Hvala lijepa uvaženi predsjedniče Sabora. U ime Kluba zastupnika Živog zida i snage tražim stanku u trajanju od 10 minuta radi incidenta koji se dogodio na otoku Braču a tijekom kojega je uhićeno 12 osoba među kojima se nalaze i maloljetnici.
Dobro. Ima li još zahtjeva za stankom? … [[Upadica se ne čuje.]] Grijanje, dobro, dobro. Kolega Glavašević.
… [[Govornik nije uključen.]]
Dobro. Kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Iz istih razloga tražim stanku u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice.
OK., imamo tri stanke, znači u 9,45 nastavljamo. STANKA U 9,35 SATI [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s radom, poštovane zastupnice i zastupnici. Prvi klub koji će govoriti Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e, kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče, uvažene kolegice i kolege, prošli tjedan svjedočili smo incidentu na otoku Braču gdje je skupina navijača mlađih osoba verbalno napala državni tajnicu za sport i tom prilikom uslijedila su masovna uhićenja i preslušanja, ukupno je uhićeno 12 osoba među kojima su bile i 2 maloljetne osobe. Sve je napravljeno, vrlo brzo, prontno, čak su i presude brzo donesene, rijetko viđen slučaj u hrvatskom pravosuđu. Ono što treba reći na samom početku da Živi zid osuđuje bilo kakvo nasilje, ne samo dakle fizičko nego i usmeno i svi oni koji su vrijeđali državnu tajnicu za sport u svakom slučaju zaslužuju osudu. To nije način dakle kako treba razgovarati sa bilo kim, pa tako ni sa državnim službenicima. Slažemo se da je represija ponekad nužna ali u ovom slučaju ono rješava posljedicu, a ne uzroke. Naime, pravi je uzrok ovog incidenta u monopolističkom utjecaju nekoliko pojedinaca koji su dobili pravo raditi u nogometu i sportu što god žele, zahvaljujući podršci političkih struktura. Sport, a nogomet posebno, nekada su bili ponos Hrvatske, imali smo velike klubove, sjajne igrače koji su igrali velike utakmice, svi se sjećamo pobjede Rijeke protiv Real Madrida, polufinala Kupa UEFA-e Hajduka, odlični nastupa Dinama u Ligi prvaka, trećeg mjesta Hrvatske reprezentacije na Svjetskom prvenstvu. Danas imamo vodstva klubova pa i samoga saveza koji su poznati po utajama poreza, koji se mjere desetinama milijuna kuna, koji namještaju utakmice radi stjecanja dobiti na kladionicama, ljude koji se blago rečeno kreću u sumnjivom društvu a prostače i vrijeđaju sve oko sebe na razini kočijaša, to su naime pojedinci koji javno psuju mater drugima, nazivaju novinare đubradi, monstrumima, vucibatinama, prostitutkama koji stalno prijete fizičkim napadima, ukratko ponašaju se isto, pa čak i gore od tzv. huligana sa Brača. Za razliku od nekad, hrvatski klubovi su postali kanta za napucavanje, koje ne nogu zabiti čak niti jedan gol u Ligi prvaka, a kamoli nekoga pobijediti, štoviše, jedan naš klub proglašen je najgorim klubom u povijesti te lige. Čak je i reprezentacija postala vlasništvo pojedinaca koji odlučuju tko će biti izbornik, tko će igrati, kakva će biti taktika, a posljedica takvoga uplitanja mogli smo vidjeti i prošle večeri u Reykjaviku. Sve se to dešava zahvaljujući tome što ti isti pojedinci imaju istaknute uloge na saborima pojedinih stranaka, s njima se slave rođendani, imaju zaštitu medija, ali i proračunski novac na raspolaganju. Dakle, pojedinci koji su napravili ogromnu štetu ugledu hrvatskoga sporta općenito, imaju zaštitu politike i tako dugo dok se to ne riješi, incidenti koje smo proteklih godina gledali na utakmicama i na rivama, bit će sve češći. Odgovorne osobe trebaju prije nego krenu hapsiti maloljetnike, izbaciti iz spora huligane koji se nalaze među odraslim i potpuno svjesnim osobama. Siguran sam da kad bi kriteriji bili ujednačeni, a prava jednaka za sve, da ne samo da bi incidenti prestali, nego bi se hrvatski nogomet općenito za par godina vratio na dane stare slave. Hvala lijepa.
Drugi klub je Klub zastupnika SDP-a i kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Ovdje se radi o neujednačenim kriterijima postupanja. Naime složit ću se sa kolegom Bunjcem, poštovati zakon apsolutno, ne vrijeđati nikoga bila to državna tajnica, saborski zastupnik ili bilo tko drugi. Ovdje se radi o presedanu koji na neki način pokazuje na koji način, vjerujem, ubuduće trebamo postupati prema svakom koji će bilo kojeg građanina, bilo kojeg znači našeg čovjeka, na isti način biti tretiran, na isti način doživjeti da u 48 sati sve bude riješeno, policija odradio posao, sudovi donesu presude, kazne zatvora itd. Neki drugi takvu privilegiju nemaju, moraju ići na sud, plaćati odvjetnike, privatno se boriti godinama, tražiti zapravo zaštitu iz razloga šta naravno, nisu u prilici da dobiju ovakvu vrstu sad ću reći, pokrića ili zaštite od strane represivnog aparata. Ono šta mi u klubu SDP-a ne prihvaćamo, a to je da se radi ogromna razlika upravo zbog pripadnosti određenoj političkoj strukturi. Ne možete štititi više jednog, nego nekog drugog, prema tome jednaki kriteriji moraju biti za sve. Ja sam poslao ministru unutarnjih poslova jutros pismo u ime Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, zatražio sam očitovanje, ne samo za taj slučaj, jer je uvijek pošteno da dobijete kompletnu informaciju o tome što se dogodilo, ali jednako tako mora reći da i situacija u kojoj evo kao i gospodin Culej, koji bi vrlo rado vrijeđao i ovdje u Hrvatskom saboru, treba imati isti kriterij, a to znači već kad smo došli do situacije da u ovoj sabornici to možete doživjeti, da ne možete slobodno govoriti, i da će netko uzeti sebi za pravo da vas vrijeđa i da neće za to dobiti apsolutno nikakvu sankciju. Ali to je dobro zato što je Sabor mjesto u kojem možete slobodno govoriti, u kojem vam se neće ništa dogoditi… … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je.
…/Upadica predsjednik: Molim vas kolega Culej, pustite da završi kolega Ostojić, onda se možete javiti za riječ./…
Ja sam zatražio izvješće smatram da je to osnova za razgovor. Također ovo ukazuje da je potrebno definitivno definirati kroz Zakon o prekršajima protiv javnog reda i mira točne situacije na koji način se postupa, a praksa mora biti ujednačena kako policijska, tako i sudska. Ne može netko za istu situaciju doživjet da mu se ne dogodi ništa, a neki koji su očito privilegirani, pogotovo kad se brane interesne grupacije doživljavaju kaznu promptno i u roku od nekoliko sati. Hvala.
I treća rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi kolega Jasen Mesić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege klub HDZ-a se javio za ovu raspravu da iskoristi priliku da osudi svaki verbalni napad bilo na koga on to bio posebno ako se to radi na žensku osobu i posebno ako se radi o takvoj primitivnom načinu iskazivanja mišljenja. Tim tužnije je da je zapravo napad bio usmjeren na osobu koja je čast RH branila na sportski način, na sportskim borilištima, potpuno nedopustivo i to treba jasno reći. Nikakva petljanja o uzrocima. Ako baš o uzrocima govorimo, ako baš želimo vidjeti gdje su uzroci neki put incidenata u društvu, pogledajte kolegice i kolege snimke rasprava u Hrvatskom saboru kako razgovaramo ovdje u ovom Visokom domu, na koji način se neki puta zastupnici međusobno časte pod navodnicima naravno. Tu je uzrok draga gospodo, tu među nama. Mi smo izabrani predstavnici ovog društva i mi određujemo svojim nastupima javni diskurs. I ako želimo tražiti uzroke ovog nedopustivog čina prvo analizirajte svaki od vas pojedinačno ili svatko od vas pojedinačno vaše istupe u Hrvatskom saboru. S druge strane što želimo reći ja se ne mogu načuditi da ovdje kritiziramo promptnost reakcije hrvatske policije. Pa to je odlično! To je odlično da je hrvatska policija reagirala brzo na prijavu i otklonila svaku sumnju. Kamo sreće dok je ministar bio uvaženi kolega Ostojić da se tako napravilo kad su na Poljudskom travnjaku iscrtali nacističke simbole koji su puno više donijeli štete Hrvatskoj. Tako bi trebalo biti i postupati uvijek. I ovaj primjer treba iskoristiti da se zna kako se smije ponašati ili ne smije ponašati. Ne bih ulazio u detalje u broj osoba. Vjerujem da je policija sve radila sukladno pravilima i sukladno svojim pravilima struke. Sigurni smo da će se sve odvijati na najbolji način i po pravilima, a u uzrocima šta se to ponekad događa u hrvatskom sportu zasigurno uvijek kao pozitivan primjer hrvatskog sporta možemo isticati Janicu Kostelić. Sportska karijera bez mrlje. To što ćemo mi danas relativizirati ispade i to od kolega koji se zdušno zalažu za ljudska prava, prava žena i svih ostalih u društvu to je drage kolege nedopustivo, nedopustivo. Klub HDZ-a osuđuje svaku vrstu nasilja bilo ono verbalno, bilo fizičko i posebno osuđuje bilo kakve pokušaje političkog pritiska na policiju da ona ne obavlja svoj posao. A sukladno tome apelira na sve zastupnice i zastupnike da svojim primjerom i u ovoj sabornici ukažu kako se može voditi javna polemika i izraziti svoje neslaganje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem se. Prelazimo sada na dnevni red.
Za riječ se javio uvaženi zastupnik Gordana Maras.
Hvala lijepo kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a traži stanku od 10 minuta kako bi ukazali na određene stvari vezano uz Agrkor.
Dobro. Mi se onda vidimo u 12,15 minuta. STANKA U 12,05 SATI NASTAVAK SJEDNICE U 12,15 SATI Drage mnogobrojne kolegice i kolege, mi ćemo sada nakon stanke nastaviti pa ću zamoliti da u ime kluba SDP-a govori uvaženi zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, malobrojni, nemalobrojni… [[Govornik nije uključen.]] moramo utvrditi kada se one dešavaju, u procesu koji nije transparentan, radi o Agrokoru, odnosno djelovanju Vlade RH vezano uz Agrokor, i potencijalnim rizicima koje ta kompanija će kasnije ostaviti na sve porezne obveznike u RH. Danas i jučer smo svjedoci smo izjava i gospodina Ramljaka i gospođe Dalić, doduše njih dvoje se nogu dogovoriti koliko će to biti novo zaduženje, danas gospođa Dalić govori o 480 milijuna eura, jučer gospodin Ramljak govori o 530 milijuna eura ali ono što govore, govore isto to, da sav rizik tog zaduženja ne samo da pada na kompaniju, nego pada kasnije i na hrvatske porezne obveznike. Ono šta nije dobro je da smo promocijom tzv. Roll up zaduženja za kojeg mi mislimo u SDP-u da je trebalo biti inotificirano i obrađeno i zakonom o Agrokoru, odnosno o Lex Agrokorom šta nije, i tu ćemo imati problem sa potencijalnim tužbama, mi mislimo da nije dobro da smo stimulirali određene rizične fondove koji su već otkupili dugovanja Agrokora po 30. 40% nominalne vrijednosti, na taj način ušli u Vjerovničko vijeće da ih sad stimuliramo da daju još novca kako bi kunu za kunu kako je to rekao gospodin Ramljak i gospođa Dalić, platili svoje stare dugove kao prioritet, a ovi novi koji će dati, znači novac novi koji će dati, će im biti priznat kao prioritet pri budućim plaćanjima. Znači mi smo omogućili, odnosno ne mi, pardon HDZ je omogućio, odnosno RH, da fond rizičnog kapitala koji već ima tih iskustava sa nekim zemljama poput Grčke, i nisu oni slučajno došli, ovdje smo omogućili, odnosno pardon još jednom ću se ispraviti, gospodin Plenković, gospođa Dalić i HDZ su omogućili da ljudi ulože 200, 300 milijuna eura a da u godinu i pol dana koliko će trajati ova izvanredna uprava zarade 60% prinosa na svoj ulog i ukoliko to neće moći Agrokor isplatiti, to će isplatiti RH koja je donošenjem zakona stala iza Agrokora kao onaj koji jamči da će se sve to skupa odviti. I vrlo jasna poruka, mi u SDP-u na to ne pristajemo, i zato tražimo još jednom, ovdje sa ove govornice da vladajući, da HDZ, predsjednik Sabora Jandroković, već jednom konačno stavi zahtjev za istražno povjerenstvo oko Agrokora na dnevni red, da to raspravimo da se povjerenstvo počne baviti Agrokorom, i da građani dobiju odgovore. Zašto skrivate gospodo informaciju od hrvatske javnosti? Zbog čega ne možemo pitati gospođu Dalić, gospodina Ramljaka koji je interes hrvatskih građana da netko zaradi na 300 milijuna eura 60% u jednu i pol godinu, a da sa druge strane ono šta također ne želimo i nećemo dopustiti, otpuštaju hrvatske radnike. Jučer je najava gospodina Ramljaka da će Konzum početi sa otpuštanjem radnika. Kada? Pred početak ili u tijeku turističke sezone. Znači to je vrlo jasna poruka koju hrvatska Vlada šalje danas, stranci, fondovi rizičnog kapitala će zaraditi 100 milijuna eura, a hrvatski radnici će na cestu, e to ne smijemo dopustiti i moramo ovdje još jednom reagirati i pozvati i predsjednika Sabora i vas iz HDZ-a da prestanete to skrivati, da sazovemo istražno povjerenstvo, vidimo kako se to radi u razvijenim demokracijama svijeta gdje kada postoji takva inicijativa u Saboru ili Parlamentu primjerice u SAD-u, to se rješava u nekoliko dana, i onda i predsjednik Amerike i šef tajnih službi, svi odgovaraju pred povjerenstvom i daju odgovore na određena pitanja. Nažalost ti standardi u Hrvatskoj ne vrijede, ali mi ćemo na njih ukazivati i tražimo od HDZ-a da se ponaša onako kako je u interesu hrvatskoj javnosti. Nažalost, vi ste se svi sveli na podupiranje stranih interesa, stranog kapitala, stranih fondova, a naši ljudi iz Konzuma bi nažalost bi trebali po vama zavrišti na ulici, to ne smijemo dozvoliti. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa.
Kao što sam i kazao - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 87. Predlagatelj zakona je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava i članka 171. Prijedlog akta primili ste otpremom Sabora. Ovaj zakon raspravljat ćemo sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandman je podnio zastupnik Domagoj Hajduković. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ministarstvo poljoprivrede, državna tajnica Marija Vučković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, cijenjene saborske zastupnice, cijenjeni saborski zastupnici. Donošenje izmjena i dopuna Zakona o lovstvu nužno je zbog usklađivanja sa pravnim propisima EU odnosno Direktivom 147. iz 2009. godine Europskog parlamenta i Vijeća o očuvanju divljih ptica. Naime, trenutno važećim Zakonom o lovstvu nije decidirano prenesena odredba o očuvanju divljih ptica i spomenute direktive, stoga je Europska komisija u ožujku 2015. godine putem EU pilot sustava obavijestila RH da je procijenila kvalitetu prijenosa nedovoljnom. Po zatvaranju EU pilot predmeta na vlastitu inicijativu Europska komisija je otvorila postupak povrede prava EU U 2016. godini. Izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu, izbjegavaju se danji postupci oko povrede prava EU, na način da se zabranjuje lov pernate divljači tijekom podizanja mladunčad ili tijekom različitih stadija razmnožavanja, te se zabranjuje lov migracijskih vrsta tijekom razdoblja razmnožavanja ili tijekom njihovog povratka u područja gdje podižu mladunčad. Nadalje, odlukom Ustavnom suda RH, s danom 15. prosinca 2016. godine ukinuti su stavci 3. i 4. članka 83. Zakona o lovstvu, te se ukazala potreba usklađivanja važećeg zakona u dijelu gdje je propisana šteta koju divljač može nanijeti ljudima ili imovini na zemljištima na kojima se prostire lovište, a to se poglavito odnosi na šteti na poljoprivrednim usjevima koji se isplaćuju korisnicima zemljišta ali i na štete u prometu. Prekršajne odredbe vezane uz izmjenu i dopunu ovog zakona također se usklađuju. Slijedom navedenog, ističimo da zakon prvenstveno ima značaj za zaštitu i očuvanje ptica, posebice migratornih vrsta, te uređenje odštetne odgovornosti za štetu koju nanose divljač, bilo da se radi o divljači koja stalno živi u određenom lovištu ili divljači koja povremenoj boravi u lovištu. Zaključno, želimo vas ovim putem upoznati i s činjenicom da je u pripremi cjeloviti novi Zakon o lovstvu planiran u četvrtom tromjesečju koji bi između ostalog donio određene novine u smislu otklanjanja administrativnih zapreka, birokratskih i administrativnih opterećenja, te na taj način utjecao na poboljšanje poslovne klime i investicija. Također, istim će se zakonom normativno doraditi odredbe vezane uz gospodarenje s lovištima i divljači. Hvala vam lijepa.
Ovo je izlaganje državne tajnice Marije Vučković, izazvalo je tri replike. Prva je uvaženi kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažana državna tajnice, dakle nitko ne spori u ovom djelu teksta zakona koji je prepisivanje zapravo Europske regulative, koja je doduše do sada bila regulirana pravilnicima, ali evo, oni žele da bude to regulirani zakonski. To je u redu. Međutim, ono što brine je upravo ovo što ste spominjali, a to je šteta od divljači. Dakle, prema presudi Ustavnog suda, dakle, Ustavni sud je zauzeo stajalište da je divljač dobro od interesa za RH, te ne predstavlja opće dobro, već prirodno bogatstvo. Dakle, pa je u okviru Zakona o lovu, prirodno bogatstvo za koje vrijedi posebni administrativni režim, zbog čega je divljač predmetom lova koji pripada javnoj vlasti, a vlast ga putem koncesije ili zakupa prenosi na lovoovlaštenike. Međutim, dolazimo do problema, gdje naši lovoovlaštenici, koji su mahom lovačka društva, jednostavno te štete više ne mogu financirati. Ovdje se govori o štetama u prometu. Nisu samo štete u prometu privatne štete koja divljač može nanijeti, posebno divljač koja stalno ne živi u lovištu, odnosno koje nema u lovno gospodarskoj osnovi koja uživa određeno lovačko društvo ili neki drugi lovoovlaštenik. Zbog toga, mislim da nije dobro da izbacujemo ovaj stavak, odnosno da izbacujemo pojam migratorne divljači odnosno, divljači koja ne živi stalno u lovištu, budući da će to generirati dodatne troškove za lovoovlaštenike, u ovom slučaju lovačka društva koja već vape za rješavanjem ovog problema duže vrijeme. Sinoć sam imao priliku razgovarati sa nekolikom predstavnika lovačkih društava iz različitih dijelova Slavonije. Mnoga su pred zatvaranjem, odnosno gašenjem upravo zbog ovog problema. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku državna tajnica Vučković. Izvolite.
Hvala lijepa. Zahvaljujem uvaženom zastupniku gospodinu Hajdukoviću na pitanju. Dakle ovdje je riječ o izmjenama 4.članka Zakona 2., 52., 83., 97., kojima se usklađuje, odnosno otklanja povreda europskog prava u pogledu primjene Direktive očuvanja ptica, te se potvrđuje presuda Ustavnog suda kojim su ukinuti stavci 3. i 4. zakona. Ministarstvo poljoprivrede je potpuno svjesno mnogih brojnih primjedaba, pa tako i ovih o kojima ste vi govorili i sve će se one nastojati ugraditi, odnosno razmotrit će se ozbiljno prilikom izrade cjelovitog novog zakona i s tim u vezi vas izvješćujem iako je zakon predviđen za četvrto tromjesečje 2017. godine, da već krajem ovog tjedna ide u proceduru elektronskog savjetovanja. Hvala lijepa.
Hvala. Druga replika zastupnik Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Znači ovim izmjenom zakona, tj. Direktivom EU, zabranjuje se ubijanje dlakave i pernate divljači dok uzgaja svoju mladunčad. To je i sama logika trebala bit da se to lovaca, da to po prirodi se bi trebalo kontrolirati, a ne da nam divljač doslovno više i nemamo u prirodi u nekim krajevima, jer jednostavno ili koncesionari ili oni koji krvolovu su uništili toliku divljač da je doslovno i nema. Tako da ova Direktiva u biti, to bi trebalo biti u primjeni. To je zdrava logika, kaže da onaj tko uzgaja divljač, koja uzgaja svoju mladunčad, koja je tek podiže da ju se ne bi trebalo ubijat. To je ekocid, ako netko ubije bez ovoga zakona i ove primjene. Zbog toga je stanje ovakvo kakvo je, poglavito na područjima gdje su dodijeljene brojne privatne koncesije, na područjima gdje nemamo više divljači, a pravi lovci koji se bave lovom i koji ulažu u divljač, koji je hrane i one najmanje koristi imaju, zbog toga ova primjena je već trebala biti u stvarnosti na terenu. Zbog čega nije, ja ne znam. Ubiti životinju koja ima mladunčad, to je ekocid prvog razmjera, prvoga reda. Zbog toga tu treba pitanje, kako ćete vi to provesti, poglavito po pitanju krivolova i cijelih tih postupaka u prirodi i na našim lovištima. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženom zastupniku gospodinu Bulju. Naime, postojećim pravilnicima je Ministarstvo poljoprivrede već propisalo zabranu lova takve pernate divljači u tijeku različitih stadija razmnožavanja i dok podižu mladunčad pa i migratorne divljači, međutim Europska komisija je ocijenila da to nije dovoljno i da je to potrebno egzaktno upisati u zakon zato je i pokrenula povredu europskog prava. Svakako je to već bilo zabranjeno u Hrvatskoj, no po pokrenutom postupku najprije eu pilota pa eu … morali smo izrijekom takve odredbe ugraditi i u žurnijoj proceduri u zakon.
Hvala vam. Treća replika uvaženi kolega Glasnović. Izvolite.
Ako ovisi većinom o zaštiti divljači itd. ja se pitam kakvo je stvarno stanje na terenu jel ovo je simptomatično za hrvatsko pravosuđe, cijeli sustav gdje imamo direktive iz EU stotine direktiva se pravnih propisuje svake godine, kakva je primjena na terenu? Ja se pitam npr. sada sam bio nedavno područje … Topusko-Glina i šta vidimo? Vidimo izvlačenje hrastove šume, masakrirane divljači. Kakvu vi statistiku imate da vi mene uvjerite da će to funkcionirati na terenu? Evo neka kratka pitanja, dok vi tamo ne razgovarate sa mladim gospodinom ova pitanja. Kakvi su standardi recimo za koncesije za strance i za Hrvate, jesu isti standardi na tim lovištima? Koliko država kasira svake godine od tih koncesija za lovišta? Hoće se postrožiti opet ovo što se radi non stop ovo za dozvolu za naoružanje, lovačko naoružanje u toj direktivi koju se treba prepisat i drugih stvari po pitanju nacionalne sigurnosti? Pa masakrira se divljač po Dinari risovi. Koliko imate presuda za Vransko jezero, koliko je to puta spaljeno? To će opet biti samo mrtvo slovo na papiru, ako nema mehanizam koji će to provoditi. To je zastrašujuće. U isto vrijeme imate 40 tisuća više lovaca, ne možete raditi ovako. Kakva je istinska suradnja sa okoliš lovačka društva i recimo Ministarstvo obrane? Ti su ljudi oči i uši na terenu. I mogu se jednostavno priključiti u pasivnu pričuvu da se sačuvaju integritet Hrvatske države i unutarnja sigurnost, to su ta kratka pitanja. Koncesije, ta pasivna pričuva i ovo drugo koliko love se kasira tamo gore i koliko su standardi za strance za koncesije i kakve su za Hrvate.
Hvala vam. Odgovor na repliku državna tajnica. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku gospodinu Glasnoviću na postavljenim pitanjima. Dakle koncesiju može dobiti samo pravna osoba registrirana u RH. Što se tiče drugih pitanja, zakonom su detaljno propisane prekršajne odredbe, rad također i lovna inspekcija. Međutim, kao što sam rekla pitanja su brojna i primjedbe, dobiva ih Ministarstvo poljoprivrede zato smo i inicirali izradu potpuno novog Zakona o lovstvu koji ide u elektronskoj raspravi ovaj tjedan te su svi pozvani na davanje korisnih sugestija i primjedaba. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Molim vas da ne dobacujte samo, imat ćete prilike kroz raspravu dalje i kroz replike intervenirati. U ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Domagoj Hajduković. Molim? Izvjestitelji odbora, da kao potpredsjednik, nemamo predsjednike odbora nego potpredsjednik Odbora za poljoprivredu kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle Odbor za poljoprivredu Hrvatskog sabora raspravi je na 16. sjednici održanoj 7. lipnja 2017. godine Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH aktom od 4. svibnja 2017. godine. Odbor za poljoprivredu je sukladno članku 99. Poslovnika Hrvatskoga sabora proveo raspravu po navedenom prijedlogu zakona kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje iznio je predstavnik Ministarstva poljoprivrede istaknuvši kako se prijedlogom zakona Direktive 92/43/EEZ i 2009/147/EZ prenose u pravni poredak RH te se sukladno preporukama Europske komisije proširuju razdoblje zabrane lova pernate divljači u svim stadijima razmnožavanja, podizanja mladunčadi ili tijekom stadija razmnožavanja te tijekom njihova povratka na područja gdje podižu mladunčad. Uz navedeno nedvojbeno se potpisuje odštetna odgovornost lovo ovlaštenika za štete o divljači u skladu s odlukom Ustavnog suda od 3. lipnja 2016. godine i usklađivanja odredbi članka 83. Zakona o lovstvu. Prijedlogom zakona mijenjaju se i prekršajne odredbe sukladno predloženom proširenju razdoblja zabrane lova. U raspravi je upozoreno na odluku Ustavnog suda RH br. U-I-2813/2014 od 3. lipnja 2016. godine kojom je pokrenut postupak za ocjenu suglasnosti s Ustavom članka 83. stavka 3. i 4. Zakona o lovstvu i kojom su navedeni članci prestali važiti 15. prosinca 2016. godine. Sadržajno gledajući navedeni stavci regulirali su odgovornost lovo ovlaštenika za štetu koju počini divljač koja u lovištu stalno ne živi. Odredbe predloženog članka 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu, s Konačnim prijedlogom zakona predlažu uređivanje odštetne odgovornosti lovo ovlaštenika za naknadu štete od divljači bez obzira na to radi li ste o šteti o divljači koja stalno živi ili one koja stalno ne živi u lovištu, a što je prema mišljenju dijelova članova odbora u suprotnosti s obrazloženjem Ustavnog suda RH. Predstavnik predlagatelja istaknuo je kako će uskoro u proceduru e-savjetovanja biti upućen novelirani Prijedlog Zakona o lovstvu te kako će se o navedenom pitanju povesti šira rasprava kod donošenja novog Zakona o lovstvu. Nakon provedene rasprave Odbor za poljoprivredu je većinom glasova 5 glasova za i 4 protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lovstvu.
Hvala. Potpredsjednik Odbora za zakonodavstvo kolega Vlaović je rekao da ne bi govorio, pa onda nakon toga krećemo na rasprave po klubovima. I prvi klub je Klub zastupnika SDP-a i ponovo kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Dakle, kolegice i kolege, čuli ste ovaj zakon bi bio manje-više tehničke prirode da se ne radi o ovome spornom dijelu, a to je odšteta koju snosi ovlaštenik, odnosno onaj koji gospodari divljači na određenom području odnosno u lovištu. Naime, prema zakonu koji je bio na snazi, lovoovlaštenici a to su mahom lovačka društva, iako ima i drugih, dakle ima i privatnih, su snosili odgovornost za štetu koju divljač počini. I tu se ne radi samo o prometnim nesrećama, to još jedanput moram podvući iako naravno i toga ima, ali i štete na usjevima i ostalog. Dakle ukoliko ne dokažu, odnosno ukoliko dokažu da su poduzeli sve mjere kako bi se ta šteta smanjila, odnosno kako bi divljač ostala na području lovišta. Što se tiče migratorne divljači, odnosno divljači koja nije stalno boravila u lovištu i za koju lovoovlaštenici nisu imali dozvolu za eksploatiranje, tu štetu nisu snosili oni. Međutim, odredbe koje su u zakonu pred nama sada predviđaju da će lovoovlaštenici snositi štete za koju počini divljač bez obzira da li je ona u lovno gospodarskoj osnovi, odnosno da li je stalno nastanjena u lovištu. Ovo je jedan dublji problem i slažem se da ga možda i ne možemo riješiti samo Zakonom o lovstvu, tim više što su ovo izmjene i dopune zakona i najavljeno je da uskoro idemo u potpuno novi Zakon o lovu. To mi je jako drago čuti i ja pozivam još jedanput i sa ove pozornice, odnosno govornice zainteresiranu javnost, prije svega naše lovce, lovačka društva da se uključe u javnu raspravu kako bi na kraju imali što kvalitetniji dokument. Međutim, stvara se pravni vakumm, odnosno donošenjem ovoga zakona oni će snositi štetu, odnosno snositi će odgovornost za štetu koju divljač počini do donošenja novog zakona. Dakle nema retroaktivne primjene novog zakona, oni su i već sada u vrlo teškoj situaciji. Govorio sam i u svojoj replici da sam imao prilike razgovarati sa predstavnicima lovačkih društava iz različitih krajeva Hrvatske i sinoć ali i prije, i ono što su rekli je da je zapravo stanje vrlo alarmantno. Zašto? Upravo zbog ovih šteta. Kada govorimo o lovačkim društvima, nisu sva moćna, velika, nemaju sva puno članova, nemaju sva velika lovišta kojima gospodare a s druge strane odgovorni su za štetu. Jedno malo lovačko društvo zbog nekoliko šteta i zbog nekoliko sporova koje vodi je pred gašenjem, ima 15 članova, nema nikakve imovine, dakle i oštećenik, onaj koji je pretrpio štetu i lovačko društvo će u ovom slučaju biti gubitnici jer lovačko društvo nema sredstava tu štetu isplatiti, dakle oštećenik će ostati bez naknade a s druge strane izgubiti ćemo jedno lovačko društvo koje osim što ima i socijalan element je izuzetno bitno za i gospodarenje i održavanje naših lovišta. Rekli bi, pa što se ne osiguraju, imate osiguravajuće kuće koje osiguravaju zašto lovačko društvo ne bi bilo predmet osiguranja. Znate zašto? Zato što ih nitko neće osigurati. Kaže dođu nove osiguravajuće kuće koje se probijaju na tržištu, koje onda nude osiguranja lovačkim društvima upravo da ih osigura od ovakve štete, ali to u pravilu nude jednom i nikad više. Zbog toga što je procjena da je to jednostavno neisplativo ili da su cijene koje drugi put ponude lovačkim društvima tolike da ih lovačka društva ne mogu pratiti, a to nam ukazuje upravo na činjenicu da su štete velike i da je ovaj problem izuzetno velik. Naši lovoovlaštenici, dakle mahom lovačka društva vape za rješavanjem ovog problema. To vam dame i gospodo ide tako daleko da mnogi idu u tužbe, dakle svjesno idu u tužbe, dakle svjesno idu u tužbe, ne na nagodbu sa oštećenicima zato što time odgađaju zapravo isplatu ali znaju da će spor izgubiti kad-tad, dakle doći će im na naplatu ali jednostavno odlučuju se i za to ne bi li što duže prolongirali, odnosno odgodili naplatu i tak pokušali skupiti sredstva koja su potrebna za obeštećenje. Naravno da tu ima problema i u sudskoj praksi, sudovi, kada sude, sude po Zakonu o obaveznim odnosima, često se ne pozivaju na Zakon o lovstvu a mislim da nam je presuda Ustavnog suda upravo tu i podcrtala, kao što sam rekao, da Ustavni sud smatra da je ovaj stav netočan, dakle koji smo zastupali do tada jer je divljač dobro od interesa RH, te ne predstavlja opće dobro, već prirodno bogatstvo pa je u okviru Zakona o lovstvu divljač prirodno bogatstvo za koje vrijedi poseban administrativni režim zbog čega je divljač predmetom prava lova koje pripada jednoj vlasti a vlast ga putem koncesije ili zakupa prenosi na lovoovlaštenike. Za slučaj da predlagatelj nametne lovoovlaštenicima štetu i za migratornu divljač Ustavni sud RH spomenutom presudom smatra da bi ovakav pristup predstavljao ograničenje imovinskih prava lovoovlaštenika a takav postupak ne bi bio legitiman sa aspekta odredbe Ustava. Jer što ćemo, u kakvu situaciju ćemo se mi dovesti kolegice i kolege? Mi ovaj zakon možemo izglasati sutra ili u srijedu, ali ja znam, odnosno jedan kolega je već najavio da će i u ovaj zakon staviti, odnosno zatražiti ocjenu ustavnosti. Da li smo s time problem riješili? Apsolutno nismo. Dakle stvara se vakumm, novi zakon ćemo donijeti kada ga donesemo. Ovo možemo smatrati, ja sam kao potpredsjednik Odbora za poljoprivredu odboru predlagao da podnesemo amandman na zakon, da vratimo na prošlu situaciju, dakle kako je bilo, odnosno u skladu sa presudom Ustavnog suda, onako kako je nja vidim, međutim taj amandman nije prošao kao amandman odbora i zbog toga sam ga prenio kao vlastiti amandman. A to je samo da se članak 3. mijenja, dakle izmjena i dopuna zakona i glasi: „U članku 83. dosadašnji stavak 5. postaje stavak 3.“. Netko može reći da je to vatrogasna mjera i je s jedne strane, je vatrogasna mjera ali nažalost stanje koje imamo u lovstvu, dakle naši lovoovlaštenici i vape za vatrogasnim mjerama jer tamo gori. A da bi požar kontrolirali prvo moramo ga staviti manje-više pod kontrolu, odnosno moramo pristupiti vatrogasnim mjerama, vatrogasnom postupanju. Bojim se da i u najboljem slučaju da mi ovaj zakon koji će ići u raspravu, dakle kroz dva čitanja da ga donesemo do kraja godine, mnoga lovačka društva to neće doživjeti kolegice i kolege. To kroz ljeto, jesen, sada ovo što je ostalo proljeća, biti će novih šteta, biti će novih troškova za lovačka društva, oni to jednostavno ne mogu iznijeti. Naravno, ima iznimaka ali mislim da se ono nažalost mogu pobrojati na prste jedne ruke. Prema tome što se tiče, izmjena koje unosimo u zakon zbog europske prave stečevine, tu problema nemamo. To naravno treba podržati, tim više ako to od nas traži Europska komisija a suštinski se ne mijenja ništa nego samo neke odredbe o lovostaju postaju sad zakonske, odnosno dižemo ih na zakonski nivo. Međutim, ono što brine je upravo ovo. I zbog toga vas pozivam na odgovornost da budemo odgovorni prema naših lovo-ovlaštenicima, prema našim lovačkim društvima, da ovu vatrogasnu mjeru ukomponiramo u zakon, i da pomognemo našim lovo-ovlaštenicima do donošenja novog zakona. Ja se iskreno veselim i novom zakonu i raspravi koja će uslijediti i kažem, volio bih da se što više uključi, da imamo što više aspekata jer problemi koji lovačka društva primjerice u Dalmaciji ili Zagorju, Slavoniji, nisu u pravilu ista i zbog različitosti terena i divljači itd. Stoga Klub zastupnika SDP-a je spreman podržati ovaj zakonski prijedlog ukoliko se usvoji amandman kojim bi riješili problem naknade štete od migratorne divljači. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem se kolegi Hajdukoviću. Imamo dvije replike, prva je uvaženi kolega Habek. Izvolite.
Poštovani kolega Hajdukoviću, pa iz vaše rasprave u biti se da zaključiti ono što više-manje većina nas ovdje zna, da su ove izmjene zapravo kako se to kod nas veli, zna reći sveta vodica. Najveći problem koji se kod nas javlja u praksi su naleti na divljač. Europska praksa je takva da se taj dio uvijek ogradi u neko osnovno osiguranje no kod nas to nažalost nije slučaj. Isto tako police za osiguranja za lovačka društva koje su se osigurale od naleta vozila su izuzetno opterećena, financijski opterećena, ili pak te osiguravajuće kuće uopće ne žele osigurati odnosno pružiti takav oblik osiguranja. Također u posljednje vrijeme lovačka društva čak ne žele niti izlaziti na očevid i ne žele preuzeti stradalu divljač. E sad je pitanje kako će se taj problem riješiti i tko će kada se dogodi takva nesreća, tko će preuzimati ovu stradalu divljač.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Habek, evo možemo reći da je sveta vodica barem kada govorimo o ovom problemu. I to je zapravo i sada da donesemo ove izmjene koje ja predlažem amandmanom to je zapravo samo kap u kiši. Dakle to bi bila mala kap koju bi bacili na veliki požar koji nažalost gori. Ove izmjene a Vlada je imala, odnosno predlagatelj je imao razloge zašto ga donosi, dakle se odnosi prije svega na ovu europsku dimenziju, bilo je drugih prijedloga intervencija u Zakonu u lovu, primjerice, Klub zastupnika HNS-a, Liberalnih demokrata i HSU-u je tražio izmjenu članka 52. stavka 2 ali nisu prihvaćeni upravo zbog toga što je, dakle nisu predmet ovoga zakona, i što se uskoro ide u sveobuhvatnu izmjenu zakona, odnosno novi zakon. No ono o čemu treba razmišljati, kolega , tu se s vama slažem je ovo. Dakle mi jesmo u raspravi na odboru kao matičnom tijelu isto govorili o eventualnom dodatku na policu osiguranja prometnog koji bi pokrivalo i ovu štetu. Neka gruba procjena je barem kako su nam iz ministarstva rekli, da bi to poskupilo polica za 15 do 20 kuna i da bi se s tim fondom moglo obeštećivati one koji nastradaju u prometu. Ali kako sam rekao, nije jedina šteta ona u prometu, iako je možda najvidljivija, najskuplja za lovačka društva, postoje štete i na usjevima i na drugim dobrima, dakle postoje čitav niz problema. Ovime bi samo, kažem jednu kap bi bacili na požar, ali jedna kap je bolja nego ne baciti ništa ili čak doliti ulje.
Hvala. Druga replika uvaženi kolega Mikulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega, pozorno sam slušao ono što se govorili, pa rekao bi da je ovdje ključ pitanja odgovornosti. Dakle tko je onaj koji je odgovoran za štetu koja nastaje. Ako nešto koncesionirate, onda imate prava i obveze. U tom dijelu morate biti i odgovorni u smislu obveza. Kad govorimo o tome da li je šteta na automobilu od divljači nastala na cesti, a po tumačenjima cesta nije dio lovišta, onda je to jedan problem. Usjevi koji se nalaze unutar lovišta su drugi problem. Ja moram priznati da sam razgovarao sa dosta ovlaštenika koji su zadovoljni, nisu svi nezadovoljni. U Hrvatskoj je negdje oko 70-ak tisuća lovaca, ako me dobro sjećanje služi, negdje oko 1000 lovišta imamo u koncesiji, možda nešto iznad toga, dakle oni koji brinu i koji se u maniri dobrog gospodara postavljaju općenito pa tako i u i u koncesioniranju, mislim da nemaju neke posebne probleme. Vi ste ovdje otvorili jedan problem koji je zaista velik, a to je problem krivolova, a onda u onoj fazi B što je s presudama? Kad imate nekog krivolovca kojeg je lovočuvar uz pomoć policije zatekao u krivolovu, onda imate u pravosuđu onaj problem koje su presude pa ih danas možemo nabrojati na prste jedne ruke, rekao bi, koje su malo oštrije i jače, za ono što se radilo protuzakonito. Ali obzirom da su ovo tehničke izmjene, a čuli smo da ćemo imati novi prijedlog zakona u zadnjem kvartalu a i da sad kreće u raspravu ovaj prvi dio, onda predlažem da masu tih stvari probamo riješiti u novom prijedlogu zakona.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Hajduković.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega, ja sam žaljenjem mogu konstatirati da ja nisam pričao sa lovo-ovlaštenicima sa područja Slavonije s kojeg su bili zadovoljni Evo ja ih nisam sreo. Ja bih volio da mi vi pokažete koje su to, posebno ako govorimo o malim lovačkim društvima koje kažem imaju gospodarsku ulogu čuvanja prirode, dakle pažnje na kontrolu brojeva divljači itd. ali imaju i onu socijalnu posebno u malim sredinama je to jako bitno. Dakle, lovačko društvo, vatrogasno društvo itd. Slažem se sa vama da koncesionari moraju imati neke obaveze, ali problem u ovom konkretnom slučaju je to što vi koncesiju na migratornoj divljači u pravilu nemate. Dakle, ako imate u lovno-gospodarskoj osnovi primjerice sad karikiram zeca i fazana a u lovište vam dođe jelen koji napravi štetu ili nekom podleti pod auto. Vi za tog jelena odgovarate. Kaže, odnosno poanta cijelog zakona je ako ste koncesionar, dakle odstrelom divljači bi onda mogli namiriti štetu. Znate li vi koliko zečeva morate pobiti da bi jednog jelena isplatili što je obično totalka na autu? Jako puno, možete uništit lovište. Dakle, predlagatelj nam kaže vi možete promijeniti lovno-gospodarsku osnovu pa unijeti i tu divljač, ali bojim se da to traje predugo i to je komplicirani proces i to košta uostalom. Dakle, to su sve otegotne okolnosti sa kojima se naša lovačka društva susreću. Neki način da riješimo ovaj problem trebamo iznaći. Ja se nadam da ćemo to imati u konačnom prijedlogu zakona. Ali kažem sada imamo vatru, imamo požar, bacimo barem kap na njega, nemojmo dolijevati ulje.
Dobro. Drugi klub zastupnika je Hrvatska demokratska zajednica, Klub zastupnika HDZ-a i uvaženi kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] državna tajnice, kolegice i kolege saborski zastupnici. Ja ću malo izmijeniti uvodni dio svoje rasprave ponukan prethodnim rasprava i replikama koje sam čuo. Dakle, spomenut ću 183. godinu. Već te godine Hrvatska na prostoru RH postojao je zakon kojim se reguliralo lovstvo na ovom području. Poseban osvrt u tom zakonu je bio iskorak od obrane od zvjerokradice, te oko ubijanja divljači u zabranjeno doba. Tako je tad pisalo u tom zakonu 1893. godine. Sad govorimo o Uredbi Europske komisije i o usklađenju naše regulative zakonske sa tom uredbom, a koja se upravo odnosi na migratornu divljač na ovom prostoru. Isto tako govorimo o odluci Ustavnog suda koja se odnos na štete od divljači i to je nešto po meni što se jednostavno vrlo lako može prihvatit u ovom dijelu ovih izmjena ovoga zakona. Ono što će svakako trebat učinit je potpuno novo promišljanje o ovim problemima koje smo ovdje imali prilike čuti i u prethodnoj prvoj raspravi, a i danas a koje se odnosi na štete od divljači. Dakle, imamo dvije vrste šteta. Imamo štete koje se događaju na poljoprivredi, na zemljištima u vlasništvu privatnih vlasnika, posjednica koje ga obrađuju, štete na usjevima i imamo ono što lovačkim društvima na području čitave države pričinjava ogromne štete u financijskom smislu. Ja osobno smatram nepošteno i nepravedno jer su lovačka društva uvijek do sada bila ta koja su na neki način snosila štetu od naleta divljači na vozila i to u ogromnim iznosima. Imao sam čast biti predsjednik lovačkog društva u tri mandata. Gotovo niti jedna godina u tih 12 godina mog predsjednikovanja nije se dogodilo da nismo imali nekoliko sudskih sporova, da nismo imali nekoliko tužbi i da nismo imali po nekoliko stotina tisuća kuna plaćanja odšteta zbog toga što je divljač nalijetala na vozilo. I ono što me posebno smetalo u svim tim presudama, obrazloženjima presuda je ona rečenica gdje se pozivalo na Zakon o obveznim odnosima pa je divljač prema tom zakonu bila opasna stvar, a odgovornost za nalet te divljači na vozila, dakle te opasne stvari je bila na ovlašteniku prava lova, odnosno lovačkim društvima i redovito budući da je jednom donesena takva prva sudska presuda svi daljnji sudski postupci su išli u tom smjeru da su lovačka društva bila ta koja su plaćala odštetu. Tu smo imali velike rasprave, pritisci su bili preko Hrvatskog lovačkog saveza. U konačnici se krenulo u osiguravanje od šteta od naleta divljači na vozila. I u prvom trenutku osiguravateljske kuće su ponudile vrlo male premije, nisu očekivali, odnosno nisu poznavali problematiku svega toga što se događa na čitavom prostoru RH već nakon druge godine osiguravanja kad su vidjeli kolike su te štete i koliko teret pada na lovačka društva oni su ne udvostručili, nego ustostručili premije osiguranja tako da je i to postao ogroman financijski teret na lovačka društva. Kad govorimo o lovačkim društvima Zakonom o lovstvu uređeno je i tako piše tamo gospodarenje lovištom i divljači, a gospodarenje obuhvaća uzgoj, zaštitu, lov i korištenje divljači i njegovih dijelova. Ovi poslovi imaju ističem ponovo gospodarsku, turističku i rekreativnu funkciju, te funkciju zaštite i očuvanja biološke i ekološke ravnoteže prirodnih staništa divljači i divlje faune. Dakle, sam Zakon o lovu je propisao, a ista formulacija, vrlo slična je bila i 1893. godine i 1925. godine kad je oformljen i kao takav stasao današnji Hrvatski lovački savez. Dakle, u neprekinutom kontinuitetu zakonom je bilo lovstvo na području RH regulirano, toga se pridržavalo. I na kraju krajeva ne bi bilo sad ovoliki boniteti lovišta, ne bi bilo ovoliko kvalitetno izrađeno lovno-gospodarske osnove i toliko bogatstvo i raznolikosti faune na našim području. Kad netko govori o nekakvom ubijanju, streljivanju, zvjerokrađi ili ne znam kakve termine tu koristi, taj debelo griješi, odnosno ima neznanje u ovome dijelu koji se odnosi na samo lovstvo. Jer lovno gospodarske osnove koje su obvezni izraditi lovačka društva, odnosno lovoovlašetnici, jasno definiraju od spolne, dobne strukture divljači, vrste divljači na određenom području, ulazi se u tolike detalje da se točno propisuje i količine u kilogramima hrane koja se iznosi, minerali, soli i svega ostalog, tako kad netko priča o ovom problemu lovstva i kad promišlja na to da je lovstvo stavit pušku na rame i otići u šumu i pucat i ubijat, debelo, debelo griješi. Na kraju krajeva i vrijeđa stotinu tisuća lovaca u našoj zemlji. Dakle, ove izmjene i dopune zakona itekako su poželjne, one su prihvatljive, one nisu ništa posebno ni ništa puno novog i u ovome dijelu kao takvog naš Klub će ih prihvatit, ne vidim razloga da bilo koji klub ne prihvaća. Ali ono što je potrebno, evo državna tajnice i vaše ministarstvo, ja sam siguran da ćete se u suradnji posebno ističem, u suradnji sa Hrvatskim lovačkim savezom jer on okuplja zaista velik broj, pa i djelatnicima Hrvatskih šuma i državnih lovišta stručnjaka koji su itekako poznati sa svom ovom problematikom, da se ovaj problem nalet divljači na vozilo o kojem sam govorio, a što je u obrazloženju kroz prethodnu raspravu bilo ovdje i istaknuto izraditi jednu sveobuhvatnu novelu Zakona o lovu, a onda s time uskladiti i druge propise. Ja ne vidim razloga i mislim da je najjednostavniji model da se ovaj problem riješi prilikom osiguranja vozila, da se plati onaj iznos štete osiguranja od štete od naleta divljači na vozila. To bi bio po mojim nekakvim kalkulacijama koje smo mi radili možda izuzev nekih 50-tak kuna, a na neki način štiti upravo u izvjesnom dijelu lovačko društvo na čijem području se tako nešto dogodi, ali u svakom slučaju i županijske ceste i hrvatske ceste, a što je najbitnije i vlasnika vozila. Jer što se događa? Prilikom naleta na vozilo, ukoliko nema ljudskim žrtava, već je samo materijalna šteta, sati su potrebni da izađe policija na uviđaj, potreban vam je zapisnik sa uviđaja, nakon toga imate čitav niz peripetija. Prebacivanje odgovornosti sa županijske uprave na ceste, na lovačko društvo. Sa lovačkog društva na Hrvatske ceste ili na ne znam koga. Onda se umiješaju odvjetničke kuće koje nude nekakve svoje usluge i onda se krene put suda i onda to traje godinama. Mislim da je u interesu čak i nas vlasnika vozila prilikom redovitog osiguranja vozila imamo određenu sigurnost da sa jednostavnim zapisnikom sa policijskog uviđaja možemo naplatiti tu štetu koju smo imali na vozilu. Posebna priča je šteta na usjevima, na poljoprivredi. Ono što definitivno se na prostoru, naročito na dijelu Slavnije događa, ali je isto tako poseban i problem dolje kod nas u primorju, budući da je poljoprivreda na neki način postala marginalna, da se ljudi više time ne bave, da su ti prostori zarasli, pošumljeni, došli smo do toga da na prostoru i otoka Krka i otoka Cresa u Crikvenici, Crikveničkom zaleđu dolazi do ogromnog povećanja broja crne divljači, odnosno divljih svinja. Dolazi i do povećanog broja populacije crnog medvjeda koji preplivava i na otok Krk i to su neke stvari koje će definitivno trebat promišljat na koji način ih se regulirati, na koji način zaustavit to širenje divljači na prostore na kojima nikad nisu bili u tolikom broju, budući da su štete na tom prostoru značajne. Dakle, u članku 83. predviđena je uskladba sa odlukom Ustavnog suda, u onom drugom dijelu sa Direktivnom Europske komisije, mislim da su to tolike jasne definicije, da o njima nije potrebno previše govoriti, ono što je najbitnije je da se krene u pripremu, ali opet, govorim u suradnji i sa strukom sa Hrvatskim lovačkim savezom, naročito, u ovom dijelu potpuno nove regulative koja će definirat ova područja na najpošteniji način, jer ističem ponovno štete i novčane financijske obveze prema lovačkim društvima su ogromne. Opet jedna fama koja ovdje u Hrvatskoj vidim da vlada, govori se o nekakvom komercijalnom lovu i o silnoj zaradi od lovstva, zato ću i par riječi reći o tome. To definitivno nije točno. Činjenica je da mnoge druge grane imaju koristi od ovog dijela koji se odnosi na turistički lov jer su onda i popunjenost turističkih kapaciteta, tu je i kretanje stranih državljana van sezone na našim prostorima, korištenje lovišta, plaćanje lovačkim društvima. Međutim, sav taj novac se ponovno slijeva ili u državni proračun kroz zakup lovišta ili u županijske proračune kroz zakup županijskih lovišta, a preostala sredstva uz to što i svaki član lovačkog društva plaća zaista velika davanja kroz odstrelne takse, kroz članarine Hrvatskom lovačkom savezu, Županijskom lovačkom savezu i svom lovačkom društvu. Sva ta sredstva se ponovno ulažu u samo lovište. Upravo prema odredbama koje su propisane lovno gospodarskim osnovama koje definiraju kroz desetogodišnji zakup, početno stanje i završno stanje nakon deset godina zakupa brojnog stanja divljači, uređenih lovno gospodarskih, lovno tehničkih objekta, zasađenih remiza, obrađenih površina staza i ne znam čega sve tamo ne piše, a što opet iziskuju ogromna sredstva koja opet ta lovačka društva ulažu natrag u samo lovište, a da ne govorim o radu dragovoljnom radu svih članova koji su praktički najvećim dijelom u svoje slobodno vrijeme najviše u lovištu, svoj rad ne naplaćuju već se boduje kroz nekakve druge unutardruštvene pravilnike koje su si sama društva donijela. Evo štovane kolegice i kolege zastupnici, ja zaista ne vidim razloga da se ovaj zakon u ovome dijelu ne prihvati. O ovome problemu šteta od divljači definitivno niti je riješio niti će riješiti ova presuda suda, niti će riješiti ova naša današnja rasprava, ali će biti itekako dobar smjerokaz u onome dijelu kud treba ići kada govorimo o Zakonu o lovu i problem koji je očiti i koji će iz dana u dan biti sve veći s obzirom na kvalitetu vozila naših građana koje za razliku od nekadašnjih jugoslavenskih Fića i Stojadina sa današnjim vozilima su neusporedivo veće brzine. A da ne govorim o autocestama i brzim cestama, kvaliteti asfaltnih slojeva i povećanju broj divljači tako da su naleti u ovome trenutku dok raspravljamo vjerojatno se negdje na području RH, da li u Slavoniji, Zagorju, Lici, mom Hrvatskom primorju ili nekom otoku već nešto tako i događa. Tako da to nije bezazlen niti beznačajan problem kojeg možemo samo tako kroz jedan članak uskladiti sa presudom suda i reći da smo problem riješili. Problem je velik, problem je ogroman i nije beznačajan. Ako govorimo da je divljač opće dobro od interesa RH onda tom općem dobru od interesa RH treba posvetiti i dužnu pažnju. Hvala.
Hvala i vama. Izlaganje je izazvalo šest replika. Prva je uvaženog kolege Habeka. Izvolite.
Poštovani kolega Klariću. Pa evo samo ću se kratko osvrnuti na ovu vašu raspravu o premijama, kako su premije na početku bile malene pa su osiguravajuće kuće vidjele da se to nimalo ne isplati, pa su nakon toga premije se jako, jako povećale. Spomenuli ste da bi bilo dobro da se uvede neka premija od 50 kuna ako se ne varam da ste spomenuli. To bi bilo dobro i ja vas osobno podržavam u tome, no poznavajući kako naše osiguravajuće kuće funkcioniraju, na koji način rade i kako znaju onim sitnim slovima napisati neke dodatke, tu treba biti jako pažljiv jer ne bi me iznenadilo da nakon nesreće ako vam se slučajno zaleti ptica u auto, polupa vam staklo da nakon toga dođe pitanje i sa njihove strane da sada e gospodine Habek mi sada moramo dokazati odnosno moramo ustanoviti da li je ta ptica možda doletila iz Slovenije, da li je ptica slovenska, hrvatska itd. Znači imamo totalne apsurde kod nas i bilo bi dobro da se uvede ovakva jedna mala premija koja bi pomogla ljudima. Ja vjerujem da bi ljudi bili zainteresirani i zadovoljni da imaju takvu mogućnost.
Odgovor na repliku.
Da, kolega Habek vi ste upravu. Ali tu je i gospodin Habek, tu je i Domagoj Hajduković, Tomislav Klarić evo i predsjednik Sabora Gordan Jandroković kada budemo razgovarali pa i državna tajnica o takvom nekom zakonu onda treba voditi brigu zaista o ovome što ste vi rekli jer činjenica je da mi imamo apsurda ovdje koliko god hoćete. Ako već idemo od najbanalnije stvari da još uvijek neko, ja sam se iznenadio neki dan kada sam vidio na internetu da Veleučilište u Rijeci traži rodni list ne stariji od šest mjeseci. Kada smo razgovarali ovdje o Zakonu o oružju prije par mjeseci, novi Prijedlog Zakona o oružju, govori se o metalnom sanduku sa sigurnom bravom u kojoj će se čuvati zdravstveni kartoni onih koji su pregledani. To su nekakve stvari, nekakvi apsurdi koji se u ovom trenutku događaju, mi o njima raspravljamo pa čak ih neki i predlažu kao novitete u zakonu, a prošlo svršeno vrijeme. To je primjenjenije taj limeni sanduk onom zakonu iz 1893. o kojem sam govorio u današnje vrijeme kada imamo e-recepte. Ali očito neko ne promišlja na taj način. A onda je tu i ta priča tih malih slova na … premija osiguranja i svega ostalog. Ali poanta svega onoga što sam ja htio reći kao jedan od prijedloga mogućnosti na koji način olakšati i vlasniku vozila, o ovlašteniku prava lova, ali i vlasniku prometnice dal je lokalna, županijska, Hrvatske ceste ili autoceste i upravo broj vozila sa visinom štete i sa nekakvom premijom koja sam siguran ne bi bila toliko velika da bi opterećivala nekog od onog tko plaća uz sve ono ostalo što prilikom osiguranja se plaća. To bi bio simboličan iznos koji u konačnici može polučiti puno, puno veću korist za vlasnika vozila nego višegodišnje sudovanje, a onda neizvjesna naplata od nekog tko praktički na računu u tom trenutku nema apsolutno ništa.
Druga replika je replika zastupnika Hajdukovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Klarić kada ste pričali općenito o lovstvu sve što ste izrekli svaku riječ vam ja potpisujem i drago mi je da ste podcrtali da je to izuzetno bitna gospodarska, turistička i ekološka djelatnost i uloga koju ima i to je uostalom i kontrola broja odnosno populacije divljači ovo što ste pričali o širenju šuma, o rastu broja divljači, šteta koje nanose itd. to stvara velike probleme i tu zapravo vidimo koliko su naša lovačka društva bitna, koliko je Hrvatski lovački savez bitan i koliko je ova djelatnost bitna. I slažem se, mislim da se svi slažemo ovdje da ovim eventualnom intervencijom u članak 83. nećemo riješiti taj problem. Taj problem postoji već duže vrijeme, nisu ga riješile ni prijašnje intervencije u zakon, neće ga vjerojatno riješiti ni ova .Ali kako sam rekao kapnuti ćemo barem kap vode na taj požar da ga barem malo pokušamo umanjiti. Kada govorimo o osiguranju motornih vozila, dakle u razgovoru sa predstavnicima ministarstva ta premija bi bila čak i manja nego što ste vi predložili, dakle to bi stvorilo fond kojim bi se vjerojatno moglo utjecati na ove štete koje nastaju u prometu, dakle ali govorimo da šteta ima i drugih i to, bitnih šteta. I ono što me brine evo kao i kolega Habeka recimo teorijski govoreći, da mi to i uvedemo, kako bi se naše osiguravajuće kuće ponašale. Imali smo primjer jako puno zakona i zakonskih odredba koje smo donijeli bona fide a koje onda na tržištu ispadnu potpuno izokrenute. Nadam se da ako idemo u smjeru rješavanja toga na takav način trebamo i kao zakonodavac jako dobro razmisliti kako obavezati onda naše osiguravajuće kuće da se fer odnose prema oštetenicima dakle u ovom slučaju ljudima koji nastradaju u prometu. Hvala.
Odgovor na repliku kolega Klarić.
Kolega Hajdukoviću, imali smo mi već i prije pokušaja rješavanja tog problema, dakle imali smo jedan zakon koji je u jednom trenutku olakšao svim lovačkim društvima, svi smo bili presretni na to jer se šteta odnosno odgovornost prenijela bila na vlasnika ceste. I u tom trenutku niti oni kao i ono o čemu sam govorio, osiguravateljske kuće nisu bili svjesni koliki je to veliki problem pa su to nonšalantno bili prihvatili da bi se u kratko vrijeme to promijenilo. Jer tad kada je donesena takva odredba, sva šteta je, odnosno odgovornost za štetu je prešla bila sa lovačkog društva na vlasnika ceste. A onda je došla priča o postavljanju znakova divljač na cesti, njegove vrijednosti s 300 metara ispred ili 300 metara iza samog znaka i gdje bi trebao biti ili gdje ne bi trebao biti postavljen i onda se priča zavrtjela oko ovog. I sada smo u jednom vakummu. Tako da ovo što sam rekao ova presuda, ništa ne remeti, može se prihvatiti odmah, ali ne rješava problem, problem i dalje ostaje. I ovo o čemu samo govorio zbog osiguranja, konkretno šteta na vozilima, tu bi trebalo promišljati o daleko većem problemu koji osobno ima pojedinac koji se bavi poljoprivredom na svojim usjevima. Ali poanta čitave moje rasprave je išla u smjeru, ne samo ovih izmjena i dopuna ovoga zakona, po pitanju migratorne divljači a i ovoga dijela štete od divljači koja stalno obitava odnosno ne obitava u tom lovištu nego isticanje tog ogromnog problema koji se na državljanima RH visi nad glavom, onome tko se bavi poljoprivredom, na njegovom trudu, radu muci, onom koji je vlasnik vozila na njegovom toj imovini i na tom lovačkom društvu koje okuplja naše građane koji iz svog džepa praktički moraju platiti te silne štete. Evo, to je bila poanta moje rasprave …
…/Upadica predsjdnik: Hvala kolega Klarić. Hvala./…
…kada sam govorio da je ovo prihvatljivo ali da treba problem sagledavati puno šire.
Hvala vam, 20 sekundi ste izišli iz vremena.
…/Upadica Klarić: Ispričavam se./…
Ništa. Treća replika je zastupnik Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega vi ste se dotakli jednom širokog spektra, očito ste bili i predsjednik lovačkog saveza znači da imate iskustvo i da poznajete ovu materiju. Sigurno da po meni je vrlo bitan znači divljač kao … [[Govornik se ne razumije.]] , kao čovjek koji nije lovac. Međutim, jednu vrlo bitnu ste stvar spomenu a to je stvar da brojni lovci puno vremena dragovoljno posvećuju da bi se održala ta divljač u prirodi, hraneći ih i pomažući im u prirodi da opstanu. Međutim, po meni je to baš sukus cijele priče. Ljudi koji ulažu svoje vrijeme, svoj novac i bave se lovom, međutim sigurno na terenu se ne kontrolira, to mi je poznato od mojih prijatelja koji ulažu također svoje vrijeme da bi zaštitili te životinje, prehranili i koji su lovci ali je problem kontrole krivolova. Je li vama poznato možda koliko je u krivolovu, ima li ikakva evidencija u … [[Govornik se ne razumije.]] ubiju u krivolovu divljači? Koje ne kontrolira se, znači ovo je zakon za ljude koji će se držati, vi ste rekli 1893. donesen zakon da se naravno ne ubijaju životinje dok odgajaju mladunčad i to je prirodno, mislim to je uopće. Ali koliko ljudi nekontrolirano ubija tu divljač, i šta bi trebalo poduzeti po vama da se to ne događa? A sigurno toga ima u velikome broju jer mi ljudi s terena koji su lovci o tome pričaju, koji također ulažu kao što ste rekli kao i vi svoje vrijeme da bi zaštitili tu divljač i da bi naravno gospodarilo se tom divljači kako bi i trebalo biti a u korist svih nas. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Bulj, kako ste rekli, a ja sam u svojoj raspravi istaknuo, ogroman trud i rad ulažu lovačka društva u samom lovištu pa i u imovini koju postepeno kroz sva ova desetljeća su stekli. Moje lovačko društvo a takvih lovačkih društava u Hrvatskoj od vašeg zavičaja do kraja, tamo do Vukovara izgradili smo nebrojeno lovačkih domova. Mi smo tri i to uglavnom vlastitim radom i vlastitim sredstvima, itd., itd.. Ali kada ovo govorite o lovokrađi i zvjerokrađi, nje je bila i o njoj je bio poseban članak u tom zakonu iz 1893. njega ima i sada i danas, možda i u ovom trenutku ima takvih pojedinaca. Ali kada bi svi bili pošteni kao vi i kao čitav ogroman broj i velika većina naših državljana, onda mi vjerojatno u Hrvatskom saboru ne bi donosili ovoliko zakona. Ovdje u zakonu nisam pročitao one stavke koje se odnosi kolike su kazne od 10, 20, 30 i ne znam koliko tisuća kuna a navedene su ovdje, već bi nam bilo dosta onih zapovjedi Božjih. Dakle uvijek imate ljudi nevezano za lov, zvjerokrađu ili lovokrađu, imate onih koji će, ne znam, otići opljačkati poslovnicu banke ili evo gurnuti, udariti Mamića pa ga baciti u more ili izvrijeđati ženu koja je zaslužila sve pohvale jer je hrvatsko ime pronacionacionalno. Uvijek ima takvih ljudi i bit će ih. Dakle, postotak je minoran u odnosu na kompletan broj članstva lovačkog društva ali je činjenica da je problem velik, da je problem od Dubrovnika preko čitave Hrvatske do Slavonije i da takvih ljudi ima, međutim i lovačka društva plaćaju lovočuvare, suradnja je i sa policijskim postajama, sa policijskim stanicama [[Upadica predsjednik: Kolega Klarić, vrijeme je isteklo ponavljam.]] Evo ja vas molim…
Prelazimo na četvrtu repliku, uvaženi kolega Mikulić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa prije svega 1893., dakle 124 godine od prvog zakona, 124 godine. Zakon o lovstvu danas definira da se uređuje gospodarenje lovištem i divljači, gospodarenje ono što ste rekli, obuhvaća uzgoj zaštitu, lov i korištenje divljači i njezinih dijelova itd. Prema tome, ponovit ću. Uzgoj, zaštita, lov i korištenje divljači. Ne lov i kao što neki govore, ubijanje. Dakle ima zakonski reguliran izričaj kako se to kaže. To je odstrel divljali. Zašto ovo govorim? Ne bez razloga. Jer kad govorite drugim rječnikom onda u dijelu ljudi stvarate animozitet prema lovcima. To su ljudi koji se bave gospodarenjem divljači. Njihova primarna zadaća nije da odstreljuju samo divljač. Da bi odstrijelili jednog trofejnog jelena, treba vam otprilike 8, 9 ili 10 godina, da ulažete u tu vrstu divljači da bi ona postala trofejna. Prema tome, velik je ulog a ono što ste rekli, lovno-gospodarska osnova, naravno da je to akt koji detaljno uređuje, ja bi rekao prava i obveze. Znači po njemu nešto moramo raditi, pa tako i rješenje kada u lovištu nemate divljač, vi ne da je želite, vi je morate zakonski staviti u lovno-gospodarsku osnovu ako je počinila štetu. Prema tome, i taj dio je riješen. Ali htio sam reći znači, radom i trudom ministarstva, Hrvatskog lovačkog saveza, kada gledate danas fondove divljači i situaciju lovstva u Hrvatskoj je puno bolja i kvalitetnije nego prije oho-ho godina unazad. Ali govorili ste o štetama [[Upadica predsjednik: Hvala kolega.]] Pa ako možete samo pojasniti one dvije vrste štete, cesta i u lovištu. Hvala.
Odgovor na repliku, kolega Klarić.
Pa evo kolega, ja osobno znam i vjerojatno i vi, pa i ovdje ostali kolege koji su lovci da u svakom lovačkom društvu postoji ogroman broj članova koji nikada a članovi su i po 20, 30 pa i 40 godina, nisu izvršili ovo što ste vi rekli, ne ubijanje nego odstrel ničeg, nego su članovi lovačkog društva zato jer to vole, zato jer vole prirodu, zato jer vole taj vid organizacije, zašto šta uživaju u radu sa kolegama lovcima a taj dio koji se odnosi na sam odstrel to je zaista u čitavom procesu uzgoja i zaštite divljači, vrlo mali postotak. Dakle, onom laiku najjednostavnije je objasniti što znači uzgoj, zaštita i lov divljači bi bilo po prilici kao na nekom OPG-u gdje se uzgaja određena vrsta životinja gdje se pazi i dobnoj i o spolnoj strukturi, o nekakvom sanitarnom stanju životinje i svemu ostalom. Što se tiče uzrokovanja štete na prometnici i u samom lovištu, stvar je vrlo jednostavna. Divljač istrči na cestu, vozilo je udari, nastane šteta, ali o tome nismo govorili, nastane šteta i lovačkom društvu jer je usmrćena i ta divljač koja je također imovina, ali se na to ne gleda na isti način, istim očima kao i na štetu na vozilu, a onda su posljedično iznad svega toga i oni zahtjevi, financijski koji padaju isključivo na ovlaštenika prava lova. Što se tiče ovih drugih šteta koje se nanose a o tome smo govorili, i o tome zaista treba povesti računa, je šteta također u lovištu ali je i na poljoprivrednim površinama. Zakon je tu naveo jednu olakotnu okolnost, ja moram priznati za lovačka društva jer je stavio obvezu, veće obveze poljoprivredniku da ogradi to, da pravilno zaštiti i uvijek će se naći neki model, nije stavio električnog pastira ili nije stavio ne znam kakvu zaštitnu ogradu da divljač ne bi ušla unutra i na taj način se eliminira taj dio nezgode. Zato ja kroz čitavu ovu raspravu vidim da mi daju da govorim, pa nastavljam govoriti, ističem taj problem [[Upadica Reiner: Ali ćete sad završiti, nadam se.]] Evo sad ću završiti. Da ga treba definitivno posebno braniti.
Hvala lijepa. Slijedeća replika uvaženog zastupnika Glasnovića. Izvolite.
Poštovani kolega, vi ste citirali ovdje zakon iz 1893. godine, i netko je citirao ovdje stečevine europskog prava itd. Ja mislim da mi propisujemo više zakona ovdje nego cijelo Kinesko carstvo od početka, od 1000. godine prije Krista do Kineske revolucije. Mene zanima ovo, da možemo raspravljati o ovom zakonu uopće trebaju neke temeljne podatke. Nismo dobili ni jedna odgovor, možda ako vi znate, možete me osvijetliti, posvijetlit, koliko stranaca ovdje imaju koncesija u Hrvatskoj za lovišta? Koliko se prosječno plaća stotina tisuća kuna za jedno lovište? Kakva je provedba na terenu, gdje je taj mehanizam koji će provesti ovaj članak 97. na terenu mehanizam gdje se propisuju kazne od 30 do 80 000 kuna za recimo za krivo, ako se upotrebljava automatsko naoružanje. I to se radilo, masakriralo se divljač. I gledaj bez centraliziranog planiranja ja ne znam je li itko iz lovačkih saziva, je li itko uključen u akcijski plan provedbe Plana nacionalne sigurnosti. I ti su ljudi non stop na terenu. Kad gledate od piromanije koja prolazi sa druge strane granice susjedne, kad se netko slika sa masakriranim risovima tamo pod Dinarom, kad se pali Vransko jezero dok se taj mehanizam ne stvori, dok se ne planira, centralizira vi ste spominjali mentalni sklop. Nema lijeka za budalu! Ima samo jedan, a to je zakon i provedba. Ja sam bio nedavno tamo jedno područje gore gdje se, imate šumarstvo, Ministarstvo za poljoprivredu, Ministarstvo za okoliš. Kako surađuju ta ministarstva? Rade u vakuumu gdje se izvlači hrastovina, nikom ništa. Kaže to je hrvatska šuma, ima pravo to krast. To je Hrvatska država pravna kaljuža. Ako se to ne promijeni sve ovo je puka priča.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Tomislava Klarića.
Pa kolega Glasnović vi ste postavili puno pitanja, a dvije minute su premalo vremena da nam se na sve to odgovori kako bi se. Evo koliko se plaća zakupnina za lovište? Različiti su iznosi cijena ovisno od županije do županije, ovisno o kvaliteti, odnosno bonitetu lovišta tako da primjerice moje lovačko društvo za nekih 5 hektara plaća oko, oko 500 ha plaća oko 16000 kuna godišnje naknadu ali je lovište županijsko. Državno lovište ovisno o bonitetu zasigurno … [[Govornik se ne razumije.]] Da li ima stranih koncesionara? Ima. Ali o tome su podaci u ministarstvu, u biti ih nema. Svako lovište ima svoj broj, svako lovište ima svog lovo zakupnika, svako lovište je evidentirano ili kroz županijski ili kroz ovaj dio koji se odnosi na državna lovišta, tako da u tom dijelu nema nekog pitanja koje se može postaviti. Što se tiče, ako se, da li se promišlja za obranu vi vrlo dobro, a i znate ja imam nekoliko komada oružja kao i vjerojatno svaki od lovaca. Sva su ona evidentirana, sva su ona postavljena kod MUP-a. Za sve njih postoje na kraju krajeva i kontrole kroz organizirana gađanja od strane lovačkih društava. I u svakom slučaju i '91. su ta lovačka oružja bila neka od prvih oružja koje smo na ramenu imali kroz one straže koje smo održavali svaki u svom naselju kad je već se pripremao rat. Tako da su sigurno i one zastupljene u tom dijelu koji se odnosi na samu obranu, da ne govorim o tome koliko su ljudi koji imaju, posjeduju oružje moraju biti na neki način i obučeni da se s njime i služe. Što se tiče zakupa lovišta da li ima, da li nema nisam dobro razumio od stranaca u tom dijelu koliko ste mislili na strane lovce koji dolaze ovamo u Hrvatsku ili lov od turista. Svako lovačko društvo i to je regulirano preko turističkih agencija koje se time bave može organizirati takve komercijalne lovove za svoje goste.
Hvala. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Vlaovića. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, uvaženi kolega Klarić. Moja replika ide u smjeru i vama i kolegicama i kolegama da ne donosimo zakon koji će ponovno pasti na Ustavnom sudu ili dijelovi tog zakona. Naime, Ustavni sud je ukinuo stavak 3. i 4. članka 83. iako je imao i mišljenje Ministarstva poljoprivrede i Hrvatskog lovačkog saveza. Zašto? Pa zato što smatra da nije u skladu sa Ustavom da lovačka udruga koja je sklopila Ugovor o zakupu ili koncesiji temeljem boniteta lovišta i sastavni dio toga je i lovno-gospodarska osnova. To ste vi sve lijepo rekli. Međutim, ako nema u lovno-gospodarskoj osnovi visoku divljač, jelensku divljač i jelen iziđe pred automobil i napravi štetu ne može ta lovačka udruga po mišljenju Ustavnog suda plaćat štetu na automobilu, vlasnika automobila jer nemaju lovno-gospodarske osnove. Nije u zakupu, nije vlasnik. Vlasnik je država. I sami ste rekli da je to prirodno bogatstvo i da je to temeljem Zakona o obveznim odnosima opasna tvar i nemojmo se vraćat na rješenje koje će ponovno pasti na Ustavnom sudu. I evo da usporedim to i kolege iz SDP-a i iz Narodne koalicije su imali ugovor sa HNS-om. Oni su otišli. Ne mogu ih kazniti, niti si mogu naplatiti štetu. Tako je to i u ovom slučaju. Zaštitimo lovačke udruge koje to ne mogu platiti.
Odgovor uvaženog zastupnika Tomislava Klarića.
Pa ovaj zadnji dio ugovora sa HNS-om platiti i ne naplatiti štetu ne znam. Sada vi pak imate ugovor isto s SDP-om. Da li će moći naplatiti štetu šta ste je potpisali ili ne, o tom, po tom. Ali što se tiče da li će pasti ponovno na Ustavnom sudu mislim da neće. Ali u svakom slučaju mislim da bi konačno trebalo ovu priču koju smo pokrenuli, ovo o čemu vi i ja govorimo a mislim da u tom dijelu imamo ista razmišljanja pokrenut proceduru donošenja pravilnog rješenja, jer ovo je flaster. Ovo su dva mala flastera na zakon, onaj što se odnosi na migratornu divljač on u biti je nešto kozmetičko što mi već u Hrvatskoj to odavno imamo kroz zakon, odnosno kroz propise o lovostaju o zaštićenim vrstama divljači i svemu ostalom. A ovaj dio koji se odnosi na Ustavni sud po meni je to bilo u jednom trenutku iznalaženje nekakvog hajmo reći kompromisnog rješenja zato šta se netko žalio na nešto, ali je definitivno što čitavo vrijeme ovdje ističem problem ogroman. On postoji i njega treba promptno rješavati, a može ga se riješiti upravo onako kako je u obrazloženju zakona nakon prethodne one rasprave i napisano kroz novelaciju i kroz usklađenje ostalih propisa koji su vezani za ovu problematiku. Pa između ostalog o tome promišljati ono što sam ja predlagao kroz osiguranje i vozila, a onda u nekom dijelu pa je riješen problem da li je jelen dolutao iz Sremske Mitrovice ili je vlasništvo lovačkog društva ovdje u Hrvatskoj, ali to je problem o kojem definitivno treba govoriti, jer štete su ogromne, koliko god minorno to u ovom trenutku izgledalo.
Hvala. Slijedeći će u ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a govoriti uvaženi zastupnik Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, državna tajnice i pomoćnice. Pa ustvari sve što se danas govori je više vezano na onu izradu novog Zakona o lovstvu, a manje na ove izmjene, pa će naš klub isto prihvatiti ovaj prijedlog izmjena, ali želim isto ukazat na nekoliko stvari koje dnevno slušam i čujem i od lovaca ali i od poljoprivrednih proizvođača, ali i od lokalnih samouprava, jer kako lovačke udruge, kao lovci, ustvari možemo to tretirati kao čuvare ravnoteže, a mi nemamo ravnoteže u ovom drugom dijelu. Nemamo ravnoteže između divljači i lovaca, nemamo ravnoteže između županija, lokalnih samouprava i države. Imamo problema gdje god se okrenemo i sada nam predstoji ustvari izrada novog zakona koji bi trebao regulirati upravo tu ravnotežu. Ovdje smo čuli od prethodnika u raspravama u ime klubova i replikama dosta konkretnih stvari i konkretnih problema, čak i nekih prijedloga, a meni se nameće, dakle nisam lovac, ni član takvih udruga, ali izuzetno poštujem i smatram da su itekako nužni i potrebni. Imamo situacije da su županije ili država davatelji zakupa ili koncesija. Situacija je da se sve to odvija na područjima lokalnih samouprava, da lokalne samouprave od toga nemaju ama baš nikakve materijalne koristi, a da su ustvari opterećene problemima kontinuirano, kao prvo zato što tamo djeluju udruge, kao drugo zato što tamo ima problema sa uništavanjem usjeva i poljoprivrednih proizvođača, i kako treće da lokalne samouprave sada po novome su dužne ukloniti lešine i divljači sa ceste, s prometnica. To dosta košta. To su novi neki momenti koji se pojavljuju. Ovaj problem oko osiguranja, od naleta divljih životinja na motorna vozila izuzetno je stvarno težak i velik problem i ukoliko se takav problem ne riješi mi ćemo u jednom dobrom dijelu dovesti udruge do maltene samouništenja, jer ne mogu to podnijeti. Al sada idemo još malo na jednu drugu stvar, razmišljam onako na glas, želim to podijeliti i sa vama kao jednu ideju. Porez na cestovna motorna vozila se uplaćuju u županijske proračune. Koncesija, odnosno zakup lovišta se uplaćuju u županijski proračun na jednom dobrom dijelu. Da li bi bilo sada dobro i da li bi bilo u redu da mi sada na ove sve namete koje imaju vlasnici motornih vozila stavljamo još dodatni dio osiguranja od naleta divljači ili bi možda morali pronaći neko rješenje na ovom mjestu gdje imamo znači već i porez na motorna vozila i gdje imamo zakup lovišta, dakle u županiji. Onaj drugi dio o kojem često slušam od udruge lovaca su cijene zakupa lovišta. Ja osobno smatram da su udruge veliko bogatstvo, da su lovačke udruge, udruge od posebnog interesa, moglo bi se reći, za svaku državu, pa tako i RH, jer jednostavno, treba poduzeti, napraviti sve da tamo gdje se ljudi žele organizirati, gdje žele u korištenju u svog slobodnog vremena i trošenju vlastitog novca i dati doprinos zajednici da takve udruge nikako ne treba kažnjavati, nego da ih treba stimulirat, poticat i još nagrađivat, a mi imamo obrnutu situaciju. Čini mi se da štitimo, svim našim tim zakonima koje donosimo sve osim ljudi. Imam takav osjećaj, da uvijek na kraju oni koji praktički bi trebali biti u prvom planu, na prvom mjestu oni budu kažnjavani. Danas lovci u principu, stvarno u tim zakupima to rade radi hobija, rade radi svojeg zadovoljstva, al to je skup sport. To je skup hobi i definitivno, tamo kod mene na mojem području, na području, na području grada Križevca i okolnih općina ima jedna velika udruga i ima nekoliko manjih udruga lovaca, razgovaram dnevno sa njima i definitivno svi pričaju isto da su na rubu toga, da jednostavno odustanu od svega i da se malte ne samo raspuste, jer ne mogu više podnijeti sve ovo što im se nameće kroz zakonske regulative. Bilo je ovdje govora dosta o šteta od divljači na poljoprivrednim usjevima. Rečeno je ovdje i štetama u Slavoniji, na otocima, u svim dijelovima. Ja ću reći da su štete od na usjevima od divljači na onom području oko Križevaca, tako je znači na svim ovim dijelovima Hrvatske gdje su manje površine takove da mi danas imamo situaciju da ljudi prestaju sijat, jednostavno prestaju obrađivat polja, ne mogu ih ogradit ne mogu ih zaštititi, jednostavno kažu a što ćemo sijat, sve nam pojedu svinje, ničega nema, ne isplati nam se sijat, neka raste šikara, manje imam troška, manje imam štete. Hoćemo li uspjeti novim prijedlogom zakona osigurati ljudima koji žele sijati poljoprivredne usjeve, da im mogu sijat, ili ćemo jednostavno i tim zakonom ići u pravcu da se pojavljuje šikara i da na taj način još zadajemo udarce poljoprivrednim proizvođačima, govorim prvenstveno o poljoprivrednim proizvođačima i o manjim površinama kojima ovaj dio Hrvatske obiluje. Ovdje nisu nikad komasacije rađene, ovdje nema velikih zemljišnih površina, ovdje nema mogućnosti ograđivanja i nema mogućnosti zaštite. Što napraviti, kako na koji način to riješiti? Kako zaštiti ne samo od migracijske divljači nego od one koja tamo stalno obitava? Jednostavno to je velik problem i ako ga ne riješimo novim Zakonom o lovstvu, bit će stvarno problema jer već sada su takvi problemi prisutni, dakle poljoprivredne površine će prestajat biti poljoprivredne površine, ljudi će još manje proizvoditi nego što sada proizvode. Evo u nekoliko tih samo natuknica, u nekoliko razmišljanja, molim nadležno ministarstvo i državnu tajnicu, pomoćnika koji su za ovaj dio zaduženi da u pripremi novog zakona u raspravi o tom novom Zakonu o lovstvu uključite ne samo lovačke udruge, lovačka društva nego da uključite i poljoprivredne proizvođače, lokalne samouprave, županije i da se proba naći neko zajedničko rješenje, da se proba naći ravnoteža jer ako neće biti te ravnoteže nitko realno neće biti zadovoljan, a posebno apeliram da se prema udrugama, lovačkim udrugama ide da jednim sasvim nježnim, blagim pristupom, da se stimulira ljude da se udružuju, da ih se potiče, da im se pomogne jer nam trebaju kao takovi, a ne da ih se kažnjava, sankcionira i da im se naplaćuje sve ono što bi netko drugi trebao platiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I vaše izlaganje je izazvalo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Hrg, dobro ste u svojoj raspravi ustanovili da je potrebna nekakva ravnoteža u financiranju štete od divljači koja nastaje ne krivnjom lovačkih udruga ni samih lovaca, nego tu postoje stvari koje su suštinski problemi u lovištima koja su vezana uz državne ceste, koja su vezane uz županijske ceste. Sve su to stvari koje bi trebale sustavno biti planirane i u cestovnom prometu i u Zakonu o cestovnom prometu da migracija divljači koja je ustanovljena na određenim područjima bi trebala imati određene prijelaze preko cesta kako bi divljač nesmetano mogla migrirat. To vjerojatno treba ugraditi da i ceste moraju imati taj svoj plan kako bi na tim najvećim dijelovima kao što postoje crne točke, tako postoje i migracijska područja i staze kojima divljač prolazi. No da je šteta ogromna i da su osiguravajuća društva premije povisila do te mjere da lovačka društva odustaju ne mogu plaćati, da su same članarine dvije, tri tisuće kuna godišnje ogromne za lovačka društva koja moraju uz to što plaćaju članarinu imati obvezne radove na lovogospodarskim objektima, moraju graditi hranilišta, solišta, obnavljati čeke, unositi novu divljač deficitarnu u lovišta, sve to kada sagledate onda su ti lovci stvarno ljudi koji ogromne izdatke imaju kako bi bili u prirodi kako bi bili opće korisni. Nadam se da ćemo u novom zakonu naći puno bolja rješenja kako bi tu problematiku sustavno riješili i kako ne bi bila samo na teret oni koji se bave uzgojem, čuvanjem, a onda tek ostalom divljači.
Hvala lijepa. Odgovorit će uvaženi zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo. Poštovani kolega, da rekli ste da bi trebalo u Zakonu o cestama uvrstiti i prijelaze, sve ono što je potrebno pa ste spomenuli posebno Županijske ceste. To ovoga trenutka neće biti moguće. Ako se prisjetimo što je nekadašnji ministar gospodin Hajdaš Dončić učinio ŽUC-evima uzimajući im ogromne iznose novaca, onda danas imamo situaciju da ne možemo ni održavati ceste, a kamoli razmišljati o prijelazima. Zato sam i rekao da treba malo temeljitije sagledati stvari i da treba vidjeti to je sa plaćanjem poreza na cestovna motorna vozila koja idu u županijske proračune koji su ujedno i davatelji zakupa lovačkim udrugama i da se tu pokuša pronać neko rješenje sa osiguravajućim društvima ili na neki drugi način. I tu bi trebalo tražiti te odgovore kako bi se sačuvala lovačka društva. Jel stvarno to mora biti velika strast i velika ljubav prema prirodi, prema životinjama da danas čovjek uopće hoće biti lovac. Ne govorim o onoj kategoriji naših sugrađana koji su materijalno da velim dobro potkovani, oni si to mogu priuštiti. Ja govorim o ljudima koji nemaju velika primanja, a imaju veliku strast i ljubav i oni su ti koji najviše ulažu, koji se najviše na akcije odazivlju, koji najviše rade na tim lovištima, na objektima, na hranjenju divljači tim ljudima treba omogućiti da im bude ta članarina manja, jeftinija i da dobe olakšice, da ih maltene još nagradimo, a ne da ih kaznimo.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Domagoja Hajdukovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrg, evo vi ste se dotakli puno više aspekata od lovstva, njihove aktivnosti lovačkih društava i slično od ovog zakona predmetnog tu pa sam htio samo još podcrtati jednu stvar koju ste vi već spomenuli, a to je da su lovačke udruge, udruge od posebnog značaja. Apsolutno jesu iz svih razloga koje ste naveli i da je njihova djelatnost i gospodarska, ekološka i socijalna. Ja tu podvlačim ovu treću upravo, a to je socijalna kada govorimo o manjim sredinama, kada govorimo o ruralnim krajevima, vatrogasno društvo i lovačko društvo igraju izuzetno bitnu ulogu u društvenom, socijalnom životu jedne male zajednice. Ako govorimo o depopulaciji Hrvatske koja se nažalost dešava, posebno ruralnih krajeva, posebno Slavonije, tada moramo imati na umu da su lovačka društva jedan od stupova koji bi mogao ne samo mlade ljude nego i sve ostale i zadržati i dovesti na ta područja. Nažalost, bojim se, da ovom odredbom, odnosno ovako koncipiranom otplatom šteta ne idemo njima na ruku. Evo, jučer sam pričao sa jednim članom lovačkog društva, jednog malog lovačkog društva u Slavoniji, ima svega 15 članova, suočeni su sa dvije presude, ogromnim odštetama koje oni isfinancirati ne mogu. Znate kako jedino mogu? Da svatko izvodi po 1000, 2000 kuna i da to tako financiraju. Govorili su da to nije prvi put da tako isplaćuju štete, dakle da su to radili već i prije ali da je i zbog gospodarske i svake druge situacije to ljudima sada već previše. Govorili ste da je to skup sport, je, a skup je i zbog ovoga aspekta o kojemu vam pričamo a to su te štete. Dakle 15 ljudi, kažem ugasiti će lovačku udrugu jer to više financirati ne mogu, lovačka udruga, odnosno lovačko društvo nema imovine, nema ni na koji način na koji može platiti oštećeniku i svi su u ovoj priči zapravo oštećeni.
Odgovor poštovanog zastupnika Branka Hrga.
Ja sam ustvari i govorio više o tome socijalnom aspektu, ne o ovom komercijalnom, gospodarskom, jer ovaj dio komercijalni, komercijalna lovišta su nešto sasvim drugo, dakle to su zakupci privatni koji imaju svoj interes, gospodarskog karaktera ili to imaju iz svog gušta pa si mogu priuštiti, u krajnjem slučaju može biti i to, ali udruge definitivno su jedno veliko bogatstvo. I bez tih udruga, ajde probajmo si zamisliti samo, što ste i vi rekli, probajmo si zamisliti da nema lovačkih udruga. Sjetimo se danas situacije lisice dolaze ljudima u dvorišta. Nastanjuju se u napuštenim objektima u kojima danas više nema stoke. Dakle danas, evo u ovom mom kraju oko Križevaca, ne smijete ostaviti kokošinjac slučajno kroz noć otvorenim, ujutro nema unutra ni pera. Mačke kolju, dakle mačke kolju lisice. To je strašno. Sada zamislite si da nema lovačkih udruga što bi se događalo. I apsolutno u svakom slučaju, taj novi zakon je bitan. Znači ove sada izmjene su, definitivno i rečeno nam je tako na odboru kojim ste vi predsjedali da je ovo jedno rješenje uskladbe dakle sa europskom regulativom, direktivama Europe i to je nešto što u principu je kratkoga daha. Ja očekujem vrlo brzo novi Zakon o lovstvu. I samo iniciram, tražim, molim da se proba naći ta ravnoteža da svi mogu preživjeti, da svi mogu na neki način pripomoći boljoj brzi o ljudima a naravno i o životinjama jer ljudi brinu o životinjama.
Hvala lijepa. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Ante Sanadera. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, pozdravljam državnu tajnicu sa suradnikom. Gospodine Hrg, iz vaše rasprave vidi se da je prisutno vaše ogromno iskustvo u radu u lokalnoj upravi i problemima koji se tiču lokalne uprave a onda kroz lokalnu upravu i svih aktivnosti, djelatnosti gdje je lovstvo sigurno jedna važna, važna stvar. Vi ste otvorili ovdje niz tema koje bi zahtijevale stvarno jednu ogromnu raspravu i vjerujem da i ova vaša rasprava će potaknuti ministarstvo iako su oni upoznati s time da se na mnoge od ovih stvari moraju odgovoriti, odnosno moraju to staviti u svoje programe i tražiti rješenja. Ja sam želio replicirati samo na jednu stvar vezano za porez na cestovna vozila koje se naplaćuju u županiji kao što ste rekli, to je točno ali vidite, županijski proračuni su toliko mali, simbolični i nikakvi da je vrlo teško iz tih sredstava sada tražiti rješenje za ove velike probleme koje imamo sa osiguranjem, sa štetama koje nastaju i to neće biti izvedivo. Možda je dijelom to iz ovih koncesija koje se naplaćuju. Jer mi smo danas stvarno došli u stanje da više se ne može govoriti o lovno gospodarskoj osnovi jer točno ovo što ste vi rekli na kraju, što bi bilo da nema lovačkih društava. Lovačka društva su korist a ne netko kome treba naplatiti kao na nekom pomorskom dobru pa će on tamo nešto zarađivati. Što to lovci zarađuju, to je bilo također jedno pitanje, što oni to zarađuju pa ćemo mi njima sada naplaćivati koncesiju, odnosno tu lovno gospodarsku osnovu. Ima smisla to možda za one koji se bave turizmom, lovnim turizmom, pa oni će tamo nešto zarađivati pa ih sad, treba i tražiti od njih natrag. Možda bi trebalo razmišljati o tome da ih se oslobađa ovih koncesija i da ih se potiče da rade i da rješavaju probleme i divljači i uzgoja divljači i svega onoga što se toga tiče.
Odgovor poštovanog zastupnika Branka Hrga.
Vidim ja kolega Sanader da u vama još živi župan. Dakle nije ovo bilo u nikakvoj lošoj namjeri, ja sam samo postavio stvari na stol onako kako one stoje, dakle postavljajući stvari iz pozicije da … [[Govornik se ne razumije.]] lokalne samouprave i udruga koje su tu prisutne. Dakle, ovdje u raspravama prije moje je bilo često puta spominjano a to je bilo i na Odboru za poljoprivredu, mogućnost znači uplate nekakvog dodatka osiguranja kod registracije vozila. A ja samo kažem da je županija davatelj zakupa i da županija je primatelj poreza na cestovna motorna vozila. Zato smatram da nije u redu da građani, vlasnici motornih vozila plaćaju još neki dodatni namet u krajnjem slučaju za osiguranje šteta od divljači u prometu. A što se tiče ovog dijela da županije nemaju velike proračune, to je točno. U principu županije imaju nažalost transfernu ulogu u sredstvima sa vrlo malim vlastitim sredstvima. Ali osobno smatram da su županije mjesta koja bi trebala prvenstveno voditi brigu o ravnomjernom razvoju, to im je temeljna zadaća a posebno u razvoju poljoprivredne proizvodnje a i lovstvo i udruge lovaca su također u tom segmentu. Znači treba pronaći rješenja ponavljam, za tu ravnotežu, uspostavljenje ravnoteže. Mislim da ste toga i vi sami svjesni, to ste i naglasili i u svakom slučaju ako se zadre u više tih zakona i odredaba, ako se cjelovito sagleda sve ovo skupa, ako ne idemo samo na izmjenu jednog zakona, ne pratimo dalje sa svim propisima, imamo šansu to napraviti, imamo šansu donijeti zakon, usmjeren prema interesima ljudi.
Hvala lijepa. Prije nego što dam riječ slijedećem govorniku, ja bih vas samo želio informirati. Naime budući da odbori nisu odradili točke kao što su po redu u našem dnevnom redu onda ćemo slijedeću točku kad završimo ovu točku. Slijedeća točka će biti Prijedlog odluke o proglašenju hrvatskog Dana osviještenosti o debljini, što znači da ćemo jedan dobar dio točaka morati preskočiti jer naprosto odbori nisu dovršili svoj rad. Nadam se i apeliram na njih, da što prije naprave svoj posao. No, evo slijedeći o ovoj točci će u ime Kluba zastupnika HSS-a govoriti poštovani zastupnik Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, državna tajnice sa suradnikom, sve vas pozdravljam u ime kluba HSS-a. I klub HSS-a pozdravlja usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa europskim direktivama pogotovo kad je riječ o zaštiti prirode, zaštiti divljih vrsta, a i ove izmjene idu u tom smjeru da se zaštititi divljač, da se napravi lovostajno vrijeme, parenja i odgoja mladunčadi što je svako doprinos biološkoj raznolikosti i održavanju vrsta i naravno da ni kolege lovci ni Hrvatski lovački savez nema ništa protiv. Ono što treba naglasiti da smo u situaciji prošle i pretprošle godine, da u je u prirodi prisutna i ptičja gripa o kojoj nije do sad bilo riječi, a pa evo koristim prigodu da upozorim da su u Hrvatskoj zbog proglašenja zabrana lova zbog ptičje gripe, skraćena lovna sezona za više od mjesec dana i da određeni broj lovačkih udruga je imao tu štetu zbog toga, pogotovo oni koji se bave lovnim turizmom, a i isto tako uzgajivači fazanerije, konkretno i da, ne znam da li je njima na određeni način nadoknađena šteta koju su imali pa predlažem da se o tome promisli bilo kroz smanjenja lova zakupnine ili na druge načine, oni u lovačkim udrugama koji su, prijave štetu. Kad je riječ o ovom prijedlogu zakona i spornom članku 83. stavku 3. i 4. koje je Ustavni sud ukinuo, naime temeljem zahtjeva odvjetnika Petra Krnića, Ustavni sud je presudio da se ukida stavak 3. i 4. jer smatra a temeljem toga je i tražio mišljenje Ministarstva i poljoprivrede i Hrvatskog lovačkog saveza i uz sva obrazloženja koja je dobio, smatra da nije pravedno i nije u skladu sa Ustavom, da lovačka udruga koja ima u zakup ili koncesiju određeno lovište, a nema u lovno-gospodarskoj osnovi određene vrste divljači, a te vrste počine štetu u prometu, da plaćaju štetu. To nije mala šteta, takvih slučajeva u RH godišnje od 1000, negdje prosječno procijenjena vrijednost oko 20 milijuna kuna ako imam dobre podatke. Naše lovačke udruge, pogotovo županijskih lovišta manjih, to financijski ne mogu podnijeti, zato je odvjetnik u svoje ime i u ime jedne udruge i podnio ovaj zahtjev, a da vam približim tu problematiku, jedna mala lovačka udruga u svojoj lovno-gospodarskoj osnovi koja je temelj ugovora o zakupu i temeljem kojeg gospodari tim lovištem, ima za gospodariti sa fazanom, zecom, divljom patkom i štetočinama, znači nema visoku divljač, jelensku divljač, a jelen obzirom da po prirodi je migratorna vrsta i da 50 kilometara on dnevno može napraviti, iziđe na cestu koja pripada u njihovo lovište i ta lovačka udruga bi po bivšem zakonu trebala platiti štetu. On je imao obvezu ako se ona primijeti duže na tom području, uvrstiti u lovno-gospodarsku osnovu, ali dok je nije uvrstio, on nije niti vlasnik niti zakupac iste. Također, oni ne mogu sebi namiriti štetu jer zakon tadašnji dozvoljava da oni traže dopuštenje za odstrel te divljači da bi nadoknadili štetu što su platiti naknadu štete. Ne mogu jer ona ne obitava na njihovom lovištu i ne mogu naplatiti i s temeljem toga, obzirom da je već spomenuto ovdje da je divljač prirodno bogatstvo od posebnog interesa RH, znači država je vlasnik i zbog Zakona o obveznim odnosima da je to opasna stvar, opet je obvezna država, pa predlažemo kako je to kolega Hajduković predložio i kako smo raspravljali o ovom zakonu Odboru za poljoprivredu, da ostane situacija kako je Ustavni sud presudio, da za takve slučajeve štetu plaća država, dok se ne donese novi, sveobuhvatni Zakon o lovstvu, jer o ovom trenutku ćemo se dovesti u situaciju da će ovaj zakon koji će ponovno pasti na Ustavnom sudu, odnosno ova odredba jer se ministarstvo ga vraća na početnu poziciju. Mislim da je neodgovorno od nas i čudim se ministarstvu da ide s takvim prijedlogom, da ponovno vraća stvar na isto a evo kolega Krnić mi je jutros najavio, da ukoliko prođe ovaj zakon u ovakvom obliku, da će ponovno podnijeti zahtjev Ustavno sudu i to će ponovno pasti na Ustavnom sudu jer nema drugih argumenata nego što je već Ministarstvo poljoprivrede dalo svoje očitovanje i Hrvatski lovački savez. Stoga evo apel da se razmisli, mislim da je korisno da se u ovom trenutku usvoji amandman, a onda se u novom Zakonu u lovstvu ova problematika riješi na drugačiji način, bilo kroz osiguranje vozila, osiguranje prometnica ili na treći način, ali činjenica da lovačke udruge, pogotovo ove male lovačke udruge nemaju adekvatna sredstva da plaćaju ove štete i većina njih je sad već u financijskim problemima zbog toga. Također kada je riječ o šteti od divljači na poljoprivrednim kulturama. I tu mi kroz novi Zakon o lovstvu moramo to kvalitetnije, preciznije riješiti. Jer s jedne strane imamo situaciju na terenu da imamo smanjenje poljoprivrednih aktivnosti, da nam male parcele blizu šuma obrastaju u šikare, da se areal obitavanja divljači širi i da temeljem toga je jednostavno nemoguće spriječiti štete na poljoprivrednim kulturama. A iz polica osiguranja lovačke udruge to ne mogu namiriti, dolazi do blokada udruga ili dolazi do velikog nezadovoljstva poljoprivrednih proizvođača jer su te štete male, naknada šteta mala i nije pravovremena. Jer ne možete vi nekom proizvođaču mlijeka koji je ostao bez kukuruza nadoknaditi štetu jer on nema hranu za svoju stoku i ne može proizvoditi mlijeko. Dok on dobije novac, dok na tržištu nađe zamjensku količinu kukuruza on ima štete u proizvodnji. Isto tako i sa djetelinsko travnim smjesama ili nekom drugom kulturom na kojoj je napravljena šteta. Stoga mislim da i to trebamo kroz raspravu o novom zakonu preciznije i kvalitetnije riješiti. Isto tako evo treba istaknuti i problem, već je spomenut problem štetočina koji se širi areal i povećava brojnost i lisica, a u Slavoniji i čagalj je postao problem. Mi imamo problem da je čagalj prekobrojan, a neke veće lovačke udruge ga nije imalo u lovnogospodarskoj osnovi. Dio europskih zemalja gdje je čagalj u nestajanju traži da se on zaštiti, da bude zaštićena vrsta, a kod nas je prekobrojan. I zato apel i prema Hrvatskom lovačkom savezu i ministarstvu, a i udrugama da ga prijavljuju, da ga uvrštavaju u lovnogospodarske osnove, da rade odstrel, da ne izbjegavaju odstreljivati ga jer ćemo imati problem da ćemo ga i mi morati zaštititi a kod nas je prekobrojan i čini štete u lovištima, a postao je opasan i u naseljima. Isto tako evo u ime 70000 lovaca tražimo da se i Zakon o oružju uskladi sa zakonima koji su u EU. Konkretno riječ je o obvezi lovaca da svakih pet godina idu na liječnički pregled. Mislimo da je to previše ograničavajuće za naše lovce i preskupo za njih jer taj svaki liječnički pregled košta od 700 do 1000 kuna i da je to udar na njihov kućni budžet zašto to ne bi bilo 10 godina kao što je to i u nekim drugim europskim državama, a imamo europskih država koje uopće ne propisuju ovakvu odredbu nego to rješavaju putem obveza obiteljskog liječnika kao što je i kod nas ugrađeno da ukoliko lovac, vlasnik oružja oboli da obavijesti nadležna državna tijela i da onda slijedom toga mu se uskrati pravo da bude lovac i da ima pravo nositi, držati oružje. Mislim da se to može kvalitetnije riješiti, a ne da idemo po kućnom budžetu lovaca udar na njih. Još jednom apeliram da se ovaj amandman prihvati, da donesemo zakon koji će biti provediv i koji će biti u skladu sa Ustavom, a ne da donosimo zakon koji će ponovno pasti na Ustavnom sudu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I na vaše izlaganje imamo replike. Prva je uvaženog zastupnika Domagoja Hajdukovića.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Vlaović, drago mi je da ste podcrtali upravo ono na što sam apelirao, a to je da svjesno donosimo zakon koji će nam ponovno past na Ustavnom sudu. Dakle, ja shvaćam i zbog čega smo išli na izmjene ovog zakona bez obzira što se novi priprema, s time nas je i predlagatelj upoznao uostalom prilikom rasprave o ovom zakonu na matičnom odboru. Ali ne shvaćam zašto tvrdoglavo ovo odbija. Da, nećemo riješit problem, evidentno ga nećemo riješiti. Tu je sad u ovoj raspravi se čulo i više načina na koji ga možemo riješiti, više pogleda na taj problem. Evidentno je da ga nećemo riješiti samo Zakonom o lovstvu nego i drugim zakonima koji nisu nužno u resoru Ministarstva poljoprivrede. Ali opet kažem, ako požar gasimo pa makar i sa kapi vode ipak ga gasimo. Ovako ostavljamo da on i dalje gori. I spominjali ste ceste. Da, vlasnici cesta vam kažu mi smo postavili znak opasnost na cesti, divljač i njihova odgovornost tu prestaje. To nije dobro. Dakle, prije svega za lovačka društva koji također se osiguravaju da divljač ne izlazi iz lovišta, … [[Govornik se ne razumije.]] ogradama, fizičkim dakle preprekama itd. Dakle, ulažu isto određeni novac, a svejedno snose štetu. Dakle, tu treba naći način na koji to riješiti. Ovo bi bila samo kap ponavljam na požar, ali bi opet bila kap. A što će nam se desiti u suprotnom? Mi zakon izglasamo danas, sutra se podnosi ponovo zahtjev za ocjenom ustavnosti i opet gdje smo, što smo napravili? Ništa. Gdje si bio? Nigdje. Što si radio? Ništa.
Hvala lijepo. Odgovor uvaženog zastupnika Davora Vlaovića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hajduković, pa evo mi se slažemo da ne treba donositi zakone koji će pasti ponovno na Ustavnom sudu i na taj način evo ponašamo se i neodgovorno i prema našem Ustavnom sudu, prema lovcima, prema svima, prema poreznim obveznicima. U konačnosti ovdje trošimo vrijeme i novac poreznih obveznika, a nećemo riješiti problem. Ja razumijem i ministarstvo jer je financijska obveza u ovom trenutku na državi, odnosno vjerojatno bi Ministarstvo financija teretilo Ministarstvo poljoprivrede i njihov proračun koji to nemaju planirano u svom proračunu. Ali tu ja sam uvijek za da se nađe rješenje, ali ne na štetu lovačkih udruga pogotovo županijskih lovačkih udruga koje su malih financijskih mogućnosti. A mislim da i nema puno takvih lovačkih udruga koje nemaju u svojoj lovnogospodarskoj osnovi visoku divljač, jer uglavnom ona čini štete najviše u prometu. Stoga mislim da to ne bi ni bio veliki teret Ministarstvu poljoprivrede i ne vidim razloga da toliko inzistira da se na ovaj način taj problem riješi dok se novi Zakon o lovstvu ne donese, mislim da je ovo što je Ustavni sud presudio ispravno. A što se tiče obilježavanja cesta sa znakovima opasnost od divljači tu uvijek naglašavam i apeliram na lovačke udruge i na Županijske uprave za ceste da se ti znakovi postave i da se obnove oni koji su uništeni. A evo i apel prema onima koji uništavaju znakove da ih ne skidaju, jer oni sigurno koriste i sigurnosti prometa i svi smo mi sudionici u prometu i treba biti odgovoran i prema drugima i prema sebi. Evo hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Josipa Križanića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine Vlaović vi ste bili čelnik jedinice regionalne samouprave, zamjenik župana, govorili ste o lisicama i čagljevima koje ulaze u rubna područja naselja, pa me zanima na koji način vi mislite da bi mogli riješiti taj problem, da li bi se tu trebale uključiti jedinice lokalne samouprave preko svojih komunalnih redarstva ili eventualno zajedno sa veterinarskim organizacijama i njihovim službama za sanitaciju ili trebamo razmišljati o promjeni onih 200, 300 metara zaštitnog pojasa, jer to očito predstavlja sve veći problem, mi ćemo ga na neki način morati rješavati. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala kolega Križanić. Pa slažem se s vama da se mora pronaći rješenje u suradnji sa državnim tijelima, Hrvatskim lovačkim savezom, jedinicom lokalne, regionalne samouprave, jer je činjenica da je primijećena veća brojnost i lisica i čagalja upravo u tim rubnim područjima lovišta, bliže naselju. Da li je ta granica od 300 metara prevelika ili premala, to je za javnu raspravu, a isto tako problem je i širenje bjesnoće koje može se dogoditi, problem je i šteta na obiteljskim gospodarstvima, a problem je i evo čuli smo u našem kontinentalnom, u primorskom dijelu gdje dolazi do pojavljivanja divljači pa i štetočina u samom dijelu gdje su apartmani, gdje imamo problem i da turisti se plaše i ne dolaze u neka područja ili biježe tamo gdje se to pojavljuje. Mislim da se mora naći način kako to riješiti, a i nije spomenuto ovdje još jedno problem upravo urbanih područja koja su nelovna područja i to smo mi u našoj županiji riješili kroz definiranjem koje je to nelovno područje za grad Slavonski Brod i udruge koje gravitiraju u gradu Slavonskom Brodu, smo riješili na način da svaka participira jednim dijelom i odgovorna je u suradnji sa drugim tijelima postupit kad se pojavi bilo divljač ili štetočina u tom području i dogovara se model kako to riješiti. Pa evo to može biti jedan model, nek se javi naš upravni model za poljoprivredu u Brodsko-posavskoj županiji, kako smo to riješili, mogu i drugi gradovi na taj način to riješiti. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačne rasprave i prvi se javio za pojedinačnu raspravu poštovani zastupnik Josip Križanić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Puno je toga već rečeno, uvijek je bolje govoriti prvi nego zadnji, a neki put i obratno, no ove izmjene i dopune Zakonu o lovstvu donosimo isključivo zbog usklađivanja sa zakonodavstvo EU i mi ćemo takve izmjene i dopune Klub HDZ-a podržati iako su one minimalne. Primjerice, predlaže se zabrana lova pernate divljači tokom razmnožavanja i podizanja mladunčadi, kao i loviti ženku takve divljači, dlakave divljači tijekom bređosti ili tijekom vođenje mladunčadi. E sad se vraćamo na onu temu o kojoj smo raspravljali i na odboru, a to je da se nedvojbeno propisuje odštetna odgovornost lovoovlaštenika za štete od divljači neovisno o tome jel je ta divljač stalno živi u lovištu ili je to takozvana migratorna divljač, pa je ona prouzročila štetu prilikom migracije u lovištu gdje se ona ne nalazi u lovno gospodarskoj osnovi. Tu se javlja određene dileme i na odgovor se povela rasprava je li takva divljač, koja se slučajno našla u određenom lovištu, koju nema upisanu u lovno gospodarsku osnovu, vlasništvo i dobro RH i onda i odgovornost za štetu proizlazi kao vlasništvo RH nad RH kao što tumači to Ustavni sud ili je ta divljač došla iz nekog od susjednih lovišta koju ima upisan u lovnu gospodarsku osnovu iz kojeg lovišta i tko je onda odgovoran za tu štetu, ako je došla iz susjednog lovišta. Dakle, to je dilema koju sigurno, na koju će morati dati odgovor u budućim izmjenama i dopunama zakona, odnosno u kompletnom zakonu koji sad ulazi u E-savjetovanje, Ministarstvo poljoprivrede, naravno da s ovom odlukom moramo voditi računa o eventualnim tužbama, o salvi tužbi koje bi proizašle iz donošenjem ovog zakona, a pogotovo zbog šteta na usjevima. Ovu dilemu, ali još mnoge druge opservacije prijedloge dali smo i u prvom čitanju u zadaću Ministarstvu poljoprivrede da ugradi i implementira u ovaj novi zakon. Tako smo primjerice, upozoravali da treba razlučiti komercijalna lovišta od lovačkih udruga i lovačkih društava. Dakle lovačka društva i lovačke udruge, čuvaju, štite i brine o uzgoju divljači. Na terenu se javlja situacija da je sve manje lovaca zainteresirano za ovaj vid aktivnosti i populacija lovaca je sve starija i lov je postao vrlo skup hobi. Zato, trebamo voditi računa o lovo zakupninama i to apeliram da vodite računa prigodom sljedećeg izrade novog zakona. Poglavito u onim lovištima gdje obitava pretežno sitna divljač. Takva lovo zakupnina trebala bi biti minimalna ili nikakva. Uvjeti za uzgoj divljači su se primijenili pogotovo stoga što su lovišta postala prošarana autocestama ili cestama, agrotehnika u poljoprivredi se mijenja i vrlo je teško uzgojiti određene vrste divljači, pa dolazimo u situaciju da imate na sjeverozapadnom dijelu Hrvatske vrlo male količine trčki ili primjerice zeca, naravno da s pojedinom vrstom krupne divljači, npr. divlje svinje, situacija je bitno drugačija. I tu treba razmišljati o ukidanju lovostaja za crnu divljač, pogotovo u nekim situacijama gdje se ona nekontroliranim povećanjem broja jedinki je vinovnik štetan na poljoprivrednim usjevima. I tu se definitivno slažem s time da trebamo razlučiti situaciju s jedne strane lovce i lovačke udruge, a s druge strane poljoprivrednike koje imaju ogromne štete, tako da bi se sa ukidanjem lovostaja u tom momentu na crno … moli neke stvari pomaknuti. E sada se vraćamo na štete, dakle štete koje plaćaju lovozakupnici, lovačka društva definitivno su sve veće i tu moramo ozbiljno razmišljati o tome da stanemo u svakom slučaju na stranu njih jer prelazi milijunske iznose. Mnogi lovozakupnici su zbog toga pred stečajem. U svakom momentu gdje dolazi do sraza divljači na cesti sa vozilom ili divljači s vozilom ili vozilo s divljači uglavnom su presude na štetu lovozakupaca. Zakon kaže da cesta nije lovište, o tome govorimo cijelo vrijeme, ipak sve što se događa na cesti sve štete idu na štetu lovozakupnika ili eventualno osiguravajućeg društva kod onih lovnih udruga koje imaju takva osiguranja. Današnje cijene premija su izuzetno visoke imalo lovačkih udruga si može takve situacije osiguranja priuštiti i one često puta enormno premašuju lovozakupninu pa čak i vrijednost lovnogospodarske osnove. Ja se isto slažem sa puno prethodnika i ja sam to predlagao i u prvoj verziji zakona, izračuni su da bi bilo petnaestak, dvadeset kuna dovoljno da mi koji plaćamo osiguranje motornih vozila se taj iznos uračuna prilikom osiguranja čime bi se obuhvatile štete od naleta divljači na cesti i otpale bi potrebe za bezbrojnim sudskim slučajevima s kojima onda nisu zadovoljni niti vozači niti zakupnici lovišta. Nadalje, Zakonom o lovstvu trebalo bi jasnije odrediti problematiku smanjivanja brojnog stanja predatora, posebno lisica. U tim tzv. zaštitnim područjima od 200 do 300m od naselja u mjestu u mnogim slučajevima su upravo ta područja puna predatora i nije rijetkost da lisice ulaze u kuću, moji prethodnici su o tome govorili, i u kokošinjce, peradnjake čak i u malim gradovima, a kamoli u seoskim sredinama. Poseban problem predstavlja ukidanje, ja sam to govorio i prošli put, isplate stimulacije lovcima za odstrjel lisica od strane resornog ministarstva koje iznosi 150 kuna i koji je onda rezultirao ostavljenim lešina lisica u lovištima, a koje onda mogu biti potencijalni javnozdravstveni problem odnosno izvor zaraze. Samim time nemamo niti kontinuirani nadzor monitoring bjesnoće nakon provedbe oralne vakcinacije koja je bila odrađeno u proteklom razdoblju. Apeliram da se ta naknada lovcima vrati. Naime, lovcima je bila isplaćivana naknada od 100 kuna, a 50 kuna veterinarskim organizacijama za provedbu monitoringa i transporta, transportne troškove i prihvat lisica. Jasnije bi trebalo obraditi i pitanje čuvanja lovišta i o tome je već bilo danas govora i divljači preciznije, odrediti prava i dužnosti lovočuvara, ali i obveznu suradnju policije lovočuvara. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika i na vaše izlaganje. Prva je uvaženog zastupnika Stjepana Culeja. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Križaniću, mi govorimo ovdje o posljedici čega smo mi svjedoci, a ne govorimo o uzroku svih problema koji su nas snašli. Činjenica da je nekada lovstvo bilo uređeno na taj način prije Domovinskoga rata i nije bilo problema niti sa bjesnoćom, a posebice ne sa čagljevima. Dakle sa Domovinskim ratom dolaze svi problemi u Hrvatsku pa tako i u lovstvu. Kada bi Hrvatska i da je uspjela naplatiti ratnu štetu, vjerojatno bi uspjela i sanirati sve probleme koje su zadesile cijelu Hrvatsku, a tako i naše lovstvo. Ja dolazim iz Vukovarsko-srijemske županije i posebice su mi poznati tereni u našoj Cvelferiji, ne u Gunji gdje je bila poplava, ali u Strošincima, tromeđi i na onaj dio koji je vezan na Srbiju mi je poznat. Dakle, zbog miniranja i zbog divljači koja nije sprečavana odmah u startu ona se sama širila i namnožila se i u područjima gdje je uopće nikada prije nije bilo, posebice čagalj. Zašto? Ljudi su se iselili iz onoga područja, ne samo zbog rata, nego i zbog onoga što im je Domovinski rat donio, a donio je neimaštinu, ne ulaganje, ne saniranje ratne štete, ne isplate ratne štete, uništavanje njihovih posjeda, uništavanje njihovih i polja, zapuštanja, dakle cijeli problem je taj. A mi ako bi htjeli riješiti problem hrvatskoga lovstva, mi bi mogli jednostavno propisati od nekih koji imaju to više iskustva, a posebice Austrija i neke zapadne zemlje i ne bismo morali puno tražiti uzroke i posljedice.
Hvala lijepa. Odgovor poštovanog zastupnika Josipa Križanića.
Nisam točno shvatio na šta ste aludirali, sigurno je da su iseljena područja poseban problem, pogotovo da se na takvi iseljenim područjima gdje se širi šikara, gdje ćemo sigurno Zakonom o zemljištu koje isto sada dolazi na naše klupe vjerojatno i taj problem rješavati da je u tim područjima puno veća mogućnost širenja i razmnožavanja pogotovo lisica i predatora i tu je puno teže reagirati jer na takvim područjima su i lovačke udruge manje aktivne i ima ih vjerojatno manje. Zahvaljujem.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvaženi kolega Križanić, govorili ste o oralnoj vakcinaciji i sredstvima koja bi lovačka društva trebala povratno dobiti nazad. Ako se sjećate prije 10-ak pa i više godina, redovito slovačka društva, na terenu sami iznosili cjepiva, potpuno besplatno a država je osiguravala ta sredstva. Proteklih nekoliko godina to se radi na potpuno drugačiji način i ja vjerujem sa ogromnim troškovima i bilo bi interesantno znati koji su to iznosi budući da su na natječaj dobili čini mi se Češki ili da su se cjepiva izbacivala putem aviona po šumskim predjelima i na taj način vršena oralna vakcinacija. U jednom dijelu ste spomenuli odgovornost, pravo i pravda kako god netko to tumačio uvijek me je čudilo kada su mi govorili da to nije jedna te ista stvar dok nisam vidio osobno jednu presudu u mome gradu kada je pas pretrčavao cestu, čovjek da bi izbjegao psa udario u kamion i kasnije obitelj tužila. I presuda je bila na milijun i 500 tisuća kuna je grad morao platiti odštetu zbog takvog slučaja. A to spominjem iz razloga što su slične i gotovo pa identične presude i lovačkim društvima u tom dijelu kada se odnosi na odgovornost. Dakle poziva se na Zakon o obveznim odnosima. U ovom trenutku nije bilo moguće utvrditi vlasnika psa pa je odgovornost prebačena na jedinicu lokalne samouprave na, po čijem području se to dogodilo. A propo toga, ovo što ste vi govorili vezano za tko je odgovoran za divljač koja nije u lovno gospodarskoj osnovi. Prema svim dosadašnjim presudama ide se na lovačko društvo na čijem području se to dogodilo. Ja mislim osobno da to nije pošteno i da bi ovo što čitavo vrijeme tu potenciramo sa novim zakonom trebalo raščistiti tu problematiku da se jednom za svagda zna tko je odgovoran, u kojim iznosima i na koji način kako se ne bi ponavljale ovakve, ja bih rekao gotovo pa nesuvisle situacije. Jer divljač je živo biće, nije opasna stvar kao bilo koja druga životinja.
Hvala. Odgovoriti će poštovani zastupnik Josip Križanić.
Zahvaljujem uvaženi kolega, prvo o oralnoj vakcinaciji. Ona je završena prije nekoliko godina i upravo na način što se stimuliralo lovce sa tih 150 kuna koje su lešine lisica donosile u veterinarske stanice koje su poslije bile prosljeđivane prema veterinarskom institutu. Mi smo imali uvid i monitoring nad kretanjem bjesnoće u RH. Zadnjih nekoliko godina je to smanjeno, ima i sada ali nije više, dakle ne odnosi se više na sve lisice i mi ovoga momenta ne možemo sa punom sigurnošću reći kakvo je stanje sigurnosti vezano uz bjesnoću. Što se tiče lovačkih društava i odgovornosti divljači, ja isto se slažem sa time i tvrdim odgovorno da lovačko društvo koje u lovno gospodarskoj osnovi nema unesenu određenu divljač ne može niti biti odgovorno ako takva divljač napravi štetu. To se slažem s vama. Hvala.
Hvala. I zadnja replika je uvaženog zastupnika Anđelka Stričaka. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Križaniću, vi ste jedan veći dio svoje rasprave posvetili problematici malih lovačkih društava ili udruga. Em da je lovaca sve manje, em da ta populacija stari i da se nažalost sve manje mladih osoba uključuje u lovačke udruge, odnosno želi se baviti lovom. Osim što je to skup sport, on ima i brojne obaveze. Naime, javnost lovce doživljava samo kroz lov, odnosno odstrjel divljači a manje kroz radne akcije i sve ono što tome prethodi. Naime, svaki lovac treba izgraditi hranilišta i solišta i pojilišta. Postoje brojne akcije po pitanju ekologije, znači čišćenja lovišta od zlonamjernih pojedinaca koji u lovišta, odnosno prirodu bacaju sve i svašta. Tako da lov, odnosno bavljenje lovom ili članstvom u lovačkoj udruzi zahtjeva i puno odricanja od svog slobodnog vremena. Naime mi smo na prije kojih 2, 3 godine i u Županijskoj skupštini Varaždinske županije jedno 4 sjednice za redom posvetili pitanju produženja lovozakupa. To je vezano uz ovu našu temu je 40% društava prvotno prema stavu Ministarstva poljoprivrede nije moglo dobiti produženje lovozakupa. Nakon brojnih intervencija i dopisa iz ispred i županije i lovaca na kraju je to bilo preinačeno. Prema tome, slažem se s vama da bi intencija zakonodavca trebala ići da se upravo manjim lovačkim društvima omogući lakši lovozakup i da im se bavljenje njihovom aktivnošću pojednostavi. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Josipa križanića.
Zahvaljujem. Kolega Stričak, upoznat sam sa tom situacijom, to je bila jedna apsurdna situacija gdje se zbog, i to sada apeliram na državnu tajnicu i budućeg ministra gdje se zbog toga što se protiv određenih društava pokrenuo spor nije produžio zakup. Mi onda po tom slučaju imamo danas puno, puno ozbiljnijih situacija. Ja sam i tu za presumpciju pravednosti. I imamo, puno je kandidata bilo za gradonačelnike i načelnike koji su bili optuženi za puno teža djela nego su bila tu inkriminirana u ovim slučajevima pa su oni danas gradonačelnici i župani. A ne samo da sam za to da se procedure u dobivanju produljenja zakupa pojednostave za male lovačke udruge nego sam za to da se takve, takve lovozakupnine smanje ili čak da im se da besplatno samo da štite i čuvaju i brinu o uzgoju divljači. Hvala.
Hvala lijepa. Sada nastavljamo dalje sa zakonom o kojem smo raspravljali, a to je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu. I za pojedinačnu raspravu na red je došla uvažena zastupnica Dragica Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Pozdravljam sve predstavnike Ministarstva poljoprivrede, kolegice i kolege. Evo pred nama su izmjene koje su sadržane u 4 članka, Zakon o lovstvu, ako se ne varam, mijenjali smo 7 puta, vrijeme je da donesemo novi zakon, on slijedeći tjedan ide u elektronsku raspravu. Naravno prije nego što dođu sve točke na red, ovdje na plenarnoj sjednici, ja se isto tako raspitam na terenu, razgovaram sa lovačkim društvima i ja sam i sama lovac, i pokušavam usmjeriti sve njihove primjedbe općenito na Zakon o lovstvu upravo na ove izmjene i dopune. Ipak, moram se osvrnuti i malo šire kao i ostale kolege, sve brine ta odgovornost za štete lovačka društva, kako me izvještavaju, 50 lovo-ovlaštenika je pred zatvaranjem ali ono šta se želim usmjeriti su upravo ove izmjene gdje mi ovdje kada govorimo o da je zabranjeno loviti često govorimo samo zabranjeno je loviti, znači ženke, mladunčad. Često zaboravimo ovu riječ uznemiravati. I na žalost pod različitim utjecajima u lovištima dolazi do uznemiravanja životinja čak i od strane institucija, provođenje i projekata EU tako da taj dio bih voljela ovdje naglasiti naročito kada spominjemo potencijal lovnog turizma i ostalih oblika, znači u lovištima. Ono što se dešava, što su jel' spominjali su ta pogranična područja koja, znači između Slovenije su postavljene žice, migrantski putevi, znači divljači su onemogućeni. Također imamo i situacije sa susjednom Bosnom i Hercegovinom gdje se recimo patke na drugačiji način je tretiran izlov nego u Hrvatskoj što dovodi do apsurdnih situacija. Također u Splitsko-dalmatinskoj županiji imamo situacije gdje je porastao jedan trend i proglašavanja biciklističkih staza u lovištima što je svakako pozitivno i potičemo biciklistički turizam. A ono što se dešavalo prilikom korištenja sredstava Fonda za turizam da se nekako sve općine onako natječu koja će povući više sredstava iz europskih fondova pa i neka sredstva nisu dostupna. A kako znamo kod nas u Dalmaciji imamo dosta i pravno-imovinskih problema i onda se takvi projekti, recimo biciklističkih staza ili nekakvih drugih šetnica svode na to da to nisu infrastrukturni zahvati i onda se priđe na nekakve šumske usjeke, ceste nerazvrstane koje recimo ili održavaju lovci ili šumarija se njih proglasi znači biciklističkim stazama. Oni se GPS markiraju i počimamo turiste nekako privlačiti u ta područja koja su inače lovišta. I onda imamo hajmo reći nakon tih naprave se i reklame i to sve, a nikakvi infrastrukturni zahvati nisu napravljeni kako bi ta područja bila sigurna i za životinje i za bicikliste. Ili se recimo naprave velike reklame, a ne upoznamo konkretno i motoriste da je to vrijeme razmnožavanja recimo u travnju i svibnju sada često takve nekakve situacije uznemire divlje životinje. I važno je naglasiti da to upravo postojanje divljih i zaštićenih životinja može biti jedan dodatni plus za razvoj biciklističkog i lovnog turizma, ali je potrebna veća komunikacija i upoznavanje svih tih turista koji dolaze na takva područja. Također imamo i preklapanja nadležnosti Hrvatskim šuma, javnih ustanova, općina i to sve dovodi do jednog problema jer se takvi projekti rade prebrzo. Kopiramo ih na uspješnim primjerima onih koje vidimo vani, a ne poštujemo vlastite neke individualnosti, specifičnosti koje nam upravo trebaju biti plus a ne minus. Tako da bih naglasila evo kratko kod ove izmjene koja je i sama kratka ovaj dio, a već od sljedećeg tjedna malo više bih se pozabavili svim ovim aspektima koje su spominjali lovci a koji se ne tiču ovih promjena. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je uvaženog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo Roščić. Govorili ste malo o životinjama i o tome da se ne samo lovi, nego i uznemirava životinje. Ja moram ovdje reći da mi je drago da Hrvatska evo nakon 10 godina završava sa iskorištavanjem jedne vrste životinja, odnosno činčila koje više neće biti moguće uzgajati radi krzna. Znači to pozdravljam. Trebamo nam je dugo. 10 godina je bilo prijelazno razdoblje. Mnoge interesne skupine su se tome protivile, ali hvala Bogu ja podržavam da se mi u Hrvatskoj borimo da se zbog takvih stvari, primjerice zbog uzgoja krzna nije moguće i ne mogu uzgajati životinje i sa te strane to su standardi koje Hrvatska mora zastupati. I ponekad određene teme koje su možda malo više aktualne guraju određene teme za koje se hrvatski građani također zanimaju u drugi plan. Sa te strane evo ja bih volio da te standarde koje poznaje EU smo usvojili ranije, ali bolje ikad nego nikad. I drago mi je što mogu reći da od 2017. godine neće biti moguće više uzgajati činčile radi profita i na taj način iskorištavati životinje za nešto što je po meni duboko nije nešto što bi trebalo raditi. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Roščić.
Kolega Maras zahvaljujem se na replici. Ovdje imamo isto malo specifičniju situaciju nego što je situacija sa činčilama, jer već lovci imaju te standarde usvojene u svojim statutima. Ali neki na žalost koji su samo formalno lovci, a u stvari nisu pravi oni lovci su iskorištavali ovu situaciju. Evo kod nas u Dalmaciji na otocima bi se često radio odstrel i mladunčadi i ženki tako da je važno da imamo i zakonsku odredbu baš ove konkretne situacije. Naravno pozdravljam i te druge koje ste naveli.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Kolegice Roščić, kažete i sama da se bavite lovom. Smatrate li da je dobro iskoristiti lovišta naših u gospodarsko-turističke svrhe. Da li je to po vama isto kao što se upravlja koncesijama lovišta? Je li isto vama kao što se upravlja recimo pomorskim dobrom? Jel' se može bolje iskoristiti naše lovište i samo ono, a i sam razvoj turizma i gospodarski razvoj potencijal, znači ogromne površine naše županije jer je to slično kao što je recimo Brač na Bolu pa sve nije dobro iskorišteno – plaža nego se pogodovalo. Ili možda u vašem mistu Baškoj Vodi gdje se luka i pomorsko dobro iznajmljivalo i pogodovalo jer to je evidentno da je natječaj pogodovan pojedincima. Po vama da li je lovište na teritoriju RH iskorišteno i komercijalizirano na način da bude na dobrobit svih i lovaca i gospodarskog razvoja i turističkog razvoja ili je to samo svrha pojedincima u biti ljudima koji loše gospodare tim područjima kao što je na primjer luke i pomorsko dobro. Hvala lijepo.
Odgovor poštovane zastupnice Roščić.
Zahvaljujem kolega Bulj. Što se tiče znači lonog turizma smatram svakako da ga treba razvijati i bolje iskoristiti i da lovni turizam nije samo odstrel, imamo foto lov, promatranje ptica i sve ostalo i naravno da je važno da lokalna zajednica, lokalne lovačke udruge od toga imaju koristi baš kao što trebaju imati i koristi od pomorskog dobra, jer obzirom, da u mojoj općini se upravo nije pogodovalo pojedincu za razliku od situacije na Braču, na Bolu, upravo u općini je znači dano korištenje pomorskog dobra na dobrobit svih onih ljudi koji su lokalno svojim samodoprinosima gradili lučicu, gradili male moliće i sve ostalo. Tako da definitivno trebamo i izmijeniti Zakon o pomorskom dobru i morskim lukama u tom smjeru da se ne dopusti uopće mogućnost da može doći nekom pojedincu koji će iskorištavat lokalnu sredinu korištenje pomorskog dobra, tako isto znači trebamo dat prioritet kod korištenja lovišta, onim lokalnim lovcima koji su to godinama održavali, doveli do toga da se pojedine vrste ne istrijebe, štitili i definitivno taj cijeli doprinos koji oni već dugi niz godina i tradicionalno daju trebamo uvažiti kod korištenja i pomorskog dobra i kod korištenja lovišta. Hvala.
Hvala. I zadnja replika uvaženog zastupnika Tomislava Klarića.
Uvažena kolegica Roščić, dobro ste napomenuli, uzrujavanje divljači, kad bi bile biciklističke staze i sve ovo o čemu ste govorili, van sezone vođenje mladunčadi, a upravo se suprotno događa, da je špica svih tih korištenosti biciklističkih staza unutar turističke sezone, baš u vrijeme kad se razmnožava divljač i kad se vode mladi. Ali rekli ste jednu riječ koja me ponukala za ovu repliku, koristimo primjere iz vana. Pa evo jedan primjer koji se po meni nikako nije smio dogoditi ovdje u Hrvatskoj, jer iskustva Hrvatske sa oralnom vakcinacijom, recimo lisica na ovom području bila su savršena. Državu nisu koštala ništa osim cjepiva, gdje su lovci dragovoljno sami kroz radne akcije točno na određene lokacije. Nakon toga uvela se praksa pa se cjepivo počelo bacati iz avion, i gle čuda, ne ni iz naših aviona, nego se za to plaćao stranac. Sada u međuvremenu, sa stanke sam provjerio koliko je to koštalo i prema mojim informacijama oko 15 milijuna eura. I sad kad pogledamo što znači 15 milijuna eura. Kad bi se rasporedilo na teritorij čitave Hrvatske prema lovačkim društvima, upravo onima koji se bave za uzgoj, zaštitu lov divljači organiziraju sve ovo. Koja su sve to obavljala volonterski, besplatno prije, a povratna informacija je bila puno bolja, jer se kontrolirala svaka … divljači, jer su ju lovci donosili onda u veterinarske ustanove gdje se provjeravalo učinak tog cjepiva. Dakle došli smo u jednu paradoksalnu situaciju. Da imamo nekoga tko dragovoljno želi nešto raditi, imamo nekakav nesuvisli propis koji nameće potpuno drugačije rješenje koje nije učinkovito kao ovo i košta abnormalna sredstva. Upravo u onom smislu kako ste vi rekli, koristimo nekakva strana iskustva, a ne upotrebljavamo ono što nam je naše iskustvo u praksi pokazalo se da je vrlo korisno i vrlo dobro.
Hvala. Odgovor uvažene zastupnice Roščić.
Evo, zahvaljujem kolegi Klariću, upravo sam to htjela naglasiti kod ovih, ajmo reći uzimanja dobrih primjera iz drugih država da jednostavno trebamo prepoznati svoje specifičnosti, svoje prednosti i ne kopirati te neke stvari iako neke naše kolege žele ostaviti dojam da onaj zakonodavni dokumenti koje donosimo su uvjetovani direktivama. Evo prošla treća sjednica Hrvatskog sabora, mi smo donijeli 22 zakona, 6 je bilo uvjetovano usklađivanjem, sve ostalo je ono što mi sami možemo odrediti, odlučiti što najbolje, tako i ovaj sad sljedeći Zakon o lovstvu, odnosno novi zakon nije uvjetovan direktivama i jako je važno da kod provedbe i unošenja direktiva, unosimo ono nužno, al doista, ono što je naše ostavimo i prepoznamo i da mi budemo dobar primjer ko što i možemo drugim državama EU.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je ona uvaženog zastupnika Ante Sanadera. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Još jedenom pozdravljam državnu tajnicu, pomoćnika. Evo ova kratka izmjena Zakona o lovstvu, odnosno usklađenje sa europskim direktivama je pokazala niz potreba, niz problema koji se tiču lovstva i aktivnosti u svezi lova i sigurno to eksplicira i zahtjeva brzo donošenje novog Zakona o lovstvu, koji bi trebao riješiti niz ovih detalja koje su danas ovdje postavljene. Ja bi se osvrnuo na neke od tih, a da se ne ponavljamo. Prvo pitanje osiguranja i štete koje se javljaju i divljači i usjeva je svako nešto što treba regulirati i treba pomoći lovcima, naime ovdje i u raspravama je rečeno, a i to mi je poznato na terenu, niz lovačkih društava došao je već na rub egzistencije, odnosno, upitnosti, njihovo daljnje korištenje zakupa i koncesije koje imaju od županija. To je razlog da novim zakonom trebamo nać načina kako pomoć hrvatskim lovcima, ovo je prigoda i ovako javno pohvalit rad Hrvatskog lovačkog saveza, ako i rad lovačkih saveza na područjima županija i naših lovačkih udruga, koji praktički, evo uz Hrvatske šume i ministarstvo se bave i brinu i o uzgoju i o brizi o divljači i onom lovstvu. To često otvara rasprave tipa lovci su samo ti koji istrjebljuju divljač, što nije točno, to su koji se bave i koji rade i u lovstvu, ali i koji rade i lokalnoj i regionalnoj upravi, znaju za važnost hrvatskih lovaca. Ja također se pridružujem mojim prethodnicima koji su dali važan akcent na ovo pitanje osiguranja i traženja načina kako pomoći lovcima, kako to osiguranje riješiti ili sa osiguravajućim udrugama, odnosno poduzećima koji se s tim bave i isto tako moramo naći načina kako pomoći županijama jer županije dobivaju skromna sredstva od ovih koncesija, odnosno zakupa zemljišta za lovačku djelatnost i tu treba vidjeti možda težiti da županije se odreknu dijela tog prihoda i ako cijeli prihod koji se dobije tim načinom je namjenski i on se dalje koristi i pomaže se i lovcima i lovnogospodarskoj osnovi, ali i ta lovnogospodarska osnova postala je cijela nauka na terenu kada se traže elaborati i kada se … lovačke udruge onda je to praktično postalo stvarno jedna mala nauka i timovi stručnih ljudi moraju to pripremati i moraju raditi na tome. Tako da jedno pitanje koje je danas ovdje postavljeno je stvarno pitanja za razmišljanje, a to je što bi bilo kada ne bi bilo uopće lovačkih udruga, lovačkih saveza, kada ne bi bilo tako organiziranog djelovanja lovaca, tko bi se brinuo o tom? Sigurno ministarstvu je to primarna djelatnost. Lovaca neće nestati, to je jasno, tradicija od 120, 30 godina djelovanja lovačkih udruga je nešto što je već način življenja, jedna kultura življenja u Hrvatskoj kao i u velikom dijelu Europe i to se neće dogoditi. Ali mi moramo naći načina kako pomoći. Npr. kod nas u Dalmaciji, posebno na otocima gdje je stanovništvo iselilo, gdje je mali broj stanovnika gdje poljoprivrede praktično nema, gdje je sve zapušteno, gdje su naša polja pretvorena praktično u džungle, veliki problem je lovcima. Jer nekada je bilo lako kada su bile velike poljoprivredne površine, kada je sve bilo obrađeno onda je i lov bio bogatiji i lakše je bilo lovcima. Međutim, danas u uvjetima kada je praktično sve prašuma i u velikom dijelu Dalmatinske zagore onda je vrlo teško provoditi lovnogospodarsku osnovu. Lovci i sami siju, sada i na taj način pokušavaju sačuvati divljač i pomoć razvoju divljači. Međutim, taj problem zapuštenih velikih površina je veliki problem i za lovce. Tako bi trebalo vidjeti način da i ministarstvo kroz sredstva europskih fondova, skupa sa lovačkim udrugama i lovačkim savezima nađe načina da se napravi jedan dobar program gdje bi se pokušao riješiti taj problem. Taj je problem i vatrogascima i lovcima jer te velike zapuštene površine su svima problem. Znači europski fondovi su sigurno jedan način gdje bi mogli dio sredstava izvući i naći pravu namjenu u ovome. Moramo novim Zakonom o lovstvu sigurno naći načina kako pomoći lovcima, kako pojednostavniti stvari. Ovdje smo imali rasprave na Saboru kroz prošle izmjene i dopune Zakona o lovstvu od radikalnih stvari da treba zabraniti oružje, da je oružje opasno, da se događaju nesretni slučajevi, incidenti pa do tog da bi trebalo zabraniti lovce. Ja spadam u grupu onih sigurno koji potiču i apeliraju i na ministarstvo i na zakonodavca da novim Zakonom o lovstvu pomogne lovcima, da nađe načina da se lovstvo u Hrvatskoj dalje razvija i da ostanemo u redu država koje imaju najbolje razvijeno lovstvo u ovom dijelu Europe. Evo u tom smislu i potičem vas da potaknete što prije donošenje novog Zakona o lovstvu da bi se svi ovi problemi pokušali riješiti kroz taj zakon, a ako ne svi normalno onda je veliki dio tih problema i da se na taj način pomogne i hrvatskom lovstvu, a i svima onima koji se bave lovstvom. Hvala.
Hvala lijepa. I na vaše izlaganje imamo nekoliko replika. Prvo je ono poštovanog zastupnika Alena Preleca. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Sanader. Slažem se s ovim jednim dijelom koji ste vi govorili o tome da su lovci doista u jednoj teškoj poziciji. Evo ja kao čelnik jedinice lokalne samouprave konstantno komuniciram sa svim udrugama, a među ostalim i s lovcima i ono što oni stalno stavljaju pod najveći problem, to su ustvari te štete koje se događaju na cestama. Mi znamo da sve što se događa unutar lovišta, a unutar lovišta su i određene ceste koje su regionalne, općinske ili bilo koje, sve štete koje nastanu na tim cestama odgovorno je lovačko društvo. Na koji način tu napraviti nešto da ta lovačka društva ne odgovaraju za sve nastale štete. A moramo znati da i osiguranja su se vrlo lako i lijepo izvukla iz svega toga skupa. A ne samo štete u prometnim nesrećama nego i štete koje su na usjevima. Sve štete koje nastaju na usjevima isto odgovaraju lovačka društva. A imaju problem, osiguravajuća društva više ne žele osiguravati usjeve jer znaju da su to velike štete i tu su lovci u problemima. U svakom slučaju treba zakonom omogućiti da lovci dalje djeluju jel znamo da lovci nisu samo oni koji hodaju okolo s puškom i ubijaju životinje, nego dapače, mislim da se oni doslovno brinu o životinjama, o prirodi, treba im pomoći, ali naći u jednom smislu pravu mjeru da ne ugrozimo i osiguravajuća društva, da se pokrivaju štete i na autima i na usjevima, a da nam lovačka društva ne propadaju. Tu treba naći mjeru.
Hvala lijepa. Odgovor uvaženog zastupnika Ante Sanadera.
Hvala kolega. Vidi ste da ste vi čelnik lokalne samouprave i da dobro poznajte tu problematiku i to je jedan ozbiljni veliki problem koji se mora zajednički rješavati i lokalna uprava, županija, država i lovačka društva. Lovačka društva su tu sigurno najslabija, ali ono što se izdvaja za lovnogospodarsku osnovu i zakupe treba usmjeriti. Ono se usmjerava natrag, ali vidjeti zajedničkim sredstvima se mora naći načina kako rješavati to pitanje šteta jel ne može se to prevaliti na niti jednu od tih strana. Ali svi zajedno moraju sudjelovati u tome, ne znam država u sufinanciranju polica, isto tako lokalne, regionalna uprava i lovci. Nije lako ni županijskim cestama znate jel ja znam kod mene u Splitu je palo stablo na vozilo, stradao je vozač i onda su optuživali županijske ceste. Županijske ceste niti imaju kapaciteta ni financijskih mogućnosti kontrolirati sva stabla uz prometnice, posebno veliki dio prometnica koje prolaze kroz nekakva ona naša krška područja gdje su i ta stabla i to na onim vremenskim uvjetima kada su veliki vjetrovi kod nas bure onda se lako događa pad tih stabala i to su veliki problemi. Tako da niti jedna od strana sigurno ne može sama riješiti ovaj problem nego moramo taj problem kroz novi zakon sagledat u svoj svojoj ozbiljnosti i naći načina da zajednički svi sufinanciramo i tako riješimo taj problem. Nitko, ni država nema snage, jer su to ogromne štete a tako ni pojedinci. Treba voditi brigu da do štete ne dođe, ali kada dođe onda mora se sve ukupno intervenirati i sufinancirati taj problem.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepo predsjedavajući. Kolega Sanader, vi ste bili i dugogodišnji župan, županijski vijećnik i dobro poznajete problem znači Dalmatinske zagore, problem lovstva i rekli ste da je nedostatak sredstava u županiji, poglavito u obeštećenjima i da ne mogu lovci sve raditi i da su to ljudi koji se odriču i dobrovoljnim radom svojim koji ulažu u ta područja koja su zaboravljena poglavito u dijelu Dalmatinske zagore odakle sam ja i porijeklom. Znači dobro ste to primijetili i trebali ste se izboriti i trebamo se izboriti za više sredstava i decentralizaciju sredstava prema županijama. Puno bi bolje bilo da smo ta sredstva usmjeravali gdje treba nego da smo napravili izlaz za Vučevicu sa autoputa. To je jedno besmisleno ulaganje jer nažalost da se je ulagalo u ove stvari, da su se očuvala lovišta, gospodarski napredak, turistički napredak onda ne bi nam sada u tim selima lisica zvonila a vuk poštu nosio. Jednostavno više ljude nema a napravili smo izlaz sa autoputa za Vučevicu jer je od tamo bio bivši premijer rodom, gospodin Sanader. Znači županija je ona koja se mora izboriti za decentralizirana sredstva da zaštitimo ova područja i naše lovce i da imamo za štete i za naše poljoprivrednike i usjeve. Nego su bile investicije da bi se dodvorilo premijeru, napravilo se, tadašnjem Sanaderu, napravio se izlaz za Vučevicu. Nema stanovnika nažalost. Tu je županija taj regulator jer nemamo Županijski dom i tada bi imali znači te mogućnosti naši ljudi da se bave i turizmom, lovom, tim stvarima da se komercijaliziraju, da opstanu ta područja. Znači županija treba to raditi i boriti se. Vi ste bili župan i županijski skupštinar više godina a više mandata ste bili župan i to dobro poznajete da se nije dovoljno usmjeravalo sredstva gdje je trebalo nego uglavnom prema dodvoravanju a uglavnom u ovome slučaju premijeru Sanaderu. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Sanadera.
Znači gospodine kolega, uvaženi Bulj, ja sam dijete Zagore isto kao i vi i ono kako je davna rečenica, ne dam se nikome nadvisiti u ljubavi i borbi za tu Zagoru našu. Jasno je, sredstava je uvijek malo i skupa i sa vama i sa svim zastupnicima ću se boriti uvijek za više sredstava našoj Zagori, ne populistički nego onako stvarno što je realno i što je moguće da bi se radilo na razvoju Zagore. Ovo što vi spominjete čvor Vučevica nije napravljen da bi išao premijer Sanader u svoje rodno mjesto jer on niti je tamo rođen niti tamo šta ima. Ja sam se borio za izlaz Vučevica i to smatram svojim projektom jer upravo ovo, vi negirate sami sebe, na jednu stranu govorite treba se boriti za Zagoru, a drugo, vi bi htjeli, znači da ta autocesta prolazi kroz Zagoru a da mi kao urođenici samo promatramo cestu i promet vozila na toj cesti i divimo se kako lijepa vozila prolaze tamo. Ja se s time nisam složio… … [[Upadica se ne čuje.]] Ja se s time nisam složio gospodine Bulj i upravo zato sam potakao da se napravi čvor Vučevica jer čvor Vučevica između Prgometa i Dugopolja je 30km i struka je dala opravdanje da se na toj polovini na 15km napravi čvor. Uz taj čvor je 500 hektara zemljišta na kamenjaru, društvenog zemljišta. Za 50 hektara smo dobili već iz prošlih Vlada vlasništvo i osmislili zonu u kojoj može ići razvoj. Iz te zone ide tunel kroz Kozjak. Znači ona ima svoje puno opravdanje i ona može razviti taj dio Zagore. I sigurno ima svoje apsolutno opravdanje a to će pokazati vrijeme koje dolazi. A nemojte napadati projekte u Zagori nego trebamo se ponositi sa svaki projektom koji je u Zagori i koji može donijeti razvoju Zagore a ovaj će to sigurno donijeti.
Hvala. Sljedeća replika je uvaženog zastupnika Damira Mateljana. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega, vi ste u svojoj raspravi rekli kako je nužno da županija se kapacitira kako bi mogla pratiti sustav dodjele koncesija, odnosno svega onoga što se odnosi na samo lovstvo. Moje je pitanje zapravo a gdje su tu jedinice lokalne samouprave odnosno općine i gradovi. Jer naime općine i gradovi nemaju apsolutno nikakvog utjecaja niti na dodjelu koncesija, niti na novac od koncesija. A gdje je tu, gdje su tu privatni vlasnici šuma, odnosno šumskih parcela? Niti oni imaju utjecaj na koncesije, niti oni imaju bilo kakvu odštetu od tih koncesija. Nadalje, vrlo klasičan primjer o tome kako jedinice lokalne samouprave nemaju nikakvog utjecaja na lovstvo i provođenje sustava u lovstvu je taj da recimo se može dogoditi da subotom, nedjeljom, vikendom, vi na planinarskim stazama, na biciklističkim stazama hodate nordijskim palicama i da vas lovac upuca jer vas zamijeni za jelena ili za nekakvu visoku divljač. Mislim da su zapravo općine i gradovi isključeni iz tog sustava i da je to vrlo nepravedno jer naime okoliš nije samo ambijent za bioraznolikost. Okoliš je također resurs i to legitiman resurs za ljude koji tamo žive. Pa uključimo i te ljude koji tamo žive, dakle u taj sustav da i oni budu dio te priče. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Sanadera.
Sve županije daju koncesije odnosno daju zakup na ta područja. Međutim uključeni su i kroz lovačka društva djeluju uglavnom u općinama i gradovima i kao udruge nekog grada i općine, oni sudjeluju kroz rad te jedinice lokalne samouprave. I ovo su problemi točni o čemu ste vi govorili, znači ti šumski putevi, problemi, divljač, lovac na šumskom putu. Nažalost neka lovišta su preblizu naseljenim mjestima, to stoji ali to je odgovornost lovačkih udruga. I oni kroz svoju studiju lovno gospodarske osnove prikazuju i daju program kako se ponaša u nekom dijelu, gdje se lov usmjerava, lovozakupnik brine o tome, lovočuvar usmjerava lov, lov je preozbljna djelatnost. Tako da ne zna da baš ima puno slučajeva da može šetač običan se sresti sa lovcima, onda to znači nije dobro odrađeno na nekom području odnosno taj lovočuvar ili zakupnik loše radi svoj posao, sigurno ima i takvih primjera, ali uglavnom lovci su disciplinirana vojska i funkcioniraju kao jedna disciplinarni sustav gdje ne bi smjelo biti takvih i gdje nema takvih događaja.
Hvala lijepa. I zadnja pojedinačna rasprava uvaženog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Slušali smo danas dosta rasprava, većinom su se one vezale uz određene situacije koje se dešavaju, da li u lovačkim društvima dali jedinicama lokalne samouprave da li po pitanju osiguranja i da li osiguravajuća društva nešto žele ili ne žele osigurati, a ja danas ovdje jer takva mi je i dužnost kao predsjednik Odbora zaštite okoliša i prirode moram reagirati i reći da bi trebalo kao društvo, kao zemlja, raspravljati o tome da se Zakon o lovstvu stavi u funkciju očuvanja i zaštite okoliša i prirode odnosno očuvanja pojedinih životinjskih vrsta, divljih životinjskih vrsta i to je ono što mene čini nezadovoljnim vezano uz aktualni zakon. Naravno, Zakon o lovstvu i lovstvo je gospodarska djelatnost, jako puno ljudi dolazi u RH i zbog toga i to je je jedna strast i ljubav prema, ja bi rekao, određenom bavljenju lovom, ali sa druge strane to mora biti u funkciji i prirode očuvanja okoliša, mada to nekada i kontradiktorno zvuči jedno sa drugim, ali moramo staviti to u tu funkciju. Ima jako puno životinjskih vrsta pogotovo ptica koje su pred izumiranjem u Hrvatskoj, to zakonodavac uopće ne primjećuje, niti ne reagira, zakon nam je dosta, ja bi rekao, neefikasan, vezano u krivolovstvo, dosta često se to nažalost odvija i pod onima koji imaju dopuštenje i koji održavaju određena lovišta i ono što bi ja ovdje apelirao, predstavnike Ministarstva poljoprivrede, da nakon 2005. godine kad se novi zakon pisao, neke zemlje koje se bave zaštitom okoliša malo više i prirode, i životinjskih vrsta, mijenjali su zakone po nekoliko puta i to suštinski. Znači, to nije pitanje od danas do sutra, nije pitanje jedne odredbe zakona koja će reći da zaštitimo i ne uznemiravamo životinje koje su sa mladunčadi, koje su snesle jaja, ili nešto treće, nego je to pitanje jednog sustavnog pristupa, rekao sam, očuvanju i prirode i flore i faune i to na taj način, naš zakon mora definirati. Ja nisam zadovoljan kada vidim, a čitao sam vrlo pozorno, i iznenadilo me koliko su si ljudi koji su aktivisti u tom području dali truda, primjerice Hrvatsko društvo za zaštitu ptica i prirode, koje je napisalo 16 stranica teksta vrlo kada čovjek čita, koncipirano, sa izvorima, statistikama, sa određenim stvarima da bi im onda predlagatelj, odnosno Ministarstvo poljoprivrede odgovorilo ne prihvaća se jer su primjedbe, ovdje piše „primjedba“ a napisano je na 16 stranica, znači tu je čitav niz, ovo bi se moglo podvesti pod neke čak i magisterije, nije baš za doktorat, ali ljudi su si zbilja dali truda. Znači primjedba je neargumentirana, puna subjektivnih i uvredljivih tonova i izjava. Bez da se u toj javnoj raspravi ušlo u meritum, a ja mislim da službenici to mogu u ministarstvu, ako netko napiše da je po određenim statistikama i ocjenama razina hrvatskom lovstva ispod prosjeka EU-a i to puno, onda se to argumentirano mora opovrgnuti, znači ne može se ići na ovakav način sa ljudima koji su si očito dali truda ne zbog svoga nekog osobnog interesa jer tu dosta često ljudi znaju reći imaju oni neki tamo interes. Ovo su očito aktivisti, ljudi koji žele zaštititi floru i faunu, i koji su si dli truda i koji se s tim bave iz ljubavi, znači tu nema neke prevelike materijalne koristi nego se zbilja žele baviti time da Hrvatska zaštiti svoje prirodne vrste i da se tu stavi naglasak a ja se duboko zalažem, da nam to treba biti rasprava i ja bi rekao, meritum rasprave o Zakonu o lovstvu. I zato pozivam da se što prije donese novi Zakon o lovstvu, ovaj nije adekvatan, vidi se po milijun ovdje iznošenih argumenata, odnosno puno argumenata, da postoji prostora za unapređenje i da Hrvatska usvoji konačno te standarde a ne da ide parcijalno od situacije do situacije, onda nešto stavi, nešto ne stavi. Mene je zgrozilo recimo kada sam pročitao da su neke vrste još uvijek, da je dopušten njihov izlov a da su praktično pred istrebljenjem odnosno da postoji mogućnost da Hrvatska nekih vrsta ptica više neće vrlo brzo imati, a još uvijek je moguće ih loviti u određenim lovištima. Znači bavimo se, suštinom, bavimo se temama koje po meni Hrvatska kao razvijeno društvo treba se baviti, ne treba sve svesti na iskakanje divljači na cestu, propasti usjeva, naravno to je bitno, gospodarsku djelatnost da dođu Talijani i da ovdje upucaju trofeje, i da plate veliki iznos u našim lovištima, sve je to dobro, ali ono šta bi ja htio istaknuti kao najvažnije je da stavimo ovaj zakon u funkciju očuvanja flore i faune, a pogotovo divlje, zbog toga šta mislim da se to još uvijek dovoljno u Hrvatskoj ne percipira i da se to ne stavlja u onaj fokus koji bi trebao biti. Da se na kraju naš Zakon o lovstvu ne svede samo nato da li će netko negdje moći organizirati lov ili da li će se nešto gospodarski zaraditi ili neće. Znači, puno važniji, i ako hoćete i gospodarski i materijalni fokus treba biti na tome da se naši prirodni resursi, priroda očuvaj, a nažalost, imam osjećaj da u Hrvatskoj jedino lovstvo koje je u fokusu ove Vlade je lovstvo na pojedine zastupnike u Hrvatskom saboru. To je jedino što zanima HDZ odnosno ovu Vladu da ulove pojedinog zastupnika ili zastupnicu. Naravno tu govorim figurativno, nema fizičkog lova. Tu se više radi o materijalnom odnosno interesnom lovu. Ali kao što smo vidjeli proteklih dana i tjedana taj interesni materijalni lov je dosta efikasan, ali on na žalost nije reguliran zakonom i mi bi taj lov trebali deregulirati, odnosno onemogućiti zakonom kako nam se takav lov ne bi više u budućnosti dešavao. Znači ljudi nisu zadovoljni da lovac Plenković lovi zastupnike iz drugih stranaka kako bi opstao na vlasti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika i na vaše izlaganje. Izvolite prvi je uvaženi zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Maras, aplaudirali ste u ovoj svojoj raspravi kako bi se trebalo bazirati što više na zaštiti flore i faune i kroz lovstvo. Naime, želim vas upoznati da su lovačke udruge te koje kao i lovozakupnici u vidu trgovačkih društava koji su svjesni kako štititi okoliš i kako i floru i faunu staviti u jedan normalan odnos. Znači niz akcija koje vam se je očistilo divlje deponije u zajedništvu sa lokalnom samoupravom, sa komunalnim tvrtkama su odradile lovačke udruge kao i lovozakupnici svakome je cilj da prije svega ima lijepo uredno čisto lovište kako bi gosti koji dolaze imali uživati u prirodi, a ne doći na divlje deponije i smetlišta. To je jedna stvar. Druga stvar, u ovoj raspravi se govori o onim stvarima koje se mijenjaju u zakonu i koje bi trebale doprinijeti i budućnost koja bi trebala donest se kroz Zakon o lovu, a tiče se osiguranja. Naime, osiguranja su tako strašna i rigorozna da iscrpljuju sve lovačke udruge pa i lovozakupnike kao trgovačka društva i ona kako koje godine isplatite osiguraninu, tako vam se druge godine diže premija i to ide do u nedogled. Zato bi trebala neka sinergija u zajedništvu sa lokalnim samoupravama, županijskim uredima i državom i cestama naći zajednički jezik kako zaštititi i te lovačke udruge koji sada rekao sam već prije imaju preveliku članarinu godišnju, a uz sve obaveze koje moraju učiniti. No da je to gospodarska djelatnost sigurno da je, jer u većini naših županija najveći broj noćenja se ostvaruje kroz lovni turizam kao i prihodi od lovnog turizma su izdašni i sigurno su dobro došli. U novom zakonu vjerujem da ćemo naći zajednički jezik kako bi doprinijeli tome da to bude još bolje i kvalitetnije riješeno.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Ja nemam ništa protiv da se i lovačkim udrugama pomogne. Mislim da su to većinom entuzijasti, zaljubljenici u prirodu. Doduše ta strast za lovom je naravno također tu prisutna. Ali ono šta mene brine i zbog čega sam raspravljao ovdje, zato što mi uopće fokus ne stavljamo na zaštitu prirode i zaštitu naših životinjskih vrsta. Znači mi nismo čuli uopće tu raspravu. Rekao sam ovo je kako bih rekao dvije direktive i nekoliko odredba zakona koje govore o uznemiravanju životinja tijekom reprodukcijskog procesa. I sa te strane ja nisam zadovoljan jer se zakon cijeli ne mijenja u smjeru kojem sam rekao u svojoj raspravi. Mi primjerice u Hrvatskoj imamo vrlo neefikasan ili skoro bih rekao nepostojeći sustav kontrole ulova. Znači tko tu kontrolira? Kontroliraju oni koji ja bih rekao imaju određene koncesije i ja mislim da bi tu trebalo malo više pažnje obratiti od strane države, jer ja sam siguran da uz one časne ljude koji se lovom bave i lovačka društva iz ljubavi prema prirodi postoje oni koji su manje časni i koji tu koriste određene situacije koje ne bi trebali koristiti. To je tako svagdje, pa tako i u lovstvu. Jedini problem je šta Ministarstvo poljoprivrede, odnosno uprava za lovstvo u Ministarstvu poljoprivrede nema efikasnu kontrolu šta se na terenu dešava. Previše se oslanja na situaciju koja je, a koja po meni u nekim stvarima nije dobra. S obzirom da nemamo kontrole, onda imamo jako puno i krivolova i nekada na žalost i od onih koji imaju obvezu kontrolirati situaciju. Pa tako bih evo zamolio i ministarstvo se tu malo u tom smjeru pomakne. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Alena Preleca.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, slažem se sa vama kad kažete da ovaj zakon nije dobro napravljen. On je više kozmetički učinjen i zato bih apelirao na ovdje prisutnu državnu tajnicu Ministarstva poljoprivrede i kad zakone radimo hajmo uključiti doslovno sve one kojih se tiču ovi zakoni, a to su prije sveg evo udruge u lovstvu, to su jedinice lokalne samouprave. Znači i općine i gradove, ali i županije koje imaju jako važnu ulogu u svemu tome skupa, ali pokušati i uključiti i osiguravateljske kuće jer sad smo zajedno došli do zaključka da osiguravateljske kuće tu rade doslovno veliki nered. Ali kad govorimo o lovstvu, onda jasno da u lovstvu moramo govoriti o zaštiti prirode ali i o kao o privrednoj grani. Naime, ja ću napomenuti da lovstvo je doslovno jedna velika i važna privredna grana. Evo imam podatak da u Sloveniji od kontinentalnog turizma jedan veliki, znatni dio u stvari se odnosi i na lovstvo. Tko ne zna Slovenija radi 1/3 kontinentalnog turizma u odnosu na Hrvatsku sa ne znam 20, 30 kilometara mora više, manje iako je zanemarivo, a taj veliki dio kontinentalnog turizma su jasno toplice i lovski turizam i to treba shvatiti kao ozbiljna privredna grana i zato evo Ministarstvo poljoprivrede uz sve to trebalo uključiti što je više moguće svih onih koji tu mogu pomoći i u Zakonu o lovstvu treba puno više odredbi i shvatiti da ministarstvo nije to koje će samo određivati zakon, nego doslovno sve uključiti i jedinice lokalne samouprave i Ministarstvo turizma, ali i lokalne udruge i osiguravajuće kuće. Hvala.
Odgovor uvaženog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo kolega Prelec. Vi ste spomenuli sada ovo što sam ja govorio, o izradi novog zakona, ali ono što sam ja posebno isticao i želim da se ovdje vrlo jasno kaže, da se uz sve ove koje ste vi nabrojili u izradu zakona uključi nevladini sektor. Znači zanemarujemo i znanstvenu zajednicu, zanemarujemo stručnjake sa fakulteta, sa sveučilišta, zanemarujemo ljude koji se bave s time i kao znanstvenici i kao zaljubljenici u prirodu i floru i faunu i ako osiguravajuća društva trebaju biti uključena u tu cijelu priču, naravno da trebaju, jer očiti problemi se javljaju na terenu, ali po meni prvenstveno trebaju biti uključeni ovi dijelovi koji do sada uopće gotovo pa nisu konzultirani. Jer ako imate 15 stranica, ako se netko da truda, pročitajte molim vas, vrlo je poučno ovih 15 stranica koji su ljudi napisali iz Udruge za zaštitu ptica i prirode, pročitajte da im se odgovori sa jednom rečenicom, da je sve to skupa subjektivno i bez rezona, mislim da ne zaslužuju, već samo netko tko si je dao toliko truda, kad je pohvatao sve te izvore, kad je dao određene podatke koji su egzaktni, onda zaslužuje i argumentirano prihvaćanje odnosno neprihvaćanje njegovih prijedloga. I to je ono šta bi recimo, odgovorna državna uprava, ja da sam ministar poljoprivrede u ovom trenutku, ne bi dopustio takav način odgovora na savjetovanju sa zainteresiranom javnošću, jer to je vrlo jasna poruka. Pišite šta hoćete, odgovorit ćemo vam ništa. Zašto bi sad netko na drugom zakonu uopće imao opće potrebu ponovno išta pisati ako se potrudio, a nije se prihvatilo zbog toga što kaže neargumentirano je, subjektivno uvredljivi tonovi i tu točka. Više nema dalje ništa. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Strenja-Linić. Izvolite.
Poštovani kolega Maras. Ja bi samo iskoristila kao repliku, da vas upitam da li ste upoznati sa jednom aktivnošću koje je napravila udruga Bear Hunter-sa koja broji 1400 članova i koji im traži apriori da se pod hitno riješi žilet žica koja tako loše utječe na svu našu divljač, koja je tuda morala proći i oni su zbilja uputili apel i organizirali su jednu akciju u trećem mjesecu i planiraju još tri i kažu da je akcija ukazati na problem zaustavljenih migracija presječenih puteva kojima divljač komunicira stoljećima, koja omogućuje širenju populacija na obje strane, jačanju populacija, njihovo prezimljavanje i lakšu potragu za hranom, itd. Oni su se skupili, to je velika udruga, 1400 lovaca i žele ukazati da je još veći problem, jer je ta žilet žica sada zarasla u vegetaciju, time još lošije prepoznata, konkretno traže njezino uklanjanje, pronalaženje drugog rješenja kako bi se spriječile migracije. Migracije se ne mogu spriječiti jer se to sa par dasaka i nekoliko drva može priječi, ali životinje teško stradavaju i sitna i velika divljač i kažu da se predlaže da se sa obje strane postave plašilice, da se barem sad dok ne uklone tu žile žicu, da se postavi nešto što bi ili svjetlosno ili zvučno upozoravalo životinje, jer ono što se tamo vidi i oni ljudi koji žive uz tu žilet žicu, kažu da je to zapravo stravično u noći slušati muke tih životinja koje zapravo stradavaju, a migranti pronalaze svoje putove. To je udruga od 1400 ljudi, uputili su nekoliko već apela i pokušavaju ukazat na to. Mi moramo pronaći rješenje za tu žilet žicu. Hvala.
Hvala. Odgovorit će poštovani zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo gospođo Strenja. To je problem koji se ukazao odmah na početku, ja ne bi rekao rješavanja problema migracija, jer to je za mene neprihvatljivo i neeuropsko ponašanje. Stavljati žice na granice i pogotovo žilet žice na granice između država, ne služi na čast onim državama koji su za tim rješenjem posegnuli. Hrvatska nije takva država, Hrvatska neće, ja se nadam neće i u budućnosti nikada imati takva rješenje. A što se tiče životinja taj problem je tada bio, također javno istaknut, al se malo napravilo, gotovo pa ništa. To je palo u drugi plan i ništa se ne rješava. Ja se slažem s vama da ukoliko ne možemo maknuti žicu, a očito ne možemo, jer da se moglo, onda bi se vjerojatno to dogovorilo već sa tim zemljama koje imaju dosta otvorenih pitanja sa nama, pa malo mic po mic nas ucjenjuju oko nekih stvari, pa se malo ponašaju kao, ja bi rekao zemlje na rubu europskih standarda kao što je to recimo Republika Mađarska. Ako se to već ne može riješiti, onda bi naša zemlja trebala organizirat ovo što ste vi rekli, trebali postaviti plašilice i mene čudi, opet vam kažem čudi da tu nitko ne reagira od strane Ministarstva poljoprivrede, jer vjerojatno nisu svjesni koliko to problema stvara, ne samo ljudima koji žive tamo, ali koliko to potencijalno stvara problema za buduće i migracije životinja i razvoj životinjskog svijeta u RH, al nadam se, da će to vrlo brzo shvatiti, da će onda predvidjeti sredstva već za sljedeću godinu da se taj problem riješi ili da se dogovore sa svojim prijateljima, očito je HDZ u dobrim odnosima sa vlasti u Mađarskoj, pa da se te stvari određene korigiraju i maknu jer nema nikakvog razloga da između dvije zemlje p postoje žice, ograde koje dijele, a ne koje spajaju i koje promiču europske vrijednosti. Hvala lijepo.
Hvala. Sada će riječ uzeti u ime predlagatelja uvažena državna tajnica u Ministarstvu poljoprivrede gospođa Marija Vučković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjene zastupnice i poštovani zastupnici. Ja najprije u ime predlagatelja želim zahvaliti svima koji su sudjelovali u ovoj raspravi što će bit značajan poticaj za izradu i usvajanje što kvalitetnijeg, cjelovitog Zakona o lovstvu koji uskoro nakon završenog elektronskog savjetovanja ide u elektronsku proceduru. Kratko ću ponoviti da ove izmjene zakona su započele još prošle godine pa zbog određenih razloga o kojima znate isto kao i ja, nisu bile usvojene na vrijeme i njima je trebalo otkloniti povredu europskog prava koja je nakon neotklonjenog eu pilota pokrenuta 2016. godine. Zakonom se mijenjaju četiri članaka, članak 2., 52., 83. i 97. U članku 2. se izrijekom unose Direktive EU o zaštiti prirodnih staništa i divlje flora i faune iz '92. godine te Direktiva o očuvanju divljih ptica iz 2009. godine. Zatim se u članku 52. prenose tražene odredbe koje se odnose na zabranu lova pernate divljači tijekom različitih stadija razmnožavanja i za vrijeme dok podižu mladunčad, a isto tako i migratorne divljači za vrijeme različitih stadija razmnožavanja i za vrijeme njihovog povrataka u područja u kojima podižu mladunčad. Također člankom 83. potvrđeni su ukinuti stavci 3. i 4. članka 83. zakona, kao što je već bilo rečeno ovi su stavci ukinuti presudom Ustavnog suda. Potpuno uvažavam sve primjedbe koje su na ovakvo rješenje danas iznesene, međutim pitanje razmjernosti koje je Ustavni sud potaknuo se nikako ne može riješiti predloženim amandmanom na ove izmjene članka 83. već samo cjelovitim izmjenama Zakona o lovstvu. Stoga vas molim da i ovo uvažite. Još jednom zahvaljujem svima na raspravi koja bi trebala pridonijeti i boljoj valorizaciji rada lovačkih društava i udruga. Isto tako boljem i kvalitetnijem rješavanju pitanja vezana za krivolov koja danas po važećem zakonu rješavaju lovočuvarske službe, a one su u organizaciji lovoovlaštenika i naravno boljem razvijanju potencijala lovnog turizma, kao i mnogim drugim pitanjima o kojima ste ovdje danas govorili. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje, uvaženog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvažena tajnice. Današnji zakon je u biti ono što je spominjano u hrvatskim zakonima još od 1839. godine, znači vi ste samo uskladili ovaj zakon sa direktivom EU. Apsolutno ovim zakonom nema nikakvih dodatnih izmjena osim onoga što svi znamo i čega bi se svi lovci i do sada trebali držati i po uredbama i po zakonima. Znači ništa specijalno ovim zakonom što ste vi sada kazali nije napravljeno. … od vas se očekuje zakon koji će štiti i divljač i štititi lovce od krivolovaca, štititi ljude od šteta, to se očekuje od vas da se napravi koncizno. Ovim zakonom sve što ste kazali, tu izložili nikakav ovdje trud nije napravljen nego ono na što smo navili, direktiva EU. Pa bih vas zamolio da šta prije napravite jedan zakon koji će štititi lovce od krivolovaca, koji će štititi divljač od krivolovaca i koji će štititi naše građane od šteta bilo na cestama u prometu ili bilo poljoprivrednicima, to se očekuje od vas. A ne samo čekati prepisivanje direktiva od EU, a u biti to od 1839. godine se nalazi na ovom prostorima u zakonu, šta je danas promijenjeno. Hvala lijepa.
Odgovorit će poštovana Marija Vučković državna tajnica.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Hvala također uvaženom zastupniku Bulju na pitanju ili replici. Ispričavam se ako sam nešto krivo rekla ili ako se nisam jasno izrazila. Dakle na početku svog završnog izlaganja sam rekla što se mijenja, koja četiri članka iz kojeg razloga postojećeg Zakona o lovstvu te zahvalila na raspravi i svim otvorenim temama koje su element za kvalitetniju izradu novog cjelovitog Zakona o lovstvu. Ako nisam bila dovoljno jasna ispričavam se.
Hvala lijepa. S time bismo mogli zaključiti raspravu o ovoj točci. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Budući da je 13,20 nećemo početi sa sljedećom točkom nego ćemo napraviti stanku uobičajeno do 15,00 sati, a onda ćemo nastaviti sa Prijedlogom odluke o proglašenju hrvatskog dana osviještenosti o debljini. STANKA U 13,21 SATI.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu, drugo čitanje, P. Z. E. broj 87, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandman je podnio zastupnik Domagoj Hajduković, molim predstavnika predlagatelja, da se očituje o podnesenom amandmanu, tu je s nama državna tajnica u Ministarstvu poljoprivrede Marija Vučković. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Hrvatskog sabora, podnesen je amandman zastupnika Domagoja Hajdukovića, ne možemo prihvatiti, budući da su presudom Ustavnog suda, od 15. lipnja 2016. godine ukinuti stavci 3. i 4. članaka 83. Zakona o lovstvu. Na taj način prestala se razlikovati odgovornost za štetu, ovisno o činjenici je li je učinila stalno nastanjena divljač ili povremena nastanjena divljač, tako da to nema više temelja, razlikovat se, nije u stavcima 1. i 2. Ustavni sud je također potvrdio pravo RH, pravni interes u miješanju imovinska prava lovoovlaštenika u pogledu odgovornosti za štete, a tražena ravnoteža između lovoovlaštenika i između korisnika zemljišta, odnosno između oštećenika sada se uređuje primjenama odredbama članka 77., koji se prije nisu mogle primjenjivati upravo za nestalno, odnosno, povremene nastanjenu divljač.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena državna tajnice, namjera ovoga amandmana, kao što sam i rekao, je prije svega pomoći našim lovoovlaštenicima, u ovom slučajeva, to su lovačka društva diljem Hrvatske, koja u ovom trenutku, se suočavaju, sa velikim problemom odšteta koja plaćaju i zbog nesreće u prometu i zbog šteta na usjevima i svih drugih šteta. U ovom slučaju lovoovlaštenici moraju platiti odštetu za divljač za koju nemaju dozvolu, odnosno nemaju koncesiju na nju, to je takozvana migratorna divljač ili divljač koja mijenja svoje boravište, odnosno koja se povremeno nalazi na određenim lovištima. Budući da nemaju dozvolu za ekonomsku, za gospodarenje ekonomske eksplantacije divljači, nepošteno je da onda snose i troškove za istu. Na ovaj način, ovim amandmanom, pomogli bi mnogim lovoovlaštenicima koji i danas se bore sa ovim problemom, budući da su štete od divljači enormne i da to mnoga lovačka društva ne mogu snositi, budući da su u veći slučajeva lovoovlašetnici upravo lovačka društva. Ako uzmemo u obzir da su mnoga lovačka društva, zbog upravo zbog ovoga pred gašenjem, da je njihova uloga i gospodarstva i ekološka i socijalna, onda mislim da je neodgovorno od strane ove Vlade da se ovaj amandman odbija, tim više što već imamo požar koji gori, dakle, lovačka društva koja su pred gašenjem, ovo ne bi riješilo problem u konačnici, ali bi barem bila kap na ovaj požar koja bi pomogla tim lovačkim društvima. Tražim glasanje o amandmanu.
Hvala. Dakle, dajem na glasovanje amandman koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije prošao. 73 glasa protiv i 40 glasova za, te 3 glasa suzdržana. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je sa 82 glasa za, 33 suzdržana i 2 glasa protiv, donesen Zakon o izmjenama i dopuni Zakona o lovstvu. Dobro državna tajnica je preživjela.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane saborske zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Samo za informaciju danas ćemo odraditi još 2 točke dnevnog reda. Dakle Prijedlog odluke o proglašenju Hrvatskog dana osviještenosti o debljini i Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprječavanja katastrofa i uklanjanja njihovih posljedica. Dakle prelazimo na točku dnevnog reda: - Prijedlog odluke o proglašenju Hrvatskog dana osviještenosti o debljini; Predlagatelj je Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, na temelju članka 85. Ustava i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince, Vlada je dostavila mišljenja. Raspravu je proveo nadležni odbor za zakonodavstvo. Želi li možda predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite, uvažena kolegica Ines Strenja-Linić.
Poštovani predsjedavajući, poštovani kolegice i kolege. Pa evo par riječi s obzirom na prijedlog ovog dana koje zapravo jako bitno, jako bitno i čiji zahtjev smo imali već kroz dva zasjedanja Sabora i nekako ta točka nikako nije došla na dnevni red plenarne sjednice. I danas napokon evo obrazložiti ću da smo proglašenjem 16. ožujka hrvatskim danom osviještenosti o debljini, RH se pridružuje zemljama EU ali i svijeta koji su problem debljine, odnosno pandemiju pretilosti nazvanu Globesiti shvatile kao ozbiljan javno zdravstveni problem te ovu pošast modernog načina života nastoje riješiti sustavnim multidisciplinarnim pristupom. Dakle u više od 95% slučajeva debljina je bolest stila života odnosno bolest suvremene civilizacije. Samo u jedan do 2% bolesnika uzrokovano je nekontroliranim prekomjernim unosom hrane a u manje od 5% bolesnika uzroci mogu genetske, endokrine ili metaboličke bolesti. U ubrzana informatizacija i globalizacija olakšale su brzo širenje debljajućeg stila života i popratne epidemije debljine do razmjera današnje pandemije. Stil života koji je razlogom krupne promjene prehrane, povećanje unosa energije hranom, smanjenje tjelesne aktivnosti i skraćivanje spavanja uzrokovali su daljnji nesklad između unosa i potrošnje energije odnosno malen ali kroz duže vrijeme neprekidan unos viška energije. Poznato je da debljina kao kronična bolest ne ruši samo kvalitetu života nego i skraćuje život. I u onih u kojih traje od djetinjstva smanjuje se očekivano trajanje života od čak 17 do 20 godina. Povišene masnoće u krvi, poremećena tolerancija glukoze, odnosno šećerna bolest, osobito dijabetes tipa 2 te bolesti krvnih žila, samo su neke od komplikacija a njezino ne liječenje predstavlja faktor rizika za razvoj cijelog niza drugih kroničnih nezaraznih bolesti. Posebnu pozornost stoga treba posvetiti prevenciji, dijagnosticiranju i liječenju debljine u djece i adolescenata jer se može očekivati da će kroz, baš zbog nje naša djeca živjeti kraće od nas. Naime u svijetu trenutno ima više od 22 milijuna djece mlađih od 5 godina sa prekomjernom težinom, a Svjetska zdravstvena organizacija procjenjuje da će do 2025. 50% svjetskog stanovništva biti debelo. Prema istraživanju o zdravstvenom ponašanju učenika, Health behaviour in school age children za 2016. provedenom u više od 40 zemalja i regija Europe i svijeta uključujući i Hrvatsku u dobi od 11 godina smo u 10 zemalja ima više učenika i učenica s prekomjernom tjelesnom težinom nego u Hrvatskoj. Udio učenika u RH sa indeksom tjelesne mase većim od vrijednosti aritmetičke sredine uvećane za jednu standardnu devijaciju to je ta body mass indeks opadao s dobi od 33% u 11-godišnjaka na 27% u 13-godišnjaka, na 24% u 15-godišnjaka dok je učenica pad znatnije izražen sa 20% u dobi do 11 godina, preko 14% u dobi od 13 godina i 9% u dobi od 15 godina. Prema Global status report of noncommunicable diseases, znači World health organization koji je za 2014. rekla procijenjena prevalencija osoba od 18 godina i stariji u RH iznosi … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle uvažavajući sve navedeno, RH prepoznala je veličinu i ozbiljnost problema koji nosi debljina, posljedice koje uzrokuje te načine na koje se može utjecati na njeno smanjenje. Rješenje debljine nije u liječenju nego u prevenciji pri čemu pomaže osvješćivanje javnosti, edukacija o pravilnoj prehrani i tjelesnoj aktivnosti od najranijih dana. Obilježavanje stoga hrvatskog dana osviještenosti o debljini 16. ožujka trebao bi biti jedan od doprinosa utjecaju na njeno smanjenje radi unapređenja zdravlja, sprječavanja bolesti i podizanja kvaliteta i duljine života svih nas pogotovo mladih naraštaja. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženoj kolegici Ines Strenja-Linić. Imamo jednu repliku, uvaženi kolega Ivan Ćelić. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Pozdravljam proglašenje Hrvatskog dana osviještenosti o debljini. Neki će reći da imao previše nacionalnih dana ali mislim da je to dobro. Doktorica Strenja-Linić je istaknula kako je u velikoj većini slučajeva debljina bolest stila života, međutim tu trebamo biti oprezni, naime, pretile osobe su često puta izložene stigmatizaciji i predrasudama i vrlo često se suočavaju sa problemima koje zadiru u sve pore njihovog funkcioniranja. Ono što je vrlo zanimljivo, dakle da društvena zajednica vrlo jasno i slobodno izražava svoje predrasude prema pretilim osobama, nažalost je to prisutno i u zdravstvenim ustanovama, znači ako gledamo dakle i kod pretilih učenika, isto tako, tako da treba obratiti pozornost, dakle postoji poremećaj percepcije vlastitog tijela i naravno, kod mladih i kod adolescenata koji su pretili, tu treba posebnu pozornost posvetiti s obzirom na njihovo mentalno zdravlje, tako dakle bez obzira što je u velikoj veličini slučajeva to posljedica stila života, i zato je važna prevencija i edukacija, ne smijemo smetnuti ni s uma niti ovu činjenicu i nadam se da će jedan od budućih nacionalnih Dana osviještenosti o debljini u RH biti i na ovu temu. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi. Odgovor uvažena kolegica Ines Strenja-Linić.
Pa hvala kolega, s obzirom na ono čime se vi bavite, ja bih skrenula na još jedan problem a to je da zapravo slijedom toga nastaje i različiti oblici depresivnog zapravo jednog raspoloženja, i depresivnog poremećaja koji zapravo isto tako predstavlja jedan značajan problem i stvara jedan zatvoreni krug u toj populaciji i znači, to je jedan vrlo bitan problem koji se javlja danas u svijetu i danas se predstavlja prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji, depresija je četvrti najveći svjetski zdravstveni problem a do 2020. bit će drugi vodeći. Tako da sve to se mijenja, i sve to treba uzeti u obzir, kada se pristupa toj populaciji, posebno djece i adolescenata i to sve znači jedna kompleksna priča koju treba obuhvatiti sa zdravim životom, a o tome ću kasnije u svojoj raspravi.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Ines Strenja-Linić na odgovoru i na dodatnom obrazloženju. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu u ime Kluba zastupnika MOST-a, prijavila se uvažena kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Evo mene je dopala ova tema, malo nezgodna za mene, ali evo ja bi htjela nešto reći još ne samo o problemu nego još nečemu što je povezano s tim. Dakle kako se borba s pothranjenošću stanovnika zemalja Trećeg svijeta nastavlja, u zemljama zapadnog svijeta posebice u urbanim okruženjima, debljina zbilja poprima široke razmjere. Prije nekoliko godina prema nekim podacima, prvi put u povijesti čovječanstva broj osoba sa prekomjernom tjelesnom težinom nadmašio je broj gladnih u svijetu. Dakle, danas govorimo o dvojnom problemu na globalnoj razini ali i o debljini kao vodećoj bolesti koja je rizik za razvoj drugih kroničnih nezaraznih bolesti kao što je šećerna bolest, kardiovaskularna itd. nažalost, iako većinu ljudi zabrinjava zbog estetskih razloga, debljina je prvenstveno javnozdravstveni problem. Dakle, izravni i neizravni troškovi liječenja komplikacija pretilosti, velik su teret i za proračune i boljih zdravstvenih sustava od nas. Dakle, činjenice, dva puta veći broj osoba s debljinom u svijetu u odnosu na 1980., više od 1,9 milijardi odraslih osoba trenutno je sa prekomjernom tjelesnom masom, odnosno, 600 milijuna odraslih ljudi sa debljinom u 2014. kako je rečeno, kako je za tu godinu podatak. Dakle, okolišne i društvene promjene povezane su se ubrzanim, a ponekad nedovoljno podržavajućim razvojem politika u mnogim sektorima poput zdravstvenog, poljoprivrednog, prometnog, okolišnog, prehrambenog, obrazovnog, imaju za posljedicu stvaranje prehrambenih navika stanovnika koji uključuju brzu, jednostavnu dostupnost hrane čija kalorijska vrijednost nadilazi nutritivnu, sjedilački način života koji dovodi do smanjenja tjelesne aktivnosti i predstavljaju glavne uzroke povećanju tjelesne mase koja vodi i u prekomjernu tjelesnu težinu i debljinu. Poseban problem danas je debljina u djece ali i izazov, povezuje se sa povećanim rizikom za debljinom, smanjenjem očekivanog trajanja života, i invaliditetom u odrasloj dobi, ali i s povećanim rizikom za ortopedske bolesti, znači bolesti lokomotornog sustava, hipertenzije, razvoj kardiovaskularnih bolesti, ranih znakova za razvoj šećerne bolesti, i psiholoških posljedica što sam već rekla i dječjoj dobi. Ali bi htjela samo dvije riječi i o kroničnim nezaraznim bolestima jer ovo je dio toga. Dakle, kronične nezarazne bolesti danas su problem, kao što su u povijesti bile problem zarazne bolesti, danas su kronične nezarazne bolesti, javnozdravstveni problem svih razvijenih zemalja svijeta i prema uzrocima smrtnosti kardiovaskularne bolesti su na prvom, a maligne bolesti na drugom mjestu. Dakle kronične nezarazne bolesti prioritetni su zdravstveni problem danas, demografski trendovi su sa sve većim brojem starijih osoba, i suvremeni način života obilježen mehanizacijom, automatizacijom radnih procesa te kompjutorizacijom sa sve manje fizičkih opterećenja na radnom mjestu, doveli su do pandemije kroničnih nezaraznih bolesti. Samo da pojasnim, znači kronične nezarazne bolesti su kardiovaskularne, maligne bolesti, kronične nezarazne respiratorne bolesti, znači dišnih organa, šećerne bolesti, bolesti lokomotornog sustava. Ovo nije medicinsko predavanje nego je samo da znate zapravo taj termin kronične nezarazne bolesti koji zapravo ima utjecaj na mnoge aspekte našeg života. A čimbenici rizika za nastanak tih kroničnih nezaraznih bolesti su pušenje, povišeni krvi tlak, povišene masnoće, alkohol, prekomjerna tjelesna težina, nepravilna ishrana jer imamo i anoreksiju u toj priči, i fizička neaktivnost. Dakle stanovništvo Hrvatsko, završilo je svoju demografsku tranziciju i danas se ubraja u stara stanovništva sa viskom udjelom stanovništva starijem od 65 godina. Trendovi dakle ukazuju na loše stanje demografskog zdravlja što predstavlja značajan izazov za održivi razvoj društva u cjelini, ali i za sam zdravstveni sustav koji će morati odgovarati na zdravstvene potrebe sve većeg broja starije stanovništva. U čimbenike rizika na koje se mijenjanjem životnih navika može djelovati ubrajaju se pušenje, nepravilna prehrana i nedovoljna tjelesna aktivnost. Sva istraživanja navode da se dvije trećine smanjenja smrtnosti od bolesti srca i krvnih žila osobito infarkta srca i moždanog udara koji su se uspjeli postići može pripisati upravo smanjenju navedenih čimbenika rizika i primjerenoj kontroli povišenog krvnog tlaka, a samo 1/3 unapređenju dijagnostičkih terapijskih i rehabilitacijskih postupaka. Dakle, aktivnosti promicanja zdravlja kojima se djeluje na navedene čimbenike od posebnog su značenja za unapređenje zdravstvenog stanja stanovništva u našoj zemlji. Dakle, uz sve ovo mislim da se apsolutno trebaju uključiti i međunarodna tijela, agencije koristiti znači sve njihove dostupne informacije, profesionalne udruge nevladine organizacije. Ali bih posebno htjela danas reći da je ipak danas u Hrvatskoj krenuo jedan jako dobar projekt koji se zove „Živjeti zdravo“. Dakle, Nacionalni program „Živjeti zdravo“ koji je uspio povući 30 milijuna kuna iz Europskog socijalnog fonda i razvijen je kao program promicanja i unapređenja zdravlja stanovnika RH promicanjem pravilne prehrane i tjelesne aktivnosti sa ciljem prevencije prekomjerne tjelesne mase i debljine, te očuvanja mentalnog i spolnog zdravlja u različitim okruženjima je cilj tog programa. Nositelj je Ministarstvo zdravlja i Hrvatski zavod za javno zdravstvo, a provoditelji su Hrvatski zavod za javno zdravstvo, županijski zavodi za javno zdravstvo, nevladine udruge i sa tom temom smo zapravo i 14. veljače imali ovdje u Saboru i tematsku sjednicu na kojoj su svi oni bili prisutni. I taj program je zapravo krenuo i prezentiran javnosti. On ima nekoliko modula koji su usmjereni poboljšanju zdravlja cijele populacije, jer djelovanjem u lokalnoj zajednici nastoje informirati, educirati i senzibilizirati građane svih dobnih skupinama o pozitivnim aspektima zdravog života. Tako da ima tu komponente zdravstveno obrazovanje, zdravstveni turizam, zdravlje i prehrana gdje dolazi zapravo posebno naglasak Program pravilne prehrane u školama gdje se praktički mi danas više ne možemo vidjeti one mašine u kojima su klinci mogli uzimati sve one slatkiše koji su bili instalirani u školama što je već odavno već izišlo iz mnogih škola na zapadu. Zdravlje i radno mjesto, zdravlje i okoliš. Dakle, ciljana populacija nacionalnog programa su i djeca i mladi, osobe srednje i starije dobi, općenito osobe sa povećanim bihevioralnim i biomedicinskim čimbenicima rizika. Dakle, očekivani rezultat ovog Nacionalnog programa „Živjeti zdravo“ je senzibilizacija građana o potrebi očuvanja zdravlja, mijenjanja promjenjivih loših navika, smanjenje pobola od kroničnih nezaraznih bolesti i porast udjela zdravih građana u ukupnoj populaciji. Dakle, nije da ništa nismo učinili. Već godinama nastavni Zavodi za javno zdravstvo, županijski i gradski čine sve u okviru svojih sposobnosti i mogućnosti, ali sa ovim programom koji je krenuo kao nacionalni program. Nadam se da ćemo imati pomaka i na ovom, znači na smanjenju posebno djece i adolescenata sa debljinom. A ovaj dan koji smo predložili kao odbor i ja evo u ime kluba to podržavam. Mislim da će pomoći osvješćivanju koliko je to zapravo bitno za zdravlje svih naših građana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Ines Strenja-Linić na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prva se za repliku javila uvažena kolegica Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana kolegice Strenja-Linić. Dapače pozdravljam odluku. U svakom slučaju, međutim smatram da valja naglasiti i to sa jako, jako puno uskličnika da debljina nije sramota i da se zbog toga nitko ne bi trebao osjećati niti loše i ne daj Bože ružno već da je to prije svega zdravstveni problem suvremenog društva na kojeg treba djelovati i prevencijom i edukacijom i promjenom stila života i životnih navika. Kao što je debljina problem, problem je i to veliki problem izrugivanje na račun toga. I to je sramota, a ne debljina. Smatram da treba edukativno djelovati prije svega na djecu odgojem, da se suzdrže od pridjeva debeli i debela zato što je to uvreda koja na nekoga djeluje u najmanju ruku smanjenim samopouzdanjem, a u konačnici dolazi i do onih primjera koje ste i vi spomenuli gospođo Strenja-Linić a to su anoreksija, bulimija i na kraju smrt. A budući da sam 12 godina radila u odgojno-obrazovnom procesu smatram da jako dobro znate koje su prehrambene navike naših učenika, što to oni jedu, što žele jesti i što su njihove preferencije. I kad im se kaže sa mnom bute išli na terensku nastavu al' bute jeli samo koprive, zelje i kobasice onda vam je odgovor bilo kojeg djeteta na razini poslovice da je zelje dobro i zec bi imao 100 kila. I to je naša frazeologija, naša baština koja odražava istinu naših starih. I to je zaista istina naših starih i naših predaka. Međutim, razlika je u tome što su oni slikovito ću se izraziti krampali, a većina današnjeg društva to ne radi. Dakle, radi se zaista o disbalansu onoga što se unosi i onoga što se troši. Evo zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Majdi Burić. Idemo na sljedeću repliku uvažena kolegica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Strenja-Linić mi smo na Odboru za zdravstvo puno razgovarali na ovu temu. Imali smo dakle više sjednica koje su na neki način obuhvatile ovu temu i ono što je dakle poražavajuće u RH, dakle da samo 36% se rijetko odraslih dakle stanovnika RH se rijetko bavi nekom tjelesnom aktivnošću, 29% se uključi katkad u aktivnosti, a redovno se sportskom aktivnosti bavi samo 9% stanovnika. Kad to prenesemo, dakle na djecu još su poražavajući podaci. Ali ono što ste spominjali, a to je dakle sustavno bavljenje i sustavno pristup bavljenja sportom. O tome smo razgovarali i kod, dakle Izvještaja Hrvatskog olimpijskog odbora. I ja osobno smatram da Hrvatski olimpijski odbor izuzetno zanemaruje taj dio, taj segment djece u sportu. Dakle, naš Hrvatski olimpijski odbor se bavi vrhunskim sportašima, dok vi dođete do vrhunskog sporta to je jedna velika procedura, a tih vrhunskih sportaša u RH i nema tako puno. Dakle, ono što ja smatram je da bi trebali svi zajedno poraditi na tome da se više bavimo masovnim amaterskim sportom koji bi obuhvatio veći broj djece, a ne samo vrhunskim sportom, a pri tome želim naglasiti da je izuzetno teško baviti se sportom u manjim ruralnim sredinama, na otocima, gdje su nedostaci dvorana i svih onih stvari koje su potrebne da bi se djeca bavila sportom, nedostatak kadrova koji bi se bavili djecom, a znamo svi da zapravo ta aktivnost i to stjecanje te navike, zapravo kreće u najranijoj dobi. I za istinu mislim da kod sljedećih donošenja bilo kojih zakona i strategija moramo izuzetno voditi brigu o tome gdje i kada nam se djeca počinju baviti sportom.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Ani Komparić Devčić na replici. Ulazimo na sljedeću repliku. Uvažena kolegica Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Strenja-Linić, pohvalili ste inicijativu Ministarstva zdravstva, živjeti zdravo koja na neki način doprinositi, između ostalog i smanjenju odnosno suzbijanju ovog velikog problema s kojima se suočava ne samo RH nego i moderni svijet, a to je neuravnotežena prehrana, a onda samim time dovodi do debljine i do teških zdravstvenih problema. Ono što bi ja htjela ne replicirati vam, pošto nisam liječnica niti stručnjakinja za ovaj problem, međutim iz aspekta osobe koja ponešto zna o obrazovnom sustavu, htjela bih nadopuniti samo da smo napravili određene iskorake i u tom dijelu. Uvođenjem zdravstvenog odgoja, doduše ne kao obaveznog predmeta, nego kao međupredmetne teme, omogućili smo da se upravo kroz prvi modul djeca već od najranije dobi uče kako živjeti zdravo, uče zdravoj prehrani ali i važnosti bavljenja fizičkom aktivnošću koja bi im trebala postati sastavni dio života, bez težnje da postižu nekakve vrhunske i profesionalne rezultate. S druge strane, napori Ministarstva znanosti, obrazovanja i sporta, dovele su do toga da u onim školama u kojima nije osigurana prehrana, a znamo da imamo takvih škola, ali i u onim školama u kojima to jest, da pružimo mogućnost, besplatno za roditelje i djecu, korištenjem europskog socijalnog fonda, svakom djetetu osigurati nekakav minimum u školama, a to je onaj projekt shema školskog voća, dakle kroz voće. Nažalost, nisu svi ravnatelji pokazali spremnost sudjelovanja u samom projektu, ali vjerujem da će se uz kako vrijeme bude odmicalo da ćemo shvatiti zapravo sve benefite kako možemo na besplatan način bez da ulažemo sredstva iz držanog proračuna osigurati djeci tu jednu voćku, koja nije samo voćka zato što su oni možda gladni, nego čisto stvaranje zdravih navika, zašto je važno unositi zdrave namjernice u svoj organizam.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Sabini Glasovac. Odgovor uvažene kolegice Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zapravo ovo nije pitanje samo Ministarstva zdravlja, zdravstvenih djelatnika, nego i svih prosvjetnih djelatnika, koji zapravo se trebaju aktivno uključiti u cijelu ovu priču i zapravo, vi ste spomenuli zdravstveni odgoj, apsolutno, zdravstveni odgoj, od njega se radio bauk, a zdravstveni odgoj zapravo obuhvaća i ovaj dio, znači pravilna prehrana, zdrave životne navike, sve ono što je u skladu sa određenom dobi djece. To djeca, kroz taj zdravstveni odgoj će i dobiti. A ovo je jedna od bitnih tema koju zapravo mi učimo od njih od najranijih dana. Tako da se ja nadam, zdravstveni odgoj da neće jedno biti samo izborni predmet, nego da će biti i redovni predmet i da ćemo to sa karikiranom reformom na kraju i završiti sa tom pričom i reći da je to nešto što treba biti u školama i primjereno ovisno o dobi i ovisno o temi koju se mora obraditi će ta djeca dobiti i pravu informaciju u pravo vrijeme. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženoj kolegici Ines Strenja-Linić. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika HDZ-a, uvažena kolegica Ljubica Lukačić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo na početku želim reći da će Klub HDZ-a podržati odluku o proglašenju 16. ožujka danom osviještenosti o debljini. Svaki dan koji se proglašava kao nacionalni dan, po mom osobnom mišljenju a evo i nas u klubu ima sasvim sigurno, veliku korist. Naime, nedavno smo proglasili i Nacionalni dan osobe s intelektualnim teškoćama i već prvu godinu, evo kada se on počeo obilježavati, baš toga dana osobe sa intelektualnim teškoćama su na jedan poseban način upozorile na probleme s kojima se oni susreću. Vjerujem da će tako biti i sa ovim nacionalnim danom, te da će se upravo on posvetiti prvenstveno prevenciji od prekomjerne tjelesne težine. Zastrašujuća je činjenica da 22 milijuna djece u svijetu, mlađih od 5 godina, da se bori sa prekomjernom tjelesnom težinom. Prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji do 2025. godine, 50% svjetskog stanovništva trebalo bi biti debelo. Mislim da to tko god od nas čuje, da mu to zapravo nije ugodno ni čuti, stoga svi vjerujem podržavamo prevenciju, jer prevencija je zapravo ono što nam svima može pomoći. Kada malo razmislim poznavajući mnogo male djece koja su tek krenula u školu ili su osnovnoškolci, razgovarajući s njihovim roditeljima, znamo često razgovarati o tome što ta djeca zapravo ujutro jedu. Najčešće ništa, najčešće jedu tek kada dođu u školu i to onda obično jedu nešto popularno iz pekara što sasvim sigurno nije zdravo. Stoga sam evo ja prije nekoliko dana ostala vrlo ugodno iznenađena jednim prilogom u kojem je prezentirano kako je Agencija za plaćanje u poljoprivredi u suradnji sa OPG-ima iz RH i školama dovelo do toga da OPG isporučuje čak nekoliko škola opskrbljuje sa svojim proizvodima. Dakle više od stotinjak škola u RH upravo na taj način nabavljaju voće za svoje učenike i učenici kroz tjedan imaju osiguran jedan voćni obrok. Sasvim sigurno zdravlje, pravilna prehrana i tjelesna aktivnost je zdravlje, stoga spomenula je i kolegica Strenja-Linić koliko je tjelesna aktivnost važna, međutim ovdje isto želim napomenuti jedan hvale vrijedan projekt. Poznajem jednu profesoricu tjelesnog odgoja koja u školi ne predaje tjelesni odgoj nego predaje sportove, dakle učenici se mogu uključiti u bilo koji sport. I u početku moram vam reći kada je ona to počela raditi, nije bilo zainteresirane djece. Strahovala je od toga da li će uopće zadržati taj posao jer je to posao na temelju projekta i bilo je pitanje održivosti tog projekta, broj djece, koliki broj djece će se javiti na sportske aktivnosti, o tome je ovisio i njen daljnji posao. Kako je vrijeme odmicalo sve veći broj djece iz te škole pa i iz nekih susjednih škola uključivalo se na sportske aktivnosti. Tako da kakva god akcija bila i što god poduzeli, a kako bismo osvijestili i djecu i mlade ljude adolescente, svakako je korisni i hvale vrijedno i mislim da ćemo na taj način uspjeti smanjiti osobe koje imaju prekomjernu tjelesnu težinu. Ono što želim napomenuti da osobe s prekomjernom tjelesnom težinom čine udio u broju od 508 tisuća osoba s invaliditetom. Nažalost uz niz bolesti koje je kolegica uime predlagatelja nabrojila invaliditet jedan je posljedica prekomjerne tjelesne težine jer stradaju zglobovi, stradaju kukovi, strada kralježnica i dolazi do invaliditeta i do ranijeg umirovljenja. To je sasvim sigurno ono što ne želimo da nam se u RH događa jer želimo da imamo zdravu naciju, a o tome moramo razmišljati od najranije dječje dobi, rekla bih da prije svega o tome mora aktivno razmišljati obitelj čime i kako hrani svoju djecu, a nakon toga vrtići i škole itd. Kao što sam već rekla, prevencija je najvažnija kako za sve bolesti tako i za prekomjernu tjelesnu težinu. Prevencija, svakako će pridonijeti osviještenosti o debljini, što više akcija, što više klubova i bilo kakvih tribina, bilo čega na kojima bi se govorilo o prekomjernoj tjelesnoj težini ne kao sramoti nego kao nečem što će dovesti sasvim sigurno do nekakvog oboljenja što nikome vjerujem nije u interesu, ali kada jedemo sigurno o tome ne razmišljamo. Svakako način prehrane i tjelesna aktivnost su ono što je izuzetno važno kako bismo spriječili prekomjernu tjelesnu težinu. Kada govorimo o načinu prehrane, tada bih ja rekla da je važno i mnogi liječnici o tome govore, važno je koliko puta jedete dnevno. Zbog posla, zbog svakodnevnih aktivnosti jedemo na brzu, jedemo jedanput ili dva puta dnevno što svakako nije zdravo. Jesti je potrebno barem minimalno četiri puta dnevno u manjim količinama, četiri i više, ali barem četiri puta dnevno u manjim količinama. Dakle to će sigurno doprinijeti rezultatu, sasvim sigurno će se organizam naviknuti na takvu prehranu i to je zdravlje svake osobe. Dakle u svakom slučaju pravilna prehrana, tjelesna aktivnost a ne nikako rezanje crnoga kruha na tanje šnite. To nam ne može pomoći a prirodni, pravilno uzgojeni proizvodi i tjelesna aktivnost i zdrava prehrana dovesti će do toga da u RH imamo manji broj osoba koje imaju problem sa prekomjernom tjelesnom težinom. I vjerujem da ćemo našim edukacijama koje se evo već i sada provode, projektima, edukacijama pa i ovakvim sjednicama kao što je kolegica Linić spomenula što smo imali u Odboru za zdravstvo sasvim sigurno doprinijeti da nam i po ovom pitanju nacija bude zdravija. Još jednom klub HDZ-a podržati će donošenje ove odluke. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženoj kolegici Ljubici Lukačić. Imamo nekoliko replika. Prvi se za repliku javio uvaženi kolega Ivan Ćelić. Izvolite.
Pa evo kada govorimo o pretilosti onda bih kratko se htio osvrnuti na temu konzumacije energetskih napitaka. Naime, premda na proizvodima, takvim proizvodima postoji sitnim slovima da se ne preporuča trudnicama, dojiljama i djeci to je sve veći i veći problem. Nakon što je utvrđeno u Litvi da je sve veći broj mladih koji imaju psihotične epizode Litva je a potom i Latvija zabranila konzumaciju energetskih napitaka kod maloljetnika. Dakle jedna limenka energetskog napitka sadrži 27 grama šećera i 80 miligrama kofeina što svakako kod mladih ljudi doprinosi nastanku pretilosti. Mađarska i Francuska su uvele dodatne poreze na to. I ako imamo podatak, dakle da gotovo 70% adolescenata i 20% djece konzumira visoko energetske napitke svakako je na odgovornima u RH da razmisle o zabrani korištenja energetskih napitaka kod maloljetnika.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Ivanu Ćeliću na replici. I odgovor uvažena kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Da u pravu ste kolega da energetski napici s obzirom da sigurno štete i po mom osobnom mišljenju ne bi ih nitko trebao koristiti. Jednako tako gazirana pića koja su izuzetno štetna nažalost naši mladi, svi to imamo priliku vidjeti, piju često prekomjernu količinu gaziranih pića. Nažalost koriste i energetske napitke. I još kada je to u kombinaciji sa alkoholom onda često zna biti i vrlo kobno. I … [[Govornik se ne razumije.]] se s vama da bi trebalo o tome dobro porazmisliti.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženoj kolegici Ljubici Lukačić. Sljedeća se za repliku javila uvažena kolegica Ana Komparić Devčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice mi svi ovdje kada govorimo i kada se donosi bilo koji nacionalni dan na bilo koju temu, svi lijepo govorimo i svi se slažemo. A onda kada donosimo proračune, zakone, onda zaboravimo na nacionalne dane koje smo donijeli u ovom Saboru. Kada govorimo o prehrani među mladima onda ja želim istaknuti jedan pozitivan primjer. Npr. u gradu Rijeci u vrtićima postoje već više od 10 godina izrada menue zajedno sa javnim zdravstvom. Znači javno zdravstvo i vrtić zajedno donosi menue za djecu. I taj menue ne sadrži ni paštete, ni hrenovke ni bilo kakve, ni vegetu. Evo kolegica mi suflira, je istina. Dakle menue su izuzetno zdravi i djeca to jedu, djeca za istinu jedu. I šta nam se desi? Dođemo u osnovnu školu i mi tu padnemo, moram priznati, zato što nedostaju kuhinje u osnovnim školama. Nemamo dakle kapacitet da nastavimo sa istom takvom prehranom u osnovnoj školi. Djeca u osnovnoj školi nemaju obavezu uzimati marendu u školi koja se isto radi u suradnji sa javnim zdravstvom ali više nije obavezna i onda djeca odlaze u ove pekare koje ste vi spominjali i zapravo tu mi padnemo u zdravoj prehrani i nastavku razvoja zdrave prehrane i svijesti djece o tome što jedu. Dakle mi nakon vrtića padnemo. Dakle ono što mi ovdje trebamo raditi je da kod donošenja proračuna razmišljamo o tome da naše osnovne škole moraju imati kuhinje gdje će se djeci pripremati obroci u suradnji sa javnim zdravstvom jer inače ništa od toga. Dakle mi ćemo djecu u vrtićima naučiti što je zdravo a onda ćemo u osnovnoj školi već pasti a u srednjoj neću ni govoriti a dalje fakultet itd., to već svi znamo kako ide. Evo za istinu apeliram na sve nas da kada donosimo proračun da razmišljamo i o takvim stvarima jer mislim da mi samo razmišljamo kada se donose ovakvi dani ili kada se donose, proglašavaju nacionalni dani bilo čega a onda padamo kod donošenja proračuna i zakona. Naprosto sve zaboravimo.
… [[Govornik nije uključen.]]
Pa kolegice slažem se s vama da djeca i u vrtiću i u školi trebaju jesti kvalitetno. Ja znam nekoliko škola koje imaju svoje kuhinje, a znam i nekoliko škola koje naručuju hranu od OPG-ova koji su im najbliži i dakle djeca ne jedu ni hrenovke ni paštete, ni sve one stvari koje nisu zdrave. Ali svakako se mogu složiti s vama da bi tako trebala jesti sva djeca u RH.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženoj kolegici Lukačić. Slijedeći za repliku javio uvaženi kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvažena kolegice Lukačić i mi iz HSS-a i ja osobno se slažemo i podržavamo ovu ideju da se govori o problemu pretilosti i o tom javnozdravstvenom problemu a i sve ono što može učiniti nama osobno i ukupno koji to ima utjecaj na zdravstveni sustav u RH na povećani broj oboljelih i onda skupa liječenja i svakako da o tome treba govoriti, ne samo jedan dan, ne samo 16. ožujka nego kontinuirano, tokom cijele godine i svaki dan. A podaci na koje sam u istraživanju došao ukazuju da smo zakasnili već. Jer 2011. zavod za javno zdravstvo Hrvatske napravio je istraživanje na 11 tisuća djece, gdje je utvrđeno da je 24% prekomjerne težine imaju djeca odnosno 13% debela djeca, dok je 2003. to bilo 5% odnosno 3% s tendencijom daljnjeg porasta. Znači svaki dan o tome trebamo govoriti i pronalazit rješenja kako da povećamo svijest o tome, u potrebi kvalitetne zdrave prehrane, do fizičkih aktivnosti do osiguravanje institucionalnih potpora svima koji sudjeluju u tom lancu. Lijepo ste spomenuli OPG-ove i opskrbu vrtića, škola sa mlijekom i voćem, po nama iz HSS-a to je put da učinimo i u medicinskim ustanovama, staračkim domovima i drugim institucijama na taj način omogućimo plasman poljoprivrednih proizvoda naših i da naši i djeca i odrasli znaju što jedu, porijeklo te hrane, da to bude zdravstveno ispravna hrana, a ne kao što sad imamo situaciju da policama imamo ekološke proizvode, a inspekcija utvrdi da deklaracija odnosno sadržaj ne odgovara onom što piše u deklaraciji. Stoga, idemo mi sami učiniti više da kupujemo i jedemo hrvatsko, od naših OPG-ova.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Davoru Vlaoviću. Odgovor uvažena kolegica Lukačić. Izvolite.
Pa hvala vam kolega, da, u principu ja se mogu složiti sa svime što ste vi rekli i točno je da na ovaj problem kao i na sve druge probleme ne trebamo upozoravati samo jedna dan u godini, ali taj jedan dan u godini bi trebao biti dan kada će se o nekim stvarima ipak možda malo više govoriti. Svake godine odrediti će se neka tema, pa će se o njoj malo više govoriti, i obavještavati cijelu hrvatsku javnost. Svakako što se tiče ove akcije hvalevrijedne, dakle Agencije za plaćanje u poljoprivredi i školskih ustanova, dakle osnovnih i srednjih škola, u svakom slučaju je nešto što je za RH izvrsno. Evo kao što sam rekla proširio se taj projekt samo sa osnovnih i na srednje škole, dakle na taj način i OPG-ovima osiguravamo prodaju njihovih proizvoda a našoj djeci osiguravamo zdrave obroke u školi. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženoj kolegici Ljubici Lukačić. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, odmah na početku moram reći da će Klub zastupnika SDP-a podržati da se donese odluka o proglašenju 16. ožujka hrvatskim Danom osviještenosti o problemu debljine jer je to na tragu svega onog što smo radili u mandatu gospodina ministra Varge kada smo jasno rekli da je cilj da u Hrvatskoj imamo mogućnost da svaki građanin ima jednako dostupnu i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu bez povećanja cijena participacije dopunskog zdravstvenog osiguranja i da po proteku 5 godina, živimo u Hrvatskoj 2 godine duže. Sigurno je da je problem debljine jedan od ključnih problema zbog čega u Hrvatskoj živimo kraće, dakle debljina kao jedan od vodećih javnozdravstvenih problema, vodeći je uzrok porasta oboljelih i umrlih od kardiovaskularnih bolesti koje se u vodeći uzrok oboljevanja i umirenja u RH i za razliku od nekih zapadno-europskih zemalja u kojima se broj oboljelih i umrlih od kardiovaskularnih bolesti smanjuje, u Hrvatskoj se on i dalje povećava. Kada govorimo o bolestima srca, onda postoje razlozi na koje ne možemo utjecati, dakle ne možemo utjecati na dob, spol, na genetsko opterećenje ali na prehrambene navije, na životne navike, na navike konzumiranja alkohola, cigareta, masne hrane, nedovoljnu tjelesnu aktivnost sigurno možemo utjecati, i zapravo to je najjeftiniji način kako da osiguramo da z Hrvatskoj bude manje debljine, da bude manje šećerne bolesti, bolesti srca i da svi ljudi u Hrvatskoj žive duže, žive kvalitetnije, pa i da rade duže i da budući rade duže, bude više novaca u državnom proračunu koji se onda može ulagati i u sustav zdravstva i u sustav obrazovanja, koji su ključni u dugoročnom rješavanju problema debljine. Čuli ste danas već iz izlaganje mojih prethodnika podatke pa vas neću opterećivati sa njima ali ipak želim naglasiti nekoliko činjenica, a to je da je po EUROSTAT-u između 28 zemalja EU-a, Hrvatska na 8. mjestu po broju ljudi koji imaju pretjeranu tjelesnu težinu i debljinu pri čemu je taj postotak onih koji se zaista smatraju debelima, a to je indeks tjelesne mase preko 30%, 18,7%. Ako gledamo broj ljudi u Hrvatskoj koji imaju probleme sa tjelesnom težinom, najveći postotak, četvrtina njih je između 45 i 74 godine, što posebno zabrinjava. Zanimljiv je podatak i da je puno više pretilih muškaraca nego žena ako gledamo strukturu ljudi koji imaju problema sa tjelesnom težinom također podatak koji puno govori, a to je da najviše onih koji imaju problem sa tjelesnom težinom dolazi sa osobama koji imaju samo završenu osnovnu školu. Zatim nakon toga sa srednjom školom, dok je najmanje debelih u Hrvatskoj među grupom stanovnika koji imaju završeno visoko školsko obrazovanje. Prema tome, problem debljine je javni problem, javno-zdravstveni problem, debljina je bolest, ona nije estetski problem i u rješavanju problema debljine trebamo se uključiti svi od vrtića preko osnovnih i srednjih škola, fakulteta, jedinica lokalne samouprave, naravno sustava zdravstva do nas političara koji svojim primjerom možemo utjecati na to da se u Hrvatskoj jede kvalitetnije što ne znači nužno i skuplje. Također i nekakve cinične opaske koje smo danas čuli ovdje o crnoj hrani, crnom kruhu ne idu na čast onima koji se sprdaju na taj način jer zapravo govore da ne razumiju koja je poruka vezana uz crni kruh. Prema tome i donošenje ove odluke ne smije biti samo deklaratorno. Ja smatram da ako i donesemo ovakvu jednu odluku ne samo za ovaj datum, nego i za druge datume onda trebamo i organizirati javno-zdravstvene akcije koje će utjecati na to da svjesnost o problemu debljine bude veća i da kao rezultat toga u neko dogledno vrijeme u Hrvatskoj se smanji broj oboljelih od kardio vaskularnih bolesti i šećerne bolesti, karcinoma jer će to biti znak onda da smo uspjeli i u rješavanju ovog problema debljine. Dakle, SDP podržava ovu inicijativu i mi ćemo sa svoje strane zalagati se da to ne bude samo jedna deklaratorna odluka. Hvala lijepa.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Željku Jovanoviću na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku uvaženi kolega Siniša Varga. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege ja ću ovu repliku iskoristiti i pohvaliti raspravu kolege Jovanovića vezano za one segmente koji se tiču same borbe sa kroničnim nezaraznim bolestima. A kada govorimo o kroničnim nezaraznim bolestima jer je kolegica Strenja-Linić je nabrojala koji oni sve jesu one koje imaju svi zajednički nazivnik je debljina. Debljina se pojavljuje u svim kroničnim nezaraznim bolestima kao povezanost sa samim uzrokom. Tu na žalost nije spomenuto i kolega Ćelić je na žalost otišao, ali i psihijatrijska oboljenja su povezana također sa kao jedno od kroničnih oboljenja jesu i psihijatrijska oboljenja, a tu i debljina ima svoju ulogu. Međutim, kada se spominje stigmatizacija, stigmatizacija bilo koga po bilo kakvoj osnovi, da li bolesti ili fizički izgled ili oblačenje ili narodnost ili bilo koji drugi je naravno neprihvatljivo u liberalnom i demokratskom društvu. Međutim debljina je po međunarodnoj klasifikaciji bolesti klasificirana sa brojkom E66. Ona je bolest i svi liječnici i svi medicinske sestre, svi zdravstveni, nezdravstveni radnici koji dolaze u kontakt sa liječenjem bolesti koja se zove debljina imaju odgovornost i dužnost se boriti protiv te bolesti. Ona je povezana rijetko u odnosu na cjelokupnu populaciju povezana sa endokrinološkim poremećajima, sa kao posljedica kao jatrogeni efekt lijekova i drugih utjecaja na organizam. Međutim, velika većina je stvar životnih navika koje smo na žalost poprimili. I smatram da je dužnost svima nama da pomognemo Hrvatskom zavodu za javno zdravstvo, Odjelu za promicanje zdravlja da projekt „Živjeti zdravo“ zaživi. Naime, europski fondovi su osigurali 30 milijuna kuna ali na žalost vidimo da dosta jalovo je početak i moramo svi pomoći da krene taj projekt zaživjeti čim prije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Vargi na replici. Odgovor uvaženi kolega Jovanović. Izvolite.
Kolega Varga zaista je to ključno i javio sam se ponovo za repliku bez obzira koliko nas ljudi prati, ali netko i gleda. Dakle, jedna od najkorisnijih promjena u životu koja se može dogoditi svakom čovjeku je da izgubi suvišne kilograme. Već gubitak od 10% će drastično utjecati na manju mogućnost razvoja kardiovaskularnih bolesti, manju mogućnost razvoja dijabetesa, očuvat će radni vijek i osigurati duži i kvalitetniji život. Međutim, upravo na tu, na tu slabu stranu nasjedaju brojni građani koji kupuju jeftine pripravke koji uvijek znače manje, ali manje novaca u novčaniku a istovremeno ne osigurava gubitak tjelesne težine. I zato je potrebno osigurati građanima jedan slijed informacija koji će ih potaknuti da uz promjenu životnih navika zaista i riješi se suvišnih kilograma pri čemu veliku ulogu tu igraju mediji, ljekarnici koji bi trebali osigurati da se ne troše novci na sumnjive pripravke koji ne pomažu u liječenju debljine.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Jovanoviću na odgovoru. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, javio sam se i u pojedinačnoj raspravi samo iz jednog razloga obzirom da sam kao ministar znanosti, obrazovanja i sporta uložio veliku energiju u uvođenje zdravstvenog odgoja u hrvatske škole i pri tome se suočio sa brojnim problemima koji su dolazili iz dijela konzervativnih udruga koji nisu razumjeli da je to program koji nema nikakvu ideološku boju, nego ima samo jedan cilj a to je osigurati hrvatskoj djeci da usvajanjem zdravih životnih navika žive duže i kvalitetnije. Zašto to govorim? Zato što sam nedavno uputio i danas smo čuli ovdje od dijela kolega koji ne znaju da zdravstveni odgoj nije izborni predmet. Zdravstveni odgoj u hrvatskim osnovnim i srednjim školama je obavezan predmet koji se ne provodi kao zaseban predmet nego kao među predmetna tematska cjelina. Prema tome, govoriti kad jednom bude obavezan je potpuno pogrešno. To je obavezan predmet u svim hrvatskim školama i upravo zbog tih različitih tumačenja uputio sam zastupničko pitanje nedavno u Ministarstvo znanosti i obrazovanja da mi odgovore da li postoje saznanja o tome da se u hrvatskim školama ne provodi zdravstveni odgoj. Dakle, po saznanju Ministarstva znanosti i obrazovanja odgovor koji ste vi dobili na svoje klupe jasno piše da se sukladno nastavnom planu i programu koji je donijet u vrijeme kada sam ja bio ministar zdravstveni odgoj provodi kao obavezna nastavna cjelina u svim hrvatskim osnovnim i srednjim školama. Prema tome i od nove ministrice ću zatražiti i inzistirati na tome da se vidi da li je to točno i da li postoje škole koje ne provode nastavu zdravstvenog odgoja. Zašto je to bitno? Jedno istraživanje koje je provedeno u 41 zemlji i koje je obuhvatilo 1500 učenika između 11 i 15 godina pokazalo je da je Hrvatska na zaista neslavnom 7 mjestu po broju debele djece. Ne samo to. U Hrvatskoj djeca gotovo da nikada ne jedu ni voće ni povrće, svako 5 dijete puši, neredovito peru zube i u odnosu na svoje vršnjake su puno sklonije uživanju alkohola. Dakle, ako netko sumnja zašto nam je potreban zdravstveni odgoj, jer i prije se moglo educirati i u školi i u crkvi, na vjeronauku, ali se to očito nije činilo. 80% djece koja ima problema s tjelesnom težinom, kasnije će biti pretila. 30% dječaka i 17% djevojčica samo 30% dječaka, i 17% djevojčica se svakodnevno bavi tjelesnom aktivnošću. Da, nemaju sve škole adekvatan prostor za provođenje zdravstvenog, tjelesnog odgoja, ali tjelesni odgoj ne znači nužno provođenje aktivnosti koje traže puno sredstava, dovoljno je osigurati šetnju, hodanje, trčanje djece i to će im biti jednako korisno kao i neka druga tjelesna aktivnost. Opravdanje da nemamo u svim školama uvijete ne stoji i ja ga ne prihvaćam. I na kraju spomenut ću primjer iz Rijeke, čuli smo nepotpunu informaciju od kolegice, dakle ne samo da svi vrtići u Rijeci imaju zdravu prehranu, od ove godine i sve 23 škole u Rijeci kojima je osnivač grad Rijeka, imaju osiguran program zdrave prehrane, ne samo to, imaju i program koji se zove školica zdrave prehrane sa portalom školica zdrave prehrane, koja omogućuju ne samo da djeca usvajaju zdrave prehrambene navike, jer uzalud ako dijete ima jedan obrok zdrave prehrane u školi, pa dođe kući, gdje svi ostali obroci budu nezdravi. Dakle uz edukaciju u školama, potrebno je educirati i roditelje tim prije što smo vidjeli da je najveći broj pretilih osoba u Hrvatskoj u dobi od 45-te do 74 godine. Prema tome zaključujem s tim, znamo da je u zdravstvu poznata izreka bolje spriječiti nego liječiti, vrijedi to sve za bolesti, ali zaista kada je riječ o debljini to je zlatno pravilo i nadajmo se da će i ova naša odluka doprinijeti da broj debelih u Hrvatskoj počne s godinama opadati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Jovanoviću na raspravi. Imamo dvije replike, prva se za repliku javila, uvažena kolegica Dragica Roščić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Jovanović ja bi ovdje naglasila i složila se sa vama da je jako važna edukacija djece, već sto se tiče zdrave prehrane i načina života, ali ono što je isto važno, što smo upravo iz Kluba HDZ-a otklonili neke prepreke, jer ne samo da djecu treba educirati, nego ih ne trebamo svjesno trovati, naravno u školskim menzama, tako i studente u studenskim menzama. To je bilo prilikom donošenja Zakona o javnoj nabavi, gdje se unio taj amandman, koji kaže da prilikom nabave hrane se gleda svježina hrane i to je jedan put kako ne samo da educiramo djecu, jer uvijek ih najbolje educiramo svojim primjerom, a ne samo primjerom, evo ovdje smo imali konkretne primjere, bavila sam se provođenjem mjera mlijeka, voća i povrća u školi koja se upravo sad provodi od Ministarstva poljoprivred i što bi se dešavalo? Prilikom javne nabave od strane vrtića i škola, koja bi se provodila, na takve natječaje bi se javili veliki trgovački lanci, a voće koje se nudilo djeci nije uopće bilo za upotrebu i upravo ovim amandmanom u Zakonu o javnoj nabavi, omogućeno je da i učiteljice i ravnateljice i svako radi na javnoj nabavi hrane u školske i ostale javne ustanove ima pravo gledati i svježinu voća, odnosno onaj što kraći put da ona dođe u te ustanove. Hvala.
Zahvaljujem na replici uvaženoj kolegici Dragici Roščić. Odgovor, uvaženi kolega Jovanović. Izvolite.
Kolegice Roščić potpuno se slažem s vama i ja sam zaista bio izuzetno neugodno iznenađen, kakvi su to ljudi koji su na razno raznim kvalitetnim projektima pokušavali na brzinu zaradit novce. Pa je tako bio primjer sheme školskog voća o kojemu je govorila kolegica Glasovac, gdje smo povukli europske novce, da bi osigurali djeci u školama jedan obrok, zdravi obrok voća, a onda su pojedinci pokušavali kroz ponudu koju su dostavljali školama prošvercati voće koje je bilo nekvalitetno i na taj način još jedanput pokazali neodgovornost. Kad ste već spomenuli studentsku prehranu, ja moram još jednom i ovaj put spomenut naš mandat gdje smo mi kroz reformu studentske prehrane po prvi put u zadnjih 20 godina osigurali da studenti za manje novaca imaju cjelovite menije i da se hrane kvalitetnije nego što je prije toga bilo kada su u ponudi bili opet različiti nezreli pripravci sa puno ugljikohidrata koji su opet omogućavali brzu zaradu dijelu dobavljača koji je na taj način iskoristio novce koja je država izdvajala za studentsku prehranu. To više nije moguće.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženom kolegi Jovanoviću. Sljedeći za repliku javio uvaženi kolega Siniša Varga. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Evo dio rasprave mi je kolegica oduzela, ali pa ću ja onda malo skratiti. Naime, ministar Tolušić je više puta onako kad smo imali one situaciju sa nalazom bakterija i toksina u hrani, najavio prilično pompozno vezano za nabavu sviježeg mesa i svježih namirnica za naše škole i vidim tu sad malo surfajući, vidim da je 30. svibnja ove godine, naglasio očekujem da ravnatelji odnosno osnovne i srednje škole daju prednost domaćim proizvođačima voća, povrća i mlijeka, koje dolazi sa lokalnih područja i natječaj za nabavu voća, povrća i mlijeka za škole, provodit će agencije za plaćanje u poljoprivredi. Jako me zanima kako će se to sprovesti s obzirom da imamo sad dualitet, naime glavni dobavljač samih škola u namirnicama koje jesu bile jeftinije i prolazili na javnim natječajima kao najjeftiniji ponuđači su iz najvećih trgovca hrana i prehrambenih proizvoda u RH, koje pokušava država stasati natrag na noge, a s druge strane, potičemo ovdje OPG-ove da se zaobiđe taj trgovački lanac i da se direktno opskrbljuje škole sa boljim i kvalitetnijim namirnicama koje na taj način izbjegavajući posredništvo, se može postići bolja cijena. To sve skupa pospješuje i novi Zakon o javnoj nabavi. Dakle, treba se zanemariti i trgovački interesi i treba se zanemariti čak i državni proračun, u ovom segmentu, u ovom segmentu treba prvenstveno gledati zdravlje zdravih navika jer to su navike i zdravlje koje se uči u osnovnoj i srednjoj školi je nešto što se onda provlači kroz cijeli život i tako se može produžiti vijek života. A produženje vijeka života je ona druga strana medalje demografske slike, natalitetna i pronatalitetna politika sa jedne strane, ali kvaliteta života i produljenje vijeka života je onaj drugi dio koji se ne smije nikako zanemariti. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom kolegi Vargi na replici. S ovime smo iscrpili sve replike i sve rasprave. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo o ovoj točki kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o proglašenja Hrvatskog dana osviještenosti o debljini, predlagatelj je Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku, rasprava je zaključena. Daje na glasovanje Prijedlog odluke o proglašenju Hrvatskog dana osviještenosti o debljini. Molim vas glasujmo. Utvrđujem da je sa 113 glasova za i 1 glasom protiv, donijeta odluka o proglašenju Hrvatskog dana osviještenosti o debljini u tekstu kako je predložio Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprečavanja katastrofa i uklanjanju njihovih posljedica, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 125. Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijal vam je dostavljen u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku sukladno članku 204. Poslovnika Hrvatskog sabora hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li možda predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite, uvaženi državni tajnik MUP-a gospodin Robert Kopal. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Sporazum između Vlade RH i Kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprečavanja katastrofa i uklanjanja njihovih posljedica u daljnjem tekstu Sporazum, potpisan je u Kijevu 21. studenog 2016. godine. Sporazumom su utvrđeni uvjeti, način suradnje u prevenciji katastrofa, načela i okviri zajedničkih usklađenosti aktivnosti stranka u području sprečavanja katastrofa i uklanjanju njihovih posljedica, suradnja u područjima uzajamnog obavještavanja o prijetećim katastrofama, nastalim katastrofama i njihovim posljedicama u području obrazovanja i obuke u zaštiti, spašavanju i pružanju pomoći te razmjena znanstvenih i tehničkih informacija uvaženih za zaštitu od katastrofa. Nadležna tijela za provedbu ovog sporazuma su za RH Državna uprava za zaštitu i spašavanje, a za Ukrajinu Državna služba za hitne situacije Ukrajine. Kako bi odredbe sporazuma u smislu članka 141. Ustava RH postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH ovim zakonom potvrđuje se Sporazum između Vlade RH i Kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprečavanja katastrofa i uklanjanja njihovih posljedica. Zakon se predlaže raspraviti i prihvatiti po hitnom postupku objedinjavajući prvo i drugo čitanje. Hvala vam.
Zahvaljujem uvaženom državnom tajniku MUP-a gospodinu Robertu Kopalu. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a javio se uvaženi kolega Ante Sanader. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo pred nama je jedan prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Kabineta ministara Ukrajine, HDZ podržava ovaj prijedlog zakona i u njemu vidi mnogo korisnih stvari koje mogu pomoći u uzajamnom pomaganju između naše dvije države. Posebno držimo važnim ovu razmjenu znanstvenih i tehnoloških informacija koje ovim sporazumom dvije države mogu razmjenjivati jer iskustva i znanja koja ima svaka od članica ovog sporazuma naših država mogu biti korisna drugoj strani. Tako ne znam Ukrajina ima dobro iskustvo u problemima sa nuklearnim elektranama, poznati Černobil i sigurno ta iskustva potencijalno mogu koristiti Hrvatskoj državi s obzirom da je u našem susjedstvu Nuklearna elektrana Krško, znači za eventualno potencijalni takav incident sigurno da ta iskustva mogu biti od velikog značaja. Evo ja osobno u ime Hrvatska vatrogasne zajednice sam imao već kontakt sa Vatrogasnom zajednicom Ukrajine i mi smo razmjenjivali naša iskustva iz gašenja velikih šumskih požara. I posebno držim da ovdje može biti važno uz sve ovo što je definirano protokoli prelaska kako imamo i sa drugim državama, konkretno i sa našim susjednim državama korisne su ove zajedničke konferencije koje i studijski posjeti specijalista gdje se razmjenjuju ta iskustva u mirnodopskom stanju, razmjenjuju iskustva kod tih velikih događaja koji mogu biti korisni i jednoj i drugoj državi. Evo u tom smislu držimo da će i ovaj sporazum kao i sporazumi sa zemljama iz susjedstva mogu biti od velike koristi i značaja za Hrvatsku i zato ga podržavamo.
Zahvaljujem uvaženom Sanaderu na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku, uvaženi kolega Miro Bulj. Izvolite.
Kolega Sanader spomenuli ste vatrogasnu zajednicu suradnju sa Ukrajinom, možete li navesti sve primjere do sada koje ste naveli kao pozitivne primjere, šta je to bilo značajno za hrvatsko vatrogastvo, za Hrvatsku vatrogasnu zajednicu u suradnji sa Ukrajinom? Hvala.
Zahvaljujem na replici. Odgovor uvaženi kolega Sanader.
Hrvatska vatrogasna zajednice je odmah osnivanjem Hrvatske države postala članica CTIF-a Međunarodne organizacije Fire and Rescue Serivce osnovane 1900. godine u Parizu. Mi smo ponosni da smo članica tog međunarodnog udruženja i u okviru te suradnje Hrvatska vatrogasna zajednica je bila u Ukrajina, Ukrajinska vatrogasna zajednica je bila u Hrvatskoj. Mi smo im pomogli u našim iskustvima vezano za gašenje velikih šumskih požara, otvorenih prostora, upoznali smo ih, upoznali smo ih sa zračnim snagama Hrvatske. Poznato je da Hrvatska ima 6 zračnih, 6 kanadera i 5R traktora i da spadamo u najbolje opremljene države u ovom dijelu Europe, najiskusnije u gašenju tih šumskih požara, posebno tim zračnim snagama kao i kopnenim. I to je za njih bilo dragocjeno iskustvo i tu smo prenijeli svoja iskustva njima.
Zahvaljujem na odgovoru uvaženom kolegi Sanaderu. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se predstavniku Ministarstva unutarnjih poslova gospodinu državnom tajniku, gospodinu Robertu Kopalu na obrazloženju prijedloga zakona. O ovoj točki dnevnog reda glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. S ovime smo za danas iscrpili sve točke dnevnog reda. Sutra nastavljamo u 9,30 ujutro sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe EU-a br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. godine o elektroničkoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanje izvan snage Direktive 1999/93/EZ drugo čitanje, prijedlog zakona br. 100. Zahvaljujem uvažene kolegice i kolege i ugodan ostatak dana. SJEDNICA JE PREKINUTA U 16,05 SATI.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprječavanja katastrofa i uklanjanja njihovih posljedica, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 125. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim vas glasujte. Utvrđujem da je sa 117 glasova za, i 2 glasa protiv, donesen Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Kabineta ministara Ukrajine o suradnji u području sprječavanju katastrofa i uklanjanju njihovih posljedica. Uvažene kolegice i kolege, dobro jutro. Krećemo sa današnjim radom, već vidim nekoliko ruku ali evo samo da kažem što će biti prva točka dnevnog reda, samo da znadete. To je Konačni prijedlog Zakona o provedbi uredbe (EU) br. 910/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. srpnja 2014. o elektroničnoj identifikaciji i uslugama povjerenja za elektroničke transakcije na unutarnjem tržištu i stavljanju izvan snage Direktive 1999/93/EZ, drugo čitanje, P.Z.E. br. 100. Sad vas molim za stanku, kolega Aleksić, kolega Varda, kolega Bulj. Možete reći i objasniti.