Nova pravila. Super. Dobro jutro, dobar dan svima. I zadovoljstvo mi je i čast da dakle u ime predlagateljice Vlade Republike Hrvatske kažem nekoliko riječi o Polugodišnjem izvještaju o izvršenju Državnog proračuna Republike Hrvatske za prvo polugodište 2014.. I kao što je to uobičajeno i sa svim ovim, nekoliko riječi uvodno i o ovom setu dakle dokumenata koji prate samo Izvješće o izvršenju Državnog proračuna. Dozvolite da na početku kažem nekoliko riječi oko makroekonomskih pokazatelja koji su bili dakle u prvom polugodištu ove godine koji nažalost ukazuju na nastavak recesijskih kretanja iz proteklih godina, već smo 5.-tu, 6.-tu godinu u recesiji mislim da je to svima ovdje nažalost poznato. S druge strane određeni visokofrekventni pokazatelji u prvom polugodištu ove godine pokazuju na određenu promjenu trenda u gospodarskoj aktivnosti, bude nadu u oporavak, tako da se nadamo da je to ipak neko svjetlo na kraju tunela. Dakle u prvom tromjesečju bruto domaći proizvod realno je bio smanjen za 0,4%, u drugom za 0,8% i primarno je to rezultat toga pada, primarno je dakle posljedica pada domaće potražnje. Državna potražnja pala je u prvom polugodištu za 1,9%, dok je potrošnja kućanstava pala za 0,5%. Došlo je do daljnjeg usporavanja inflacije mjerene indeksom potrošačkih cijena, tako je došlo do pojave blage deflacije, tako da je ona u lipnju iznosila 0,4 a agregirano na prvih 6 mjeseci -0,3 u prvih dakle 6 mjeseci ove godine. Ono što ohrabruje industrijska proizvodnja je ostvarila rast od 0,7% prema kalendarski prilagođenim indeksima, trgovina na malo realno je stagnirala a zabilježen je i porast broja dolazaka turista na međugodišnjoj razini od 7,3%, porast broja noćenja od 4,8%. I nadalje nažalost visoka prosječna stopa administrativne nezaposlanosti, po nacionalnoj metodologiji 21,1 što je bilo za 0,4%-tna boda više nego u istom razdoblju 2013. a zabilježeno je i blago, dakle realno povećanje plaća kao uzrok pojave deflacije, realan porast prosječne mjesečne bruto plaće bio je 0,2%. I zadnje i ne najmanje važno oko makroekonomskih pokazatelja da je robni izvoz u prvih 6 mjeseci znatno rastao, rastao je za 13,3%. Robni uvoz je istina bog također povećan za 3,7 ali razlika od toga je vidljiva. Nešto više o samim brojkama. Ukupni prihodi su iznosili 55,9 milijardi što iznosi 47,6% godišnjeg plana, što je povećanje od 6,6% u odnosu na isto razdoblje prošle godine dakle 2013. godine. Porezni prihodi, najizdašniji prihodi su bili na 46,3% plana, 29,5 milijardi što 3,3% manje u odnosu na prethodnu godinu. Najznačajniji onaj prihod u porezu na dodanu vrijednost je bio 6,8% manji u odnosu na isto razdoblje protekle godine. Situacija sa današnjim danom je znatno bolja, indeksi u odnosu na prošlu godinu su iznad 100 tako da dobar dio tog utjecaja je vjerojatno i utjecaj povećanog turizma i dodatnih napora koje čini porezna uprava i rezultati fiskalizacije. Ali ostavio sam papir tamo na stolu pa ću vam vjerojatno kasnije u replikama ili u nekim drugim raspravama moći reći i aktualnije brojke ukoliko vas to dakako bude zanimalo. Prihodi od poreza na dobit ostvareni u 3,1 milijardu, također i povećanje od 8,7% u odnosu na prethodnu godinu. Porez na imovinu bilježi pad od 20% što je pokazatelj dakle nastavka negativnih i kretanja na tržištu nekretnina, tj. stagnacije oko same prodaje. Prihodi od poreza na dobitke i sreću rasli su velikim indeksima čak na 66,5 milijuna kuna indeks je 300, 400 ali to znamo da je to zbog izmjena poreznih pravila koje smo donijeli prošle godine da se dakle oporezuju i dobici u igrama na sreću zapravo u kladionicama od 750 do 30 tisuća kuna oni su do ove godine bili neoporezivi. Porez na dohodak, ukupno 718 milijuna kuna, čini međugodišnji rast od čak 29%, a to je primarno rezultat različite dinamike povrata poreza po godišnjim poreznim prijavama. Znate da je najznačajniji primatelj da tako kažem poreza na dohodak lokalna samouprava, da u državnom proračunu su te cifre znatno, znatno manje tj. minorne u odnosu na ukupan proračun. Što se tiče doprinosa, oni su ostvareni u ukupnom iznosu od 21,7 milijardi što je 19,7% više nego lani, primarno zbog promjene povrata stope zdravstvenog doprinosa sa 13 na 15 te zahvaljujući izmjene Zakona o mirovinskim fondovima i beneficiranog staža koji je postao izvanredan prihod proračuna. Možda o tome nekoliko rečenica na samom kraju. Dozvolite da još oko prihoda kažem da prihod od posebnih poreza i trošarina bilježi također međugodišnje povećanje od 13,9%, primarno zbog promjene stopa, nešto slabije od ostvarenja, zapravo ostvarenja prošle godine su porezi na pivo i na kavu, za trošarine na pivo i poseban porez na kavu, što je dakle kažem nešto slabije ali što je i očekivano s obzirom na slabiju osobnu potrošnju. Što se tiče prihoda od kazni, upravnih mjera i ostalih prihoda oni su također rasli, primarno zbog bolje naplate prometnih kazni. Znate da smo tu donijeli nove zakone da plaćanje na vrijeme daje velike diskonte i sa tim velikim diskontima prihodi su daleko bolji, što će reći da je prijedlog i zakon koji ste vi usvojili, a predložilo Ministarstvo pravosuđa bilo dobro. Što se tiče rashodne strane, izvršenje je iznosilo 63,9 milijardi kuna što je gotovo 49% plana. Od toga rashodi za zaposlene 50,3% plana, nešto manje 95,4 milijuna u odnosu na 2013. Što se tiče samog smanjenja plaća, on je 134 milijuna ali zbog ovog povećanja doprinosa na zdravstveno osiguranje od 38,5 milijuna, onda je taj neto efekt 95 milijuna kuna manje nego u 2013. Materijalni rashodi ostvareni su na razini od 42,9% ili 3,5 milijarde. Materijal … smanjeni u odnosu na izvršenje 190 milijuna kuna, dakle pritisnuti svim okolnostima stišćemo koliko je god to moguće. Rashodi za subvencije bili su nešto veći u odnosu na 2013., 3,7 milijardi kuna ukupno, primarno zbog izravnih plaćanja u poljoprivredi zbog dinamike dakle plaćeni u prvom polugodištu ove godine. Mirovine i mirovinska primanja najznačajnija rashodna stavka proračuna 18,2 milijarde što predstavlja 50,4% ukupno planiranih te kao izvanredan rashod u svibnju 2014. podmirene su i obveze ustanova u zdravstvu, dakle u sanaciji Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Bilo je dakle 1,1 milijardu kuna starih dugova plaćeno u svibnju što je 36% ovogodišnjeg plana. Nešto slabija dinamika dakako rashoda za nefinancijsku imovinu, uobičajeno je to zbog procesa ugovaranja i izvođenja radova koji u pravilu dolaze na naplatu u drugom dijelu godine, taj indeks je dakle 27,5 ali ovo je objašnjenje. Što se tiče funkcijske klasifikacije to također imate, 37,8% rashoda je išlo za socijalnu zaštitu, 16,19 za opće javne usluge, zdravstvo 15,9 itd. Bilanca, ukupan manjak, višak, dakle ukupan manjak državnog proračuna u prvoj polovici ove godine ostvaren je u iznosu od nešto manje od 8 milijardi kuna ili 2,4% što je 3,4 milijarde manje u odnosu na isto razdoblje protekle godine. No budimo realni, glavni utjecaj na to ima ovaj izvanredni prihod od prelaska iz drugog u prvi mirovinski stup beneficiranog staža u iznosu od 3069 tako da ukoliko isključimo taj izvanredan prihod onda je manjak za nekih 300 milijuna kuna manji. No brojke su takve kakve jesu pa sa te strane dakle 2,4% BDP-a ili 7,953 konkretno manjak državnog proračuna za 6 mjeseci ove godine. Izvanproračunski korisnici bili su 255 milijuna kuna u plusu, višak jedinica lokalne samouprave sa 36 bio je milijardu i 8 milijuna kuna u plusu i sa te strane ukupan manjak ili višak proračuna opće države iznosio je manje od 6,7 milijardi, točnije 6,690 milijuna kuna što je svega 2% BDP-a. Uzmite u obzir izvanredan prihod kao matematiku koju je bitno ipak uzeti u obzir. Bilo bi dobro da je situacija zaista tako dobra. Što se tiče proračunske zalihe, o njemu imate prilično kratak izvještaj što govori o tome da proračunska zaliha nije pretjerano rabljena. Dakle na INA-i nije bilo nijedne odluke što se tiče premijera i ministra financija, sve je odluke donijela Vlada u okviru proračuna. Nažalost, vjerojatno ćemo kroz rebalans morati povećati proračunsku pričuvu, ali ukupno je 170 milijuna kuna potrošeno za isplatu mjesečnih renti po sudskim presudama te naknadi troškova po ovrhama. Znači od tih 200 milijuna 90% je po toj svrsi. Imate dakako i izvješće o jamstvima. Ukupan plan bio je 5 milijardi, od toga 3 milijarde za izvanproračunske korisnike. Izdano je dakle u prvih 6 mjeseci 2,722 milijarde, o tom imate izvješće. Što se tiče zaduživanja također imate detaljno izvješće o dva navrata zaduživanja putem obveznica na domaćem tržištu, od 650 i 500 milijuna eura, euroobveznica milijardu i 250 milijuna eura sa dospijećem 2022., te detaljno izvješće o zaduživanju, standardnom zaduživanju države putem trezorskih zapisa. Evo to bi otprilike bilo oko brojki za prvih 6 mjeseci. Neću reći ništa novo. Ako kažem da smo 6 mjeseci, 6 godina na žalost u recesiji da je ukupan pad hrvatskog gospodarstva na žalost u dvoznamenkastim brojkama, da deficit kao takav je ozbiljan problem. Javni dug je ozbiljan problem ove zemlje i da svi zajedno očigledno ćemo morati učiniti dodatne napore da u proceduri prekomjernog deficita pokušamo svesti svoje rashode u okviru onoga što nam prihodi omogućuju. Možda još samo nekoliko rečenica. Ovih dana je i Državni zavod za statistiku objavio i deficite po, dakle novoj ESA 2010. metodologiji u kojoj je vidljivo i pozivam sve kojima je to bliže da pogledaju te brojke i usporede zapravo naš deficit koji se od desete do trinaeste kreće od 6, 7.7, 5.6, 5.2% po ESA metodologiji 2010. Dakle, prilično velike brojke. Ali paralelno sa tim moramo ići da primarni deficit pada 3.7, 4.8, 2.4, 1.8 u 2013. Ali vidite sad koja je razlika na žalost između onoga što nam čini opterećenje kamata i zaduženje i svih ovih 24 godine. Ne bih sada govorio kada je bilo više, kada je bilo manje. Ali kažem, naš primarni deficit u 2013. po ESA 2010. metodologije je svega 1,8%. Ali ako računamo i kamate onda je on 5.2%. Prema tome, jasno je kakav je to Damoklov mač. Evo dame i gospodo zastupnici, toliko uvodno. Raspoložen da odgovorim na sva vaša eventualna pitanja. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Imamo replike. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, replika.
Gospodine Rađenoviću, moram priznati da ste me zbunili. U obrazloženju prihodovne strane s naslova doprinosa rekli ste da su oni realizirani nešto malo više od plana 51,8% što je posljedica i vraćanja zdravstvenog doprinosa na 15%. Međutim, zdravstveni doprinos u odnosu na plan realiziran je za 600 milijuna manje ne više, tako da to nikako ne može biti posljedica vraćanja na 15%. A niste mi odgovorili onda zašto je kod zdravstvenog doprinosa došlo do podbačaja plana ako je došlo u međuvremenu do povećanja doprinosa, tako da ovo vaše obrazloženje realizacije prihodovne strane iz naslova doprinosa ne stoji.
Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Znači vrlo kratko. Zahvaljujem gospodine Lesar, siguran sam da ste me slušali pažljivo. Ali ja sam govorio u svim svojim izlaganjima, spomenuo sam jednu, dvije usporedbe dakle sa planom. Gro usporedba je bilo ovih indeksa, pa tako konkretno i zdravstvenog doprinosa je bio usporedba sa prethodnom godinom i to je bio, tako da ove brojke o kojima sam govorio oko porasta govorio sam o prethodnoj godini i porasta indeksa oko doprinosa. Na žalost, istina je da zbog slabije gospodarske krize sad vam govorim direktno samo na doprinose, ali i na sve drugo je ove godine su prihodi podbacili u odnosu na planirano i između ostalog i zbog toga će Vlada Republike Hrvatske doći sa rebalansom prema ovome Domu u narednih dva ili tri tjedna čim ova pauza koliko čujem će biti dva tjedna. Nakon te pauze mi ćemo biti spremni da vam podastremo rebalans za ovu godinu gdje ćemo nastojati dozvolite samo ugrubo, da rashode održimo na razini planiranog. A što se tiče prihoda, kažem morat ćemo priznati stvarno da su oni nešto slabiji od ostvarenja, bolji u odnosu na 2013. primarno kažem najizdašniji PDV. I doprinosi i sve drugo što sam i govorio i bolje u 90% indeksa, bolje u odnosu na 2013. Na žalost, nešto slabije od plana. Ali to je već jedna druga tema, način na koji smo planirali i usvajali proračun. Hvala lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Poštovani potpredsjednik Doma Željko Reiner, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa uvaženi zamjeniče ministra, svaki polugodišnji izvještaj o izvršenju državnog proračuna zapravo pokazuje kako je Vlada funkcionirala u gospodarskom, u financijskom smislu. Vi ste prepričali neke dijelove tog proračuna, ali zapravo niste dali vjerojatno svjesno interpretaciju toga, a to je ono ključno. Interpretacija zapravo pokazuje svu katastrofu vođenja države u gospodarskom i financijskom smislu. I zbog toga i isključivo zbog toga ćemo mi ubrzo morati raditi rebalans proračuna iz kojeg će još više biti razvidno u kakvom se stanju nalazi Hrvatska. Prema tome, ovo Polugodišnje izvješće o izvršenju državnog proračuna je vrlo važan dokument kojim se nisam siguran da predaje dovoljna pozornost jer je iz njega na žalost sve potpuno razvidno. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ha gospodine potpredsjedniče, nije moj posao interpretacija. Moj posao je da vas realno izvijestim u brojkama, interpretaciju ste vi dali i u ovoj replici i svi drugi kolege zastupnici će dati tu svoju interpretaciju samih brojki. Ono što jest činjenica da mi imamo deficit, da mi imamo deficit od osnutka Hrvatske države. Da je deficit računovodstveno i mislim da sam tu bio korektan za ovo prvo polugodište najmanji sigurno u zadnjih desetak godina iz razloga i ovih izvanrednih prihoda, ali to ne znači da smo gospodarski u dobroj situaciji i to ne znači da izlaz iz te teške gospodarske situacije može biti samo i jedino i odgovornost na, dakle ovoj Vladi u kompletu. Recimo, javni dug, problemi sa javnim dugom. Objasnio sam što nam znači primarni, što nam znači ukupni deficit. Hoćemo li javni dug servisirati na način da pronađemo nove izvore prihoda ili ćemo nastaviti sa zaduživanjem. Mi direktno govorimo o monetizaciji autocesta i svim drugim aspektima i mogućnostima da dakle izađemo iz tog Damoklovog mača koji je nad nama. Da li je put daljnjeg zaduživanja dobra perspektiva? To je jedno pitanje. Drugo pitanje je možda još teže, da li je on moguća perspektiva? Za 6 mjeseci ili godinu vjerojatno je, da li je za godinu, dvije kada se situacija na međunarodnim financijskim tržištima promijeni i kada ove povijesno niske kamate nešto narastu uz naše premije koje imamo i kažem zaostatke koje ćemo morati jednog dana platiti. Da li putem novih zaduženja se ova zemlja može izvući iz gliba to je pitanje, retoričko pitanje koje evo postavljam svima vama pa i hrvatskoj javnosti.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče očekivala sam u vašoj uvodnoj riječi o ovom izvješću da ćete, naravno jer se radi o polugodišnjem izvješću za ovu godinu, da ćete nam naznačiti i predviđanja za rebalans, dakle da ćete nas obavijestiti kad će biti rebalans. Jer ovo izvješće pokazuje da proračun nije dobro planiran. Najavljivao se rebalans za rujan pa onda u listopadu za jedan tjedan, drugi tjedan, dakle zna se da hoće ali ne zna se kad će. Mislim da bi danas bio red i prilika da to saznamo jer smo zapravo praktički već u studenom. Također ste napomenuli da je manjak proračuna u prvih 6 mjeseci 8 milijardi kuna. Kakav manjak predviđate do kraja ove godine? Mislim da je to sasvim uputno pitati ovom prigodom. I na kraju oko plaća. U svim proračunima ove Vlade, koliko se sjećam dosada, uvijek je nedostajalo za plaće. Prošle godine i u Ministarstvu unutarnjih poslova i u Ministarstvu obrazovanja, ove godine u Ministarstvu obrazovanja, pa me zanima odakle, zapravo koliko nedostaje i odakle ćete preraspodijeliti ta sredstva? Hvala vam.
Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo Kosor da rekao sam da će Vlada Republike Hrvatske doći sa rebalansom, znači ovih dana vršimo završne dogovore oko toga, razgovore oko toga kako nadoknaditi ovaj manjak prihoda koji nije ostvaren i kako rashode svesti na mjeru koju smo i planirali. I rekao sam da, na prvoj sjednici praktički odmah nakon saborske pauze koja je čujem najavljena u trajanju od 2 tjedna da će Vlada kažem donijeti taj rebalans. Rebalans bi trebao na Vladi biti sljedeći četvrtak i onda će biti obznanjen. Što se tiče dakle manjka on je planiran. Pitali ste, planiran je na 13, što se tiče dakle državnog proračuna, 13 milijardi i 587 milijuna i 4,1%. Hoćemo li to uspjeti ostvariti? Bojim se da ne bi išlo dalje, da, teško. Ali kažem ono što je sada pozicija barem ako mogu u ime Ministarstva financija da rashode ni na koji način, dakle ukupan iznos rashoda ni na koji način ne probijemo. Oko prihoda također možemo i moramo razgovarati i moramo naći jedan novi balans, ali on u svakom slučaju mora biti realiziran kroz rebalans. Sve drugo bilo bi neodgovorno. Hvala lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Replika poštovanog zastupnika Franje Lucića.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo poštovani zamjeniče ministra u vašem izlaganju govorili ste o deficitu, no nadali smo se da ćete to malo podrobnije objasniti, izvršenje Proračuna za prvo polugodište. No i sami vjerojatno znate da vam se puno ne treba truditi jer nemate puno toga što za reći. Ali kad govorimo o deficitu onda ste govorili da je on preko 8 milijardi ili 8,5 milijardi što pokazuje da će on u konačnici po vašem biti 17 milijardi koncem ove godine. No ona naša predviđanja o kojima smo govorili i lani kad se ticalo proračuna ove vaše Vlade onda smo rekli da će on sigurno u 2014. godini biti blizu 20 milijardi. Što će u konačnici i biti. Jer svi pokazatelji koji su dosada vidljivi upravo ukazuju na to da ona predviđanja nas upravo sa ove strane iz HDZ-a kazuju da će deficit biti blizu 20 ili preko 20 milijardi. Ono što zabrinjava posebno je to da analitičari koji su u proteklom vremenskom periodu analizirali ovaj proračun kazuju da će upravo ova vaša Vlada u protekle 4 godine ukupno povećati zaduženje ove države za 10 milijardi eura. Pa stoga vas pitam gospodine zamjeniče gdje su one reforme koje ste obećali? A bez reformi jednostavno nije moguće smanjiti niti deficit, a niti ovu državu izvesti na onaj put o kojem sanjamo godinama. Stoga svi vaši planovi, svi vaši prijedlozi su se istopili. Vaš kraj i mandat ove Vlade je pri kraju, a da istovremeno za državu Hrvatsku niste učinili ama baš ništa.
Odgovor na repliku, poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospdine predsjedniče. Gospodine Luciću koliki će biti deficit za ovu godinu odlučit ćete u krajnjem slučaju vi, odlučit će Hrvatski sabor. Vlada će Hrvatskom saboru predložiti dakle rebalans proračuna koji će dakle onda reći koliki nam je manjak prihoda nad rashodima. Ja sam bio vrlo precizan i rekao sam kada sam govorio, a govorimo sad o 6-mjesečnom izvješću, da je deficit ako govorimo o državnom proračunu minus dakle -7,953 milijarde a prošle godine je recimo bio -11 432. Vi ste rekli da je veći u odnosu na prošlu godinu. Prema tome, sve brojke vam jasno pišu što je i kako je. Ono što ja mogu sad sa ove govornice reći, a nemojte me tjerati da idem dalje od toga jer kao što rekoh Vlada još razmatra završno kako će taj rebalans izgledati, ali ono što zasigurno mogu reći da deficit neće biti iznad prošlogodišnjeg, zasigurno neće biti iznad prošlogodišnjeg. A ako govorimo o nasljeđima nisam želio i o povijesti onda kažem ovih dana usvajamo novu metodologiju, tj. ona postaje medijima interesantna i Europska komisija će objaviti. Deficite je objavio Državni zavod za statistiku, deficite za prethodne četiri godine. Pa tako 2010.je deficit bio 6,0 po ESA 2010., 2011. 7,7, 2012. 5,6, 2013. 5,2. Znači deficit je u padu. Ja sa time nisam sretan, nitko tko ozbiljno razumije financije ne bi trebao biti sretan jer to su veliki deficiti, to su iznosi za koje vi trebate gospodarski rast 3, 4% da uopće izađete iz priče, ali kažem ukoliko već pozivate strogo na politiku i o tome ko je što ostavio, onda ovi podaci prema ESA 2010. metodologiji, mislim da dobro govore ko i kako upravlja, ko je i kako upravljao javnim financijama. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Da li žele izvjestitelji radnih tijela odbora Hrvatskog sabora iznijeti svoja stajališta? Ne. Prije prelaska na raspravu i otvaranja rasprave želim vas kolegice i kolege obavijestiti o planu rada, najprije danas. Danas bismo odradili ako uspijemo naravno tri točke u dnevnom redu. Sutra također je plan četiri točke. A u petak je Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije i Agencije za elektroničke medije za 2013. godinu. Naravno određene točke bi i glasovali, odlučivali bi o odraženim točkama u petak. Dakle, ovaj tjedan bi odradili 8 ili 9 točaka dnevnog reda. Sada otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskoj saboru, sad je na redu Klub zastupnika HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeničke ministra, gospodine glavni rizničaru, kolegice i kolege. U nekad teža vremena nikad kraća rasprava i izvješće, zapravo obrazloženje izvršenja državnog proračuna, no to je vjerojatno tako. Ali ako znamo da je državni proračun glavni instrument za vođenje ekonomske politike, onda ovo izvršenje proračuna treba možda malo gledati među recima i onda priča ispadne malo drugačija jer u ovoj državi ima ljudi koji se bave sa pojedinim segmentima i onda neke stvari malo drugačije iščitavaju od surih podataka, šturih podataka koja nam je Vlada ponudila. No, ono što je definitivno činjenica, a to je da je ovo izvršenje proračuna rezultat rada tj. nerada ove Vlade. I možemo ga gledati kroz tri ključna segmenta. Prvi je pogrešne makroekonomske procjene. I sad je definitivno da Hrvatska ove godine neće imati gospodarski rast nego će imat gospodarski pad. Definitivno je da Hrvatska u šestom mjesecu ima 31 863 manje zaposlenih, nego prošle godine. Dakle, to je činjenica od koje se ne može pobjeći. Definitivno je činjenica da imao i rast deficita tekuće platne bilance. Međutim, ovdje bi želio i pojasniti jednu stvar, a to je izvoz. Dakle, često smo slušali o rastu izvoza, ako znamo da izvoz čine 90% industrijska proizvodnja i poljoprivreda, ako smo u prvih šest mjeseci imali pad industrijske proizvodnje 0,5% onda vas to jasno vodi na jednu činjenicu, ne trebate biti nekakav vrhunski ekonomski analitičar da kažete da izvoz nije rastao, ni 11 ni 14%, nego je on rastao 1, eventualno 2% a ovih 10% je ustvari prijevoz roba tzv., uvoz iz Srbije, Bosne, Grčke negdje drugdje. I onda izvoz tih roba u EU. Ovaj rast od 1, 2% je čisto statistička promjena računanja izvoza ono što se nekad nije računa. Jer kažem, ako imate smanjenu zaposlenost, ako imate pad industrijske proizvodnje onda ko je proizveo taj višak koji se trebao izvoziti. No, ono što je kontinuirano kao posljedica tih krivih makroekonomskih procjena je rast inozemnog duga. On je i ove godine u prvih šest mjeseci porastao za 1 milijardu. A kad imate krivu procjenu, kad imate krive makroekonomske procjene onda ono što vam se ne događa na prihodovnoj strani kao slijed određenih gospodarskih događanja želite popraviti sa porezima. I onda dođete u nešto što je neumitno, a to je da vodite krivu poreznu politiku, da srljate u povećanje poreza i krajnji rezultat toga je nažalost na prihodovnoj strani da umjesto plusa imate minus. I to je karakteristika politike ove Vlade. Jer kolegice i kolege, dakle da ne bi ispalo da ja sad nešto izmišljam, možete vidjeti u obrazloženju koje je dala ova Vlada, pa ćete vidjeti da su prošle godine uvedeni novi porezi koji se primjenjuju od 1.1. i povećane su određene stope u odnosu na prošlu godinu. Međutim, njihov rezultat je doveo do toga da bi mi, i to treba ovdje jasno reći, da nema one jednokratne uplate od 3 milijarde kuna iz drugog stupa mirovinskog, deficit državnog proračuna bi bio 11 milijardi kuna, 11 milijardi kuna. A mi tih 3 milijardi nećemo imati u drugoj godini i to definitivno ovoj Vladi otvara jedan silni problem. Dakle, da se samo podsjetimo, uveli smo, povećali smo doprinos za zdravstvo, povećali smo trošarine na energente, električnu energiju cigarete, uveli smo trošarine na telekom usluge, povlačenje dobiti od trgovačkog društva i na kraju ono što sam već rekao, drugi stup mirovinskog. Međutim, ako samo pogledate podatke za 8 mjeseci, onda ćete vidjeti da će na kraju godine s osnova poreza na dobit, prihoda od poreza na dobit, faliti negdje oko 300, 350 milijuna kuna bez obzira na dobre rezultate nakon 8 mjeseci PDV-a, tu isto imamo svoje zašto, na kraju ćemo godine od PDV-a, falit će nam preko milijardu kuna u odnosu na plan. Međutim, kad pogledate kolikim poduzetnicima nije vraćen PDV, tzv predporez, u 8. mjesecu, onda će vam biti jasno zašto je ovakav rezultat PDV-a. Dakle, ništa se ne može sakriti, ništa se ne može prikriti, nešto se može uljepšati što se radi već 3 godine, međutim, to uljepšanje nas je dovelo do ovdje gdje nas je dovelo. I ono što želim reći, kolegice i kolege, igre sa doprinosima, mi smo, ne samo sa mirovinskim, i uzeli ove 3 milijarde kuna jer … će se uzeti, nego najtragičnija je igra sa zdravstvenim doprinosom. Najprije smo ga smanjili 2%, pa ga povećavamo 2%, dugovi u zdravstvu su za prvih 6 mjeseci preko 900 milijuna, na kraju godine će biti preko 2 milijarde kuna i kolegice i kolege, ja najavljujem ovdje da će klub HDZ-a predložiti zaključak ovom Hrvatskom saboru kad se bude glasalo o ovom izvješću da prije rasprave o Državnom proračunu za sljedeću godina, se u ovom Visokom domu podnese jedno sveukupno izvješće o stanju dugova u zdravstvu i da se konačno podvuče crta i da kažemo, to je to i da nakon tog vremena više nitko ne smije priznati niti lipu nekakvog duga u zdravstvu jer tada ćemo moći jedino govoriti o tome da želimo napraviti nešto u zdravstvu jer ovo sve što se događa, ove silne sanacije, itd., to je obični smijeh. I na kraju, kad već govorim o zdravstvu, ja se naprosto u ime kluba HDZ-a moram osvrnuti na ovaj cirkus oko riznice, izdvajanje iz riznice zdravstva. Riznica je jedan od najkapitalnijih projekata u reformi državne uprave, htio to netko ili ne htio priznati. Riznica vam nudi da na najbolji i najkvalitetniji način upravljate sa novcima poreznih obveznika. Što ćete vi sada dobiti ako se zdravstvo izvuče iz riznice? Dobit ćete, netko će dobiti priliku da upravlja sa 23, 24 milijarde kuna i da …, međutim kolegice i kolege, stvarni razlog za izdvajanja HZZO-a iz riznice, jer ako pogledate proračun, HZZO-ov proračun ima sve svoje pozicije i nitko mu ga ne može uzeti, jer Zakon o zdravstvu i pročitajte si članke između 72. i 85. pa će to biti jasno, to izdvajanje iz riznice vas vuče u novi deficit od 3 milijarde kuna. A mi možemo govoriti što god hoćemo. I sad da ne bi ispalo da HDZ ne predlaže zakone, mi umjesto da predlažemo zakone, kad raspravljamo o zakonu, dajemo svoje ideje što bi trebalo napraviti i zato vas upozoravamo, idemo u svoj zaključak da konačno ovaj Visoki dom i hrvatska javnost zna koliki je dug u zdravstvu i druga stvar, nemojmo ići rasturati ono što smo godinama gradili, a to je sustav državne riznice jer samo ako su novci na jednom mjestu, onda se s njima kvalitetno upravlja. Još ono što bih želio reći. Imate tzv. cash princip evidentiranja rashoda i to je ono što se događa u zdravstvu i zato niti ne možete nikada doći do stvarnog rezultata koliki je minus zdravstva. Vidite, kolegice i kolege, iz ovoga što sam do sad rekao, a reći još dosta toga je jasno da ovaj proračun nije rezultat struke i Ministarstva financija, nego rezultat političkog pritiska i kad je rezultat političkog pritiska, onda imate ovo što imate. Imate sure brojke s kojima se naprosto ne može složiti niti jedan čovjek koji poznaje javne financije, bez obzira kojoj političkoj opciji pripada. To je činjenica i toga vi kolegice i kolege koji se ne bavite s tim područjem naprosto morate biti svjesni. Proračun je rezultat političkog pritiska. I još završno što se tiče prihoda. Po načelu za prvih 6 mjeseci, milijarda i 300 od 4,5, za prvih 8, milijarda i pol od 4,5, to znači da mi do kraja godine nećemo doći ni na 50% povlačenja sredstava iz EU pa bez obzira koliko tko pjeva u ovoj državi, da je napravio ovo ili ono. Netko može nešto pričati, međutim u proračunu su činjenice od kojih nitko ne može pobjeći. Rashodovna strana, ona vam jasno govori da … nisu provele strukturne reforme jer da su se provele strukturne reforme, onda bi rashodovna strana izgledala drugačije. Nemate vi puno pozicija na rashodovnoj strani koje možete umanjiti za nekoliko stotina milijuna kuna i ništa se neće dogoditi. Imate ih možda 5, 6, ali one se mogu, neke možda ne kratkoročno, ali dugoročno da, smanjiti isključivo i mogu biti rezultat strukturnih reformi koje nažalost nisu provedene. I oni koji znaju javne financije, koji se bave s tim poslom, ako usporede ovo izvršenje proračuna i ako usporede proračun od prije nekoliko godina, onda će vidjeti naprosto da nema pomaka. Ništa se nije promijenilo, ništa se nije pomaklo. Za provođenje strukturnih reformi treba politička volja, nažalost ni mi je nismo imali dovoljno jer da smo je imali dovoljno, vjerojatno bi rashodovna strana izgledala malo drugačije. Ali zbog nepostojanja želje za strukturnim reformama, zbog političkih diktata, u ovom proračunu će faliti sredstva u Ministarstvu prosvjete za plaće i za prijevoz, to smo upozoravali u prvom mjesecu i falit će sredstva za plaće MUP-u. Ovo nas sve definitivno vodi, kolegice i kolege, na minimalni deficit ove godine od 19 milijardi ili 5,8%. To je minimalno, a najvjerojatnije će se kretati između 20 i 21 milijarde na kraju godine. Međutim, ja ovdje kao odgovoran čovjek želim upozoriti na 3 stvari. Jedno je da se vrše određene transakcije koje se ne evidentiraju sada u proračunu ali će doći u nekom budućem vremenu. To je tzv. faktoring za obaveze prema brodogradnji, dakle u ovom ga trenutku ne knjižite u proračunu ali će se on u proračunu knjižiti u nekim budućim razdobljima. Također prije 3, 4 godine sredstva za Hrvatske željeznice su bile u proračunu kao subvencija, poticaj itd. danas su ta sredstva umanjenja skoro za 900 milijuna kuna, ali zato kada pogledate onu listu jamstava od 2,5 milijarde kuna ili 2 i 300 koliko je izdano jamstava u prošloj godini bit će vam jasno da se to zamijenilo s tim. I ono što je najtragičnije troškovi budućeg razdoblja, u ovu godinu je preneseno negdje oko 2 milijarde troškova koji nisu plaćeni iz prethodne godine u sljedećoj će biti preneseno tri i postavlja se pitanje kolegice i kolege da li nama uopće proračun treba ako ove tri stvari zbrojite. Dakle, proračun 2014.je ovakav, rebalans će biti za 15 ili za 20 dana i mi smo 2014.nažalost završili kako smo završili, međutim stvarni problem RH je 2015. Jer one ključne rashodovne strane se ne mogu smanjiti jer nisu provedene strukturne reforme i mi u 2015.idemo sigurno na deficit od 23 milijarde ili 6,6%. Zašto ovo govorim? Pa govorim iz jednostavnog razloga što Hrvatska kao zemlja koja je u mjerama prekomjernog deficita umjesto da ide u smanjivanju deficita, Hrvatskoj se nažalost događa kontraproces Hrvatskoj deficit raste. I kada pogledate koliki je bio deficit prošle godine koliki će biti deficit ove godine i koliki će biti deficit sljedeće godine, mi imamo nažalost suprotan trend od kojeg bi imali. I mi više sa EU nažalost nećemo moći politički pregovarati nego ćemo dobiti diktat kako se trebamo ponašati, samo zbog toga što vidmo što trebamo napraviti, ali politika ne dozvoli da se to napravi, to je činjenice jel od te činjenice nitko ne može pobjeći jer ove brojke to govore. Pa gledali mi ovako ili onako ali kolegice i kolege deficit će vam biti na kraju godine preko 19 milijardi, a mi možemo sada govoriti što god hoćemo. I javni dug, on će biti preko 82% na kraju ove godine, a unutra nije HBOR i unutra nije ZG Holding, to vam još penje se za nekoliko postotaka. Dakle definitivno ova Vlada će povećati uz 4 godine mandata samo što se tiče proračunskog deficita preko 80 milijardi javni dug Republike. Prošle godine smo imali povijesno visoki i najveći javni dug. I na kraju zbog krive procjene, zbog pogrešne politike zbog neizdrživog porasta poreznog opterećenja, zbog neprovođenja strukturnih reformi, zbog rekorda javnog duga nažalost moram nešto reći što sam mislio da nikada neću reći, ako se ništa ne učini Hrvatska će nažalost 2015.biti u predstečajnoj nagodbi. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Dobra vijest nemate 10 replika nego 9. Prva replika poštovani zastupnik Ivo Jelušić.
Teško ću u ove dvije minute reći sve na što bi trebalo replicirati, ali dobar dio rasprave ili argumentacije kolege Šukera svodi se na onu narodnu "Držite lopova" jer lopov u onom metežu nakon što je pokrao viče držite lopova kako se ne bi vidjelo da je on to napravio. Dakle probat ću argumentirati sljedećim, prigovarate ovoj Vladi da je uvela porez za TK usluge, pa vi zaboravljate da je to uvela vaša vlada. Taj porez ste vi uveli. Druga stvar govorite da povlači dobit iz trgovačkih društava, pa vi ste to radili i uveli. Govorite o povećanju poreza pa i PDV-a, pazite pa mi barem nismo obećavali da ćemo smanjiti, vi ste 2007.u kampanji ja se toga sjećam, vi vjerojatno sve zaboravljate pa i ovo da ste govorili da ćete smanjiti PDV na 20% pa ste ga povećali na 23%, vi ste govorili u kampanji da ćete smanjiti ali ste ga povećali, a nama prigovarate. Prema tome, vas je zahvatila totalna amnezija, vi ste sve zaboravili i sada drugom prigovarate ono što ste vi radili. Dakle nemojte to raditi jel nas ima dovoljno u ovoj Hrvatskoj što je bilo. A ono što je dobro to pokušavate iskriviti jel drugačije govorite. Govorite o nezaposlenima, ali nezaposlenost je pala ove godine u zadnjih godinu dana sa Zavoda za zapošljavanje zaposlilo se 218 tisuća ljudi otišlo jer si je našlo posao, jer zaposlilo se u Hrvatskoj dakle ne brisano. To se nikad nije dogodilo u zadnjih 10 godina u Hrvatskoj, to su sve činjenice. Izvoz pa normalno da raste, vi ga pokušavate na svaki način obezvrijediti taj rast, vama kao da je žao što izvoz raste pa govorite da je to zbog promjene metodologije, da je to zbog prepakiranja itd. a sami hrvatski izvoznici kažu da je dio se odnosi na to ali veći dio preko 10% se odnosi na stvarno povećanje izvoza i to bez brodogradnje i naftne industrije koja nam je prije čila glavni dio u izvozu.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Jelušić, vi ste samo potvrdili ono što sam ja govorio, nažalost vi niste svjesni što se u Hrvatskoj događa i ova rasprava nije bila niti stranačka niti ništa nego jednostavno nekoga tko se dugo bavi s ovim poslom i tko zna čitati između redaka. Vi to nažalost ne znate jer da znate nikad ovako nešto ne bi rekli. A kada spominjemo 2007.mogli bi pitati koga gdje i tko bio ali o tome nećemo. Kolega Jelušiću, ja nisam govorio o nezaposlenosti ja sam govorio o padu zaposlenosti, a to je možda daleko gore od nezaposlenosti jer pad zaposlenosti vam znači gubitak radnih mjesta. A što se tiče izvoza ponovit ću, što se može izvoziti ako u jednoj zemlji imate pad industrijske proizvodnje i ako imate pad zaposlenosti, ako vam izvoz čini 90% industrijska proizvodnja i poljoprivreda, a oni su praktički u minusu onda ne znam što se može izvoziti osim toga tzv. reizvoza. Ali ponavljam svima bi nam bilo bolje da pročitamo brojke onakve kakve jesu. Ja znam da čovjek nekad iz političkih razloga neke stvari ne može reći ali ja mislim da je briga svih nas za budućnost Hrvatske daleko važnija od nekakvih političkih priča. Ali kolega Jelušiću, čuti ćemo se 31.12. deficit će vam biti preko 19 milijardi. Bez obzira koliko ćete neplaćenih računa prenijeti u sljedeću godinu jer već u 9 mjesecu neki računi se ne plaćaju i kaže se dobavljačima da će biti plaćeni sljedeće godine. To su činjenice od kojih ne možete pobjeći. Ovaj proračun jasno govori da strukturne reforme nisu provedene, nisu provedene i zato je rashodovna strana ovakva kakva je.
Poštovani zastupnik Branko Bačić, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolega Šuker, s pravom govorite da je ovo 6-mjesečno izvješće ustvari pokazatelj nesposobnosti ove Vlade da nakon tri godine upravljanja Hrvatskom riješi problem krize s kojom se Hrvatska suočava i najbolji pokazatelj tome je pretpostavljeni deficit na kraju godine koji će iznositi gotovo 5%, odnosno preko 5% BDP-a. Ono što sam se želio javiti i replicirati vam odnosi se na nečinjenje ove Vlade, odnosno kašnjenje da krajem 10. mjeseca lokalnoj samoupravi i područnoj samoupravi dostavi smjernice za izradu proračuna za 2015. godinu. Ja ne znam da li je u povijesti Hrvatske države ikad se dogodilo to da do kraja 10.-og mjeseca jedinice lokalne samouprave i područne samouprave nemaju smjernice za izradu proračuna. Tim više i problem je još veći što je Vlada najavila Izmjene zakona o porezu na dohodak koji će jedinicama lokalne i područne samouprave uprave uzeti 2,5 milijarde kuna. Kako će i na koji način jedinice lokalne samouprave taj problem riješiti, koje su to kompenzacijske mjere, što Vlada ima namjeru mijenjati da bi na određeni način kompenzirala tako veliki iznos to također nema odgovora. Govori se o izmjenama poreza na promet nekretnina koji ni izdaleka neće biti dovoljan da pripomogne jedinicama lokalne samouprave. Dakle, ne samo da nije sposobna Vlada rješavati nagomilane probleme nego s druge strane tim pokazuje kako nema viziju ni što nas očekuje u idućoj godini. Vi ste s pravom rekli da će za Hrvatsku biti upravo 2015. godina najteža a možemo misliti kako će biti teška kada Vlada još u ovom trenutku nije napravila niti prijedlog proračuna a niti je upozorila jedinice lokalne samouprave kako i na koji način oni krenuti u izradu proračuna za iduću godinu. Tako da, potpuno se slažem s vama da na takav način treba promatrati ovaj proračun i držim da ste u ime kluba apsolutno stručno dali kritiku ovog izvješća.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Da, kolega Bačiću u pravu ste, o Zakonu o proračunu Vlada je dužna do 6. mjeseca napraviti smjernice fiskalne politike kao nešto temeljem čega će proračunski korisnici državnog proračuna, isto tako jedinice lokalne, regionalne samouprave radit svoj proračun. Kada je počela ova kriza taj se nekako pomaknuo do 8. mjeseca ali nikako se ne možemo dogoditi da jedinice lokalne samouprave pa na kraju krajeva i oni koji traže sredstva iz državnog proračuna polovicom 10. mjeseca ne znaju koje su to projekcije. Ali ako pogledamo temeljem kojih su se projekcija radili proračuni u prethodnim godinama onda oni ustvari nikome ne trebaju. Ali ima jedna stvar koja je daleko pogubnija. Mnogim jedinicama u lokalnoj samoupravi je udio u porezu na dohodak preko 50% prihoda. U većim gradovima je to negdje oko 30, 35%. I sada možete misliti raditi proračun za sljedeću godinu a vi u principu ne znate kako će vam izgledati najizdašniji prihod vašeg proračuna. I to je ono što je najgore. Ali ako pogledate izvršenje ovog proračuna Vlada nema prostora bez uvođenja novih nameta hrvatskim građanima da nadomjesti ta sredstva jedinicama lokalne samouprave. I to je ključ svega. Ali to je ono što govorim da politika a ne struka diktira proračun. I to je ključ problema. Jer proračun je najsnažnije oruđe, najsnažnije poluga za vođenje ekonomske politike. Prema tome, u proračunu se sve skupa skupi i brojke su … [[Govornik se ne razumije.]] one govore da li ste uspješni ili neuspješni. Ako imate deficit od 19 milijardi u trećoj godini svog mandata onda to govori da ste neuspješni, da niste uspjeli napraviti ništa i da sve politike, sva porezna opterećenja koja ste nametnuli hrvatskim građanima su nažalost bila pogrešna.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjednik Sabora, Željko Reiner, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega Šuker, potakle su me dvije vaše tvrdnje da se javim. Jedna je vezana uz ogromne dugove zdravstva. Činjenica je i svi se dobro sjećamo i hrvatska javnost i mi ovdje da smo slušali od strane Vlade sa ove govornice kako će se sanirati dugovi u zdravstvu. Pod tim izgovorom su smijenjeni svi ravnatelji svih bolnica u Hrvatskoj. Stavljeni su politički, partijski podobni sanacijski upravitelji i tada se reklo da više dugova neće biti nakon sanacije i da će nakon toga ako bilo koje od tih sanacijskih upravitelja napravi dugove biti smijenjen. Šta se dogodilo? Mi smo tada upozoravali da od toga ništa jer bez strukturnih reformi od kojih doslovce ni jedna jedina nije provedena neće se ništa dobro dogoditi nego će ti isti, doduše partijski podobni sanacijski upravitelji se naći u istom položaju kao oni prije i stvarati nove dugove. I uistinu sada imamo 900 milijuna novih dugova a ti sanacijski upravitelji budući su podobni nisu smijenjeni osim jednog jedinog iz drugih razloga a taj je zamijenjen sa vrlo kvalitetnim kadrom iz … [[Govornik se ne razumije.]] ekonomistom. Druga stvar koju ste rekli i koja zavrjeđuje da se javnosti objasni a i nama svima skupa isto s ove govornice smo od premijera u ne znam koliko puta čuli da nisu uvedeni nikakvi novi porezi i ništa se nije vezano, nikakvo porezno opterećenje se nije povećalo, a usprkos toga sada smo od vas čuli da će nedostajati više od 1 milijarde pa bi me zanimalo da čujem objašnjenje te činjenice i te diskrepance naravno koju smo čuli.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Uvaženi akademiče Reiner, dakle vi ste samo potvrdili ono što sam ja govorio, a to je da ako ne provedete strukturne reforme i ako idete u sanaciju bolnica samo zbog toga da maknete čelne ljude bolnica i onda u proračunu tekuće godine osigurate manje sredstava nego što ste osigurali prošle godine, a prošla godina je proizvela taj gubitak, onda jasno govori kako će to završiti. No ono što je ključno, a to je ovo famozno izdvajanje iz riznice Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Neka se ovdje predoči koliki je dug i koliko se iz državnog proračuna treba osigurati temeljem Zakona o zdravstvu, a to su vam članci od 72. do 86. koji definiraju koji su prihodi zdravstva i tko ima pravo na zdravstvenu zaštitu kad se plaća iz proračuna pa ćete vidjeti što se to događa i zašto netko silno inzistira. Jer netko će dobit 2 milijarde više sredstava, bit će velika faca jer je u sustavu pumpao novce, a nije napravio reformu sudstva niti bolesnicima niti liječnicima neće ništa biti bolje, ali će zato svi zaposleni plaćat istu stopu doprinosa i hrvatski građani će imati svake godine povećanje javnog duga između 2 i 3 milijarde kuna. To je činjenica. I zato sam rekao i nadam se da će taj zaključak HDZ-a da se u ovom visokom domu raspravi o stvarnom dugu u zdravstvu i da se podvuče crta i da ovdje donesemo zaključak da nakon toga tko nije prijavio svoja potraživanja u zdravstvu nitko nema pravo potražiti onda ćete vidjet ovu cijelu priču jer naprosto je nepodnošljivo da svaka Vlada, svaki ministar financija, bez obzira iz koje političke opcije uvijek sanira zdravstvo i nikad ga nismo sanirali, a hrvatski građani su nezadovoljni sa zdravstvenim uslugama.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Domagoj Ivan Milošević, replika.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Pa uvaženi kolega Šuker, sve što ova Vlada radi u protekle tri godine zapravo pokazuje da, i to smo stotine puta čuli u ovoj sabornici s ove naše strane sabornice, da Vlada jednostavno ne razumije, aktualna Vlada kako funkcionira gospodarstvo u 21. stoljeću i ne vjeruje u privatni sektor, iako jedino privatni sektor to svi znamo, može donijet nova radna mjesta, rast zapošljavanja i gospodarski rast. Također ne shvaća, uporno ne shvaća potencijal ulaska u Europsku uniju i nažalost čak nije u stanju niti natjerati vlastita javna poduzeća da pokrenu bilo kakvu investiciju. Sve što ova Vlada radi, sve se svelo zapravo, cijela ekonomska politika isključivo na poreze, na poreznu politiku gore, dolje, lijevo, desno, doprinosi gore, dolje, porezi i na taj način zapravo su uveli potpunu, potpunu poreznu nestabilnost. Takva porezna nestabilnost, kao i opća zakonodavna nestabilnost logično uništila je svako povjerenje potrošača i ulagača tj. poduzetnika. U tim uvjetima apsolutno je nemoguće pokrenuti gospodarski rast. Ako nemate minimum povjerenja hrvatskih građana u vlastitu državu, u to što će biti sutra, koliki će biti porezi sutra i ulagača, da ne znaj za mjesec dana unaprijed koliki će biti porezi, pa tko će u takvoj zemlji raditi posao. Nažalost, aktualna Vlada je apsolutno dokazala u protekle … godine nažalost za sve nas, a to je posebno u toj poreznoj politici i o tom smo govorili, a to je manje je više, a nije više više.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Milošević, pa naprosto je fascinantno da sve jedinice lokalne samouprave imaju svoje prostorne planove, da su one nastale na temelju nekakvog županijskog i višeg plana, za to su utrošeni silni novci. Sad se postavlja pitanje ako netko želi gradit nešto što je sukladno prostornoj dokumentaciji tko ima pravo da ga zavlači godinu ili dvije. To je ključ cijele priče. Naočigled se čini jednostavno, međutim jednostavne stvari je najteže napraviti i ako netko to u ovom stanju nije počistiti da li će te poslove definitivno dignut na razinu države ili će ih spustit na razinu jedinica lokalne samouprave dragom Bogu je svejedno. Ali ako smo uložili novce u prostorne planove onda nitko nema pravo da od nekoga traži ovo ili ono ili nađe se ova interesna skupina ili ona pa kaže ovo se ovdje ne može graditi. Ako su građani nakon javne rasprave i ako su predstavnička tijela donijeli te prostorne planove onda su praktički građani dali suglasnost da takav objekat i takva industrija bude na tom mjestu. I to je ključ svega, jer ovo što se događa u Hrvatskoj da raznorazne interesne skupine stopiraju svaki projekat, da oni koji trebaju izdat papire zavlače ljude po godinu, dvije, tri dana, to je ono što je nedopustivo i samo to treba eliminirati i riješit ćemo mnoge stvari. No ono što je ključno kod investicija je pravna sigurnost. Ako vama netko nesporno nešto duguje i vi tužite, spor vam traje 7, 8 ili 10 godina, to stvara izuzetnu pravnu nesigurnost. Ako vi uđete u jedan posao po jednim porezima onda vam netko uvede neke poreze pa umanji vašu dobit ili vam poskupi poslovanje vašeg rada, to isto stvara jednu silnu nesigurnost jer vi ste po nečemu ušli da zaradite novce. Ja kažem svakom tko želi zaradit…
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Babić, replika.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine Šuker, ja sam s pozornošću pratio vašu raspravu, vaše kritike na ovo izvješće i onda ste završili u jednom vrlo pesimističnom tonu, onako depresivno da bi se Hrvatska već 2015. godine mogla naći u predstečajnoj nagodbi. To jest dosta depresivno. Međutim, u izlaganju ste rekli da se Hrvatska zadužila gotovo 1 milijardu, da je vanjski dug narastao gotovo jednu milijardu eura. Činjenica da je vanjski dug 46,6 milijardi eura i da to zaduženje, taj vanjski dug od milijardu eura je zapravo došao iz sektora države. I ono što ste još naglasili i istina je možda o tome manje razgovaramo, a to je zbog neučinkovite javne administracije, možda i aljkavosti. Republika Hrvatska će se naći u situaciji a mogla je iskoristiti svoje članstvo u EU da u 2016. i 2017. godini neće moći povući onih milijardu eura. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Babić, dakle ja sam namjerno rekao da Hrvatska ide u kontra smjeru. Umjesto da se smanjuje deficit on se povećava. Zašto sam rekao predstečajna nagodba? Pa zato što svi oni koji nas kontroliraju i koji nas trebaju kontrolirati vide da idemo u krivom pravcu. Dok vi idete u nekakvom normalnom pravcu imate prostora za političke razgovore i pregovore. Kad se vidi da taj trend treću godinu za redom ide totalno krivo i to drastično, to je godišnje povećanje po 20, 30% deficita onda više nema političkog razgovora. I nije to stvar u tome da će Hrvatska bankrotirati da se ne bude krivo razumjelo, nego kad sam spomenuo predstečajnu nagodbu ona je nešto s čim se ova vladajuća koalicija toliko hvalila pa sam je spomenuo figurativno. Ali zato svi investitori će itekako o Hrvatskoj razmišljati. Mi i sad u vrijeme možda najnižih kamata u povijesti plaćamo relativno visoke kamate. Zašto? Ne zbog toga što možda smo ovakvi ili onakvi, nego što trendovi koji oni koji bi htjeli uložiti novac u Hrvatsku su negativni i oni kad vide te negativne trendove oni naprosto iskoriste priliku i opale vam više kamate nego što bi trebali. I onda iskoriste kao argument. Evo vidite, vi već imate treću godinu povećanje deficita, niste proveli strukturne reforme i onda u konačnici veće kamate. A kad govorimo i o tim kamatama je veli 12 milijardi kamata. Gledajte, 2012. deficit 11 milijardi, 2013. deficit skoro 19 milijardi, 2014. deficit 21 milijardu. Kad to sve skupa zbrojite to je preko 60 milijardi. Obračunajte na to prosječnu kamatu 4 i pol posto godišnje, pa ćete vidjeti koliko je to. To je preko 2 milijarde i 600 za tri godine vlasti. Ali nemojmo zaboraviti da do ekonomske krize Hrvatska je plaćala kamate negdje oko 5 milijardi kuna.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Martina Dalić, replika.
Hvala lijepo. Kazali ste kolega Šuker na početku da se u ovom izvještaju o izvršenju proračuna može dosta toga pročitati između redaka. Pa u stvari može se puno, puno pročitati iz samih redaka. Jedna od najzanimljivijih redaka je izvještaj o državnim jamstvima. U izvještaju o državnim jamstvima kaže se da je u prvih šest mjeseci ove godine za protestirana jamstva plaćeno 552 milijuna kuna. To ide u najbolje godine. Najbolje pod navodnicima kada je po protestiranim jamstvima za brodogradnju plaćano godišnje nešto više od milijardu kuna. Bilo bi stoga zanimljivo i važno kolega Rađenović da nam objasnite što, kako i koja se to jamstva protestiraju. A ona što kaže također taj izvještaj jedna od najčešće protestiranih jamstava su ona Hrvatskim željeznicama. U prvih 6 mjeseci plaćeno je 107 milijuna kuna za proteste po jamstvima HŽ Cargo i izdano novih jamstava 250 milijuna sa dospijećem godinu dana. To je već drugi puta da se HŽ Cargu izdaju jamstva za financijsko restrukturiranje i konsolidaciju. Što se to zbiva u HŽ-u i kako to HŽ koristi kredite za koje država jamči, jer u protekle dvije i pol godine vašega mandata izdano je više od 3,3 milijarde kuna jamstava Hrvatskim željeznicama, a kojima se u suštini u najvećoj mjeri u stvari preusmjeravaju i artificijelno smanjuju državni izdaci što svjedoče upravo ovi protesti po jamstvima. Dakle, i ta su jamstva u stvari jedan manje vidljiv i možda teže primjetljiv način na koji umjetno smanjujete rashode i na koji umjetno održavate ovaj deficit ionako visokim. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice Dalić, ja sam namjerno rekao među recima, jer među recima mi je između ostaloga da na poziciji HŽ-a su se smanjili unatrag, prema onome što je bilo unatrag tri godine skoro milijardu i pol izdaci. Ali su se ti izdaci prebacili na jamstva koja će doći u naplatu državi i to je deficit nekih budućih vremena. Zato i jesam istaknuo i faktoring kod brodogradnje, a isto tako i odgodu plaćanja. To je ono što je među recima, što se ne vidi. Ali ako pogledate koliko je narastao proračun, zapravo deficit državnog proračuna u odnosu na ono što je bilo prikazano, onda vam je jasno da među recima piše. Međutim, među recima piše ono što se ne radi. Jer vi stavite u retku ono što radite i to možete braniti. Međutim, kad nešto radite onda znate i pročitati što je pisac htio reći. A onda je najbolje kad se oni koji to ne znaju pročitati pokušavaju vama reći što je pisac htio reći. A nekada kad smo pisali lektiru u školi onda je bio na kraju onaj zaključak. Pa ja sam iz ove domaće zadaće koju je zamjenik ministra napravio pokušao izvući zaključke za hrvatske građane koji nemaju ovo sve priliku vidjeti i da ih upozorim ne na to da ih plašim kao što su neki govorili, nego da ih upozorim naprosto da netko ne zna raditi, nema političke volje i nije u stanju provesti reforme i da im je zbog toga povećao porez, da im je zbog toga povećao cijenu električne energije, da im je zbog toga povećao cijenu plina i da je rezultat toga da na ovih 20 milijardi kuna oni će sljedeće godine plaćati 900 milijuna više kamata u odnosu na ovo sve skupa. Dakle, ja sam htio poslati poruku ovo između redaka hrvatskim građanima.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, replika.
Kolega Šuker iako se s vama ne slažem oko stava Državne riznice i zdravstvenog osiguranja HZZO-a rekli ste da će tada, ako do toga dođe, deficit državnog proračuna biti veći za 3 milijarde, 2 do 3 milijarde. Ja bih to rekao zapravo da će se tada jasno vidjeti da se radi o 2 do 3 milijarde kuna obaveza državnog proračuna spram zdravstvenog osiguranja koje se zasad ili dosad ne izvršava ili točnije 2 milijarde i 59 milijuna kuna sigurno. A još uvijek ne znam da li se izvršavaju one, to su ovi članci 72. do 82. Zakona o zdravstvenom osiguranju, i nemam podatke oko toga da li se izvršava i ona obaveza da se dio poreza na duhanske proizvode usmjerava prema zdravstvenom osiguranju. Ali, suština onog što sam vam želio reći prijedlog zaključaka o raspravi o stanju i dugovima zdravstva. Naš klub zastupnika prije nekoliko dana je upravo takav prijedlog zaključka uputio u proceduru želeći da u Saboru raspravimo efekat Zakona o sanaciji javnih ustanova, a on je zapravo sanacija zdravstvenog sustava. Tako da ako se i vi pridružite tome želim vjerovati da će odgovor Vlade i dostava podataka biti brza kako bi i prije izdvajanja HZZO-a iz Državne riznice znali koju potrebu odnosno dugove ili pluseve sa sobom odnosi izvan riznice.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Lesar ako hoćete nešto sanirati, ako hoćete nešto restrukturirati onda morate znati u kakvom je stanju. Bez toga nema, to je ćorav posao. Međutim, ovo što ste vi rekli, mene čudi da vi kao čovjek koji se stalno borite za prava radnika ste rekli ovo što ste rekli. Dakle, vi ste rekli da nešto iz i ovako visokog poreznog opterećenja hrvatskih građana treba plaćati. Međutim, doprinos, visina doprinosa i visina poreza je ekvivalent onoga što trebate financirati. Točno se po Zakonu o zdravstvu zna što se financira iz zdravstvenog doprinosa. Prema tome, neka se plati ovo što treba iz državnog proračuna za one koji po zakonu imaju pravo ali onda su se stekli uvjeti da se smanji stopa zdravstvenog doprinosa i da se povećaju plaće hrvatskim građanima. To je ono o čemu mi trebamo razgovarati. Ali ne, uzet ću ovo što mi je sigurno bez obzira koliko mi treba a iz poreznih prihoda ću zagrabiti 5 milijardi kuna. Jer vi ste zaboravili još nešto, imate unutra i jednu trećinu trošarina. Dakle, to su činjenice od kojih se ne može pobjeći. Zato treba vidjeti kakvo je stanje u zdravstvu, treba reći koliko ovakvo zdravstvo kao što je košta i onda temeljem toga se odredi i tko će i kako će i koliko plaćati zdravstvo i koliki će biti zdravstveni doprinos. Jer ovo što ste vi rekli to da je rekao nekakav neoliberal ja bih shvatio ali vi koji se zalažete za prava radnika teško jer to … [[Upadica se ne razumije.]] Samo malo, molim vas. To ih vodi u veće porezno opterećenje i to … [[Upadica se ne razumije.]] A dobro, to je vaše pravo da govorite. Dakle, vrlo je interesantno da je jedna politička nomenklatura zdravstvo uvukla u proračun, a ta ista politička nomenklatura ga čupa 10 godina natrag. I puno je takvih poteza, samo to je preskupa škola da bi se mi igrali s tim. Prema tome, ako se ovo ide raditi onda treba napraviti jednu vrlo, vrlo kvalitetnu podlogu.
Hvala lijepa. Zastupnici ne vode u sabornici privatne razgovore ni stranačke razgovore nego se obraćaju hrvatskoj javnosti. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Šuker vi ste rekli na početku svoje rasprave da je proračun najsnažnija poluga za provođenje ekonomske politike, što se s vama slažem. Međutim, proračun je prije svega najzorniji politički akt. On je povezan i sa ovom vašom tezom koju ste rekli na početku. Stranke koje su se okupile oko Kukuriku koalicije one su govorile jedno, a proračun pokazuje zapravo da vode neku drugu politiku i ekonomsku politiku ali i ukupnu politiku prema građanima RH. Ono što ste vi spočitavali Vladi zapravo nije kao što ste rekli upozorenje nego kritika, opravdana kritika, jedno, naročito jedna stvar bode u oči, a to su fondovi, europski fondovi. Znači, novac koji nam je bio ponuđen, novac koji smo imali prilike uzeti mi ga jednostavno nismo uzeli. Ponašamo se kao zemlja koja ima suficit i koja ne zna što bi sa novcem pa taj novac u EU koji su nam na raspolaganju u europskim fondovima nam ne treba. To je upravo, to je zorni pokazatelj nesposobnosti ljudi koji vode državu i nesposobnost ljudi u Vladi. Upravo ponuđeni novac koji stoji na stolu i ne znati ga uzeti. Druga stvar je, ako je proračun najzorniji politički akt tada sasvim sigurno da je bila pogrešna politika a to je bila politika rezanja, stezanja remena, štednje, što je uostalom i EU priznala da je pogriješila kod nekih država. Međutim, mi i dalje inzistiramo na onome što propada. I sasvim sigurno da ta politika štednje neće Hrvatsku izvući iz krize.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, EU fondovi vrlo često se kad se podnose izvješća brkaju pretpristupni i fondovi EU. Tamo negdje 2008., 2009. kad smo krenuli snažnije u korištenje tih pretpristupnih fondova došli smo do spoznaje da iskoristimo sve intelektualne potencijale RH teško da ćemo moći napraviti kvalitetne projekte s kojima ćemo moći povući sredstva. Da li je potpredsjednik Vlade i resorni ministar napravio da kažem alate, pripremio službe da mogu pomoći onima koji to nisu u stanju napraviti? Da li su se svi intelektualni potencijali Hrvatske angažirali da pripreme projekte? Nisu. Nekad vam odbije projekat zbog krivog zareza, ovoga ili onoga samo da vas eliminira. Dakle, ako ste vi još nesposobni, ako kasnite sa razno raznim akreditacijama, ako vam ne valja softver i takve bedastoće, onda onaj tko vam treba dati novce je presretan jer vidi da vi to nećete povući. Definitivno je sad sigurno da Hrvatska 2016. neće moći povući 600 milijuna eura od onoga što će joj bit odobreno iz jednostavnog razloga što se administrativno nije pripremila. To je činjenica i sad mi možemo se prepucavati koliko hoćemo, ali oni koji budu čitali izvješće za 2016. će to nažalost vidjeti. I što hrvatski građani, što hrvatski poduzetnici imaju od svega toga skupa, ništa. Kad ste govorili o rezanju potrošnje, nije u ovom proračunu srezana potrošnja, srezalo se ono što se moglo srezat. Ono što je trebalo biti posljedica strukturnih reformi toga nemate, maknuli ste sve investicije prije svega u Ministarstvu prosvjete, i Ministarstvu zdravstvu, i Ministarstvu regionalnog razvoja. Sve jer naprosto se nije moglo ništa drugo rezati, a to je ono kad govorim da politika tu mora preuzeti stvari, jer to ne može jedan čovjek, to politika mora preuzet i odredit što će se smanjiti.
Poštovani zastupnik Franjo Lucić replika.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, u svojoj raspravi dotakli ste se jedinice lokalne područne samouprave. Kako dolazim iz Požeško-slavonske županije, a govorimo već duže vremena o jednostavnoj poreznoj represiji koja se provodi u državnom proračunu, pokazujem to iz primjera Požeško-slavonske županije. Naime, Ured za prostorno uređenje koji je bio u nadležnosti ministarstva, odnosno državnog proračuna jednostavno bez ikakvih pitanja su izdvojili sve djelatnike iz dosadašnjeg državnog proračuna na teret županije Požeško-slavonske. Trošak za te djelatnike je 750 tisuća kuna. Naravno, druga porezna represija porez na dohodak i jedinicama lokalne samouprave i županijama također govori da će moj Grad Pleternica ostat bez 500 tisuća kuna. Spajanje bolnica na mojoj županiji, Pakračke i Požeške bolnice samo u godinu dana povećanje druga od 20 milijuna kuna. Pa vas pitam doista, a i vas kolegice i kolege, a i ministra pa kakva je to reforma u zdravstvu, kako i na koji način mislite dalje opterećivat gradove, županije i da ćete na ovaj način poreznom represijom dovesti u situaciju da neće moći funkcionirati. Uslijed ove represije porezne koju provodite u ove tri godine, ni na bilo koji način niste pokazali da ste bilo šta uznapredovali, da ste upravo tim poreznim opterećenjem pomogli građanima Republike Hrvatske, nego povećavate deficit sve veći i veći, koji će u konačnici biti 20 milijardi kuna.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Gledajte kolega Lucić, imate Zakon o fiskalnoj odgovornosti koji kaže da morate napraviti procjenu učinka tog zakona i kad govorimo o decentralizaciji onda ako se spuštaju određene obveze, onda treba spuštati i prava. A to je ono što se nažalost ne događa. Bolnice su možda najbolji primjer kako ne treba raditi jer samo spojit bolnice i mislit da će nešto ušparati, i administrativno spojit to je priča za malu djecu. I to se pokazalo da naprosto ne funkcionira. Međutim, ova priča sa porezom na dohodak je smiješna. Pa zar ne bi bilo logično ako neko ima nekakvu ideju i ako mu možda neke stvari nisu baš najčišće kako bi trebao riješiti, da je napravio prijedlog zakona i pustio ga u saborsku proceduru u prvo čitanje. To ima puno ljudi koji i sad ili su bili prije čelnici jedinica lokalne samouprave, tu ima puno ljudi koji znaju kako funkcionira lokalna samouprava i onda bi se moglo o tome raspraviti, možda iskristalizirati neke stvari što napraviti s tim. Ne, Vlada to ne radi, opet će nam gurnuti zakon po hitnom postupku. Što je logično, vladajuća većina će to naprosto morati izglasati jer to ono što govorim o političkom pritisku bez obzira što se mnogi neće slagati, ali jedinice lokalne samouprave će ostat bez 2,5 milijarde kuna. I ne može niko reći da to niko neće osjetiti, jer ako nekome uzmete 2,5 milijarde kuna onda će to neko osjetiti. Međutim, mi stalno zaboravljamo da su jedinice lokalne samouprave praktički jedini koji nešto investiraju i rade u ovoj državi. To je pa sigurno milijarda i pol investicija, milijarda i pol manje posla za i ovako posrnulo graditeljstvo u Republici Hrvatskoj. To su manje vrtića, to je manje škola, to je manje kilometara ili metara vodovodne i kanalizacijske mreže itd. I ko god misli drugačije taj nažalost nikada nije niti pokucao na jedinicu lokalne samouprave a kamoli da zna kako ona funkcionira.
Hvala lijepa. Zadnja replika, poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, 25 494 milijuna kuna bio je deficit 2011., ova Vlada to sigurno neće dostizati, dapače ja vjerujem da ćemo mi na kraju iduće godine imati bar pola od toga, odnosno negdje oko 12, 13 milijardi. Međutim, ono što me ponukalo za replicirat, vi ste u jednoj analizi vašoj opozicijskoj, kvalitetnoj ovog izvješća o proračunu između ostalog stalno iščitavali retke, pa onda između redaka, onda se figurativno izražavali i u biti ja sam isto tako kako i naši građani tako shvatio da vaš veliki HDZ-ov ekonomski program se svodi na predstečajnu nagodbu, na kraju. Tako ste otprilike figurativno se izrazili. Što znači da ništa od vašeg tajnovitog ekonomskog programa, nego da vi mislite da bi trebalo ići u predstečajnu nagodbu Hrvatske. I ja smatram da to nije, da ova politika Vlade i smjer ove Vlade, i strategije kojima radimo, i restrukturiranja koja radimo, i reforme su nešto što je smjer u kojem Hrvatska može izaći iz krize.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Kolega Gjurković, žao mi je što vam ovo moram reći, ali da nije žalosno bilo bi smiješno. Ovo je tragikomično što ste vi sada rekli, ali to govori o vama. Druga stvar, da raščistimo tu 2011. Deficit, ovako kako ste ga vi prikazali, bio je 15 milijardi, na to ste napumpali 11 milijardi brodogradnje. Kad bi po istom principu sva ova jamstva koja ste dali u protekle 3 godine, a koja se zna da će biti naplaćena, kad bi ovih 6 milijardi koje ćete uzeti iz drugog stupa mirovinskoga i još neke druge stvari koje će biti trošak u budućnosti, natovarili na deficit ove godine, vi bi imali deficit 30 milijardi. Prema tome, nemojmo se igrati s nečim što se zna metodološki i na kraju krajeva, to radi eurostat, kako se neke stvari rade. Nemojmo žmiriti na neke stvari. A kako to izgleda, najbolji je bio slučaj kako vi razmišljate, evo, ove UBS banke. Dakle, to su činjenice u potpunosti jasne. Postoje dokumenti i netko si nađe za pravo da kaže, je Hrvatska duguje 45 milijuna. O toj cifri, ja ne znam, jedino ako je neka zadnja 3 mjeseca netko razgovarao. Nije nitko razgovarao, ali kolega Đurkoviću, da, bilo je sporno što je netko na dug od 3 milijuna i na dug od 9 milijuna zaračunao 20 milijuna kamata. Pa kamatu na ovo, pa kamatu na ono. I druga stvar, nije mogao fizički dokazati da posjeduje tu obveznicu i zato pregovori nisu završeni i zato je pregovarano i u mandatu ove Vlade, samo to što se to netko boji reći. Zašto netko nije rekao da od ovih 27 milijuna, to je zadnja cifra o kojoj ste razgovarali, 20 milijuna otpada na poslovne banke, a 7 milijuna otpada na Hrvatsku državu pa ako i bude trebalo to sve platiti, dug Hrvatske države ne može biti veći od 10, 11 milijuna, ali netko je, samo da bi se bavio politikantstvom rekao, je, to su kosturi iz ormara, 45 milijuna. Evo, vidite, to je neodgovorno, politikantsko gledanje na javne financije, a sve dokumente imate u Ministarstvu financija, HNB-u, DORH-u i Ministarstvu vanjskih poslova.
U ime predlagateljice Vlade RH, zamjenik ministra Ministarstva financija, Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Da, ovi kosturi iz ormara su iz '90., …, itd., vi to znate. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, da, penjalo se ovo iz '90. kad govorimo o kosturima iz ormara. … [[Upadica se ne čuje.]] '88., još bolje. Znači, prije '90. Čim je … u igri prije nezavisne Hrvatske države. No dobro. Evo javio sam se nakon kluba HDZ-a da bih rekao nekoliko riječi iako nakon ovog, većim dijelom debatnog kluba unutar kluba HDZ-a, no dobro, to je propust samoga Poslovnika, barem sam tako mislio dok sam bio ovdje među vama, ali mislim tako i nadalje. No dobro, to je ipak problem Hrvatskoga sabora stoga se ispričavam što to uopće komentiram. Nije kolega Šuker izrekao puno točnih stvari, ali evo ja sam si zabilježio da kažem oko nekoliko njih koje je bilo ipak netočno. Od samog tehničkog dijela da je uvodno izlaganje bilo kratko i da informacije nisu sveobuhvatne i dovoljno obuhvatne, one su na razini prethodnih godina, čak su neki koraci napravljeni …. Što se tiče uvodnog izlaganja, ja sam se pažljivo pripremio, gledao kako je to bilo prethodnih godina, ovo je bilo zasigurno duže nego u protekle 3, 4 godine, ali manje bitno. Ono što se slažem, slažem se da su makroekonomske projekcije bile optimistične i da ih nažalost nismo ostvarili, to je bio najveći rizik i kada smo razgovarali o samom predlaganju proračuna, još je tu bio bivši ministar, rečeno je da je to, da je prognoza optimistična i da s te strane jedino i samo gospodarski rat … makar ekonomska prognoza može zemlju izvući i govorio sam o tim … maču od kamata, sada ću reći nešto više budući da su se pojavile i brojke, kažem, oko dugova. Kolege iz HDZ-a, kažem unutar debatnog kluba, svaki je spomenuo svoju brojku kakav deficit i gdje očekujemo pa je red da kažemo i razgovarali smo više metodologija pa se, kažem, opet vraćam i reći ću prema metodologiji ESA 2010 koja upravo uključuje ovo sve, znači spominjali smo i o HŽ-u i o nekim drugim kosturima iz ormara, upravo metodologija … 2010 uključuje sve i to je zapravo ono što država, što eurostat prepisuje za sve države i što država ima kao neke svoje mačeve bez obzira bili oni kroz jamstva, da li oni bili direktno kroz proračun pa, kažem, ESA 2010 uz državni proračun i korisnike uključuje i izvan proračunske korisnike i javna poduzeća i lokalne proračune i korisnike i izvan proračunske fondove i on je zapravo sveobuhvatan. A te brojke govore da su naši deficiti veći od naše nacionalne metodologije i zato moramo o njima govoriti. Taj deficit je bio, kolega Šuker, da, bio je 25 494 u 2011., bio je 19 795 u 2010. i on pada u 2012., '13., dakle taj ESA 2010 on pada na 18 milijardi u '12., i '13. 17, za '14. ćemo vidjeti što sve ESA metodologija daje, ali ono o čemu želim govoriti, to je primarni deficit, znači deficit razlika, prihoda i rashoda, kad oduzmemo kamate, a kamate su nam u tim godinama, dakle prije mandata ove Vlade bile nešto manji pritisak na funkcioniranje javnih financija. Nešto manji, bio je težak, bio je 2010. 7,7 milijardi. Bio je 2011. 9,6 milijardi, ali u '12. se već penje na gotovo 11 i u '13. i ovoj godini mi imamo preko 11 milijardi kamata, znači za sva ona dugovanja pa i ta, platili ih, ne platili ili djelomično platili, a naslijedili ih iz bivše Jugoslavije. To je ono o čemu želim osvijestiti i vas ovdje i cijenu hrvatsku javnost. Primarni deficit, kažem, čisto da baratamo oko brojki, bio je prema metodologiji ESA 2010 u '10. 12 milijardi 021, u '11. 15 milijardi 804, u 2012. 7 milijardi 875, u '13. 6 milijardi 076. Znači, trend je drastičnoga pada. Ono što, rekao sam, što očekujemo ove godine ne želeći prejudicirati odluke Vlade i u konačnici vas samih koji ćete odlučiti o samom rebalansu proračuna on zasigurno neće biti veći od 16 milijardi i neće biti veći od protekle godine. Moram biti korektan, bio sam korektan i na raspravama i na jedan prihod od 3 milijarde i više sam puta to spomenuo rekli ste da se krije između brojaka, ne krije se, 3 milijarde od beneficiranog staža jest izvanredni prihod i sa te strane je evidentiran sa te strane i zato su brojke nešto bolje.
Hvala vam lijepa zamjeniče. Imamo tri replike. Poštovani zastupnik Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora ako mogu prvo vama kritika, ne može zastupnik govoriti za rasprave zastupnika da je debatni klub jel bilo je puno replika, a radi hrvatske javnosti i radi … replike unutar kluba su uveli zastupnici SDP-a u mandatu 2008.-2011. Prema tome, ako tada nije bio debatni klub, a neshvaćano, ali očigledno to je poimanje i razmišljanje politike. Kolega Rađenoviću, Hrvatska je 2008.bila u primarnom suficitu od milijardu i 800 milijuna kuna i ja ne shvaćam zašto mi glorificiramo kamate. ako imate deficit od 19 milijardi vi se morate zadužiti 19 milijardi i na to morate platiti nekakvu kamatu. Da li je ona 4, 5% to znači da je sljedeće godine vama trošak kamate veći u odnosu na prethodnu godinu 900 milijuna. Ako ste vi imali deficit 2012. 10 milijardi što ste ga prikazali iako ste se zadužili malo više, u 2013.deficit je bio negdje 18 milijardi to je 28 milijardi. Uzmite da je prosječna stopa zaduživanja bila negdje oko 5%, znači samo za te dvije vaše godine je trošak kamata milijardu i 200 veći. Ako će ova godina i po EUROSTAT-u deficit biti 19 milijardi znači sljedeće godine također nekakvih 20 milijardi nekakvih 500, 600 milijuna veći trošak kamata. Prema tome ne treba tu glorificirati. Točno se zna što se zaduživalo i na to se plaćaju kamate. Vi kada pogledate mi smo 2007.imali smanjenje javnog duga, ali je došla ekonomska kriza i proračuna je eksplodirao. Da bi se to na neki način riješilo trebalo je provesti strukturne reforme. Nisu provedene i nažalost meni je najveća žalost da sada nakon 6 godina govorimo o istim problemima o kojima smo govorili prije 6 godina. to je najveća tragedija svih nas.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodine Šuker, upravo o tome i to je bio razlog moj da ponovno uzmem riječ u ime predlagatelja i sada razlog za repliku. Da ne bi baratali svakakvim brojkama, a nažalost u medijima uvijek završen one brojke koje zvuče najatraktivnije pa ako sam ja dobro zapamtio očekivani deficit najatraktivnija brojka sa aspekta opozicije bio 30 milijardi u ovoj godini, sada očekujem da možda neko. … [[Upadica se ne razumije.]] Je kolega Lucić, ali dobro pogledat ćemo zapisnik pa ćemo čuti. Znači u sklopu ove rasprave vaš je kolega na repliku na vaše izlaganje u ime kluba rečeno i 30 milijardi. O.k. ako će to pomoći optimizmu hrvatskom društvu i očekivanom najvažnijoj komponenti rasta gospodarstva i osobne potrošnje kada kažete da je sa 30 milijardi ne znam hoće li to pomoći i zato sam govorio o metodologiji ESA 2010.i metodologiji koju koriste sve europske zemlje koje EUROSTAT objavljuje zapravo zajedno sa DZS-om RH radi za sve zemlje i on je usporediv na razinama. Govorili ste o strukturnim reformama i nevoljkost da se one provode, neke su provedene. Bilo je puno prosvjeda oko toga od legalizacije, od fiskalizacije, moramo li govoriti koliko je bilo prosvjeda sa te strane. I danas bilo kakva strukturna reforma je dočekana na nož u startu. Ne možete kolega Šuker i vi to dobro znate biti protiv ekspanzije i eksplozije javnog duga, govoriti o problemima koje javni dug nosi pa nosi primarno i kroz otplate kamata itd., a sa druge strane reći ne, ne treba nam rješenje, ne treba nam monetizacija ni u startu, ne treba nam jednokratno smanjenje javnog duga za tri milijarde, ne treba nam. Lakše je 33 milijarde prebaciti na refinanciranje, prebaciti … [[Govornik govori prebrzo, ne razumije se.]] pa platiti 60 milijardi. Time ne želim završavati raspravu o toj točci dnevnog reda, ali reći danas da to ne a stavljati nekad u svoje planove, a sada zbog populizma reći ne, ne treba nam ni monetizacija nije najprincipijelniji put. Oprostite gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Martina Dalić, replika.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Rađenović, vi očito volite raspravljati o tim metodologijama, a znate kada smo već kod metodologije onda ne možete sva pitanja koja proizlaze iz ovog proračuna pokriti pozivanjem na tu neku tzv. ESA 2010. Jer ona što se HŽ-a tiče uključuje samo HŽ Infrastrukturu. A ono što u ovom proračunu piše da Vlada radi jest da izdaje jamstva drugim HŽ-ovima kao što su Cargo, kao što su Putnički prijevoz koji ne ulaze u te vaše metodologije, izdaje jamstva temeljem kojih im se odobravaju krediti, a onda otplaćuje te iste kredite. U HŽ Cargo već je u prvih pola godine plaćeno 107 milijuna kuna po protestima. Pa kojeg ima smisla onda im odobriti jamstvo za novi kredit od 250 milijuna na godinu dana? Prošle godine je plaćeno Cargo-u 107 milijuna kuna po protestima. Ja vas jednostavno pitam kako ide taj proces financijske konsolidacije i restrukturiranja, ta reforma u sustavu HŽ-a, jel i sami se pozivate da provodite reforme. Pa ja vas pitam koji su i kakvi su rezultati, ako država stalno odobrava jamstva za konsolidacije, zbrinjavanje, dakle za tekuće troškove ta jamstva plaća i odobrava zatim nova? Ne vidim da je taj proces uspješan, ne vidim da je ta reforma uspješna i znam da se to ne može pokriti nekakvim maglovitim pozivanjem na metodologije ESA 2010., 2005., … i tome slično. Takve riječi neke ljude ne mogu fascinirati. Pa prema tome lijepo vas molim da mi odgovorite što kako i zašto je u proteklih dvije godine izdano milijardu kuna jamstava HŽ Cargo-u i HŽ putničkom prijevozu za financijske konsolidacije, za zbrinjavanje i gdje su rezultati tih reformi.
Hvala. Odgovor na repliku, zamjenik ministra, poštovani Igor Rađenović.
[[Upadica: Oprostite.]] Ova nova tehnika je kompliciranija od stare.
Nova tehnika je pravedna među vama.
Dobro predsjedniče, samo kažem da je meni, meni je nova pa mi je malo kompliciranija, naviknuti ću se kada dođem češće. Gospođo Dalić, dobiti ćete detaljni odgovor HŽ Cargo-a, znate da vam ja kada zamjenik ministra financija sada ne mogu govoriti o detaljima ali evo zamoliti ću kolegu Hajdaša i njegove da dobijemo detaljan odgovor oko HŽ Cargo-a. Znate da je bio pokušaj privatizacije i da je on neuspješno završio, svi to dobro znamo i znamo da proces nije započeo 2013. ali kažem detaljan odgovor ćete dobiti. Zašto sam govorio? Upravo sam o ESA-i 2010? Zato što nam je ona najbliža i što je usporediva sa svim drugim zemljama kažem u Europskoj uniji. I zato što želim ovu raspravu svesti na zajednički nazivnik i želim da svi raspravljamo o istim brojkama da ih politikanski ne koristimo. Kažem krenuli smo od, krenuli smo ne znam od kojih ali smo došli do 30 milijardi, to je najveća cifra. Znači to je, to je naprosto moramo se dogovoriti oko jezika o kojem govorimo a ja osobno mislim da je s obzirom na sve okolnosti nova ESA 2010. metodologija dobra i ona uključuje kažem i državni proračun i sve korisnike i Hrvatske vode i Hrvatske ceste i Fond za energetsku učinkovitost i Fond za privatizaciju i AUDI-o i CERP i DUDI i HŽ infrastrukturu i HAC i ARZ i zato taj javni dug raste, vi to jako dobro znate. I sve ove zapravo moje replike i razgovori idu na tragu i onog vašeg apela, ja isto kao i vi mislim i podržavam vaš javni apel koji ste dosta i radikalno napravili izlaskom iz svoje bivše političke stranke da je ovoj zemlji zaista potrebna snaga za ozbiljne strukturne reforme kako ne bi završili u ovom glibu u kojem završavamo. Hvala.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Poštovani zastupnik Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče ministra, kazali ste, možda ste bili malo pretjerano optimistični. Pa ne radi se, dobro je biti optimist ali u ovom slučaju kada se radi o najvažnijem financijskom instrumentu državnom proračunu onda ne smiju biti nerealne makroekonomske procjene i ne smiju biti pogrešne mjere a upravo ste to učinili. Pogrešno ste procjenjivali i još lošije mjere donosili. Povećanje stope PDV-a sa 23 na 25% odnosno za 8,5% je prouzročilo zamislite smanjenje prihoda od tog istog PDV-a samo u 6 mjeseci za 2 milijarde i 600 milijuna kuna. Ministarstvo financija koje samo konstatira da država isplaćuje 12 milijardi kuna kamata kao da radi ministar financija u instituciji za javne financije tako razgovara. Pa on je odgovoran za takvo stanje a ne samo da to konstatira. Na nad važnijem državnom instrumentu financijskom država je postala disfunkcionalna, pa nije ni čudo zbog ovoga. Nije ni čudo kada jedan guverner Narodne banke Hrvatske kaže na obljetnici proslave obilježavanja uvođenja nacionalne valute "Nadam se da je ovo posljednja obljetnica nacionalne valute". Pa takva država mora biti disfunkcionalna i takva država mora biti mijenjana a niti u jednoj državi svijeta ne bi guverner nakon toga ostao biti guverner. Država koja plaća kazne, penale samo u 6 mjeseci 280 milijuna kuna. Pazite penali kazne za nanošenje štete a da nitko ne odgovara ne može biti funkcionalna nikako država. Država koja plaća, toliko ima nekretnina plaća samo 6 mjeseci 300 milijuna kuna zakupnina fizičkim osobama ne može biti funkcionalna država. Državu treba Hrvatsku reanimirati, vratiti u funkciju ali ovo izvješće pokazuje da to ova Vlada nije u stanju jer ne može učiniti ono što ne zna. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zamjenik ministra Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Da ministar financija je jedan od odgovornih, slažem se, jedan u nizu odgovornih u svih ovih 24, 25 godina naše samostalnosti kada kontinuirano proizvodimo deficite svi zajedno. Javni dug nije ni počeo sa ovom Vladom niti će nažalost završiti sa ovom Vladom i težina toga javnog duga, ja sa te strane pokušavam apelirati na sve vas i na hrvatsku javnost da shvatimo što to znači. I vi svi dobro koji se bavite ekonomijom, vi gospodine Mariću jako dobro znate što znači takav veliki javni dug i znate što nam znači, koliki nam gospodarski rast treba da opet izbalansiramo s obzirom da kamate imamo, kažem koje su na povijesno niskoj razini koji će nam gospodarski rast trebati da izbalansiramo prihode i rashode i da održimo standard življenja hrvatskih građana na razini na kojoj je danas a kamoli da se vratimo na neke bolje godine. I baš zato i govorim i na tom putu da je dobro reći po politički mi nećemo ovo, mi nećemo ono, ali kada Vlada predloži bilo koju mjeru oko strukturalnih reformi da ih sada ne nabrajam dočekane su na nož. Oko mjeri zaista direktnog smanjenja javnoga duga dočekao nas je na nož predsjednik vaše stranke svečano potpisuje takve referendumske inicijative bez da zaista dublje i razgovaramo o tome što i kako treba. Znate, smanjiti javni dug a apriori odbiti bilo kakvo razmišljanje pa možda i neku bolju ponudu od one o kojoj se špekuliralo u javnosti od 3 milijarde za monetizaciju nije baš odgovoran način ponašanja i to sam ponovio treći put danas, ako treba ponoviti ću i četvrti put. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika nezavisne liste i zastupnici poštovani Damir Kajin i Ivan Grubišić.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine zamjeniče ministra, uvažena gospodo zastupnici. Pred nam je ovo Izvršenje državnog proračuna za prvih 6 mjeseci u 2014. godini. No ja ću najprije citirati ministra financija gospodina Lalovca koji je itekako svjestan, duboko svjestan kuda naprosto ide Hrvatska i doslovce on kaže, citiram: uključivanjem dugova autocesta, dijela željeznica, HRT-a u javni dug, kad smo već o njemu govorili pola ovoga vremena ujutro, došli smo do iznosa javnog duga od 75% BDP-a. Za ovu godinu očekujemo da će se dug popeti na približno 80% BDP-a i to je razina s kojom dugoročno ne možemo upravljati bez snažnih strukturnih promjena, kazao je ministar financija. Država svaki mjesec izdvaja milijardu kuna za kamate, to je 12 milijardi kuna godišnje što je dodatni razlog za jače strukturne reforme. Od iduće godine porezna će uprava nekoliko dana unaprijed najaviti u kojoj će tvrtci i djelatnosti obavljati porezni nadzor, a nakon što ga provedu za 3 ili 5 dana javno će objaviti što su otkrili u tom nadzoru. To je bit znači ovoga, kako da se izrazim, trenutka. Kratko rečeno, koja god politička grupacija 2015. dobije izbore, da li ona bude bila lijeva ili desna, gotovo bih se usudio reći da će 2016. na neki način figurativno rečeno početi ispočetka, gotovo od nule kada je riječ o javnoj potrošnji odnosno vođenje države jer ovako neće još dugo. Mi jednostavno stagniramo i nažalost tonemo. 2013. udio javnog duga u BDP-u iznosi 75,7%. To je tada, znači lani iznosilo cca 250 milijardi kuna. Koliki je deficit o kojem se isto dugo raspravljalo danas ujutro? Deficit državnog proračuna od 16 milijardi kuna po ESA 2010 mora se uvećati za otprilike 3 milijarde kuna koje je povučeno u proračunu iz obveznih mirovinskih fondova pa će deficit iznositi negdje 6,2% BDP-a što je uvećanje od 1% u odnosu na lani i ja sam dokaz da se procedura prekomjernog deficita nažalost ne poštuje. Dug je manji od očekivanja, prije svega zbog toga što se u izračun duga nisu uvrstile obveze HBOR-a, osim što se dokapitalizacija banke bilježi kao povećanje rashoda, odnosno time se u konačnici povećava deficit. Nije se uključio ni deficit ZET-a o čemu se intenzivno razgovara, a da ne govorimo i o ovim deficitima komunalnih poduzeća diljem Republike Hrvatske, što će uskoro vjerojatno biti obveza sagledavanja hrvatskog deficita. Znači još jedanput ću reći, ponavljam, tko god preuzme vođenje države po izborima 2015. gotovo bih se usudio reći da će početi ispočetka i bolje da se to narodu kaže danas nego da se to kaže za godinu dana. I bojim se da će 2016. godina, šta god netko mislio, biti jedna od težih godina, pa makar 2015. izašli iz recesije. Zašto držim da će tome biti tako ili zašto mislim da je tome tako? Pa eto nedavno je i guverner Vujčić rekao otprilike da ove godine pad BDP-a Republike Hrvatske neće biti 0,2% nego da će vjerojatno iznositi 0,6%. Kaže da osobna potrošnja rasti će za 6,4%, pad državne potrošnje prije 0,6%, on to korigira već na 1,3%, pad bruto investicija u fiksni kapital 3,6%. Nažalost, ove godine je šta god netko pričao, i turizam podbacio. Raste kažu izvoz, no ja kažem da je i to dosta upitno. Ja bih se ovdje pridružio ovome razmišljanju gospodina Šukera da ako taj izvoz raste sumnjam da može on rasti po stopi od 17%. Ja sam govorio prilikom rebalansa tamo negdje u 3., 4. mjesecu kad smo ga imali, onaj prvi rebalans, da Hrvatska neće imati rasta '14., da će javni sektor osjetiti restrikcije, a to se sada vidi. Ali ono što je sigurno bilo dobro tad u tom rebalansu, mi smo se zadužili za 33,5 milijardi a ne za 40 milijardi kuna. Sretna okolnost je da na međunarodnom tržištu novca padaju kamate. Mi de facto bez trezorskih zapisa za 6 mjeseci zadužili smo se za 8,2 milijarde kuna, vratili smo kredita 7,9 milijardi kuna. Iduće godine, da budem malo ciničan, u BDP ulaze i prihodi od ilegalnog poslovanja, tu smo izuzetno jaki i ulaze i prihodi od prostitucije, krijumčarenja, droge, cigareta, alkohola, ali će to povećati GDP za nekih 2 milijarde kuna ili 0,7%. Taj izvoz roba, da se vratim na to, mene to jednostavno, ja to ne mogu shvatiti, pada s jedne strane industrijska proizvodnja, a izvoz raste. Točnije, industrijska proizvodnja u prvom kvartalu je rasla za 1,5%, međutim u drugom kvartalu stagnira, a to je ovaj period koji se tiče vis a vis ovoga izvješća. Bojim se da se ovdje dešava ono što su eto čini mi se u Nizozemskoj nekako definirali kao Amsterdam, rotterdamski taj fenomen. Mislim da mi ne razdvajamo, da ne razlikujemo provoz roba od stvarnog izvoza pa tako kada gledamo u jednom trenutku Hrvatska postaje značajan izvoznik banana, automobila, riže, ananasa i svega onoga što zapravo ovdje ne proizvodimo. Na strani 456. dati su makro ekonomski pokazatelji. Ovdje se između ostalog govori o ino dugu koji je sad dosegao 46,6 milijardi eura. Problem je jasno i PDV. On je pao za onih 6,8% u odnosu na 2013. Govorim o tom citiranom razdoblju. A zašto? Zato jer očigledno bez obzira što je stopa išla za dva postotna poena gore, što to očigledno ljudi teže žive, što samim time manje troše, što jednom riječju nemaju i ne mogu trošiti. Daleko od toga da ne bi. I zato novi izračun poreza na dohodak može pomoći i državi, ali će sigurno i javnoj potrošnji i doći će do povećanja PDV-a u idućoj godini. Ali slažem se sa onima koji kaže da će to pogoditi itekako drastično recimo lokalnu samoupravu. Ali se slažem da se i oni mogu racionalnije ponašati pa bi moglo biti u redu, jer ne mogu zamisliti da u onom užem dijelu Županije istarske radi na primjer 180 ljudi ili 180 ljudi je zaposleno u gradu Puli. Čini mi se nekih 49 u jednome Vodnjanu gdje je do 90-te bilo zaposleno dvoje. A što ćemo kada počnemo o ovome pridodavati i povezana društva? Prihod od trošarina rast 15,8%, ali moramo imati na umu tu su struja. Vidimo da ima vode ili ove godine ima vode za bacanje u izobilju, ali struja nikad skuplja. Nafta na svu sreću rekordna, niska na stranim tim tržištima 80 dolara po barelu a mi držimo i dalje visoku cijenu. Pomoći dane u inozemstvu. To je ovo na strani 470, tj. ono što ide za Europsku uniju. One su veće za 2,3 milijarde kuna u odnosu na isti period lani i iznose 4,6 milijardi kuna. Jasno kad govorimo o pomoći danim inozemstvu onda ovdje obuhvaćamo i pomoć lokalnoj samoupravi plus decentralizirane funkcije, zatim onaj međumjesni prijevoz za učenike itd. itd. Kad govorimo o naknadama građana, građanima pardon odnosno kućanstvima najveću stavku u izvršenju ili u izvršenim rashodima poslovanja čine upravo te naknade građanima i kućanstvima na temelju osiguranja i druge naknade u iznosu od 33,1 milijardu kuna ili 49,3% plana za četrnaestu. Mirovine su izvršene u iznosu od 18,2 milijarde kuna. To je točno 50,4% odnosno planiranih sredstava izuzev mirovina. Prethodno spomenuta skupina rashoda obuhvaća i naknade utvrđene propisima u zdravstvenom i socijalnom osiguranju, te ostale vrste naknade koje građani, kućanstva dobivaju iz proračuna neovisno o sustavu samog recimo osiguranja. Subvencije u prvom polugodištu 2014. izvršeno je 3,7 milijardi kuna subvencija, a to je 65,2% ukupno planiranih sredstava za 2014. godinu. I što reći. Ova godina je složena. Međutim, godina je prošla. Pred nama je još rebalans. Ne znam zašto se čeka sa istim. On je zapravo bit kako ćemo godinu završiti i kako ćemo započeti iduće. Izvršenje koje je pred nama je na neki način pod navodnicima tehnika. Bojim se da će 2015. biti i zahtjevnija od 2014. i onda naprosto slijedi jedno otrežnjenje u 2016. nakon izbora. Netko je prije spominjao ovo povlačenje novaca iz EU. Mi smo oko 50% novaca za 6 mjeseci više uplatili nego povukli. Povukli smo, pardon. Uplatili smo negdje 3,6 milijardi kuna, povukli smo 3,4 milijarde kuna. Međutim, ja stalno govorim da ono što je najgore što nam prioritete na neki način određuje Bruxelles. Mi preko tih javnih radova, ne znam itd. možda i dobijemo posao izvođenja građevinskih radova. Ali oprema koja se ugrađuje isključivo je sa zapada ne iz naših tvornica, a da ne govorim o onom strukturiranju administracije na što ide stotine i stotine milijuna koje nam se vraćaju iz Bruxellesa. Znači, ne daju oni nama ništa, nego samo vraćaju ono što je nekada, pardon bilo naše i što bi mogli možda i bolje utvrditi. Drugo što reći prihodi lokalne samouprave, da oni padaju, oni će pasti poglavito iduće godine nakon ovog Zakona o dohotku ako se usvoji. I zato mislim da treba ići između ostalog u revidiranje da se tako izrazim sustava i sustav na neki način vratiti tamo gdje je bio 1990. Od tuda bi negdje trebalo krenuti. Jasno, nije moguće vratiti sustav na 105 općina, ali sigurno 575 ako se ne varam što općine, što gradova, što županija mogao bi se smanjiti za dvije trećine i na taj način početi preoblikovati Republiku Hrvatsku. I moramo konačno znati i shvatiti, od početka krize 2008. znači u ovih 6, 7 godina u nadgradnji zaposleno je 22000 ljudi. Znači, imamo 22000 ljudi više, a 120 000 manje u ovih 6, 7 godina je zaposleno u realnom sektoru. Za plaće u nadgradnji se izdvaja, nije bitno da li su komunalna poduzeća, općinska, gradska, ova ili ona, državna 3 milijarde kuna više sa 37 na 40 milijardi, a s druge strane u realnom sektoru iznos od 75 milijardi kuna za plaće ili 76 minus 8 milijardi sad se isplaćuje 68 milijardi kuna. No, ima tu i drugih tema o čemu je govorio zamjenik ministra. Monetizacija pa nadalje. Mi ništa nećemo, jasno, ali ovako nećemo izdržati. Pa konačno Istarski ipsilon, da, točno Francuzi grade ali smo im dali u koncesiju 50 km cesta, tunel, most preko Limske Drage, vraćamo PDV u cijelosti 220 milijuna kuna osiguravamo u proračunu i da ne nabrajam dalje.
Hvala lijepa. Imamo replike na vaše izlaganje. Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolega Kajin, vi ste rekli da tko god preuzme vlast dogodine da će morati ispočetka. I repliciram na vašu neprincipijelnost. Zbog toga nam u Hrvatskoj i jest tako, ovako kako je zbog toga što se političari ponašaju kao što se vi sad ponašate. Ako ova država tone pa onda je logično da ne može ona sad dogodine opet dobiti izbore. Na osnovu kojih to kriterija vi govorite tko god dobije izbore? E zato je u Hrvatskoj ovako. Hrvatska ide u bankrot, direktno četvrtom brzinom, punim gasom ide u bankrot, a Vlada neću reći ništa ne poduzima, ali gotovo ništa ne poduzima da se to ne dogodi. I Hrvatska nema kad čekati drugu garnituru, jer to je godinu i pol, dvije dana dok bi uopće počeli djelovati zakoni te druge garniture. A kroz ove dvije godine otići će sigurno u bankrot. Prema tome, ova Vlada mora ili raditi ono zbog čega ju je narod izabrao na način da najbolje vodi državu a svatko zna kako je treba voditi jer bi danas mogli reći nema pameti u Hrvatskoj pa ne zna se voditi država. Ima pameti, ali ta pamet neće voditi državu onako kao što znamo da bi je trebala voditi. Ima i ruku dovoljno, ima snage preko 100 glasova ima. Znači, ne treba konsenzus s ove strane. Ova strana bilo što da priča, druga strana može voditi državu kako god hoće. Znači, ili tako voditi državu ili dati ostavku. Sve ove priče što nama zamjenik ministra uči nas što je primarni deficit, što je još kamata, pa gospodine zamjeniče ministra nama je svejedno jer moramo plaćati kamate ili primarni deficit, to je sasvim sve isto. Ako ne platite kamatu onaj kome ste dužni dolazi prodati zgradu Sabora ako mu ne plaćate. Ako ide u bankrot prodavat će se hrvatske vode, šume, autoceste, Sabor, sve, trg bana Jelačića. I to će nam se dogoditi, a nitko to ne shvaća. Vi ste sad odgovorni za to.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Kajin izvolite.
Ma Hrvatska ne ide u bankrot, ne treba nikoga plašiti, ali ja se naprosto bojim da će godina 2016. nakon izbora naprosto biti jedna godina otrežnjenja. Dok sustav u ovoj zemlji ne bude postojan neće biti investicija, neće nam biti bolje. Dok se ne riješi Hrvatska kriminala neće biti bolje. Dok vlada samovolja bilo gdje u bilo kojoj instituciji nema nam spasa. Dok vlada nepotizam u bilo kojoj instituciji od općine, grada, županije, ministarstva nema nama bolje. Dok vlada jedna medijska kontrola ili presija kao u nekim krajevima ove zemlje nema nama kruha. Dok nema pravde neće biti bolje. Dok nema sigurnosti, jasno da neće biti bolje. Dok se godišnje u ovome Parlamentu donosi, mijenja preko 400 zakonskih akata ma nema investicija. Dok se tuži za zaposlenje dva ili tri zaposlena recimo u Zagrebu, a Ministarstvo turizma je stranački preuzet i nikome ništa, nema recimo nama bolje. Dok pravo ne vrijedi za sve u ovoj zemlji na isti način nema nama bolje. Dok Hrvatska ima, prije sam rekao 575 ili koliko već jedinica lokalne samouprave, isto tako neće biti sreće. Hrvatsku treba decentralizirati i regionalizirati tu se apsolutno slažem. I dok nam Europa stalno diktira pardon investicije u što ćemo mi ulagati i dok nam ona određuje prioritete isto tako neće biti bolje.
Hvala. Sljedeća replika, Goran Marić. Izvolite.
Kolega Kajin kazali ste kako kamate padaju na svjetskom tržištu. Da, zamislite pada nam kreditni rejting a padaju i kamate. Koji paradoks! Ali jesmo li iskoristili taj paradoks? Naravno da nismo. Nismo ni pokušali ga iskoristiti. Hrvatska je 2013. godinu završila sa 226 milijarda kuna duga. Samo da je netko pokušao refinancirati taj dug i 1% smanjiti kamatu 2 milijarde i 260 milijuna kuna bi bio manji rashod državnog proračuna. Ali to nitko nije ni pokušao. Mi i danas plaćamo nekim bankama u Hrvatskoj 6,75% kamatu. Nitko ni ne pokušava to smanjiti. Pa zar nije vrijeme da prestanemo tumarati po neprohodnom putu? Zar nije vrijeme za prave poteze? A kažete vjerujete da će biti sljedeća godina otrežnjenja. Pa kako se netko može otrijezniti ako stalno pije? Mi vodimo pijanu ekonomsku politiku. Mi vodimo predstečajne nagodbe vjerujući da će to pomoći svima. Prvi sat na osnovama ekonomije je učenje o tri glavne greške u ekonomiji. A glavna greška je poopćavanje. Ono što je dobro za jednoga ne mora biti dobro za druge i za sve. A mi ako kažemo da smo jednoga spasili onda smo spasili Hrvatsku. I ovo izvješće pokazuje da je ovo alarm, da je ovo zvono za uzbunu. Doduše, nije Hemingwayovo, nije to znak ni zvuk s nekog tornja ali je znak odgovornosti, znak uzbune i zvuk za drukčiju politiku, za nedopustivu koja se provodi i da se konačno počne provoditi nacionalna ekonomska politika a ne ekonomska politika u zaštiti pojedinih pojedinaca i grupacija. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, kolega Kajin.
Da, ja sam isto rezerviran oko ovih predstečajnih nagodbi, ali da ih nije bilo bojim se da bi u ovoj zemlji bilo još i puno, puno gore. Imam dojam da su u pravilu mali stradavali, ali da su velik "iz istih profitirali". Ne mogu se međutim složiti, ne mogu prihvatiti činjenicu da pojedinci koji u tome sudjeluju iz tih predstečajeva ili stečajeva u ovoj zemlji izlaze još bogatiji, sa još više slika, sa još više automobila, još više nekretnina, sa još više računa na stranim kontima za razliku kada to uspoređujemo sa onima koji bankrotiraju u jednoj Austriji, Njemačkoj, Engleskoj ili Americi, ili završavaju u zatvorima ako su prevarili svoje komitente ili završavaju "na groblju" nakon počinjenog samoubojstva ili doslovce počnu ispočetka. Kod nas se dešava često da oni koji su naprosto na koljena bacili cijele industrije, cijele krajeve izlaze bogatiji a ne siromašniji. Ali još jedanput ću ponoviti, da nije bilo predstečajnih nagodbi bojim se da bi prilike u ovoj zemlji bili i gore. Slažem se, apsolutno treba kontrolirati banke, treba izvršiti to refinanciranje da ga tako nazovem duga, nije logično da vodeći bankari izlaze sa bonusima od možda desetak milijuna kuna godišnje ne računajući njihove matične prihode, nije logično da naše banke imaju veće kamate od banaka majki u nekim drugim zemljama iako moramo biti pošteni i priznati da je gotovo 20%, možda svaka peta kuna, poglavito kada posluju sa gospodarstvom nenaplativa. I onda se ne treba čuditi i ovoj kamatnoj presiji banaka prema našim građanima.
Hvala. Sljedeća replika Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kajin, puno ste toga rekli i iziskivalo bi više od dvije minute ova replika. Ali kad ste govorili o povlačenju sredstava iz EU onda je razvidno na ovoj stranici 6 da to iznosi 1 200 milijuna. Pristojba za članstvo u EU za ovu godinu je 600 milijuna eura, to je oko 4,2 ili 4,5 milijarde kuna. Za prvo polugodište ove godine, dakle povukli smo 1 230 milijuna kuna. To znači da je vrlo vjerojatno i vrlo izgledno da nećemo povući gotovo nešto preko 50% sredstava koja smo uplatiti u EU. Drugo, kažete pad industrijske proizvodnje da je vrlo značajan pa vas čudi i izvoz da raste. Pa jasno je da izvoz, s obzirom na manja ograničenja i carine koje su ukinute između Hrvatske i zemalja EU, dovele do toga da poraste malo izvoza. Ali pad industrijske proizvodnje je ono što zabrinjava. Pad zaposlenih u realnom sektoru, to je ono što zabrinjava. I zašto se to događa, zašto je, ovdje neko spominje da je manji broj nezaposlenih, pa zato što su ljudi otišli u inozemstvo raditi, otišli su sa zavoda za zapošljavanje, odjavili se i otišli raditi u Njemačku, Irsku, Englesku bilo gdje drugdje. Zato je broj tzv. nezaposlenih manji. Ali nama je bitan broj zaposlenih, jer on povećava bruto društveni proizvod, a toga nema. Evo gledajte, rekli ste nema kazni za one koji su upropastili industriju, da tako pojednostavim. Evo Đuro Đaković vam je najbolji primjer, to je firma od strateškog interesa za Republiku Hrvatsku, ali direktor Đure Đakovića koji je doveo firmu u 120 milijunti dug, jel odgovara za to? Ne, on će po stranačkoj vašoj nomenklaturi biti premješten na neko bolje mjesto možda i upropastiti će i drugu firmu, i nema odgovornosti u ovoj državi. Ne vodi se nacionalna financijska politika nego internacionalna financijska politika. Gledajte kazne i penale, 230 milijuna kuna.
Hvala. Sljedeća, a imamo odgovor. Kolega Kajin izvolite.
Po mojoj nomenklaturi sigurno onaj koji je upropastio Đuru Đakovića neće biti niti premješten niti unaprjeđen. Ja neću sada govoriti o ovom ostvarivanju osnovnih makroekonomskih pokazatelja u provom polugodištu 2014., ali ću još jedanput reći za 2013. i 2014. za prvih šest mjeseci mi smo uplatili negdje 3,6 milijardu kuna EU, povukli smo 3,4 milijarde kuna. I ono što je najgore oni nam određuju te prioritete. Industrijska proizvodnja, ovdje piše da raste 0,7% za prvih šest mjeseci pa je gotovo teško povjerovati da izvoz roba raste po stopi od 13,3%. I vidite ono o čemu sam govorio, Hrvatska je postala tako reći preko noći izvoznik banana, automobila, riže, ananasa, datulja i niza drugih roba koje mi ne proizvodi niti je imamo u svojoj zemlji. Mi govorio o izvozu od 17% čak pazite u nekim mjesecima. A šta se ovdje naprosto dešava, dešava se da naprosto, ne znam dolazi samo do ovog uvoza u naše luke određene robe, tu se prekrca, tu se dalje izvozi prema zapadu i to se naprosto evidentira kao naš izvoz. 2013. ako usporedimo te podatke sa ovih prvih šest, sedam mjeseci ili osam ove godine, izvoz je povećan za 3,8% na godišnjoj razini. I to je otprilike realna neka stopa i zato nas ne treba zavaravati ovaj podataka o 13,3 ili čak u nekim mjesecima rastu izvoza od 17 milijuna kuna. Nemamo potrebe da naprosto sami se varamo
Hvala. Sljedeća replika Dražen Đurović. Izvolite.
Evo kolega Kajin, vi ste dosta razumno iznijeli te pozicije i jasna vam je situacija, racionalno ste je prikazali. I onda ako ćemo tako razgovarati, postavlja se pitanje zapravo koji je opće smisao ostao ove posljednje godine mandata ove Vlade? dakle ova posljednja tri proračuna, sve procjene, makroekonomski pokazatelji su im bili pogrešni. Na kraju svake godine smo utvrdili da su sve pogrešno procijenili, da se recesija nastavila i da se zapravo hrvatsko društvo, evo sada ušlo u 7. godinu gospodarske recesije, odnosno koja sada ima karakteristika, i ne samo gospodarske, već i društvene depresije i što zapravo možemo očekivati u ovoj posljednjoj godini mandata i koji uopće legitimitet ova Vlada više ima za ovu posljednju godinu mandata. To ne govorim zbog, ni zbog svoje, a pretpostavljam ni zbog vaše političke pozicije ili interesa političkih stranaka, već jednostavno kad gledamo hrvatski interes, ima li uopće ikakvog smisla još godina mandata ove Vlade u kojoj je apsolutno jasno da rezultata neće biti baš nikakvog i da će ovo zapravo biti godina mučenja do 11. mjeseca sljedeće godine kad svi zajedno manje-više očekujemo smjenu te vlasti. Zar ne bi bilo logičnije da ako se ne uspije i s obzirom da je neuspjeh evidentan, da se oni zapravo jednostavno, ubrzano i ubrzali tu agoniju, a s druge strane i kroz to ponudili zapravo priliku i sebi i hrvatskom društvu da s nekim drugim ljudima i na drugi način zapravo i s drugim …, ako hoćete, zapravo pokuša pokrenuti Hrvatsku jer ovo ovako jednostavno niti ide niti ikuda vodi.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Kajin.
Legalitet ova Vlada zasigurno ima, to joj nitko ne može osporiti, sve tamo negdje do kraja iduće godine. Ima i legitimitet, imamo dvije mjere koje treba isto tako sprovesti, o kojem se dosta govori, koje bi možda mogle dosta pomoći prije svega ovome malome gospodarstvu, to je naplata PDV-a, ne više po fakturiranom, nego naplaćenom iznosu tamo ovih malih poduzetnika do 3 milijarde kuna. Što će nam donijeti novi Zakon o dohotku? Da li će povećati potrošnju, ostaje da se vidi, ali još jedanput ću ponoviti, da, bojim se da će bilo koja koalicija, lijeva ili desna, preuzela vođenje ove zemlje, na neki način gotovo morati početi, pod navodnicima, ispočetka 2016. godine. Nije moguće osporavati sve što se učinilo u ovih 3 godine, bilo je i lutanja, ali je zasigurno bili i onoga što je naprosto bilo pozitivno. Ja ću još jedanput ponoviti, dok u ovoj zemlji ne profunkcionira npr. pravna država, neće nam biti bolje. Dok je cijena energenata u Hrvatskoj ne znam koliko puta veća nego nama susjednim zemljama, neće biti bolje. Dok je tečaj takav kakav je, ali ne daj Bože ga korigirati jer bi naprosto svi građani zaduženi gospodarstvu, itd., bankrotirali, teško da će biti bolje. Dok imamo izbore ili referendum svakih nekoliko mjeseci, jednako tako neće biti bolje. Dok se permanentno pogoduje samo svojima, neće biti bolje. Dok se varamo sa izvozom, o čemu sam prije govorio, neće biti bolje. Dok pada broj zaposlenih u realnom sektoru, a raste u nadgradnji, opet neće biti bolje. Dok imamo selektivno pravosuđe, neće biti bolje. Dok u ovoj zemlji ljudi odgovaraju za kokoš, a za pretvorbu hotela ili preuzimanje općine ne, isto tako neće naprosto biti bolje. Trebat će, rekoh, početi ispočetka.
Hvala kolega Kajin. Sada ćemo čuti stajalište Kluba zastupnika SDP-a i potpredsjednicu Dragicu Zgrebec. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Zamjeniče ministra i pomoćniče, kolegice i kolege. Rasprava o izvršenju državnog proračuna nije samo rasprava o brojkama i ne treba se samo na to svoditi već je to prilika da se rasprave i okolnosti politike u kojima se on realizira. Na državni proračun 2014. Hrvatska primjenjuje mjere za smanjenje prekomjernog deficita i makroekonomske neravnoteže. Posljedica je to dugotrajne krize izazvane strukturom tranzicijske ekonomije, sporim provođenjem strukturnih i drugih reformi u društvu, ali i neadekvatnim i zakašnjelim mjerama na otklanjanju uzroka financijske i ekonomske krize iz 2008. godine. U godinama rasta prije krize, Hrvatski rast je temeljen na visokoj potrošnji i osobnoj i državnoj, državnim investicijama, pogotovo ili pretežno u cestogradnju, značajnim ulaganjem privatnih gospodarskih subjekata u nekretnine što je financirano najvećim dijelom kreditima pa su sadašnje posljedice na državu, stanovništvo i gospodarstvo rezultat visokih kamata jer prihodi stagniraju ili padaju. Kada ova dva segmenta rasta izostanu, društveni proizvod značajno pada jer domaće gospodarstvo nije u stanju to nadoknaditi. Domaće tvrtke su nisko kapitalizirane, ispod 30%, visoko zadužene, često nelikvidne pa i insolventne te u većoj mjeri i tehnološki zastarjele. Porezna politika značajno opterećuje rad, ali i veliki broj … poreznih davanja opterećuje cijenu koštanja i utječe na konkurentnost. Upravo ovim segmentima posljednjih godina čine se napori na osposobljavanju barem dijelova poduzeća u teškoćama da nastave poslovanje i zadrže određenu zaposlenost te na poticanju investicija i izvoza. Navest ću samo nekoliko primjera. U nekoliko navrata dana je mogućnost reguliranja poreznog duga kroz reprogram. Uvedene su predstečajne nagodbe, bez obzira na kritike, one su u jednom dijelu ipak daju rezultate. Nastavljeno je daljnje smanjenje određenih … poreznih davanja, veća su izdvajanja u temeljni kapital HABOR-a koji nastavlja povoljnije kreditiranje, pogotovo investicija po cijeni kapitala i ročnosti i time nadoknađuje jednim dijelom izostanak ovakvih aktivnosti poslovnog bankarstva. Uvedeno je oslobađanje plaćanje porezna na dobit za dio dobiti koja se reinvestira, povećani su porezni odbici i povoljnije raspoređene porezne stope poreza na dohodak i slično, doneseni su zakoni koji potiču investiranje, red u financijama kroz fiskalizaciju, poticanje ulaganja, legalizacija nelegalno izrađenih objekata, a samim tim i sređenje zemljišnih knjiga pa to onda olakšava investiranje. Međutim proces oporavka je spor i dug, a opterećen je i mentalitetom koji teško prihvaća promjene. O bitnim pitanjima nažalost nema niti političkog niti društvenog dogovora što nužno usporava ili u potpunosti koči nužne reforme. Iako je u dva kvartala 2014.godine zabilježen pad BDP-a ipak postoje naznake i pozitivnih trendova jer raste robna razmjena, povećava se pokrivenost uvoza izvozom roba, raste proizvodnja u prerađivačkoj industriji, nastavlja se rast u turizmu. Najvredniji rezultat gospodarstva je izvoz koji u 2014.raste brže od uvoza. Za 8 mjeseci izvoza u članice EU povećan je za 3,8 milijardi kuna, a u ne članice daljnjih milijardu kuna, dok je uvoz iz članica EU povećan za 3,3 milijarde, a iz ne članica smanjen za 0,4 milijarde kuna. Nažalost, nastavljaju se negativni trendovi u padu bruto investicija, padu u građevinskom sektoru, visokoj stopi nezaposlenosti i niskoj zaposlenosti, a posebno zabrinjava niska zaposlenost u realnom sektoru. Struktura nezaposlenih po obrazovanju i dobi ne daje optimizam za brže promjene bez dodatnih ulaganja u prekvalifikaciju odnosno reformu obrazovnog sustava koji neće regrutirati ljude na Zavod za zapošljavanje, a to su dugotrajni procesi. Upravo smo prošli tjedan raspravljali i o Strategiji obrazovanja. Za otklanjanje prekomjernog deficita Vlada je izradila mjere i programe sukladno smjernicama Europske komisije. Usvojena je gospodarska platforma kojom su definirana 4 glavna pravca aktivnosti za izlazak iz krize, a odnose se na uvođenje reda, konsolidaciju državnih financija, restrukturiranje i racionalizaciju državnog i javnog sektora i oporavak i novi gospodarski rast. Sabor je u ožujku usvojio na temelju toga rebalansa državnog proračuna, a Vlada je donijela Nacionalni program reformi kojima se definiraju strukturne reforme, te plan konvergencije kojom se definiraju ključne karakteristike makroekonomske i fiskalne politike. U daljnjem razdoblju zapravo će trebati pratiti realizaciju ova dva dokumenta jer to čini i Europska komisija i Europsko vijeće. Tako je u lipnju Hrvatskoj dostavljene preporuke Europskog vijeća o Nacionalnom programu reformi mišljenja o Programu konvergencije u kojima s ocjenjuje da je Hrvatska poduzela mjere za smanjenje deficita, te predlaže provedbu strukturnih reformi. Ističe da u 2015.treba vršiti dodatne prilagodbe posebno u provedbi proračunskih mjera kroz jači nadzor na rashodovnoj strani proračuna. Vijeće daje rok do ožujka 2015.godine za temeljitu reviziju proračunskih rashoda te daljnje mjere za poboljšanje poslovnog okruženja kroz smanjenje administrativnih zahtjeva i paraporeznih davanja. Vijeće traži detaljni plan za upravljanje javnom imovinom, te da se pojača uloga sudova u nadzoru predstečajnih nagodbi. Vijeće Hrvatskoj preporuča 8 mjera vezanih za proračun, umirovljenje, Zakon o radu, socijalnu zaštitu, poslovno okruženje, upravljanje imovinom, sudstvu, bankarskom sustavu i upravo na tim elementima zapravo bismo mi trebali tražiti i politički i društveni dogovor ukoliko želimo realizirati sve ono što smo za ovih tri godine nekakvog moratorija dobili da svedemo proračunske prihode i rashode u normalu. Ne dovođenje deficita u planirane okvire može nam onemogućiti ili usporiti ili ugroziti korištenje sredstava europskih fondova. Proračunski prihodi i rashodi planirani su na način da se povećaju prihodi određenim većim poreznim davanjima kroz trošarine ili neke druge načine, vraćanjem stopa za zdravstveno osiguranje, a rashodi zadrže ili umanje u odnosu na prethodnu godinu. Polugodišnje ostvarenje prihoda u iznosu od 55,6 milijardi je 48% planiranih prihoda, ali veća su sa 6,6% od prošlogodišnjih ostvarenja. Posljedica je to povećanja doprinosa jer je vraćena viša stopa za zdravstveno osiguranje, te prijenos kumuliranih sredstava drugog mirovinskog stupa za benificirani radni staž. Porezni prihodi su manji u odnosu na 2013.za oko 3% prvenstveno zbog pada prihoda od PDV-a i carina. Carine će u narednom periodu imati minimalni utjecaj na prihode u proračunu. Rashodi su ostvareni u iznosu od oko 64 milijarde što je 49% plana i negdje su na razini ostvarenja na razini 2013.godine za pola godine. Neki rashodi ne terete proračun ravnomjerno pa i oko toga treba voditi računa. Npr. isplaćene su subvencije na razini od 65% od planiranih pa će nešto manje teretiti proračun u drugom polugodištu. Značajno veći trošak je u 2014.godini pogotovo u ovom prvom polugodištu, doprinos za članstvo u EU kojega u prvom polugodištu prošle godine nije bilo, te veće obveze za kamate koje su izvršene za nekih 500 milijuna kuna više nego godinu dana ili u polugodištu 2013.godine. Iskazan je deficit oko 8 milijardi što je smanjenje u odnosu na 2013.godinu ali je to posljedica najvećim dijelom radi jednokratne uplate mirovinskog doprinosa za beneficirani radni staž. Stoga će deficit do kraja godine teško zadržati u planiranoj razini ukoliko se nastavi trend poreznih prihoda iz prvog polugodišta, posebno ne realizacija prihoda od poreza na dodanu vrijednost. Treba uzeti u obzir da u 2015.godini treba svesti deficit na 3,5, a 2016. 2,7% BDP-a kao što je to dano u smjernicama kada je Europska komisija odnosno Europsko vijeće uvodilo proces prekomjernog deficita na hrvatski proračun. Zato će proračun za 2015. morati imati veće rezove na rashodovnoj strani ukoliko će se htjeti održati deficit u programiranoj veličini ili pak povećati BDP odnosno investicije i zaposlenost u odnosu na 2014. godinu. Činjenica je da samo gospodarski rast i zapošljavanje su trajni i kvalitetni čimbenici rasta proračunskih prihoda i samo u takvim okolnostima je moguće smanjivati i poreznu presiju koje smo svjesni da postoji na realni sektor u Hrvatskoj. I na taj način onda je moguće ne samo smanjivati postojeće stope nego je obvezno pa je to i u preporukama Europskoga vijeća širiti osnovicu za oporezivanje odnosno zahvaćati i one prihode koji danas nisu oporezivani. To je onda prava pretpostavka za stalan i dugoročan rast u gospodarstvu. Članice i članovi kluba SDP-a prihvatiti će Izvješće za prvo polugodište o Izvršenju državnog proračuna.
Hvala. Potpredsjednice imamo jednu repliku Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo Zgrebec, vi ste dio svoga izlaganja posvetili reformama i to u formi modalnih glagola, trebalo bi, moralo bi. Vi gospođo Zgrebec govorite sa pozicije stranke koja vodi vladajuću koaliciju. Prema tome sa te pozicije trebali biste moći o tim reformama govoriti puno konkretnije ako stvarno o reformama mislite i ako stvarno tu eventualno vidite neku provedbu. Međutim, jako je teško ustvari povjerovati u to da postoji stvarna namjera pokretanja promjena u Hrvatskoj jer recimo npr. mi sada imamo u javnoj raspravi Strategiju razvoja državne i javne uprave u kojoj vidite neke eventualno značajnije reformske poteze predviđa nakon 2017. Tko zna da li ćete vi tada uopće biti u prilici išta od toga poduzimati. A mislite li stvarno da Hrvatska ima vremena recimo u tome segmentu čekati do 2017. godine. Govorilo se ovdje i o Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje i njegovom isključivanju iz riznice. Pa ne mislite li da bi možda ako ste se odlučili za takav potez da bi onda uz to trebalo prezentirati i reformu odnosno stvarne promjene u načinu funkcioniranja HZZO-a koji će spriječiti te troškove. Ono što želim reći, reforme o kojima govorite one nisu traženje i poduzimanje mjera kako će sve ostati isto. One znače promjenu a nažalost ja u onome što Vlada radi tu promjenu ne vidim osim sigurnog najavljivanja novih poreza. Jer koliko čujem na Gospodarsko-socijalnom vijeću raspravljeni su novi porezi na kamate, na kapitalnu dobit, pa to već stvarno prelazi razinu dobroga ukusa. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor potpredsjednice Zgrebec, izvolite.
Usvajanjem Plana konvergencije i plana, Nacionalnog plana reformi zapravo su zacrtane sve reforme koje će se provoditi u Hrvatskoj. Meni bi bilo draže da ste vi kao ministrica u bivšoj Vladi počeli realizaciju takvih reformi koje je i tada Vlada donijela mislim 2010. ili 2011. godine. Između ostaloga i oko monetizacije Hrvatskih autocesta i da se to realiziralo prije 4 ili 5 godina danas bi i hrvatski proračun bio u sasvim drugačijem obliku nego što je to danas.
Zahvaljujem. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Slavka Linića, Branka Vukšića, kolega Slavko Linić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, zamjeniče i pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Možda bi se nešto više zadržao na makroekonomskim podacima. Ovdje se pojavljuje u raspravama dva razmišljanja. Jedno da su nerealna predviđena u proračunu vezana za makroekonomska kretanja a drugo neefikasnost Vlade. I ja bih vrlo jasno htio u ime kluba reći da je u pitanju ne nerealno planiranje optimističko nego neefikasnost i nerad Vlade. To je najveći problem zašto nama makroekonomska kretanja se ne ostvaruju. Dovoljno je da pogledate procjene zbog čega pada društveni brutoproizvod pa ćete vidjeti najvećim dijelom iz razloga što se ne ostvaruje rast u trajni kapital, nema investicija da je to jednostavno podbačaj od skoro 3,5%. A kada promatramo Vladin proračun onda ćete vidjeti da su u biti veliki udio u ulaganju u trajni kapital upravo imale državne investicije, državne investicije. I ostajemo mi na teoriji privatni kapital ili državni kapital ali državne investicije su za 2014. imali značajnog udjela. Koja je to investicija? Prije svega o energetiku i infrastrukturu. Koju energetiku? Pa i dvije rafinerije u INI i HEP-ova ulaganja u termoelektranu i hidroelektranu. HEP-ova ulaganja u prijenos električne energije. I naravno kada govorimo o infrastrukturi prije svega željeznice i luke. Prije svega željeznice i luke. E sada da li se možemo složiti da je to bilo nenerealno planiranje nego neefikasnost Vlade. Još uvijek nikakvog rješenja na relaciji spora dva vlasnika u INA-i i u biti ne znamo što je sudbina rafinerije. Programi gotovi, to su investicije koje su 2005. najkasnije trebale biti završene pa je prolongirane na 2009., pa su jednostavno trebale i u ovom mandatu Vlade završit, a mi završavamo mandat Vlade, a ne znamo šta je sa ulaganjem u dvije rafinerije a te dvije rafinerije znače ogroman broj zaposlenih na investicijama, na proizvodnji potrebnih materijala, repromaterijala, ja bih rekao opreme za ulaganje u INA-i. Hoćemo govorit o energiji električnoj? Termoelektrana Plomin, projekti gotovi, sukobi sa ja bih rekao strategijom, da li će bit ugljen ili će bit plin ali nema rješenja, a ovo je treća godina mandata koalicijske Vlade. I nema ulaganja, znači netko je odgovoran da nema ulaganja. Ta dva projekta znajte da je to ogromno ulaganje. Hoćemo govorit o željezničkim prugama koje jednostavno ne mogu udovoljiti zahtjevima prijevoza robe? Želimo biti država sa ogromnom snagom tranzicijskog prometa, morskog prometa na relaciji Jadransko more, ne samo Europa nego i istočni dio balkanskog poluotoka, a nemamo jednostavno efikasne željeznice, nemamo pruge. Nemamo pruge koje mogu podnijeti i malo pristojne brzine, ne velike brzine. Onda se pitamo a što je to sa željeznicom. Evo cijelo jutro slušamo probleme jamstava. Nema više subvencioniranja teretnog prometa, to je tržna kategorija poslovanja, tu jednostavno mora biti efikasnost ili odluka o zatvaranju. Pa sjetite se, neuspješna privatizacija, odabran pogrešan partner, nisu završeni pregovori. Od siječnja ove godine mi ne znamo što je sa željeznicom, što je sa teretnim prijevozom u željeznici pa su to razlozi da ništa nije učinjeno na restrukturiranju firme koja je neefikasna, prevelik broj zaposlenih, prevelika radnička prava po ugovorima itd., itd. Ništa nije riješeno, 10. mjesec ističe. Ništa nije riješeno. Što to znači? To je trošak koji ćemo imati, mi ćemo ga imati. Ali se nešto drugo dešava, infrastruktura koja je trebala biti motor razvoja, ulagat u pruge, spušta cijenu na 50% za trasu. Zašto, pa zato što ni putnički ni teretni ne može plaćat, što znači nema ni opravdanosti sutra investicije. Teško ćemo povlačit sredstva, a iz jednostavnog razloga ne pristiže novac u infrastrukturu jer osim što je puštena tarifa nema ni naplate. Državna poduzeća međusobno dogovaraju kako će platiti i opet ja bih rekao subvencioniraju teretni promet koji je potpuno neefikasan na restrukturiranje. Mogu prihvatiti ulaganja u putnički promet, zašto, jer tamo barem gradimo nove lagane kompozicije jer je to jedini ja bih rekao opravdani razlog da putnički promet ostane, da se ipak prijevoz putnika u Hrvatskoj održi, ali ne sa teškim kompozicijama nego modernim. I radi hrvatska industrija, jedino što možemo naći kao opravdanje. Da, nema odgovora onih koji su krivi što nema ulaganja HEP-a, INA-e i što se događaju ovakvi promašaji u Hrvatskim željeznicama. Ali isto tako jedan od motora gospodarskog rasta bilo je povlačenje sredstava iz Europske unije i ulaganje u tisuće i tisuće malih projekata. Ni to ne ide i vidimo izvješće. Toliko o državnim investicijama koje su mogle imati utjecaj na gospodarski rast. Vratimo se na privatni sektor. Da li smo dobili analizu što se to događa u privatnom sektoru? Privatni sektor je previše ulagao u nekretninski biznis. Da li se razdužio? Pa dajmo onda ocjenu što je sa stečajnim postupcima, što je sa predstečajnim postupcima, što je sa Zakonom o financijskom poslovanju, rokovima plaćanja i onda ćemo polako vidjeti da jednostavno nakon tri godine još uvijek imamo ogroman problem. Privatni sektor nije razdužen, bankarski sektor još uvijek ima prevelika potraživanja, ne učestvuje aktivno u ja bih rekao razduženju privatnog sektora pa je to razlog da taj privatni sektor se ne može zadužit, ne može krenut u nove projekte i nekonkurentan je da bi išao i izvozio u europu. Da, to je stanje, sa svim mjerama u tri godine koje su provođene mi poboljšanje u privatnom sektoru nemamo. I dapače, ajmo analizirat ono što je najopasnije, nelikvidnost i onda se bavimo, ajmo nećemo naplaćivati PDV ako nije naplaćen račun, umjesto da idemo razgovarat zašto kad imamo zakon ne provodimo zakon i ne inzistiramo na plaćanjima. Jer plaćanja ugrožavaju i velike i male i ti veliki koji bi trebali biti okosnica izvoza zbog nepoštivanja Zakona o financijskom poslovanju mi nemamo rješavanje. Ali isto tako uz sve prigovore na predstečajne nagodbe, dajte mi recite 5000 predmeta je odbijeno u predstečajnim nagodbama, koliko je to sud otvorio stečajeva, koliko je pokazao efikasnost? Sve je pokazano, nema volje za nagodbe, dužnik je neizlječiv, bolestan je, toliko teško da ga treba riješit stečajem. Što su to sudovi riješili, jel imamo ta izvješća? Nemamo. Pa o čemu mi to ozbiljno možemo razgovarat kad govorimo o jednoj ovakvoj analizi? Prema tome, bojim se da ni 2014. sa ovakvim neznanjem jer ne znamo što je razlog da nema gospodarske aktivnosti, državnih investicija, privatnih investicija, redovnog poslovanja, povećanja izvoza, mi trajno nećemo riješit pitanje gospodarskog rasta, a samim tim niti prihoda u proračun. Sad se vratimo na prihode i vidimo da prihodi u dobrom dijelu rastu ne radi povećanja ja bih rekao pojedinih poreza zato što je to bio potreba da bi povećali prihode, nego jednim dijelom i radi toga što smo ušli u Europi, pa su to obaveze usklađenje na trošarinama i za duhan i za gorivo i ja bih rekao neke druge trošarine kao što su trošarine na električnu energiju. I oni daju efekat i dat će efekat. To je povećanje. Povećanje stope koju bilježimo na zdravstvo nije dobro, nije dobro. To je razlog da imamo manju plaću, da imamo nekonkurentnost. Ali gledajmo najveći problem u prihodovnoj strani, a to je prihodi po osnovu mirovinskog doprinosa. Oni u prosjeku ne računaju sad ove tri milijarde izvanrednih prihoda su negdje 19 i pol milijardi, 19 i pol milijardi konstante. A koliko su rashodi? 36 milijardi kuna. Što to znači? Da gospodarstvo ne plaća dovoljno za svoje radnike kad odlaze u mirovinu. Da li ćemo povećati stopu? Pa to nikome ne pada na pamet, ali je trebalo smanjiti zdravstvenu stopu i povećati ovu stopu. Da, to su politike. Naš trajni problem je prerano umirovljeni ljudi, neuspješna pretvorba, privatizacija i stravičan razmjer od oko 16 milijardi kuna koliko fali u mirovinskom. I tome ne pridajemo važnost. To je razlog zašto nam je veći PDV, to je razlog zašto moramo se boriti da zdravstveni doprinos preselimo na druge oporezive prihode građana kao što je imovina, nekretnina kako god hoćete, a da bi mogli riješiti mirovinski sustav. To su trajni izvori našeg debalansa, to su naši najveći problemi koje bilježimo u proračunu. Prema tome, dok se ne počnemo time baviti kako stopu mirovinskog doprinosa povećati, a da to nije udar na gospodarstvo, na plaće radnika i kako trajno osigurati što veći prihod Mirovinskog fonda mi nećemo riješiti svoje probleme sa deficitima. A sad se vratimo i na rashode. Tu opet možemo samo utvrditi Vlada nije odradila ono što je sama predvidjela. Nacionalni plan reformi je Vladin plan, Vlada ga je sama pisala. Neću govoriti koliko sam sati sjedio oko tog plana, a u tom planu imate dan, mjesec i kunu koju ćemo uštedit u ovoj godini, idućoj godini i ne znam 2016. Da, to je Vlada sama napisala. Pa je temeljem toga i plan konvergencije upravo tako razjašnjen dinamički i vrijednosno, a to znači da smo predvidjeli i reforme u socijali i reforme u upravi i reforme u mirovinskom sustavu i reforme u zdravstvenom sustavu. Sve je to predviđeno datumom i iznosom. Da li imamo uopće ocjenu za 6 mjeseci? Nemamo. Da li možemo očekivati da će sve to bit realizirano u drugom polugodištu 2014.? Neće. Najveći dio toga ne. Od uprave se odustalo, od izdvajanja neosnovnih djelatnosti se odustalo, od bilo kakve reforme i promjenama tek ćemo raspravljati u zdravstvenom sustavu. Nema nikakvih promjena u obrazovnom sustavu. Da, Vladin program ne poštuju sami ministri. Dapače, imate posljednju poruku i premijera Vlade koji veli mi to nećemo provesti jer to nije dobro za građane Hrvatske. Hajde, ne bih rekao da nam je to nametnuo netko. Ne! Sami smo ga donesli, ova Vlada ga je donesla. Ne poštuju ga ministri, ne provodi se i nema sankcija nego ima opravdanje da to nećemo, jer to nije dobro. Prema tome, nećemo ni u drugom polugodištu jer vidimo da do sada bitno nije ni značajno od tih reformi ostvareno. Da li možemo to očekivati u 2015.? Ne možemo. I što je onda osnovni problem koji će se pojaviti? Prihode ne možemo značajnije dizati. Neki prihod koji može još bit je porez na prihode od kamata, a rashode smanjivat bez reformi ne možemo, a to samo znači neće biti izvanrednih prihoda, neće bit dodatnih, neće bit prihoda većih od gospodarske aktivnosti. To znači opet nekontrolirani deficit. I nakon toga je samo jedna mjera Europska komisija prekinut će sa procedurom prekomjernog deficita i utvrditi sama program koji Vlada mora realizirati. Tada će to biti nametnuti program i stroga kontrola da li to Vlada poštuje ili ne. E sad ja pitam zašto nam je potrebno da nam netko upravlja kad smo sami napisali kako bi to trebali raditi.
Hvala. Nastavljamo sa replikama, Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Linić, s pravom ste naglasili kako je nesposobnost Vlade razlog neispunjavanja makroekonomskih ciljeva, odnosno pokazatelja i u ovoj godini, a i u prijašnjim godinama. U tom ste smislu posebno izveli nedostatak investicija, govorili ste o energetskim, ali i prometnim investicijama pogotovo u željeznicu i s tim u vezi ste spominjali slabo korištenje europskih fondova. Ja ću vam reći da je jedan od razloga svakako i nedostatak i neizrada, nedonošenje Strategije prometnog razvoja koja je već trebala bit donesena kao osnova za potpisivanje partnerskog sporazuma i operativnih programa koji bi mogli biti podloga za korištenje tih sredstava. Ali kada spominjem tu prometnu strategiju razvoja Republike Hrvatske, pa ću vam reći da primjerice prema toj Prometnoj strategiji jug Hrvatske Dubrovnik nije planiran prometnim povezivanjem već to ste čuli, premijer Milanović u Cavtatu 25. kolovoza rekao o mogućnosti povezivanja juga Hrvatske kroz prostor Bosne i Hercegovine. Dakle, ne da će ta činjenica što ćemo, što nećemo Dubrovnik povezati kroz Hrvatsku, ostaviti i dalje prometno nepovezan Dubrovnik, nego još nešto gore s osnova nacionalnih interesa, a to je da će se cjelokupni promet iz Grčke, Albanije i Crne Gore preusmjeriti preko Trebinja na … [[Govornik se ne razumije.]] ili Mostar i onda ili VC Koridorom ili spojnicom za Banja Luku prema srednjoj Europi. Što znači da će cesta A1 koja ide od Ploča prema Splitu, Zadru i Dubrovniku biti prazna odnosno ostat će kudikamo bez prometa više nego što je to danas jer cjelokupni promet će biti preusmjeren na BiH. To vam želim reći da ne samo da će jug Hrvatske biti i dalje prometno nepovezan već ćemo sredstva koja smo uložili u izgradnju vlastitih prometnica, prije svega A1, učinit ćemo potpuno nepotrebnima jer ćemo cjelokupni promet preusmjeriti na drugi dio odnosno izvan RH.
Hvala. Odgovor, kolega Linić. Izvolite.
Već kod prvog zaduženja početkom 2012. godine stručnjaci Vlade koji su morali svojim vjerovnicima i kreditorima objasniti kako vide gospodarski rast samo su 2 jasne poruke bile gdje vidimo poziciju za gospodarski rast. Prevelik uvoz energije, a to znači proizvodnja električne energije, okretanje potpuno na izvoz i s druge strane ja bih rekao mali, mali uvoz nafte, više plina domaćeg i ja bih rekao 100% domaćih energenata odnosno naftnih derivata. I ono što je bilo najvažnije jačanje hrvatskih luka u tranzitnim poslovima a to znači povezivanje luka samo sa željeznicom. Jer imali smo autoceste, jedan dio prometa može ići, luke mogu biti konkurentne samo sa željeznicom. A to se znači i srednje dalmatinske i riječka i Pula plus Ploče u južnom dijelu Dalmacije. Sve te luke mogu funkcionirati ako imaju dobru željeznicu, kvalitetnu, konkurentnu željeznicu. Zato je restrukturiranje hrvatskih željeznica bilo pod broj 1., spašavanje cargo prometa na željeznici da jednostavno ne prepustimo sav teret jednostranim prijevoznicima. U ovom trenutku ocjenjujem da zaista što prije radi interesa luka mi trebamo otvoriti pruge, krenuti u investicije na pruge, a nažalost teret prepustiti stranim željeznicama iz razloga što nismo spasili cargo promet. Ali ono što je važno, zašto željeznice? Pa zato što 80% je iznos povrata koji možemo dobiti od EU pa jednostavno tada je to i koliko god je to dugoročno ulaganje itekako posao ulaganja.
Hvala. Dražen Đurović, replika. Izvolite.
Hvala. Više puta ste spominjali u svojoj raspravi i osvrtali se na željeznice. Imali smo primjer HŽ infrastrukture gdje je bilo vidljivo da su se počele događati nekakve smislene stvari, gdje je krenulo restrukturiranje zapravo tvrtke, gdje su krenuli radovi na nizu pruga i onda cjelokupna uprava zapravo bude smijenjena iz potpuno nejasnih razloga. Mislim, dakle jedan od rijetkih primjera nekih sustava koji su u okviru mandata Vlade bili funkcionalniji gdje je došlo do nekih pozitivnih iskoraka odjedanput je ta cijela garnitura maknuta iz HŽ infrastrukture. Imali smo primjer HPB-a, jedne uprave koja je imala dobre rezultate na čelu HPB-a da bi ta uprava opet iz posve nepoznatih razloga bila maknuta iz HPB-a. Dakle, i ono malo uprava koje su pokazivale dobre rezultate jednostavno nestaju u vremenu, očito u nekakvim čudnim čistkama. Kad je riječ o prioritetima tu je naravno pitanje kakvu tko ima viziju ili ideju o tome što je zapravo prioritet i na koji način se uopće Hrvatska može izvući iz recesije. Vi ste ekonomista, ja nisam, moja ideja oko toga nije pitanje jačanja nameta i izvlačenja nameta pojačanih u strukturi prihoda već je zapravo moja skromna ideja o tome pitanje rasta zaposlenosti, broja ljudi koji u ovoj državi rade. Jer danas je Hrvatska suočena sa činjenicom da radi manje od 1,4 milijuna ukupno u RH. Mi sa tom razinom zaposlenosti u Hrvatskoj državi ne možemo očekivati izlazak iz krize, mi možemo to prelijevati kako hoćemo. Mislim da mi zapravo sve mjere bi trebali fokusirati na pitanje broja zaposlenosti, rasta broja zaposlenih kako bi on dosegao željenih milijun i pol ili dva milijuna u narednim godinama.
Hvala. Odgovor, kolega Linić. Izvolite.
Ne bih puno o kadrovima iz razloga što evidentno je da dobar dio neuspješnih kadrova u upravljanju javnim resursima je odgovornost za neulaganje, neinvestiranje. Kad je u pitanju kadrovska politika u infrastrukturi željezničkoj onda se tu vidi razlika. Ljudi koji su bili tamo i bavili su se restrukturiranjem, željom za ulaganje. Ministar koji vodi politiku ja bih rekao nešto globalnije njemu je bio interes kako održati cargo i putnički teret bez subvencija pa je prepolovio cijenu naknade za trase. Pa je to razlog da još uvijek nismo otvorili trasu stranim prijevoznicima pa ugrožavamo promet u luci koji seli negdje drugdje. A da ne govorimo da kad je u pitanju naplata svaki predsjednik uprave je odgovoran za naplatu pa jednostavno svaki pritisak da se naplati potraživanje od carga je od strane ministra osporavan. I to je razlog sukoba, sukoba koncepcija i odgovornosti pa se ne bih u to upetljavao. Ali, slažem se s vama nama je temeljni problem i u mirovinskom sustavu što imamo milijun i 360 tisuća zaposlenih, imamo skoro milijun i 300 tisuća umirovljenika. A da bismo mogli hraniti Fond za isplatu mirovina ispod milijun i 700 zaposlenih teško da možemo naći rješenje. Ali koje su to mjere da dođemo do milijun i 700? Pa to je sigurno aktivna politika investiranja u strane države i energetika infrastruktura na prvom mjestu, i naravno ja bih rekao ozdravljanje privatnog sektora koji se mora razdužiti za neuspješne plasmane u ranijim godinama koji su išli u krivom smjeru da bi bili konkurentni u plasmanu prema Europi.
Hvala. Sljedeća replika Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Linić, ovo bih mogao nazvati analiza iz prve ruke, ovo što ste vi govorili nije samo kritika nego je to zapravo putokaz onog kako je Vlada trebala raditi. Vlada je odustala od same sebe, odustala je od svih onih reformi koje su bile zapisane na početku i koje su ovdje sa ove govornice bile obećane početkom 2012. godine. Ne slažem se, mislim da je prije Domagoj Milošević rekao da je privatni sektor taj koji može jedino otvarati radna mjesta. Povijest je puna demantija te teze jer upravo se mogu i javnim radovima, javna poduzeća, državna poduzeća itekako mogu otvarati radna mjesta. Ovo što ste maloprije govorili, premala je zaposlenost. Da smo išli u one reforme koje su bile najavljene, da se išlo u investicije u energetici, investicije u željeznici, da se kontroliralo ispunjava li INA one obveze koje je preuzela a umjesto da ispunjava, čini sve kako bi zaposlenost bila manja, kako bi industrijski potencijal Hrvatske bio manji. Tada bi slika bila sasvim drukčija, ne bi bilo omjer zaposlenih i omjer onih koji su u mirovini gotovo 1:1. Dakle, da se išlo u sve one energetske projekte koje ste nabrojili, da se išlo u gradnju pruga koja je, rekli ste u svojoj raspravi nezadovoljavaju zahtjeve za prijevoz robe, tada bismo mogli računati i na veće kapacitet Luke Rijeka i slika bi bila sasvim drukčija. Znači, ova kritika koja je upućena Vladi dovoljno govori da je krenula s puta koji je zacrtala i zapravo u zadnjoj godini vrlo teško da može išta popraviti.
Hvala. Odgovor, kolega Linić. Izvolite.
Slažem se s vama da, ako ste slušali i rasprave naših kolega iz ostalih klubova, osnovni problem je gospodarski rast, a gospodarski rast osiguravaju samo investicije. Jel investicije znači domaće tržište gdje ipak koliko god mi velimo da moramo otvoriti slobodno tržište i za ostale članice EU ipak znači veći izazov za domaće i građevinare, i opremaše, i proizvođače opreme. Zašto, bliži su, kod kuće su i mogu biti konkurentniji. Prema tome, državne investicije imaju ogromnu ulogu pogotovo što smo svjesni da je privatni sektor u Republici Hrvatskoj izuzev farmaceutike, elektronike prezadužen sa potpuno pogrešnim ulaganjem, potpuno pogrešno ulaganje u nekretnine. I da se treba najprije razdužiti tih pogrešnih ulaganja, proći određeno restrukturiranje da bi bili konkurentni. Hrvatsko tržište je nedovoljno, a pogotovo ako nema investicija, a to znači da moraju biti konkurentni, da moraju ići u izvoz. I tog trenutka mi ćemo imati veći izvoz i šansu da sa većim izvozom opet imamo veću stopu. Ali najprije se moraju dokazati na domaćem tržištu, a da bi se dokazali na domaćem tržištu bitno je područje državnih investicija. Tu ne mislim samo na energetiku, promet, tu mislim i na lokalnu samoupravu koja treba više štediti, a ići u investicije u društveni standard jer i to su radna mjesta, i to su veće plaće. I moramo shvatiti direktno investicije znače veći broj ranih mjesta, ali znači i jače i kvalitetnije plaće. A tog trenutka onda je to i veća potrošačka moć, i veća potrošnja koja je opet jedan od segmenata gospodarskog rasta.
Hvala. Jadranka Kosor, replika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Liniću, rekli ste da nije u pitanju nerealno planiranje nego nerad Vlade. Dakako da mi raspravljaju o polugodišnjem izvješću proračun za 2014. raspravljamo o proračunu koji ste vi potpisali kao ministar financija i naravno u konačnici Vlada. Dakle, ne bih rekla da je samo nerad Vlade nego bih ja rekla da je ipak i loše planiranje. A govorim to na temelju iskustva evo trećeg proračuna o kojem mi raspravljamo i trećeg proračuna o kojem smo raspravljali i sve one odluke primjerice smanjivanje doprinosa za zdravstveno osiguranje, pa onda smanjivanje PDV-a na turizam i mnoge druge jesu izraz, odnosno bile su dio toga planiranja. A u svim godinama do sada u mandatu ove Vlade recimo nedostajala su pri kraju godine i sredstva za plaće i u Ministarstvu obrazovanja, već sam to spominjala, i u Ministarstvu unutarnjih poslova. Dakle, prihodi su bili nerealno procijenjeni ali jednako tako i rashodi. Dakle, radi se i o jednom i o drugom. Slažem se s vama da u onim potezima Vlade koji su vezani primjerice za najavljivani outsorcing, pa onda spin off itd. Vlada pokazuje nemoć jer odustaje i od onoga za što se čvrsto zalagala. A što se tiče davanja cesta u koncesije, vidimo sada da je moguće da je premijer nekim svojim najavama ušao možda i u sukob sa Ustavom, i nekim zakonodavnim okvirima EU, odnosno nas kao članice EU. Tako da je sve u svemu ovo o čemu i danas raspravljamo odraz i lošeg planiranja, ali i lošega rada.
Hvala. Odgovor kolega Linić. Izvolite.
Pa o lošem planiranju ne bi govorio, to je možda vaše pravo da imate takav pristup, ali znate plaća nije samo zbroj zaposlenih i nije samo zbroj množenja sa koeficijentom. Ta plaća u sebi ima i provedbu određenih reformi, broj zaposlenih u obrazovanju nije racionalan. Ministar planira i bio je dužan promijeniti određene stvari. Ne samo to, vi znate koliko je sukoba oko pojedinih materijalnih rashoda za zaposlene gdje su, recimo, uprava i još neki dijelovi koji crpe novce u državnom proračunu smanjili izdvajanja za zaposlene i korigirali kolektivne ugovore što recimo u zdravstvu, obrazovanju nije bilo. Prema tome, uvijek je ono osnovno kad se proračunska veličina utvrdi, ministar ju je dužan poštivati, a on zna što sve mora učiniti da ju poštuje, ali mi nažalost imamo neodgovorno ponašanje ministara. On smatra da ne treba poštivati i to je ono što dan danas mnogi od njih nisu shvatili, a što znači fiskalna odgovornost jer fiskalna odgovornost je odgovornost za brojke u proračunu, znači, ne zanima ih da poštuju ono što je proračun. Pa znate, s obzirom na svoje prethodnike u ministarstvu, ministarstvo ne unosi podatke, ona su ministarstva. Da barem onda znaju što su unesli, koje su brojke unesli, da imaju odgovornost za te brojke, ali očito da je odgovornost u Hrvatskoj problem. I onda ja, samo velim, mogu reći, ajde u čemu je možda problem planiranja jer ako vi znate da će biti ulaganja, razvoj, investicije, onda idete sa nekim mjerama u dijelu financijskog poslovanja koje očito su onda čak kontraproduktivne ako drugi ne rade svoj posao.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Linić, nisam ekonomist, ali neke su mi stvari iz vašeg izlaganja, da kažem, zapele za uho. Govorili ste o neodgovornom ponašanju ministara pa zatim i o, pa čak i neradu Vlade, a i o tome da sam premijer je javno izrekao da odustaje zapravo od strukturnih reformi, bilo u socijali, u mirovinskom, zdravstvenom osiguranju, itd., a svi dobro znamo i rekli ste i sami da je pola proračuna RH mirovinski fond i … za HZZO. Dakle, 35 i 22, to je 57 milijardi kuna. To je pola proračuna RH. No i sami ste rekli i to da gospodarski rast jedini, dakle povećan broj zaposlenih može doprinijeti tome da odnos između broja zaposlenih i umirovljenika bude takav da osigura sigurno punjenje i mirovinskog, ali i zdravstvenog proračuna. Naši se ministri, ja bih dodao k tome, a to niste izrekli, zaista ponašaju kao što vidite i iz posljednjih poteza, kao pijani bogataši. Kao da nisu svjesni svog okruženja, gdje žive i kakav je taj proračun. Dobro ste rekli, zaista postoji jedan nerad Vlade, odbijanje strukturnih reformi, a evo, imamo i primjer ministra obrazovanja koji već drugu godinu za redom smatra da je godinu dana samo 11 mjeseci. I da bi se valjda dodvorio svom predsjedniku Vlade, on proračun piše za 11 mjeseci, a ne za 12 pa onda je neizvjesna plaća prosvjetara i lani u prosincu i ove godine u prosincu. Pa koja je to prijevara. Dakle služe se obmanama, prevarama, neizvršavanjem, odustajanjem od strukturnih reformi, sve kako bi prikazali, ali ne može se … Europi kako ste sami rekli, krivo prikazati ništa. Europa dobro zna što se radi. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor, kolega Linić, izvolite.
Da bih mogao pojačati tu neodgovornost ministara, onda jedno vlastito iskustvo. Znate koje je moje najveće oduševljenje bilo? S ministrom obrane. Znate što znači smanjivati rashode, za plaće i ostalo u obrani? Za sve nas nepojmljivo, nikad to ministri obrane nisu radili. Recite mi koji ministar je najrenosniji u izvršavanju stavaka proračuna. Hrvatski ministar obrane. Da, kad je dobio da mora smanjiti plaće, smanjio ih je, ali ne da je smanjio ljude, racionalizirao je, smanjio je broj, prema tome ministri pokazuju kako možeš biti odgovoran i zato ja govorim ministru znanosti, od koga očekuješ najviše jer on prodaje znanje, on educira mladost, on ništa ni ne čini. Ministar obrane, kojega očekuješ rigidnog, ono, vojničinu, on pokazuje kako se odgovorno ponaša prema ovom. To je nešto što nažalost ni sam premijer neće da vidi. I na ovakvim ponašanjima pojedinih ministara … ako je on mogao, pa morate i vi to učiniti. I imali su prilike. To je problem odgovornosti i pojedini hrvatski ministri pokazuju koliko znaju biti odgovorni. Nije lako, vi pogledajte da plaće, neprekidno plaće padaju 3 godine, osim unutrašnji poslovi i kako se zove, prosvjeta. Nema, a to je neodgovornost ministara. I sad postoji nešto drugo, kad govorimo o odgovornosti premijera. Da li vi znate koliko je sati izgubljeno? To je 6 mjeseci intenzivnog rada svih struktura, od ministra na dolje, koji su radili na programu reformi i planu konvergencije, pisali svaku glupost, sve izračunavali, datume, sve to slagali u nekakve tablice, da on na kraju reče, … šalili smo se, nije to za hrvatski narod. Odlično, onda će Europa reći što je za hrvatski narod.
Hvala. Goran Marić, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Linić, govorili ste o dva aspekta, nerealnosti makroekonomskih procjena i neefikasnosti Vlade i kazali ste da se radi o neefikasnosti Vlade, ali da ipak nisu nerealne procjene. S aspekta potreba hrvatskog društva, projekcije su nedovoljne čak, ali s aspekta učinkovitosti Vlade su nerealne jer ako imamo neefikasnu Vladu, onda … projekcije i ovise ostvarenja projekcija o neefikasnosti Vlade, onda se pokazuju da su i nerealna, pogotovo jer to već 2 prethodne godine nas to uči. Ali ste dobro razjasnili razliku i državnog i privatnog problematike i kazali ste da s aspekta države nema ulaganja, nedovoljno korištenje europskih fondova. Pa postoje ljudi koji su zaduženi za to, pa ne ovisi ulaganje u Hrvatsku o saborskim zastupnicima, postoje ministri, postoje potpredsjednici Vlade i za korištenje fondova i za ulaganja. Ali ako oni koji su najodgovorniji za stanje kažu da Hrvatska nije izišla iz krize zato što je bila preblago ušla u krizu pa joj dulje treba, to je kao da netko kaže da smo se prehladili pa nam treba godinama da se oslobodimo od prehlade, ali da smo bolovali od karcinoma mi bismo već bili zdravi. Ministri se ne bave onim za što su zaduženi, ali vidite kako se bave vozačima, tajnicama, preseljenjima, uređenjima, automobilima, a ne smanjenju rashoda nego povećanjem. Jedan ministar uporno želi preseliti svoje ministarstvo u neki neboder gdje je njegov pomoćnik bio sudionik tog projekta i te gradnje. Kada govorite o privatnom, naglasili ste nekretninski biznis, pa zašto se PDV na toliko tisuća neprodanih, novoizgrađenih ne smanji za određeni postotak stanova? Zašto se ne uvede porez na imovinu i drugog dijela porez na promet imovine, ne samo na porez na promet nekretnina? Što je sa vlasničkim udjelima, što je sa dionicama, što je sa cijelim portfeljem? Ima prostora a smanjiti porez na promet nekretnina.
Hvala. Odgovor kolega Linić. Izvolite.
Slažem se s vama da osim reformi na rashodovnoj strani gdje ćemo morati itekako prilagoditi troškovnu stranu državnog proračuna mogućnostima gospodarstva i građanima koji to porezima financiraju, da je daleko, daleko važnije što učiniti da se gospodarska aktivnost u Hrvatskoj ojača. I da je to ono što svaka Vlada ako tu uspije i ako tu pokaže bitne promjene da je uspješna Vlada. Tri godine mandata u koje tri godine mandata temeljene investicije koje su zaista neophodne, nama je potrebna proizvodnja električne struje jer ovu godinu imamo dovoljno kiša, ali za godinu, dvije imat ćemo suša opet ćemo doći na 50% uvoza jel nemamo proizvodnje električne energije. Apsurd je da smo nekada u svijetu otvarali i stavljali u pogon rafinerije, a da danas zatvaramo rafineriju i uvozimo derivate, jel to je znanje, to je visoko obrazovanje, to je stručna radna snaga dobro plaćena radna snaga, znači to je interes, za to se moramo boriti. Partner ako to neće pogriješio je, nije trebao dolaziti, nek plati cijenu. Ali to je posao Vlade da se bori za takva radna mjesta. Treća godina mandata neprihvatljivo da se borimo oko toga i to sada vi možete reći da je dio ljudi u Vladi znao precjenjivati sposobnosti, ali nema razloga da mi ne budemo ambiciozni, jel jednostavno imamo i strateški položaj Hrvatske koji trebamo iskoristiti i zato nam treba infrastruktura, ali isto tako imamo ogromno znanje i pogone koje nije trebalo gasiti.
Hvala. I posljednja replika Đuro Popijač. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Linić govorili ste o uzrocima i u vašem izlaganju ali i u brojim odgovorima na replikama ovakvog stanja jasno ste naznačili gdje oni leže, dakle u potpunoj nesposobnosti ove Vlade u svim segmentima. Dakle govorili ste o potpunoj blokadi javnog sektora i naravno najveći dio prigovora i upućujete javnim poduzećima gdje unatoč bombastičnim najavama na početku mandata vidimo da se praktično ništa ne događa, da nema investicija i onih najnužnijih, a to je obnova energetskog potencijala, energetskog sektora. No međutim ne slažem se da to jedino može i treba biti poanta svih politika, poanta izlaska iz krize je svakako oporavak privatnog sektora. I tu ste spomenuli da unatoč brojnim mjerama privatni sektor nikako da oživi i ne može oživjeti. Jučer sam razgovarao sa jedinim uspješnim poduzetnikom iz Međimurja koji postavlja pitanje, zašto ja ako više proizvodim, ako više izvozim, ako više zapošljavam ljudi, ako više prihodujem zarađujem sve manje. Jednostavni odgovor da je pritisak države i javnog sektora sve veći, da troškovi poslovanja rastu i da unatoč izvrsnosti ne može jednostavno slijediti taj pritisak. A tome je kumovala u dobroj mjeri i Vlada u ove protekle tri godine. I gdje je tu kraj? Što će se dogoditi kada se to izjednači, kada više neće imati niti mogućnosti smanjivanja plaće niti zaposlenih? Dogodit će se gašenje. I to je ključni problem oporavka hrvatskog privatnog sektora, a bez njega nema oporavka društva.
Hvala. Odgovor kolega Linić. Izvolite.
Probajmo pratiti priču o oporezivanjima. Najveći problem doprinosi, sa ovim povećanjem ostali su kao i 2011.to je jedno od najvećih opterećenja. Znači ni plusa ni minusa. Kada gledamo porez na dohodak nemamo veći porez na dohodak, dapače ona najviša stopa je čak i skinuta, znači nemamo povećanja. Ostaje parafiskalni nameti, budimo iskreni u tom dijelu je Vlada nešto učinila, jedan dio parafiskalnih nameta je smanjen i to je bio čak program i 2012.i 2013.godine. Oporezivani su njihovi dobici, uvedena je porezna stopa na dividendu. To nema veze sa poslovanjem, to je njegova dobit. Mora participirati kao i radnik koji plaća svoj porez na dohodak. S druge strane izuzete su mu iz olakšica obračuna kada promatramo i PDV, korištenja automobila, korištenje … [[Govornik se ne razumije.]] Zašto? Ocijenili smo ako svi idu u štednju trebaju ići i oni u štednju. Prema tome u čemu su se to pogoršali uvjeti poslovanja? Neću govoriti o tome da smo onaj ulazak u PDV digli na 230 tisuća, da smo utvrdili ako se preinvestira dobit da se ne mora platiti porez. Znači ja moram reći ne znam gdje je to dodatno oporezivanje. Mogu prihvatiti da je manje konkurentan jer je veća stopa PDV ali veća stopa PDV-a je i za uvoznu robu. Prema tome, u čemu je problem tih poduzetnika? I onda polako dolazimo da je nesigurnost poslovanja, da su to nenaplaćene realizacije, neefikasnost pravosuđa i zato jesu bile dodatne mjere Vlade kako ublažiti posljedice neefikasnog pravosuđa.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba Hrvatskih laburista Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa poštovani kolega potpredsjedniče, kolegice i kolege, zamjeniče ministra. S obzirom da je danas u ovim raspravama do sada nekoliko puta, nekoliko desetaka puta bila spomenuta riječ štednja početi ću s tim ali samo kratko. Ovih dana svjedočimo velikim naporima štednje u državnom proračunu pa jedan ministar već danima javnost pokušava uvjeriti da će preseljenjem u privatni objekat kojega su nazvali Zagreb Tower uštedjeti značajna državna sredstva. I taj će neboder biti pretvoreni u tvrđavu za zaštitu okoliša. To što mediji pokušavaju dokazati da nema uštede nikog iz vlasti nije ponukalo da istinu konačno prezentira u javnost. Isto tako velike mjere štednje smo napravili prilikom donošenja propisa o zbrinjavanju posebnih vrsta otpada, ne onog komunalnog nego posebnih. Tako da samo jedan poduzetnik u Hrvatskoj sa nekoliko svojim poduzeća zadovoljava propisane uvjete tako da poslove ne dobiva i ne mora dobivati na natječajima jer je samo jedan jedini. To su sve potezi koji se reflektiraju i na ono kada govorimo o štednji i odgovornom ponašanju prema novcu poreznih obveznika nije predmet proračuna ali ima za posljedicu. I ako sam dobro izračunao iz prezentiranih materijala poslovni prihodi ili prihodi poslovanja u prvih 6 mjeseci ove godine u odnosu na planirane manji su za 2,75 milijardi, 2 milijarde 750 milijuna u odnosu na godišnji plan kada uzmemo polovicu od toga podbačaj je za 2,75 milijarde u prihodima poslovanja. Kada idete u strukturu gdje je došlo do najvećeg podbačaja onda su to prihodi s naslova poreza na robe i usluge. Za koliko? Za 2 milijarde i 750 milijuna. Dakle najveći podbačaj u prihodima poslovanja su prihodi s naslova poreza na robu i usluge i ti iznosi su točno isti. Zašto su ti porezni prihodi manji? Ili zašto mogu biti manji? Recimo da su smanjeni porezi ali nisu. Da je povećana utaja poreza, ali nije, naročito nakon uvođenja fiskalizacije. Treći razlog je smanjena potrošnja. Možda postoji 4.-ti, 5.-ti, 6.-ti ali ja ću stati na ovom 3. Dakle ne vjerujem da su smanjeni porezi, ne vjerujem da je došlo do povećanja utaje poreza nego smatram da je došlo do smanjenja potrošnje. Tko plaća porez na robu i usluge? Krajnji potrošač. Građanin. Oni su manje poreza platili 2 milijarde 750 milijuna. Zašto? Jer imaju manje novaca. Kada je taj proces počeo, kada je cijeli koncept rasta BDP-a i razvoja hrvatskog društva počivao na javnim investicijama, kolega Linić je o tome prije govorio koje su izostale. A s druge strane represivne mjere štednje kao čarobni štapić spašavanja hrvatskog gospodarstva. I evo posljedice 2 milijarde 750 milijuna manje poreza na robe i usluge. I možemo i dalje nastaviti istim pristupom, istom politikom i na kraju godine konstatirati da će to biti 5 milijardi manje, dobro možda turistička sezona nešto malo to izbalansira, ali ne puno. Jer ne vjerujem da je autor prijedloga ovoga proračuna a to je kolega Linić toliko pogriješio u procjenjivanju mogućih poreznih prihoda na robu i usluge. Podbačeni su i prihodi za zdravstveno osiguranje. Kada se spominjalo mirovinsko koje je ostvarilo nešto veće prihode od planiranih to je bila posljedica, rečeno je prebacivanjem oko 3 milijarde ako se ne varam iz drugog u prvi stup. Zašto je to bilo rađeno? Zato što je uzeti onaj novac koji se plaćao u drugi stup za osiguranike koji od trenutka usvajanja zakona nisu ni imali pravo na mirovinu iz drugog stupa. Tko i zašto je odlučio da iako je bilo propisano da ti osiguranici imaju pravo samo na mirovinu u generacijske solidarnosti s prvog stupa svejedno 5% doprinosa ide u drugi stup. I godinama su mirovinski fondovi drugog stupa sa te tri milijarde vrtjeli. Tko i zašto je te osiguranike obmanjivao i uvjeravao da će s tog naslova ostvarivati mirovinsko pravo? I onda su doživjeli šok kad su morali shvatit da to nije tako i da ih je njihov novac, kako su oni smatrali prebačen u generacijsku solidarnost. Nikad nitko nije odgovorio na to pitanje tim ljudima, a radi se o velikom broju građana ove zemlje. Podbačaj prihoda za zdravstvo, 600 milijuna, ne puno, značajno. Onaj mirovinski plus je oko milijardu i 250. Prema saznanjima koje mi u našem klubu imamo nakon utroška 3,2 milijarde planiranih za sanaciju zdravstvenog sustava, ostat će još 600 milijuna nepodmirenih obaveza iz ranijih godina i projicira se da će obaveze, dugovi s 31.12. ove godine biti novih milijardu i pol, što naznačuje da bi zdravstveni sustav u iduću godinu ušao sa 2 milijarde i 100 minusa, dugova, gubitaka, kako god hoćete. To su projekcije, ne točne brojke jer tako se projicira. Ali ja bih sad postavio i pitanje da li postoji i dug prema zdravstvenom osiguranju. Možemo lamentirati i svađati se da je sve to novac poreznih obveznica, ali ostaje činjenica da u ovoj državi postoji zakon koji primjerice propisuje da Hrvatski zavod za zapošljavanje za nezaposlene osobe koje imaju pravo na zdravstvenu zaštitu, zdravstveno osiguranje mora uplaćivati 5% doprinosa na najnižu osnovicu. Najniža osnovica u ovom trenutku iznosi 2779,25 kuna. Dakle u zakonu je propisano da Zavod za zapošljavanje za nezaposlene koji po slovu zakona imaju pravo biti korisnici zdravstvenog osiguranja i ne plaćaju doprinos oni nego Hrvatski zavod za zapošljavanje. Pola milijarde u ovoj godini. Da li je u zakonu propisano da Ministarstvo pravosuđa za osobe lišene slobode mora obračunavati 5% doprinosa na najnižu osnovicu jer i oni imaju pravo na zdravstveno? Je, 7,5 milijuna kuna. Da li je propisano da mirovinsko osiguranje za korisnike mirovina veće od prosječne 3% doprinosa daje za zdravstveno osiguranje? Je, 75 milijuna kuna u ovoj godini. Da li je propisano da 3% na braniteljske mirovine veće od prosječne ide 3% doprinosa? 77 milijuna u ovoj godini. Da li je propisano da na mirovine manje od prosječne ide doprinos za zdravstveno osiguranje? Je, 300 milijuna kuna u ovoj godini. To su zakonske obaveze koje je u ime poreznih obveznika donio Hrvatski sabor i rekao da će svake godine te obaveze izvršavati prema zdravstvenom osiguranju. I kad zbrojimo 15% doprinosa za obavezno zdravstveno osiguranje, 0,5% doprinosa za ozljede na radu i profesionalne bolesti, to je oko 18 milijardi 200 doprinosa koje po zakonu pripadaju Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje. Filozofiranje o tome da u jednoj kasi sasvim svejedno za koga je namijenjeno naprosto ne drži vodu, jer to je isto kao kad bi netko rekao imali smo u proračunu planiranje izgradnje autoceste ali nismo gradili autoceste nego pruge, pa to je svejedno. Nije. Ali to nije sve. propisano je da pravo da korisnici zdravstvenog osiguranja su 22 kategorije i državljana Republike Hrvatske i stranaca koji se zateknu u Hrvatskoj, a takvih je otprilike 2 milijuna i 34 tisuće, imaju pravo na zdravstveno osiguranje, a u ovoj godini bi iz državnog proračuna za tu namjenu trebalo biti izdvojeno milijardu i 100 milijuna kuna. Od poreza na duhana zdravstvenom sustavu u ovoj godini bi pripalo oko milijardu i 200, od osiguranja auto odgovornosti oko 115 milijuna kuna, to je više od 21 milijardu kuna. Unatrag 15 godina kada je po meni i mom mišljenju na nesreću zdravstvenog sustava HZZO ušao u Državnu riznicu i to je bio krivi potez… … [[Upadica se ne razumije.]] U proračun, hvala kolega Šuker na korekciji. Zato ste tu da nas ispravljate jer vi ste isto jedan od ministara koji u svih tih 15 godina Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje ove obaveze nije izvršavao. Ja kolega Šuker možda lupam, ali to je istina i tu istinu možete poreći samo činjenicom kopija doznaka i ona na kraju godine ili sredinom godine kada su zdravstvene ustanove kolabirale, kad su veledrogerije prestale uspoređivat lijekove onda smo izmišljali sanacije zdravstva pa je država iz proračuna sanirala gubitke zdravstva, prošle godine razvlastila županije i imenovala nisu stečajni nego sanacijski upravitelji i rekla da će sanirati i pokazati kako ona dobro može gospodariti. Ali ni u ovoj godini ove obaveze prema zdravstvenom sustavu nisu ispunjene, Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje i zato će ponovno bit na kraju godine iskazani gubitak. Zato. Ova mantra da se radi o novcu poreznih obveznika me ne zanima jer poreznim obveznicima je rečeno za koju namjenu se koji dio porezne kune koristi. U ovom slučaju je u zakonu opisano da se koristi za zdravstveno osiguranje kategorijama građana kojima je po zakonu priznato pravo da budu korisnici zdravstvenog osiguranja. I tako dugo dok iz državnog proračuna, mirovinskog zavoda, Zavoda za zapošljavanje se ne izvrše obaveze koje su zakonom propisano ja govorim o dugu prema zdravstvenom sustavu, ne o dugovanju zdravstvenog sustava nego našem dugu prema zdravstvenom sustavu. I ako nakon toga oni imaju veće rashode nego prihode onda su oni generirali dug, tek onda. I naravno da razumijem sve one koji smatraju da HZZO mora ostati u državnoj riznici zbog opće likvidnosti proračuna, zbog mogućnosti da jedan čovjek, jedan jedini čovjek svako jutro odlučuje kome će koliko dati i da li će dat. I to je tako uvijek bilo do sad. I onaj tko je politički jači dobit će prije, onaj koji je politički slabiji dobit će kasnije ili uopće neće dobiti. I mislim da rasprava o tome u Saboru posebno je nužna, zbog toga što je ovaj Sabor donio Zakon o sanaciji javnih ustanova temeljem kojeg je u proračunu osigurano, planirano 3,2 milijarde kuna, a u obrazloženju zakona je tada pisalo da će se time zdravstveni sustav sanirati i dalje biti u pozitivi. Mi tražimo da se sad napravi inventura. Godinu i 10 mjeseci je prošlo i tražimo inventuru efekata tog zakona. I onda ćemo vidjeti da li je on postignut. Isto je i u mirovinskom. Mirovinski 16 milijardi doplata iz državnog proračuna. A koliko su obaveze iz mirovinskog sustava prema općim mirovinskim propisima, a koliko prema posebnim mirovinskim propisima. Pa primjerice milijardu i 700 iz mirovinskog osiguranja ide za dječji doplatak. Da li je dječji doplatak mirovinsko osiguranje? I tako bi sad mogli redati, ali vrijeme je isteklo. Vidio sam dosta pločica za repliku pa će mi ona možda dati mogućnost da govorim i o ovoj genijalnoj ideji ulaska mirovinaca u monetizaciju autocesta.
Hvala. Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Lesar, nisam mislio replicirati u svezi ovog što ste govorili o Hrvatskom zavodu za zdravstveno osiguranje, ali s obzirom da sam u tom fahu i kao djelatnik bivši bolnice u Slavonskom Brodu moram nešto reći. Naime, sanacija i stabilizacija zdravstvenog sustava je bila predviđena, jedna od tih mjera bila je i uvođenje sanacijskih ili kako ste vi rekli stečajnih ravnatelja bolnica i vidimo da i pored te mjere u cijeloj Republici Hrvatskoj će preostati opet dug i dubioza od oko 2 milijarde kuna na kraju 2014. godine. Pa se pitam zapravo što, koja je svrha bila uvođenja tzv. sanacijskih, da ne kažem stečajnih upravitelja u hrvatske bolnice. Ono što me odmah alarmiralo na repliku pa sam prvi po redu je bilo zapravo ova zagreb tower, dakle preseljenje jednog ministarstva sa fondom i ostalim, pa jednim od zaposlenika koji je nekada radio u toj firmi. Pa kaže nema on veze sa tom firmom jer je radio prije 10 godina, kao da mu nije ostalo u sjećanju i poznanstvu ljudi iz te firme s kojima je mogao hvala ti bože dogovarati što god je htio. On njih više ne zna, jer on je prekrižio sve što je znao o njima i više nema s njima blage veze. Dakle, kako je rekao kolega Linić, dakle postoji ne samo neodgovorno ponašanje, postoji ne samo odustajanje od strukturnih reformi negoli ponašanje poput pijanih bogataša, upravo ministara i onih u agencijama itd., dakle u tom sektoru. Zato ovo izvješće bi se trebalo zvati izvješće o neizvršavanju državnog proračuna, a ne o izvršavanju. Jer kako je gospodin Linić rekao plan, rokovi, sve je to predviđeno [[Upadica Batinić: Hvala.]] ali se to nije izvršilo.
Na repliku će odgovoriti kolega Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Upravo u želji da napravimo inventuru učinaka Zakona o sanaciji javnih ustanova koji je trebao poslužiti sanaciji i zdravstvenog sustava naš prijedlog zaključaka koji je poslan prije nekoliko dana u proceduru je jedini poslovnički način da od Vlade zatražimo cjelovitu informaciju. I ako ona doista bude cjelovita i prikazana, svi ovi aspekti zakonskih obaveza države prema zdravstvenom osiguranju onda ćemo bit načisto čime krećemo u iduću godinu, da li doista sa 2 milijarde minusa, da li takva intervencija države naročito županijske bolnice je dala rezultate i da li su uzroci gubitaka bili tamo ili negdje drugdje. A što se tiče ove zagrebačke tvrđave za zaštitu okoliša možda se nađe još neki poduzetnik koji je najprije izgradio neboder, a kasnije ušao u državnu vlast pa će i on preselit svoje urede tamo.
Hvala. Ivan Šuker, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Lesar, imate na stranici 471. službene podatke koji demantiraju ovo što vi govorite. Ovo sve što ste vi govorili trebate uzeti u obzir da u protekle dvije godine prihod od zdravstvenog doprinosa je bio 15 milijardi, a troškovi zdravstva kad pridodamo onu sanaciju su bili 23 milijarde. Prema tome, ovo sve skupa što ste vi zbrajali je daleko od 8 milijardi i nije dobro u jednu temu koja je vrlo složena, vrlo komplicirana. Na nju se odnosi 14 članaka u zakonu ulaziti na ovakav, nemojte se ljutiti, ispričavam se odmah paušalan način. Državna riznica je jedna od najkapitalnijih strukturnih reformi. I tko god se bori protiv toga ne želi dobro Republici Hrvatskoj. To govorim kao čovjek koji je bio na čelu Ministarstva financija. Svaka kuna mora biti na jednom mjestu i mora se racionalno trošiti. Nitko nema pravo oročavati po jedan posto, a da se država zadužuje po 5%. Možemo pričati što god hoćemo. Druga stvar dječji doplatak se ne isplaćuje kolega Lesar iz mirovina. Pogledajte opet stranicu … [[Govornik se ne razumije.]] Rekli ste, kolega Lesar prosim vas dobro pazite što ste rekli. Druga stvar, oni koji su dobili mirovine po posebnim propisima ti ljudi su radili. Neki 10, neki 15, neki 20 godina i u tom svom radnom vijeku su uplaćivali mirovinski doprinos. To što su stjecajem okolnosti ranjeni u ratu postali invalidi rada na ovaj ili onaj način ili rudari u labinskom rudniku ili ovi dole u splitskom oko ovoga azbesta stekli prava po tome oni su stekli temeljem tog prava što smo im mi dali. Ali oni su jedan dio svog života uplaćivali zdravstveni doprinos. Prema tome, ne možemo ih isključivati iz ove priče. U onom trenutku kad smo donosili ovaj zakon znali smo što donosimo, prema tome mi smo im dali to pravo.
Hvala. Odgovor, kolega Lesar. Izvolite.
Hvala kolega Šuker. Naravno da sam očekivao kolega Šuker vašu takvu repliku, kao bivšeg ministra financija. Pa to je očekivano. Vi ćete braniti Državnu riznicu kao najgenijalnije sredstvo jer ste svi ministri ili osobe od njegovog najbližeg povjerenja … [[Govornik se ne razumije.]] i odlučivanja. To je prvo. Drugo, sami ste zapali u zamku vlastitih zabluda. Zdravstveni doprinosi bili su na 16, troškovi na 20 [[Upadica: 15.]] 15? Malo više, malo više. Zašto? Zato što ove obaveze država nije prema zdravstvenom sustavu ispunjavala, samo zato. Možete vi sad mahati tim papirima, niste uplaćivali i ne uplaćuju i oni prije vas i oni poslije vas. To je jedno. Drugo, ja nisam rekao da se dječji doplatci isplaćuju iz mirovina nego da su u mirovinskom sustavu, a ne da se plaćaju iz mirovina. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, ne onda su u Zagreb toweru.
Molim vas kolega Šuker. Nemate riječ.
A što se tiče posebnih mirovina … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Šuker, molim vas. Niste dobili riječ. Pustimo kolegu.
Radi hrvatske javnosti što se tiče posebnih mirovina, odnosno mirovina koje su stečene po posebnim propisima problematizirao sam jer isto to vi radite i to nije korektno kad govorite o sredstvima doprinosa za mirovinsko osiguranje da država mora nadoknađivati da bi se isplaćivale mirovine. Naravno da da jer je stvorila veće obaveze time. Pa prema tome, ako je u trenutku stvaranja većih obaveza koje nisu posljedica osiguranja onda je to stavka u proračunu i gotovo. Ne doplaćujemo mirovinski sustav po općim mirovinskim propisima, nego posebna mirovinska prava. O tome se radi. Tako moramo govoriti. … [[Upadica se ne razumije.]] Stavka u proračunu i mora biti pa kad … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Šuker molim vas, nemojte zlorabiti Poslovnik. Kolega Lesar, izvolite.
Ali ja uživam s njim razgovarati, znate.
Izvolite kolega Lesar. Završili ste? Hvala. Sljedeća replika, Slavko Linić. Izvolite.
Pa da ne upadnem u zamku kao bivši ministar financija ali vrlo jasno kolegi Lesaru želim reći da spas i za Mirovinski fond i za zdravstveni da jesu dio državnog proračuna iz razloga što su im rashodi veći nego namjenski prihodi. Kad govorimo o samom zdravstvenom sustavu a koji bi bilo kakva dugovanja na neisplaćene zakonske obveze koje su … prvo što se pokrilo nakon što se prošlu godinu prišlo sanaciji zdravstva bili su kubici i manjkovi u HZZO-u. Prema tome, pokrili su se iz svega toga. Nema nikakvih dugovanja, baš nikakvih. Ostaje samo pitanje da drukčijom preraspodjelom ako se izađe van moći će se tada izvršavati i trebat će se izvršavati sve zakonske odredbe koje smo uveli. Da, to je istina. Ali ono što ja kažem i želim vrlo jasno naznačiti a zbog čega smatramo da 15% zdravstvenog doprinosa pripada HZZO-u? Pa nije istina. Za sve ono što proračun mora izvršiti a to je i na nezaposlene i na bolesne i na ovakve pa proračun mora izvršiti. Stopa doprinosa može biti za te potrebe pa će se dijeliti. I onda ćete vidjeti što je. I to su gubici u HZZO-u. A kad su u pitanju zdravstvene ustanove onda morate znati postoji ugovor između HZZO-a i svake zdravstvene ustanove, neovisno da li su državne bolnice ili su županijske bolnice. Po tom ugovoru sve su institucije dobile 100% doznaka iz HZZO-a i ostvarili su gubitke. Nikakav obračun države
Hvala. Na repliku će odgovoriti kolega Dragutin Lesar.
Kolega Linić funkcioniranje zdravstvenog sustava mi je jako dobro poznato, naročito ugovaranje. Ali ono što vi očito ne znate onda ću vam ja reći kako ide ugovaranje HZZO-a s ustanovama. Najprije je HZZO odredio limit odokativnom metodom načelno prema odjelima koje je zdravstvena ustanova imala i ona se morala pokrit s tim limitom. A onda je Ministarstvo zdravlja sklopilo ugovor, kolektivni ugovor, i kad ga preračunate u masu 89% toga bolničkog limita koji je dobila po ugovoru je išlo na rashode za zaposlene. To je istina. Dakle, količina sredstva i način određivanja za pojedinu zdravstvenu ustanovu bio je limitiran činjenicom da HZZO nije dobivao redovito ni sva sredstva jer da je onda mi recite zašto su veledrogerije 2 puta u 5 godina prestale s isporukom lijekova? Zašto je rok plaćanja u zdravstvu iznad 160 dana? Zašto je problem i ovih dana kada veledrogerije ponovno upozoravaju da negdje oko 600 milijuna kuna još uvijek postoji nenaplaćeni računi? Ali u jednom ste u pravu, uveden je doprinos 5% za nezaposlene, država može odlučiti da bude manji ili veći od toga. Ja sam upravo govorio da je Sabor donio takve zakone, a Ministarstvo financija i druga tijela državne vlasti ih moraju poštivati ništa drugo.
Hvala. I posljednja replika Silvano Hrelja. Izvolite.
Uvaženi kolega Lesar, tema dnevnog reda je vrlo ozbiljna. Vaša rasprava je dosta provokativna da bih propustio dati repliku. Ja ću vas podsjetiti da negdje 2007. godinu kada ste i vi podržali jedan zaključak Hrvatske stranke umirovljenika da se Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje izdvoji iz državne riznice, zaključak Hrvatskog sabora. Nakon toga dva ili tri puta je to upisano u Zakon o zdravstvenom osiguranju i svaki put je to prolongirano. Mi smo i tada i danas smatrali da se u tom sustavu koji je bitno različit od sustava mirovinskog osiguranja može nešto uštediti, koliko ne znamo, ne možemo, trebale bi biti jako dobre projekcije da se vidi što se u tom sustavu može uštedjeti. Ono što sam primijetio u vašoj raspravi da ste generalizirali i da ste rekli porezni obveznici uplaćuju zdravstveni doprinos, je ako pri tome precizirate da su pravne osobe obveznici uplate doprinosa, jer doprinos za zdravstvo se plaća na plaću, dakle obveznici su poslodavci, naravno i obrtnici, i osobe koje su u samozapošljavanju i jedini od onih kategorija koje ste spomenuli, jedini kojima je sedemdesetak milijuna kuna obustavljeno jesu umirovljenici koji primaju mirovine više od 5400 kuna, a sve ostale kategorije nikome nije obustavljeno, niti se zna da je to uplaćeno u državni proračun. Dakle, ja vas samo molim da budete vrlo precizni. Može se isti princip upotrijebiti i za mirovinski sustav ali to nisu isti sustavi s obzirom da se radi o tekućim transferima živog rada prema minulom radu. A što se tiče ulaska mirovinskih fondova u monetizaciju to je nemoguće direktno učiniti, nemoguće je direktno poštujući zakone učiniti da mirovinski fondovi uđu u monetizaciju autocesta.
Kolega Lesar, odgovor.
Spominjao sam izraz porezni obveznici, niste bili cijelo vrijeme u dvorani pa niste čuli. Da porezni obveznik je porezni obveznik, bilo građanin, bilo poduzetnik, pouzeće, bilo tko drugi to valjda ne treba. Sjećam se 2007. i rasprave o tome, ali vas podsjećam da ste vi i tada i danas dio vladajuće koalicije pa imate veću moć odlučivanja. Ja bih bio sretan da se izborite za realizaciju zaključaka. A što se tiče monetizacije i mirovinskih fondova. Vi velite da je nemoguć, ja bih rekao moguće je ali otprilike to vidim ovako. Negdje oko 40 i nešto milijardi kuna drugi je stup, svi osiguravatelji drugog stupa mirovinskog osiguranja uložili su u državne obveznice, oko 40 milijardi. Sad će mirovinski osiguravatelj s koferima donijeti državne obveznice Republike Hrvatske sa nekim inozemnim partnerom i reći evo to je moj udio u monetizaciji Hrvatskih autocesta. To je otprilike to što naročito premijer Zoran Milanović zadnjih dana jako naglašava. Pa smo mi postavili pitanje zašto te obveznice, odnosno zašto HAC i Autocesta Zagreb-Rijeka, umjesto toga ne izdaju obveznice pa bi mirovinski fondovi kupovali obveznice.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče i pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Dakle, u ime kluba Hrvatske narodne stranke mogu jasno utvrditi ono što je i dosada rečeno neovisno s koje strane došlo da su ovo činjenice, da je ovo realnost i da je rasprava mogu reći u ime kluba koja je dosada vođena više bila i stručna i dobronamjerna, nego kritična u onom klasičnom opozicijskom smislu kad se kaže ništa ne valja, ništa ne radite, dobro to smo čuli. Ali bilo je i dosta dobronamjernih sugestija što je iznimno bitno što ukazuje na onu osnovnu stvar i saborskih zastupnika da žele dobrobit i napredak ove zemlje. Potpuno je jasno, ne samo iz brojki da smo i dalje u krizi, potpuno je jasno da dio reformi koji je proveden i dio reformi koji je u tijeku da treba ubrzat da bi se te strukturne reforme jasno i čvrsto odrazile na gospodarsko stanje u Republici Hrvatskoj, a onda na proračun Republike Hrvatske. Jer činjenice koje iščitavamo iz ovoga izvješća o smanjenju materijalnih rashoda, rashoda za zaposleno, dakle apsolutno se ne može reći da ova Vlada ne trudi se, dapače trudi se da racionalizira troškove, da učini javnu upravu na kojoj ona djeluje direktno puno efikasnijom i organiziranijom. Ovo restrukturiranje i unutar određenih uprava je baš u tom smislu da bude kvalitetnije i efikasnija građanima a posebno poduzetnicima. Međutim, potpuno je jasno da osim strukturnih reformi koje treba ubrzati, ključ za izlazak iz krize i oporavak unatoč iznimno velikoj likvidnosti u financijskom sektoru je oporavak gospodarstva. Ove naznake koje imamo u 2014. godini sa rastom industrijske proizvodnje, rastom izvoza ukazuje da smo na dobrom putu, ali ne dovoljno brzo i da nije dovoljno sa ovim mjerama koje smo do sada imali da to bude puno bolje i puno kvalitetnije. Kada raspravljamo o deficitu i javnom dugu, sigurno da hrvatski građani razmatraju i o bruto proizvodu koji je još u minusu, odnosno u stagnaciji, da hrvatski građani osjećaju da nije stvar krenula u onom smjeru u kojem svi očekujemo, u smjeru u kojem Vlada radi maksimalno da realizira. Isto tako kad javnost sluša i gleda u kritikama da nismo uspjeli izaći iz krize, treba jasno reći da nismo, ne najgori u EU, nego da smo u onome segmentu zemalja koji teže izlaze iz krize. Možemo mi to obrazlagati razno raznim utjecajima, što bivše vlasti, što zaduženja, što problema sa zdravstvenim i mirovinskim sustavom, što sa kamatama koje moramo vraćati, ali isto tako velike probleme u EU imaju i ostale zemlje, da je EU tek, može se reći, 2013. godine u prosjeku ispod 3% deficita, što je … ugovor, da je javni dug iznad prosjeka EU, 89%, a da po … ne bi trebao prelaziti 60, da je prosjek EU 2010. deficita bio 6,1 u eurozoni, 6,4 u zemljama koje nisu u eurozoni i da je EU, to je sasvim jasno, puno lakše izašla iz krize, a mi koji smo u EU ušli prošle godine, uz sva prilagođavanja koja su potrebna, ne samo zakonom, zakonska, zakonodavnog okvira, nego ono što je ključno za gospodarstvo su u tijeku, izlazak iz … na određen način, ulazak u nova pravila igre u EU, u jednoj recesiji koja se događala nije jednostavno i očito nije moguće preko noći. Naravno da je i ovo izvješće o šestomjesečnom proračunu kao izvješće o prošlogodišnjem izvršenju proračuna, ukazuje da je ova Vlada na dobrom putu, samo sporo. One alate koje imamo, mjere, ne koristimo dovoljno brzo da bi pokrenuli onaj segment gospodarstva na koji možemo utjecati. Između ostalog ću spomenuti i javno privatno partnerstvo koje je u EU segment koji ne ulazi kroz, raspravljali smo dosta o ESA metodologijama i 95 i 2010, ne ulazi u javni dug, a otvara prostor za pokretanje onog sektora koji nam je u ovom trenutku posebno u krizi, a to je građevina, zbog toga nam i je, zbog niskog stanja građevina je brutoproizvod u biti u ovom trenutku u minusu. Javno privatno partnerstvo je segment u kojem u ovom trenutku imamo 650 milijuna u natječajima investicija, nekih 6 milijardi kuna koje su u obradi da bi sutra se realizirale. I tom segmentu ako ubrzamo određene procese pomoći ćemo i građevinskom sektoru i onda ćemo ova izvješća koja dobijemo o stanju proračuna sasvim jasno imati puno pozitivnija. Dosta se danas raspravljalo i prvenstveno o zdravstvenom sustavu i sasvim isto tako je potrebito i jasno da i izlazak iz riznice, ali i u okviru HNB-a i mogućnost korištenja danas, sutra tih sredstava kao da su u riznici, potrebno je da imamo onu nultu točku odakle to počinje. Dakle, to je nedvojbeno i definitivno i sva ova sredstva koja se u izvješću o šestomjesečnom proračunu i ono što ćemo imati u rebalansu najavljenom, moraju biti sredstva koja će imati svoje ime i prezime, odnosno učinkovitost jer je to u biti ključ da sva ova izvješća koja ćemo i dalje primati možemo puno kvalitetnije obrađivati i realizirati, a to je ono da rad Vlade, rad ministarstava, utrošak sredstava, ja ću reći i ulaganje sredstava jer svaki trošak nije, utrošak nije trošak, on je i određeno ulaganje, da on ima svoje ime i prezime. Tako da u ime kluba HNS-a po tom pitanju, i zamjeniku ministra jasno kažem da svaki trošak koji budemo imali i u rebalansu, on mora biti jasno opravdan učinkovitosti, a tada, i te strukturne reforme koje su u tijeku, a tada i otvaranje prostora gospodarstvu i o gospodarskom oporavku će biti puno jasnije i puno kvalitetnije. Naravno da u ovom izvješću i kad govorimo i o europskim pomoćima, odnosno o europskim fondovima, potpuno je jasno da kad govorimo o 2014. – 2020. i sredstvima koja imamo na raspolaganju je nešto što se u ovom trenutku pripremaju projekti i sasvim je jasno da je '15., '16. i '17. su ključna u kojima će prihodi koji se temelje na projektima i povlačenju sredstava iz strukturnih kohezijskih fondova će biti najveći jer je to potpuno logično kao kad se gradi kuća, prvo idu temelji pa onda ide nadgradnja, a onda ta nadgradnja naravno donosi i najveće i prihode, iznose, odnosno povlačenje sredstava iz europskih fondova. Zaključno, u ime kluba HNS-a. Nismo naravno zadovoljni što ovaj proračun izvješće za šestomjesečno nije iskazalo one prihode i po PDV-u što znači da je potrošnja pala, nismo zadovoljni da rast BDP-a nije na onom nivou koji smo očekivali, na onom nivou na kojem se radi, ali isto tako jasno očekujem da je ovo završna godina recesije jer sve mjere koje su do sada obavljene, mjere koje moramo dodatno ubrzati i pojačati, tražimo da to bude što hitnije i da u 2015. godini imamo jasni izlazak iz krize. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sad ćemo zastati sa radom. Utvrđujem stanku do 15 sati i nakon stanke ćemo replike. STANKA U 13,27 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Čut ćemo repliku Krešimira Bubala na izlaganje gospodina Gjurkovića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Gjurkoviću, naime dok ste progovarali o ovoj temi spomenuli ste da likvidnost je velika u financijskom sektoru i da je to znak da smo na dobrom putu izlaska iz krize. Pa ja bih rekao da je to upravo jedan znak iscrpljenosti i gospodarstva i stanovništva, ali isto tako da banke više nemaju kome dati kredit, prema tome upravo se tu vidi jedna promašena politika. Isto tako ću vam replicirati i na javno privatno partnerstvo koje ste hvalili i govorili da je to, evo, neki spas. Pa ja ću vas samo pitati da li ste ikada probali po Zakonu o javno privatnom partnerstvu provesti jedan projekat? Ja jesam pokušao više, ali nisam uspio ni jedan dovesti do kraja, a ne mogu reći baš da projekte nisam realizirao u prošlih 10, 12 godina. Prema tome, ili zakon moramo mijenjati o javno privatnom partnerstvu ili tražiti neke nove modele. Prema tome, ne vidi se jasan izlazak iz krize u 2015., dapače, vidi se da svi makroekonomski pokazatelji su loši.
Odgovor na repliku, poštovani Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega, dakle ja sam rekao da je financijska stabilnost jedan od dobrih preduvjeta, ali da ta financijska stabilnost nije dovela do oporavka gospodarstva. Financijska stabilnost nije ni od ove ni od prošle godine, financijska stabilnost je bila kad je cijeli svijet imao krizu od 2008. Hrvatska je imala stabilan bankarski sustav neovisno o Vladi koja je bila u RH, a to je inače jedan od preduvjeta da bi se moglo imati stabilnost u državi i investicija, neću reći proračuna, ali prvenstveno što se tiče investicija je stabilnost i u financijskom sustavu. Iscrpljenost i pad stanovništva nisu vezani za financijski sustav i likvidnost, oni su vezani za gospodarsku neaktivnost, probleme nezaposlenosti, probleme nelikvidnosti unutar gospodarstva, a onda i dijelom mjera Vlada ili Vlade koje nisu uspjele pokrenuti gospodarski oporavak. Što se tiče javno privatnog partnerstva [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] Samo kratko, ono je vrlo uspješno, ali ga treba znati voditi. Vi vjerojatno to niste znali.
Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će uvaženi Dražen Đurović. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] gospodine zamjeniče ministra, zastupnice i zastupnici, pokušat ću se ne ponavljati, ono što su već prethodnici do sad rečeno, već upravo iz ovih izvješća koja su dostavljena, različita, izvući neke elemente koji su se meni zapravo učinili zanimljivi jer manje-više opće pozicije na kojima se nalazi hrvatsko gospodarstvo, svi znamo, jedino ih svi tumačimo na način da je jednima čaša za jedan prst još puna, a drugima da je za skoro pa jedan prst potpuno prazna. Iz izvješća o računu financiranja bio je plan za 2014. o ukupnom zaduživanju od 35 milijardi 600 milijuna kuna, plan odlično izvršavamo. Izvršenje već za prvih 6 mjeseci je 30 milijardi i 200 milijuna kuna. Dakle, tu smo apsolutno izvrsno odradili plan zaduživanja i probili smo svakako plan. Kad je riječ o stanju duga, dakle bilježimo rast duga ukupno sa 95,5 na 201 milijardu. Dakle, za 5,9 milijardi za razdoblje, znači, 36 2013., 36. 2014. Zanimljivo je također i ovo izvješće o proračunskim zalihama, posebno je zanimljiv ovaj dio koji se tiče Ministarstva gospodarstva koje je očito ušlo u vrlo aktivnu suradnju sa … LPP, nekakvom tvrtkom za odvjetničke usluge i pravno savjetovanje koje je u jedan, dva, tri navrata sa 600 tisuća kuna, 2 milijuna i 2 milijuna kuna isplaćivalo te usluge toj tvrtci, dakle iz proračunske zalihe Ministarstvo gospodarstva je 4,65 milijuna kuna isplatilo odvjetničkoj tvrtci … LPP za ovdje nedefinirano, ali vjerojatno potrebne odvjetničke usluge Ministarstvu gospodarstva. Koliko su nam javna poduzeća dobro ustrojena i funkcionalna, pokazuje da i Hrvatske autoceste moraju se stalno dodatno zaduživati uz državna jamstva kod hrvatskih banaka, pa tako ovdje imamo i kredit zapravo za tekuće financiranje, financiranje tekućeg poslovanja HAC-a, kod HPP-a u iznosu od 120 milijuna eura. Makroekonomska kretanja su manje-više svima dobro poznata, recesija se nastavlja, BDP raste, realna proizvodnja pada, izvoz bilježi neke minimalne pomake. Ono što je zabrinjavajuće to je naravno da rastu krediti državi i zapravo država svojim stalnim zaduživanjima na domaćem tržištu zapravo održava relativno visoku razinu kamatnih stopa. Jer građani i građanstvo se polako razdužuje umjerenim i nekim minimalnim tempom, međutim upravo država kroz svoje stalno pojačano zaduživanje na domaćem tržištu zapravo drži još uvijek vrlo visoke, zapravo, kamatne stope tako da i krediti središnjoj državi su porasli za 3,8% u prvih 6 mjeseci ove tekuće godine. Ono što je važno također spomenuti, a što nije bilo spominjano, to je struktura deficita općeg proračuna gdje je vidljivo da u strukturi deficita općeg proračuna na sudjeluju ni izvanproračunski korisnici ni jedinice lokalne samouprave već da je generator proračunskog deficita središnja država, dok su izvanproračunski korisnici u plusu 0,1% BDP-a odnosno jedinice lokalne samouprave 0,3%, a onda se onih minus 2,4 središnje države dolazimo do minusa od 2%. Zanimljivo je to jel s obzirom na to koliko govorimo o neučinkovitosti i nefunkcionalnosti lokalnih jedinica bilo bi za očekivati da oni sudjeluju u generiranju tog deficita ali očito ne sudjeluju već sudjeluju samo središnja država. Oni ga čak u nekim minimalnim omjerima i umanjuju. Također je zabrinjavajući pad prihoda od BDP-a za prvih 6 mjeseci je za 6,8% smanjen prihod od BDP-a, a to je negdje oko 2 milijarde kuna od plana koji je bio za to šestomjesečno razdoblje, tako da smo umjesto 21 milijardu ostvarili oko 19 milijardi kuna prihoda od BDP-a u tih prvih 6 mjeseci. Nažalost, ovo izvješće koje se zove obrazloženje ostvarenja prihoda i primitaka nije imalo ni najmanju ambiciju da pokuša analizirati zašto se događaju ti trendovi ili dati bilo kakav odgovor. Ja bih ovo nazvao obrazloženjem već tako statističkim prikazom, obrazloženja nema. Bilo bi dobro da kada je zakonodavac barem za one vrijednosti koje odstupaju daju obrazloženje ili pokušao obrazložiti zašto se to događa ili eventualno možda i koja mjera se namjerava poduzeti u predstečajnom razdoblju ekonomske ili gospodarske politike. no ta ambicija je naravno izostala. Nešto što sam ja već u više navrata u prethodnim u polugodišnjim izvješćima i proračunu zamjećivao i iznosio, a moram to i ovom prigodom iznijeti kada je riječ o ostvarenju izvršenju proračuna, primjerice kod MUP-a, MUP na poziciji 3-2-3-9 ostale usluge bilježi 98 milijuna kuna. Niti jedno državno ministarstvo ni blizu ne bilježi na toj poziciji tu stavku sa takvim ishodom rashoda. U više navrata sam pokušavao saznati koja je struktura, sva druga ministarstva se tu kreću od nekoliko stotina do nekoliko milijuna kuna, jedino MUP tu bilježi 98 milijuna kuna potrošenih u prvih 6 mjeseci ove godine. Mislim da bi bilo pošteno za Hrvatski sabor i za obračunske korisnike da se može točnije dobiti struktura te potrošnje i što je zapravo u tih 100 milijuna kuna sadržano. A da tih 100 milijuna kuna za ostale usluga MUP-a nije malo reći ću vam da u prvih 6 mjeseci MUP za policijsku opremu potrošilo 42milijuna kuna, za nacionalni program sigurnosti cestovnog prometa 18,5 milijuna kuna, za komunikacijsku opremu 15 milijuna kuna i za informatizaciju i policije i ministarstva 23 milijuna kuna, znači ukupno oko 98 milijuna kuna za ove kapitalne stvari, a tu negdje nekakav brojić stoji još od 98 milijuna kuna nečeg ostalog. Mislim da se tu radi o netransparentnom prikazivanju potrošnje MUP-a. Jel nemoguće je da sva ministarstva koja imaju proračun tih dimenzija tu prikažu 2 milijuna kuna ili 5 milijuna kuna, a ovdje stoji 98 milijuna kuna. I stoga bih i vas pozvao pretpostavljam da i vas kao nekoga tko planira državni proračun zanima što znači tih 98 milijuna kuna samo u prvih 6 mjeseci i možda postoji prostor za uštedu pa da to dogodine bude 5 milijuna kuna. Također kada je riječ o Ministarstvu poduzetništva i obrta. Ministarstvo poduzetništva i obrta na raspolaganju u proračunu ima predviđenih 219 milijuna kuna za prvih 6 mjeseci ove godine imalo je za subvencije, tekuće pomoći, naknade, tekuće donacije, kapitalne pomoći, kreditnim i financijskim institucijama, trgovačkim društvima, obrtnicima i poljoprivrednicima od toga je ministarstvo plasiralo ili potrošilo 19 milijuna kuna. koliko je 19 milijuna kuna od 219 vi sami procijenite. Što se tiče materijalnih rashoda i rashoda za zaposlene tu je ministarstvo na nekih onako uobičajenih 40, 45, 50%, ali kada je riječ o ovome onda se ovdje radi o nekoliko posto realizacije. Čega? Pa upravo onoga radi čega Ministarstvo poduzetništva, obrta i postoji, a to je da kroz različite programe plasira sredstva prema tvrtkama, gospodarstvu, poljoprivredi, obrtnicima i slično i upravo tu svoju ulogu ne odrađuje. Ako to ministarstvo postoji zbog tih dvadesetak milijuna kuna onda neka ih prebaci u HAMAG … zatvori državno ministarstvo i imamo jedno ministarstvo manje i tako ih imamo previše. Inače moram priznati da izvršenje drugih ministarstava i državnih agencija bilo dosta u okvirima i to je dobro za proračun. Koliko vidim više-manje ni proboja na plaćama, materijalni troškovi su smanjeni, izvanproračunski korisnici su također većinom u okvirima. Međutim ono što Međutim, ono što je zapravo po mom mišljenju problem to je što se, što je sve to manje-više smanjeno na račun sadržaja, na račun rada. Dakle, nije se smanjilo posebno ni na zaposlenima ni na materijalnim troškovima već se smanjilo na raznim programima koje bi zapravo ministarstva trebala provoditi. Hrvatske vode su također jedan izvanproračunski korisnik koji je bio vrlo marljiv i nije puno potrošio, od plana svega 33%, znači od 2,8 milijardi 950 milijuna kuna, indeks je 33,6. Hrvatske vode su u prvih 6 mjeseci za reprezentaciju potrošile 219 tisuća kuna a za hitne intervencije u području vodnog gospodarstva Hrvatske vode su potrošile 26 tisuća kuna od onog što su imali u proračunu 2 milijuna kuna. Izgleda da nije bilo u Hrvatskoj poplava niti nekakvih težih nepogoda pa Hrvatske vode nisu imale posebno gdje potrošiti sredstva za hitne intervencije u području vodnog gospodarstva. Inače kao i svi drugi izvanproračunski korisnici i Hrvatske vode su se prilično dobro zapravo držale planiranih proračunskih sredstava. I što zapravo reći za kraj, u raspravama prethodnika su se spominjali različiti sustavi i problem mirovinskog sustava, problem zdravstvenog sustava, problem načina na koji mi uopće više možemo držati hrvatski proračun i ne treba biti previše pametan pa utvrditi da jedino što mi zapravo možemo i jedini odgovor koji uopće Hrvatska može imati to je rast BDP-a i pod dva zapravo rast broja zaposlenih, dakle rast zapošljavanja. Broj zaposlenih će biti, njegov rast će biti jedini vjerodostojni kriterij i pokazatelj da li hrvatsko društvo zaista izlazi iz recesije ili ne izlazi. Čuli smo i neke priče koje zapravo nisu korektne o tome kako se broj nezaposlenih smanjuje. Da, broj nezaposlenih se smanjuje za nekoliko desetaka tisuća a broj zaposlenih se ne povećava. Zašto? Zato što taj broj nezaposlenih koji se smanjuje predstavlja novu hrvatsku emigraciju koja odlazi izvan granica Republike Hrvatske i traži posao u Njemačkoj, Austriji, Danskoj pa i prekooceanskim državama. To je tih 40 tisuća nezaposlenih kojih je danas manje na evidenciji a ne bilježimo rast zaposlenih. Njih je i puno više od ovog broja samo ih mi uopće ne obuhvaćamo. Mi na prostoru Slavonije imamo praktički egzodus mladih ljudi koji sada već u autobusima svakog vikenda odlaze za Njemačku, Austriju od osnovne škole do doktorata, sve moguće kategorije, sve strukture ljudi, posla nema, prilika nema i ti ljudi ništa drugo nemaju za napraviti, oni jednostavno kupe kartu u jednom pravcu za Njemačku do Münchena, Frankfurta, Graza, Beča, odlaze nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju ipak su im mogućnosti puno bolje i ti ljudi nalaze posao i mi ih stvaramo. I ako se ovako nastavi u sljedeće dvije godine mi ćemo imati novi val emigracije kakav nismo imali još od '70.-ih godina. Samo za razliku od '70.-ih godina danas smo društvo koje stari i nećemo moći više nadoknaditi te demokratske gubitke koje smo '70.-ih godina relativno lako nadoknađivali. Prema tome, naša odgovornost je na nama i na onima koji će u sljedećim godinama voditi Republiku Hrvatsku da pokušamo zaista suvislo dati odgovore na ovu gospodarsku depresiju i iz nje izaći. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio poštovani Krešimir Bubalo, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Đuroviću, morali ste zapaziti da porez na dodanu vrijednost prošle godine je bio u prvih 6 mjeseci 20 milijardi i 201 milijun, ove godine 18 milijardi i 826 milijuna ili 6,8% je manje punjenje u prvih 6 mjeseci. To je znak da su ljudi iscrpljeni, to je znak da pada potrošnja kako fizičkih ali isto tako i pravnih osoba. No glavno obilježje upravo izvršenja prvih 6 mjeseci je rast duga i deficit, to je glavno obilježje. I kada gledate ovo obilježje a upravo to je zaduživanje ali ne za Slavoniju i Baranju onda možemo mi u ime kluba HDSSB-a jedino reći da ono što je premijer rekao dabogda mi se ruka osušila ali i sada malo nadodat ako se Hrvatska bude za Slavoniju i Baranju zadužila.
Odgovor Dražen Đurović, izvolite.
Pa kolega mislim svi mi vidimo da se taj društveni i gospodarski supstrat Republike Hrvatske toliko istanjio da više iz ničega ne može nastati nešto, samo je pitanje da li smo toga u dovoljnoj mjeri svjesni da smo spremni se s time suočiti i tražiti odgovore da se to promijeni. Ti odgovori ne mogu biti kozmetske prirode kao što su bili u dosadašnjim intervencijama u proračunu pa ćemo malo igre na sreću, pa ćemo malo duhan, pa ćemo malo cigarete, pa ćemo malo trošarinu na benzin, dakle to su iscrpljeni modeli. A drugog modela, zaista strukturnog zadiranja u proračun ili pokušaja da se potakne hrvatsko gospodarstvo nismo ni imali. Dakle u ove tri godine, dakle sada govorim o mandatu ove Vlade jer oni su ti koji dalje kreiraju sljedeći proračun zaista nekog pokušaja da se strukturno nešto promijeni u hrvatskom proračunu nije bilo. A kada je riječ o regijama ili regionalnoj politici mislim svi se možemo složiti da regionalne politike ni nema jer je država potpuno centralizirana i taj PDV koji spominjete on je u cijelosti državni prihod od kojeg jedinice lokalne i regionalne samouprave nemaju apsolutno nikakav prihod.
Drugu repliku iznosi Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Đurović, govorili ste o ostvarenju izvršenja proračuna za, kako ovdje vole reći prva dva kvartala ove godine, sada je polugodište odjedanput, ali dobro. Naime, kada govorimo o ostvarenju izvršenja, dakle to, govorimo o jednoj sintagmi, slobodno se može reći s obzirom na ove brojke koje ste iznijeli da se radi o neostvarenju izvršenja ili ostvarenju neizvršenja, kako god hoće, mogu uzeti i jedno i drugo. Kada ste govorili o svim ovim brojkama koje ste spominjali, o Ministarstvu poduzetništva i obrta koje je potrošilo svega 19 milijuna kuna od propisanih 219 za pomoć obrtnicima, poljoprivrednicima, malim poduzetnicima itd., kad ste govorili o rashodima policije, MUP-a, od 98 milijuna kuna ali bez obrazloženja kamo ti rashodi su otišli pored svih onih drugih stavki, onda vam moram reći ovdje da sam našao i to da je Ministarstvo gospodarstvo platilo odvjetničke usluge 4 milijuna i 650 tisuća kuna, odvjetničke usluge, a da istovremeno Hrvatska država za podmirenje naknada i troškova po sudskim presudama mora izdvojiti, u proračunu piše, 149 milijuna kuna. I onda kada govorimo o tome da naši mladi ljudi odlaze u druge zemlje tražeći posla, dakle ljudi u fertilnoj dobi onda mogu citirati izjavu jednoga ili jedne ministrice u Vladi, pa šta ima veze, doći će neki drugi ljudi iz nekih drugih zemalja u Hrvatsku pa će raditi. To je izgleda politika takva se vodi kako bi se promijenila i demografska i nacionalna struktura Hrvatske u budućnosti. Nažalost.
Vrijeme. Na repliku odgovara Dražen Đurović.
Pa ne znam kakva se politika vodi, nisam inače pristalica teorije urote iako svaku teoriju volim pročitati i o njoj se informirati. Ali mi kao hrvatsko društvo, to više puta ponavljam, moramo biti svjesni težine problema u kojima se nalazimo i zato je dobro za nas i za nas kao zastupnike i za druge koji imaju priliku malo izići izvan granica Republike Hrvatske, pogledati druga društva jer mi ponekad imamo i lažnu sliku sami o sebi. Mi nismo toliko, mi imamo puno dobrih strana i dobrih kvaliteta, ali u ovom trenutku u kojem se danas nalazimo mi imamo problem da postajemo nekonkurentni. Ova Vlada ja imam dojam u ove tri godine uopće o tome nije razmišljala. Danas, tri godine nakon početka mandata ove Vlade, teže je postat poduzetnik nego prije tri godine, a to nije dobro. Danas je teže biti obrtnik nego prije tri godine, danas je teže pokrenut neku djelatnost nego prije tri godine. Pa loše je kada onaj HAMAG Invest odbije pola prijedloga odličnih programa koji su dobivali natječajima prošle godine zbog toga što je netko administrativnu pogrešku napravio u obrascima. Dakle oni su odbili pola prijedloga svih programa koji su im došli, prvo iz administrativnih razloga, nisu ih ni pogledali, a one koji su uzeli, gdje su sve kockice bile ispunjene oni su išli pregledat da li ti programi vrijede, a to nema smisla. Mi ne možemo više na taj način funkcionirati. Naše državne agencije ne smiju na taj način funkcionirati. Ovo što vam sad govorim rekli su mi i poduzetnici, a i potvrdio ravnatelj agencije da su tako postupali.
Za riječ se sada javio zamjenik ministra, poštovani Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo nekoliko riječi. Bio je ovo zadnji klub, ali i zbog nekoliko činjenica, ipak su izrečene javno tako da čisto pokušam odgovoriti, zapravo da odgovorim na neka pitanja da ne ostanu u zraku, a izrečena su ovako dosta dramatično. Pa ću zapravo krenuti redom, možda nije po važnosti, ali redom kojim je govorio uvaženi kolega Đurović ispred kluba HDSSB-a, a i njegovi kolege su samo imali replike pa imam sličnu opasku kao ujutro ali neću je ponoviti. Što se tiče Ministarstva gospodarstva i tekuće zalihe, radi se na prijedlog gospodarstva o odluci Vlade o uzimanju usluga pravnog savjetovanja od jednog američkog … odvjetničkog društva za potrebe INA-e i MOL-a i dakle radi se o sukcesivnim mjesečnim isplatama na temelju ugovora. O tome je Vlada donijela odluku. Ne znam sada zaista točnu cifru mjesečne, 600 i nešto tisuća kuna, ovisi vjerojatno o tečaju dolara, ali kažem radi se o uslugama pravnog savjetovanja za potrebe dakle arbitraže u slučaju INA-MOL. Što se tiče strukture deficita, o tome ste govorili pa se čudili da kako lokalna samouprava, izvanproračunski korisnici trenutno nisu tj. pomažu suficitu, a nisu deficitarni. Da, to je prolazno vrijeme na 6 mjeseci. Izvanproračunski korisnici jesu u plusu i Hrvatske vode zbog dinamike svojih investicija očigledno su zakasnili, tj. ne realiziraju u prvih 6 mjeseci, to ste dobro rekli. Plan za ovu godinu, još uvijek važeći plan je da izvanproračunski korisnici budu u deficitu milijardu i 435 milijuna kuna upravo zbog tih investicija. U prvom 6-mjesečju to nije ostvareno pa je tome tako. Što se tiče jedinica lokalne samouprave, tu se isto radi o dinamici. Ja vjerujem da je vama poznato da jedinice lokalne samouprave ne mogu sukladno našim propisima biti u deficitu tj. on se mora pokrivati odmah u narednim godinama i da tu ima jako puno ograničenja oko zaduženja itd., da ne duljim. Prema tome, sa te strane radi se zaista o prolaznom vremenu pa izvlačiti zaključke da je država rastrošna, a da jedinice lokalne samouprave to nisu nažalost tome nije tako, nažalost tome nije tako. Mislim da i recentni događaji o tome mogu svjedočiti, ali ne bih dalje dužio o tome. Što je još bilo? Rekli ste prihodi PDV-a, zabunili ste par puta lapsusno ime BDP-a, PDV-a jesu isto dinamički prvih 6 mjeseci. Očigledno je tu bilo i nekih povrata, ima i efekta ulaska u europu, ali evo meni najsvježiji podatak sa 17. listopada ako se ne varam, PDV je na realizaciji 101,67 u odnosu na prethodnu godinu. Sa 17. listopada bilo je 30 milijardi i 831, sa 17. listopada ove godine je 31 milijardu 345, znači nekih pola milijarde kuna više od PDV-a. Znači ta dinamika nije kako je kolega Bubalo lijepo rekao da je sve zamrlo, nije zamrlo. Hvala Bogu bila je dobra turistička sezona i sa te strane je PDV bolji od prethodne godine, slabiji od plana ali tu se vraćamo na onu prvu točku i vjerojatno se kolega Linić i ja tu nećemo u potpunosti složiti. Ali ipak je ta projekcija vjerojatno bila nešto jača nego što je moglo biti realno u tom času. Što se tiče ostalih usluga MUP-a stvarno ne mogu u ovom času reći, takva je stavka. Evo ja vjerujem da su u MUP-u i slušali i da će dobiti izvješće od ovoga. Ako nisu, evo ja vam obečajem da ćemo izlistati te stavke. Ja sam siguran da postoji neko racionalno obrazloženje za 3239 kod MUP-a. A što se tiče poduzetništva također velim, zaista ne mogu znati sve brojke. Ali uvjeren sam da se radi isto o dinamici i da se radi o natječaju za jedan od niza, za neke od njihovih projekata i koji nisu … [[Govornik se ne razumije.]] 13.6. ne znači da do današnjeg dana nisu. Ali kažem, ukoliko imate potrebu mi možemo njih upitati pa poslati i vama ili se obratite direktno ili će oni sami … [[Govornik se ne razumije.]] da se vama jave što mislim da bi bilo najbolje rješenje. Ali u svakom slučaju rado da dobijete i tu informaciju. Evo to bi otprilike, su bili odgovori. Ne znam jesam još nešto propustio. Dobro, hvala.
Imamo dvije prijavljene replike. Prvo poštovani Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra vrlo kratko. Nije dobro odgovarati na nešto što nije dokumentirano. Dakle, lokalna samouprava je isključivo u plusu zbog grada Zagreba, zbog onoga sudskog spora sa državom i sredstava koje su dobili od države. Zašto to govorim? Zato što u konačnici kad se bude radilo zbirno na kraju godine lokalna samouprava će isto sudjelovati u jednom dijelu u deficitu državnog proračuna i zbog zapravo konsolidirane bilance i zato će bit minus. I zato nije dobro reći da lokalna samouprava je u plusu zbog toga što nisu izvršili neke poslove. Isključivi razlog zašto je lokalna samouprava u suficitu, a država u deficitu je rješavanje onog sudskog spora sa gradom Zagrebom, a to je oko onih decentraliziranih sredstava koje je grad Zagreb dobio. Knjižio ih je takve kao takve u prihod i stoga osnova im bilanca izgleda drugačije nego što bi izgledala da toga nije, a ne znam kako bi to država knjižila kod sebe.
Na repliku odgovara poštovani Igor Rađenović.
Pa ne mogu reći da ste u krivu, ali nije u potpunosti točno. Znači, rekli ste isključivi razlog za ovaj višak lokalne samouprave. Ja se nisam, mislim da nisam pozivan u dinamiku, iako vjerojatno kada se govori o lokalnoj samoupravi, iako vjerojatno ima i toga, a i vi znate da su propisi takvi da se u pravilu, dakle budžeti jedinice lokalne samouprave uravnotežuju ako i jesu nešto simbolično, uravnotežuju se i sljedeće godine. Plan za ovu godinu konsolidirani od svih nekoliko pet i nešto stotina jedinica lokalne samouprave konsolidiran na 105 milijuna kuna minusa i to je na ove cifre na žalost simbolično ili na sreću. Istina je da je za prvih 6 mjeseci milijardu i 8 milijuna plusa, a ovaj izvanredan događaj o kojem vi kažete da je isključiv je 355 milijuna ako se ne varam, a znam da je tu negdje. Prema tome, nije isključiv zasigurno. Ima još 600, 700 milijuna plusa oko toga. Hvala lijepa.
Druga replika poštovani Dražen Đurović.
Pa evo gospodine zamjeniče ministra, zašto sam ove dvije stvari. Zahvaljujem inače na odgovoru. Ova pozicija MUP-a sa tih 100 milijuna kuna koja je u prošlom proračunu bila 200 milijuna kuna zaista odskače. I kad je bio prošli proračun pokušao sam dobiti odgovore. Nisam nikakav odgovor dobio šta je u strukturi tih ostalih troškova i zaista znatno odskače od te pozicije svih drugih ministarstava, a nema odgovor što se tu sad nalazi i zašto je. Možda je netko tamo u MUP-u tako to naučio knjižiti razne stavke pa ih tako posprema, ne znam. I drugo što sam vas zapravo kada je riječ o Ministarstvu obrta i poduzetništva, e oni su i u proračunu u protekloj godini zapravo jako malo plasirali upravo u programe i onda su u rebalansu ta sredstva skinuta, smanjena na ovu razinu, a sa ove razine se ponovo realizacija ponovo niska. Dakle, te dvije stvari su se ponovile i u proračunu za 2013. godinu i sad se prenose u prvih šest mjeseci 2014. I čisto je zanimljivo što se to zapravo, zašto se to uopće događa s tim ministarstvom jer ono ne uspijeva uopće odraditi te programe ili hrvatski poduzetnici uopće nemaju interesa za programe pa to tako ostaje. Ali mislim da tome nije tako već da je u tome državnom ministarstvu zapravo postoje određeni strukturni problemi u funkcioniranju, a kažem to me je posebno ponukalo kad sam čuo od ljudi da se na tim natječajima masovno otpada ali da su uložili novac za programe. Ljudi koji su napravili te programe, a zbog neispunjenih obrazaca vraćeni su im ti programi koji nikad nisu ni uzeti u razmatranje zbog tzv. administrativnih pogrešaka bez obzira, a tek nakon toga se išlo u analizu, mislim sadržaja programa što je zapravo gotovo pa nevjerojatno u državi koja želi programe, želi investicije, želi nova radna mjesta. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani Igor Rađenović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo na ovo drugo. Ne znam, gledajte ako je bilo, ne znam što bili ti administrativni razlozi za odbijanje iako ima logike. Ako se za nešto natječete, pa ako ne preskačete letvicu u startu, da li su oni bili simbolične prirode ili ljudi nisu priložili neke nužne dokumente koji su tu bili. To bi stvarno trebali vidjeti i to jest pitanje za kolegu Marasa i njegove suradnike. Ne vidim kako bi drukčije funkcionirali ako uvijek imate neke nužne dokumente, papire da se za nešto prijavite, pa ako ih ne priložite mogli bi se oni koji su ih priložili, … [[Govornik se ne razumije.]] itd. barem je tako u sustavu javne nabave trebalo biti i ovdje. Pitanje je jel' to neki težak prekršaj ili zaista nije. Ja se nadam i vjerujem da nije i da se tražila neka dopuna papira. Ali kažem, volio bih kao pripadnik Vlade da dobivate odgovore na svoja pitanja i evo upućujem vas, ima institut i zastupničkog pitanja pisanog i usmenog, da u svakom slučaju vam kolege odgovore. A mene ste zaintrigirali zaista sa ovim MUP-om, znate da sam ja relativno novi tamo nemam još brojke. Ukoliko je cifra smanjena sa 200 na 100 milijuna za ostale usluge to je dobar put. Ja sam siguran da postoji … [[Upadica se ne razumije.]] Aha, 6 mjeseci je pa će biti 200. Ja sam siguran da postoji neko logično obrazloženje ali evo osobno ću se potruditi da dobijem i ja informaciju i uputit ću je vama da vidimo strukturu toga na 5. razini će to zasigurno biti vidljivo. Pa evo do kraja tjedna ću ja vama zasigurno dati tu informaciju, a dobit ću je ja iz MUP-a. I ako možemo nekako drukčije knjižiti ubuduće, možemo na 3-2-3 vidjet ćemo, to je dosta plitak računski plan. Vjerojatno ima neko logično obrazloženje ali evo podijelit ću ga s vama čim ga ja dobijem do kraja tjedna. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo sada sa pojedinačnom raspravom u trajanju od 10 minuta. Prvi se prijavio poštovani zastupnik Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, uvaženi zamjeniče. Ja ću svoju raspravu početi sa jednom starom izrekom koja kaže: "Bolje da te ošamari istina nego da te poljubi laž." Zašto to navodim na početku svoje rasprave? Zato jer sam zabrinut kao građanin ove države, zato jer se osjeća u vremenu u kojem živimo da između te istine i neistine uopće gotovo više i nema razlike. Dnevno nam se serviraju informacije koje s istinom baš i nemaju nekakve veze. Ozbiljni ljudi, ozbiljni političari ja mislim moraju imati odgovornost za napisano, za izrečeno i za učinjeno. A mislim da se danas uspješnost može mjeriti, a da je upravo državni proračun taj koji to najbolje treba izmjeriti. Očekivao sam danas da će zamjenik ministra ovdje doći sa istinom i reći za 6 mjeseci bilježimo neuspjeh u odnosu na ono što smo vam obećali donoseći proračun. Ne ide nam dobro, imamo problem deficita kojeg ne znamo riješiti, imamo čak problem projiciranja BDP-a. To je postala kao nekakva kladionica koja kreće na početku godine kad se donosi proračun tj. na kraju svake godine kad se donosi proračun za sljedeću vrlo optimistično. Krenuli smo s dva, sad ćemo završiti na kraju u minus jedan. Imamo sasvim krive predodžbe o mogućnostima države koju vodimo. Pa lideri ove Vlade moraju govoriti istinu, a ne ovdje dođete sa jednim labavim indeksom o rastu izvoza i na tome nam objašnjavate kako nas u 2015. čekaju bolja vremena. A izvršenje proračuna govori sasvim nešto drugo. Čak se i sanja o nekakvom ostanku na vlasti jer da svi drugi govore neistinu, a proračun govori drugačije. Pametni i sposobni ljudi ne osvrću se za putem koji su prošli. Ja mislim da bi to svima trebalo biti jasno. Jer put je nešto što je ispred nas. Tim putem se više ne ide. Mi valjda trebamo ići tamo gdje je budućnost, 2015., 2016. Nama se već tri godine serviraju pogledi unatrag, u tome se traži razlog vlastitih neuspjeha. I o tome smo danas slušali s lijeve strane. Za sve je kriva 2007., 2009., 2011. i ne znam koja druga. Pa što ste uvjeravali narod da znate bolje kad rezultati govore sasvim drugačije? Sjećam se kad se donosio proračun u 11. mjesecu prošle godine, premijer je ovdje sjedio i kidao se od smijeha. Na moje upozorenje da s takvim proračunom idemo u proceduru prekomjernog deficita, da nema reformi s kojima barem možemo pokušati to izbjeći, da ne možemo govoriti tri godine za redom da štedimo a da nam troškovi države rastu. Meni je bilo nepojmljivo da je svako ministarstvo u Proračunu za 2014. dobilo više sredstava nego u 2013. i 2012., a štedimo. Štedimo na način da više trošimo. Odlično! Jedini koji je pokušao nešto u svom radu, bivši ministar koji je smijenjen, je pokušavao barem doseći nekakve razine o kojima se govorilo. Meni ni tada ni danas nije smiješna situacija u kojoj se nalazimo a nalazimo se u problemima koji traže aktivnost. Umjesto praznog čekanja izbora, na što ovo meni danas liči, traže se reforme. Međutim, nude nam se priče da do izbora može raditi samo PR. Traže se ljudi koji neće razmišljati gdje ću ja sutra završiti nego da radi svoj posao za koji je plaćen, a plaćen je da ostvari ono što su obećali a to je da ćemo živjeti bolje i ljepše u ovoj državi. Nažalost, nije tako. I što imamo danas? Dođe zamjenik ministra u 10 minuta, izbaci neke brojke, izvolite gospodo vi u Saboru pa se sad glođite oko tih brojki. A što nas čeka sa takvim ostvarenjem do kraja godine? Ne znamo, valjda ćemo to saznati u rebalansu. Što nas čeka 2015.? Ni to ne znamo. Opet neki lažni optimizam, na dobrom smo mi putu da sljedeće godine ostvarimo pomak. Pa gdje je tu ozbiljnost? Pa stalno nam se servira 2020. kako ćemo super živjeti 2025., a nas čeka 2015. To nas interesira. Interesira nas svaki sljedeći dan. Što je Vlada zapisala? Taj dokument smo raspravili kad je Vlada konstituirana 2011.-2015. Plan rada Vlade, prvi cilj, do kraja mandata postupno povećati stopu rasta u gospodarstvu a kako bi se do 2015. kretala na razini od 5%. Jel' me slušate dobro, 5%? Fiskalna konsolidacija, smanjenje deficita konsolidirane države na manje od 3% BDP-a i primarnog deficita na nulu. Smanjenje udjela proračunskih rashoda u BDP-u za oko 4,5 postotna poena do kraja mandata. Zaustavljanje rasta i preokretanje trenda udjela javnog duga uvećanog za državna jamstva u BDP-u na razinama manje od 60%. To su mjerljivi ciljevi koje ste si postavili kao Vlada 2011. godine, kad ste došli krajem godine na vlast. Navest ću još dva cilja iz regionalnog razvoja jer o njemu uglavnom i govorim u ovom Domu kad se govori o proračunu. Regionalna politika Vlade bit će usmjerena na smanjenje golemih regionalnih razvojnih razlika u Hrvatskoj uz provođenje procesa decentralizacije. Vlada će posebnu pažnju posvetiti rješavanju preostalih izbjegličkih pitanja kao što je nastavak realizacije programa obnove u ratu stradalih obiteljskih kuća i programa stambenog zbrinjavanja. Pa kako se ostvaruju ti postavljeni ciljevi? Ne da nemamo gospodarski rast nego pad 12 kvartala za redom. Znači sve ono što ste napisali na prvoj stranici već ne vrijedi. Razina deficita umjesto manje od 3% završit će na 5,6% na kraju 2014. Razina javnog duga na razinama ispod 60%, ostvarit će se u 2014. na razini od 82%. To je mjerljivo. Meni je važan regionalni razvoj, smanjit ćemo regionalni razlike u razvijenosti. O čemu mi pričamo. Neku večer gledam televiziju, pa ljudi nemaju električnu energiju u svom domu u nekim dijelovima Republike Hrvatske u 21. stoljeću, imaju frižider kojeg ne mogu nigdje ukopčati, ne mogu imati svjetlo u tom frižideru, da ne govorim nešto drugo u tom frižideru. Pa zar mi zaista nismo sposobni kao država za dvjestotinjak ili tristotinjak obitelji riješiti napajanje električnom energijom, a pričamo o jednakoj razvijenosti svih područja. Pa pogledajmo razdjele Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU, 744 milijuna kuna za cijelu godinu, ostvarenje u 6 mjeseci, 153 milijuna, 20%. Jedno ministarstvo koje bi trebalo biti generator, pokretač upravo tog dijela i ravnomjernog razvoja Republike Hrvatske. 20% u 6 mjeseci. Kada upozorite vladajuće, ne stvarajte novi ured koji bi trebao rješavati pitanje obnove i stambenog zbrinjavanja, oni kažu to će biti super, to će raditi bolje nego sada. Pogledajte u ostvarenje, od 326 milijuna kuna što je više nego neka ministarstva ostvarenje 59 milijuna kuna, niti 18%. Tako da ti ljudi koji su imali problem od prve godine vašeg mandata imaju isti problem i u trećoj, imat će i u četvrtoj godini vašeg mandata, ništa nismo riješili. Svaki ozbiljan ministar shvaća da s ovim tempom recimo vi u tom uredu možete uzeti 200 milijuna. Tako je bilo na rebalansu i prošle godine. Znači ljudi vam ponude mogućnost ali nesposobnost ljudi da to riješe, ostavi novce ne potrošene, problem ne riješen a državi mogućnost za preraspodijelit na neke druge pozicije. Kada upozoravamo ovdje da fali jedna plaća u Ministarstvu znanosti i obrazovanja, onda nam kažu da nije, onda se ljudi sjete u 11 mjesecu da ipak fali, pa ajdemo je naći negdje u rebalansu pa nek se isplati. Kada vidimo ovaj vaš proračun u kojem mnoge aktivnosti čak nemaju nikakvo ostvarenje u šest mjeseci, nikakvo, nikakav pomak, kuna se nije potrošila a ima ih na stotine samo dobro pogledajte u programskom dijelu. Pitamo se što ti ministri rade u tim ministarstvima, pa kako možeš imati planiranu aktivnost koja se ne ostvaruje niti kuna u šest mjeseci? I što nam se desi, da trošimo svake godine sve više, da ćemo ove četiri godine potrošiti preko 500 milijardi kuna sve zajedno iz državnog proračuna, a da ćemo zaključiti da smo eto izgurali mandat do kraja, da smo se zadužili za novih 85 milijardi sa izvanproračunskim korisnicima i preko 90, pa kad to pretvorimo u očekivanja prihoda od strane monetizacije onda ćemo zaključiti da smo potrošili 25 monetizacija autocesta i da smo se zadužili još za 4 vrijednosti monetizacije. To će nam biti rezultat. A što smo riješili, riješili smo brodogradnju i stop, i gotovo. To možemo reći. Zato kažem, na kraju ću opet završiti s jednom izrekom koja kaže "Tko hoće nešto učiniti, taj nekakav način i nađe. Tko neće ništa učiniti, nađe opravdanje." A meni je upravo ovih vaših 6 mjeseci izgleda na to. Našli ste opravdanje zašto nešto nije onako kako ste projicirali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić, kad ste već završili sa izrijekom onda ima jedna koja kaže "Tko stagnira taj nazaduje.", jer ne napreduje, naravno. Ali pozornost su mi privukle neke vaše postavke. Naime, prije neki dan ovdje bio je ministar gospodarstva i prvi potpredsjednik, ili ne znam koji potpredsjednik Vlade koji je industrijsku strategiju od 2014.-2020. godine obrazlagao punih 5 minuta. Danas ovaj polu proračun za 2014. evo imao izlaganje o neizvršenju proračuna za 2014., tako mogu to slobodno nazvati neizvršenje proračuna, obrazlaže desetak minuta. Ali najviše me dirnula ona vaša konstatacija o smanjenju razlika između regija, tako je u programu to dvadeset ili ne znam koliko bilo. A kad pogledamo, jednu prije par dana izašlo u jednom dnevnom listu koji je sklon vladajućim, neću govoriti namjerno ime toga lista, dakle izišla je rang lista razvijenosti hrvatskih županija, dakle po stupnju razvijenosti. Među posljednjih šest u tom nizu od dvadeset hrvatskih županija po stupnju razvijenosti je pet slavonskih, posljednja je Virovitičko-podravska, zatim Brodsko-posavska, a onda ispred toga je Vukovarsko-srijemska i negdje na četrnaestom mjestu čini mi se Osječko-baranjska, Požeško-slavonska je također ispod Osječko-baranjske županije. I što reći nakon tri godine vladanja ovih vladajućih o tome kako će se stupanj razvijenosti hrvatskih županija, odnosno regija izjednačiti. Ništa, jednostavno … [[Govornik se ne razumije.]] Mislim da je najbolje da što prije odu i da napokon zapravo sav ovaj negativni tok možda u jednom odlasku, a dolasku nekih novih, možda oživimo i duh i gospodarstva i svega. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara uvaženi Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa ja sam pokušao govoriti onako kako razmišljam iz srca jer živim s ljudima i gledam što se događa, i ne pojmljivo je način na koji se promišlja politika regionalnog razvoja. Vi ste rekli izreku "Tko stagnira ne napreduje.". Čujemo ministra Grčića, koji kaže nedavno uz sve optimizme koji u njemu vladaju da poniremo sve manje, znači, mi tonemo sve manje, a cijelo vrijeme govorimo o oporavku. Znači mi smo još uvijek u onom dijelu gdje poniremo, ali sad je kao manje. Pa jel nas treba to utješiti? Kad vidite rezultate za 6 mjeseci, a što bi onda normalan čovjek trebao reći? Dođe načelnik, nema sredstava, bilo kakve pomoći. Neke aktivnosti, kapitalne pomoći lokalnih samouprava nisu taknute, tekuće pomoći nisu taknute, nula, ničega nema. Kaže bivši ministar financija, ukinut ćemo zajmove neke, … jer imamo fondove. Vidim da taj … i dalje živi. Znači da ima, da se nije prekinuo. Netko možda drugačije sada razmišlja. Tko god traži bilo kakvu pomoć za bilo kakvu infrastrukturnu investiciju ne može je dobiti iz tog ministarstva. Jer što se desi? Kroz fondove grad Osijek će ugovoriti izgradnju sustava odvodnje, na to će se potrošiti 40 milijuna eura ili koliko već vrijedi i reći će se, u Slavoniju smo plasirali 300 milijuna kuna u 2014. godini, a to će se ostvarivati sljedećih nekoliko godina pa će vam to podijeliti po glavi stanovnika i … županije na koje ste ostvarili najviše. U biti, ništa se neće promijeniti. Male sredine, ne da nemaju priliku za kunu, nego ih nitko uopće ne doživljava i onda se čudimo što nam se dešava. Kaže ministar, rezat ćemo gdje? Na subvencijama i investicija jer tu jedino ima prostora jer se ništa ne radi. Sad ćemo imati izvješće o predpristupnim fondovima, vidjet ćete optimizam koji iz toga izvješća proizlazi. Vidjet ćete, a nitko kune ne može vidjeti, a građevina bilježi silne padove.
Nova replika, Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Kolega Boriću, rekli ste da ste očekivali da će ovdje zamjenik ministra zapravo izići s istinom i kazati u kakvoj smo mi to gospodarskoj i financijskoj situaciji, a zapravo istina je da neki ekonomski analitičari kažu da je ova Vlada u posljednjih 60 godina u EU, ali i šire, zapravo zabilježila najdulji pad gospodarstva i vjerovali ili ne, ona je još uvijek na vlasti. Istina je također da negativna kretanja u cijelom dosadašnjem mandatu ove Vlade po svemu sudeći će se nastaviti do kraja ove godine i jesu zapravo svi trendovi negativni. A zašto su ti trendovi negativni? To su zapravo zbog one neprestane promjene propisa, posebice poreznih, pa arbitrarnost u primjeni zakona, od strane inspekcijskih službi, nepredvidivosti postupaka državnih tijela, neučinkovite javne administracije, itd. Zbog toga izostaju prihodi. Zbog čega izostaju prihodi? Zato što ljudi imaju manje i što ljudi manje troše. Zbog toga su manji prihodi. Vi ste i na samom kraju završili sa jednom poslovicom, ja ću vam isto reći jednu koja vam može, nama svim pomoći, a to je … Abrahamu Lincolnu, kaže da sve ljude možete varati neko vrijeme, neke ljude možete varati svo vrijeme, ali sve ljude ne možete varati svo vrijeme. Hvala.
Odgovara Josip Borić.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Babić, slažem se i ta izreka oslikava možda i trenutnu situaciju. Zašto sam i počeo govoriti da se u ovo vrijeme zaista ne može više raspoznati tko ovdje govori istinu, a što je neistina. Ali kad dođu brojke, valjda su one egzaktne i pokazuju tko je taj koji ne govori ono što je najavljivao, tko je taj koji je obećao, a nije ostvario jer je to mjerljivo. To je mjerljivo. Sama činjenica da o izvršenju proračuna za 6 mjeseci razgovaramo u 11. mjesecu skoro, još desetak dana, je pogubna. Što nam to vrijedi u 11. mjesecu? Sada je rebalans, možda drugi tjedan, možda onaj tjedan iza toga pa je odmah isti i proračun za sljedeću godinu. Pokazuju nam da netko želi bježati od istine i rekao sam zbog toga, ako je samo indeks povećanja izvoza ono što nas treba činiti optimističnima sa onim brojkama koje se mogu svesti i na statističku pogrešku, onda mi nismo ostvarili ono što nam je Vlada obećala. A čitao sam što nam je obećala. Pa ne može plan rada Vlade biti jedan dokument u kojem se raspravlja samo da se raspravi pa ćemo onda raditi sve drugo samo ne ono što tamo piše. Oni koji su pokušali raditi, ti su smijenjeni, a oni koji neće raditi za ono što su napisali da će raditi po svim poglavljima, ima 62 stranice, pročitajte sve ciljeve pa ćete shvatiti što se od toga ostvarilo pa ćemo doći na kraju na onu da se ništa nije ni obećalo, da je to sve bilo figurativno, čisto da imamo, a smatram da ozbiljnost Vlade ne smije biti figurativna, ona mora biti stvarna i ozbiljna ako traži povjerenje bilo kojeg birača ili građanina ove države.
I zadnja replika, Darko Milinović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vi ste govorili o nekim ciljevima Vlade, između ostalog nešto oko regionalnog razvoja, oko gospodarskog rasta. Ne zaboravimo da je bio jedan od ciljeva Vlade smanjiti liste čekanja u prvih 6 mjeseci za 50%, konsolidacija Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje i izdvajanje Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje iz državne riznice što ja podupirem. No međutim, kad govorimo danas o dugu u zdravstvenom sustavu, on se penje negdje na vrtoglavih preko 10 milijardi kuna, a kad govorimo o izvršenju proračuna, po sili zakona, reći ću to tako, u zdravstveni proračun prvih 6 mjeseci iz općih poreza je trebalo se izdvojiti 2 milijarde i 620 milijuna kuna. Mi nigdje u izvršenju proračuna ne vidimo da li je to iz općih poreza izdvojeno za zdravstvo, u Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje i onda, evo, na neki način ću braniti i bivšeg ministra, bivši ministar je nesposoban jer bivši ministar financija nije dao Hrvatskom zdravstvenom sustavu sva ona sredstva koja zakonom mora dati i pitanje je da li se kod izvršenja proračuna poštiva zakon i da li za to netko odgovara. Ministar bivši u HDZ-ovoj vladi Šuker je poštivao sve zakonske odredbe i sva sredstva koja su bila namijenjena za zdravstvo su išla iz državne riznice u HZZO. I rekli smo konsolidirat ćemo HZZO, dovesti saldo na nulu i onda izdvojiti iz riznice. Danas pored onih ciljeva liste čekanja preko 600 tisuća ljudi je na listi čekana, svaki dan se ta lista čekanja poveća za 4 do 5 tisuća i danas nikada gore stanje u zdravstvenom sustavu s obzirom na dug liste čekanja, dug kao što sam rekao preko 10 milijardi.
Zahvaljujem. Josip Borić odgovara.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega kaže izreka i zdrav čovjek se bez novca razboli i zaista mi u ovom Domu smo imali prilike o zdravstvu govoriti i svako vaše upozorenje i sve ono što ste sugerirali preko toga se prelazilo olako i smatralo se da je važno biti ministar koji dođe ovdje sa određenim svojim stavom, nešto kaže, napravi nekakav program ja mislim da je bio na nekoliko stranica o čemu smo isto raspravljali i naše zdravstvo ide u boljem smjeru. A onda se desi da liste čekanja postanu liste očekivanja, da oni jadni ljudi koji imaju potrebu umjesto mjesec čekaju tri, umjesto pet mjeseci čekaju godinu i pol. Da obična stvar da običan aparatić za zube postane nemogućnost ili nedostupno svakom djetetu koje ima problem, pet godina čekamo, odlično. To su mogućnosti države, a troši se milijarde i milijarde. Ja zaista ne znam što će se desiti, vi kažete da ste za to da izađe HZZO. Kako će izgledati razdjel Ministarstva zdravlja kada izađe HZZO? … to biti? Što ćemo mi uopće u zdravstvu raditi onda? Treba li nam onda samo i ministar? možda je i to pitanje. Ja ne znam za taj segment nisam nadležan. Ali iskustvo govori da ono što smo govorili da smo mi bili u pravu i da sve ono što su oni obećali da će riješiti nisu riješili, a sada se sve svodi na to daje jedan ministar protiv drugog ministra, otvara nekakve priče i da se zbog borbi na dvoru sustav zdravstva daljnje urušava bez ikakvog pomaka, a to hrvatski građani po meni ne zaslužuju i zato treba smijeniti ovu Vladu, svih skupa.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovani Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa javio sam se za pojedinačnu raspravu iz nekoliko razloga iz jednostavnog razloga što smatram da neke stvari treba istaknuti, a isto tako da postavim i vama i sebi nekoliko pitanja, pa onda nekako u sebi možemo odgovoriti gdje smo i što smo. Dakle cijelo vrijeme se priča da se u Hrvatsku uvela fiskalna disciplina. Ako je ovo izvješće fiskalna disciplina ona što je ono bilo prije? Postavljam onima koji se razumiju u javne financije da o tome govore. Isto tako govori se o transparentnosti. Nekada u netransparentna vremena zastupnici su dobili knjižicu sa jednim vrlo jednostavnim obrazloženjem na što se troše proračunska sredstva ikakvi se porezi plaćaju, a isto tako mediji su do 3.u mjesecu imali brifing o punjenju proračuna za prethodni mjesec, to su bila ta netransparentna vremena. A danas u transparentna vremena, ja kao saborski zastupnik ne mogu dobiti informaciju kakvo je punjenje proračuna sa nekim vremenom. No to je tako, ali očigledno nije neka opće politička tema i nema interesa za nju. I ono što me ponukalo ustvari da se javim za ovu raspravu, a to je da li mi saborski zastupnici donosimo zakone zbog toga da se oni primjenjuju i da mi kontroliramo da li se oni primjenjuju ili tek toliko da odradimo svoj posao. Jer kada pogledate ovo izvješće o izvršenju proračuna se postavlja jedno elementarno pitanje, da li se poštuju zakoni koje smo mi ovdje donijeli? Pa dakle da bi se napravio jedan proračun najprije se odrede mjere fiskalne politike Ministarstvo financija odredi nekakvu razinu proračuna i poreze s kojima će to napuniti, dakle poreznu politiku, a politika donosi odluku kakva će biti rashodovna strana i koliki će biti deficit, to je ključna priča. Ne donosi ni ministar financija ni nitko. E da bi se ta politika prisilila na odgovornost … sredstava 2010.usprkos protivljenju mnogih Ministarstvo financija izguralo Zakon o fiskalnoj odgovornosti sa jednim osnovnim ciljem da ta politika koja si uzme za pravo više puta i ne kritički određivati visinu i razinu rashodovne strane ima odgovornost za trošenje onoga što mu odobri ovaj Visoki dom. Visoki dom je taj koji daje konačnu riječ o proračunu. Da li ste primijetili da je netko spomenuo danas Zakon o fiskalnoj odgovornosti osim mene? Nitko. U ovom izvršenju proračuna je definitivno da neki proračunski korisnici će prekoračiti pozicije, prema Zakonu o fiskalnoj odgovornosti je jasno definirano što se događa. Ja sam danas i u raspravi u ime kluba spomenuo tzv. odgodu plaćanja, nažalost bez obzira što se to možda nekome neće sviđati ali ono postoji. Mnogi proračunski korisnici rade u ovom trenutku rashode koje nemaju namjeru platiti ove godine nego će izgurati u sljedeću godinu i to je činjenica. I mi ako to ne raščistimo onda se postavlja pitanje zašto mi donosimo proračun? Nekada je bilo strahovite povike oko preraspodjele sredstava ali su se bar preraspodijelile i dokumentirale u Hrvatskom saboru s koje pozicije … koji je prebačeno. Znalo se, vidjelo se. Ali mi sada ne znamo koliko je iz prošle godine ostalo neplaćenoga i plaća se u ovoj godini. Ne zna to ni ministar financija jer on ne dobije taj papir. Taj papir je negdje kod proračunskog korisnika jer da se unese u riznicu onda bi ministar financija imao. Pa prema tome priča o tome da će se sada objavljivati koliko ko radi s državom to su smiješne stvari. u onom trenutku kada je uspostavljena riznica to se jasno vidi. Isto tako ona famozna priča da je jedinstveni obračun plaća konačno pokazao kakve dodatke imaju neki u prosvjeti itd., pa taj podatak postoji u Ministarstvu prosvjete od 2008. godine samo što nije bilo političke snage da se to eliminira. Pa između ostaloga i zbog toga je bila ona izmjena Zakona o radu da se promijene kolektivni ugovori. No, što je problem ovog Izvršenja proračuna? Rashodovna strana nas naprosto upućuje da nisu provedene strukturne reforme i da se ne može napraviti kvalitetna rashodovna strana, ne može se umanjiti, ne može se držati u kontroli i ona nas automatski vodi još u daleko veće probleme u 2015. godini. To je ključ. Mi možemo se ovdje prepucavati da li je strukturna reforma ovo ili ono. Nije. Strukturna je reforma ako vi sustav reformirate da on funkcionira i da pruža uslugu i da vi kažete da će to koštati toliko i toliko ali onda se zna da je to to. Ali ako vama svatko tijekom godine kaže daj mi još toliko novaca, fali mi još toliko novaca ali to nije strukturna reforma. Restrukturiranje javnih poduzeća. Osim kadrovskog uhljebljenja to je jedino restrukturiranje javnih poduzeća koje smo mi vidjeli u proteklih godina. Iz tog restrukturiranja javnih poduzeća došlo bi do spoznaje koja javna poduzeća treba privatizirati a koja možda zbog svog interesa itd. trebaju ostati u državi. Infrastruktura. Pa definitivno u pojedinim područjima ne možete govoriti o gospodarskom razvoju, ne možete govoriti o povećanju zaposlenosti gospodarstva ako ne pripremite infrastrukturu. Nemam dovoljno vremena da pričam o autocestama ali stalno ponavljam zar mislite da bi imali ovakvu turističku sezonu da nemamo autoceste? Pa nitko kada je počeo autoceste nije gradio zbog toga da bi one same sebe financirale nego jedinim dijelom i hrvatsko gospodarstvo. A to je ta infrastruktura koja otvara određene prostore za gospodarsku izgradnju. Tu se u potpunosti slažem sa kolegom Linićem da postoje određeni strateški, infrastrukturni i energetski projekti koji se vuku iz Vlade u Vladu ali ih nitko u stanju nije napraviti. Pitanje je da li mi bez tih projekata možemo ići naprijed. EU fondovi. Kolegice i kolege EU fondovi su isključivo da tako kažem, nisu isključivo ali trebaju nam služiti da smanjimo rashodovnu stanju kako proračuna tako i proračuna jedinica lokalne samouprave. Samo mi smo očekivali da će nam netko pokloniti novce. Nema poklanjanja novaca. Moraš imati projekat, moraš ga imati isfinancirati i onda ti netko vrati te novce. Mi nažalost ove godine nećemo puno toga povući međutim, najveći problem zbog toga što nismo napravili određene stvari administrativne, projekte, što se nismo posložili u ljudskim kapacitetima, mi od onih sredstava koje možemo dobiti 2016. nećemo moći povući 600 milijuna. 600 milijuna. U ovom trenutku se sada to već zna. I može pričati što god tko hoće, to je činjenica zato što Vlada nije odradila određene poslove. 600 milijuna eura, to je 4,5 milijarde kuna i da su se sa time isfinancirali određeni rashodi ti rashodi ne bi trebali biti u državnom proračunu Republike Hrvatske i problem sa deficitom bi bio manji. Porez na dohodak, vrlo interesantno bez obzira što se radi o izvršenju proračuna za prvih 6 mjeseci, međutim evidentno je i po ovom izvršenju za prvih 6 mjeseci i po rebalansu proračuna kojega ćemo dobiti za 10-ak, 15 ili 20 dana na klupe da nema prostora iz koga se mogu uzeti 2,5 milijarde koliko će izmjene poreza na dohodak uzeti jedinicama lokalne samouprave. Nema ih. I to nije problem da netko priča ovako, netko će dobiti 100 ili 200 kuna više, da, možda će dobiti 100 ili 200 kuna više ali će plaćati skuplji vrtić, plaćati će skuplje vodu i plaćati će neke skuplje stvari pa će mu to biti daleko skuplje. Toga nema, o tome nećete čuti niti jedne riječi. Dakle ako sa ovog segmenta pogledate izvršenje ovog proračun i ako mu dodate pravnu sigurnost onda će vam biti sve jasno. U zemlji u kojoj se poštivaju rokovi plaćanja ako je to 30 dana onda priča o tome da li će se PDV plaćati po naplaćenoj ili nenaplaćenoj realizaciji je sporedna priča. Jer ako vi naplatite nešto u roku od 30 dana onda je logična stvar da ćete vi u onom poreznom ciklusu zavrtjeti novce predporez i … [[Govornik se ne razumije.]] riješiti. Ali ako vama netko ne plati godinu dana a vi ne možete to utužiti jer vam spor traje 5, 6 godina onda itekako ste vi u problemima. Ali je tu problem da država financira vlastitu neefikasnost a to je ono što se ne smije dogoditi. To su te strukturne reforme. Država ne smije financirati vlastitu neefikaslnost. Država sa vlastitom efikasnošću smanjuje mnoge vlastite rashode. A da li smo mi svjesni toga, da li smo politički spremni podmetnuti grbaču pod takve reforme e to je pitanje. I kolegice i kolege dakle ako sve ovo skupa zbrojimo i posložimo onda vam je jasno zašto je Hrvatska u deficitu od 19 milijardi i zašto će Hrvatska sljedeće godine biti u deficitu od 21 ili 22 milijarde zašto je ova Vlada nažalost napravila povijesno u mandatu najveći javni dug.
Zahvaljuje. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Šuker govorili ste o prije svega o rashodovnoj strani i eventualnom smanjivanju rashodovne strane pa je pri tome koliko ja vidim iz ovog proračuna iako nisam stručnjak za te stvari da su postojale neke iracionalne, dakle smanjivanja. Evo kolega je Đurović naveo Ministarstvo malog poduzetništva, obrta itd., gdje je od 250 predviđenih milijuna uloženo svega 19 milijuna kuna. Ministarstvo obrazovanja pokušalo je prikazivati godinu dana kao da ima 11 mjeseci pa je 12 mjesec bilo upitno, već dvije godine je upitna isplata plaća za punih 12, kao da je godina 11 mjeseci. No ono što evo ja nalazim u ovom izračunu za 6 mjeseci konkretno, evo imamo Hrvatske ceste npr. ovdje, pa gledamo stavke gdje kaže ulaganje u državne ceste po programima. Predviđeno milijun i pol kuna, pardon milijarda i pol kuna, ostvaranje za pola godine samo 400 ili 27% Rekonstrukcija brzih cesta predviđeno 670 milijuna kuna, ostvarenje za pola godine 181 itd. Pa čak i onaj da kažem nesretni podvožnjak u Slavonskom Brodu na poziciji k2008 gdje je rečeno da će biti ove godine započeta gradnja i predviđeno 38 milijuna kuna, a utrošeno svega milijun i 500 tisuća. Dakle ni to što je bilo meni amandmanom odbijeno kao zašto amandman kad evo Vlada misli graditi taj podvožnjak. I to se izjalovilo i evo nema niti jedne kućice na gradilištu, niti je jedna lopata ili kramp zakopan u svezi izgradnje tog podvožnjaka. Samo pogledajte sve stavke Hrvatskih cesta i vidjet ćete koliko je ostvarenje za pola godine da nijedno nije dosegnulo niti 30% od stavke predviđene za cijelu godinu, a evo već je kraj 10. mjeseca, kraj listopada, početak studenog. Hvala.
Zahvaljujem. Na repliku odgovara poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Grubišiću, ako pogledate malo proračun onda ćete vidjeti da mnoge stavke se ponavljaju iz godine u godinu. Svugdje su one iste, onda su one preraspodjeljuju i idu u nešto drugo. Međutim, ključni problem je kad idete ovako nekako linearno rezanje proračuna u 12., 11. mjesecu kad praktički već imate potrošeno 90% proračuna vi tu ne možete smanjit bilo šta, onda prikažete neku poziciju koju niste platili, nju umanjite, vi ste nju olfo smanjili, a u principu će vam račun doći sljedeće godine. To je onaj ključni problem, to je ta tzv. odgoda plaćanja koja je po nekim ekonomskim analitičarima u Hrvatskoj došlo do razine od 3 milijarde kuna. A onda se postavlja pitanje čemu donositi proračun, jer ako morate isplatit plaće koje su sa zdravstvom 30 milijardi, ako morate isplatit mirovine koje su nešto manje od 37 milijardi kuna, ako imate dječji doplatak, porodiljni i to što se mora isplatiti, subvencije i kamate, onda u principu vama ostane vrlo mali iznos na kojega vi možete ili ne možete utjecati. Ali ponavljam, ovo izvršenje proračuna je daleko od onoga što bi trebalo biti i to se vidi i ponavljam, za to je odgovorna politika. Politika dirigira kolika će bit rashodovna strana i politika je ta koja kaže nekom imaš toliko, izveli se svest u okvire, a ako ne možeš predloži što bi trebalo napraviti i koliko to košta. Međutim nažalost, to se u Hrvatskoj nije dogodilo i pitanje je kad će se dogoditi. Dok se ne počne na takav način razmišljati nama će proračun postati jedna tema koja nažalost u Hrvatskom saboru je postala nebitna. Pogledajte koliko nas ima. Dakle svi volimo lamentirat o nekim općim stvarima, a o krunskom dokumentu koji o tome govori da li će nama sutra biti bolje ili lošije, u kojem smjeru idemo, nažalost to je otišlo u stranu, pa čak i ta priča da nam je u prvih 6 mjeseci financije spasilo 3 milijarde iz drugog stupa mirovinskog.
Iduća replika, Ante Babić.
Hvala lijepa. Gospodine Šuker, rekli ste da se Vlada nije usmjerila na strukturne reforme javne i državne uprave i restrukturiranje javnih tvrtki. Istina je, Vlada se bavila najviše porezima i nepromišljenim mjerama. Zašto nepromišljenim mjerama? Zato što su donosili svoje odluke na štetu građana bez valjanih analiza, bez ispitivanja, izračuna, mogućih prepreka. Ja znam da je jako teško donositi takve odluke, ali da su imali takve valjane analize sigurno bi i današnja situacija sa proračunom bila sigurno drugačija. Ali zato su se bavili silnim eksperimentima, radikalnim čišćenjima upravnih struktura, zapošljavanjima po kriteriju isključivo političke podobnosti što je zapravo dovedeno danas do apsurda. I ono što ste rekli vezano za fiskalnu odgovornost, istina. Zakon o fiskalnoj odgovornosti po svojim pravilima on zapravo ograničava državnu potrošnju, a trebao bi jačati odgovornost za jedno zakonito, namjensko i svrhovito korištenje zapravo proračunskih sredstava. Koliko znam, fiskalno pravilo za 2013. godinu nije zadovoljeno, nije zadovoljeno ni sada, a ja vjerujem da neće biti niti zadovoljeno za 2014. godinu. Hvala.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Babić, dakle prilikom donošenja Zakona o izvršenju državnog proračuna upozoravali smo da udio javnog duga će bit daleko iznad 60%. Politika je tada trebala imat hrabrosti i priznati ono što će se dogoditi jer ništa nije slučajno, točno se zna koje su obveze naše prema Europskoj uniji, kakva metodologija se koristi, prema tome nije to nikakva nauka. Na kraju krajeva, i prilikom rasprave o državnom proračunu mi smo rekli i izvršenju za prošlu godinu da će udio javnog duga preći 78% u 2014. godini, s obzirom na metodologiju. Međutim, što se tiče strukturnih reformi, gledajte u Hrvatskoj su postojali platni razredi do 2000. godine. U Hrvatskoj je depolitizirana, profesionalizirana uprava jer smo maknuli pomoćnike ministara, stavili ravnatelje, izabrali ih na natječaju sa ciljem da u državnoj upravi rade ljudi koji su profesionalci, koji nisu opterećeni politikom i koji će biti stručnjaci. Međutim, sve je to maknuto i sve je to eliminirano, vraćeni su koeficijenti puta osnovica i onda ono brdo dodataka po kolektivnim ugovorima, u nekim vremenima kad je priča o državnom proračunu bila drugačija. I danas situaciju imamo kakvu imamo. Nije samo strukturna reforma da se promijeni da l ćemo na ovakav ili onakav način obračunavat plaće, ali isto tako pogotovo nije rješavanje rashodovne strane državnog proračuna, linearno … 5 ili 10%. To je najgora stvar što se može dogoditi, ali tu smo gdje jesmo. Međutim, svi smo zaboravili na onaj famozni clean start. Plaćen, napravljen, neiskorišten, bačeno 20-ak milijuna kuna, kome i zašto pitaj dragog Boga.
Nova replika poštovani Slavko Linić.
Kolega Šuker, jedan od velikih problema stabilnosti gospodarstva koje treba utjecati na gospodarski rast je sigurno pitanje plaćanja, likvidnosti, sigurnost nabavke, funkcioniranje pravosuđa. I to je ono što kad gledamo pravno smo riješili, imamo Zakon o financijskom poslovanju. Ali na žalost nakon tri godine koalicijske Vlade mi nismo podigli sigurnost naplate. Još uvijek je ogroman problem u naplati. To je vrlo, vrlo važno za Sektor proizvodnje hrane iz jednostavnog razloga što oni su okrenuti prema trgovačkim lancima u Hrvatskoj i mi u biti ne osiguravamo njima kvalitetnu naplatu. Ne funkcionira ni Stečajni zakon, ni predstečajne aktivnosti. To je nešto što Vlada mora razriješiti, jer bez toga nema akumulacije, nema ulaganja i nema bitke za izvoz, a u biti mi možemo izvoziti hranu. Za mene osobno najveća je tragedija da državne firme ne plaćaju, a imamo. Dovoljno je spomenuti HŽ Cargo i još neke državne tvrtke. Ali ono što je još gore neisplata plaća. Je li moguće da u brodograđevnoj industriji tamo gdje je država vlasnik nema redovite isplate, da godinu dana nema rješenja oko Imunološkog, ne osiguravaju se plaće. Prema tome, to je ono što je negativno i što se ne može prihvatiti. A slažem se sa vama u Planu konvergencije koje smo dali Europskoj uniji nismo spominjali niti promjenu politike oporezivanja dohotka, a niti izdvajanje iz riznice HZZO-a. Prema tome, to nisu reformski zahvati.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Oni koji nisu pregovarali sa međunarodnom financijskom institucijom ne shvaćaju da postoje dvije vrste. Jedni su oni gdje se na papiru nešto obeća, ali nema činidbeno ništa. A drugi su oni koji ako na papiru nešto obećate onda morate to izvršiti jer netko za to mora nešto dati. Međutim, problem plaćanja i neplaćanja u Republici Hrvatskoj je trakavica koja se dugo mota. Ali ključna je stvar da država u svojim poduzećima mora imati rokove i mora ih se držati. I ja se sjećam da na jednom sastanku 2010., tada je većina javnih poduzeća bila dovedena da plaća u roku od 60 dana. Direktorima je rečeno, ako vam netko naredi da nešto radite, a za to nemate osigurana sredstva nemojte to napraviti. Jer taj lanac nelikvidnosti se upravo pokreće od toga. Zato i stalno govorim da tu rashodovnu stranu stvari potiče i gura politika. Politika gura da se nešto napravi, a onda kasnije lako ćemo. Međutim, HŽ je najbolji primjer i Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje to zdravstvo što to znači kad nismo u stanju podvući crtu i reći u ovom trenutku toliko i toliko dugujemo, spremni smo se zadužiti. Idemo to riješiti, ali više se takav način nećemo događati. Međutim, kad vam netko kaže izdvojit ćemo se iz Riznice, imat ćemo račun kod banke i s tim će se riješit svi problemi to su priče za malu djecu. Jer ti koji su generirali gubitke u prethodnim godinama ti će ih generirati u budućnosti jer nije se riješio problem s tim da li je HZZO u Riznici ili nije u Riznici ili ima ovdje ili nema ondje račun, nego se problem rješava da netko funkcionira odgovorno. Jer ako neodgovorno funkcionira da nema ni veze ni prijateljstava nego se zna koji mu je put. Ali na žalost restrukturiranje javnih poduzeća je bilo samo krpanje i guranje stotine političkih kadrova da se uhljebe.
Hvala. Posljednja replika Darko Milinović.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Šuker, vi ste spominjali fiskalnu odgovornost. Ona vrlo jasno nalaže da ministar koji ima deset nečega toliko i može potrošiti. Ako troši iznad 10 da je podložan zakonu dati ostavku, ponuditi ostavku premijeru i obrazložiti zašto troši više nego što objektivno u proračunu ima. Iz tog razloga zbog te neodgovornosti danas možemo govoriti o deficitu državnog proračuna od preko 20 milijardi kuna. E sad, zašto se to nije desilo? Pa Solomunsko rješenje prvog među nesposobnima Zorana Milanovića je da smijeni po meni, ja sam i tada govorio dok je gospodin Linić bio u SDP-u da mi se čini jedini ministar koji pokušava nešto napraviti i podržavao sam neke njegove poteze, smijenio je ministra Linića da bi sve druge na taj način proglasio da su sposobni. Pa ja sad pitam otprilike zašto se ne poštiva Zakon o fiskalnoj odgovornosti ili hajde možemo i imenom i prezimenom. Dakle, sijač mržnje i netrpeljivosti u Republici Hrvatskoj poznat je po tome Željko Jovanović koji gle čuda, mi to nismo znali dok nije došao novi ministar obrazovanja koji nije osigurao za plaće djelatnicima u njegovom resoru, odnosno u školstvu općenito. I sad se postavlja pitanje pored te političke odgovornosti koju bi trebao snositi hoće li temeljem Zakona o fiskalnoj odgovornosti snositi i neku drugu odgovornost, kaznenu odgovornost jer on kažem je prvi sijač mržnje i netrpeljivosti i prema akademskoj zajednici i prema političkim suparnicima i prema profesorima, prema akademicima, prema svima u Republici Hrvatskoj. Pa postavljam javno pitanje hoće li on evo zbog toga samo što je utekao vjerojatno, pokunjio se, pognuo glavu, zbrisao sa mjesta ministra iz razloga što nije osigurao plaće [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] a to je bio dužan po zakonu.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Milinović, ima nešto što niste točno rekli, a to je da nije znao. Bio je upozoren kad je donošen proračun i kad, ako se sjećate u 12 mjesecu prošle godine je bilo rečeno da nema novaca za prijevoz. Pa kad je u prvom mjesecu rečeno da će to biti isplaćeno u 1. mjesecu tada smo ga mi s ove strane sabornice upozoravali da ako će to platiti da će mu u 12. mjesecu faliti za 12. mjesec tekuće godine. Dakle, on je to znao. Međutim, da je tada ministar financija imao mogućnost, a ja sam dobio poprilično po nosu zbog te odredbe koju sam ugradio u zakon, da primjeni ono pravilo Zakona o fiskalnoj odgovornosti onda bi se već u 2. mjesecu znalo da taj dotični ministar je napravio ono što ne smije napraviti. I predsjednik Vlade je taj koji donosi konačnu odluku, ne ministar financija. Ako ministar financija ukaže da je netko prekoračio određenu poziciju onda on temeljem zakona nudi ostavku i predsjednik Vlade donosi odluku, ili u rebalansu mu osigurava dodatna sredstva ili mu kaže čekaj malo pa ti si rekao da za te novce možeš izvršiti program. Ili ono što je najveća tragedija ako smo mi u ovom Visokom domu digli ruku, oni koji su digli, a mi smo bili protiv toga, za proračun gdje je sa figom u džepu nuđen jedan proračun očekujući da će u 11. ili 12. mjesecu dobiti dodatna sredstva. Ali bitno da je bilo 5 milijuna za onu instituciju koja je raspisala natječaj za radno mjesto.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovana Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Dakle, izvršenje proračuna jednako kao i sam proračun je jedna zaista široka tema i o tome se može govoriti na vrlo različite načine i niz takvih rasprava smo danas odslušali. A ja ću se u svojoj raspravi ograničiti na samo jedan segment izvršenja proračuna, to je proračunski manjak odnosno proračunski deficit jer smatram da je to izuzetno važna, ako ne i najvažnija tema u izvršenju proračuna. Dakle, po polugodišnjem obračunu Proračuna za 2014. godinu proračunski manjak iznosi 8 milijardi kuna. S tim da bi do konca godine mogao probiti razinu od 4,6% domaćeg bruto proizvoda koliko je zapravo dogovoreno sa Europskom komisijom prilikom ulaska Hrvatske u proceduru prekomjernog deficita, a onda je samo po sebi jasno da se neće moći ispoštovati niti dogovoreno smanjenje od 3,5% za 2015. godinu a isto tako ni ono smanjenje na 2,7% koliko je projicirano odnosno dogovoreno sa Europskom komisijom za 2016. godinu. Ne smije nam nikako biti utjeha činjenica da je dosada čak 26 zemalja EU ili bilo u proceduri prekomjernog deficita ili još uvijek je, znamo da jedino Švedska i Estonija dosada nisu bile u toj proceduri, kao ni to da je Europska komisija u nizu navrata, u nizu sasvim konkretnih slučajeva produžavala početno dogovorene rokove prilagodbe jer članice jednostavno nisu uspijevale ispuniti dogovorene ciljeve pa eto bismo i mi mogli iskoristiti tu činjenicu. Isto tako ne može nam biti utjeha niti to da Europska komisija dosada nije primjenjivala kazne za nepoštivanje dogovorenog, a znamo da kazne mogu biti dvojake. Dakle za članice eurozone to je novčana kazna od 0,2% BDP-a a za nečlanice eurozone to je zamrzavanje financiranja iz kohezijskog fonda. Primjera radi prošle godine trebala je biti po prvi puta sankcionirana Mađarska i to na način da joj se uskrati 500 milijuna eura iz kohezijskog fonda, međutim naknadno je odluka o sankcioniranju povučena jer je Mađarska dokazala da zapravo je smanjila proračunski manjak. Međutim, ono što nas mora natjerati da postanemo svjesni svoje situacije je naš ogromni javni dug. Dakle, niz sudionika u današnjoj raspravi je spominjalo upravo taj ogromni hrvatski javni dug. On je jedan od najvećih od zemalja s kojima se možemo uspoređivati, a on je posljedica svih proračunskih deficita ostvarenih u nizu prošlih godina. Prema novoj EUROSTAT-ovoj metodologiji s kojom smo se eto morali uskladiti, a koja uključuje i dugove Hrvatskih autocesta i autoceste Rijeka-Zagreb, na kraju 2013. javni dug RH iznosio je 250 a ne 220 kao što je to prvobitno bilo iskazano milijardi kuna i prešao je 75% domaćeg bruto proizvoda. Na kraju 2014. javni dug će biti dodatno povećan upravo za iznos ostvaren od proračunskog deficita za 2014. godinu i što se javnog duga tiče mogao bi prijeći 80% domaćeg bruto proizvoda. I ono što zaista želim posebno naglasiti u ovoj svojoj raspravi je činjenica da taj ogromni javni dug ima svoju cijenu, ima svoju ogromnu cijenu. Naime, svake godine u proračunu je sve veći trošak financiranja tog duga pa evo u 1. polugodištu ove godine trošak kamata povećan je 9% u odnosu na isto lanjsko razdoblje. Mi praktički svaki mjesec moramo milijardu kuna izdvojiti za plaćanje odnosno podmirivanje kamata. I te kamate naravno generiraju sve veći deficit, a deficit generira sve veći javni dug. I taj začarani krug se mora, mora se jednom presjeći. Dakle, moramo ispoštovati zahtjeve Europske komisije u procesu prekomjernog deficita, moramo konsolidirati javne financije i smanjiti javni dug, ne radi komisije već radi sebe jer je taj javni dug zapravo onaj najsnažniji destabilizator državnih financija. Drugim riječima odgovorno upravljanje državnim proračunom zapravo je odgovorno upravljanje javnim dugom. Kako su u tom smislu radile druge zemlje, kako su one postupale? Dakle, tranzicijske zemlje poput nas prilagodbu su uglavnom radile na način da su povećavale proračunske prihode. Najčešće PDV. To smo naravno učinili i mi, ali mi više ne možemo povećavati PDV jer imamo iza Mađarske drugu najvišu stopu u EU. Osim toga Vlada, ova Vlada je rekla da više neće povećavati namete niti gospodarstvu, a niti građanima. Dio zemalja je zahtjev Europske komisije provodio na način da je rezao rashodovnu stranu, dakle proračunske rashode, prije svega one namijenjene subvencijama, pa i socijalnim davanjima s tim da uglavnom nisu dirane mirovine, osim što se u ponekim slučajevima nije radila više indeksacija, smanjivale su se plaće u javnom sektoru, reducirale su se investicije, ukidale su se agencije. Očito je dakle da nema nekakvog jedinstvenog recepta, ali rješavanje deficita bi zaista trebala biti stvar nacionalnog konsenzusa, stvar povezivanja a ne još jedne podjele hrvatskih građana odnosno još jednog referenduma. Što zapravo želim reći, bojim se da Hrvatska zapravo nema izbora, jedini način da smanjimo trošak servisiranja tog ogromnog javnog duga i tako smanjimo proračunski deficit je kapitalizacija imovine. I to je razlog zašto je ova Vlada odlučila ići na monetizaciju autocesta. Ja se pitam zaista kako drugačije, da li daljnjim zaduživanjem, koliko dugo se još možemo zaduživati? Trenutno nam idu na ruku povijesno niske kamatne stope, o tome je danas nekoliko zastupnika govorilo, dakle niske su zaista kamatne stope na svjetskim tržištima jer središnje banke doslovno pumpaju novac da bi spasile gospodarski rast, ali i čim se vodeća svjetska gospodarstva oporave kamatne stope će ponovno rasti. To je jednostavno zakon ponude i potražnje. Kad se iscrpi mogućnost zaduživanja i kad nam Europska komisija zaprijeti sankcijama zbog nerješavanja prekomjernog deficita opet ćemo doći u situaciju da prodajemo to obiteljsko srebro, ali je pitanje da li ćemo tada uspjeti, dakle pod tim jednim ogromnim pritiskom postići onakvu cijenu kakvu bismo mogli postići danas. Boljim se da će naprosto tada to obiteljsko srebro vrijediti manje. Naravno alternativa zaduživanju je gospodarski rast to svi znamo i to bi bilo apsolutno najbolje rješenje, međutim kada tog rasta nema, a nažalost vidimo da ga nema onda rješenje može biti i privatizacija državne imovine. Pogotovo u situaciji kada država raspolaže imovinom vrijednom 60% bruto domaćeg proizvoda a od nje godišnje ubere manje od 15 prinosa kao što je to eto slučaj u Hrvatskoj. Dug Hrvatskih autocesta i autoceste Rijeka-Zagreb iznosi 4,3 milijarde eura i pravo je pitanje koliko zapravo te autoceste jesu naše ako za njih dugujemo kreditorima 4, 3 milijarde eura, jesu li one uopće naše? Dakle, treba nam ovoga trenutka tridesetak milijardi svježeg novca da bismo smanjili glavnicu kredita, odnosno da bismo se barem djelomično razdužili inače će nas kamate moram to tako reći doslovno ugušiti, proračunski deficit će se dalje povećavati, a to znači istovremeno i zatvaranje dotoka europskog novca jer naprosto nećemo moći ispoštovati one kriterije koje nam je dala Europska komisija. O tome, o takvom scenariju i odgovornosti za takav scenarij koji je vrlo vjerojatan moraju voditi računa i organizatori referenduma o opravdanosti monetizacije autocesta. Ako su protiv monetizacije onda doista morali biti u mogućnosti ponuditi adekvatnu alternativu. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovani Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelaš, pravo je svakoga da misli kako neke stvari trebaju biti. Zar vi stvarno mislite da u ovom trenutku hrvatska javnost ima dovoljno podataka da bi mogla donesti sa sigurnošću ovo što ste vi govorili. Pa nisu Hrvatske autoceste građene u trenutku kad su građene, znalo se da od cestarine se neće moći financirati. I u vremenima kad nije bila ovakva kriza kao što je, ali ja stalno ponavljam kakva bi nam bila turistička sezona i na što bi ličila Dalmatinska zagora, Lika pa čak i Zagorje da nisu napravljene te autoceste? One su ključni i infrastrukturni projekat za gospodarski razvoj Hrvatske. i nije dobro govoriti da postoji samo jedno rješenje. Neće Europska komisija Hrvatsku špotati i napadati zbog Hrvatskih autocesta. Hrvatska je izgubila alate za pregovore o prekomjernog deficita u onom trenutku kad je deficit u 2013. bio 18 milijardi i u onom trenutku kad je u 2014. deficit 19 ili 20 milijardi. Tada je Hrvatska izgubila bilo kakav argument i bilo kakvu snagu za pregovore. Stvar je političke odluke da li će netko predložiti ovo ili ono, pa to je ono što cijeli dan govorim, politika donosi odluke, ali politika treba snositi odgovornost. Jer ne treba nikome zamjerati ako neko ima drugačiji stav ili mišljenje. Pa ako mi u HDZ-u smatramo da se problem autocesta može riješiti na drugi način, onda gledajte mi smo autocestama ove godine uzeli 40 lipa, ali daleko smo od monetizacije. Pa mi smo njima praktički ove godine uzeli 900 milijuna, 900 milijuna smo im uzeli.
Vrijeme. Morate se javiti za repliku, za odgovor za repliku, žao mi je. Druga replika Mladen Marelić.
Kolegice, poštovana kolegice, vi ste govorili u vezi autocesta. Da, ali da li smo tu računali farbanje tunela, da li smo tu računali izgradnju nadvožnjaka kojih nigdje nema, da li smo tu računali izlazak iz autoceste kojih nigdje ne vode, da li smo tu računali arheološke iskope, da li smo tu računali odmaralište Ploče? I to je sve ono što je tako povećalo troškove izgradnje autocesto da nas stvarno mora boliti glava i da se dosta njih treba hvatat za glavu jer to je sve ostavština, nasljedstvo a mi to sada ipak moramo rješavati.
Molim vas bez dobacivanja kolega Šuker. Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pa gotovo da svako od nas posebno koji imamo obvezu slagati i predlagati proračun, a nakon toga i izvještavati znamo koliko je teško svaku ovu stavku obrazložiti. Naime, kada se radi o polugodišnjem izvješću onda bi dobar plan trebao u realizaciju za prvih 6 mjeseci biti na nivou 50% što je pre idealno i gotovo nemoguće. Sigurno kada se radi o nekakvim kaznama, štetama ili investicijama. Međutim kada se radi o rashodima za osobne dohotke i za plaće onda ako je taj iznos na nivou 65 ili 70% onda je stanje alarmantno i sigurno se možemo upitati što će biti do kraja godine, da li će uslijediti otkazi, smanjenje osobnih dohodaka ili pak nešto treće i stoji primjedba da je rebalans proračuna davno trebao biti na ovim našim klupama. Međutim stavka koja posebno bode oči i koja je gotovo u svim agencijama i gotovo, gotovo u svim ministarstvima višestruko premašila planirani iznos je interesantnim nazivom naknade troškova osoba izvan radnog odnosa. To sigurno posebno zanima onih 302 tisuće nezaposlenih, a tome bi pribrojila i sve one koji rade po onom tzv. zaposleni su aktivnom politikom zapošljavanja i ima ih trenutno preko 46 tisuća i tu imamo čak 93% onih koji su na tzv. stručnom osposobljavanju ili naši mladi koji sa visokom stručnom spremom rade za čitavih 1600 kuna. Njih će sigurno zanimati da na primjeru u Agenciji za plaćanje u poljoprivredi, ribarstvu i ruralnom razvoju je čak pet puta više utrošeno sredstava u prvih 6 mjeseci nego što je planirano u čitavoj godini. Zatim u Hrvatskoj akademskoj istraživačkoj mreži CARNet više od 7 puta više, u Poslovnoj inovacijskoj agenciji gotovo 7 puta više u Agenciji za regionalni razvoj gotovo 10 puta više, Ministarstvo graditeljstva je planiralo na toj stavci skromnih 10 tisuća kuna, a utrošilo 157 tisuća kuna. Nadalje, MUP od 20 tisuća planiranih za 12 mjeseci ima utrošeno 421 tisuću u 6 mjeseci, Državna geodetska uprava planirala 10 tisuća, potrošila u 6 mjeseci 317 tisuća kuna, Hrvatski zavod za zapošljavanje planiralo 7 tisuća kuna, utrošeno u 6 mjeseci milijun i 161 tisuću. Pitam se onda čemu onda plan proračuna, čemu Zakon o proračunu kada upravo državne agencije, ministarstva, Vlada, a onda bih rekla i ovaj Sabor jer će naravno većina prihvatiti ovakvo izvješće radi protivno svemu ovom donesenom i propisano? Kako se može odobriti za neku namjenu 7 tisuća kuna za čitavu godinu, a onda potrošiti više od milijun i 600 tisuća? Ima još interesantnih stavaka pa npr. Ministarstvo vanjskih i europskih poslova za prijevozna sredstva u cestovnom prometu za 12 mjeseci planira utrošiti 300 tisuća kuna, a imamo u prvih 6 mjeseci utrošeno više od milijun kuna. Da li ćete ovakva prekoračenja tolerirati i gradovima i općinama, dali ćemo i mi moći kao čelnici jedinice lokalne samouprave se ovako ponašati? I ja bih upozorila i apelirala i podsjetila vas na članak 27. Zakona o proračunu gdje Ministarstvo financija sastavlja upute za izradu proračuna i dostavlja ih jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave do kraja lipnja tekuće godine. Zakon fino predviđa da nakon toga Upravno tijelo za financije izrađuje upute i dostavlja svojim proračunskim i izvanproračunskim korisnicima. Po tom ti isti, znači vrtiće, knjižnice i slično izrađuju prijedlog plana i dostavljaju do 15.rujna čelnicima lokalne samouprave da bi čelnici do 15.studenog uputili gradskom vijeću isto kao i Vlada ovom Saboru. Kako se nalazimo u listopadu znači da evo kasnite sa 4 mjeseca, da li to znači da će i gradonačelnici i načelnici moći u svoja gradska odnosno općinska vijeća uputiti proračune do sredine ožujka mjeseca? Kakav bi to bio kolaps sustava? Znam smijete se sigurno i nama je jako smiješno posebno kada najavljujete nove izmjene Zakona o porezu na dohodak gdje će čak i 2,5 milijarde kuna biti manje u gradskim odnosno općinskim proračunima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem zamjeniku ministra.
Prijedlog Polugodišnjeg izvještaja o izvršenju Državnog proračuna RH za prvo polugodište 2014. godine i prijedlog Polugodišnjeg izvještaja o primjeni fiskalnih pravila za prvo polugodište 2014. godine. Rasprava je zaključena. Prije glasovanja poštovani zastupnik Šuker.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora prilikom rasprave o izvršenju državnog proračuna u ime kluba sam najavio podnošenje zaključka i taj zaključak sam obrazložio u raspravi. Zaključak smo podnijeli, danas sam saznao da zaključak nema obrazloženja i da se zbog toga neće glasovati o njemu. Vjerojatno je Vlada zbog toga donijela odluku o dubinskoj analizi ali ja mislim gospodine predsjedniče zbog onoga što se događa u Hrvatskoj i kakva je situacija u RH da svaki zastupnik u ovom Visokom domu i svaki građanin treba znati koliki je stvarni minus u hrvatskom zdravstvu u ovom trenutku, tim prije što se najavljuju svakakve promjene. To je bio razlog i to sam obrazložio u raspravi, zašto ćemo podnijeti taj zaključak. Danas sam saznao da zaključak nije podnesen sukladno Poslovniku, da ga nismo mislili podnijeti, da nismo mislili ozbiljno, ne bih ga obrazlagao u ime kluba pa prema tome, s obzirom na važnost zaključka i s obzirom da je obrazložen u raspravi u ime kluba, ja mislim da bi se Hrvatski sabor trebao izjasniti o tom zaključku.
Hvala lijepa. Dozvolio sam intervenciju, ma da sam moram reći da je zaključak došao, ali zaključak nije pripremljen u skladu s Poslovnikom. Vraćen je poštovanom zastupniku da ga nadopuni u skladu sa Poslovnikom. Nije nadopunjen u skladu sa Poslovnikom i nije se našao u prilogu za glasovanje. To je cijela istina. To ste sami i potvrdili sada. Nećemo raspravljati. Možete podnijeti Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav da sam vam uskratio mogućnost da zaključak dođe na glasovanje pa ja vas molim da to učinite. Hvala lijepa. Molim da glasujemo o izvješću. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 4 glasa suzdržanih, 15 protiv donesen polugodišnji Izvještaj o izvršenju Državnog proračuna RH za prvo polugodište 2014. godine. Sukladno odredbi članka 11. Zakona o proračunu dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na polugodišnji izvještaj o izvršenju financijskog plana Hrvatskih voda za prvo polugodište 2014. godine. Molim da glasujemo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je odluka donesena većinom glasova, 81 glas za, 3 suzdržana i 16 protiv. Dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na polugodišnji izvještaj o izvršenju financijskog plana Hrvatskih cesta za prvo polugodište 2014. godine. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je predložena odluka donesena većinom glasova, 82 glasa za, 3 glasa suzdržana i 16 protiv. Dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na polugodišnji izvještaj o izvršenju financijskog plana Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost za prvo polugodište 2014. godine. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je odluka predložena donesena većinom glasova, 79 za, 3 suzdržana glasa i 15 protiv. Dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na polugodišnji izvještaj o izvršenju financijskog plana Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka za prvo polugodište 2014. godine. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 4 glasa suzdržanih i 15 protiv donesena odluka u tekstu kako je predložena. Idemo na, dajem na glasovanje Odluku o suglasnosti na polugodišnji izvještaj o izvršenju financijskog plana Centra za restrukturiranje i prodaju za prvo polugodište 2014. godine. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je odluka donesena većinom glasova, 81 glas za, 4 suzdržana glasa i 15 protiv. Dajem na glasovanje Polugodišnje izvješće o primjeni fiskalnih pravila. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 glasova za, 4 suzdržana glasa, 16 protiv donesen polugodišnji izvještaj o primjeni fiskalnih pravila. Hvala lijepa.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda, to je: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Velikog Vojvodstva Luksemburga o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak i na imovinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 711. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Zamjenik ministra financija poštovani Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa zaista najkraće, dakle ugovor između RH i Velikog Vojvodstva Luxemburga o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanju izbjegavanja plaćanja poreza na dohodak i na imovinu potpisan je 20. lipnja ove godine i to od strane našeg ministra financija gospodina Lalovca i gospodina Pierre Gramegna ministra financija Luxemburga. Nakon dva kruga pregovora koji su održani jednom u Zagrebu, jednom u Luxemburgu te su usuglašenim tekstom ugovora postignute brojne olakšice pri oporezivanju dohotka i dohotka … [[Govornik se ne razumije.]] država ugovornica i mogućnosti za povećanje međusobne razmjene dobara i usluga te povećanja stupnja ukupne gospodarske aktivnosti obiju država. Tako da vjerujemo, očekivao sam da neće biti … [[Govornik se ne razumije.]] rasprave ali evo, kolega Šuker se javio pa ćemo rado saslušati stav Kluba HDZ-a, izvolite.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelja uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a govoriti će poštovani Ivan šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra uz sve ovo što ste vi rekli javio sam se iz samo jednog razloga, s obzirom da smo danas raspravljali o izvršenju proračuna i s obzirom da se često čulo da plaćanje poreza na dividendu, ovo je jedan tipičan ugovor koji u principu govori tko taj porez plaća. Porez na dividendu plaćaju isključivo poduzetnici koji rade u Republici Hrvatskoj. Svi poduzetnici pa iz ove financijski možda jednog od najjačih središta ne računajući londonski city neće plaćati porez na dividendu jer je to tako definirano Zakonom o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. A to samo govori da možda neku mjeru koja fiskalno nije toliko bitna smo doveli do toga da nam je to možda kočnica određenim stranim investitorima. Jer mnogi hrvatski poduzetnici su nažalost svoju likvidnost održavali u proteklim godinama na način da nisu isplaćivali dividendu. U trenutku kada je donesen zakon i kada je rečeno da će se to retroaktivno primjenjivati mnogi su dizali kredite, isplaćivali dividendu i onda opet radili pozajmicu vlastitom poduzeću jer bez tih sredstava praktički to poduzeće nije imalo nikakvih obrtnih sredstava. Dakle, moja namjera u ime kluba HDZ-a je bila isključivo to reći. I to je samo jedna odluka koja možda nekada se čini dobra ali kada pogledate njen krajnji fiskalni efekat je nikakav a perceptualno i kako nas gledaju drugi nanosi veliku štetu. I to je na tragu ovoga svega skupa da možda sve zakone, osobito ovakve u ovom Visokom domu treba dva puta raspraviti. Jer možda čovjek kada predlaže zakon čini mu se nešto najbolje međutim, u raspravama nekako ipak vidi neke argumente da možda nije u pravu i onda to napravi. Jer nažalost ovo je samo jedan od onih zakon koji je donesen za vrijeme SDP-a, pa kada je došao HDZ ga je ukinuo pa je SDP došao na vlast pa ga je ponovno vratio. Pa HDZ kada sutra dođe ponovno na vlast će ga ukinuti iz jednog jedinog razlog što se on odnosi na prvenstveno hrvatske poduzetnike jer ponavljam ovakvim aktom kojeg je Hrvatska ja mislim potpisala još je ostala jedna ili dvije zemlja članica Europske unije s kojima nije potpisan se regulira kako poduzetnici koji imaju tvrtke u Hrvatskoj i kada žele iznijeti dobit van plaćaju ili ne plaćaju porez. Hvala lijepa. Ali ćemo podržati ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem zamjeniku ministra.
Idemo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između RH i Velikog vojvodstva Luxemburga o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i sprječavanja izbjegavanja poreza na dohodak i na imovinu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 711. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je predloženi zakon donesen jednoglasno sa 99 glasova za. Broj P.Z. 711 radi zapisnika.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda a to je: - Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2013. godinu; Državna Komisija za kontrolu postupka javne nabave podnijela je izvješće na temelju članka 18. Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Prijedlog akta ste primili. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Predstavnik predlagatelja je zamjenik predsjednice Državne komisije, poštovani Anđelko Rukelj. Izvolite za govornicu. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Goran Matešić predsjednik. Oprostite krivo su mi napisale stručne službe. Sutra ćemo ih pitati zašto. Hvala.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pred vama se nalazi Izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2013. godinu. Državna komisija je samostalno, nezavisno, regulatorno tijelo, žalbeno tijelo, drugostupanjsko središnje tijelo koje odlučuje u postupcima javne nabave i koncesija i javnoprivatno partnerstva. Količina podataka koji o sebi i svom radu Državna komisija podnosi Hrvatskom saboru je utvrđena zakonom. Mi smo bili slobodni i premašiti tu količinu a sve u svrhu da se ova mlada pravna grana i ujedno i ekonomska grana koja s jedne strane znači kontrolu trošenja javnih financija, s druge strane bi trebala predstavljati poticaj razvoju tržišnog natjecanja i poduzetništva na taj način želimo to doprinijeti. Nešto što bih želio skrenuti pažnju jeste postupak izjavljivanja žalbe. Državna komisija postupa u granicama žalbenog navoda. Dakle nešto slično kao parnični sud, donekle ograničeno postupanje po službenoj dužnosti definicijom bitnih povreda. Odluke Državne komisije se objavljuju na internetskoj stranici, dakle dostava odluka se vrši objavom na internetskoj stranici što s jedne strane smanjuje trošak, s druge strane doprinosi razvoju i dostupnosti pravne prakse a time i predvidivosti postupanja Državne komisije. Kako vidite upisnik već dugo vremena, upisnik predmeta je na, javno objavljen na internetskoj stranici i na taj način se omogućava da sudionici žalbenog postupka promptno znaju kada je žalbeni postupak pokrenut i njegovu sudbinu. Poslovanje i rad Državne komisije je iskazan ovdje. Možda bi trebalo kazati da Državna komisija ne ubire sredstva iz naknada za pokretanje žalbenog postupka, međutim ona su znatna u iznosu od 13 milijuna i 900, gotovo 14 milijuna i ona znatno premašuju sami trošak rada Državne komisije. Ono što se desilo u '13. godini na planu broja žalbi je zapravo najveće povećanje broja žalbenih predmeta koji je ikad zabilježen jer već u '14. godini imamo izvjesno smanjenje. U odnosu na prethodnu godinu je povećanje od 23%, dakle u toj godini Državna komisija je imala u radu ukupno 2298 od čega treba odbiti prenesene, neriješene predmete koji se terminski nisu mogli riješiti jer su otprilike podneseni krajem prethodne godine. Njih ima 197. Ono što bih ja rado istakao jeste da značajan je podatak o broju javnih nabava koje su kontrolirane kroz žalbeni postupak pred Državnom komisijom. On iznosi 11%. To nije veliki broj, ali je to onaj broj o kojem su privatni ponuditelji nezadovoljni izjavili žalbu i omogućili da se zapravo kroz žalbeni postupak nadzire i kontrolira javno trošenje sredstava. Ja znam da svake godine, pa i ove će ovaj statistički pokazatelj o broju naručitelja i u odnosu na broj izjavljenih žalbi i žalbe koje su usvojene izazvati priličnu medijsku pozornost. Ovo je jedan od načina da se ukaže na potencijalnu kvalitetu u vođenju i postupaka javne nabave i postupaka pravne zaštite. Državna komisija od statistike, svoje interne statistike usvaja 28,54 dakle skoro 29%. Značajan je podatak da odbacuje dakle iz različitih procesnih nedostataka 34%. To ukazuje na nedovoljnu educiranost žalitelja što nije posve dobar pokazatelj. Prosječno vrijeme trajanja žalbenog postupka je kao što vidite ovdje u izvjesnoj mjeri značajno smanjeno, pri čemu postoji jedan zakonski može kazati nelogičnost, zakon utvrđuje obvezu postupanja dakle donošenja odluke i objavljivanja Državne komisije u roku od 30 dana od dana urednosti žalbe. Urednost žalbe je jedna faza koja je daleko od, u najčešćem broju slučajeva daleko od žalbe koja je spremna za odlučivanje. Dakle sama žalba kao akt može biti uredna, ali ako njoj nije priložena dokumentacija temeljem čega se može provest postupak kontrole onda Državna komisija ne može odlučivati o tome. Najčešće nepravilnosti su istaknute u smislu edukacije i upute zakonodavcu u pravcu izmjene propisa. Upravna sudska zaštita, dakle protiv odluka Državne komisije može se zatražiti upravno sudska zaštita svega 5,62% od ukupno riješenih predmeta idu kasnije u upravni spor i vrlo malo ih zapravo završi usvajajućom odlukom. Tako da u principu 94% odluka Državne komisije postaje pravomoćno u tom obliku, što govori o utjecaju Državne komisije na formiranje pravne prakse. Evo to bi bili, dakle u ovom tekstu se sadrži i ocjena stanja u pravnoj zaštiti gdje je dat nekakav presjek i date su nekakve sugestije u smislu koje se mogu koristit kod donošenja novog propisa. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvi se javio Franjo Lucić.
Hvala lijepo. Evo htio sam samo nekoliko riječi reći upravo na izlaganje je l predsjednika, nismo razumjeli sad, javne nabave. Vi ste rekli da je zamjenik [[Upadica Nenad Stazić: Izvolite, javili ste se za repliku ne valjda meni nego gospodinu Matešiću. Ali pojašnjavam, nisam čuo vas tko je zamjenik ili predsjednik. …]] Upadica Nenad Stazić: Predsjednik./… E to vas pitam. Dakle gospodine predsjedniče, upravo na vaše izlaganje po pitanju javne nabave su problemi poduzetnika i svi mi skupa ovdje i predlagatelj koji je predlagao Zakon o javnoj nabavi pokazalo se da evo po ne znam koji puta vršili smo izmjene i dopune, a da ni danas ta javna nabava ne funkcionira onako kako bi trebala funkcionirati. Naime, upravo sve ove žalbe koje idu na temelju javnih nadmetanja su doista prespore i predugo traje. Preko 80 dana imamo slučajeve dakle u Požeško-slavonskoj županiji gdje jednostavno ne dobiješ nikakav odgovor. Dolazimo u poziciju da recimo zimska služba, održavanje koje inače vrše županijske uprave za ceste dolazi u pitanje jer jednostavno ovaj sustav nadmetanja i pogotovo kad završi na žalbi jednostavno je predugotrajan i jako se dugo čeka i vodi nas u jednu neizvjesnost. Kako upravo sada imamo slučaj, a to je da do dana današnjeg nemamo riješeno pitanje žalitelja, obzirom da dolazi zimska služba i u pitanje se dovodi održavanje upravo županijskih cesta na području Požeško-slavonske županije, pitam vas kako i na koji način ćemo to razriješit ako smo ovako spori u donošenju odluka.
Zahvaljujem. Vrijeme vam je isteklo. Na repliku odgovara poštovani Goran Matešić. Izvolite.
Na vašu repliku bi trebalo reći da žalbeni postupak traje onoliko koliko treba da traje nakon što naručitelj dostavi dokumentaciju temeljem koje se može odlučivati, tako da ja ne znam, vi ste rekli posve apstraktno. Statistički se zna da postupak javne nabave traje 6 mjeseci kod naručitelja, a da postupak, žalbeni postupak uprosječen čuli ste koliko traje pred Državnom komisijom. Pri tome treba u konkretnom slučaju voditi računa kad je i kako naručitelj postupio u žalbenom postupku, da li je uredno, promptno dostavio dokumentaciju ili je trebao biti pozivan da to napravi. A što se tiče održavanja cesta ili nekih hitnih postupaka pa valjda je naručitelju jasno da treba takav postupak pokrenuti na vrijeme, a ne tako da onemogući postupak nabave a i postupak pravne zaštite.
Zahvaljujem. Ujedno vas molim da drugi put kad budete odgovarali na repliku ustanete kao što ustaju i zastupnici kad vam repliciraju. Druga replika, poštovani Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine Matešić. Ja sam malo gledao ove podatke i dobro je da ste smanjili u 2013. godini sa onih 59 dana na 39 dana. No, pohvalili ste se kako je u državni proračun uplaćeno 6 milijuna 279 tisuća kuna više nego što je u stvari trošak same Državne komisije. Pa sad ja postavljam pitanje, da li je smisao Državne komisije da puni državni proračun ili je smisao Državne komisije da u što bržem vremenu riješi žalbene predmete kako bi se projekti odvijali, kako bi gospodarstvo moglo disati. Prema tome, mislim da bi ovo vrijeme od 39 dana u prosjeku iako ima dosta ovakvih situacija što je kolega Franjo malo prije govorio da ima toga da traje i po dva, tri mjeseca. Dakle, očito je da bi trebalo pojačati rad Državne komisije da li brojem kadrova ili čime drugim. Ne znači da treba zato zapošljavati nove ljude, nego ih prebaciti tamo. I taj trošak, odnosno funkcionalnost i efikasnost Komisije prikazati u rješavanju predmeta u nekih 7 do 10 dana. To bi onda bilo jedno pravo izvješće, a očito da financijski ono to može podnijeti.
I Tomislav Klarić, replika.
Poštovani predsjedniče, evo spomenuli ste postotak žalbi koje se odbacuju. Čini mi se da ste rekli 34%. Rok od 30 dana kojeg vi koliko mi imamo iskustva na terenu ne poštujete, pa on taj rok se premašuje podosta. E sad od tih 34% žalbi koje se odbacuju, onaj tko se žali a mi na terenu ih znamo zvati profesionalni žalitelji, mnoge od njih prouzroče ogromne štete. Radovi stoje, ne mogu se ugovoriti poslovi dok se ne riješi žalba, onda kad se žalba odbaci tek onda konačno nastaje problem i pogotovo ukoliko se radi o jedinicama lokalne samouprave koje su proračunom vezane za određene poslove i predmetne nabave koje ugovaraju. E sad, zgodno bi bilo znat podatak budući da svi mi i oni koji se bave javnom nabavom najveći postotak je najjeftinija ponuda što u konačnici nije najekonomičnije rješenje za sve nas. Koji su vaši naputci, koje su vaše smjernice u tom smjeru da se i vaši rokovi skrate, ovaj razuman rok od tridesetak dana i što predlažete u ovom smislu da bi se oni koji se žale neosnovano sankcionirali i da bi se nadoknadila šteta koju naprave tim svojim žaljenjem neosnovanim jedinicama lokalne samouprave, regionalne samouprave i svim onim koji su u proceduri postupaka javne nabave.
Odgovor na repliku, Goran Matešić.
Što se tiče, vi ste doveli u vezu broj odbačenih predmeta sa dužinom trajanja. Ovaj iskazani, vrijeme dužine trajanja je uprosječen što znači da u nekom predmetu je to puno kraće, u nekom predmetu je puno duže i sad vi znate šta je statistika. Naravno, kod predmeta koji se utvrđuju procesne pretpostavke koje se moraju utvrditi odmah na početku dođe do ranijeg donošenja odluka, dakle poslije par dana ako se utvrdi da ne postoji neka pretpostavka. Doduše, treba u nekim slučajevima zatražiti od žalitelja da tu žalbu ispravi, da uplati naknadu ako to nije i onda tu dođe do nekog vremenskog perioda. Ali u principu predmeti koji se odbacuju relativno brzo, relativno brzo se o njima odlučuje. Pitanje vaše sugestije najniža cijena ili neki drugi kriterij. Ne znam je li mjesto, ali Državna komisija isto, mislim je mjesto sigurno Sabora, ali da li je naše izvješće. Državna komisija sigurno ima svoje mišljenje. Preporuka je najkraće ekonomski najpovoljniju ponudu kao kriterij bolje razraditi u zakonu, bit će upotrebljivija i moći će se koristiti.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi u raspravi u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista kolega Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. S obzirom na temu i značaj ove Komisije kad je pretvorimo u novac 21 milijarda i nešto milijuna predmet javnih nabava prema podacima iz samog izvještaja moram izraziti svoje nezadovoljstvo i čuđenje da gospodin Metešić o tako važnom izvješću dosta nestrukturirano govori par minuta kao da ga apsolutno ne zanima predmet, a mogu ga i razumjeti jer nije predstavljao izvještaj o svojem radu, nego radu Komisije prošle godine. On je u Komisiju došao prije kratko vrijeme, pa vjerojatno je zbog toga tako olako pristupio davanju samog uvodnog obrazloženja. Najprije pitanje ako mogu dobiti konačno odgovor. Prvo, koliko članova Komisija s današnjim danom broji? Naime, prema zakonu ta Komisija bi trebala imati 9 članova. Ja pitam da li Komisija ima 9 ili 8 članova? Drugo, to koliko je članova i da li je popunjena nije kriva komisija nego mi, odnosno oni koji prema zakonu moraju Saboru predlagati izbor imenovanja. Drugo, u izvještaju piše da u prošloj godini do kraja te godine je komisija djelovala samo sa 3 člana i da to nije utjecalo na rad komisije. Takva konstatacija znači da ih ne treba biti 9, da je dosta 3. Jer ako su samo 3 člana komisije naročito od 8. ili 9. mjeseca pa do kraja godine mogli uredno izvršavati svoje obaveze onda proizlazi i to uredno i na način da nije utjecalo na kvalitetu rada znači da ih je dovoljno 3 člana. Ja ne vjerujem da je dovoljno 3 člana, nisam siguran u to da je dovoljno ali ovo pitanje otvaram zbog toga da jednom netko odgovori zbog čega komisija nije bila popunjena ne samo do 31.12., ne samo do sada, ja velim da i sada nije popunjena do kraja, da devetog člana komisije nema. Ako su podaci ovdje iznijeti točni. Drugo, ovo je jedno od rijetkih tijela koje je na "samofinanciranju" pod navodnicima jer su ostvarili prihode od 14 milijuna 110, a proračun je 7 milijuna 831 tisuću. Dakle, stvorili su pozitivni efekat u državnom proračunu. To s naslova troška je dobro. Da li su troškovi žalbenog postupka preveliki to je sad druga stvar, ali se sjećam da smo radili tu određene promjene i po europskim standardima uveli norme da se troškovi žalbenog postupka ujednače ne u odnosu na vrijednost spora nego na određenim iznosima. Zašto sam rekao da je ova komisija jako važna, s nestrpljenjem ću čekati izvještaj za ovu godinu i čuti i sudjelovati u raspravi za iduću godinu nakon kadrovskih promjena, 17 831 predmet javne nabave vrijednosti 21,9 milijardi kuna od 619 različitih naručitelja. I … u 2013. bilo u Hrvatskoj. 2298 žalbi je komisija primila, od čega je, ako računamo i prenijete iz ranijih godina, riješeno 2101 ili 92%. U ovom postotku riješenosti žalbi jedni su uspješniji od onih koji Saboru podnašaju svoj izvještaj. Broj žalbi u prošloj godini u odnosu na 2012. povećan je skoro za 12% a vrijednost javnih nabava u prošloj godini u odnosu na 2012. je dupla, duplo veća. U 2012. to je bilo 11,5 milijardi, u prošloj 21,9. Praktički ova komisija u ime Hrvatskog sabora bdije i rješava žalbene postupke u javnoj nabavi vrijednoj 22 milijarde kuna državnog novca, novca lokalne i regionalne samouprave. Ovo ću još tri puta poslije ponoviti zbog onoga što smatram da u ovom izvještaju nedostaje. Zanimljivo je i dobar je prikaz žalbi po fazama. I komisija nas izvješćuje da je od 2098 žalbi 1463 bilo na odluke onih koji su javnu nabavu izvršavali i to razumijem. Ali je bilo i 528 žalbi na objavu same javne nabave i dokumentaciju. S obzirom da komisija ima funkciju žalbenog tijela interes Sabora i Vlade je da popravljamo zakonodavni okvir ako na temelju njihovog izvještaja vidimo da bi nešto bilo dobro popraviti. E sada, koji su razlozi tako velikog 40% žalbi na objavu javne nabave i dokumentaciju? Što se tu događa? Na što žalitelji upozoravaju? Što je komisija ustanovila, zašto kod samih objava i dokumentacija je tako veliki broj žalbenih postupaka? Da li je potrebno intervenirati u zakon ili se radi o obijesnom žaljenju npr.? To je ono što bih ja volio znati. Zato ova komisija i postoji da nas uputi i educira i veli da nešto treba mijenjati, ne, ne treba ništa jer je to posljedica nečeg drugog. Dakle, molio bih ubuduće da i strukturu kada dajete prikaz strukture žalbi ove i same odluke i objave i dokumentacije nam razložite zbog čega tako veliki broj žalbi na objavu i dokumentaciju. Treće, piše u izvještaju da je komisija podnijela 7 optužnih prijedloga i to 5 zbog toga što nisu dobili traženu dokumentaciju. I drugo, zbog toga što je onaj koji je vršio javnu nabavu postupio suprotno odluci komisije. Tko su tih 7 obveznika javne nabave protiv kojih je komisija podigla optužne prijedloge? Tko su ta dva prva čovjeka koji podliježu Zakonu o javnoj nabavi koji su ignorirali odluku komisije? Jel to mi smijemo znati u Saboru? Jer to nisu privatna poduzeća ne', radi se o javnom sektoru, državnom sektoru, sektoru lokalne i regionalne samouprave. Kad već dajete podatke nemojte skrivati ko su ti koji se na takav način, ja inzistiram da ovdje iznesete sedam tih ustanova ili tvrtki koji su vam odbili dostaviti dokumentaciju i postupili suprotno od vaših odluka. Javnost i Sabor to moraju znati i to u izvještaju morate naznačavati. 1938 riješenih predmeta i sad 672 odbačaja, i 527 odbijenica. Zašto su odbačene žalbe? Neurednost 289, nepravodobnost 159, nepostojanje pravnog interesa 131, nenadležnost 12, nedopuštenost 1, ostalo 80. I te žalbe su odbačene. A zašto je 527 odbijenih, koji su razlozi odbijanja žalbi, nema u izvještaju. Odbačaje ste dobro prikazali, a koji su razlozi odbijanja žalbi? Sabor donosi zakon, veliki broj se njih i žali naročito privatnih investitora, poduzetnika da sa sustavom javne nabave i u samom zakonu nešto ne štima. I kako sad da korigiramo zakon ako nam ne velite što je tu problem? 527 od 1938, struktura odbijenih žalbi. Ako ste dali za odbačaje dajte i za odbijene po razlozima. Rekli ste gospodine Matešiću da se vjerojatno radi o nedovoljnoj educiranosti žalitelja. Kad ste rukovodili jednim drugim tijelom i podnašali izvještaje Saboru onda ste uvijek pisali da su mnogi zakoni dosta nedorečeni. Da li se doista radi o neznanju, ako da onda vas upućujem i pitam, naime u Ministarstvu gospodarstva koje je matično ministarstvo za ovo područje tako je bilo izvještavano i u mandatu za vrijeme HDZ-a i sada, čine se veliki naporu upravo na području edukacije i primjena novih pravnih propisa i da bude što manje sporova. Kakva je vaša suradnja sa Ministarstvom gospodarstva? Da li ove uočene slabosti u sustavu, razloge odbačaja i odbijanja žalbi im dostavljate da bi oni mogli biti u funkciji predlaganja popravaka zakonodavnih rješenja koje u Hrvatskoj imamo ili vas to ne zanima i usko ste se fokusirali samo kao na žalbeno tijelo jer u ovom izvještaju o tome nema ni riječi, dakle Saboru niste podastrli ništa što bi moglo poslužiti za ocjenu kvalitete zakonodavnog rješenja. Pišete i da je česti slučaj da žalitelji prilikom objave javne nabave i dokumentacije nakon završenog žalbenog postupka ne pojave se u natjecanju nakon rješavanja žalbi. Dakle, idu sa žalbom, očito odugovlače postupak, kad im je žalba riješene onda se ne jave u natjecateljskom postupku. Ili to možemo samo konstatirati, moramo samo konstatirati i postoje neki pravni lijek jer očito se radi smo o namjeri ili odugovlačenje ili spiniranja, namještanja natječaja. Ovo je ozbiljna stvar što ste napisali, ovo ja primam s velim upozorenjem. Dakle, o čemu se tu radi? Možda postoji zajednički nazivnik njima. E da ste nam dali podatke ko su oni i u kojim sektorima se barem to najčešće događa, u kojim područjima onda bi mogli možda naslutit da se radi o nekakvim interesnim lobijima. Ja samo sad mogu naslućivat, neću govorit o sektorima za koje mislim da to rade. Gradonačelnici, načelnici vjerojatno već mogu prepoznati u tome, ali ako već dajete takve konstatacije ona je očito istinita, dajte nas podučite što se događa, kako je to moguće jer žalba nije besplatna, dakle netko riskira dio novca i onda se ne pojavi u natjecateljskom postupku kasnije, a uzeo je 2, 3 mjeseca nekom vremena. To su ozbiljne stvari i od izvještaja vaše komisije ili mi u Saboru, ili u Vladu bi trebali kreirati eventualne promjene ili konstatirati da u zakonodavnom okviru nema problema, nego prihvatiti vašu tvrdnju da žalitelji nisu dovoljno educirani. Onda bi možda bilo dobro da i otvorimo neku predškolu za njih da se educiraju. I na kraju sljedeće, dobro je da ste dali pregled za sve javne naručitelje po broju žalbi, broju predmeta javne nabave, broju žalbi i broju usvojenih ili odbijenih žalbi. Ja zbog pomankanja vremena ne mogu apostrofirati ali sam za svoju potrebu napravio još jednu tablicu za sve one, u tablice sam unio, u prvu tablicu sve one u kojim je broj žalbi bio veći od jedne trećine postupaka javne nabave. Pa tako imate recimo Hrvatske šume koje imaju 62% žalbi, dakle od 163 postupaka javne nabave 101 žalba je bila izjavljena, 62%. Takvih bisera u državnoj vlasti, a posebice u sferi zdravstva koji prelaze čak 60% je jako puno, ali to je samo jedan kriterij. A druga tablica je postotak usvojenih žalbi. I kad pogledam tablicu gdje su usvojene žalbe, veći broj u 33% jedne trećine, opet se vrtimo u istom krugu. I opet se događa da nitko, čak ima jedan 100% ako će ga na brzinu naći, tko je to bio sa 100% usvojenih žalbi, dakle sve što god se žalilo sve je komisija uvažila. Ovi podaci bi trebali biti alarm za onima koji bdiju nad zakonitošću rada. 5% žalbi, 10, 15, 20 ajde 20% usvojenih žalbi, ali sve što je više od jedne trećine upućuje na alarm. Pa ova tablica ovdje u ovom izvještaju prerađena kao što sam si je napravio ja po meni bi trebala biti dobro upozorenje resornim ministrima, posebice u sferi zdravstva da vide što im se događa u njihovim ustanovama.
Hvala. Kolege Ivan Grubišić i Damir Kajin iz Kluba nezavisnih zastupnika nisu prisutni pa gube pravo rasprave po ovoj točci. U ime Kluba zastupnika HNS-a potpredsjednik Milorad Batinić. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice. Predsjedniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Naime, večerašnja rasprava o radu Državne komisije bit će skoro identična osim sa popraćena sa drugim statistikama za razliku od moje rasprave za 2012.godinu. Manje-više ono što je prethodno i kolega Lesar kazao statistički gledano moglo bi izvješće biti dopunjeno. Ja ću nastojati vrlo kratko u svom obraćanju kazati na neke nedostatke, kako smatram da su nedostaci. Naime, kada govorimo o ukupnosti broj postupaka javne nabave i kroz elektronski oblik negdje oko 17, bliže 18 tisuća. Prošle godine sam zamolio da bude u izvješću ukupna vrijednost nabave da možemo usporediti sa vrijednošću nabave koja je u žalbenom postupku. to koliko nisam uspio iščitati u ovome izvješću. Iako ovaj iznos vrijednosti nabave koje su u žalbenom postupku preko skoro 22 milijarde je impozantan i isto tako nadam se da nije u srazmjeru broj žalbi negdje oko 11% da i te 22 milijarde nisu 11% ukupnosti javne nabave što ne bi bilo logično. Ono što bih želio isto tako istaknuti vezano na sam rad odnosno na izvješće i komisiju to je broj zaposlenih, to je tim ljudi od 32 ljudi i kada ga stavimo u vezu sa brojem dana potrebnih da se donese odluka po žalbi koji je sada značajno manji nego što je bio 2012., a pogotovo u odnosu na 2011.godinu sa 61 na 59 sada 39, smatram da bi to, a vjerujem da i u vašem fokusu također ono što je da se smanji na minimum minimuma koliko je to moguće. Naime, sam dio onog vremena 16 dana od kompletiranja žalbi do kazat ću pravomoćnog rješenja s vaše strane, 16 dana mislim da onaj dio 23 dana koji je potreban za kompletiranje žalbe da bi to trebalo skratiti, da li intervencijom u sam zakon ili vašim nekim naputcima, mislim da je to prostor gdje možete napraviti daleko veći pomak u broju rješavanja žalbi. Jer činjenica je i naručitelje i žalitelje zanima tih 39 dana, radi se o radnim danima, a ako to svedemo znači to su u prosjeku negdje 2 mjeseca. Kada se pogleda broj ljudi 32 zaposleno, sada ne ulazeći u samu strukturu i kada stavimo u kontekst 2101 riješene žalbe ispada da po jednom zaposleniku gledajući sve ispada 65 žalbi ili nešto manje od 4 žalbe na jednog zaposlenika. Kada gledate to i kada gledate ovih 39 dana, kada gledate kontekst 16 dana i onih 23 pokušajte u tom smjeru razmišljati. Naravno ne ulazeći u pojedinu strukturu žalbe jer postupak nabave jednog od drugog je velike razlike, određene specifičnosti. Međutim ako gledate da ima godina dana radnih dana, vi ste tim vas 32 i ispada 4 dana po jednoj žalbi. Pokušajte vidjeti, sagledati gdje je mogući prostor za racionalizaciju vremena obrade žalbenog postupka. Ovo nemojte shvatiti kao kritiku, više kao preporuku da vidimo gdje i kako. Da li je potrebno, a naglasili ste bili također u izvješću dodatno ekipiranje, slažem se, sve sa ciljem da se taj žalbeni rok rješavanja žalbe skrati. Jer kada gledate samo bio sam i u izvješću za 2011.godinu kada smo raspravlja radi se o 22 milijarde kuna, ako svedemo to na 2 mjeseca, uzmite si godišnju kamatnu stopu pa vidite koliko je ne doslovno ali u bankarskom smislu koliko je kamata na taj novac vezano kada je novac praktički mrtav. Ono što bi također želio istaknuti ono što je uredu, što pohvaljujem to su recidivisti na koje sam upozorio znači statistika recidivista u javnom sektoru na koju je izjavljeno na čije postupke izjavljeno pet i više žalbi. Tu bi svakako, taj podatak naravno dostupan je i Državnoj reviziji koja također ide u revizorsku kontrolu. Ali isto tako na tragu ovoga što je kolega Lesar rekao i ovaj statistički podatak i ovu tablicu koju je samostalno izveo, a vjerujte velika većina nas koji smo gledali također smo došli znači da postoje neki koji su i više od recidivista. To svakako ukazuje da je edukacija što se tiče javne nabave nikada ne smije prestati u javnom sektoru. Ustvari ovi pokazatelji pokazuju da je nedostatna, da je nedovoljna i da bi upravo trebalo i sa ove rasprave ukazati na recidiviste i na one koji ponavljaju praktički vjerujem iste greške u samom postupku javne nabave. Govorio sam znači o vremenu koje vjerujem da li je to dodatnim ekipiranjem, da li je to zadiranjem u Izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi, pojednostavljenju određenih procedura. A isto tako volio bih da razmislite i ono o skraćivanju procedure na kompletiranje javne nabave. Onaj koji je spreman, koji ima interes, vjerujte mi njemu ne treba, ne znam nekih 10-ak ili 15 dana da kompletira dokumentaciju, on dokumentaciju ili ju ima ili ju nema. I preko toga skraćivanja vremena vjerujem da bi se utvrdio njegov pravni interes da li poslovne ili bilo kakve druge razine da li ga ima ili ga nema. Mislim da tu ćete dobiti potporu i ovoga Doma u tome a mislim da neće biti u suprotnosti sa zakonskim rješenjem. Ono što bih također želio isto istaknuti koju dajete mogućnost, odnosno koju zakon daje upravno sudska zaštita i ukupnosti, znači u ovoj tablici ne znam na kojoj strani piše 2101 rješenje predmeta, 118 tužbi na predmete zaprimljene i riješene u 2013. godini što iznosi nekih 5,62%. Tu ste naveli također u statistici, znači da je 31 rješenje od 118 je zaprimljeno, 20 u tužbama, 20 predmeta odbijeno, međutim 5 tužbi je usvojeno. Ako tih 5 tužbi stavimo u statistiku to su od 118 onda je to više nego u redu. Međutim ako stavimo u odnos na 31-u znači što je došla presuda od upravnog suda, onda je to izuzetno visok postotak. To je 16%. Zašto to govorim? Kada smo govorili znači da je nedovoljna educiranost žalitelja još je veća needuciranost znači javnih naručitelja. Vjerujem da ste isto svjesni, velim ovisno je o kadrovskoj strukturi koju imate da apsolutno i edukacija u vašim redovima mora biti primarna. Postavljam pitanje što je pošlo po krivom, zašto je upravni sud u 5 predmeta od 31 konstatirao da je bila opravdana tužba upravnom sudu? To bih isto volio da vidimo u ovom izvješću, ljudski je griješiti. Ali velim, ne trebate ništa skrivati, mislim da je to svakako bi trebalo biti sastavni dio izvješća. Ocjena stanja pravne zaštite u javnoj nabavi pa navodi žalbeni postupak pa ste naveli kao jedne od uzroka stalnog rasta gospodarsku krizu, povjerenje stranaka u rad Državne komisije, podizanje razine znanja među žaliteljima o njihovim pravima u postupcima pravne zaštite u javnoj nabavi, moja je sugestija a mislim da se može iščitati iz rasprave nedovoljna educiranost javnih naručitelja. Jer žalbe bi bile odbačene u samom startu da su neosnovane da javni naručitelji nisu počinili određene previde i propuste. Ono svakako što također bih želio a vi ste istaknuli u svome izvješću antikorupcijsko djelovanje, mogu se složiti. Međutim, složio bih se jače da imamo podatak od skoro 18 tisuća javnih nabava koliko je to financijski u odnosu na 11 i nešto posto koliko je uloženo žalbi na 22 milijarde. I isto tako vjerujem da pratite, imate izvješća i '11.-te i '12.-te i ove godine također da li je možda, jer vidio sam među ovim recidivistima također spominje se i grad Zagreb. Vrlo interesantna tema, da li je, da li ste uočili, da li ste možda, mene bi osobno da radim da sam član Državne komisije, da sam na vašem mjestu mene bi osobno zanimalo da li je možda u nekim predmetima, saznati ćemo da li ima nekih elemenata zanimalo da li je prošla žalba kroz vašu proceduru ili određene postupke javne nabave i konstatira se ili će se možda u budućnosti u dogledno vrijeme konstatirati da je bilo određenih kriminalnih radnji. Čisto kao jedna vrsta poučka. I velim, da sam na vašem mjestu mene bi osobno to vrlo zaintrigiralo. Ono što bih želio također istaknuti a to je na kraju, ne manje važno, preporuke za razvoj sustava javne nabave i zaključak. Ovo bih molio ukoliko nije u, ne postoji praksa da se svoja iskustva prenesete državnoj reviziji i Upravi za javnu nabavu u nadležnom Ministarstvu gospodarstva. Jer nitko bolje od vas u sustavu rješavanja žalbi ne može uočiti, ne može vidjeti i određene nedostatke regulative. Promijeniti određeni zakon, određene, pa i mijenjali smo upravo radi profesionalnih žalitelja, to je upravo bila vaša intencija. Ja vas molim i apeliram, vjerujem da ćete dobiti podršku svih nas ovdje, ono što smatrate, radi pojednostavljenja procedure, ne pogodovanja u smislu ili možda stvaranja šireg prostora antikorupcijsko djelovanje mora imati, zadržati svoj efekt u tome ali pokušajte vidjeti gdje postoji prostor za racionalizaciju i u smislu racionalizacije vremena od tih 39 dana. Vjerujem da imate prostora, želim vam da sljedeće izvješće odnosno izvješće za ovu godinu da dobijemo određene analize i da možda uspijete složiti ekipu sukladno potrebama i ne trebate se bojati. Ono što je i kolega Lesar napomenuo a također je u izvješću a spomenuo sam to i prošle godine vi imate, jedna od rijetkih ste agencija odnosno državnih administrativnih kuća, da tako kažem, koja je na samofinanciranju čak bi mogao kazati da zarađuje u tom dijelu. Klub HNS-a temeljem svega iznesenoga i uz ove preporuke koje sam napomenuo podržat će ovo izvješće. Hvala vam.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Gospodo iz Državne komisije. Pa možda niti jedna tema nije toliko medijski atraktivna i eksponirana kao javna nabava. Nemate dana da u medijskim člancima se ne spominje da je ovaj ili onaj napravio nešto krivo. Zato je klub HDZ-a i bio protiv toga kad je Sabor povećavao granicu za koju nije potrebno obaviti postupak javne nabave. Međutim, ono što želim na početku reći je, smeta me da Komisija i Državna revizija ne reagiraju na nešto što se često događa, a to je kumulativne nabave do onog iznosa do kojega nije potrebno obaviti javnu nabavu pa vam se tako nekoliko različitih poslova napravi. I mislim da na to naprosto treba upozoravati i to je zajednički posao i trebao bi biti i Državne revizije i Državne komisije, jer mislim da je to prostor kroz koji se najčešće odvijaju određena koruptivna djela. Što se tiče samog izvješća, ono je tehnički korektno napravljeno. Možda, ja bar tako smatram i mi u klubu HDZ-a, ovakvo izvješće bi u principu trebala služiti podloga za eventualne prijedloge, izmjene zakonskih propisa. Jer ako se igdje može detektirati nedostatak jednog zakona, osobito ovakvog jednog važnog zakona onda se može vidjeti u žalbenim postupcima zlouporaba žalbe, jer ja mislim da u malo žalbi, u malo drugostupanjskih postupaka ima toliko zlouporabe žalbenog postupka kao što se to događa kod žalbe u Komisiji za javnu nabavu. Nešto ću kasnije više govoriti o tome. No, ono što bih želio reći na početku, lijepo je reći da se ostvario skoro 100% veći prihod od onoga koliki su bili troškovi za rad Komisije. Međutim kad pogledamo naknade koje treba platiti prilikom žaljenja onda ćete vidjeti da su tu mali u nepovoljnom položaju i mislim da bi možda trebalo upravo na tragu toga razmišljati da se njihova naknada smanji. Ali ono što također iz ovog izvješća možemo vidjeti i što smo vidjeli danas Izvješće o izvršenju državnog proračuna i ovo izvješće reflektira gospodarsku krizu i recesiju u Republici Hrvatskoj. Jer povećani broj žalbi nije posljedica educiranosti i zbog toga što oni koji se žale imaju silno znanje o javnoj nabavi i o tome kako proces javne nabave izgleda, nego zbog toga što se na natječaje javlja nekoliko puta, pa možda nekad i nekoliko desetaka puta više ponuditelja nego što se to događalo u prethodnim godinama jer naprosto nema posla. Obveznici javne nabave su iskreno govoreći jedini investitori u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj počevši od jedinica lokalne samouprave, preko države. I svakom je u interesu ući u taj proračunski kolač. Jer jedanput kad uđete u njemu dobijete određena saznanja i spoznaje i prilikom sljedećeg natječaja će vam biti daleko lakše ostati u tom kolaču nego se izboriti da nekoga maknete tu. I to je jedan od razloga zašto ima toliko žalbi. I ono što mi nikako nije jasno i u stvari si čovjek postavlja pitanje kako netko može raspisati natječaj a da u natječaju ima elementarne greške od same odluke o provedbi javnog natječaja i dokumentaciji. Jer kad pogledate broj žalbi koje se odnose, najveći broj žalbi se praktički odnosi na dokumentaciju, nekakve administrativne greške prilikom podnošenja natječaja. E sad se postavlja jedno elementarno pitanje kako netko može ići u proces javnog natječaja kad ovo što se vidi iz žalbe najviše žalbi je na nekakve administrativne greške. A onda možemo misliti što se događa dalje, jer ako netko priredi kvalitetnu dokumentaciju i sve za natječaj kako se može dogoditi taj nekakav formalna greška i da se praktički žalbe usvajaju. I to je isto jedan signal da se tu možda neke stvari trebaju mijenjati jer to isto tako može netko namjerno napraviti zbog toga jer se netko nije javio ako se trebao možda javiti, pa onda napravi nekakvu formalnu grešku da se natječaj poništi. Dakle, to su sve činjenice od kojih ne treba bježati, koje mi u ovom Visokom domu ne smijemo nikako zanemariti iz jednostavnog razloga što sutra kad se nađu izmjene i dopune zakona onda moramo bit svjesni da se to mijenja zbog toga i toga. Žao mi je što Komisija nije još uvijek popunjena iz razloga što vidimo da 2013., zapravo 2012. u odnosu na 2011. i 2013. u odnosu na 2011. se smanjio rok postupka. To je dokaz da su i bilo više ljudi i da naprosto administrativni potencijali Komisije, neovisnost Komisije je preduvjet za miran san svih onih koji provode javnu nabavu jer mislim da je to ključno. Svako tko pošteno razmišlja i promišlja, ako mu se nekakav predmet nađe na žalbi i ako ta žalba ne bude usvojena ili bude usvojena onda je siguran u principu da je taj posao kvalitetno odradio. I zato je potrebno da Komisija ima dovoljan broj ljudi stručnih, da ima dovoljan administrativni kapacitet da može kvalitetno obraditi predmet. A kad malo pogledamo statistiku njoj možda da tako kažem mi financijaši volimo reći fali još možda malo mesa pa bi onda ona bila cjelovitija i bolja. No, dakle iz ovih tablica se vidi da u 2013. je, to sam već rekao na početku je povećan broj žalbi, ali kažem isključivo kao posljedica duge ekonomske krize. Jer kad pogledate broj žalbi je naglo skočio 2008. kad je u drugoj polovici 2008. godine lagano počeo pad bruto domaćeg proizvoda u Republici Hrvatskoj. I sve ove krizne godine on kontinuirano raste na godišnjoj razini, pa čak u pojedinim godinama i 50%. Ponavljam, to je nešto što bi možda zakonskom promjenom ili nekom vašom sugestijom trebali spriječiti. Jer dežurne žalitelje i dežurne rušitelje javnih natječaja naprosto treba eliminirati s tržišta, jer oni nemaju poštenu namjeru ako imate neke tvrtke koje se žale na sve moguće načine. Onda kad malo bolje prokopate po njihovim papirima onda vidite da uopće nisu u stanju odraditi taj posao, a oni odrađuju posao za nekoga drugog da se sruši natječaj jer netko se možda nije stigao pripremiti ili bilo šta drugo. Također je vrlo interesantna i ova tablica na strani 25. a to je broj zaprimljenih žalbi prema pojedinim fazama postupka javne nabave u postupku davanja koncesije i postupku odabira privatnog partnera u projektima javnog privatnog partnerstva. Zašto je ova tablica interesantna? Pa zato što izmjenom Zakona o koncesijama u Hrvatskoj ima sad na tisuće i tisuće koncesijskih ugovora. Mnogi od tih koncesijskih ugovora datiraju od prije desetak i petnaest godina i vrlo bitno je da ovim postupcima žalbe i tu se polako počne zavoditi reda. A javno privatno partnerstvo ja se nadam da kolegu iz jednog kluba neću naljutiti je nešto što u Hrvatskoj niti je saživilo, a tamo gdje se radilo je stvorilo silne probleme jedinicama lokalne samouprave jer su im ostale silne obaveze po tim postupcima. Iako su neke stvari konkretno dobro i kvalitetno napravljene, ali kažem u žalbenim postupcima se također vidi koje zamke javno-privatno partnerstvo krije. Jer ako je išta bitno to je u javnom privatnom partnerstvu to su ti procesi troška održavanja i slično. Jer u principu to je ključni argument koga ćete odabrati za pojedini projekat. Na kraju krajeva s tim se bore i oni koji javno privatno partnerstvo u Europi imaju daleko više i duže nego Republika Hrvatska. Međutim, vrlo je interesantno pogledati ovu statističku tablicu koja je na tri, četiri stranice a koja nam zorno prikazuje broj provedenih postupaka javne nabave, broj žalbi i koliko je usvojeno žalbi. U najvećem slučaju broj usvojenih žalbi je oko 10, eventualno 15%. To dokazuje koliko ima profesionalnih žalitelja, jer možda fali jedino na kraju ove tablice da ste napravili suma sumarum koliko je bilo procesa javne nabave, zapravo koliko je pokrenutih postupaka, koliko je zaprimljeno, koliko je riješeno i koliko je usvojeno žalbi i to će dati najbolji odgovor na ono što sam govorio na početku, a to je na žalost prisutno, to su ti tzv. profesionalni žalitelji. Jer kolegice i kolege, ako je nama u ovom trenutku negdje oko 6 milijardi sredstava zamrznuto u postupku javne nabave, jer nemojmo misliti da ako se netko žalio pa je proces prošao, vi ponovo raspišete natječaj i to po nekoliko puta ide. I mnogi projekti, a prije svega što se tiče proračunskog financiranja nekada čak i izgube sredstva jer se ne povuku sredstva u tijeku jedne godine i onda se stvara problem u sljedećoj godini. A kažem, bez obzira što mi govorili o privatnom sektoru, međutim privatni sektor je na žalost zamro i u ovom trenutku je javni sektor glavni investitor i zato je upravo uloga ove Komisije itekako bitna. Evo sad kad pogledate na stranici 38. tablicu riješeno žalbi u 2013. godini imate da od sveukupno od 1938. tu piše žalba se usvaja ili 28,54%. Međutim, postavlja se pitanje ako je toliki visoki postotak usvojenih žalbi da li oni koji provode javnu nabavu su educirani ili nisu educirani. Da li onaj tko je predlagao zakon treba donest određene pravilnike po kojima bi definirao kako se provode neke stvari. Jer kažem, ako je najveći broj žalbi na dokumentaciji onda definitivno se neke stvari tu moraju promijeniti. Dakle, da više ne dužim. Na kraju ima i također pobrojeno što su najčešće nepravilnosti koje je utvrdila Državna komisija i onda ćete vidjeti da su to sve nekakve benigne stvari. I postavlja se pitanje da li je netko to namjerno napravio da bi omogućio nekome da se natječe. Ali kažem, postupak javne nabave i rješenje Komisije je garancija za miran san, bar bi trebala biti svima onima koji raspisuju javni natječaj. Međutim, ključna stvar je ako vi imate postupak koji je završio na Komisiji, na žalbi Komisije za javnu nabavu i Komisija je potvrdila da nije bilo nepravilnosti i proces se dalje razvija, a onda onaj tko nije prošao u žalbenom postupku pokreće i protiv vas kaznenu prijavu itd. Pa ako je Komisija utvrdila da je nešto o.k. onda ne vidim razloga da nekakve daljnje institucije u državi opet rade taj isti posao umjesto da uzmu dokumente koje je napravila Komisija i da te dokumente koriste kao nešto što je relevantno da je posao napravljen u skladu sa pozitivnim zakonskim propisima. A to je isto nešto, ono što ćemo se mi u Hrvatskoj morati naviknuti ako imamo neovisna regulatorna tijela. … [[Govornik se ne razumije.]] komisija za žalbe postupak javne nabave je regulatorno tijelo. Ali ako jedno neovisno saborsko tijelo ako radi svoj posao i ako je završilo nešto onda sve ostale institucije države pa bez obzira i da li se radi o institucijama progona bi njihova rješenja trebala uzimati kao nešto što je relevantno, nešto što je sukladno zakonima u RH i držat se toga. Ako kasnije netko u samom postupku provedba javne nabave napravi grešku onda se to vidi jer komisija je odobrila nešto, a nešto je napravljeno mimo toga, onda je to u potpunosti jasno. Hvala lijepo.
Hvala. Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kazali ste kolega, i tu ste u pravu, da je veliki broj neosnovanih žalbi, obijesnih žalitelja i da je to veliki problem. Međutim, istodobno ste ustvrdili u svojoj raspravi da bi te naknade trebalo pojeftiniti. Međutim, mi smo upravo i mijenjali zakon upravo kako bi na neki način doskočili obijesnim žaliteljima s tim da nikad ni u kom slučaju ne možete onemogućiti izjavljivanje žalbe nego samo to otvara problem dakle koji su to još mehanizmi da vidimo kako obeshrabriti one koji su i sami uvjereni da neće uspjeti i da žalbu podnose tek tako. Na kraju krajeva iz izvješća je razvidno koliko je veliki broj žalbi ne samo odbijeno nego odbačeno. E sada, mi smo imali razdoblja, možda je ovo prilika da se prisjetimo razdoblja i ja vjerujem da ćemo doći u jedno mirnije razdoblje, ovo je jednostavno princip klatna kad sada imamo veliki broj žalitelja i onih koji su sami uvjereni da nisu u pravu. Bilo je dugo vremena, trajalo je dugo vremena kada se oni koji su oštećeni bili u takvim postupcima nisu uopće usudili izjavljivati žalbu. Ja mislim da ćete se, htjeli to ili ne, složiti s mojom ovom konstatacijom. Pa sad evo na ovaj način plaćamo i takav danak. Ali ja mislim sa ovim radom neka komisija tako nastavi, treba mu dati još bolje alate da će doći do jednog vremena kada će zaista takvim institutom se koristiti oni koji zaista su uvjereni da su njihova prava u tom postupku bila povrijeđena.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice Antičević mi smo se u principu složili oko svega, međutim ima nešto što je uvijek sporno i stvar prijepora kod toga kad određujete da netko treba platiti nekakvu naknadu da bi negdje pristupio. Dakle, sve je to ok da je donesemo zbog toga na nekakvoj određenoj razini da ti profesionalni žalitelji se ne bi žalili. Međutim, isto tako moramo biti svjesni da ima puno onih malih koji su inače obespravljeni u cijeloj priči. I u predstečajnim nagodbama i u stečajevima i u javnim natječajima jer oni su svjesni ako se žale na nekakav postupak ako se zamjere onom velikom da nikad neće dobiti posao. To svi mi znamo i ne trebamo tu žmiriti i sad se praviti da to nije tako. Još ako im s ovom naknadom onemogućimo žalbu ako se netko i ne odluči žaliti onda mislim da nismo napravili dobro. Ali tu je vrlo teško povući nekakvu granicu što je što. Ali je najbitnije da i vi i ja znamo kad je komisija krenula što se događalo i kako se događalo. Međutim, kad uvedete nešto novo i kad to novo pa ima i da tako kažem jer prihvatiti nekom žalbu je za ovu komisiju represivna mjera, vi ste nekoga otjerali, ali na takav način se zavodi red. Jer ne možete vi reći mi smo donijeli zakon i sve će funkcionirati. Ali je vrlo bitno da i izvješća komisije i ovi drugi podaci koje imamo i zakonskim promjenama pa možda i nekakvim pravilnicima dovedemo do toga da i komisija isto tako i oni koji raspisuju postupak javne nabave i koji u svemu tome skupa sudjelujemo da eliminiramo koji u cijeloj priči sudjeluju nepošteno. A to su ti tzv. profesionalni žalitelji. Vi se sjećate i određenih nabavki, što ja znam, evo slučaj šljunak za autoceste. Frajer se žali, a ne može isporučiti ovo. Ili imate nešto drugo, žali se zbog toga što se netko nije natjecao. Prema tome, to je nešto što treba eliminirati jer Hrvatskoj u ovom trenutku je potrebna svaka gospodarska aktivnost. E sad, kako pomiriti to jedno i drugo to je vrlo teško.
Hvala. Tomislav Klarić, replika.
Kolega Šuker spomenuli ste visok postotak usvojenih žalbi. Ja bih upravo suprotno analizirao visok postotak odbačenih ili obustavljenih žalbi za one tabelice. Ako ovdje izlazi da je prikazano da je 2013. bilo 28% usvojenih, a dakle odbačenih i obustavljenih 72%, a radi se o vrijednosti od 21 milijarde 942 milijuna kuna, kad to stavimo u te postotke onda je to ogroman novac. A vezano za ono što je i predsjednik rekao dugotrajnost samog postupka zbog nekakve dokumentacije koja nije dostavljena na vrijeme ili raznoraznih razloga čini se ogromna šteta. Dakle, stoje radovi, ne ugovaraju se poslovi da bi se nečija žalba odbacila, a za to ne postoje nikakve sankcije. Upravo suprotno, za naručitelja ukoliko je u nečemu pogriješio postoji sankcija. I ono što mi je posebno u ovom izvješću upalo u oči ono što nije predmet ovog izvješća i čime se komisija ne bavi a radi se o našim, kad vidimo da se ovdje radi o 21 milijardi i 942 praktički o 22 milijarde kuna, radi se o trgovačkim društvima koji su u 100% vlasništvu ili jedinica lokalnih samouprava ili državno vlasništvo već nekoga. Dakle, oni u ovom dijelu ne provode javne nabave na ovaj način. Nema dakle niti analize njihovih nabava u ovome dijelu i pitanje je što se u toj sferi događa. Ne govorim da se događa ali gledajući ovo, ovih 28% koje ste vi spomenuli u odnosu na jedinice lokalne samouprave, državu i svih nas obveznika javnih nabava postavlja se pitanje kako se to tamo radi.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Klarić, ja sam kad sam govorio da je tih 28% visok postotak rekao u kontekstu da je najviše žalbi na sam proces objave natječaja i dokumentaciju. Dakle, govoreći u tom kontekstu. Jer ako se usvoji 28% žalbi da netko nije napravio ispravnu dokumentaciju ili sama odluka o provođenju javnog natječaja onda je to stravično puno. Jer tih 28% je blokiralo skoro 3 milijarde praktički sredstava koja su u svemu mogla normalno se upotrijebiti i vjerojatno bi i nekoliko stotina ili nekoliko tisuća nezaposlenih u Hrvatskoj bilo manje. Dakle, govori se o tome koji razlog za usvajanje žalbe i da li ako neko provodi javni natječaj, onda se zna koja je procedura, zna se koju dokumentaciju treba napraviti, a ne vi praktički niste ni raspisali javni natječaj već se ekipa žali na dokumentaciju. Dakle, to je problem i to su stvari koje treba raščistiti i koje treba riješiti. I ako se to kod nekoga ponovi dva ili tri puta onda treba naprosto određene institucije u Republici Hrvatskoj upozoriti da se tu događa nešto što nije dobro.
Potpredsjednik Milorad Batinić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, kolega Šuker kad ste govorili u svojoj raspravi znači ukupno je bilo objavljeno 17 831 postupak nabave. U žalbenom postupku je zaprimljeno u 2013. 2098 predmeta, odnosno točno 11,77%. Svi postupci koji su bili u žalbenom postupku neovisno dal su odbačeni radi neurednosti, da li je radi odluke itd. oni su prošli da tako kažem kroz ruke komisije. 88% predmeta komisija nije vidjela. Tako da vjerujem da je u ovih 11,77% da su organi gonjenja koje ste spomenuli vjerojatno tražili, ukoliko su dobili smo podatak, međutim a 87% postupaka javne nabave nitko nije vidio. Kada ste govorili o mirnom snu itd. da tu se apsolutno slažem. Samo podsjećam znači na 88% ukupno objavljenih postupaka javne nabave niko nije od nadležnih niti komisija, niti nitko drugi nije vidio osim naručitelja i onih koji je bio u postupku, u proceduri javne nabave. Znači pretpostavka je da su organi gonjenja upravo u tim predmetima tražili i ono i našli eventualno neke nepravilnosti.
Ivan Šuker odgovor na repliku.
E sad se opet vraćamo na ono što je stalno prisutno, a to je ako je više ponuditelja na jednom javnom natječaju, oni svi imaju pravo na uvid u dokumentaciju, iako svi praktički konstatiraju da tu je sve ok da nije bilo nikakvih da kažem radnji koje su u suprotnosti sa zakonom jer nema potrebe za žalbom. To je jedan znak da je to sve ok iako to ne mora, i ja sam govorio kad sam govorio o mirnom snu, onda sam govorio za ove predmete za koje je uložena žalba, dakle isključivo za te predmete. A za ove druge i tu niste sigurni, a da ne govorim ovako kad vam prođe natječaj, jer najbolje je kad prođe natječaj niko se ne želi i onda se pokrene nekakva afera ili neko nekakav članak gurne u novine i onda se javljaju tisuće njih e ja sam to mogao ovako, ja sam to mogao onako. I onda pogledaš njegovu ponudu, onda ponuda nema veze s onim njegovim ja sam to mogao ovako, ja sam to mogao onako. Međutim, svaki negativan članak u ovim kriznim vremenima pa i u normalnim vremenima u novinama nanosi silnu štetu svakoj tvrtki, prema tome njen tzv. good will koji je nažalost u Hrvatskoj još uvijek ne znači bog zna šta, samim tim pada.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine Matešić, predsjednice komisije, kolegice i kolege. Da ne zaboravim, nekad to znam zaboraviti, odmah na startu reći da će klub SDP-a podržati ovaj izvještaj. Pri tome naravno očekujem da sve određene sugestije, prijedloge koje ću iznijeti u raspravi da će komisija uzeti u obzir u svom budućem radu i u svom budućem izvještaju. Kad govorimo o izvještaju državni komisije, dakle mi možemo govoriti o dvije razine problema, jedno je o samom radu komisije i onome što je ona napisala, što je lakša i uža tema ako bi mogli tako reći, a drugo je o stanju općenito u javnoj nabavi što je malo šira tema i teža za raspravu jer za njom iz ovog izvještaja i nemamo dovoljno podataka. Šta hoću reći, ako time što usvojimo izvještaj ne kažemo odmah indirektno da smo sa svim u javnoj nabavi zadovoljni i da je sve u redu, nego zadovoljni smo sa onim što je komisija radila i što je komisija vidjela, i kako je komisija odreagirala. Jer o čemu se radi, iz ovog izvještaja vidimo da je ukupno u Hrvatskoj u 2013. godini bilo 17 800 zaokružujem postupaka javne nabave, od toga žalbe, žalili su se na nekih 2100 postupaka, dakle nekih 11%. 89% postupaka javne nabave dakle nije obuhvaćeno ovim izvještajem i mi ne znamo što se tamo događalo ali pretpostavka je ako se niko nije žalio da tamo i nema problema. Zato govorim, kada govorimo općenito o stanju javne nabave, dakle govorimo o svih tih 17, 18 tisuća postupaka koji su se dogodili ali ovdje je komisija njih samo obradila, odnosno njoj su se žalili samo njih 11%, dakle ili oko 2100. Naravno da komisija nema ingerencije da sama otvara pojedine postupke, komisija može samo raditi na osnovu upućenoj žalbi komisiji i to od tri ako mogu tako reći zakonski dozvoljena ili legitimirana žalitelja. Dakle, žaliti se samo može neko ko ima pravni osnov, fizička ili pravna osoba koja je sudjelovala u postupku pa ima po toj osnovi nekakve osnove da se žali, može to raditi upravo za javnu nabavu Ministarstva gospodarstva i državno odvjetništvo. Tek na osnovu dakle njihovih prijava ili njihovih žalbi državna komisija može i treba reagirati. Ono što se vidi odmah u startu, a to je da je u prošloj godini 2013. daleko više postupaka nego što je to bilo prethodne godine 2012. i prethodnih godina, to je prva stvar koja se vidi. Drugo što se može vidjeti … da većina subjekata koji su se žalili na odluku žale se ustvari na u 70% slučajeva na ono što je najbitnije, na samu odluku, dakle, naručitelja, dakle koga je ona odabrala, a samo 30% na ostale dijelove postupka javne nabave. Dakle, najbitnije im je, što je i logično, ono što se, koga se izabralo i zašto se izabralo. Kad govorimo o povećanju žalbi, dakle vidimo da je 2004. godine bilo samo 760 žalbi koje su … državnoj komisiji. 2013. 2100, dakle gotovo 3 puta više. S druge strane kad pogledamo vrijednost tih radova na koje su se odnosile žalbe ili usluga, dakle koje su bile predmet obrade komisije, 2004. godine, dakle vrijednost radova i usluga na koje su se žalitelji žalili bila je 7,2 milijarde, a sada 2013. godine, 22 milijarde, dakle opet 3 pita više. Što taj podatak govori? Da je u zadnjih, dakle, 9, odnosno 10 godina došlo do puno većeg broja žalbi i da se one odnose na puno veće predmete nabave, financijski gledano. E sada zašto je do toga došlo? Ovdje je komisija pokušala u svom izvještaju navesti razloge … neke od njih apsolutno, sigurno da mogu ostajati. Jedna je dakle to da je zbog gospodarske krize i to je ono što sigurno nije dobro i bilo bi dobro da iz tih razloga što manje žalbi bude jer ljudi se, dakle kad nemaju posla, nemaju što raditi, hvataju se za slamku, ne mogu naprosto živjeti bez tog posla koji proizlazi iz javne nabave, nemaju drugi posla pa se vjerojatno dobar dio i zbog toga odlučuje, dakle za više žalbi nego što je to radio prije gospodarske krize koja je bila, sigurno da ima razloga i u tome. Razlozi su što komisija također … da je to zbog i većeg povjerenja u komisiju, dobro, možda ima i toga, ali neka se komisija sama ne hvali, neka to drugi kažu, ali ima sigurno razloga i u tome jer ljudi vjeruju instituciji kojoj se žale. I treće, da su i ljudi, kako godina iz godine prolaze sve više firmi dakle ima educiranih ljudi koji su naprosto i upućeniji u procedure pa onda vide i gdje se pogriješilo, ispočetka to vjerojatno nije bilo ni educiranih ljudi u tom smislu. Ono što je također bitno ovdje, a i ovdje je bilo riječ u raspravi kod tih, oko financijskog aspekta, dakle ovog posla. Evidentno je i vidi se dakle da komisija košta ovu državu, ovaj proračun i ove građane oko 6 milijuna, 6,3 milijuna kuna, toliko su njeni rashodi. S druge strane vidimo da komisija izravno, dakle u proračun osigura, ako mogu tako reći, na ime naknada, na ime pristojbi koje moraju uplaćivati oni koji se žale, oko 14 milijuna kuna. Dakle, gledajući tako, jednostavna računica, reklo bi se, pa da, eto, komisija dobro i zaradi. Duplo više zaradi nego što potroši. Međutim, nije razlog zarada nego je razlog naprosto, i maloprije smo o tome govorili, da neki zbog toga jer im trošak podnošenja žalbi nije veliki, ometaju mnoge postupke, pa i projekte …, itd., dakle treba uozbiljiti sam čin žalbe da se ne može žaliti kako tko hoće i da ga pri tome bez neke velike obaveze, bez velikog financijskog troška. I u tom smislu ja mislim da je ova skala postojeća koju imamo, pa relativno dobra, ne vidim velike razloge da se ona mijenja. Pogledajmo npr. kod najvećih ugovora. Ako je ugovor oko 70, ako je ugovor preko 25 milijuna kuna na koji se žalitelj žali, treba uplatiti 70 tisuća kuna. Je li to puno? Pa to je negdje oko 3 promila od ukupne vrijednosti ugovora, ja mislim da nije. Ili ako je ugovor preko 100, preko 60 milijuna kuna, treba uplatiti dakle i više od 60, dakle neograničeno preko 60, treba uplatiti 100 tisuća kuna, to je 1 i pol promil. Da li se za jedna i pol promil, dakle onoga što ćeš uplatiti vrijedi boriti … se vrijedi boriti, ako je šansa da dobiješ posao koji je višestruko puta, nemjerljivo, tisuću puta je više vrjedniji. Prema tome, mislim da je taj omjer dobar. Dakle, s jedne strane treba onemogućiti ljudima da se žale, isto tako ne treba sam čin žalbe na neki način nebagatelizirati pa da se žali svatko pa nekada iz obijesti ili tko zna kojih razloga, a s druge strane, em daje posla komisiji što je ajde manji problem, ali veći je problem što onemogućava da se odvijaju određeni projekti koji su započeti, a koji naprosto bez javnog natječaja ne idu. Ono što bih htio također reći, a i na Odboru za gospodarstvo je bila primjedba u samoj tablici koja je na stranici 33, trebalo bi unijeti još jedan podatak koji je po našem mišljenju vrlo važan, a to je dakle, taj broj usvojenih žalbi koje su riješene dakle kao usvojene, koji je njihov odnos na ukupan broj postupaka javne nabave koji u tom gospodarskom subjektu ili instituciji bilo. Jer to je jako bitno jer nije svejedno da li, dakle ima netko 3 usvojene žalbe na 100 postupaka javne nabave ili na 10 postupaka javne nabave, da se vidi dakle koliko je efikasno ta institucija ili tvrtka provodi postupaka javne nabave u odnosu, dakle na ukupan broj postupaka …, koliko ih je riješeno, odnosno koliko ih je poništeno u konačnici. Upravo vezano za to, dakle bitno je i kako sama komisija radi, što se dakle događa sa odlukom komisije, vidimo ovdje da je prošle godine dakle 117 žalitelja se izrazilo nakanu ili želju da se žale Upravnom sudu, dakle da nisu zadovoljni odlukom Državne komisije. Ne vidimo ukupne podatke koliko, ali za …, dakle da je od 31 odluke Upravnog suda da ih je samo 5 Upravni sud uvažio, a za 2 se proglasio nenadležan, a ostale nije osporio. E sada, samo ili puno, da li je 5 samo ili puno o tom se da razgovarati, ja osobno mislim da bi trebalo težiti tome i da bi mi trebali biti zadovoljni koji usvajamo ovaj izvještaj, a i komisija kada nijednu odluku komisije Upravni sud ne bi poništio, to je ono čemu trebamo težiti. I kada bi to bilo onda bi to bila petica. Čim nešto što Upravni sud poništi dakle to ne može biti apsolutno zadovoljavajuće i potpuno pozitivna ocjena. Nije ovo postotak velik, ali naravno da treba težiti tome. Dakle ne treba reći eto samo imamo pet postupaka koji je Upravni sud poništio nego treba težiti i time se zadovoljiti i time reći da je komisija dobro radila. Komisija je radila dobro mi ćemo nju podržati, ali uz napomenu još uvijek treba težiti tome da Upravni sud ne poništi niti jednu odluku državne komisije. Hvala lijepa nadam se da sam pomogao.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Ovo izvješće pa rekao bih možemo ocijeniti kao sadržajno i pregledno. Iz njega mislim da možemo izvesti određene zaključke o sustavu javne nabave u RH kakav je sada, te o eventualnim mogućnostima poboljšanja. Stoga se nadam da će ova moja rasprava dati mali poticaj … diskusiju u svrhu daljnjeg poboljšanja tog sustava. Dakle u uvodnom dijelu se ističe da državna komisija žalbene postupke ne može … po službenoj dužnosti nego isključivo po žalbi. Dakle pravo žalbe pored ponuditelja imaju i središnja tijela državne uprave, nadležni sustav javne nabave te nadležno Državno odvjetništvo. Dakle mi ovdje nemamo uvida kako je radila Uprava sustava javne nabave koja je ovlašteni žalitelj, a izvješće državnog odvjetnika koliko sam ga uspio pregledati nismo mogli dobiti detaljnije postupke o postupcima kontrole javne nabave. Prema strukturi žalitelja koja je navedena u izvješću čini mi se da uprava sustava javne nabave odnosno Državno odvjetništvo nisu uopće podnijeli niti jednu žalbu, evo ispravite me ako griješim, nisam mogao ustanoviti taj podatak. A čini mi se da bi kontrola i onih postupaka u kojima i nije bilo žalbe privatnih ponuditelja bila nužna. Zašto to kažem? Iz medija, iz razgovora sa građanima se nažalost se može doći do osnova sumnje, dakle ne kažem osnovne sumnje nego osnova sumnje što je ajmo reći slabija degradacija, da su određeni natječaji bili namješteni u smislu da je povlašteni ponuđač dobio određeni posao, pa je kao podizvođače uzimao druge ponuđače tvrtke koje se nisu natjecale premda su mogle. A može se posumnjati da i žalbe nisu podnošene u zamjenu za učešće upravo u tom poslu u kojem su kasnije bili angažirani kao podizvođači. Vjerojatno se tu ako je tome stvarno bilo tako tvrtke su se vodile logikom da je bolje vrabac u ruci nego golub na grani i pristale su i na takve angažmane ili uopće nisu zaradile manje nego da su dale svoje konkurentne ponude. Pa je tu eto i vuk sit i ovce na broju osim ovaca građana koji u konačnici plaćaju javne usluge npr. odvoza smeća daleko skuplje nego bi trebali koji metar odvodne … plaćaju tri puta skuplje od realne cijene koji plaćaju preko poreza najam privatnih vrtića po cijeni po kojoj bi se moglo napraviti tri takva gradska vrtića itd., itd. Nažalost velim prečesto u medijima imamo prilike vidjeti da su određeni natječaji konstruirani na način da se pogoduje određenim ponuditeljima, recimo kod nabavke automobila gdje samo gotovo … marka vozila u uvjetima natječaja. Nažalost, velim opet imamo slučajeva da privatnik uloži 7, 8 milijuna kuna u preuređenje svojih poslovnih prostorija u dječji vrtić i onda gle slučajnosti grad baš dva tjedna po završetku poslova raspise natječaj za najam takvog vrtića baš eto na toj poziciji. Potpuna koincidencija i rekao bih savršena poslovna intuicija poduzetnika koji se upuštaju u takav poslovni poduhvat. I tu nema žalbe jer zamislite slučaja nitko na tome području nije uložio 7, 8 milijuna kuna u uređenje baš takvog prostora koji nakon završetka izgradnje bio raspisan natječaj. Mislim da … sustav omogućava preslabu kontrolu takvih slučajeva. Državna komisija provjerava postupak izvan žalbenih navoda dakle samo u zakonski propisanim uvjetima i samo izuzetno, što je uredu. Državna komisija mora biti neovisna i nikako ne smije biti po onoj kadija te tuži, kadija te sudi. No mišljenja sam da bi određena državna tijela morala dodatno pa i nasumično provjeravati postupke javne nabave u kojima nije podnesena žalba da se vidi da li postoje određene pravilnosti evo poput onih o kojima sam govorio, a kakvih je bilo ili to činiti na temelju saznanja do kojih dođu bilo iz medija, bilo određenom prijavom. A u slučaju da naiđu na nepravilnosti tada bi trebalo čak biti propisano da se dodatno moraju provjeriti svi postupci u kojima su ponuditelji u korist koji su se nepravilnosti počinjene sudjelovali. Čini mi se da je takvo postupanje nužnost ukoliko želimo spriječiti nepravilnosti u postupku javne nabave u kojima je javni interes bio znatno oštećen. I izvješću je navedeno da antikorupcijskom djelovanju državne komisije svakako pridonosi javna objava svih odluka koje se donose o žalbenim postupcima, i s tim se slažem. No evo smatram da bi tom antikorupcijskom djelovanju i transparentnosti postupaka javne nabave gdje ne postoje službena i poslovna tajna pridonijelo da sva dokumentacija i sve odluke o postupcima javne nabave budu dostupne on line preko interneta i provjerljive. U najmanju ruku trebali bi biti dostupni i provjerljivi takvi podaci ovoj Upravi za sustav javne nabave i Državno odvjetništvu. Kako je dakle sva dokumentacija na javnim natječajima, većinom koliko sam bar upoznat u elektronskom obliku omogućavanje toga ne bi trebalo predstavljati preveliki tehnički problem. Naravno to je i problem dodatne informatizacije i boljeg … [[Govornik se ne razumije.]] ovog sustava, načela e-uprave u cjelokupni sustav hrvatske administracije ali to je mislim i onako nužnost ako općenito želimo bolju efikasnost te javne administracije. S time u vezi treba pozdraviti ovo smanjenje prosječnog vremenskog trajanja žalbenog postupka dakle sa 61 dana na 39. No, čini mi se ipak da zbog značaja postupaka javne nabave i za funkcioniranje javnih sustava ali i za gospodarstvo to prosječno trajanje svakako bi trebalo spustiti ispod 30 dana. Doduše prosječno vrijeme ovdje kako se navodi i donošenje odluke od dana kompletiranja dokumentacije žalbenog predmeta iznosilo je 16 dana. To znači u biti da je kompletiranje spisa u prosjeku traje 23 dana. Vjerujem evo da se pod tim kompletiranjem dokumentacije, nemam dovoljno informacije misli na dostavu spisa i pribavljanje same te dokumentacije što bi se sigurno većom implementacijom načela uprave moglo i dodatno evo skratiti. Kada govorimo o rezultatima žalbi dolazimo do podatka da se žalba usvojila od 29% odnosno u 553 slučaja što je rast u odnosu na prethodne godine. Donekle čak mislim da bi te brojke mogle zabrinuti pogotovo kada proučimo onu tablicu gdje neki naručitelji imaju ogromne postotke u kojima su njihovi natječaji da tako kažem pali. To pokazuje dakle da je potrebna dodatna edukacija provoditelja postupaka javne nabave ali čini mi se i propisivanje određene odgovornosti tih provoditelja ukoliko dakle postupak javne nabave padne i onda naručitelj pretrpi štetu. Dakle ukoliko tu postoje određeni propusti i određena nepažnja mislim da bi svakako trebalo propisati bilo disciplinsku bilo drugu odgovornost. Dakle kako smatram da bi ova rasprava trebala biti usmjerena na poboljšanje sustava imam potrebu istaknuti jednu opću primjedbu. Naime, čini mi se da je postupak javne nabave u nekim dijelovima normiran previše konzervativno i previše strogo. Što hoću reći? Ako privatni subjekt bilo trgovačko društvo, bilo fizička osoba vrši za sebe privatnu nabavku robe ili usluga on će se aktivno potruditi da pribavi čim jeftiniju ponudu. Neće dakle samo objaviti oglas i pasivno čekati pa da vidim tko će mi se javiti a ne znam u susjedstvu zna da recimo ono što nabavlja u dućanu košta puno jeftinije ali eto čovjek mu se nije javio na natječaj pa će kupiti skuplje. Neće naravno to napraviti. Evo, moj je dojam onako koliko imam parcijalan, da je prečesto slučaj da dakle naručitelji se prilično pasivno odnose pa ono ako im se netko javi dobro, nema veze što ima negdje jeftinija ponuda. Mislim da bi izmjene Zakona o javnoj nabavi trebale ići u tom smjeru da naručitelja upravo obvežu da nakon što objavi oglas aktivno pronalazi i privlače ponuditelje. Dakle da postoji upravo regulacija u tom smislu da se sami naručitelj natjera na neki način strogom obvezom da moraju se izuzetno truditi da pronađe najjeftiniju ponudu. Ne znam, najidealnije bi možda bilo da postoji određeni registar potencijalnih ponuditelja u javnoj nabavi u koju bi se mogli upisati svi koji to žele. Pa recimo ako imamo natječaj za nabavu uredskog namještaja da automatski moramo pozvati, odnosno obavijestiti o natječaju sve koji su upisani u … [[Govornik se ne razumije.]] kao ponuditelji uredskog namještaja. Evo načelo, općenito bih volio čuti od ljudi iz Državne komisije kao najupućenijih ljudi od struke i mišljenje i prijedloge kako čitav sustav javne nabave poboljšati da bi bio dakle čim transparentniji, da je moguće čim manje korupcije i da u konačnici onda javni sektor tako dobije najkvalitetniju i najjeftiniju robu i usluge odnosno radove. Mislim da je to i razlog normiranja ovog postupka i uopće i postojanja dakle Državne komisije i njenog djelovanja. Evo završno kao što sam već i rekao u uvodu, iznio sam pozitivno mišljenje o ovom Izvješću i mislim da ga svakako treba podržati. Hvala.
Kolega Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjednice. Kada govorimo o javnoj nabavi onda doista danas možemo reći da je to nešto što u današnjem vremenu smo donošenjem i prethodnih zakona i ovog zakona uz silne izmjene i dopune javnu nabavu učinili doista kompliciranom. Govorim to iz saznanja upravo onih ljudi koji se natječu u javnim nadmetanjima ali prije svega i kao dugogodišnji čelnik jedinica lokalne samouprave a uz sva saznanja sadašnjih načelnika i gradonačelnika, naših župana koji su također uputili jedan zahtjev da se javna nabava doista prilagodi jednom da tako kažem jednostavnom sustavu natjecanja kako bi upravo u kratkom vremenskom periodu mogli odabrati one koji se žele nadmetati odnosno koji se bave javnim radovima i javnim nadmetanjima. Mi smo upravo svjedoci da danas u današnjem vremenu kada vapimo za brojnim investicijama kako na razinama i jedinica lokalne, područne samouprave ali svakako i državnih investicija dolazimo do apsurda da jednostavno, i ovdje je kolega Šuker govorio o nekih 6 milijardi kuna koji su zamrznuti kroz ovo ili kroz ono a da istovremeno nismo u mogućnosti pokrenuti te kapitalne investicije. Naravno da bi kroz ovaj vid smanjili i broj nezaposlenih onih ljudi na Zavodu za zapošljavanje, da bi pokrenuli mnoge tvrtke koje danas pogotovo u građevinskom smislu tavore na dnu i koji se bore sa preživljavanjem. Istovremeno osigurali smo i novce kroz institucije državnog proračuna, kroz fondove, kroz razno različita financiranja a istovremeno kroz ovaj zakon koji je izuzetno kompliciran nismo uspjeli osigurati jednu transparentnost provedbe postupka. Kao što sam i u svome repliciranju rekao nekoliko riječi, reći ću vam iz svoga vlastitoga primjera u svojoj Požeško-slavonskoj županiji, a tiče se županijske uprave za ceste, a svjedoci smo da su upravo tamo velika prepiranja kad se tiče javne nabave po pitanju održavanja županijske uprave za ceste, a isto tako i po pitanju drugih kapitalnih ulaganja. Dakle u mojoj županiji raspisali smo natječaj u županijskoj upravi za ceste. Ja ću se naravno koristit skraćenim podacima. Početkom ove godine ili točnije 12.3.2014. godine izabran je najbolji ponuditelj 2.7.2014. godine, naravno neću ovdje govorit o imenima tvrtki. Uslijedile su dvije žalbe. Rješenje Državne komisije javne nabave za javne postupke odgovara dakle od 18. rujna objavljujete ŽUC-u i dostavljate podatke 1.10.2014. godine, dakle proteklo je 90 dana od vašeg prvog javljanja nakon dvije žalbe koje su uslijedile. Naravno, županijska uprava za ceste po Zakonu o ugovaranju mora do 15.10.2014. godine zaključit ugovor o održavanju zimske službe za 2014. godinu. Poslije toga također se vidi oglašavate, ali to je bilo još za nekih 20 dana sa određenim tumačenjem što se tiče same žalbe. Naravno, inspektor koji se bavi inspekcijom i nadzorom županijskih cesta nalaže ravnatelju županijske uprave ceste da sklopi ugovor. On se pita a s kime da sklopim ugovor kada sam prije samo nekoliko dana dobio rješenje od vas, dakle od javne nabave u kojem nije rečeno ono što je traženo. Stoga se i postavlja pitanje kako i na koji način jednostavno nastavit daljnje radove, daljnje ugovaranje, a zima nam je pred vratima. Ja vas molim da ovaj postupak nabave za županijsku upravu za ceste doista razmotrite u žurnom postupku i da je riješite što prije kako bi mogli zaštitit ljude i objekte od nadolazeće zime, jer znamo da bez čvrstog ugovora sa izvoditeljem održavanja županijskih uprava za ceste nećemo biti u mogućnosti to napraviti. Ovo je samo jedan primjer kako slijedi, dakle izgubili smo cijelu godinu i došli smo do konca godine, a nemamo rješenja. Nisam rekao da je to netko namjerno radio. Bilo je i određenih problema u samoj javnoj nabavi, svjesni smo svega, ali činjenice govore upravo ovo što sam rekao da su to problemi nepremostivi i da se nalazimo pred jednim zidom. Kada govorimo općenito o javnoj nabavi onda svakako moramo reći i ovdje su i moji kolege govorili, da sve ove žalbe koje žalitelji upućuju prema vama su preskupe i da one iziskuju velika sredstva i da od toga najviše profitiraju odvjetnici. Jednostavno pojedine tvrtke se natječu tko će više poslat žalbi ili bolje rečeno još nije ni poslao ponudu, a već je pripremio i žalbu. Ne znam da li smo mogli u ovome proteklom vremenskom periodu smisliti određene uredbe koje bi promijenile javnu nabavu ili nam treba Europska unija koja će nam naložit kako i na koji način provesti natječaj javne nabave. Ako znamo da sve državne članice su dužne do 18.6.2016. godine uskladiti svoje sustave javne nabave sa direktivom Europskog parlamenta i Vijeća, a koja opet sustav u suštini mijenja i otvara novim tehnologijama. Ubuduće više neće biti kriterij najniža cijena, već samo ekonomski najpovoljnija ponuda. Omogućuje se time lakša, šira i jednostavnija primjena pregovaračkog postupka javne nabave koji se koristi sada samo u konkretnim situacijama poput probijanja ugovora od najviše 25% zbog žurnosti i slično. Naime, Hrvatska je ušla u Europsku uniju ali nitko nam nije zabranio da upravo naš postupak javne nabave napravimo što djelotvornijim i što provedivijim. Upravo sva ova naša izlaganja danas kolega i kolegica govore da nešto žurno i ne čekajući 2016. godinu i usklađenje s europskom direktivom učinimo da dok budemo to vrijeme dočekali i čekali, da doista javnu nabavu popravimo na što bolji mogući način. Imamo niz primjera u županijama, u lokalnim upravama i nismo zadovoljni sa ovom javnom nabavom, uz sve ono dužno poštovanje što smo napravili, izmjene i dopune što smo povećali sa 70 tisuća na 200 tisuća ili do 500 tisuća za građevinske radove, dakle bez javnog nadmetanja. To je svakako za pohvalu. Upravo to čini transparentnost i pokazatelje da su takve promjene izmjene i dopune donijele jednom napretku u javnoj nabavi. Hvala vam lijepo.
Hvala. I završna riječ predsjednika komisije Gorana Matešića. Izvolite.
Gospođo potpredsjednice, uvaženi dame i gospodo. Danas je zadovoljstvo biti izvjestitelj u ovom predmetu, jer zaključujem da su čak i one najkritičnije rasprave, najkritičnije upućene zapravo sve dobronamjerne sa savjetima što govori da u ovom Domu ima jedan prilični konsenzus o važnosti javne nabave koji nas veseli. Govorit ću brzo jer želim puno kazati, a daleko sam od površnosti na koje se sugeriralo. Istina, dva i pol mjeseca ove godine tri člana umjesto pet je radilo zbog isteka mandata. Međutim, treba reći da nesebičnim i odgovornim i izuzetnim naporima to u znatnijoj mjeri u toj trinaestoj godini nije se osjetilo. Žalbe po fazama različiti komentatori su to isticali. To je naime dobro i loše, ali je princip europskog zakonodavstva da se može izjaviti žalba na više faza, pa onda da se ne mora recimo faza dokumentacije da se ne mora čekati odluka na koju se ta dokumentacija primjenjuje. To je u nekim slučajevima daje dobre rezultate, u nekim slučajevima se pojavljuje i više žalbi ovisno o više faza. U nekim slučajevima imamo zloupotrebe koje na neki način reakcijom ovog Visokog doma i spriječena izmjena zakonodavstva. Upit je bio optužni prijedlozi mogu li se imena objaviti. Ona nisu tajna što se tiče Državne komisije, upitno je obzirom na zaštitu osobnih podataka mogu li se objaviti. Ali uvijek su oni prema konkretnim osobama, nema anonimne prijave. Razlozi odbijanja uvaženi zastupnik Lesar je kazao da nisu, odbijanja žalbi nisu pojašnjeni u izvješću. Pa razlozi odbijanja su nema nezakonitosti. Mislim, razlozi zbog kojih se izjavljuje žalba je sumnja na nezakonitost postupanja. Ako se ne utvrde ti razlozi to su razlozi odbijanja. Dakle, zakonit je postupak. Edukacija naručitelja kako je uvaženi zastupnik Lesar kazao educiramo naručitelje i zašto imamo veliki broj odbačaja. Pa odbacuju se žalbe žalitelja. Oni ne podliježu edukaciji. Država educira javni sektor, naručitelje. Žalitelji u principu koriste privatne odvjetnike. Zbog toga je jedan od mogućih zaključaka ako ima veliki broj odbačaja, žalbi da oni koji se žale, a radi se o formalnim pretpostavkama imaju problem sa korištenjem pravne zaštite. Primjedba o nedostatku izvješća koji se tiče prednosti i nabave i neke druge sugestije, Državna komisija daje one podatke koje je zakon propisao, pa rekao sam i mnoge druge. Sistematika podataka koji su dati ne tvrdim da je savršena. Ona se može unaprijediti. Neke sugestije u tom pravcu mi možemo ispraviti, ne ispraviti sugestije nego usvojiti jer u osnovi je računarnim sustavom vodimo statistiku i dakle, ona se može prilagoditi zahtjevima. Međutim i izvan onoga što zakon sili Komisiju da u godišnjem izvješću dostavlja podatke temeljem tog istog zakona Hrvatski sabor i Vlada Republike Hrvatske može zatražiti i u kraćem periodu i neke druge podatke. Prema tome, ne postoji problem u dostavi takvih podataka. Skraćenje roka mnogi su govorili o skraćenju roka. Skraćenje roka ima neke svoje elemente. Pretpostavka je i govornici su neki govorili da se naručiteljima žuri da treba obaviti javnu nabavu što u nekim slučajevima to nije pravilo. Kontraproduktivno postupanju tih istih naručitelja koji kad u trenutku kad je izjavljena žalba ne dostavljaju odmah dokumentaciju a mogli bi jer znaju propis da bi to trebalo napraviti. Dapače, u nekim slučajevima je potrebno više zaključaka donijeti da bi se ta cjelovita dokumentacija pribavila. Skraćenje roka u načelu da, međutim skraćenje roka se ne smije dovest u pitanje pravna sigurnost primjerice strateške investicije i investicije u kojima je dokumentacija nabave zaprima jednu prostoriju. Tu dokumentaciju naprosto treba pročitati, naprosto je treba proučiti i naprosto je treba prokontrolirati sa svih strana. Zašto treba vremena? Upravno-pravna zaštita sugestije su o dobroj statistici Državne komisije i o tome da li bi trebala bit čista petica. Treba kazati da je praksa upravnih sudova u istim predmetima različita. Dakle, imamo u istim predmetima različito postupanje Upravnih sudova. Upravni sudovi prvostupanjski su nadležni za postupanje povodom upravno-pravnih tužbi. Oni su tri teritorijalna, četiri teritorijalna suda od kojih su vjerojatno ili sigurno zagrebački sud koji je zapravo najviše iskustva ima tu, ali oni imaju različitu praksu. Kumulativne nabave, dakle kumuliranje bagatelne nabave kao primjer zloupotrebe u principu žalbeni postupak se zasniva na inicijativi žalitelja. Žalitelj koji to primijeti će se žaliti. Onaj koji ne primijeti se neće žaliti. Dakle, u principu Državna komisija može to primijetiti i može o toj zloupotrebi odlučivati samo onda kad ima inicijativu u tom pravcu. Nedostatak izvješća, sektorski naručitelji, to se dade popraviti. Jedan, uvaženi saborski zastupnik Klarić je kazao da o tome imamo malo podataka, to se da ispraviti. I na koncu podatak o broju usvojenih žalbi u odnosu na, to je ona crna lista ili recidivisti kako ste kazali, to je podatak koji se da izraziti u tom postotku i to zapravo će moći pomoći ovom Domu u izvlačenju zaključaka. Ja mislim da sam odgovorio svima. Hvala vam.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasati najvjerojatnije u petak. S time bismo večeras završili sa radom. Sutra ćemo u 9,30 nastaviti sjednicu raspravom o Izvješću o korištenju pretpristupnih programa pomoći EU za razdoblje 1. srpnja do 31. prosinca 2013. godine. Doviđenja. SJEDNICA PREKINUTA U 18,37 SATI.
Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2013. godinu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2013. godinu. Molim glasujmo. Glasovanje je zaključeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 96 za, 6 suzdržanih prihvaćen zaključak u tekstu kako je predložen.