bi mi smo ovdje, mi trebali provesti u ovome Saboru. Ovo je cinično, ali ovo je neodgovorno ako hoćete i prema problematici i temi koju stavljamo na dnevni red. I potvrđuje zapravo tezu koju toliko Sišćana u godinama iza nas nebrojeno puta iskazuju da je zapravo riječ o jednoj potpunoj neodgovornosti, nebrizi onih koji bi tu brigu morali imati kao svoju elementarnu obvezu prema jednom gradu, jednoj regiji koja je plaćala danak upravo političkih odluka ako hoćete kada bismo napravili povijest smrada u Sisku staru nekoliko desetljeća. I zato to nije pitanje ili tema samo odgovornosti ove Vlade. I nitko ovu Vladu ne traži da se ona brani ako smo doista zainteresirani da rješavamo probleme koje imaju i daleko dublji uzrok od onoga što nam može jedno resorno ministarstvo ili jedna resorna ministrica ponuditi, pa makar to bilo i Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja. Jer povijest smrada sisačkoga i način na koji se taj smrad manifestira i odakle dolazi je puno više od samo ekološkoga pitanja. To nije samo ekološko pitanje. Ako hoćete baš, to što u Sisku smrdi ne znači da je i stražnjica u Sisku. U Sisku smrdi jer je primjerice propušteno učiniti ono što se moglo i što se moralo napraviti u povijesti da se tehnologija koja je, koja ima svoj vijek trajanja, koja je zastarjela i koja ne daje mogućnost više niti stvaranja proizvoda koji bi imao prođu, kad je riječ o rafineriji onda ću reći da 55% automobila u Republici Hrvatskoj ne može koristiti benzin koji se proizvede ni u sisačkoj ni u riječkoj rafineriji, jer nema euro kvalitetu, jer ne zadovoljava elementarnim standardima. Mi nemamo više proizvod. Kad već govorimo o zaključku koji je predložio HSS onda moram reći da je zastrašujuće ono što možda u dobroj vjeri kolege u svom zaključku čime završavaju svoj zaključak kaže da se odmah spriječi trovanje građana Siska i okolice na način da se zatvore pogoni tvornice u Sisku koji jesu uzročnici ovako lošeg stanja. Gospodo, mislite li stvarno da građani Siska imaju samo dvije alternative? Zavod za onkologiju ili Zavod za zapošljavanje. Jesu li to naše alternative? Ako su to alternative onda smo na lošem tragu da rješavamo ovaj problem. '91. godine u 16 navrata mislim da je granatirana Sisačka rafinerija. Plamen se dizao stotinama metara u zrak, ljudi su ginuli gaseći tu rafineriju koja ni jednog sata nije stala, čak i pod najžešćim granatiranjima, čuvali su svoja radna mjesta. Mi smo živjeli sa rafinerijom. Ne može biti alternativa rafinerija van iz Siska, zatvorit ćemo ju. To ne može biti alternativa. U istim tim godinama kovao se čelik u Sisku, cijevi od kojih smo radili oružja i oružja s kojima smo se branili. Ovih dana smo ponovo pred alternativom Zavod za zapošljavanje ili ta gvožđara koja se ne rješava evo 17 godina kako smo u kapitalizmu ne rješava se. Imamo termoelektranu u Sisku koja radi kao vršna termocentrala, a zamislite da radi pod punim kapacitetom jer je na mazut, kako bi onda stvari izgledale. Želim reći da pravac rasprave o sisačkim problemima tek uzgred može biti priča o ekologiji. To je pitanje jednoga grada koji je izložen sustavnom umiranju. Jedini grad u Hrvatskoj iznad 40 tisuća stanovnika koji je doživio u zadnjih 30 godina svoj demografski slom. Nas je u Sisku 20% manje nego što nas je bilo prije 30 godina. Sisak je grad u kojem je '80. godine bilo 35 tisuća stanovnika i 33 tisuće zaposlenih. Ste znali taj podatak? 35 tisuća stanovnika, 33 tisuće zaposlenih. Sada u Sisku radi 12 i pol tisuća ljudi, a imamo 13 tisuća penzionera i oko 6 i pol tisuća nezaposlenih. Predugo je trajala ta agonija, predugo je trajala. Predugo se je širio smrad neodgovornosti kako državnih organa tako i potpuno nekompetentne, nestručne i neodgovorne lokalne vlasti koje smo imali u gradu i županiji, koja nije prepoznavala probleme ljudi koji žive u tom gradu. Nitko nije trepnuo za grad pa i čitavu regiju ako hoćete koja eto nadomak 50 kilometara od Zagreba ima ogroman potencijal, koja, regiju koja propada. I zato gospodo nećemo doći do rješenja ovoga problema ako nam Vlada ne podastre osim podataka o ekologiji, o zaštiti okoliša, ako nam ne podastre dokaze da ima regionalnu politiku, ako nam ne podastre dokaze da ima viziju razvoja ove zemlje koja se neće kao hobotnica razvijati da ima veliki Zagreb i glavu, a krakovi da propadaju, koja će imati industrijsku politiku pa ćemo reći šta u toj industrijskoj politici, gdje je mjesto Siska. Jer mi ne odustajemo od toga da budemo industrijski grad. Hoćemo mi biti industrijski grad, ne smeta nama industrija, ali hoćemo i tehnologiju koja je danas moguća na ovoj razini tehnološka i znanstvenoga razvoja u svijetu. Podsjetit ću vas gospodo prije 30 godina u Sisku je postao Institut za metalurgiju u kojemu je radilo 60 magistara i doktora znanosti. Jedan od najutjecajnijih instituta metalurških u Europi. Golemi je ljudski potencijal, znanstveni, stručni u tom gradu bio. Prošli tjedan gledam Gradsko vijeće ili Poglavarstvo donosi odluku i razmišlja kako, šta će napraviti sa knjigama iz Instituta, nitko ih neće. Nitko ih neće. Grad Sisak zaslužuje jer je bio predmet ako hoćete od prije 50, 60 godina bio je politički projekt, bio je politički projekt onda. I sada nažalost vlastitim snagama, vlastitim mogućnostima ne može promijeniti svoju gospodarsku strukturu. U ovom trenutku nema niti jednog grada u Hrvatskoj koja je u vlasničkom smislu još uvijek ostala duboko ukopana u socijalizam. Riječ je o državnim poduzećima koji čine pretežito vlasništvo, riječ je o tome da se nisu paralelno razvijali i drugi oblici druge proizvodnje, drugi oblici zapošljavanja, osposobljavanje ljudi za jednu drugačiju proizvodnju, za nove vrste usluga itd. itd. I zato gospođo ministrice ja predlažem da vi vašim kolegama u Vladi kažete da vi problem kao resor ne možete riješiti, ne možete ga riješiti jer bi prvo vama koju pošalju ovdje da odgovarate na naša pitanja, morali doista objasniti, objasniti zašto nije išla modernizacija rafinerije kada su preduvjeti bili napravljeni. Svi preduvjeti. Rafinerija je trebala biti gotova, završena 2006. godine, na kraju ili početak 2007. Gdje je razlog tog kašnjenja? Nije točno da je partner "Mol" zaustavljao modernizaciju. To nije točno. Novac je bio osiguran, projekti su postojali, odavno je sve moglo biti riješeno. Mi gledamo prošli tjedan je potpisan sporazum o, napokon ugovor o izomerizaciji ovom postrojenju. Jesenas se počelo u 11. mjesecu, 10., kada li, rad na klaus postrojenju. Šta se čekalo? Šta se čekalo? Sada kada je stvoren pritisak i kada su građani i skidamo im kapu se samoorganizirali više, sada se odjedanputa pokazuje da je moguće u tom pravcu nešto i pokretati. Predlažem gospodine predsjedniče sukladno ovome što je kolega Pecek ovdje maločas izrekao da ovu raspravu zaustavimo, da ju zaustavimo i da ju, da prihvatimo zaključak, da prihvatimo zaključak da tu raspravu otvorimo onoga trenutka kada budemo imali stvarnu podlogu na temelju koje ćemo raspravljati. Niti su nečije impresije pa i nas koji živimo u Sisku dostatne da o tome ozbiljno razgovaramo, niti su to novinski natpisi, a još manje podloga treba biti bilo čija motivacija da se ušićari neki politički poen i pokaže tobožnja briga za građane Siska. Mi koji živimo tamo, čija su žena, djeca, rođaci tamo, mi tu vrstu brige i skrbi ne trebamo i ne želimo.
Hvala. Nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvi poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočno je kolega rekao ponovno na tragu onoga što je i kolega Pecek govorio, da je Vlada trebala dati podlogu i da je ministarstvo trebalo i netočno je da je cinizam od Vlade zaključak koji je predložila. Pogledajte kolega zaključak koji je predložen za ovu točku dnevnog reda. Mi ćemo tek eventualno obvezati Vladu, dakle to je prijedlog zaključka da obvežemo Vladu da podnese izvješće. Druga stvar, nije dobro da zloupotrebljavate ovu govornicu da se obračunavate sa svojim protivnicima političkim na lokalnoj razini i takva žuč doista ovdje nije potrebna. I treća stvar, Vlada nije počela od jučer sa mjerama vezano za rafineriju već to radi sustavno od kada je došla, od kada je preuzela svoj mandat i to će biti predmet izvještaja kojeg ćemo imati ispred sebe ja se nadam.
Drugi ispravak, poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolega zastupnik je bar jedno deset netočnih navoda naveo, a ja ću ispraviti samo jedan. Navedeno glasi ovako: Vlada je dužna Saboru dostaviti izvješće za raspravu o ovoj točki dnevnog reda. Pa gospodine to nije točno, klub HSS-a se nije obratio Vladi nego predsjedniku Hrvatskoga sabora da stavi ovu točku na dnevni red da mi raspravimo hoćemo li to od Vlade tražiti ili nećemo. Prema tome bit ove rasprave je to. Međutim vi tu raspravu širite na politiku. Hoćete se obračunavati sa sadašnjom Vladom i sa protivnicima svojima tamo u Sisku, to ostavite za onaj trenutak kad se Vlada lijepo na temelju prijedloga kojeg je dao Odbor za prostorno uređenje pripremi jedno pravo izvješće po kojem ćemo meritorno moći razgovarati i šta je poduzeo grad i šta je poduzela županija, Vlada, a naravno da ćemo onda uključiti i one zagađivače koji, jer oni su na prvomu mjestu ako njih zaobilazimo.
I poštovana zastupnica Ivanka Roksandić, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolega Vidoviću, uvažavajući vaše emocije koje i ja nosim za razliku od mnogih mojih kolega koji ovdje sjede, prema gradu u kojem sam rođena, ja moram ipak reći niste fer kada kažete grad umire zbog nesposobne vlasti. To je vaš osobni obračun u ovom trenutku s tadašnjom gradskom vlasti. Da vas podsjetim i sve nas, vi ste bili gradonačelnik Siska na sreću u kratkom vremenu, od lipnja 2005. do 12. mjeseca 2005. pa vas sad pitam ko' kolegu zastupnika, ko' bivšeg gradonačelnika poštujući razdoblje u kojem ste bili, što ste vi tada očekivala sam reći, u gradu Sisku učinili kada je 2005. godine, 2006. godine isto bio uspon onečišćenja zraka. A nosim emocije ko' i vi. A znate zašto … … [[Upadica se ne čuje.]] To ste rekli, nemojte se čuditi. Na žalost Sisak je rezultat jednog socijalističkog razvoja gospodarstva, 50 godina i ne bih govorila tako i na ovaj način.
Dobro. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ja se ovdje neću za ovom govornicom obračunavati niti sa onom Vladom iz 99. godine niti sa Vladom iz 2003. godine, niti sa ovom Vladom već vas zaista molim da pokušamo što prije i što efikasnije pomoći građanima Siska, ali i mnogih drugih gradova koji se nalaze u sličnoj situaciji. Mi se evo već sat i pol igramo gluhog telefona, a građanima Siska nije do igara, nije do šale, situacija je krajnje alarmantna, a slažem se s onima koji su rekli da je ovo što radimo vrhunski cinizam. To jeste vrhunski cinizam. Kolegice i kolege, dobili smo na naše klupe danas mišljenje Vlade, datum 13. veljače i dobili smo zaključke našeg nadležnog odbora, datum današnji 14. veljače. Mišljenje Vlade glasi: Vlada Republike Hrvatske smatra da Hrvatski sabor treba raspravljati o zagađenju zraka iz rafinerije Sisak a Vlada Republike Hrvatske će pratite sada, izvijestiti o mjerama koje je poduzela u razdoblju 2004.-2007. će danas i stoji, za svoje predstavnike koji će u vezi s iznesenim mišljenjem a to je to mišljenje, biti nazočni ti, ti i ti. Dakle, danas je bilo obećano, danas je bilo obećano da ćemo dobiti Izvješće o mjerama koje su poduzete u proteklih 4 godine. Tako stoji u jučerašnjem mišljenju Vlade. Zatim, danas dobivamo zaključke našeg Odbora. Idemo po redu. Prvi zaključak. Podržava se provođenje rasprave u Hrvatskom saboru o zagađenju zraka iz rafinerije Sisak. 16 saborskih zastupnika uopće to nisu tražili. Barem ne samo to, već je naglasak na nečem sasvim drugom. Na podnošenju detaljnog izvješća o zagađenju zraka. Takvo izvješće se ovdje nigdje ne spominje. Niti pod zaključkom 1 Odbora, niti pod zaključkom 2. Odbora, niti pod trećim, jer se u drugom zaključku govori u Izvješću o mjerama. Ali ekološki parametri se nigdje ne spominju. To tako ovdje stoji. I konačno treći zaključak kojeg nam Odbor predlaže, da se zadužuje grad Sisak i Sisačko-moslavačka županija, da za potrebe buduće rasprave dostave izvješća itd. Ma možemo li mi kao Hrvatski sabor ili naš Odbor zadužiti grad Sisak, lokalnu samoupravu i regionalnu samoupravu? Možemo ih zamoliti, možemo zatražiti. I sad s čime završava ta rečenica? I mjerama u okviru svoje nadležnosti koje su oni poduzeli. Ma koje su mjere u nadležnosti grada i županije prema INA-i, prema INA-i? Da li oni mogu zatvoriti pogone INA-e? Da li oni mogu i trebaju napraviti sanacijski program za INA-u? Da li oni mogu promijeniti tehnološki proces i unaprijediti ga? Da li trebaju dokapitalizirati INA-u i osuvremeniti pogone u Sisku? Ili eventualno ono što mogu, kaznena prijava protiv zagađivača. Da li je to rješenje? Jedino rješenje jeste kolegice i kolege, da nabave gas-maske za sve svoje građane. To jedino mogu napraviti. I ništa drugo. Kad već danas smijemo samo raspravljati o budućoj raspravi onda klub HNS-a moli vas ministrice, da barem evo, desetak prijedloga naših budu uključeni u budućem izvješću, da tada ponovo ne tražimo treće, četvrto pa peto izvješće, da uvijek budemo nekompletni, da uvijek se igramo gluhog telefona. Naime, možda najprije da pojasnimo sebi i građanima. Mjerenje emisije na izvoru zagađenja, dakle na vrhu jednog dimnjaka čiji je zadatak? Države. To se mjeri. Država je zadužena, država plaća, država organizira. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne automatski. Nije bila automatski 15 godina. To je tek recentno. Prema tome, molimo da znamo što je čija nadležnost. Drugo. Nije loše kada je zagađivač 30 kilometara od tog naselja. Ali kada je on usred naselja ili kraj naselja onda jasno to naselje i županija još određuju niz mjernih točaka i putem Zavoda za javno zdravstvo prate, mjere kontinuirano i koga izvještavaju? Kog izvještavaju? Ministarstvo. Ponovo ministarstvo ima i te podatke. Prema tome, sve se koncentrira na jednom mjestu i normalno da od ministarstva tražimo sve te podatke, jer oni zaista imaju sve. Nije Sisak jedini slučaj. Prekoračenje koncentracije pojedinih štetnih tvari. Evo, u mojoj županiji, Primorsko-goranskoj županiji treća kategorija kakvoće zraka imamo u jednom dijelu Rijeke i jednom dijelu Kostrene. Nije to slučajno. Ponovo je to jasno u blizini pogona INA-e. Mi zato tražimo, da se odgovori na sljedeća pitanja u izvješću koje ćemo dobiti. Da se prikažu područja na kojima je kategorizacija zraka u Sisku i okolici, prva, druga, treća kategorija. Bilo bi dobro da ovaj Sabor dobije to i za mnoge druge gradove u kojima je situacija loša, vezano uz zagađenja. Čak bi bilo jasno zgodno kad bi to bilo na web.u i da bi trajno se pratilo za područje cijele zemlje. Ali ovaj puta slažemo se, idemo samo napraviti jednu probu sa Siskom. Zatim, da se navede koji su zagađivači. Da li je to samo INA ili su još neki zagađivači? Jer ako je to još netko, mi samo udaramo po INA-i onda nismo riješili cjelokupan problem. Treće. Koji su tehnološki procesi u pitanju koji su zastarjeli i koji su krivi za to što se događa? Koji su rokovi dati zagađivačima da se koncentracija štetnih tvari vrati ispod dozvoljene granice? Koji su to zagađivači koji već godinama ne otklanjaju nedostatke i zašto? Zašto im inspektori gledaju kroz prste? Da li su izgrađeni sanacijski programi? I konačno, koliko je puta ministarstvo, ne tražim da vi to gospođo ministrice činite, ali postoje nadležni ljudi za to područje, koliko su puta oni sjeli sa županom, sa gradonačelnikom, sa rukovoditeljima tih pogona i dogovorili se o mjerama, o načinu realizacije tih mjera? Da li je bio jedan sastanak, dva, četiri? Da li se redovno takvi sastanci drže sa županima, sa gradonačelnicima ili ne? Jer imam osjećaj da uistinu fali koordinacija. Da fali koordinacije između državne razine, regionalne razine, lokalne razine i da jasno taj nedostatak koordinacije je dobrim dijelom kriv za ovo što imamo danas u Sisku ali i na mnogim drugim mjestima. Zato evo, mi bi voljeli da kada konačno krene rasprava, da u biti ona bude sveobuhvatna i da se nakon nje vrlo brzo i efikasno riješe problemi građana Siska. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine predsjedniče! Zastupnik Dorić naveo je nekoliko pogrešnih navoda a ja ću pokušati da ga ispravim samo u jednom gdje je naveo da Hrvatski sabor i Odbor za prostorno uređenje nemaju pravo tražiti od jedinica lokalne samouprave i županija podnošenje Izvješća o stanju u okolišu. Evo, ja mu upućujem, upućujem ga na odredbe članka 26., 33. i 43. i 44. Zakona o zaštiti zraka pa će vidjeti da su jedinice itekako obavezne i šta su obavezne da rade. Radi se, ne radi se tu o odgovornosti samo njih, nego se radi na prvo mjestu o pitanju i odgovornosti zagađivača pa i njih šta poduzimaju radi zaštite građana, a naravno da i mi imamo pravo valjda i da dobijemo izvješće oko toga ako nas interesira. I treba da nas interesira.
Klub zastupnika HDZ-a poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Zahvalna sam kolegi Doriću što je smirio ovu raspravu i usmjerio je upravo na ono što je Klub Hrvatske seljačke stranke i tražio. Raspravu o zaključku, Prijedlogu zaključka da se povede rasprava o onečišćenju zraka u Sisku i zato sam kao Sišćanka jako zahvalna. Možda ću govoriti isto malo emotivno kao kolega Vidović ali me jako boli što je Sisak zaista obilježen i u riječima moga kolege Vidovića i u masu drugih medija jednom velikom crnom mrljom na zemljopisnoj karti Hrvatske. Sisak to ipak nije. Sisak ima svoje probleme, probleme socijalističke tzv. industrije, velikog gospodarstva. Sisak je tada do devedesetih godina imao vrlo zadovoljne ljude koji nisu nažalost mislili je li udišu svježi zrak ili ne? Jer je njih 12 tisuća radilo u spomenutoj danas ovdje Željezari. Preko 3 tisuće u Rafineriji. U Rafineriji koja radi zamislite od 1927. a tek do 1986. je nešto u nju ulagano i obnavljano. Ništa od 1986. vjerujte mi nije uloženo u ono što bi dovelo do ovoga da je zrak u gradu Sisku danas i u ovo vrijeme puno čišći. Pa vidite koliko je to godina. Kolike su to godine prošle da ništa nije uloženo. Rafinerija koje je Sisku donijela puno dobra ali i puno zla. Termoelektrane koja se nalazi u neposrednoj blizini rafinerije i zamislite Herbosa, kemijske industrije pesticida koja se nalazi u samom centru grada Siska. Danas toliko o ovom zaključku i toliko o ovom gradu. I mi smo kao Klub razmotrili ovaj Prijedlog zaključka i slažemo se dapače da treba provesti ovu raspravu. Temeljitu i pripremljenu raspravu. Ne na osnovu ovoga zaključka jer nećemo se u potpunosti složiti s ovim zaključkom kolege iz HSS-a. Reći ću vam i zašto. Podizanjem svijesti danas smo se svi ovdje složili kod građana da je prioritet u očuvanju zdravlja očuvanje okoliša u kojem živimo, dovelo je upravo do toga da danas svi pozorno od djece koja idu u školu do umirovljenika gledaju na mjernu stanicu i kažu: «Joj udisali smo zrak loše kvalitete». Ne moramo to čak ponekad u Sisku ni gledati. Možemo to osjetiti. Danas je taj tzv. miris pokvarenih jaja često spominjan. Jest da je on negdje od 2000. godine ja bih rekla rastao, intenzivirao se. Čuli smo danas da je najlošije kategorije zrak u naselju Caprak. Naselju koje ima termoelektranu, rafineriju, željezaru. Naselju, stambenom naselju sa tri velike škole koje je građeno nažalost ja moram danas reći, nažalost na socijalistički način uz vrata tvornice odmah ljudi moraju stanovati. Da bi valjda što manje gubili vremena na putovanje. Ne znam zašto? Nikad nisam o tome razmišljala i time se bavila. No međutim treće kategorije je zrak upravo u Capragu. U središtu grada na svu sreću. Hoću reći zašto govorim da Sisak nije takva crna mrlja na zemljopisnoj karti ili na karti, ekološkoj karti nazovimo ju, nije takve kategorije. Međutim mi u Sisku tražimo da se zrak i u Capragu i u Sisku izjednači i da on bude prve kategorije a to znači u ovom trenutku da koncentracija i sumporovodika i sumpornog dioksida i onih tzv. lebdećih čestica i benzena bude prve kategorije. Dakle svih onih onečišćivača koji utječu na kvalitetu zraka u Sisku. Rekli smo već i tu je kolega Dorić dobro uočio, nije rafinerija jedini zagađivač zraka u Sisku. Tu je i termoelektrana. No međutim nažalost posljednja mjerenja koja su pokazala da od 17 puta koliko je prekoračen dozvoljena količina onečišćenja u zraku samo je 6 puta rafinerija radila na mazut ili na polumazut. Kaže kolega Vidović: «Ne može drugačije.» Može, na plin i na mazut kad oni kombiniraju eventualno svoj rad. Dakle ipak smo se svi uključili sve svoje misli prema rafineriji pa odatle vjerujem i taj zaključak Kluba zastupnika HSS-a da se traži odgovornost rafinerije. Ja ću podsjetiti da je mnoge mjere od 2000. dakle negdje od 1999. kad je taj porast i kad se to onečišćenje i prati i kad je ono rekla bih doseglo takve granice da se mora shvatiti ozbiljnost, već da se u ožujku 2000. godine INA je izradila Sanacijski program smanjenja onečišćenja zraka sumporovodikom. Poglavarstvo je, dakle lokalna zajednica je to prihvatila ali moram vam reći nešto se malo u dvije godine popravilo, a onda opet ništa. Opet ponovo vraćanje na staro. 2002. i 2003. godine dakle znatan je porast središnje godišnje koncentracije sumporovodika. Što se može propisati upravo korištenju, danas je netko spomenuo nafte s višim sadržajem sumpora, a s druge strane početkom proizvodnje goriva s nižim sadržajem sumpora. Ono što zahtijevaju propisi. Što se događa sada i zašto? Zaista strpljenje građana je pri kraju. Pozdravljamo svaku inicijativu udruge građana koja je ovu subotu imala i svoj prosvjed. Ali ne pozdravljamo svakako politiziranje i manipuliranje s tim. Zašto? Zašto i zbog čega? Zato što je 2004. godine već očito da je i Ministarstvo zaštite okoliša i lokalna zajednica poduzeli sve značajne korake prema INA-i Rafineriji nafte da se provedu i mjere dakle sanacijske mjere za program onečišćenja. Da se rafinerija počne modernizirati. Ti vam pregovori oko rafinerije traju od 2000. godine. Mi smo se u Sisku zaista načitali članaka. Ja imam jedan tu, neću ga kao moji kolege okretati prema kamerama. Ja ću nešto drugo okrenuti i reći zašto se ne slažemo sa svim, cijelim zaključkom Kluba HSS-a. Dakle načitali smo se 2000. i 2001. govora i neću spominjati bivših čelnika. Ulažemo za godinu dana u modernizaciju INA-e 180 milijuna, 200 milijuna. To su bile brojke u tri godine izbacivane. Mi smo u Sisku se nadali, evo počinje, počinje, počinje. Znate kad je počelo? 2004. kad je inspekcija zabranila upotrebu nafte sa više od 1% sumpora, za to smo zahvalni ministarstvu i inspekcijskoj službi jer se ipak nešto malo popravilo. Zatim, kad je ministarstvo naredilo 2004. da se izradi hitan operativni plan modernizacije INA-e. INA je i tu počela kalkulirati, vjerojatno zbog štednje, bi ne bi ali je ipak ministarstvo vratilo njihov program modernizacije na doradu i 2005. na svu sreću su prihvatili modernizaciju INA-e da bi taj famozni, ja ću reći famozni Klaus postrojenje oko čega se sve i vodi bitka, a to je za smanjenje svih emisija i misija u zraku, započelo zaista sa izgradnjom 2006. negdje u ljetu 2006. 1. rujna se inteziviralo i počela je gradnja. I ja vam sada mogu reći, jer dolazim iz Siska ti radovi su upravo u tijeku, intenzivirani. Nas u Sisku veseli ako će biti ove godine do 8. mjeseca, do kolovoza kako je planom, operativnim izgradnje ministrice barem tako nama rečeno, dovršeno. To će riješiti ne sve probleme rafinerije i grada Siska ali jedan veliki problem a to je upravo ovo onečišćenje sumporo-vodikom, dakle taj famozni miris pokvarenih jaja od kojeg s pravom je rekao ne znam netko od mojih prethodnika da su oči ovih dana u siječnju mjesecu pekle i da su ljudi zatvarali prozore. Dakle, zaista treba provesti raspravu o tome. Ne treba politizirati, treba zaštiti građane Siska. Ali kolege iz HSS-a i pored onoga što govori slika zdravlja građana Siska moram vam reći ona je napravljena 2004. godine na prijedlog županije zajedno u suradnji upravo sa Školom narodnog zdravlja "Andrija Štampar". Ona je ta na čijoj osnovi su ovi podaci kojima mi baratamo. Ja se iskreno nadam da će se sadašnje županijsko poglavarstvo, ja sam i vijećnik u Županijskoj skupštini, svaki puta upravo pitam kada će biti gotova studija koja će reći i brinuti o zdravlju građana Siska koju je grad Siska još 2004. godine krajem 2004. u suradnji sa županijom potpisao da će sufinancirati. Ona još nije gotova, do dana današnjeg. Imamo obećanje iz Županijskog poglavarstva da će biti do kraja lipnja gotova. Gdje ćemo vidjeti i te nove pokazatelje kojima imamo pravo sumnjati da će biti još možda porazniji nego ovi od 2004. To su samo u ovom trenutku naša nagađanja. Mi pravih podataka za sada nemamo. Nadam se da ćemo imati. I zaista, brinući o građanima Siska, izražavajući brigu o njihovom zdravlju koje je na prvom mjestu na samom početku ne samo zraka nego i vode. Mislim da je kolega Vidović spomenuo vodu, ne sjećam se, i zagađenje Kupe, ali netko je, netko je to spomenuo. Ne možemo se složiti s vašim prijedlogom iz obrazloženja zašto i kako riješiti problem zagađenja. Jer ne možemo, a to ću sad citirati, podržati zaključak da tražimo Vladu Republike Hrvatske da se aktivnije uključuje i realizaciju ovog zaključka odmah spriječi trovanje građana Siska i okolice na način da se zatvore pogoni tvornica u Sisku koji su uzročnici ovakvog lošeg stanja. Mislim da nemamo to pravo to tražiti, zatvaranje radnih mjesta u gradu u kojem svako novo radno mjesto pa čak i ovo u trgovačkim lancima u posljednjih godinu dana dvije nekih 600, 700 novih radnih mjesta znači veliki gubitak. A zamislite ako zbrojimo sve ove tzv. zagađivače oko 200, 2 tisuće ispričavam se radnih mjesta. Mislim da to bi to bilo previše za građane Siska, da bi tek onda Sisak bio zaista crna mrlja, prava crna mrlja na karti ne ekološkoj, nego karti Hrvatske. Mislim da grad koji je bio ugrožen i ratnim sredstvom i socijalno ugrožen ne smije doživjeti zatvaranje jedinih izvora svoga prihoda. Ne mislim ovdje na grad nego mislim na građane grada Siska. Mislim da se sa ovim ne slažu ni građani grada Siska. Zato držim ovaj letak bez politizacije. Pa ću pročitati što to eko udruga traži, zabranu prerade visokosumporne nafte u postrojenjima INA-e, strogu kontrolu spaljivanja, transparentni podaci o vrsti nafte te vrsti i količini spaljenog otpada u sisačkim spalionicama. Ništa drugo. To je letak koji su građani potpisivali u subotu. To tražimo i mi. Tražimo i podržat ćemo ono što je Vlada predložila na način da će klub zastupnika podržati odluku da se ova tema raspravi u Saboru, jer sigurno da će doprinijeti ta rasprava, bit će svrsishodna ne samo za Siščane nego i za ostale, da će sigurno doprinijeti svijesti svih, da će aktivirati mjere u cilju sprječavanja onečišćenja zraka u gradu Sisku i okolici i obvezati Vladu da upravo podnese izvješće o stanju što je učinila prema zaštiti zraka u gradu Sisku, prema, to je njihova obveza ja mislim, prema građanima grada Siska, ali u razdoblju za koje je ona i odgovorna, dakle u razdoblju od 2004. do evo današnjih dana 2007. S tim da se ne možemo prihvatiti vaš zaključak da se zatvore ionako mali broj postojećih mjesta u gradu, radnih mjesta u gradu Sisku.
Poštovane kolegice, sukladno članku 207. stavak 2. poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Prelazimo na ispravak netočnih navoda. Kolegica Ljubica Lalić, prva po redu. Izvolite poštovana kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ispravljam navod kolegice koja je rekla da su Siščani žrtva socijalističke industrijalizacije, pa je onda navela čini mi se da je rekla da je 120 tisuća Siščana bilo ali dobro, nije bitno. Kolegice, nisu građani žrtva te socijalističke industrijalizacije, ali oni jesu žrtva i to su žrtva onih koji su prestali ulagati u modernizaciju tehnologije te je izvor blagostanja Siščana postali su njihovi trovači. I upravo zbog toga smo mi išli sa prijedlogom ovog zaključka da Vlada intervenira i da natjera da se uloži u tehnologiju kako bi ti trovači prestali biti trovači. A ovo što ste pročitali i rekli da to ne podržavate, pa to je krajnja mjera. Ako Vlada ne može natjerati sprječavanje trovanja. A ako ne može zaštititi i napraviti tehnologiju takovu da ne truje građane Siska onda na koncu pa zatvorimo te … … [[Upadica se ne čuje.]] Onda zatvorimo te trovače, jer biramo između trovanja i zaposlenja. Ja jesam i mi jesmo za zaposlenje itekako, ali osigurajmo građanima grada Siska da imaju zdravu atmosferu i zdrav zrak.
Nemojte mi zamjeriti što moram malo arbitrirati. Niti je kolegica u pravu, a ni vi. Ono što je Klub zastupnika HSS-a predložio kao zatvaranje od strane Vlade pojedinih pogona tvornica, to nije prijedlog zaključka, to je obrazloženje zaključka i to nema veze … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim vas, sada ja govorim. Dakle to nje zaključak i u tom pogledu o tome se ne može posebice raspravljati kao zaključku. Može se raspravljati o obrazloženju. A da li će i hoće li to biti mjera to je druga stvar i zbog toga mislim da bi samo radi toga da se stišaju strasti pojasnili ovu stvar da lakše možemo dalje o tome raspravljati.
Pa zato i jesam rekla da to nije točno, dakle nije to zaključak.
Nije zaključak nego obrazloženje. Kolega Vidović ima ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Ja bih ispravio navod kolegice Roksandić koja vjerojatno nije mislila, ali je izrekla, da su Sisčani bili ljudi sretni građani do 90-te godine, pa kao da je svo zlo počelo 90-te a u socijalizmu su bili sretni. Nije to točno kolegice. Vi to vjerojatno niste misili tako reći, ali kolegica je to tako navela. Sisčani su bili nesretni i do 90-te a bilo je sretnih i nakon 90-te. Drugi netočan navod je netočan navod i uporno ponavljana laž. Oni su baratali s 200, 300 milijuna. Ma ništa se nije baratalo. Projekt je gotov bio kolegice, projekt koji je trebalo realizirati, natječaj raspisati, sve je bilo gotovo.
Hvala lijepa kolega Lončar na vašem komentaru. Kolegica ima povredu Poslovnika. Izvolite kolegice Roksandić.
Mislim da je kolega Vidović, ne mislim nego znam povrijedio je Poslovnik. Nisam uopće kolega Vidović to govorila …
Koji članak? Ako već znate, recite koji članak?
209. Znam to. Kolega uopće nije izrekao ono što sam ja izrekla. … [[Upadica se ne čuje.]] Nisam rekla. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. To ti Kajin, došao si sad. … [[Upadica se ne čuje.]]
Nastavljamo dalje s ispravcima netočnih … … [[Upadica se ne čuje.]] Poštovane kolege i kolegice, još nismo sabornicu pretvorili u grčku agoru pa da se dovikivanjem vodi rasprava pa vas lijepo molim ako je moguće da iz klupa ne dovikujete se i da omogućujete kolegama u skladu s Poslovnikom da obave svoju, izvrše svoje pravo, odnosno obavezu. Kolega Pecek ima pravo na ispravak netočnog navoda. Izvolite kolega Pecek.
Hvala lijepo. Ako je Sisak grad sretnih ljudi bio ili je, onda ja nisam sretan što ipak politički ovdje razgovaramo. Kolegica Roksandić je čula ono što joj odgovara i pročitala je što joj odgovara. Točno je da piše u obrazloženju da razmišljamo o eventualnom zatvaranju nekih pogona, međutim to ne piše u zaključku. Ali ja sam govorio o tome i rekao sam da bi bilo dobro zatvoriti pogone na nekoliko sati kada mikroklimatski uvjeti pogotovo ne odgovaraju ako tvornice rade i događa se posebno zagađivanje zraka. Ja vjerujem da bi to prihvatili svi Sisčani, da bi bili sretniji, kolegice pa i vi ovdje zajedno sa nama u klubu HSS-a, da privremeno zatvorimo kada se događa izuzetno zagađenje u roku od nekoliko sata. To ne bi ništa učinilo za prerađivača posebno štetno, ali sigurno korisno za građane.
Hvala lijepo. Nastavljamo s raspravom. U ime kluba IDS-a, poštovani kolega Damir Kajin. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici. Ako je ovo istina ovako kako iznose zastupnici, ovo je doista katastrofa i valja se solidarizirati sa mještanima Siska, ali i sa svima onima koji se nalaze u sličnoj poziciji poput građana Siska. Jednom riječju treba se solidarizirati sa svima onima kojima se radi šteta. Jednom riječju treba konačno ugraditi ovaj sustav za odsumporavanje, a ako ni to ne bi pomoglo onda cijeli taj sustav treba nadomjestiti nečim drugim i tu obvezu na sebe, a želim reći da je tu riječ od 800 ljudi, treba preuzeti Ina. U tom trenutku dionica Ine neće biti možda za onaj paket od 10 dionica 35 ili 40 tisuća, biti će ili 50 sutradan, biti će 20, ali jednostavno nešto treba učiniti. Dobro je međutim s druge strane primijetio gopsodin Vidović, a imajući na umu da poznaje te prilike, da tamo radi 800 ljudi, da rafinerija ne smije otići iz Siska ako ga ja dobro parafraziram. Kao što je gospodin Vidović pokazao danas ovaj ovdje globus, ja sam isto tako istrgao neke stranice iz te iste novine, znači bolesti koje ubijaju Hrvate pa onda se između ostalog kaže, samo da je nađem: "Sisačko-moslavačka županija 183 tisuće 531 stanovnik umire godišnje dvije tisuće i 600 ljudi. Na pravom mjestu je rak pluća, dojke, onda ishemična bolest srca, cerebrovaskularne bolesti, komplikacije i nedefinirani opisi srčanih bolesti, kronične bolesti donjeg dišnog sustava itd. da okrenem stranicu, svaki drugi umrli godišnje ih je oko 50 tisuća, imaju dijagnozu srca, svaki četvrti, tj. 12 tisuća 287 osoba rak, godišnje od raka obolijeva oko 19 tisuća ljudi i tu je bio jean zanimljiv podnaslov, sada ga ne mogu naći, da od raka najviše obolijevaju Karlovčani i Sisčani, od srca Zagrepčani i Bjelovarci, a od moždanog udara Međimurci dok najzdravije žive Dalmatinci i Istrani. Doduše tu se i najviše radi izgleda. I sada da, kasnije ću se možda više malo doticati tog članka, ali prije toga kad sam već spominjao ovu rafineriju, samo da pročitam dio priopćenja kojega je jučer uputila javnosti Ina a koji se danas može pročitati u "Vjesniku" i još nekim drugim novinama. Znači Zagreb, jučerašnji dan, Ina je u petak sa američkom tvrtkom … potpisala ugovor o izradi osnovnog projekta postrojenja za izomerizaciju jednog od četiri kapitalna postrojenja u sklopu projekta modernizacije sisačke rafinerije, izvijestili su u utorak, znači jučer iz Ine. To postrojenje će omogućiti povećanje oktanskog broja lakih frakcija benzina i time poboljšanje kvalitete benzina koja dolazi na tržište. Rok za izradu osnovnog projekta je 22 tjedna. Nakon tog sljedi izrada dokumentacije za raspisivanje međunarodnog natječaja za izgradnju postrojenja. Potpisu ugovora prethodilo je prihvaćanje Studije o utjecaju na okoliš tog postrojenja. Ova američka tvrtka je jedna od vodećih svjetskih kompanija u području basnog inžinjeringa i licenciranja u petrokemijskoj industriji, čija se tehnološka rješenja koriste u 132 rafinerije diljem svijeta, od toga 47 u Europi. Potpisivanju tog ugovora ili potpisivanje tog ugovora nastavak je uspješne, dugogodišnje suradnje INA-e i te američke tvrtke, nakon postrojenja za odsumporavanje neki Klaus i postrojenje hidrodesulforizaciju benzina. To je treće kapitalno postrojenje u sklopu projekta modernizacije rafinerije u Sisku. Predstojećom modernizacijom postrojenja za koksiranje zaokružit će se prva faza modernizacije sisačke rafinerije koja bi trebala biti završena do 2009. godine. To je znači ovo i treba ljudima jednostavno vjerovati na riječ da će se u ta postrojenja sigurno uložiti više stotina milijuna eura ili dolara i da će tome doista biti ovaj tako. Ja bih se usudio reći pa i na tragu istupa kolega zastupnika, da ovo nije rasprava samo o ekologiji. Ovo je na neki način i rasprava o industrijalizaciji Hrvatskoj ili ponovnoj industrijalizaciji ove zemlje. Mene se doista malo prije dojmila jedna emotivna rasprava gospode zastupnika koji dolaze iz Siska, jer stvarno se čovjek treba solidarizirati sa gradom koji ima 50.-tak, ne znam 60.-tak tisuća stanovnika a u ovom trenutku ima ne znam, 12 i pol tisuća zaposlenih a čak 13 tisuća umirovljenika, što je meni koji dolazim iz nekog drugog dijela Republike Hrvatske gotovo nepojmljivo. Ja kad govorim o toj industrijalizaciji između ostalog jasno vodeći računa i o ekologiji želim samo primijetiti da je koncem prošle godine hrvatski uvoz dosegao 21 i pol milijardu dolara. Izvoz svega 10,3 milijarde dolara i moramo na neki način razbiti iluziji da možemo živjeti samo od turizma i poljoprivrede. A da je tome tako možda najbolji primjer je Istra koja ima dvostruko veći izvoz od Primorsko-goranske županije, koja ima 100 hiljada stanovnika više od Istre a gdje je u ukupnoj toj, ukupnom tom proizvodu industrija zastupljena sa 33% a na drugom mjestu je trgovina 29, turizam svega 10% iako je tih 10%, 40% hrvatskog turizma. A 700% dobiti hrvatskog turizma ostvaruje se na prostoru Županije istarske. 7 puta više nego cjelokupni ostali turizam zajedno. Industrija ima znatnih prednosti. Tu su veće plaće. To je sigurnih godinu dana rada. Bolja sindikalna zaštita. Ako reprezentativan kapital uđe u industriju, on je trajan. To nisu u pravilu … [[Govornik se ne razumije.]] poslove itd. Želim i to spomenuti visa a vis onih koji možda prate ovu raspravu, da Istra danas sa 205 hiljada stanovnika, prati izvan ove sabornice, ima 90 hiljada zaposlenih. Ima odnos jedan umirovljenik zaposlen 1:2, u Hrvatskoj 1:1,39. Imamo više radnih mjesta nego '90. Imamo manju nezaposlenost nego '90. Četiri puta veći izvoz nego '90. godine ali smo se isto tako borili za svako radno mjesto sve ove godine. Zašto to spominjem? Spominjem između ostalog zbog jedne investicije … [[Govornik se ne razumije.]] gdje su nakon što su investitori uložili 50 milijuna eura, pokrenule se određene akcije osporavanja. Problem je u tome kada svi znaju šta se dešava i kada svi šute. Kada vijećnici odlaze u Njemačku, govore o sjajnoj investiciji, sa njima odlaze jasno i novinari. Pišu pohvale o svemu tome, a onda u jednom trenutku u izbornoj godini kreće određena kampanja. Jasno je da se ne može povlačiti paralele između tog … [[Govornik se ne razumije.]] s jedne strane iz Siska jer … [[Govornik se ne razumije.]] uopće nije niti počeo raditi a Sisak je eto, postrojenje u koje de facto nije investirano zadnjih 30 godina. Međutim, što želim reći? Mi ćemo doista se naći brzo u situaciji da ćemo početi razmišljati ili industrijalizirati ovu zemlju ili jednostavno više tako nećemo dalje moći, jer nije normalna situacija da se dvostruko više uvozi no izvozi, da smo tamo '90. godine imali 2 milijuna zaposlenih. Danas imamo milijun 500 tisuća osiguranika. Ako od tog broja odbijete 200 tisuća nas koji smo na državnoj plaći, jasno da liječnik je de facto proizvodno radno mjesto kao i učitelj itd., ispada da je omjer jedan radnik jedan zarez ne 3,9 koliko se odnosi na te umirovljenike nego 1,5 onih koji primaju određena primanja od jednoga radnika. Takva je situacija doista neće moći u nedogled zadovoljavati očekivanja hrvatskih građana i po tom pitanju mi ćemo morati postići konsenzus kako dalje. Inače doista zanimljiv je ovaj današnji tekst u "Globusu" i ovaj podnaslov, od raka najviše pobolijevaju Karlovčani i Siščani, od srca Zagrepčani i Bjelovarci, od moždanog udara Međimurci, dok najzdravije žive Dalmatinci, Istrani. A to govorim ne zbog toga što ja mislim da mi živimo bolje nego drugdje. Tamo se više radi nego možda drugdje. Nego to govorim ako netko sluša tu raspravu da prestanu nam podmetati da najviše ljudi u Istri umire od raka. Zato ja to govorim. Ali, sad ću samo citirati ovaj dio "… da udisanje zagađenog zraka dovelo je do toga da je stopa obolijevanja Siščana od karcinoma na 100 tisuća stanovnika 152 ili 152 osobe, dok je prosjek za Hrvatsku 121 osoba. Prema podacima Registra za rak samo u 2004. broj novo oboljelih muškaraca od karcinoma u Sisačko-moslavačkoj županiji bio je među najvišima u Hrvatskoj. Iznosio je 527,6 na 100 tisuća stanovnika.", izjavio je gospodin Martinac. I da sada ne nabrajam sve ostalo. Situacija je sigurno alarmantna. Dobili smo eto, poruku iz INA-e da će se krenuti u snažne, velike investicije koje se procjenjuju na desetine, možda i stotine milijuna dolara i to doista treba što je moguće prije učiniti kako bi se sačuvala i radna mjesta ali jasno ono što je jednako tako bitno, ako ne i bitnije zdravlje ljudi koji žive u tim, u blizini tih velikih sustava. Ne daj Bože onda razmišljati što bi bilo kada tih velikih sustava pod patronatom državnih de facto vlasti ne bi u Sisku bili. Tek onda bi brojka zaposlenih bila ne 12500 nego možda i upola manje. Ako u Željezari danas radi negdje oko 2000 tisuće ovdje 800 ljudi, a i pitanje što će biti sa tom Željezarom jer ta agonija se više ne može u nedogled tolerirati. Želim samo vjerovati u to da ako radnici ponovo izađu na ulice, na mostove neće se slati policija na iste kao što je to bilo pred nekoliko godina učinjeno. Sve u svemu apsolutno jesmo za ovu raspravu, jesmo da se otvori jedna polemika oko svih zagađivača u Republici Hrvatskoj ali i da progovorimo o ponovnoj industrijalizaciji zemlje jer rekoh 1990. smo imali 2 milijuna zaposlenih. Danas je svega milijun i 500 tisuća zaposlenih. Pretpostavljam da jedino županije Istarska i Grad Zagreb danas imaju više radnih mjesta no što su ih imali 1990. godine. Međutim da bi se pokrenula Hrvatska to je premalo.
Hvala lijepa kolega Kajin. U ime Kluba HSS-a poštovani kolega Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovana ministrice, tajnice, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi u ime Kluba zastupnika HSS-a koji je bio predlagač rasprave o ovom zaključku. Prije svega želim konstatirati da smo zadovoljni sa time što su svi klubovi uglavnom podržali prijedlog zaključka o kojem ćemo vjerujem uskoro dobiti i jedno detaljno iscrpno izvješće u ovakvom ili možda nekakvom sličnom obliku, a mislim da nije bilo primjedbi osim na nekakve prijedloge iz obrazloženja tako da vjerujem da smo svi shvatili da problematika u samome Sisku i Sisačko-Moslavačkoj županiji nije zanemariva i da je potrebno da se o njoj raspravi i ovdje na, u Parlamentu kao najvišem tijelu koje bi trebalo biti odgovorno za provođenje Zakona o zaštiti zraka. Da se nešto u Sisku dešava vidljivo je bilo zadnjih godina po raznim pokazateljima. Evo ja sam uspio tokom današnjeg dana dobiti pokazatelje Instituta za medicinska istraživanja i medicinu rada iz kojih je moguće vidjeti da postoje mjerenja koja su provedena nakon Zakona o zaštiti zraka koje smo donijeli prije tri godine i u kojima je vidljivo da postoje određena zagađenja zraka i da određene kategorije su bilo druge, bilo treće kategorije ovisne o zagađivaču. Dakle evo na primjer kaže se da je zagađenje na vodikov sulfid u postaji Sisak 1 treće kategorije dok je recimo u Kutini 2. kategorija. To je ista županija. Dok je recimo na, na druge, na amonijak je druge kategorije. Na benzen je uz Sisak 1 se mjerio na istoj postaji isto tako 3. kategorije. To sigurno pokazuje da su mjerenja ta sigurno točno izvršena i da možemo reći da je došlo do određenog zagađenja. Isto tako imamo podatke i Agencije za zaštitu okoliša koje su naručile od istog izvođača praćenje koje još detaljnije razrađuje te pokazatelje. Da ne bih sad išao u sve te detalje i čitao ih ovdje, oni su vidljivi i jasno govori da je došlo do zagađenja. A što kaže treća kategorija? To znači da je prekomjerno onečišćen zrak. Da su prekoračene granične vrijednosti kakvoće zraka. Druga kategorija kaže da je umjereno onečišćen zrak, da su prekoračene prosječne vrijednosti a nisu prekoračene granične vrijednosti kakvoće zraka. Prema tome jasno je da postoji, postoje određena zagađenja koja su izmjerena tamo i istina je da mi nismo imali prije pokazatelja jer nismo imali ni takav Zakon o zaštiti zraka pa nismo ni mogli imati točne pokazatelje. A ono što sam u uvodu govorio da smo mi kao šumari kažem iznosili podatke koji su bili vidljivi na našim mjerilima. Koji se prate na mreži 4x4 kilometra. Koji mogu reći da do određenih zagađenja je došlo. I kao što je moja kolegica Ivanka rekla da su ljudi željeli zatvoriti prozore kad je takvo nekakvo zagađenje. Nažalost biljke ne mogu zatvoriti prozore, one žive u okruženju koje je. A nama sigurno da mora biti cilj svima skupa da smanjimo zagađenja da do njih ne dolazi. I pokazatelji koji su zanimljivi, još jednom bih želio ponoviti. Znači 1998. godine ta zagađenja nisu bila tako velika. Svega, znatno oštećen znači stupanj 3. i 4. bilo je svega ispod 4%. Danas je to 5 puta više u prosjeku na svim biljnim vrstama, a ono što mene posebno zabrinjava što je naša najvrijednija vrsta hrast lužnjak svako drugo stablo oštećeno. Znači 3. i 4. stupnja oštećenosti. To sigurno je jedan zabrinjavajući podatak a vidljivo je isto tako da ostvareni gospodarski efekt koji slavi upravo šuma Sisak iz proizvodnje Sušac da je značajno velik što znači da se umanjuje gospodarski efekat, umanjuje se ona vrijednost koja bi se mogla ostvariti da toga nije. Ja ne kažem da je to samo zagađenje iz područja samog Siska. To je i izvana. Ali zabrinjava taj pokazatelj. Tu još, kad bi gledali samo prosjek onda bi rekli: OK, u prosjeku je to negdje na nivou Hrvatske jer je Gorski kotar daleko više oštećen upravo zbog strujanja zraka iz Zapadne Europe. No to nas s obzirom da ovdje nema toga strujanja toliko onda znači da smo si i sami pogodovali tome da imamo povećanu zagađenost zraka. I u tom dijelu nas to kažem mora zabrinjavati i jednostavno je potrebno poduzeti sve mjere koje su potrebne. Mi smo Zakonom o zaštiti zraka rekli tko sve mora provoditi te mjere? Pa on vrlo jasno kaže koje su to mjere iz područja jedinica lokalne samouprave. Ni one nisu zanemarive. Tu je bilo riječi o njima. Pod, mjere koje treba poduzeti lokalna samouprava znači grad i županija. Od izrade programa zaštite i poboljšanja kakvoće zraka. Izvješća o stanju kakvoće. Izrada programa mjerenja kakvoće na lokalnoj mjeri za praćenje kakvoće zraka. Uspostava održavajuće, postojeće lokalne mreže, izrada plana mjera za smanjivanje onečišćenja. Ako je zrak umjereno onečišćen a to bi mogli reći ova srednja je mjera prisutna u gotovo svim elementima. Izrada i provedba financijskih programa, provedba mjera zaštite ljudi u slučaju pojave kritičnih razina onečišćenosti zraka. Isto tako mjere koje mora provoditi resorno ministarstvo, odnosno evo da tako kažem država. A isto tako i subjekti koji su u vlasništvu države. Prema tome, u ovome dijelu rasprave svi smo odgovorni a i kontrola prije svega i Sabora isto tako i svih ostalih, svi smo odgovorni da se to stanje popravi. I zbog toga nitko ne bi trebao ovdje ni politizirati ni ukazivati da je netko prije, poslije, kasnije, ranije nego saznanja su sada prisutna. Drago mi je da su se ljudi u Sisku sami organizirali, da su osnovali udruge, jer su predugo čekali da to mi političari napravimo. I zato za buduće vrijeme moramo dobiti što prije, što kvalitetnije izvješće na saborske klupe, jer ovdje vjerujem da ćemo tada dobiti i termin koji neće biti ovako popodne nego da će nas pratiti i svi mediji i da ne bude bez obzira da li će biti u izbornoj godili ili ne znam kojoj, jer po prijedlogu zaključka ovdje ispada da ćemo ga dobiti tek iduće godine. Bilo bi dobro da ga dobijemo što prije i da onda možemo odgovoriti na sva pitanja zašto je do čega došlo i predložiti kvalitetne mjere. Ja bih evo kao šumar predložio jednu mjeru koja se može primijeniti u termoelektranama gdje ne mora biti samo izvor mazut rekli smo i plin može, a može biti i biomasa, jel uz određene preinake. Prema tome, ta biomasa ako bi se koristila sa tog područja onda bi sigurno mijenjala jedan dio mazuta ili čega i smanjila bi zagađenje prema emisijama u okoliš. I na taj način bi sigurno dobili bolje pokazatelje i kvalitetniji život u idućem vremenu. Evo, dalo bi se o svim tim pokazateljima pričati još, ali ja sam nastojao u ovom dijelu reći neke pokazatelje koji su potkrijepljeni sa analizama koje su do sada napravljene. I pozvao bih sve da podrže kolege zastupnike ovaj prijedlog zaključka i da uskoro dobijemo jedno izvješće koje će biti meritorno sa stručnim pokazateljima. A da podsjetim da je klub, Odbor za prostorno uređenje prije dvije, tri sjednice predložio da isto takav zaključak dobije od strane resornog ministarstva najprije na svoje klupe, a u međuvremenu evo i na samo zasjedanje Sabora ovdje. Klub HSS-a će naravno podržati prijedlog ovog zaključka. Hvala.
Hvala. Sad idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Ante Markov. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Potpredsjednik Doma, poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, gospođo ministrice. Naravno da ću čvrsto podržati ali bi ja rekao tako sve zaključke i zaključke koje predlaže Klub zastupnika HSS-a da se obaveže Vladu Republike Hrvatske za podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz Rafinerije nafte te donošenje mjera u sprječavanju istih kao i ova tri zaključka koja predlaže Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Međutim, osobno smatram da bi trebalo ukazati na još nekoliko pitanja koji su važni da se razmotre ili da se potkrijepe činjenicama, podacima pa i dokumentima u izvješću koje će podnijeti Vlada i naravno u izvješćima koje bi trebalo putem Vlade ili neposredno dostaviti Saboru gradovi Sisak i Sisačko-moslavačka županija. Ja ću se nastojati kloniti da ulazim u raspravu o meritumu kao što su većina kolega do sada činili. Ali ću samo podsjetiti radi važnosti naznačavanja onoga što želim posebice naznačiti da je stupanj zagađenja, barem prema onome što smo dobivali iz medija pisani, govornih, slikopisnih i stajališta naših građana u Sisku takvi da ono ugrožava zdravlje ljudi i da ugrožava zapravo kvalitetu življenja u gradu Sisku. Ako je tome tako, a moramo u to vjerovati onda je s pravom nužno očekivati da se dobije između ostaloga, sukladno članku 32. Zakona o zaštiti zraka koje su mjere naređene, posebne mjere radi zaštite zdravlja ljudi i načina njihovog provođenja od grada Siska vezano za ovu situaciju u kojoj se nalazimo trenutno u odnosu na zagađivače koji doprinose ovakvoj šteti. I mislim da bi te mjere morali dobiti. To tim više što bih htio podsjetiti da sukladno tim mjerama, a bi se moralo isto od strane grada donijeti plan mjera za smanjivanje onečišćenja zraka i da u tom dijelu sukladno opet članku 43. stavku 4. Zakona o onečišćivač je dužan provesti financirati mjere za smanjivanje emisija onečišćivajućih tvari u zraku utvrđenih u planu mjera. Prema tome nije dovoljno pročitati da je INA potpisuje ugovor, nego da li smo donijeli plan sanacijski kojim se pokušava zaštiti zdravlje ljudi, da li smo donijeli plan smanjivanja utjecaja i da li su sredstva osigurana za provođenje toga plana od strane onečišćivača. Dakako to sukladno tome znači da zapravo tražim da se proširi izvješće, sad da li će ono biti u sklopu izvješća Vlade Republike Hrvatske ili posebno separat ministarstva ne znam, vezano za inspekcijski nalaz. Naime, ja bih ovdje samo htio korigirati jedno stajalište koje piše u izvješću našeg Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša kojim on traži da to uradi Državni inspektorat. U ovom zakonu tu inspekciju ne obavlja Državni inspektorat nego je to inspekcija u sastavu resornog ministarstva i u tom pogledu mi je drago da je ministrica ovdje, da ovo može čuti, da bi zapravo dobili izvještaj o nadzoru nad provođenjem zakona. Osim toga ne samo nadzor nad provođenjem zakona nego i o nadzoru koji je Vlada trebala donijeti plan onaj o posebnoj zaštiti o kvaliteti zraka, zatim koji je trebala donijeti županija, itd. i da vidimo da li se to provodi, da li su propisane određene mjere sankcionirane itd. Tim više što se radi o vrlo, vrlo teškoj i kritičnoj situaciji. Mislim da bi u tom pogledu trebali dobiti dodatno izvješće, kao što bi trebali dobiti i posebna izvješća grada Siska i županije o provođenju ovog sanacijskog plana kojim se uspostavlja ili pokušava normalizirati stanje da bi zapravo dobili kvalitetu zraka koja neće ugrožavati zdravlje ljudi i životinja, odnosno ekološki biološki sustav na tom području. Treću stvar koju bih htio ovdje izrijekom naznačiti jeste da je meni bez obzira što sam tužan da se do ovakvog događaja zbio ipak se u meni pojavila jedna radosna nada, ovo više nisu tabu teme, to je važna stvar. Važna je stvar da o ovim pitanjima raspravlja Sabor. Važna je stvar da mi napokon počinjemo dizati i kao politički subjekt, ekološku svijest na razini kvalitete življenja u našoj zemlji. To je jako važno i koliko god to ponekad izgleda opterećenje industrijskim subjektima u gospodarskom sustavu vezano za praćenje tehnologije i vezano za ekološku zaštitu, mi ovime doprinosimo kvaliteti života, ako ćemo uspjeti tu ekološku zaštitu vezati i uz suvremenu tehnologiju s jedne strane i s druge strane mi stvaramo kompatibilnu industriju koja se može u tom pogledu onda uključivati u međunarodnu zajednicu i međunarodnu podjelu rada ili sasvim precizno i Europsku uniju. Znate bez i ovog segmenta uvažavanja tehnologije, naša industrija nema šta tražiti na tržištu Europske unije. Niti sa aspekta proizvođača niti sa aspekta onoga koji će nuditi robe u takvoj proizvodnji, jer te robe jednostavno neće udovoljavati kvaliteti. Potreba je da zadovolji to pitanje. Moram reći da još jedna stvar me jako obradovala u vezi s ovim slučajem, bez obzira koliko je on tužan i tragičan, a bilo bi još takvih slučajeva u nas u Hrvatskoj kada bi se bolje pogledalo i sagledalo pojedine naše općine i gradove, odnosno pojedina područja na kojem se nalaze manji ili veći zagađivači ovisno o tome o kojem se broju i strukturi stanovništva radi, a ta je da se počela javljati samoinicijativa građana, ne samo udruga, ne samo političkih stranaka, nego samih građana koji su osjetili problem koji se javlja i prelama preko kvalitete zdravlja njihove djece i njih samih itd. I u tom segmentu je sasvim jasno da i mi podržavamo i osobno podržavam svaku raspravu koja će u javnosti omogućiti na izvjestan način javnu kontrolu postupanja države u provođenju zakona kroz udruge, kroz građane itd. Ali nije kvaliteta u tome, kvaliteta je ovog slučaja u onome dijelu da je zapravo taj javni poticaj podstakao dodatno državna tijela kako na razini središnje vlasti, ministarstva, tako i na razini regionalnog organiziranja ministarstva vezano za ispostave u županiji i u gradu da poduzmu dodatne mjere jer se ovdje vidi da su već izvršena ne samo mjerenja nego se i utvrdilo kako ta mjerenja mogu potencijalno djelovati na negativno zdravlje ljudi i okoline. Prema tome dosta je u poslu napravljeno, sada je važno kako osigurati da je jednog od najjačih, ne jednog nego sigurno najjačeg gospodarskog subjekta danas u Hrvatskoj, zapravo izvršna vlast dovede u poziciju ne samo da plati sankcioniranje štetnih posljedica nego još više da osigura sredstva za provođenje plana za saniranje štetnih posljedica dok ne osigura onu tehnologiju koja će zapravo onemogućiti ovakve dijelove koji dovode do onečišćenja zraka, a osobito takvog tipa da ugrožava zdravlje ljudi i životinja na tom prostoru. Prema tome da zaključim. Smatram da ove naše zaključke treba dodatno proširiti sa dodatnim izvješćima koje u skladu sa zakonom je ovlašteno pribavljati i kontrolirati ili nadzirati ili inspekcijskim nadzorom ili kroz nadzor ostvarivanja zakona naše resorno ministarstvo i da u tom segmentu zapravo kvalificiramo u kom sadržaju očekujemo izvješće od Vlade Republike Hrvatske da bismo dobili što važnije i što više činjenica i argumenata koji će nam omogućiti u tom segmentu poduzimanje određenih mjera. Naravno ako do tada ne dođe do određenih situacija, sada se treba razmatrati i nekih od stajališta predlagatelja Kluba zastupnika HSS-a ili konkretno vezano za moguće mjere koje se poduzimaju od prekršaja koji se novčano kažnjavaju pa do onog pitanja da se eventualno ako je to tako opasno za zaštitu zdravlja ljudi u pojedinim pogonima i segmentima da se privremeno, a naročito u vršnom opterećenju onečišćenja zraka zapravo zabrani njihov rad da bi to onečišćenje, odnosno taj smog bio manji i da ne bi tako negativno utjecao ako potrebi da se pojedini pogoni, ako treba tada i to, potpuno zagase. Jer ovdje nije pitanje trajnog gašenja pogona ili industrijskih potencijala nego zapravo ovdje je pitanje prioriteta zaštite zdravlja ljudi i životinja s jedne strane i s druge strane traženja prirodne pa čak i po potrebi ako treba intervencije države kroz nekakva posebna kreditna sredstva istom tom proizvođaču da dobije kvalitetna sredstva da brže usvoji tehnologiju koja će osigurati takvu proizvodnju koja neće više zagađivati zrak i osigurati kvalitetna radna mjesta, kvalitetnu proizvodnju i sve ono što je važno. Zbog toga ja podržavam sve ove zaključke koji su predloženi, a mislim da bi ih trebalo dodatno kvalifikatorno osnažiti i poduprijeti, a posebice kažem podupirem ono što su pokrenuli građani grada Siska vezano za zaštitu onoga što nam je svima najvrednije, a to je zdravlje ljudi. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Arlović ja se slažem s ovim što ste vi rekli kada ste govorili da li postoji program sanacije Ininih postrojenja i sanacija štetnih posljedica. Da li su za tu sanaciju planirana sredstva, ali svakako vjerujem da ste mislili i na rekonstrukciju Rafinerije Ine ne samo u Sisku nego i u Rijeci i o samim rokovima te rekonstrukcije koja bi u konačnosti rezultirala povećanju zaštite okoliša.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović.
Naravno kada je u pitanju tehničko-tehnološko restrukturiranje Ininih proizvodnih kapaciteta, onda sam mislio na sve to, i u Rijeci i u Sisku, ali isto tako vezano za eksploataciju plina i nafte na našim naftnim i plinskim nalazištima, znate. Međutim ovdje konkretno kada se radi o ovom pitanju ne odnosi se to na taj sanacijski program, to je sanacijski program koji mora provesti državna kompanija koja se privatizira. Ovdje se misli na sanacijski program koji je ovlaštena donijeti jedinica lokane samouprave bez volje i bez utjecaja onečišćivača, dakle konkretno Ine ako se o njoj radi. I jedinica lokalne samouprave ako je ugroženo zdravlje ljudi ima prvo i obavezu, naredit će primjenu posebnih mjera zaštite zdravlja ljudi i način njihovog provođenja iz članka 32. s jedne strane zakona i isto tako ima pravo sukladno članku 43. donijeti poseban plan mjera za smanjivanje onečišćenja zraka, a te novce za provedbu tog plana mora platiti onečišćivače. To je situacija kada zapravo jedinica lokalne samouprave dobija od strane države pravno sredstvo da zaštititi neposredno interese i potrebe svojih ljudi na terenu na kojem se nalaze, odnosno svojih građana u ostvarivanju i zaštiti jedne od ključnih vrednota i potreba to je zdravlje ljudi i u takvoj situaciji to je mjera koja je također dana kao sredstvo jedinici lokalne samouprave ako proizvođač odnosno onečišćivač ne izvrši sanaciju sukladno temeljem tehnički tehnološkim uvjetima, a da bi ispoštovao norme i kriterije iz ovog zakona i provedbi akata koji su doneseni na temelju ovog zakona uključivo i plan smanjenja onečišćenja. Evo, hvala lijepa kolega na replici.
Poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Evo, samo još nekoliko riječi. Pomogao mi je kolega Arlović svojom raspravom pa ću stati tu negdje gdje ste vi rekli, da je možda sretan pod navodnicima, nemojte me krivo shvatiti opet događaj koji je potakao javno mnijenje i sve nas da počnemo javno kao građani grada razmišljati o onome što se događa. A vratit ću se na onu riječ, žao mi je što nema mog kolege Vidovića, ne svadim se ja uvijek s njim, samo ponekad, što ga nema da mu kažem, nisam ja mislila da su građani grada Siska sretno živjeli do '90. i da sada ne žive. Građani grada Siska su puno sretniji od '90. A znate što se događalo? Bili su sretni što su radili a nitko nije mislio u tom vremenu o budućnosti svoje djece i budućih naraštaja, ne razmišljajući o tome koliko treba upravo u tu INA-u uložiti da bi se postigla kvaliteta i poboljšala tehnologija, ono što je i kolega Poropat sada rekao, koliko se uopće u naftnu industriju ulagalo u razvoj, u tehnološki razvoj postrojenja? Živim u gradu i znate koliko? 500 metara zračne udaljenosti od "Herbosa" još jednog velikog zagađivača, ali koji je upravo jednim takvim pritiskom uspio građane Siska, uspio napravit, ima spalionicu, nije samo više proizvodnja pesticida nego je zamišljena spalionica kao spalionica ambalaže od pesticida, ali spaljuju oni lijekove i sve što je potrebno. No, međutim oni su uspjeli svoju spalionicu dignut na tu razinu da imaju i mjerenje kakvoće emisija zraka i takve filtere da više nisu posredna opasnost za građane Siska. Međutim, ostala su ta dva velika zagađivača rafinerije o kojoj je danas toliko riječ i termoelektrana. Podržavam da se otvori rasprava, tim više što je i svijest i javnost ljudi već toliko sazrjela da smo se zaista počeli brinuti o svojem zdravlju ali i okolišu Ali mi je žao, moram sada reći, što se možda dobra namjera kolega iz HSS-a u Sisku pretvorila u našem gradu u političko prepucavanje. Prepucavanje po medijima. Jedna dobra namjera eko udruge koju sam podržala, koja je po meni jedini ispravni put i jedini oni koji mogu reći javnosti i građanima kao nevladina udruga građana o tome što se događa i oni su glas građana i glas naroda, pretvorila se u naslov u novinama "HDZ bojkotirao skup građana Siska za zdrav život". Zašto HDZ kad nije bio uopće pozvan HDZ kao politička stranka. Ali zamislite. Na tom skupu smo stajali gospođa Lovrić kao članica SDP-a, gospođa Petir kao članica HSS-a, stajala sam ja kao članica HDZ-a i saborska zastupnica. Nisam vidjela kolegu Vidovića, nije ni bitno je li bio ili ne. On će podržati ovu akciju i već je podržao. I sve su oni primijetili u tom članku. "Večernji list". Sve, osim mene. Ja sam tamo bila kao Ivanka Roksandić, građanka grada Siska. Zamislite, u meni nitko nije vidio člana i članicu HDZ-a. Zato sam rekla kolege, da nemojmo, nemojmo politizirati kad je u pitanju zaštita zraka u Sisku. Upravo zato to i tražim. I pozdravljam otvaranje rasprave ali sa pripremljenim materijalima, sa argumentima od 2004. do 2007. što se učinilo? Što je učinilo gradsko poglavarstvo? Što su učinili svi mi, što smo učinili svi mi političari? Dobro gospođa Petir u "Glasu koncila" posljednji broj kaže, kao članica regionalne organizacije HSS-a središnje Hrvatske, posebno je kritična s pravom prema političarima i znanstvenicima. Slažem se. Ali mora biti kritična i prema sebi. Prema sebi kao zamjenici županice koja duguje građanima Siska sliku zdravstvenog stanja Siska već dvije godine iz koje ćemo vidjeti i uočiti i imati određene parametre. Nemojmo imati dvostruko mjerilo kad govorimo kao političari i kad govorimo građani. Žao mi je, upravo zato i boljim se što se cijela ova situacija oko Siska i da se ne bi ispolitizirala. Pozdravljam ovu raspravu i mislim, da Vlada mora podnijeti izvješće što je ova Vlada učinila. A onda ćemo vidjeti što se eventualno učinilo ili nije. Ne moramo se vraćati u prošlost. Gledajmo u budućnost. Mi koji smo u Sisku vidimo da se nešto radi. I veselimo se tome što će se napraviti. Ja se iskreno nadam, nisam prorok. Ali se iskreno nadam da ćemo ono što nam je obećano a to je to Klaus postrojenje, da će ono biti završeno do mjeseca kolovoza. Dobro će biti ako ova rasprava pokaže da trebamo učiniti još neke mjere prema rafineriji. Ali vraćam se na ono što sam rekla, zasmetalo me obrazloženje ne zaključak, uzmite fonogram, zasmetalo me je obrazloženje zaključka u kojem se navodi kad pročitate, a to su čitali i građani Siska jer su mediji i prenijeli da se traži zatvaranje rafinerije. Nemojmo zatvarati rafineriju. Slažem se s kolegom Arlovićem. Napravimo neke mjere, trenutačne mjere, a zato postoje trenutačne mjere koje se mogu provesti, ali nemojmo zatvarati radna mjesta u Sisku. Zaključit ću svoju raspravu. Podržavam ovu raspravu. Hoću da Sišćani napokon duboko dišu svojim plućima naročito naša djeca u budućnosti i molim vas nemojte ni raspravu o ovom zaključku a ni buduću raspravu pretvarati u političku raspravu. Ovo nije pitanje politike, ovo nije pitanje izborne godine. Ovo je pitanje života u gradu.
Hvala. Imamo jednu, imamo ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Kolegice Roksandić po drugi puta ispravljam da ne predlažemo zatvaranje rafinerije. Rekao sam da eventualno razmišljamo da rafinerija prekine rad na nekoliko sati zbog mikroklimatskih uvjeta i to ste me već jedanput čuli. To sam vam već jedanput rekao. Također ispravljam vaš navod da zamjenica župana nije poslala izvješće. Evo ovdje je ministrica pa može potvrditi da je izvješće županije i grada došlo u Ministarstvo međutim mi ga ovdje nismo dobili. Mi ga ovdje nismo dobili, ja se nadam da ćemo ga dobiti pa da će, da ćemo moći o njemu raspravljati. Nemojte govoriti, nemojte govoriti da nije nešto otišlo što je otišlo tako da ta izvješća su potpuno sigurno otišla u pravo vrijeme i na pravo mjesto. Ali nismo ih mi ovdje dobili makar smo ih danas trebali imati.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. A šta su građani Siska Bogu skrivili da ih tako okrutno kažnjava? Najprije imaju gradonačelnika kojeg nisu izabrali na izborima nego koji im se nametnuo kupovinom vijećnika i na kojeg premijer se dere kao na balavca. Sad ih se još i truje. A danas su dobili i pljusku od Vlade. Što traži predlagatelj? Predlagatelj skromno, samozatajno, tiho, pristojno predlaže zaključak da se obvezuje Vlada Republike Hrvatske na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te donošenje mjera za sprečavanje istih. Ne traži dakle predlagatelj odgovornost Vlade. Ne traži ni odgovornost ministrice. Ni odgovornost INA-e. Ne traži zatvaranje rafinerije. Traži da Vlada podnese izvješće. Pa zašto Vlada? Zašto predlagatelj to traži od Vlade? Pa od kog drugog da traži ljudi Božji nego od Vlade? Tko može doći do podataka ako ne Vlada? Tko može zatražiti i platiti mjerenja? Vlada. Tko može angažirati stručnjake? Pa tko drugi nego Vlada. Tko ima autoritet predlaganja i provedbe mjera? Pa opet Vlada. Pa je posve logično da to predlagatelj traži od Vlade. A što kaže Vlada? Vlada u svom mišljenju na ovaj prijedlog kaže kako smatra da Hrvatski sabor treba raspravljati o zagađenju zraka iz rafinerije Sisak. Vlada dakle kaže: «Pa raspravljajte. Ako baš nemate nekakvog drugog posla a vi raspravljajte o zagađenju u Sisku. Raspravljajte, šta nas briga? Vlade se to ionako savršeno ne tiče.» Ovo danas ne može biti rasprava o ekologiji. Ovo ne može biti rasprava o zdravlju. Ovo ne može biti rasprava o industrijalizaciji ni o nezaposlenosti u Sisku ni o rafineriji u Sisku. Ni o sisačkoj željezari. Ne može jer nema podloga za tu raspravu. Jedina podloga koju imamo to je obrazloženje predlagatelja. Obrazloženje predlagatelja koje kaže da se mjerenjima koje je Sisačko-Moslavačka županija posebno platila i koja su obavljena u 2005. i 2006. godini utvrđeno je kako je 2005. godine došlo 51 put do prekoračenja koncentracije srednje dnevne vrijednosti sumpornog dioksida a sumporovodika 63 puta. Dok su ta prekoračenja za 2006. godinu znatno veća pa je sumporovodik premašio i okruglu brojku 100. To su podaci koje imamo. To su podloge za raspravu. U svakom slučaju nedostatne. Imamo mi i drugu podlogu a danas smo ju čuli od uvažene ministrice koja je lapidarno kazala: «A bilo je i gore u Sisku, pa šta? Bilo je 2003. godine, 2004. godine bilo je gore.» Pa ljudi dragi ako je bilo gore, a i sada ako je loše onda nećemo nad tim zatvarati oči i reći: «Ha, bilo je. Valjda će biti bolje. Ili će biti gore, vrlo važno.» Ovo dakle može biti samo rasprava o Vladi. O njenom odnosu prema 40 tisuća građana ove zemlje koji su možda, možda izloženi zagađenju. Koje se možda truje. Koji će možda zbog toga oboliti. Koji će od tih oboljenja a ona nisu bezazlena možda umrijeti prije nego što bi umrli da tog zagađenja nema. A kakav je taj odnos Vlade? Sadržan ili sažet u ovu jednu rečenicu pa raspravljajte. Ako baš hoćete raspravljajte. On je nevjerojatno bešćutan. On je okrutno neosjetljiv, on je neshvatljivo ciničan. To je osobna iskaznica ove Vlade. Ja sam mislio da će ova rasprava biti kratka. Da će biti kratka i da će služiti na ponos i Vladi i Saboru. Da će Vlada reći: Zahvaljujemo se predlagatelju na upozorenju. Prihvaćamo objeručke ovaj zaključak. Stalo nam je do Siska. Stalo nam je do njegovih stanovnika. Stalo nam je do njihova zdravlja. Naredit ćemo mjerenja. Platit ćemo ih. Ustanovit ćemo koliko je stupanj zagađenja. Potražit ćemo gdje je uzrok tome zagađenju i predložit ćemo mjere, ali nećemo dopustiti da se stvar valja dalje ovako. Ništa od toga. Teško je danas biti Sišćanin. Teško je znati da vas je vlastita Vlada napustila. Teško je slušati ovakvo obrazloženje Vlade. Ja predlažem da se ovo obrazloženje Vlade umnoži, predlažem to predlagatelju i da pošalje i da se pošalje svakom Siščaninu, svakom na njegovu kućnu adresu, da vide Siščani. Jer se ova rasprava ne vodi u izravnom prijenosu, da vide Siščani kako njihova Vlada vodi brigu o njima, da vide. Gledajte, uzeli ste Zagrebu 800 milijuna kuna. Odvojite pola i pomozite Sisku, Zagrepčani će biti sretni. Hvala vam.
Hvala. Imamo tri ispravka netočnog navoda. Prvi je gospodin Marko Širac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zastupnik je naveo bar jedno 10 netočnih navoda, a meni dozvolite samo da korigiram jedan, a on samo ne da je netočan nego je i neistinit. Radi se o izboru gradonačelnika grada Siska koji je na legalan, zakonit način izabran, a ne onako kako je on naveo, kupovinom vijećnika.
Nije rasprava o gradonačelniku nego o zagađenju u Sisku, pa bi ja upozorio sve koji sudjeluju u raspravi ili u replikama da se uglavnom drže teme. Jer ako se ne držite teme ima ovdje, u poslovniku piše kad, šta se radi kad se netko ne drži teme. A ja ne bih htio tomu koristiti te poslovničke odredbe. Ispravak netočnog navoda ima i gospođa Ivanka Roksandić. Izvolite.
Ma moram nakon ovako već uobičajenog navela sam već kolega Stazić na vaš teatralan govor pa moram ispraviti, neću spominjati gradonačelnika jer smo rekli, mada je kolega naveo jednu neistinu. Međutim, navest ću onda nekoliko drugih netočnih navoda. Netočni navod ne može biti da neće biti i da ne raspravljamo o zagađenju. Bit će rasprave kad Vlada podnese mi tražimo da Vlada podnese raspravu o onečišćenju zraka u Sisku. Prihvatit ćemo zaključak da se provede rasprava. Raspravljajmo o zaključku, Drugo, netočno je da se nisu vratili novci u Sisak. Upravo 850 milijuna kuna koje je manje dobio Zagreb vraćeno je upravo onima koji su u Sisku, Termoeletrana, INA, JANAF, pa i Željezara. Sve su to poduzeća koja, osim Željezare, ispričavam se, su registrirana u Zagrebu. I prema ovom upravo novom zakonu koji je ova Vlada donijela upravo se dio sredstava vratio građanima Siska, što mene veseli. Jer će se taj dio sredstava vjerojatno uložiti i u ovu problematiku.
A dobro, nije Vlada donijela zakon, nego predložila a mi smo ga donijeli ovdje u sabornici. Hvala. Treće je gospodin zastupnik Ivo Lončar, ispravak.
Pa evo moj stari drug Neša je u svom teatralno demagoškom govoru rekao i sljedeće, citiram: "Čime je Sisak zaslužio da ga se danas sustavno truje.", završen citat i dodaje: "Ovo je odnos ove Vlade prema 40 tisuća građana.", valjda je mislio na Sisak. To je potpuno netočno. Pa ja bih ga podsjetio i na sljedeće. Čini mi se da je Sisak postojao i od '45. do '90. kada je Hrvatskom demokratski vladala stranka Demokratskih promjena. Također mi se čini da je Sisak postojao i u doba od 2000. do 2003. godine. Pa pitam vas i sebe jesu li i tada bili ovi problemi o kojima govorite, druže Nešo. Hvala.
To je, ovako, to je, nije priča, to je više slično replici nego što je ispravak netočnog navoda. Ali ja bi vas podsjetio gospodine zastupniče Lončar da se naš kolega ne zove nikakav Neša nego Nenad Stazić i da bi bilo korektno da se mi između sebe oslovljavamo ili imenujemo onako kako smo dobili ime kad su nam ga upisivali, a ne da sada tu i druže. Mislim da to nije u redu. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma, u kojem kontekstu. Prema tome nemojmo to. Dajmo ostanimo ovako da raspravljamo kako treba raspravljati. Ali evo, dobro ja se neću prepirati. Ali evo gospodin Nenad Stazić je podigao pločicu za povredu poslovnika.
Zahvaljujem se na zaštiti gospodine potpredsjedniče. To je bio smisao, trebao biti smisao moje intervencije da zaštite dignitet ovoga Doma od onih koji ga nažalost ne znaju čuvati.
Hvala lijepa. Dizanjem pločice povrede poslovnika je automatski vezan za spominjanje nekog članka poslovnika. Izvolite, vi imate povredu poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ja ću reći moj dragi kolega, mogu li tako početi.
Ne, ne, nego koji je.
Članak 209., članak 209. jer je krivo interpretirao. Dakle moj dragi kolega, a ovo ću drug ostaviti za ubuduća neka vremena iako ta krasna riječ u hrvatskom jeziku ničim nije zabranjena, pa čak nije zabranjeno ni po našemu poslovniku. A naš poslovnik je neka vrsta malog Ustava za nas zastupnike. Pa prema tome ja nisam imao nakanu vrijeđati nikoga, a najmanje moga staroga druga Nešu. Hvala.
Nije članak 209. govori kad se zastupnik zatraži…
A ima 7 alineja.
Nema, nema 7 alineja, nije korektno naveden taj broj. I mislim da nije u redu. Ja sam doista htio da izbjegnemo mi ovakva dobacivanja i nije trebalo ponoviti ni dragi ni drug Nešo, opet Neša, njemu nije ime Neša nego Nenad i ja mislim da tako treba. Ja molim svi, bez razlike kojoj stranci pripadaju da se obraćamo među nama barem korektno onako kako to dolikuje zastupnicima i zastupnicama Hrvatskog sabora. Ja vas doista molim da ne iskačemo iz tog dobrog običaja kojeg smo mi do sada imali. Evo.
… [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Hvala lijepa. Kad bi to znao da bi nažao napravio onda bi drugačije malo razgovarali. Ali i put prema onome što je loše je poprečan dobrim namjerama i izjavama.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Hvala. Na redu je gospođa …
Sram vas bilo. Ne dam vam do riječi, sram vas bilo. Sramite se! Sramite se! Sramite se! Sram vas bilo!
Kad bi bilo moguće da se pravim da nismo ovo slušali i vaše prigovore, ali evo svi smo, meni je žao što se ovako dešava ovdje u sabornici. To je neprimjereno za zastupnice i zastupnike Hrvatskoga sabora. Ja vas molim da se suzdržimo od toga, pa nećemo još možda mnogi biti dugo ovdje zajedno, par mjeseci, izdržimo to na jednoj razini koja je civilizirana i ja vas molim da se, evo naša zastupnica, gospođa zastupnica, kolegica se iznervirala, to se može kvalificiranje i stvaranje nereda u sabornici, ali nered je prouzročen nečim itd. Ja mislim da, i doista vas molim da se suzdržimo od ovakvih stvari ako možemo ikako. Na redu je gospođa zastupnica Mirjana Brnadić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice, državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo i ja bih se uključila u raspravu o ovoj temi koja je zaista interesantna za svih, a kao zdravstvena djelatnica ću kazati ono što je poznato svima, da je zaštita zraka od zagađivanja temelj zaštite zdravlja ljudi a država je svojim zakonskim instrumentima dužna poduzeti sve raspoložive mjere da se zrak zaštiti od prekomjernog zagađivanja. Zagađenje zraka u dijelu Siska, odnosno točnije u naselju Caprag nije od prošle godine, a niti od 2004. nego seže unatrag najmanje 20 godina. I moram kazati da sam u Sisku bila jedan jedini put daleke 1984. godine i da sam ostala vrlo neugodno iznenađena neugodnim mirisom zraka i jedva čekala otići iz toga grada. Svima nam je poznato da su poslovni objekti koji svojim proizvodnim procesom mogu zagaditi zrak dužni poduzeti sve potrebne mjere da se štetne emisije svedu na zakonom dozvoljene koncentracije. Rafinerija nafte Sisak izgrađena je davno 1926., 1927. godine na zastarjeloj tehnologiji a sustavno se nije ulagalo u modernizaciju što je naravno rezultiralo zagađenje zraka iznad dozvoljenih vrijednosti i nesumnjivo može ugroziti zdravlje i kvalitetu života u Sisku. Slažem se da je dobro što ovo nije tabu tema. Sjetimo se tvornice Glinice u Obrovcu za koju je struka znala da je pogrešna investicija, ali se nitko nije usudio javno reći i koja je na sreću brzo zatvorena, a posljedice sanacije na žalost snosimo danas i mi koji živimo u Hrvatskoj. I da se vratim na temu. Za mene je temeljno pitanje tko je u proteklom razdoblju propustio poduzeti potrebne radnje u Rafineriji nafte u Sisku. U odgovoru na ovo pitanje držim ovaj zaključak kluba HSS-a zakašnjelim i politikantskim. Zašto? Zato što u priči o brizi za dobrobit zdravlje građana treba prijeći sa riječi na djela. Naime, zagađenje zraka 2002.-2003. godine u naselju Caprag bilo je veće nego 2006. i 2007. godine pa zašto HSS koji je tada bio u Vladi nije tada otvarao raspravu u Saboru i tražio od Vlade aktivno učešće u provedbi mjera sanacije postrojenja čime bi se postigla zaštita zraka od zagađenja i građani Siska ne bi prosvjedovali i ne bi se dočekala 2004. godina kada je postavljena prva automatska mjerna postaja na kojoj građani u svakom trenutku mogu vidjeti razinu zagađenja. Isto tako u vremenu kada se borimo za svako radno mjesto držim vrlo neodgovornim obrazloženje HSS-a, a ne mogu znati i mi nitko neznamo šta su oni mislili pod nečim pod svojom tvrdnjom, ali moramo pročitati ono što su egzaktno napisali, a u svom obrazloženju ne u dispozitivu ali u obrazloženju koje naravno nadopunjuje dispozitiv po ZUP-u piše da tražimo, citiram: "Tražimo Vladu Republike Hrvatske da se aktivnije uključi i realizacijom ovog zaključka odmah spriječi trovanje građana Siska i okolice na način da se zatvore pogoni tvornica u Sisku koji su uzročnici ovakvog lošeg stanja." Kada bi se pogoni zatvorili naravno da bi zaposlenici ostali bez posla i bez egzistencije. Poštujem zabrinutost i ogorčenje stanovnika naselja Caprag, ne treba politizirati nego pomoći i treba vidjeti što je ova Vlada u svom mandatu poduzela i kakve će to rezultate donijeti te podržavam mišljenje Vlade i zaključke Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicom, dame i gospodo. Evo dopustite mi možda par sugestija, jer ispred kluba HSS-a izneseni su prijedlozi zaključaka, međutim pošto dolazim iz jednoga područja gdje je intenzivna proizvodnja i okoliš da ga ne nazovem onečišćen nego u okolišu se događa intenzivna proizvodnja, u svakom slučaju napad na prirodu, na ljude, na okoliš, stanje stvari je sasvim razumljivo. Da takve stvari ne bi bile pojava prešutna događanja u ovoj državi, da se ne poduzimaju mjere, ja vas uvjeravam da ni sistemi uređenja nisu presudni nego su presudni ljudi, rukovoditelji i oni koji shvaćaju zapravo da je priroda posuđena, da je ona sada za nas egzistencija, da moramo sačuvati i dati naraštajima iza nas na uživanje i upravljanje. Svi oni koji su to shvatili nije smetao ni socijalistički sustav, nije smetao ni kapitalistički sustav, neće im smetati ni izmjeniti sustavi jer su provodili mjere i provode mjere one koje moraju se provoditi da bi se zaštitili ljudi, okoliš, zdravlje ljudi i da te devastacije nema. Zato danas kada raspravljamo mi sebi moramo upitati svi skupa, tko je propustio vrijeme na koji način da je ova situacija takva. Naime, logično je iz našega stajališta većinski vlasnik je taj koji nameće tempo, koji raspravlja na koji način gospodariti resursima, okolišom pa i što je najvažnije, zdravljem ljudi. Propušteno je puno, nisu se poduzimale mjere, vlasnik je eksploatirao rudna bogatstva, iskorištavao ljude kao ekonomske čimbenike, nije se posvećivala pažnja, imamo sada incidente, akcidente kako god hoćemo reći i proizvodnja je ta koja narušava već i zdravlje ljudi. Očito da u ovo vrijeme svijest i građana nije bila na onom nivou na kojem je trebala biti. Tek kad je javnost senzibilizirana i počela je i uprava i svi oni koji se oko toga moraju brinuti reagirati na jedan pravi način. Jasno da je to kasno jer je vrijeme proteklo. Ali u svakom slučaju treba skretati pozornost da naši propisi, naši zakonski akti ako hoćete pravilnici maloga udaraju po glavi, veliki mimo svih tih zakonskih akata uredno u velika postrojenja grade, oni iskorištavaju sve nas skupa i ne događa se ono kaj bi se trebalo dogoditi. Za zaštitu okoliša potrebna su ogromna, velika sredstva. Ponekad da je upitna i ekonomska iskoristivost određenog objekta. Ali to više nije pitanje sada da li to treba ili ne treba, nego je to imperativna obaveza. Zato nek' ovo nije napad na Vladu. Ovo je zapravo zahtjev da Vlada natjera, a već je to rečeno, lokalna zajednica pokušava svoj dio napraviti, pokušava primorati onečišćivače da se dostojno ponaša, da on sve ono kaj treba napravi i da bi ono pravo koje građanin ima na zdrav zrak, na zdrav okoliš, jer dok vam krene agresija na okoliš, a koje su ovi podaci točni, a ja ovoga časa morem reći da sam sudionik s četiri mandata gdje sam sudionik monitoringa na okoliš, na centralnoj … [[Govornik se ne razumije.]] Molve, gdje je znači od Medicinskoga instituta svih onih, Šumarskoga fakulteta, Agronomskoga fakulteta, gdje je znanost Hrvatske uključena uz konzultantske, vanjske firme, gdje se ne prati samo stanje na tom terenu, nego se paralelni podaci uspoređuju sa terenom gdje apsolutno takvoga zagađenja nema i ni jedan incident niti akcident se u tom smislu ne more napravit. Činjenica nam govori kad je zaštita okoliša na jednoj primjerenoj razini, da se jedva razlikujemo možda u jednom dijelu, kad se povećava onečišćenost zraka. U nekim segmentima u nas je upitna živa. Ovo je sve drugo kol'ko-tol'ko u granicama. I ako takvi podaci postoje, ako nam takve podatke bude mogla ova Vlada i ako je netko natjeral sve ove subjekte od termoelektrane, INA-e, željezare da to naprave, onda vjerujte napravili smo puno. Ali ako nismo, ja predlažem da se uspostavi monitoring koji bude i lokalnu zajednicu košta jer i nas je koštala jedna studija negdje oko 70 tisuća da smo je morali financirat i plaćat, da bi uopće usporedne podatke dobivali. Jer lako je mjeriti podatke i reći granične su mjere ovakve, a prekogranične su onakve. Nekad vam granične mjere ne znače ništ', devastiraju okoliš, one ugrožavaju zdravlje ljudi jer nismo svi isti i ne podliježemo svim parametrima jednako. Dok prekogranična, ako su akcidentne prejdu da zapravo ne završe kod nas nego na nekom drugom terenu i sve to skupa pada u vodu. Zato, ovo je stvarno jedna dobra namjera i ja ju tak' doživljavam. A jedan od sudionika sam koji cijelo vrijeme sudjelujem. I vjerujte mi da mi je teško bilo dok je zagađenje voda rečeno da je na izvorištu veće nego kad se isplaćna voda s tehnološkog procesa upušta u isti taj recipijent. I dok mi je to objašnjeno da je to slično k'o gemišt, onda sam tek shvatil' da zapravo vino može biti izvanredno dobro ali kad se razrijedi vodom da je pitkije nego gemišt. Ali ništ' se nije u tom vinu dogodilo. Samo veću količinu morate popiti da bi imali vino ono koje ste dobili. Međutim, nikad se nismo s tim mirili i nećemo se miriti. Znači, nas znanost mora uvjeriti ako je izvorište nula i ako se jedan doda da to više nije nula nego je jedan. I pošto je to razrijeđeno velikom količinom, ništa nam se ne događa. Ali nemremo s kategorije v kategoriju skakati da bi zadovoljili neke propise, a naš propis ipak govori da vodotok mora biti druge kategorije, nije voda za piće i niš' se ne događa v okolišu. To su iluzije. Tak i ova i svi podaci koje vjerojatno nam Vlada bude podastrla. Mora biti itekak' utemeljena i mora biti mogućnost komparacije. Komparacije sličnim takvim sustavima negdje s teritorijem gdje se takvo zagađenje ne događa i da onda moremo reći, ovo zagađenje je štetno na ovaj, za ovu populaciju, ovo za životinje, za biljke, za okoliš. Ja naime, vjerujem da ne znam je li ima stanje okoliša, je li praćeno, govorim o tlu koje je indikator svega zagađenja i koje svjesno ili nesvjesno ali stalno upija sve mijene i promjene. Mi smo zagađenja, moram vam reći nakon deset godina tek otkrili na tlu. Nismo mogli ni na vegetaciji jer se ona obnavljala, nismo ni na ljudima jer su bili otporni. Međutim, tlo nam je pokazalo sva ona onečišćenja koja su se tijekom deset godina taložila. Kad bi Sisak, kad bi Molve, kad bi deset drugih takvih destinacija imale nulu prije neg' su počela takva eksploatacija, mi bi bili sretni ljudi. Onda bi tek znali zapravo stanje okoliša. A tek ove mjere koje sad budemo dobili, bojim se da ih prihvaćamo kao nužnost ali su one opasne, one evo, čujemo zdravlje ljudi je narušeno i to je kad zvono zvoni na uzbunu, ali stvarno na uzbunu. I Vladi je samo da provodi zakonske akte, da pomogne lokalnoj zajednici da natera sve one zagađivače, onečišćivače, kak' god se zovu, one koji eksploatiraju određene resurse, da se što prije svedu na minimum ili da ih nema. I da se tu ne postavlja pitanje novaca jer vjerujte mi ni INA-i, ni bilo kojem dobrom poduzetniku nisu upitna sredstva jer prije ili poslije sredstva budu morali dati ali je pitanje je li više uopće budu mogli proizvoditi i biti sudionici proizvodnje. A ja vjerujem da INA koja ima sredstava, koja z ogromnom dobiti radi, mogla je i malo prije nego sada, ali ako se ju natera da more brzo dostići onaj nivo koje svjetski standardi a i naši standardi koji su moram reći čak v nekim kriterijima strožiji nego što su svjetski. Jer svijet je malo liberalniji, oni bi malo da mi i zagađenja … [[Govornik se ne razumije.]] nego kaj oni to pa zato jer još nismo kao isti kao i oni. Evo, zato nek ovo bude stvarno podstrek. Ali čim više podataka, monitoring nek' bude, moguće komparirati z nekom od sličnih ili takvih destinacija, pa da znamo kakva je nula, koje je stvarno stanje sada, jer stvarno stanje sada nam govori o trenutku koje pretpostavka je onečišćen i onda bi tek mogli pravu raspravu otvoriti. A ja vjerujem da i Vlada stoji na stajalištu da mjere koje se budu poduzimale, budu i rigorozne, brze i da budu na korist svih naših građana.
Zahvaljujem. Na redu je gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici. Naše kolege iz Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke predložili su Hrvatskom saboru da donese zaključak kojim bi se Vlada Republike Hrvatske obvezala na podnošenje detaljnog izvješća o zagađenju zraka u Sisku i brojnih ekoloških incidenata iz rafinerije nafte te o donošenju mjera za sprečavanje istih. Naime moram istaći da ovako pogledavši taj zaključak u principu nisam imao ništa protiv toga da u ovom Hrvatskom saboru raspravimo o tome zaključku. Da ocijenimo je li je to potrebno da od Vlade zatražimo ovakvo izvješće a po mojoj ocjeni trebali bi to biti i jedno drugo izvješće koje bi dalo sliku stanja zaštite okoliša u Gradu Sisku i u njegovoj okolici. Međutim što me je zasmetalo u ovom prijedlogu? Iz čega sam zaključio da ovo ne bi trebala biti rasprava o ovakovoj važnoj temi kao što je zaštita okoliša u Gradu Sisku gdje zaistinu kao čovjek suosjećam sa tim građanima, našim građanima koji tamo žive u jednoj, jednoj sredini koja je takova kakova. A svi znamo zašto je ona takova. Znamo da je Sisak bio industrijski centar u bivšoj državi gdje su bile velike tvornice, željezara, rafinerija, elektrana, «Radonja» i ne znam, «Kafilerija» i pitaj Boga šta nije u Sisku bilo da je to sve bila zastarjela, stara industrija koja, koja gdje zaštita okoliša, ma ne samo zraka gospodo zraka nego svih ekoloških parametara bila je na minimumu. Odnosno o tome se uopće nije vodila briga. Glavno, to će odnijeti Sava odnosno pirnut će vjetrovi i to će vjetrovi odnijeti negdje drugdje. A građani će to sve izdurati, neće oni na to reagirati. Da je taj grad bio 5 godina na prvoj bojišnici, da je razaran i da su ti ljudi uložili izuzetne napore da uopće održe ovu industriju. I sada u obrazloženju toga zaključka o kojem mi, ustvari o njemu bi trebali danas raspravljati navode se niz parametara oko prekoračenja kakvoće zraka u Sisku koji nisu potkrepiti sa nikakvim relevantnim činjenicama. Poznata je stvar da je u gradu Sisku još prije 20-tak godina da su uspostavite dvije klasične postaje za mjerenje kakvoće zraka. Da se jedna nalazi u centru grada i u stambenoj industrijskoj zoni, a da je 2004. naše Ministarstvo zaštite okoliša i prostornog uređenja izgradilo mjernu stanicu, automatsku i mjernu stanicu. Da se, da se mjerenja u Sisku provode putem Zavoda za javno zdravstvo i Instituta za medicinska istraživanja koji, evo ja bih tu sad mogao navoditi sve parametre koji se mjere na jednoj i na drugoj, na drugoj stanici. Da je ovaj sustav mjerenja sada povezan sa tom rafinerijom, rafinerijom Siska. Da je omogućeno građanima Siska da svakog trenutka na jednom monitoru mogu saznati kakvo je stanje kvalitete zraka u Sisku, a evo i danas sam tu od kolega čuo da je ugrađen i zvučni uređaj koji signalizira. Dakle radi toga obrazloženje ovoga zaključka pozivajući se bez pravovaljane dokumentacije ja ne bih mogao prihvatiti i radi toga sam zastupao druga mišljenja. Pogotovo mislim da naše kolege u obrazloženju zaključka gdje navode da traže od Vlade Republike Hrvatske da se aktivnije uključi i u realizaciju ovog predloženog zaključka. Odmah da spriječi trovanje građana Siska i okolice na način da se zatvore pogodni tvornica u Sisku koji su uzročnici ovakvog lošeg stanja. Pa, hm, hm. Samo onaj koji zaistinu ništa ne zna o ovoj problematici u Sisku taj i ne zna da je Vlada Republike Hrvatske još od 2004. godine donijela program mjera i to dva programa. Jedan kratkoročni, jedan dugoročni. Jedan kratkoročni koji već daje rezultate. Ja mislim da u raspravi o ovom zaključku nema potrebe da sad detaljiziramo šta je to sve Vlada donijela, ali dugoročni sigurno program to je restrukturiranje sadašnje rafinerije Siska ili izgradnja, izgradnja nove. Svakako gospodine predsjedniče evo i rasprava je pokazala da se ovakove ozbiljne teme koje su važne za sve građane u Republici Hrvatskoj a posebno građane u Sisku pokušaju politizirati. Ja se zalažem kao što je i naš Odbor, Odbor stao na stanovište da mi prihvatimo zaključak da Vlada Republike Hrvatske izađe sa izvješćem u kojem će opisati stanje u gradu Sisku glede kvalitete zraka, ali ne samo glede kvalitete zraka nego i drugih parametara zaštite okoliša i u kojim će također dati pregled mjera i aktivnosti koje je ona poduzela da se ova problematika u Sisku u kratkom vremenu, a ne treba se zanositi restrukturiranje sisačke industrije nije moguće u nekakvih mjesec ili dva dana. Da je to proces koji će sigurno trajati dvije ili tri godine a možda i četiri godine za čega su evo onoliko koliko ja znam napraviti programi i za neke objekte. Konkretno u toj rafineriji evo i jedan od kolega je danas sa govornice čitao da su zaključeni ugovori i da su krenuli u realizaciju. Stoga je gospodine potpredsjedniče podržavam da u Hrvatskom saboru poslije pribavljanja izvješća Vlade Republike Hrvatske otvorimo jednu ozbiljnu raspravu bez politiziranja i da ili kritikujemo Vladu ako ne budemo zadovoljni s time ili da prihvatimo ono što ono bude je li predložila za rješenje stanja u Sisku. Hvala.
Imamo jednu repliku, gospodin Kruno Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa htio sam samo malo kolegi replicirati u vezi kratkoće rješavanja problema u Sisku. Naime, kao da smo zaboravili svi skupa da je bivša Vlada prodala MOL-u pravo odlučivanja i da jednostavno Vlada do dogovora sa MOL-om i nije mogla ništa napraviti jel. i to velikodušno za male novce zapravo smo izgubili pravo odlučivanja. Mislim da bi problem Siska možda bio i brže rješavan da toga nije bilo.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Ja se zahvaljujem kolegi zastupniku Markovinoviću što je skrenuo pozornost. To je samo jedan od problema, ali koliko sam ja upoznat ova Vlada je taj problem vrlo uspješno riješila sa MOL-om i nema nikakvih više teškoća da se u Sisku napravi nova rafinerija, da se restrukturiraju svi ovi pogoni koji su danas problematični i da se riješi pitanje i kvalitete zraka do jednog nivoa koji će biti podnošljiv za naše građane da imaju zdrav okoliš i da mogu pristojno živjeti u svom gradu i raditi na radnome mjestu i zarađivati.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Ljubica Brdarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice sa suradnicom, kolege i kolegice. Ja sam sa svojim stranačkim kolegama izašla van ali sam se onda vratila, mada sam revoltirana kao i oni, da porazgovaramo o zdravlju kojih ima više vrsta. Osim tjelesnog i ono mentalnog kao što ima raznih vrsta otrova kemijskih ima i mentalnih, a ja molim da vas, da nas ovdje u sabornici zaštite od onih drugi i da spriječiti lošu i nezdravu atmosferu u sabornici. Trenutačno ste za to odgovorni vi. Problem građana Siska i otrova koji njih truje ne možemo brzo riješiti, toga smo svjesni, ali ove druge ako postoji volja možemo riješiti vrlo brzo i lako, a ne dozvoliti da revoltirani zastupnici moraju napustiti sabornicu. A sad da se vratimo na točku o kojoj se cijelo poslijepodne raspravlja. I da se vratimo nekim stvarima s kojima se svi možemo složiti. A jedna od njih je sigurna sam ta da zdrav čovjek ima tisuću želja, a bolestan samo jednu. Da je podloga za stavljanje ove točke na dnevni red činjenica da je zdravlje građana Siska i okolice ugroženo i oko toga se možemo složiti. Da treba nešto učiniti i to nije sporno. Pa zašto onda o tome ne možemo razgovarati konstruktivno i zašto onda tvrditi da neki politiziraju kad traže da se o ovom problemu progovori, a neki su kao iskreno zabrinuti za građane Siska. O ovom problemu kao političkom problemu mogu govoriti oni koji ne žive u Sisku. Za njih to možda jest političko pitanje. Za građane Siska to je životno pitanje. Ugrožena su njihova temeljna ljudska prava, pravo na zdrav okoliš, na zdravlje. I dovedeni su u situaciju da ih se stavlja pred izbor da li zdravlje ili bijeda, umrijeti od raka ili od siromaštva. Ja ne želim da to bude tako. Među onima sam koji misle da problem treba riješiti modernizacijom, smislenom gospodarskom politikom, postupanjem u skladu sa svim ekološkim zakonitostima. Jer mi bismo izgleda tek morali naučiti ono što je stari indijanski poglavica odavno znao. Zemlja ne pripada čovjeku, čovjek pripada zemlji. I on je ne posjeduje nego izvjesno vrijeme koristi i dužan je ostaviti je svojim potomcima u što bolje stanju. A naš Ustav kaže, naši zakoni i mi sami tvrdimo da nam je čovjek osnovna vrijednost. Da li je to onaj čovjek koji ne može živjeti od svoga rada, od svoje plaće i koji ne mogu otvoriti prozore svoga stana ili kuće i disati normalno. Ja mislim da nije. Ako smo istinski zabrinuti za te ljude o kojima govorimo onda razgovarajmo ozbiljno. Onda mi je nepriličan odgovor iliti mišljenje Vlade koja gle čuda i velikodušnosti kaže da Hrvatski sabor treba raspravljati o zagađenju zraka iz Rafinerije Sisak, a Vlada Republike Hrvatske će izvijestiti o mjerama koje je poduzela u razdoblju od 2004. i 2007. I pri tom ne mogu da se ne sjetim kako su neke kolege popodne raspravljajući o ovome, o formalnim stvarima da li je ovo samo rasprava o tome da li se prihvaća zaključak kluba HSP-a, HSS-a, pardon ili ne postavili to kao tehnički problem. Ja mislim da se radi o ljuskom problemu, o humanosti, o sućuti, o razumijevanju i o odgovornosti onoga tko je vlasnik. I uostalom o onome tko je dužan da se brine za sve građane Republike Hrvatske i za sve aspekte življenja. Kada bi Vlada zasjedala u Sisku, a ne na Markovom trgu mi bismo možda već danas imali cjelovito izvješće pred sobom i prijedlog mogućih rješenja. Kako tomu nije tako mi ćemo kao i građani Siska i okolice morati čekati to izvješće, ja se nadam zbog svih nas ne dugo. I bilo bi dobro da se ovaj problem Siska i okolice iskoristi kao povod za temeljnu analizu, jer vjerujem da mjesta u kojima život nije zdrav ima više i da ljudi sa sličnim problemima ima daleko više nego u ovom slučaju Siska i rafinerije. Građani su ja vjerujem već umorni od priča što je učinila bivša koalicijska Vlada, pa ona prije nje, a što je učinila ova ili nije. Prošle su 3 godine mandata i deplasirano je govoriti o bivšima. Jer bi i ova sadašnja mogla uskoro postati bivša. Ja se nadam da ćemo dočekati Vladu koja će učiniti ono što građani od nje očekuju, rješavati probleme, a ne opravdanje za ono što sama nije učinila tražiti neprestano u onima koji su prošli. Gospodo oni koji su prošli prolaze upravo zato što građani nisu iz ovog ili onog razloga zadovoljni. Ja ne bih bila ožalošćena da ova Vlada postane bivša, iz više razloga ali mislim da je dužna sada dok je u mandatu voditi računa o svim svojim građanima, pa tako i o građanima Siska i okolice i poduzeti konkretne mjere sada i ovdje, a ne u budućnosti. Ovo je Vlada koja od nas traži življenje na poček, koja je očekuje dobru volju u obećanja, vjeru u obećanja. Ja možda i mogu imati razumijevanja i vremena da čekam, ali građani Siska tog vremena nemaju. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica vi ste meni ovdje u početku svog govora opomenuli da sam ja odgovoran za provođenje reda ili za održavanje reda u sabornici. Dobro ste to rekli, jer sam ja budući da predsjedavam, po članku 213. red na sjednici osigurava predsjedatelj. Ja sam se trudio da osiguram taj red, međutim došlo je do nadvikivanja između dvoje zastupnika bez da su tražili riječ. Tako je gospođa zastupnica sa niskim tonom "sramite se" dok nije krešendo nakon šest ili sedmi put bio takav da je ovdje nastala jedna velika galama. Nisam mogao doći do riječi i razumio sam reakciju gospođe zastupnice, jer je ona inače svojim ponašanjem zaslužila opomenu, a zaslužila je opomenu na temelju točke 6. da svojim ponašanjem odstupa od općih pravila ponašanja u Saboru jer je bila prevelika galama u sabornici. Prešao sam preko toga kao i bezbroj puta do sada kada sam trebao dodijeliti opomenu. Osim što je ta galama bila nesnosna ovdje, gospođa zastupnica je zalupila vrata sabornice tako da se je dobro potresla vrata, čuli smo i sviju. Dva puta sam napomenuo zastupnika Lončara za neprimjereno obraćanje kolegi zastupniku Nenadu Staziću i ne znam što ste vi od mene dalje očekivali da ja uradim. Zato dozvolite da onaj koji vodi sjednicu on i vodi i odgovara za vođenje sjednice i nije potrebno mene opominjat da sam ja odgovoran za vođenje sjednice, jer to piše u Poslovniku. Ovdje se za ispravak netočnog navoda javila gospođa Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegica je rekla kad bi Vlada zasjedala u Sisku onda bi se nešto riješilo. Kolegice Vlada je zasjedala 26. listopada u Sisku i donijela je neke odluke pa vezano uz Inu bile su one u tiskovinama i nije se čekalo baš ovo izvješće i ovaj poticaj za sve, već 15. srpnja, dakle prije 2006. Vlada je zatražila od Ine da u roku od četiri mjeseca od dana stupanja odluke koju je donijela, izradi program modernizacije rafinerije i pristupi ukidanju stavljanja u promet tekućih naftnih goriva koji ne udovoljavaju propisanom standardu i iste te godine u studenom održala ministrica i svi u Sisku sastanak. Tada se nešto pokrenulo. No, međutim, ja ne govorim da je u Sisku stanje dobro. Nije i treba otvoriti raspravu. Treba otvoriti raspravu.
Hvala. Idemo dalje. Prije nego ću dati riječ ministrici, ja bih ipak zamolio da pet minuta u ime kluba se obrati gospodin zastupnik Tonči Tadić pa onda vi ministrice i predlagač ako želi.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo ministrice, poštovane dame i gospodo. Ova je tema koja se tiče svih nas, tiče se zdravlja naših sugrađana i tiče se jedne temeljne dileme, smije li Sabor tolerirati nečije zgrtanje profita na račun zdravlja naših sugrađana. Ako smo odgovorni zastupnici onda ćemo se ovoj temi posvetiti na odgovoran način, umjesto sa uvredama i prozivanjima, podcjenjivanjima i tome sl. Nastojao sam ja i moji kolege u klubu sve rasprave ovakvog tipa izbjegavati i posvetiti se ovoj temi sa argumentima pa ću to učiniti i sada. Dakle vjerujem da je možda čak i Vlada nešto isplanirala u vezi Siska, međutim činjenica je da je ključni pomak nastupio onog dana kada je sisačko gradsko poglavarstvo u kojem sudjeluje i HSP kao koalicijska stranka, odlučila otužiti Inu radi toga što se događa u Sisku. To je zapravo bio početak cijele priče pa je na kraju krajeva uzrokovalo i čitav niz političkih poteza i građana Siska i nevladinih udruga, a na kraju krajeva potaklo je i kolege iz HSS-a da zatraže ove zaključke koji su sami po sebi razumljivi. Što je loše u tome da netko od Vlade traži da podnese izvješće o stanju zraka u Sisku? Mislim naša je ustavna odredba koju moramo poštivati da štitimo zdravlje svojih sugrađana i da štitimo okoliš i kolege iz HSS-a su to doslovce shvatili i tražili od Vlade da ih izvijesti o tome. Vlada pak odgovara na način koji je mene moram priznati zbunio, kaže Vlada neka raspravlja Sabor o tome. Ma o čemu ću raspravljati ako nemam detaljne podatke sa stajalištima Vlade i sa podacima? Oprostite ćete, da je obratna situacija, da je HDZ u oporbi a da je ekipa iz SDP-a na vlasti, ja sam siguran da bi nazočna ministrica i ostala ekipa iz HDZ-a cijeli dan jurišala po toj Vladi. Sada se naravno to tako ne radi. Sada se tolerira to kao eto čujte raspravljajte vi pa ćemo vidjeti. Stanje nije za podcijeniti. Dakle početkom siječnja u Sisku je izmjerena zaprepašćujuća visoka razina sumpornog dioksida koja je bila tri i pol puta veća od dopuštene, razina benzina bila je više nego dva i pol puta veća od dopuštene. Problemi su jasni. Problemi su u tome što se rafinira ruska nafta i to nije nepoznato. Problemi su u tome što je "Mol" suvlasnik Ine i diktira opskrbu. Problem je u tome što je "Jukos" većinski vlasnik "Mola" i kao ruska firma diktira da se kupuje i rafinira ruska nafta. Ali sada dolazimo do ključnog pitanja, što je to Vlada kao suvlasnik, kao predstavnik Hrvatske, kao suvlasnika Ine učinila da prisili upravu Ine da modernizira rafineriju na vrijeme? Preciznije što je to učinila od 2003. do danas? Dakle za ovo se znalo da će se događati, moglo se pretpostavljati, onog časa kada je Ina privatizirana. Na žalost sa modernizacijom se kasni i naša glavna primjedba je zapravo u tome kako je bilo moguće da se svih ovih tri-četiri godine kasni sa modernizacijom da će ona zapravo biti gotova tek 2009. odnosno u cijelosti 2011. kada ćemo moći onda govoriti o čistijem zraku u Sisku. Dakle i neka mi nitko ne govori da Ina za ovo nema novca. Oprostit ćete te rafinerije su rađene na način da se rafinira arapska nafta ili hrvatska nafta koje nisu krcate sumporom i benzenom i naravno da nisu prilagođene za ovo. Ali u međuvremenu je cijena barela porasla a još više su porasle cijene naftnih derivata. I na toj razlici INA itekako zarađuje zato što rafinira otprilike trećinu ili četvrtinu domaće nafte za koju ne plaća apsolutno ništa, jer je ima iz svojih vlastitih bušotina. Dakle, prostora za modernizaciju ima. Stvar je samo kilavosti, stvar je inertnosti, stvar je neodgovornosti INA-inog poslovodstva da to ne radi. I na to Siščani upozoravaju i tu imaju našu punu potporu. A Vlada će također imati potporu ako postupi odgovorno i stisne INA-u da napravi to što se od nje očekuje. Hvala.
Ministrica gospođa Marina Matulović Dropulić. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Ja ne znam, mislim mi se zbilja na jedan čudan način ovdje slušamo i razgovaramo. U iz više rasprava proizlazi da se ništa nije prije poduzelo nego što su građani Siska krenuli u protestne skupove. Naravno da građani Siska imaju pravo ići u protestne skupove. Ali jeste li čuli lijepo, da je 15.7.2004. godine Vlada prvi puta se srela na temelju izvješća ministarstva se srela sa kompletnom problematikom. Zadužila je INA-u da napravi program, INA napravila program, mi ga ispravljali tri puta, donesli program, dali suglasnost i jedni i drugi, započeli s radovima. Prema tome, to se ne bi moglo napraviti hvala Bogu niti dobiti građevinska dozvola niti započeti s radovima od neki dan kad je bio prosvjed. Ja vas lijepo molim, mi potpuno razumijemo ljude u Sisku i želimo da im bude bolje, da imaju čistiji zrak. Ali tvrdim da smo poduzeli sve ono što smo mogli poduzet. Od toga da više ne upotrebljavaju sumpor iznad 1%. Prema tome, a ovi podaci gospodine Tadiću koje ste rekli, ti podaci nisu točni. I mi točno imamo podatke koliko je bilo prekoračenje i to gdje? Na kojoj lokaciji? Prema tome, sve se zna. I samo još jednu stvar da kažem. Vlada nije bešćutna, jer to je jednostavno nemoguće za reći. Za sve ono što je Vlada oko Siska napravila a da ne govorimo o svemu ostalom što se tiče zaštite okoliša i gospodarenja otpadom i slično. I bez ikakvog pritiska je počela sama rješavati taj problem. Naravno sa svim sudionicima i gradom i županijom ako je trebalo, onda i s njima. Prema tome, mi ćemo nastaviti s tim poslom. A što se tiče izvješća dužni smo ga ovako i onako dati Vladi, jer Vlada, jer u zakonu u članku 19. jasno piše, da ukoliko su granične vrijednosti prekoračene, ministarstvo mora Vladi dati izvješće i predložiti mjere. Prema tome i bez obzira na to jeste nas i hoćete li nas vi zadužit ili nas nećete zadužit, mi smo to dužni dat i o tome raspravit. I to radimo. To smo radili 2004. godine, jer se to dogodilo 2002. i 2003. godine, obavijestili Vladu, Vlada raspravljala o tome 15.7.2004. godine i donijela sve. Dobit ćete u detalje šta je sve napravljeno u to vrijeme. Isto tako pojavili su se opet i iznad dozvoljene granice, napravili smo izvješće, izvješće će ići na Vladu i doći će isto u Sabor. Ali jednostavno ne mogu prihvatiti da smo bešćutni i da nitko ništa ne radi i da se na onakav način s nama razgovara i kaže, da je Vlada rekla, vi možete raspravljat. Nije istina. Vlada je rekla, treba Sabor raspravit o tome, a ne može. Vlada zna hrvatski jezik. Prema tome, velika je razlika između može i treba. Prema tome, mi smo jasno i glasno rekli što mi hoćemo napravit i za što vas hoćemo sve skupa obavijestit. Prema tome, dobit ćete detaljni izvještaj, izvještaj naravno ako izglasate ovaj, onaj prijedlog koji je dao i Odbor i na kraju krajeva i naše Vlada, ona je svoje mišljenje o tome. I sigurna sam da ova Vlada će nastaviti sa svim svojim poslovima koje je radila oko zaštite okoliša jer nemojte zaboraviti i sjetite se šta je bilo 1.1.2004. Ne želim cijelo vrijeme govoriti o tome. Ali, kad nas se ovako proziva, na ovakav način onda je to nužno reći, jer 30 ili 50 godina nitko nije napravio ništa. Sad kad se to napravilo naravno, da sad treba govoriti i napadati Vladu jer nije napravila više. Napravili smo koliko smo mogli. Da smo mogli više, napravili bi više. Ali građani Siska sigurno nam vjeruju da će situacija biti vidno bolja jer to smo im rekli i u Sisku, to smo im rekli i prilikom posjeta rafineriji i vjerujte da će to tako i biti. I nismo ih iznevjerili i nećemo ih iznevjeriti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin Tonči Tadić. Izvolite!
Poštovana gospođo! Podatke koje sam iznio našao sam u tisku. A problem je vaš u tome što te podatke niste dali. Naime, Vlada je rekla da Sabor raspravlja ali Sabor je nota bene … [[Govornik se ne razumije.]] bez vašeg izvješća. Prema tome, jedine podatke koje ja imam je ono što sam našao u tisku. Prema tome, demantirajte me i podnesite izvješće. Hvala.
U ime predlagača ovih zaključaka gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite!
Hvala lijepo. Pa ja ću krenuti od ovoga što je ministrica upravo maloprije rekla i pozvala se na članak 19. Točno je ministrice da ćete vi podnijeti izvješće Vladi jer na to vas obavezuje Zakon o zaštiti zraka. Članak 19. piše kako je ministarstvo dužno obavijestiti Vladu o područjima na kojima se pojavljuje razina onečišćenosti veća od tolerantne vrijednosti, o rezultatima mjerenja na tim područjima te mjerama i rokovima za postizanje razine onečišćenosti manje od tolerantnih vrijednosti. Ponavljam, te mjerama i rokovima za postizanje razine onečišćenosti manje od tolerantnih vrijednosti. Izvješće za 2004. godinu rekli ste imate. Na osnovu njega je i nastao zakon i neke aktivnosti. Imate izvješće za 2005. godinu. Imate za 2006. godinu a mi ovdje u Saboru, niti javnost nema rokove i mjere, rokove i mjere kada ćemo postići razinu onečišćenosti manju od tolerantnih vrijednosti. Vidite to mi upravo tražimo od vas. Mi u klubu HSS-a smo bili uvjereni kako ćemo već danas uspjeti kroz ovu raspravu u Saboru, potaknuti kako bi se što prije popravila kakvoća zraka u Sisku iz jednostavnog razloga jer se stvari moraju pokrenuti sa mrtve točke. Današnje očitovanje Vlade tumačimo kako se ona oglušila umjesto da se uključi u rješavanje problema. Čak štoviše prozvani smo da politiziramo oko pitanja samo zato što smatramo kako građani Siska ne moraju biti građani drugog ili čak trećeg reda. Shvaćamo li mi ovdje alarmantnost stanja? Želimo li djelovati odmah i sada, što građani od nas očekuju? Očito ne, jer Vlada nam ne želi dati izvješća koja posjeduje. Ne demantira naše navode o prekoračenju dnevnih vrijednosti za sumporov vodik, sumporni dioksid i benzen. Prekoračenja koja imaju vrijednosti u 2005. godini za sumporni dioksid 17 puta više od dozvoljenog. A sumporovodik oko 10 puta više od dozvoljenih vrijednosti. E pa kada ćemo dobiti mjere i rokove kako bi to promijenili? Brojke iz 2006. godine nam govore da se stanje promijenilo u odnosu na 2005. godinu. Ali stanje se je promijenilo na gore. Ne na bolje nego se promijenilo na gore. Ne želimo čitati iz novina o tome, ne želimo gledati slike. Pogledajmo grafikon o stanju šuma u Sisku i okolici i o stanju drveća. Točno se vidi kakvo je stanje zdravlja drveća. Potpuno sam siguran da stanje kod zdravlja ljudi nije drugačije. Čitajmo sutra u tisku ono što smo učinili mi u Saboru, što je učinila Vlada, što je učinilo Ministarstvo. Mi ćemo u Saboru opet otvoriti raspravu. Nakon nekoliko sati održana je rasprava na ovu temu. Neobično, vrlo neobično možda i po prvi puta u Saboru. Raspravili smo bez podloga koje nismo dobili a morali smo ih dobiti. Raspravili smo bez izvješća a neosporno je da ta izvješća postoje i da ih Vlada ima. Zbog čega ih nismo dobili i kad ćemo ih dobiti i kad ćemo ih dobiti i da li ćemo ih dobiti to ne znamo. I zato smo mi upravo u HSS-u nezadovoljni. No ipak zahvaljujemo svima na raspravi. Činjenica što je HSS pokrenuo ovo pitanje ne znači da se mi bavimo politikantstvom bez brigom za okoliš i zdravlje ljudi. Danas smo priliku svi zajedno propustili. Nadamo se da će priloženi zaključak biti prihvaćen i kako ćemo već na idućoj sjednici dobiti detaljno izvješće o zagađenju zraka u Sisku i brojnim ekološkim incidentima ali nadam se da ćemo govoriti i o još nekim drugim mjestima u Hrvatskoj gdje je stanje jako slično ovom stanju u Sisku, ali to danas nije tema. Na kraju najviše naravno želimo da se donesu mjere kojim bi spriječili daljnje incidente i djelovali na poboljšanje kvalitete zraka u Sisku i promijenili negativni utjecaj na zdravlje ljudi i drveća u konačnosti. Dali smo danas i konkretni doprinos. Predložili smo da se smanji učešće nafte sa velikom količinom sumpora u preradi. Čujem od ministrice kako mi kaže da je to već obavljeno ali ja potpuno sigurno znam da se može obaviti i dodatno da se smanji to učešće sumpora još više. E vidite, mi bi upravo to htjeli. Da se obavi jedan dodatni napor kako bi INA ostvarila manji profit ali kako bi građani Siska imali više zdravlja. To je naš konkretan prijedlog bio. Nismo dobili očitovanje. Nadamo se da ćemo ga dobiti čim prije. Nadamo se već na prvoj idućoj sjednici kada budemo raspravljali o ovom zaključku. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Širac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici kolega Pecek uporno u svojim izlaganjima navodi netočne navode. Ja ću samo jedan ispravak. Vlada se oglušila na zahtjev Hrvatske seljačke stranke odnosno Kluba zastupnika da dostavi izvješće. Pa gospodo niste vi tražili od Vlade. Vi tražite od Hrvatskog sabora i mi danas smo ustvari ovu raspravu trebali voditi 20 minuta samo o vašem prijedlogu zaključka. A nametnuli ste ovu raspravu kad nemamo na raspolaganju izvješće, meritorno izvješće Vlade Republike Hrvatske koja je u svom mišljenju odgovorila da je spremna da to izvješće dostavi.
Hvala. Hvala. Bilo je korisno da se sve to čuje. Ako mogu s ovoga mjesta primijetiti ne samo da bi tražio izvješće Vlade o ovomu što je ona učinila nego najmanje 10 zadnjih godina što se učinilo? Da se napravi komparativna analiza. … [[Upadica se ne razumije.]] Tako je. I da onda se vidi što je tko napravio, koliko je napravio i što treba napraviti? Ovako svesti na dvi godine pa može i tako. Dakle potrebno je da se o tome govori. Hvala. Zaključujem raspravi o ovoj točci dnevnog reda
Drugo, Prijedlog zaključka kojim se Vlada Republike Hrvatske obvezuje na podnošenje detaljnog Izvješća o zagađenju zraka u Sisku i broju ekoloških incidenata iz Rafinerije nafte te donošenje mjera za sprječavanje istih. Predlagatelj zaključka je Klub zastupnika HSS-a. I umjesto zaključku broj 3, matičnog odbora, predloženo je da se umjesto riječi: "zadužuje" stavi riječ: "treba", predlaže se, a to se odnosi na to da se predlaže da grad Sisak i Sisačko-moslavačka županija dostave izvješće o poduzetnim aktivnostima i mjerama u okviru svoje nadležnosti, jer ne može biti da, ne može Sabor zadužiti grad Sisak i Sisačko-moslavačku županiju, može predložiti. Dajem na glasovanje taj zaključak matičnoga odbora sa ovom izmjenom. Možemo glasovati. Rezultat? 75 za, 8 suzdržanih, 2 protiv. Jedina je izmjena da se ne zadužuje zaključkom Sabor da zadužuje grad Sisak i Sisačko-moslavačku županiju nego da predlaže se, jer ne može Sabor zaduživati ni grad ni županiju.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče ja vas molim za pojašnjenje. Nije nam jasno sada za što smo glasali u vezi Siska i zagađenja zraka. Da li se prihvaća zaključak HSS-a jer mi smo glasovali samo o prijedlogu odbora?
Glasovali smo o zaključku prijedloga odbora. Prijedloga odbora.
A niste stavili na glasovanje zaključak HSS-a?
Pa nema, kada je zaključak odbora to je preformulirano i nema više nikakve druge inicijative ni prijedloga.
Interesantno.
To je izglasovano. Ono što ste i vi tražili u biti isto. To što ste vi tražili to je odbor preformulirao i taj zaključak odbora o njemu je i glasovano samo što umjesto riječi: "treba" – "predlaže se".
Usput rečeno, ta izvješća su odavno već u ministarstvu tako da nepotrebno smo donijeli…
E sada ako jesu, jesu. Dobro. Onda će prije doći ovamo k nama.
i prelazimo na: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt «Integracije trgovine i transporta». To je hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. broj 626. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. … [[Govornik se ne razumije.]] dnevnog reda. Prihvatili smo primjenu hitnog, prijedlog akta primili ste u pretince sukladnoj članku 159. Poslovnika. Objedinjeno prvo i drugo čitanje. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješće ste primili na sjednici. I Odbor za financije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik za more u Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici Zakonom o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt integracije trgovine i transporta utvrđuje se obveza Republike Hrvatske da kao jamac jamči pravovremeno i točno plaćanje svih otplata zajma koje je, za koje je zajmoprimac u ovom slučaju lučka uprava Ploče dužna plaćati u skladu s ugovorom o zajmu. Cilj projekta je poboljšati kapacitete, učinkovitost i kvalitetu usluga južnog ruba koridora 5C kako bi se udovoljilo potrebama predviđenog prometa s posebnom usmjerenošću na luku Ploče kao i aspekte koordiniranja svih sudionika na koridoru. Luka Ploče kao luka od državnog značaja te uz luku Rijeka naša najvažnija teretna luka ovim projektom osigurava pretpostavke za svoj daljnji razvoj. Za primjer koji će pokazati opravdanost ovog projekta izdvojio bih činjenicu da je u siječnju ove godine u luci Ploče pretovareno 400 tisuća tona tereta pa kad se to usporedi sa godinom 1998. onda možemo zaključiti da je više pretovareno tereta u prošlom mjesecu nego u cijeloj 1998. godini. Dakle to na određeni način ukazuje na opravdanost ulaska i financiranja ovog projekta. Inače luke jesu pokretač razvoja u Republici Hrvatskoj pa poseban osvrt svakako treba dati i luci Ploče koja ne samo da je pokretač razvoja u dijelu Dubrovačko-Neretvanske županije. Ona je od posebnog interesa svakako za razvoj gospodarstva u Republici Hrvatskoj, a isto tako vrlo je važan prometni pravac i pokretač razvoja gospodarstva u cijeloj regiji. Stoga jasno je od presudnog značaja rekao bih za prometni sustav Republike Hrvatske ulaganje u projekt integracije trgovine i transporta u luci Ploče s kojim projektom možemo jasno dalje razvijati cjelokupni prometni i gospodarski sustav u Republici Hrvatskoj. Inače projekt integracije trgovine i transporta luke Ploče podrazumijeva tri segmenta. Prvi segment jest razvoj infrastrukture luke Ploče u kojemu je predviđena izgradnja terminala za rasute terete, izgradnja kontejnerskog odnosno višenamjenskog terminala, izgradnja odnosno obnova cestovne željezničke energetske infrastrukture na području luke i izgradnja ulaznih lučkih objekata. Također drugi segment je integracija trgovine i transporta što znači dakle razvoj i unapređenje modernog lučkog elektronskog komunikacijskog sustava koji će olakšati toka informiranja u koridoru 5C definiranjem povezivanja razmjene dokumenata na osnovi međunarodnih standarda. I treća, treći segment projekta je provedba projekta koji podrazumijeva obuku osoblja … [[Govornik se ne razumije.]] projekta upravljanju projektom, nabavi i financijskom upravljanju i podršku pri nabavi i prevođenju. Htio sam reći da je ovaj projekt rekao bih u rekordnom roku dogovoren sa Svjetskom bankom jer smo pregovore sa Svjetskom bankom u realizaciji projekta integracije trgovine i transporta započeli polovinom, odnosno krajem 2005. godine i da smo, da je kroz godinu dana praktično su osigurani svi uvjeti da se može potpisati ugovor i o jamstvu i ugovor o zajmu. Razvoj infrastrukture luke Ploče kao što sam rekao dakle sastoji se od 3 segmenta i to u kontejnerski terminal koji podrazumijeva izgradnju obale u dužini od 280 metara i koja će obala omogućiti prihvat 40 tisuća kontejnera i na licu obale bit će dubina od 13 i pol metara što znači da će moći primati gotovo nasuvremenije brodove koji dovode kontejnere u Republiku Hrvatsku. Vrijednost tog terminala, dakle kontejnerskog, odnosno višenamjenskog terminala je oko 24 milijuna eura. I želim reći da će početak radova na tom terminalu započeti već ove godine u srpnju, dakle u srpnju mjesecu, jer je u ovom trenutku evolvacija ponuda i određivanje najpogodnijeg izvođača s obzirom da je ishođena građevinska dozvola. Tako da mislim da je realan dapače posve realan i opravdan rok početka radova na tom terminalu u 7. mjesecu ove godine. Također je projektom predviđena izgradnja terminala za rasute terete koji će se izgraditi ne jugoistočnom dijelu luke na desnoj strani kanala Vlaška i koji je planiran da bi prije njegove realizacije omogućio prekrcaj, odnosno pretovar oko 5 milijuna tona na godinu. Ako, i to je dakle plan realizacije samog projekta. Ja sam maloprije rekao da je sam, da je već u siječnju pretovareno 400 tisuća tona. Prema tome već ove godine ako bi se nastavio ovakav intenzitet možemo dostignuti brojku koja je planirana, dakle iznos tereta koji je planiran u završnoj fazi 2010. godine na luci Ploče. Što znači praktično da su, da je promet u luci Ploče već danas gotovo opravdava ulaganje koje smo namjeravali i koji smo planirali u 2010. godini. U drugoj fazi, u prvoj fazi je planirano 4 milijuna tona. A u drugoj fazi 5 milijuna tona i vrijednost radova na terminalu za rastu terete iznosi 45 milijuna eura. Što se pak tiče o … [[Govornik se ne razumije.]] infrastrukture. Ona podrazumijeva izgradnju pomoći infrastrukturni objekata kao što je izgradnja i obnova cesta, željeznički kolosijeka energetike i ulaznog kompleksa u luku. Inače, cijeli projekt koji je financijski težak 91 milijun eura podrazumijeva financiranje iz tih izvora. Dakle kreditom Međunarodne banke za obnovu i razvoj, dakle Svjetske banke, Europske banke za obnovu i razvoj i proračuna Republike Hrvatske. Europska banka za obnovu i razvoj financirat će projekt sa 11,2 milijuna eura koji će zajam također, odnosno ugovor o jamstvu za taj zajam također biti vrlo brzo ovdje u Saboru na potvrđivanje i s njime bi se dakle financiranja tek jedna komponenta terminala za rasute terete. Dok ovaj kredit Svjetske banke podrazumijeva iznos od 58,8 milijuna eura. Udio hrvatske strane, dakle neposredno financiranje iz državnog proračuna iznosi 25% cjelokupnog projekta, što znači oko 21 milijun eura kojim će se sredstvima neposredno financirati određeni infrastrukturni zahvati u samoj luci. Inače kad je riječ i kreditu Svjetske banke onda dakle treba reći da je rok otplate 15 godina sa počekom od 5 godina, dakle otplatit će se u 10 godina sa kamatom od 2,7% otprilike, što znači dakle euro ribo plus 0,52% marže banke. Mi smo sa potpisivanje ugovora o jamstvu, dakle Vlada Republike Hrvatske prihvatila i dvije obveze jasno osim jamstva da će kredit biti od lučke uprave kao korisnika kredita uredno servisiran, izmjenu Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama koja je trebala stupiti na snagu do 23. siječnja ove godine. Mi smo krajem godine, krajem 2006. godine u Saboru i prihvatili izmjenu Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama kojim smo zakonom praktično omogućili ne samo luci Ploče kao budućem koncesionaru i sadašnjem koncesionaru luci Ploče nego i svim koncesionarima u hrvatskim lukama da mogu tešku prekrcajnu opremu i lučke dizalice imati u vlasništvu, tj. izmjenom zakona smo utvrdili da lučke dizalice i prekrcajna oprema nisu integralni dio pomorskog dobra što znači da će kud i kamo na lakši, jednostavniji način omogućiti koncesionarima da ulažu u nabavku tih, te prekrcajne opreme i da lakše osiguraju financijska povoljna, financijska sredstva za nabavku prekrcajne opreme. I druga obveza koja je u ugovoru o jamstvu od strane Vlade Republike Hrvatske prihvaćena to je da ćemo u doglednom roku smanjiti državni udjel u luci Ploče kao koncesionaru i to prioritetnom koncesionaru u licu Ploče. Dakle s obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom kao i na činjenicu da se u ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene i dopune teksta međunarodnog ugovora predlaže se da se ovaj prijedlog zakona raspravi i prihvati po hitnom postupku objedinjavajući prvo i drugo čitanje. Evo za ovo toliko gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Žele li predstavnici odbora? Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik i potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Mi iz Kluba zastupnika SDP-a u ovakvom sadržaju nećemo moći podržati ugovor o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj ne radi toga što takve prakse i takvih ugovora do sad nije bilo. Bilo je takvih ugovora i u tom pogledu mi načelno nemamo ništa protiv da u ovakvim poslovima ponekad država bude i jamac za sigurno plaćanje, odnosno vraćanje kreditnih sredstava onome tko nas kreditira u konkretnom slučaju Međunarodnoj banci za obnovu i razvoj. No, postavlja se pitanje zapravo, a zašto onda nećemo poduprt. Mi smatramo prvo da se ovdje radi o nekoliko važnih načelnih pitanja o kojima treba prije utvrđivanja i kao sadržaj ugovora zauzeti stajalište Sabora. Naime poštovane kolegice i kolege, ovaj ugovor o zajmu, o jamstvu, nije samo ugovor o jamstvu, on je istodobno ugovor koji propisuje i obavezu sufinancijera i istodobno u pravnoj teoriji se to naziva preparatorni pravni akt kojim se unaprijed preuzima jedna obaveza koju je upitno da li je možemo i da li će je Sabor i građani ove zemlje na način kako je ovdje predviđena, prihvatiti. Treće, ovaj ugovor o jamstvu, a osobito ugovor o zajmu koji je sastavni dio ugovora o jamstvu koji je opet potpisan između Luke Ploče i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, nije do kraja usklađen sa pravnim sustavom Republike Hrvatske i sada se dešava nešto što je vrlo interesantno. Po prvi puta imamo situaciju da smo već dio pravnog sustava Republike Hrvatske usuglašavali sa ugovorom o jamstvu, odnosno ugovorom o zajmu koji još nismo ni ratificirali a kamoli stupio na snagu vezano za Pomorski zakon, a u isto vrijeme najavljujemo da ćemo donijeti potpuno novi zakon primjerice o javnoj nabavi jer između ostaloga i ovim zakonom, odnosno ovim ugovorom o najmu predviđamo zapravo nekakve nove iznose i drugačije pristupe neposrednog ugovaranja nego što to omogućuje Zakon o javnoj nabavi. Pa idemo po redu. Naime ova sredstva od 58,8 milijuna koje će banka za obnovu i razvoj eura dati u obliku kredita dakako neće biti dovoljna i trebati će dodatno osigurati i sredstva od 11,2 milijuna eura koje treba dati Europska banka za obnovu i razvoj, a sve to nije dovoljno nego još država treba sufinancirati sa 21 milijunom eura. Prvo je interesantno zašto to nismo barem iskazali koliko je u kunama, poštujmo svoj novac, ajde sa 21 milijun eura i mi unaprijed ovdje prihvaćamo buduću preraspodjelu sredstava državnog proračuna. To projekcijama državnog proračuna nismo utvrdili, to je prva stvar po kojoj imamo ozbiljan prigovor. Druga stvar na koju imamo vrlo ozbiljan prigovor jeste pitanje koja se odnosi na to da se ovim ugovorom o jamstvu država pojavljuje ne kao jamac nego u članku 2. se kaže kao primarni dužnik a ne samo kao jamac. Prema tome ovdje se ne tretira Luka Ploče kao dužnik nego, lučka uprava sasvim sve jedno. Ajde da pojednostavim i da preciziramo precizno lučka uprava, nije ona dužnik nego je dužnik Republika, praktički primarni dužnik je Republika Hrvatska, onda je Republika Hrvatska po ovom ugovoru i sufinancijer i istodobno jamac za dugove. Ali ako u bilo kom pogledu Međunarodna banka ocijeni da je to dužnik neće moći ispuniti, ispuniti će obavezu i uspostavit će obavezu zapravo primarnom dužniku, to je Republika Hrvatska. E sada dolazimo do onoga što je vrlo interesantno. U toj točci 2. kaže se u stavku 1., 2., 3. ili 203a. sljedeće: Jamac će poduzeti potrebne mjere, za smanjenje državnog vlasništva u Luci Ploče na ne više od 20% u skladu s postojećim zakonima i odredbama u dogovoru sa bankom. Poštovane kolegice i kolege ja postavljam javno pitanje u ime našeg kluba. Da li ćemo mi privatizirati Luku Ploče u dogovoru sa Svjetskom bankom ili u dogovoru Vlade Republike Hrvatske ovog Sabora i naravno Fonda za privatizaciju. Da li ćemo mi sebe dovesti u situaciju da stratešku, uzlaznu i polaznu luku na Jadranu vezanu za koridor 5C koji treba povezivati južni, jugoistočni dio Europe i Jadransko more sa Baltikom, da država nema ni kontrolni paket ili još preciznije, makar da taj kontrolni paket ne prenesemo recimo ka "Sunčani Hvar" u vlasništvo jedinice lokalne i regionalne samouprave. Naime kolege ovo nije ugovor jamstvu. Ovo je puno veći reklo bi se vrag koji iz njega proizlazi za interese Republike Hrvatske nego što mi to na prvi pogled činimo i u toj situaciji ovim je ugovorom o jamstvu utvrđen okvir buduće privatizacije Luke Ploče. To je nama u klubu neprihvatljivo i osim toga mislim da je time povrijeđen čak i nacionalni ponos kada smo sebe doveli u situaciju da će nam Svjetska banka za obnovu i razvoj odrediti zapravo okvire i opsege i dosege naše privatizacije Luke Ploče, a ovdje bi htjeli podsjetiti da Svjetsku banku čini 12 zemalja: Armenija, Bosna i Hercegovina, Bugarska, Cipar, Gruzija, Izrael, Hrvatska, Makedonija, Moldavija, Nizozemska, Rumunjska i Ukrajina. Poštovane kolegice i kolege, između ostaloga se u toj Svjetskoj banci nalaze i države koje imaju direktni interes u vezi sa Lukom Ploče i njenom privatizacijom i to ne može biti ovako ugovor o jamstvu. Iza toga se krije i ostvarivanje onoga ugovora oko tu načine formiranja lučke uprave i upravnog vijeća itd. i ne samo toga, nego utjecaj upravljanja oko upravljačke strukture a naročito oko tzv. upravljanja kriznim menadžmentom. Četvrto, poštovane kolege i kolegice, nije samo to … nego se kaže između ostaloga, ako zajmodavac neće biti dostatna, sredstva zajmodavca neće biti dostatna za podmirenje precijenjenih izdataka potrebnih za izvršenje projekta, sve će osigurati jamac, a u isto vrijeme jamac će se odreći vlasništva jer će to morati prodati. A šta je instrument osiguranja onda tom jamcu? Da će zapravo dobiti svoje novce nazad ako to ne dobije od drugih. Znate ako je i od lobija, previše je. Nemojmo zaboraviti mi smo Hrvatski sabor, ostavimo stranačku podijeljenost na lijevo, desno, centar po strani, izražavamo i artikuliramo različite interese, ali smo ipak u krajnjoj liniji dužni globalno zaštititi nacionalne i državne interese svog naroda i svoje države, bez obzira kojoj opciji pripadali. Ovdje nisam siguran da ćemo to osigurati, mislim da smo svi prihvatili ugovorom o jamstvu takve obaveze koje nama diktiraju takav prostor privatizacije koji će otvoriti prostor za ulazak krupnog kapitala na štetu naše nacije i naše države, a pogotovo na štetu ostvarivanja onog cilja poslovnog i prometnog povezivanja našeg gospodarstva i slobodnog kretanja roba rada i kapitala od kojeg mi trebamo a ne drugi imati koristi zato što će ići preko naših luka i našeg prostora. Naravno poglavito je tome dodatno i jasno zašto smo mijenjali i Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama, po kojem smo lučku nadgradnju zapravo izvukli iz toga da više nije pomorsko dobro. Radi se zapravo prije svega o dizalici, dizalicama i ostaloj opremi za manipulaciju tereta. Praktički, otvaramo da ono što će najveći dohodak donositi u lukama se može privatizirati i u tom neće biti dakle, mora biti manje od 20% državnog vlasništva. Nemojte zaboraviti da Svjetska banka u tom pogledu to tretira ne samo kao izravno vlasništvu nego često puta i kao neizravno vlasništvo koje pripada jedinicama lokalne samouprave, ako bi se slučajno njima dodijelio. Ali, to je sad stvar interpretacije jer izričito nije dodijeljeno, doznačeno, naznačeno, kad bi bilo to. Peto. Vidite kolege, u ugovoru o jamstvu se između ostaloga navodi nekoliko stvari ali se navodi da su sastavni dio ugovora o jamstvu prilog jedan, prilog dva i tako redom. I sad je vrlo interesantno u prilogu dva. Nacionalno nadmetanje od točke a. i ono između ostaloga kaže jel' i to, da u kada je u pitanju nacionalno nadmetanje da će se primjenjivati kaže, ugovora dodijeljenih na osnovi domaćih nadmetanja iz sljedećih dodatnih odredaba navedenih u točkama i. do uključivo iii. I sad vrlo interesantno ovo iii. Šta je ta točka? A ta točka između ostaloga se odnosi i na područje i. i iv. jamstva kupnja i izravno ugovaranje. Kupnja naravno polazi od toga, roba i oprema čija je cijena procijenjena manje od protuvrijednosti 80 tisuća eura po ugovoru mogu se nabaviti prema ugovorima dodijeljenim na osnovi postupaka kupnje u skladu sa stavkom 3.1. i 3.5. smjernica. U smjernicama to je izuzetak koji nisu usput budi rečeno priložene ovom ugovoru kao smjernice. I pitanje je zašto? Jer nekoliko obaveza iz ovog ugovora i dodataka proizlaze iz tih smjernica o kojima mi ne znamo detaljno. A onda pod c. se kaže izravno ugovaranje. Roba i radovi za koje je banka suglasna da ispunjavaju zahtjeve izravnog ugovaranja mogu se nabaviti u skladu s odredbama članka 36., smjernice će biti čije takve ugovore uključiti i plan nabave i njegove izmjene dogovorene s bankom. Molim vas lijepo, neće se važiti i primjenjivati Zakon o javnoj nabavi, nego će biti plan nabave koji će odobravati banka a ne naš zakon. Naravno kad je u pitanju 80 tisuća eura puta 7,4 'ajde da zaokružim, onda je to puno više od 200 tisuća kuna koje mi zasad imamo kao mogućnost da se ide u neposredni izgovor u odnosu na vrijednost posla. Naravno, ja posebice moram naglasiti da uz sve to postoji i posebne metode nabave koje propisuje ovaj ugovor kao što su kvalifikacije konzultanata, odabir fiksnog proračuna, odabir najniže cijene, individualni konzultanti, odabir jednog izvora, odabir na temelju kvalitete jel'. I sad što je vrlo interesantno u planu nabave navest će se ugovori koji podliježu prethodnom pregledu banke. Nikako naše Državne komisije recimo o zaštiti, o provedbi Zakona o javnoj nabavi. Kad sve skupa uzmete to je toliko toga koje je prenešeno, dakle ne radi se samo o financijskoj obavezi, nego mi smo prenijeli jedan dio upravljačke ovlasti na banku, dio kontrolne ovlasti na banku i na kraju krajeva mi smo na ovaj način otvorili mogućnost našeg Ustava, … [[Govornik se ne razumije.]] našeg Ustava vezano za to da su na tržištu jednaki svi subjekti. E, a poglavito kad se tome doda tri puta III, sudjelovanje poduzeća u državnom vlasništvu u kojem piše ovako, citirat ću, jer moram, radi se o vrlo ozbiljnom: "Poduzeća u državnom vlasništvu koja se nalaze i rade na području jamca dakle, sva poduzeća koja se nalaze u Hrvatskoj, bit će prihvatljiva za sudjelovanje u natječaju samo ako mogu ustvrditi a banka se u to uvjeri, da su pravno i financijski neovisni, da posluju prema Zakonima o trgovačkim društvima i nisu ovisne agencije, Vlade i jamca." Molim vas lijepo kolege šta znači to u situaciji kada većinsko poduzeće, koga predstavlja kao predstavnik skupštine? Pa državna agencija ili Fond za privatizaciju i u tom pogledu nije i ne može biti pravno neovisan jer je dužan podnositi izvještaj poglavito ako se radi o poduzećima od posebnog interesa, a sva su koja imaju više od 50% i da ne govorim kojeg pretežitog vlasništva ovdje. Isto tako kad je u pitanju nadzorni odbor. Prema tome, on nije pravno neovisan. Mi smo na ovaj način dali mogućnost da banka se uvjeri ili ne uvjeri od slučaja do slučaja kako će i kada će prepustit naše poduzeće da uopće mogu konkurirati u ovim poslovima. A radi se o veoma, veoma velikim poslovima, jer nisu to poslovi koji su vezani samo uz nadgradnju u lučkoj upravi i u luci nego se radi i o koridoru PC koji obuhvaća i cestovnu i željezničku infrastrukturu i naravno, elektroinfrastrukturu koja treba osigurati zapravo stavljanje u funkciju ne samo luke nego i koridora PC i njegovo povezivanje sa srednjom i sjevernom Europom do Baltika. Iz svih tih razloga, mi bi iz SDP-a bili najzadovoljniji kada bi odgodili donošenje ovog ugovora, ovog zakona i kada bi zapravo preispitali neke od ovih odredbi jer dobro je rečeno u ovome po hitnom postupku u pravilu se ne može mijenjati. Ali ja mislim da mi po Ustavu ne bi smjeli, u pravilu prihvatiti niti jedan ugovor koji je na štetu naše države, koji je na štetu našeg naroda, koji je na štetu naše budućnosti i iz tog razloga mi predlažemo da se odgodi glasanje o ovom zakonu, ugovoru i da se zapravo donese ili formalni zaključak ili sugestija, sasvim svejedno Sabora od strane rukovodstva Sabora, Vladi i pregovaračima da sa onima koji su potpisali ugovor o zajmu i Svjetskom bankom zajedno s njima, još jedanput preispitaju pogotovo preuzimanje obaveza izvan poslova jamstva u ovom ugovoru o jamstvu i da ih nakon toga promijene i dođu ponovo u Sabor na ratifikaciju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Evo, nema prijavljenih pa će zaključno odgovoriti i državni tajnik. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo. Mislim da se trebamo osvrnuti na nekoliko navoda koje je uvaženi zastupnik, gospodin Arlović iznio u svom govoru. Naime, ja sam uistinu u početku mislio da je lapsus gospodine Arlović kada ste spominjali uporno umjesto lučke uprave Ploče, luku Ploče. Jer treba lučiti tri stvari. Luku Ploče kao zemljopisni pojam, kao prometni pravac koji podrazumijeva teritorij luke Ploče u delti Neretve, na ušću Neretve. Treba lučiti lučku upravu kao javnu ustanovu u vlasništvu Republike Hrvatske koja u cijelosti upravlja lučkom infra i još uvijek i suprastrukturom u luci Ploče. Dakle, lučka uprava je u ime Republike Hrvatske ustanova koja u cijelosti upravlja pomorskim dobrom, obalama, terminalima, infrastrukturom i suprasturkturom u luci Ploče. Nema govora o nikakvoj privatizaciji terminala, obale, područja u luci Ploče. Ovdje se govori o trgovačkom društvu luka Ploče, d.d. koje je trenutno sa 60% u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske, 40% je u mješovitom vlasništvu pretežno malih dioničara. Dakle zaposlenih i prije zaposlenih u luci Ploče koji su tek jedan od, doduše najveći, ali tek jedan od koncesionara koji je dobio koncesiju od države koju u luci Ploče kao zemljopisni pojam zastupa lučka uprava Ploče. Prema tome ovim Ugovorom o jamstvu a i Ugovorom o zajmu apsolutno se ne dodiruje, ne, ne dovodi u pitanje vlasništvo nad pomorskim dobrom, vlasništvo na obalama, vlasništvo na terminalima. Položaj čitavog pomorskog dobra u luci Ploče kao geografski pojam kojim upravlja država preko nadležne lučke uprave Ploče. Mi smo kao Ministarstvo u nekoliko navrata održali već niz sastanaka sa lukom Ploče. Održali smo niz sastanaka sa Sindikatom zaposlenika u luci Ploče. I dali podršku njihovoj želji da u postupku privatizacije luke Ploče sukladno pozitivnim hrvatskim propisima koji će definirati privatizaciju luke Ploče postanu i većinski vlasnici luke Ploče, trgovačkog društva dakle poduzeća luka Ploče. Prema tome treba odbiti uopće dilemu, sumnju da ovim Ugovorom o zajmu a još i više Ugovorom o jamstvu kojega danas ovdje u zakonu potvrđujemo dolazi u pitanje vlasništvo, nadležnost Republike Hrvatske nad lukom Ploče. Mislim da je to vrlo važno reći tako da odbijemo tu sumnju. A mi smo, dakle Vlada Republike Hrvatske je već dugo vremena u procesu potpune privatizacije luke Ploče. I nama dapače mi smo u pregovorima s bankom, to davno rekli da nam je za cilj jednog doduše i ponavljam od najvećih koncesionara, dakle luka Ploče trgovačko društvo privatizirati sukladno potrebama kako bi lakše to trgovačko društvo koje je danas koncesionar ali koje je sutra ukoliko ne bude moglo kvalitetno obavljati uslugu prekrcaja tereta u luci Ploče tu koncesiju može i izgubiti. Prema tome nama je bio cilj da se kroz privatizaciju luke Ploče omogući luci Ploče, trgovačkom društvu koje je koncesionar nabavka prekrcajne opreme u luci Ploče i da to ne moramo dodatnim zaduživanjem financirati iz Državnog proračuna nabavku cjelokupne prekrcajne opreme u luci Ploče. I to nam je cilj. To je naš plan privatizacije tog trgovačkog društva neovisno o stavu Svjetske banke da li je potrebno ili nije potrebno privatizirati luku Ploče. Mislim da sam tu bio do kraja jasan da nema govora o nikakvom zadiranju u integritet luke Ploče od bilo koga. Ona je u cijelosti pod upravom javne ustanove u vlasništvu Republike Hrvatske danas i tako će biti. Jasno dok je takvog zakona i dok je, dok uopće je lučki sustav u Republici Hrvatskoj na način da lukom upravlja država preko nadležne lučke uprave odnosno agencije ili ustanove u vlasništvu Republike Hrvatske. Druga stvar koju vam također trebam reći mi smo u obrazloženju ovog Zakona dostavili i prikazali trideset i tri ugovora koje je Republika Hrvatska potpisala sa Svjetskom bankom. Ja sam ujedno i predsjednik lučke, predsjednik Upravnog vijeća lučke uprave Ploče, ali sam i predsjednik Upravnog vijeća lučke uprave Rijeka. Projekt Rijeka G … [[Govornik se ne razumije.]] koji je potpisala bivša Vlada 2003. godine i koji je prošao ratifikaciju odnosno potvrđivanje u ovom Saboru na isti način uređuje postupak nabave usluga u luci Rijeka kao što to propisuje i ovaj ugovor između, o jamstvu između Republike Hrvatske i Svjetske banke o postupku nabavke cjelokupnih usluga u luci Ploče. Dakle ovaj ugovor ne odstupa od 33 ugovora koja smo do sada potpisali sa Svjetskom bankom kada je u pitanju izgradnja infrastrukturnih objekata u Republici Hrvatskoj, a ponavljam gotovo identičan sa projektom Rijeka G … [[Govornik se ne razumije.]] koji je nastao 2003. godine kada je Vlada, ondašnja Vlada potpisala sa Svjetskom bankom identičan ugovor kojim je regulirano pitanje nabave usluga u luci Rijeka. A kada govorimo o luci Ploče, s obzirom kažem da sam upoznat jer sam predsjednik Upravnog vijeća itekako sa pozicijom i nabavkom do sada utvrđenih usluga i radova u luci Ploče onda želim reći da sve do sada radove, a rekao sam da će radovi na izgradnji višenamjenskog terminala započeti 1. srpnja obavljaju hrvatske tvrtke. Prvi posao oko ravnanja i nabavke kamena na terminalu za rasute terete također obavljaju dvije hrvatske tvrtke i pri tome jedna od njih je u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske. Da njihova imena ne navodim. Dakle prvi konkretni građevinski posao u luci Ploče koji proizlazi iz ovog Ugovora, iz ovog zajma, iz ovog projekta obavljaju zajedno dvije hrvatske tvrtke, a jedna od njih je u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske. A kompletnu projektnu dokumentaciju prema, koja proizlazi iz ovog projekta obavljaju također hrvatske tvrtke. I kada govorimo o luci Ploče, tu mi je žao što to nisam u svom uvodu rekao, onda trebam reći sljedeću stvar. Da je da bi se olakšalo provedbu projekta integracije trgovine i transporta u luci Ploče započela sa odnosno ovih će dana započeti sa gradnjom pristupna cesta iz buduće auto-ceste Dugopolje odnosno Split luka Ploče do ulaska u luku Ploče. I taj projekat koji je, koji, čiji radovi uskoro započinju i u kom će se projektu izgradnja te pristupne ceste omogućiti nasipavanje same luke i na taj način značajno smanjiti troškove u izgradnji luke Ploče i koji projekt iznosi 747 milijuna kuna u cijelosti, u cijelosti izvodi hrvatski konzorcij. Dakle sve do sada radove koji su direktno ili indirektno vezani na ovaj projekt, koji iz projekta proizlaze ili izvode u dijelu i za dokumentacije hrvatske tvrtke ili u dijelu izvođenja također provode hrvatske tvrtke. Prema tome želim evo na kraju, na kraju ovi reći i ovaj dio nisam ispustio reći a taj dio koji se odnosi na izmjenu zakona. Naime nije izmjena zakona koju smo imali u prosincu bila, proizašla iz obveze koja je ovim ugovorom prihvaćena nego je ta izmjena prvenstveno nastala iz našeg vlastitog promišljanja da nema razvoja lučkog sustava luci hrvatskoj dok lučka suprastruktura bude činila pomorsko dobro već je potrebno, i to smo napravili kompletnu lučku suprastrukturu izdvojiti iz pomorskog dobra kako bi na njoj se mogla steći stvarno vlasništvo i lakše je koncesionarima koji su u lukama omogućiti ulazak u pronalaženje kvalitetnih financijskih sredstava. To je bio temeljni razlog. I neovisno o tome da li je ili nije ovaj projekt došao u Sabor, neovisno o tome da li je ili nije luka Ploče išle u izgradnju ovog projekta taj je zakon trebalo pozdraviti, jer on omogućuje razvoj i luke Split i luke Zadar i luke Šibenik i svih morskih luka u Republici Hrvatskoj, i luke Rijeka, dakle i svih manjih luka. Jer, a da ne kažem i brodogradilišta, da ne kažem i luka nautičkog turizma, jer omogućavaju koncesionarima da jednostavnije ishode financijska sredstva za osiguravanje lučke suprastrukture. Dakle to apsolutno nema veze sa obvezom da Republika Hrvatska mijenja zakon samo zbog ovog projekta. Dapače, on je samo omogućio Luci Ploče, trgovačkom društvu da kvalitetnije i jednostavnije uđe u investiranje oko nabavke opreme na terminalima koje će graditi država i koje će uvijek biti u vlasništvu države i kojima će hrvatska država preko nadležne lučke uprave stalno upravljati, dakle bez ikakvog straha od bilo kakve privatizacije ili ne znam kojih drugih čudnih rješenja. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, kolega potpredsjednik zastupnik Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, radi se o vrlo ozbiljnom pitanju vezano za ispravak netočnog navoda. Meni je žao što je kolega državni tajnik odstupio od načela da kao predstavnik predlagatelja brani prijedlog zakona ili tekst zakona kojeg je dostavio u saborsku proceduru. Imputirajući meni da ja govorim o lučkoj upravi niste ni svjesni da ste time izdali zadatak koji vam je dala Vlada Republike Hrvatske da branite ovaj tekst. Citiram, jamac će poduzeti potrebne mjere za smanjenje državnog vlasništva u luci Ploče na ne više od 20% u skladu sa postojećim zakonima i u dogovoru itd. s bankom,". Kolega, nisam ja govorio nego sam vam citirao što ste vi nama dostavili. I ne odnosi se na lučku upravu nego na luku Ploče. Točka b) jamac će osigurati financijskim putem odgovarajuća proračunska izdvajanja tijekom provedbe projekta za unapređenje željezničke infrastrukture u luci Ploče, ne u lučkoj upravi. Podtočka ovdje, najkasnije do 23. siječnja 2007. jamac će podnijeti Hrvatskom saboru izmjene i dopune Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama od 25. rujna 2003. godine, donijeli smo ga u 12. mjesecu, ovaj je ugovor potpisan 20.11.2006. godine. Gospodine kolega, ja sam poznat kao tolerantna čovjek, ali se nikada nisam služio neistinama i svjesno nisam govorio netočne podatke. Sugeriram i vama da to ne radite, pogotovo ne kao predlagatelj Vlade Republike Hrvatske, na to nemate ni ustavno pravo, a ponajmanje imate pravo dovoditi u zabludu ovaj Hrvatski sabor i nas zastupnike. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ovdje bi za ovu raspravu trebala još jedna rasprava najmanje, tko je kakva pozicija, tko je šta je nadležnost lučke uprave, šta je poduzeća trgovačkog društva itd. Bila je polemika ako mogu to ovako sa ovog mjesta i u tisku oko toga gdje je jedan komentator u "Slobodnoj Dalmaciji" iznio tu tezu pa je nakon 10 dana ili 15 dana ispričao se javnosti i rekao da je on kako bih rekao isto tretirao lučku upravu i poduzeće koje može biti onakvo ili onakvo i dobiti koncesiju ili ne dobiti koncesiju. Dakle, evo mi smo čuli. Ovo je rasprava. One su bile korisne, primjedbe također. Mislim da se treba preispitati, odnosno vidjeti je li to sve tako. Nigdje mi ne žurimo, nigdje mi ništa nećemo po mom mišljenju napraviti što ne bi bilo korektno ili što bi odstupalo u Pločama a da to nije već u Rijeci ili negdje drugdje. Prema tome, ja bih sada zaključio raspravu. A glasovanje o tome će biti naknadno. I zaključuje večerašnju raspravu s time da ćemo sutra u 9,30 sati početi sa Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske točka 5. Hvala lijepa.
Idemo dalje. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt integracije trgovine i transporta. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 77 glasova za, 16 suzdržanih i 9 protiv, donijet je predloženi zaključak. Kolega Pecek, izvolite. Nastavljamo sjednicu sa raspravom o - Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2007. godinu – dodatak A Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji – 2007. godina Materijal je dostavila Vlada Republike Hrvatske. Raspravu su proveli Odbor za Europske integracije i pravosuđe, lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Ministrica vanjskih poslova i europskih integracija, Kolinda Grabar Kitarović će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministrice.