Dobro. Dozvolite da pročitam točku dnevnog reda. Već sam vidio više ruku. Vidio sam, ali ovaj, onda ću vam dati riječ. Kao prvo, dobro jutro. Danas je na redu: - Prijedlog zakona o šumama, prvo čitanje, P.Z. br. 308; Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskog sabora i prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za poljoprivredu. Sada, da vidim. Prvi koji sam vidio bio je gospodin Varda. Varda je bio prvi.
Poštovani potpredsjedniče, molim stanku u trajanju od 10 minuta kako bih progovorio o spomen-danu Narodne zaštite. Hvala.
Drugi koji sam vidio je bio gospodin Glasnović.
Govorio bi ovaj, o Hrvatskoj vojsci nešto jutro i tražim stanku. …Upadica Radin: Molim? Oprostite, možete ponoviti, tako da shvatim?/… Hrvatska vojska. Uloga Hrvatske vojske i druge teme dvije kratke.
A druge teme, dobro. Treći je bio gospodin Matić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, tražim stanku od 10 minuta u ime Kluba SDP-a na temu aktualne političke situacije i vojske.
Aktualne, dobro. Gospodin Grmoja.
Poštovani potpredsjedniče, u ime Kluba MOST-a tražim stanku o aktualnoj političkoj situaciji.
Aktualna, dvije aktualne. Nitko više. Gospodin Bačić. Tko, tko? Dodig. Gospodin Dodig, izvolite.
Molim stanku od 10 minuta u ime Kluba HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a o aktualnoj političkoj situaciji.
Tri aktualne političke situacije. 09,45 Tko? … [[Govornici nisu uključili mikrofon, ne čuje se.]] A Bačić ipak? Al pitao sam prije. Dobro, Bačić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, u ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku od 10 minuta na temu aktualna politička situacija.
Hvala vam lijepa. Ja sam shvatio ovaj, da vi dižete ruku za Dodika prije. Dobro. Hvala lijepa. 09,45. STANKA U 9,35 SATI. NASATAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI. 9,45 je, idemo dalje. Prvi koji je tražio stanku je gospodin Kažimir Varda u ime Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnost, Reformista i Nezavisnih zastupnika, imate vaših 5 minuta, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, rijetko se, a ja bi čak rekao i skoro nikako prisjećamo spomen dana u ovom Saboru, sukladno Zakonu o blagdanima, spomen danima i neradnim danima u RH. Pa ja imam obavezu i sa ove govornice podsjetiti da je Hrvatski sabor 4.11.2011. g. proglasio dan 15. ožujak kao spomendan osnivanja narodne zaštite. Podsjećam da je predsjednik RH doktor Franjo Tuđman, proglasom od 5. travnja 1991. g. pozvao sve one koji se žele uključiti u dobrovoljačke jedinice narodne zaštite, da stanu u obranu domovine RH, koja je u pogiblju. Narodna zaštita danas je 15. ožujak. Narodna zaštita se ubrzo ustrojava na cijelom teritoriju RH, a njeni pripadnici, zagovornici, imali su zadatak otpor agresiji, Srbiji, Crne Gore, JNA na RH obraniti područja za koja su odredbi narodne zaštite ustrojeni a u zapovjednom smislu, stavljeni su u nadležnosti su koordinacija oružanih snaga RH. Narodna zaštita je bila važan čimbenik u jedinstvenom obrambenom sustavu RH 1991. i 1992. g. Stvorena je u vrijeme kada je Hrvatska država prolazila kroz svoj najteže dane, kada se je željelo staviti u funkciju ono malo oružja koje smo posjedovali, lovačko, osobno trofejno, posebno u situaciji kada je u pripremi agresiji na Hrvatsku, teritorijalan obrana na Hrvatsku je bila naoružana. Narodna zaštita je osobito sudjelovala u blokadama, osvajanju vojarni i vojnih objekata i vojnih ustanova bivše jugoslvaenske narodne armije, pri čemu je zauzeto više vojarni i vojnih skladišta. Sudjelovao je u blokadama i nadzora prometnica, mostova, nadvožnjaka, željezničkih pruga i naselja, zaštita objekata od značaja za lokalne sredine, organizacija i kontroli, morskih i riječnih putova i kanala, naoružanima okotnjama, radi zaštite stanovništva od snajperskih položaja i zaštita skladišta. Dakle ovaj Hrvatski sabor uvažavajući upravo položaj i djelatnost narodne zaštite donio je 30. studenog 2017. g. cjeloviti Zakon o hrvatskim braniteljima iz Domovinskog rata i članovima njihovih obitelji, pa sam uvjeren da će naoružani pripadnici narodne zaštite napokon moći ostvariti prava predviđena tim zakonom, što do sada nije bio slučaj. Poštovane kolegice i kolege, prije nego što čestitam svim pripadnicima narodne zaštite, moram se sa žaljenjem prisjetiti, a vjerujem da dijelim vaše mišljenje, jednog od junaka Domovinskog rata, generala Petra Stipetića, koji nas je jučer napustio, pa u osobno ime, u ime kluba kojem pripadam izražavam iskrenu sućut njegovoj obitelji i njegovim suborcima te veliko hvala za sve što je učinio za slobodnu i neovisnu Hrvatsku. Kolegice i kolege čestitam i vama pripadnicima narodne zaštite, današnji spomendan osnivanja narodne zaštite i svim pripadnicama narodne zaštite i želim da uspiju u pravima koja im pripadaju po zakonu. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Gospodine Glasnović, najprije budućnost, najprije budućnost. Pozdravljam učenice i učenike Elektrostrojarske škole iz Varaždina, koji su ovdje s nama zajedno s svojim profesorima. Jedan lijepo pljesak za njih [[Upadica: Poštovani kolege nekoliko.]] Čekajte, čekajte moram vam dati riječ, moram vam dati riječ. Izvolite gospodine Glasnoviću, počnite.
Thank you very much. Poštovane kolege, evo, nekoliko kratkih tema jutros, prva tema ja bi pohvalio i hrvatsku vojsku ono što su radili i u Karlovcu i okolini, čuo sam se s nekim ljudima jučer, i tamo su postavili oko 40000 vreće pijeska. Naravno ne samo hrvatska vojska, nego ovaj vatrogasce, druge službe, Crveni križ i čuo sam da je naš ministar obrane spasio jednu osobu iz kuća koja se rušila, to je dobro, nastavila je voditi primjerom i u civilnom životu, kao i u vojnom. Sada nešto malo u Argentini i posjeta predsjednice u Argentinu. Evo, hrvatska dijaspora, poslala je zadnjih 25 g. ovdje oko 60 milijardi dolara u ratu. Ti Hrvati iz Argentine, su stavili kuću na hipoteke, da šalju ovdje se od … [[Govornik se ne razumije.]] pušaka do … [[Govornik se ne razumije.]] 122. I sad najbolji proizvod nije to Argentine, nije Drago Filsel, nego je gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] Argentinac koji je došao ovdje braniti Hrvatsku državu protiv velikosrpske agresije, o njemu nitko ništa ne zna. U isto vrijeme, ja bi rekao ovo, da ova people must trust aspartija nema pravo, moralno pravo govoriti išta u ime hrvatskog naroda. I to je moralno, ono što sam čuo jutros, jučer ustvari, gospodina Bauka, di su ti ljudi bili, neki su bili tamo ko crkveni miševi [[Upadica Radin: Molim vas lijepo, nemojmo poimenično, niti ljude, molim vas lijepo, molim vas lijepo, slijedi opomena]] ok, dobro, ovako, nemaju moralno pravo govoriti, jer oni su nasljednici partije koji su se borili za komunizam i Jugoslaviju a hrvatski narod je bio protiv oba dva ta pokreta. Sad idemo na gospodina Zurofa, gospodina Zurofa. On nama deli morala prava. On nema moralno pravo govoriti hrvatskom narodu ili dijelit ikakve lekcije. Ja bih samo napomenuo kao primjer da od 2000. godine do osamnaeste godine u Palestini je ubijeno 10 000 skoro stanovnika Palestine, od toga 2175 djece. I kad se sjećamo tamo invaziju Libanona, operacija … [[Govornik se ne razumije.]] izraelske vojske kad usporedimo to sa Olujom tamo je ubijeno 3, 4000 civila, kršila su se sva međunarodna ratna prava i oni nama dijele lekcije. Ja bih poručio gospodinu Zurfu da pročita knjigu od Elana Pape koji se zove Etničko čišćenje Palestine. On je također Izraelac. Evo i još jedna stvar o gospodinu Zurofu što je sramotno, on je negirao srpski genocid u Srebrenici. Na kraju imate ovaj zavičajni klub Prijedorana koji će imati u 11 sati, oni koji su interesirani tu ispod gdje je generalski zbor kod Klovićevih dvora imat će jednu izložbu i kratko predavanje o stradanju Hrvata u prijedorskom kraju gdje su skoro nestali, gdje su istrijebljeni. Govori se također o silovanju, ubijanju i logorima … [[Govornik se ne razumije.]] u stvari Omarska. Kad je došao jedan zarobljenik tamo s bratom je bio na Manjači, kad je došao nakon tri dana Omarskoj rekao je ovo. Samo sam tražio mjesto gdje ću se objesiti. To naravno ako zanima neke ovdje ljude iz People must trust partije nek' dođu dole, a mislim da će, a ja se nadam da će doći više nego je došlo na onu izložbu o holodomoru u matici dole ono što je napravio veliki Staljin i nastavio mali Staljin ovde, tamo nitko nije došao iz Sabora gdje se obilježavao taj holodomor i genocid nad ukrajinskim narodom od trideset i druge na trideset i treće godine. Hvala.
Gospodine Glasnović nisam čuo kako ste oslovili stranku ovdje sa lijeve strane. Kako ste je oslovili? [[Upadica Glasnović: People must trust stranka.]] Kako? Kako? [[Upadica Glasnović: People must trust us stranka. Znate tko je to, sad je ustavni sudac. People must trust us, jer oni će se zapamtiti po …]] Imate opomenu. Izvolite. To je prva opomena. Kod druge znate što se dešava. Drugi je, treći pardon je pardon Predrag Matić ispred Socijaldemokratske stranke.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što vam je poznato jučer nas je nakon teške bolesti napustio jedan od najvećih junaka Domovinskog rata general Petar Stipetić. Kada se već nismo jučer oprostili od njega minutom šutnje predlažem da to ne učinimo ni danas pred dvadesetak časnih saborskih zastupnika i zastupnica, nego da to napravimo sutra pred početak glasovanja kada će sigurno u sabornici biti gotovo svi zastupnici. Želio sam se i na ovaj način u ime nas koji smo imali tu čast i privilegiju biti zajedno sa generalom koji je bio zapovjednik i šef tijekom Domovinskog rata, oprostit se na ovaj jedan mali način da spomenem bar neke stvari koje su jako važne. Dakle, general Stipetić je jedan od onih za koje se može reći došao je tiho i ušao je u legendu. Za generala Stipetića koji je dao nemjerljiv doprinos obrani Republike Hrvatske u Domovinskom ratu neće biti zakupljenih sportskih i koncertnih dvorana, neće biti posebne regulacije prometa, udruge neće suzu pustiti, neće priopćenja pisati, a hrvatska katedrala duha, dalekovidnica jučer je u tzv. porno terminu kada naš narod kaže kad pošteni ljudi spavaju pustio je jedan mali dokumentarac o toj legendi Domovinskog rata. Sjetimo se o nekima su bili cijeli serijali u elitnom udarnom terminu Hrvatske televizije, a general Stipetić je u Hrvatsku vojsku došao iz bivše one vojske JNA. Došao je na vrijeme, nije kalkulirao i nisu ga bolili zubi. I zbog toga što je došao iz JNA uvijek je bio pri vrhu Hrvatske vojske, nikad na samom vrhu jer mu nikad nisu oprostili što je došao iz JNA. Mnogima drugima jesu, a odrješenje je bila odgovarajuća iskaznica. On je bio vojnik i njega to nije interesiralo i bavio se time kako da oslobodi vojsku. Vojnika zanima vojska, a ne politika. Od 150 hrvatskih generala imamo ih više po glavi stanovnika od ikoga na svijetu. Jedan je od rijetkih koji je uprljao čizme po rovovima Istočne Slavonije, bosanske Posavine i Banovine. Načelnik Glavnog stožera je imao puno pomoćnika i svi su bili bitni, ali cijelo vrijeme pomoćnik za borbeni sektor za najvažniji dio vojske bio je general Stipetić.. Ono što je on učinio za vrijeme Oluje na Banovini za udžbenike, za udžbenike i proučavanje u cijelome svijetu. Ona legendarna fotografija gdje mu se predaje zapovjednik dobro me čujte korpusa ne voda, ne pet vojnika koji su trčali po petrinjskim ulicama nego zapovjednik korpusa. Tako nešto nije zabilježeno od bitke za Staljin grad. Da su Amerikanci imali generala Petra Stipetića o njemu bi snimali filmove i to bi bio junak jer je ona fotografija gdje general stoji u svojoj karakterističnoj pozi s cigaretom u ustima na haubi policijskog automobila rekao bih poput Clint Eastwooda i pukovnik Čedo Bulat mu potpisuje kapitulaciju. To je nešto što obilježava cijeli Domovinski rat i daje sliku na konačno oslobođenje naše Domovine. Poslije rata živio je tako skromno kako malo koji general ili branitelj živio. Imao je manju mirovinu od mnogih šatoraša koji su se bunili da im je mala mirovina. Nije se bunio, stoički je to trpio. Nije se borio za kvadrate, ostao je živjeti u istom stanu u kojem je živio i prije rata načelnik Glavnog stožera, general s pet zvjezdica. Jedan je od rijetkih koji je puno više dao Hrvatskoj nego što je Hrvatska dala njemu. Nije pozivan na one obljetnice u kojima je njegov doprinos bio najveći. Razmišljao sam zašto ga nisu pozivali, pa zato što ispod njegove sjene malo bi se onda ko mogao istaknuti i reći da je on oslobodio Banovinu, da je bio glavni frajer u Oluji i te stvari. Ono što je najveći kompliment za generala Stipetića je taj da je bio cijenjen od neprijatelja. Kada te neprijatelj cijeni nema većega komplimenta. I koliko znam nije bio vjernik, njegova Biblija je bila Ženevska konvencija. On nije imao problema ni sa Haagom ni sa Srbijom ni sa BiH. Stoga koliko znam mislim da general Stipetić nije bio vjernik, [[Upadica Radin: Hvala.]] ali siguran sam da ga njegov imenjak na nebu čeka otvorenih vrata jer i u raju takve trebaju. Hvala.
Vrijeme, ali ako smijem zlouporabiti ovu govornicu dijelim svaku riječ koju ste rekli. Poštovane zastupnice i zastupnici čast nam je što je ovdje s nama danas na galeriji Hrvatskog sabora pridružila nam se Njegova ekselencija Sean O′ Fearghail predsjednik Zastupničkog doma Parlamenta Irske koji s izaslanstvom boravi u službenom posjedu RH. Molim vas da se dignemo i da mu plješćemo. [[Pljesak.]] Hvala što ste s nama. Idemo dalje, gospodin Nikola Grmoja, ispred Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista, pet minuta. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo ja bih ponovo, ali to je još jučer učinio kolega Bulj u ime kluba Most-a i kolega BEljak još jučer smo izrazili sućut obitelji Stipetić. Naravno pridružujem se ovome što je rečeno i nadam se evo kolega Bulj je to jutros molio, nadam se da ćemo sutra kada bude puna sabornica imati minutu šutnje jer to pokojni general zaslužuje. A sada o temi. Znali ovih dana Europska komisija opomenula je Hrvatsku da strukturne reforme nisu provedene, da se stalno nešto odgađa, ali najviše se čude zašto Hrvatska toliko zaostaje u provođenju onih mjera koje bi bile popularne, poput reforme javne uprave. Ja ću vam danas opisati jednu situaciju koja tako slikovito opisuje sporost ove Vlade u donošenju odluka, čak i u slučaju kada su stvari kristalno jasne, kada nema nepopularnih posljedica odluka koje se donose. Od 22. veljače 2018. vrlo važna državna regulatorna agencija s javnim ovlastima HAKOM, ostala je bez zakonskog zastupnika te vijeća koje njome upravlja. Krajem 2017. Vlada RH uputila je javni poziv za predlaganje kandidata za pet članova Vijeća HAKOM-a te ovlastima Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture da u ime Vlade objavi javni poziv i prikupi prijave kandidata za predsjednika, zamjenika predsjednika i članove Vijeća HAKOM-a. Javni poziv zaključen je 13. siječnja 2018. i Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture proslijedilo je popis kandidata Vladi RH na odlučivanje. Napominjem da do današnjeg dana, znači puna dva mjeseca nakon zaključenja javnog poziva, Vlada nije predložila kandidate niti je Hrvatskom saboru uputila u proceduru prijedlog za imenovanje članova Vijeća HAKOM-a. Hrvatski sabor je taj koji treba imenovati vijeće na prijedlog Vlade, a Vlada je po tko zna koji put spora i neučinkovita. Poslove koje obavlja Vijeće HAKOM-a vrlo su precizno propisani Zakonom o elektroničkim komunikacijama, bez vijeća ovu agenciju nitko ne predstavlja niti zastupa. Nitko ne odgovara niti zastupa, nitko ne odgovara za zakonitost rada agencije, nitko ne donosi odluke koje se tiču tržišta elektroničkih komunikacija, pošte i željeznica, nitko ne može naložiti izvršenje financijskog plana agencije, znači niti naložiti isplatu plaće za 175 radnika HAKOM-a. Hrvatski predstavnici iz HAKOM-a ne mogu sudjelovati u radu međunarodnih tijela što znači da Hrvatsku trenutno nitko ne predstavlja. No kada malo bolje razmislim stvari mi postaju jasnije, bez Vijeća HAKOM-a bez regulatornih odluka nastupio je tzv. regulatory holliday na težištu elektroničkih komunikacija, pošta i željeznica. Razdoblje kada nitko ne propisuje pravila kojim se uklanja nesavršena konkurencija, kada nitko ne sprečava monopol kakvog ima npr. Hrvatska pošta i duopol Hrvatskog Telekoma više, a manje Vipnet-a. I zato ćemo nastojati odnosno to će biti evo jedan potez koji ćemo povući, prijaviti Europskoj komisiji ovu situaciju jer je Europska komisija jasno zabranila regulatorne praznike. Smatramo da se ne radi o slučajnom kašnjenju već o dobro organiziranoj aktivnosti i za koje su interesi monopolista u prvom redu Hrvatskog Telekoma. Mi znamo da Hrvatski Telekom ima svoje ljude u Uredu predsjednika Vlade, znamo koji su i na koji način su povezani. Mi iz Most-a smo već nekoliko puta upozoravali na katastrofalnu situaciju koju je na tržištu uzrokovao dosadašnji predsjednik Vijeća HAKOM-a Dražen Lučić, tražili smo njegovo razrješenje jer je zabranio rad sindikatu jer je protiv njega DORH podignuo optužnicu za kazneno djelo koje je počinio obavljajući službenu dužnost, ministar prometa Butković pisao je Vladi da postoje uvjeti za razrješenje tri člana Vijeća HAKOM-a, no oni ne samo da su završili svoj mandat nego traže i novi. Tako barem pišu mediji. Dražen Lučić pljuje na ovu državu jer se opet kandidirao iako nema potvrdu da se protiv njega ne vodi kazneni postupak, pravomoćna optužnica DORH-a je dostavljena svim odborima, klubovima, vladi i koliko god puta Lučića, a to je činio ovdje pred saborskim zastupnicima lagao da ne postoji optužnica, ta laž neće postati istina. Pokrenite se gospodi iz Vlade, obavite svoj posao, radi se o 15 milijardi kuna koje plaćaju hrvatski građani, a kojima upravlja HAKOM. Hvala.
Hvala i vama. Treći je gospodin Goran Dodig ispred Kluba zastupnika HDS-a, da, HSLS, HDSSB-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege. Moja tema je također aktualna politička situacija no ja bih je htio vratiti uz poštovanje svih tema koje su ovdje iznesene i svih onih koji su govorili ovdje i njihovo pravo da govore, ja bih ga htio vratiti ovdje i sada u ovaj Sabor a u vezi je sa danas radom Odbora koji će rješavati amandmane vezane za Poslovnik Hrvatskoga sabora. Pa malo o tome bih htio nekoliko riječi reći. Prvo, kako ja razumijevam Poslovnik, e to je jedan pravni akt, dogovorni kako se reguliraju odnosi u jednoj instituciji, vođenje te institucije, odnosi između onih koji su u vodstvu, konačno, u konkretnom slučaju predsjednika Sabora, potpredsjednika i saborskih službi i zastupnika. Donosi se zbog toga da se ne bi zloupotrijebila pozicija ali da bi se uravnotežio odnos i onih koji sudjeluju u radu dakle zastupnika. I imajući iskustvo zadnjih godina, zadnju godinu dana što se događa u Saboru mislim da ga treba promijeniti. Međutim, ni jedan Poslovnik neće donijeti kvalitetniji rad u Saboru ukoliko svaki saborski zastupnik, pa i svaki predsjedavajući ne postavi sebi nekoliko pitanja. I ne samo pitanja nego ukoliko nema na umu neke činjenice. A to je da mi svi moramo znati da dolazimo ovdje kao ljudi koji razumiju se u rad Sabora jedino po iskustvu tog Sabora. Dakle treba poštivati one koji su u Saboru duže vrijeme koji znaju kakvi su tu odnosi, kakva je praksa a sve drugo je vrlo apsolutno individualno. Dolazimo sa svojim individualnim psihologijama, dolazimo sa svojim znanjima koja nisu saborska zastupnička jer nitko od nas nije učio školu za saborskog zastupnika, nitko nije, i svi imamo svoju povijest ne samo psihološku nego i profesionalnu, imamo specifična znanja i imamo neka opća znanja ali to je sve manje važno od ovog što je važno za rad u ovom Saboru a to je da imamo u svijesti u kakvu smo instituciju došli. Pa moramo postaviti sebi pitanje što je Sabor, kako ga mi doživljavamo. Da li ga doživljavamo tek kao mjesto gdje možemo govoriti o svemu i svačemu nekompetentno i slobodu govora pretvoriti u slobodu, ne mogu naći pravi izraz a u slobodu vrijeđanja, pa nekad i blebetanja, ulazeći u stručne teme za koje nismo kompetentni itd.. Teško je to, teško da jedan zastupnik ima mogućnost da o svemu govori kompetentno. I ne mora čak ni govoriti kompetentno. Mogu se nastupi ovdje fokusirati i na nešto što je opće prihvatljivo i što svatko može imati u Saboru a to je cilj da taj Sabor, odnosno saznanje, prvo saznanje da je Sabor jedna od najvažnijih institucija Hrvatske države, da skupa sa institucijama Hrvatske države je odgovoran za funkcioniranje te države, da je funkcioniranje, da je odgovoran za funkcioniranje društva u cjelini, mjere u kojima jeste odgovoran, da je odgovoran da se svakodnevno iz Sabora širi zajedništvo i razumijevanje a nipošto da naša ideja vodilja ne bude ovdje svakodnevno istovariti nekakav problem, bilo pojedinačni ili opći i iza toga ništa. I stvarati jedne osjećaje beznađa, osjećaje da ništa ne vrijedi i da zapravo imamo promašenu državu. Ja želim reći da nije ovo promašena država uz bez obzira na teškoće koje imamo, koje su se akumulirale godinama. Imamo poteškoće i u Njemačkoj, imamo i u Engleskoj, imamo u Americi, imamo, nema države u svijetu koja nema svojih poteškoća ali stvarati negativnu klimu to nije cilj ovoga Sabora. Hvala lijepa.
Hvala gospodin Dodig. I na kraju ispred Klub zastupnika HDZ-a gospodin Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegice i kolege zastupnici klub HDZ-a također izražava duboko žaljenje zbog smrti našega generala i dugogodišnjega načelnika Glavnog stožera, stožernog generala Petra Stipetića. Predsjednik Sabora je uputio telegram sućuti obitelji a jučer smo na zajedničkoj sjednici Odbora za obranu kao i Odbora za vanjske poslove učinili to zajedno sa svima koji su bili nazočni na toj sjednici te je ministar obrane jasno izgovorio da sve počasti koje zaslužuje stožerni general Petar Stipetić će biti u dogovoru sa njegovom obitelji povodom njegovo pokopa dostupne i omogućene. Komemoracija kao i sve ono što pripada u takvim slučajevima siguran sam da će biti od strane Ministarstva obrane jer to je čovjek koji je stvarno bio jedan od ponosa Hrvatske koji je bio i meni zapovjednik u određenim operacijama, i za kojim stvarno, iskreno žalimo. Žalimo što je prerano otišao jer on je taj koji je zapovijedajući u Bljesku stvorio slobodu zapadne Slavonije. On je taj koji je zapovijedao u Oluji i oslobodio je Petrinju i onaj dio Hrvatske. On je taj kojemu se predalo 5 000 ljudi vojske Srpska krajine iz 21. kordunaškog korpusa na čelu sa pukovnikom Čedom Bulatom. Tada je kapitulirala vojska republike Srpske krajine i tada se je u Hrvatskoj pojavila sloboda te sve zasluge kao dugogodišnji vanjski član Odbora za obranu, jasno je komentirajući aktualne zakone kao i sve ono što je ticalo se Ministarstva obrane i Obrambenih snaga RH, bio je jasan i odrješit. Imao je smjelosti i hrabrosti da na početku Domovinskog rata kao oficir JNA na poziv Predsjednika Tuđmana stupi u redove hrvatske vojske i pomogne u formiranju, obuci, obrani a kasnije je pokazao svoje znanje, iskustvo i ljubav prema domovini kroz osloboditeljske operacije koje su provedene. U ime kluba ja izražavam duboko žaljenje i sućut njegovoj obitelji i vjerujem da ćemo i sutra kad se svi okupimo, svi zajedno minutom šutnje to učiniti. Hvala.
Hvala lijepa gospodine Đakić. I tako smo sa prekidima danas gotovi, sa jutarnjim prekidima. Danas je na redu: - Prijedlog zakona o šumama, prvo čitanje, P.Z. br. 308; Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju čl. 85. Ustava RH i čl. 172. Poslovnika Hrvatskog sabora i prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda primjenjuju odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje Zakona. Što se tiče Prijedloga Zakona o šumama, rekao sam već prije raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za poljoprivredu. Želi li predstavnik predlagatelja odnosno Ministarstvo poljoprivrede dati dodatno obrazloženje? S nama je gospodin državni tajnik Željko Kraljičak, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Šume i šumska zemljišta su dobro od interesa za RH, imaju njezinu osobitu zaštitu. Prijedlog Zakona o šumama osigurava strateški cilj održivog gospodarenja šumama i šumskim zemljištem a sa druge strane otklanja poteškoće i administrativne barijere koje su uočene primjeni važećeg Zakona o šumama prvenstveno u djelu koji se odnosi na raspolaganje šumama i šumskim zemljištem. Održivo gospodarenje šumama podrazumijeva korištenje šuma i šumskog zemljišta na način i u mjeri koja održava njegovu bioraznolikost, produktivnost, kapacitet za regeneracijom, vitalnost i potencijal da trenutačno i ubuduće ispune odgovarajuće ekološke, gospodarske i društvene funkcije na lokalnoj, nacionalnoj i globalnoj razini te koji je uzrokuju štetu drugim ekosustavima. Također u održivom gospodarenju šumama i šumskim zemljištima, štitimo egzistencijalne i gospodarske potrebe stanovništva, omogućavamo ruralni razvoj te osiguravamo nužne mjere zaštite jedinstvenog šumarsko-gospodarskog područja RH kao funkcionalne cjeline. Predloženim odredbama zakona stvoreni su preduvjeti za horizontalnu i vertikalnu usklađenost na nacionalno razini kao i za izazove postavljene pred sektorom šumarstva i sa šumom povezanih sektora a uz racionalno korištenje šuma i šumskim zemljištima. Sa ciljem racionalnog korištenja šuma i šumskog zemljišta, uređeni su postupci raspolaganja te su usklađeni za propisima iz drugih područja upravljanja državnom imovinom, strateškim investicijskim projektima, zaštitom okoliša i prirode te prostornog uređenja. Prostorni planovi osnovni su preduvjet za raspolaganje šumom i šumskim zemljištem te je u postupcima izrade i donošenja istih od velike važnosti sudjelovanje svih relevantnih dionika. Ministarstvo u donošenju istih sudjeluje davanjem mišljenja a mišljenje ministarstva na prostorne planove uvjet je za izdvajanje šuma i šumskih zemljišta u vlasništvu RH koji su prostornim planom u obuhvatu građevinskog područja i/ili izdvojenog građevinskog područja. Radi boljeg praćenja promjena površina šume i šumskih zemljišta odnosno izdvajanja, uvjet je akt o izdvajanju koji donosi Ministarstvo poljoprivrede. Nadalje, sa svrhom objedinjavanja vođenja postupaka za pojedine projekte kod osnivanja ograničenih i stvarnih prava nad šumama i šumskom zemljištu, predviđeno je vođenje postupaka služnosti i osnivanja prava građenja za infrastrukturne projekte, vodovode, odvodnju, plinove, električne i ostale vodove i to u Ministarstvu poljoprivrede dok je raspolaganje šumama i šumskim zemljištima u nadležnosti tijela za upravljanje državnom imovinom, neovisno da li se radi o izdvajanju pojedinih šuma i šumskog zemljišta radi provedbe prostornih planova za građevinska ili izdvojena građevinska područja ili osnivanja prava građenja na šumi i šumskom zemljištu u svrhu izgradnje kampova i drugih sportsko-rekreacijskih građevina sukladno prostornim planovima. Osnivanja prava građenja za navedene namjene na šumama i šumskom zemljištu umjesto izdvajanja i prijenosa prava vlasništva smatranom zaštitom vlasništva RH, kao i održavanje ukupne površine šumo gospodarskih područja. Uvođenje mogućnosti izdvajanja pojedinih šumskih zemljišta u vlasništvu u svrhu poljoprivredne uporabe sa jedne strane a sa druge postupak uključivanja pojedinih zemljišta u vlasništvo RH koja neće biti privedena poljoprivrednoj proizvodnji u šumo-gospodarska područja značajno se doprinosi postupcima uređivanja zemljišta u vlasništvu RH razgraničavanja poljoprivrednog i šumskog zemljišta uzimajući u obzir stvarno stanje na terenu, uz suglasnost stručnjaka šumarske i agronomske struke Važećim Zakonom o šumama propisana je zabrana promjene kultura na opožarenim područjima na 5 godina od opožarenja. Prijedlogom zakona, rok mogućnosti promjene namjene opožarenih površina uz obavezu sanacije površina od strane šumoposjednika u roku 2 godine prolongiran je na 10 godina svakako uzimajući u obzir i potrebe jedinica lokalne samouprave za planiranjem projekata, te projekata komunalne i gospodarskih potreba, škola, groblja, stambenih zgrada i sl. Po prvi put je uvedena i mogućnost zamjene šuma i šumskog zemljišta u vlasništvu RH sa šumama u vlasništvu drugih osoba isključivo unutar gospodarske jedinice, a u svrhu okrupljavanja šuma i šumskih zemljišta u vlasništvu RH. Hrvatske šume d.o.o., dana je javna ovlast, a koja se odnosi na provedbu cjelovitog postupka davanja u zakup šumskim zemljištima. Kao rezultat očekuje se ubrzan postupak uz zadržavanje transparentnosti samoga postupka i kontrolu provedbe postupka od strane ministarstva. Svrha davanja u zakup šumskih zemljišta dodatno su proširene, a već su u samom zakonu razrađeni uvjeti i kriteriji prema kojima se određena šumska zemljišta mogu dati u zakup uz predviđeno donošenje uredbe koja će definirati mjerila za davanje u zakup šumskog zemljišta, dokumentacija potrebna za javni poziv, vrijeme trajanja poziva i dodatni kriteriji za raskid ugovora o zakupu. Učinkovitost upravljanja šumama i šumskim zemljištima pridonosi i provođenje uspostava registra šumo-gospodarskih područja RH i to kao elektroničke evidencije koja predstavlja objedinjeni sustav upisnika i registra podataka na računalnom programu i to geo-portal, upisnik privatnih šumoposjednika, upisnik oštećenosti šumskih i eko sustava, upisnik šumskih požara, upis doznaka i ostali naši upisnici, a čija je svrha osigurati učinkovitost pristupa informacijama i praćenju promjena u površinama šuma i šumskih zemljišta. Registrom će se također, s obzirom na promjene koje slijede u državnoj i javnoj upravi dugoročno omogućiti različite operativne radnje, informacije i izvješća bez dodatnog opterećenja za administraciju. Nadalje, u prijedlogu zakona jasno je definirano šuma i šumska zemljišta, kao i podjela šuma prema namjeni gdje se po prvi put uvodi pojam urbanih šuma. Urbane šume su šume i šumska zemljišta koja su okružena građevinskim područjima ili neposredno graniče sa građevinskim područjima, naselja, a značajno utječu na kvalitetu života stanovnika samoga naselja. Šume čija je namjena stvaranja potrebnih uvjeta za odmor i rekreaciju posjetitelja, šume unutar obuhvata kampova, igrališta i dr. športsko-rekreacijskih područja. Definirani su i postupci odobravanja šumo-gospodarskih planova kao temeljnog dokumenta za gospodarenje i korištenje šuma i šumskih zemljišta na području RH uz davanje odgovornosti izrađivačima za točnost i stručnost podataka i to: površina, drvne zalihe, prirast, … [[Govornik se ne razumije.]] i popis šumo-gospodarskih planova. Uvedena je i nova kategorija šumo-gospodarskih planova i to: programi gospodarenja gospodarskim jedinicama sa planom upravljanja područja ekoloških mreža što je veliki iskorak obzirom na posebne propise iz području zaštite prirode i zaštite okoliša, te potrebe provođenja prethodne procjene i studije utjecaja na okoliš, čak i za planove gospodarenja prirodnim dobrima što šumo-gospodarski planovi nedvojbeno jesu. Ovakvim modelom, odnosno dodatnim proširenjem sadržaja i aktivnosti koje će biti obrađene u šumo-gospodarskim planovima, uz propise koji se tiču gospodarenja šuma, planovi upravljanja će biti planovi upravljanja ekološkim mrežama. Predložena je jedinstvena definicija šumoposjednika, čime se postiže kvalitetnije normiranje prava i obaveza šumoposjednika u cjelini uz uvažavanje njihovih posebnosti. Podjelom privatnih šumoposjednika prema veličini posjeda omogućava se dodatno poticanje malih, odnosno srednjih šumoposjednika posebno u dijelu koji se tiče financiranja kako izrade i obnove šumo-gospodarskih planova, tako i rada i gospodarenja, čime se doprinosi opstanak i zaštita malih šumo-posjednika. Upis i brisanje iz upisnika privatnih šumoposjednika, na temelju zahtjeva šumoposjednika, vršiti će se podnošenjem zahtjeva u nadležni ured hrvatske poljoprivredne šumarske savjetodavne službe kao javne ovlasti službe sa ciljem jedinstvenog i bržeg upisa za korisnike. Prijedlog zadržava, zadržana je naknada za opće korisne funkcije šuma u istoj visini 0,0265% od ukupnih prihoda plaćaju sve pravne i fizičke osobe koje obavljaju gospodarsku djelatnost i koje ostvaruju ukupni prihod veći od 3 milijuna kuna iz čega proizilazi da naknadu neće plaćati osobe sa prihodima manjim od 3 milijuna kuna, što smatramo doprinosom razvoju i poticanjem malog poduzetništva. Samo u našim projekcijama, to je više od 90% svih privatnih i pravnih osoba. Zadržavanje ovog strogo namjenskog prihoda, od velike je važnosti za šumarski sektor jer osigurava biološku obnovu šuma za koju se izdvajaju znatna sredstva, 60% od ukupnih prihoda, ali i za razminiranje šuma i šumskih zemljišta, te financiranje vatrogasnih zajednica što za direktnu posljedicu ima zaštitu kako šuma i šumskih zemljišta, tako i urbanih sredina od katastrofalnih posljedica požara. Šumski doprinos u visini 5 ili 3,5% plaća se jedinicama lokalne samouprave. Sredstva šumskog doprinosa uplaćuju se na poseban račun jedinica lokalne samouprave s područja na kojem je obavljena sječa šuma i koristi se isključivo za financiranje izgradnje i održavanje komunalne infrastrukture. Cilj doprinosa je da se generira vrijednost proizašla iz šumskog dobara na određenom području reinvestira u jedinicu lokalne samouprave. Previđeno je donošenje podzakonskih akata koji će regulirati način obračuna i postupak uplate šumskih doprinosa, a čime bi se osigurala bolje praćenje i uplata doprinosa od strane svih šumoposjednika. Također je prijedlogom predviđeno da se dio postojeće naknade za izdvajanje uplaćuje na račun državnog proračuna a koji se za, koristiti se za optimalan doprinos šumama, sektorima šumarstva i sa šumom povezanim sektorima, ruralnim koji će potaknuti i ruralni razvoj, otvaranje novih radnih mjesta i stvaranje dodatne vrijednosti u sektoru drvne industrije. Evo hvala vam lijepo.
Hvala i vama. 8 replika. Prvu repliku ima tradicionalno gospodin Bulj.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora, tradicionalno vi komentirate svaki put ono što je vaša uloga i po poslovničkoj ali ja bih se ovdje obratio o vrlo bitnoj temi. Znači, vi ste se raspisali u ovome zakonu u biti kao zakonodavac da ćete potpomoći ruralni razvoj primjera Gorskoga kotara, primjera Slavonije, primjera gdje je drvo najveći izvor i najveći, drvo je, izvor je šuma. Međutim, jedino u članku 67. spominjete da će se plaćati šumski doprinos od 3,5 do 5% lokalnoj samoupravi. Jeste li vi bili u Čabru, jeste li bili u tim gradovima koji su u Gorskome kotaru koji su zaboravljeni i vi govorite 5%? Barem da ste ovim zakonom rekli da će biti niža cijena ogrjeva na tim područjima primjera Gorskog kotara, stanovnicima, da će imati, pravo otkupa po nižoj cijeni pilane na području tih područja pa da ostanu ljudi jer to su prazna područja, područja zbog toga što samo muzete iz tih krajeva prirodna bogatstva, eksploatirate a te ljude lokalne samouprave ste ostavili kao prosjeke da se klanjaju u Vladama i da ih mole, da ih vodaju njihovi mentori, da ih vode za pomoć. 5 od 3 do 5%. I ne samo to u članku 10. ovo je, da se može raditi golf igrališta u šumama, golf igrališta. Ovo je zakon o golf igralištima. Zabranili ste domicilnom stanovništvu, zabranili brati šparoge. Moraju platiti a raditi ćete golf igrališta za koga na tim područjima? Tamo trebaju pilane, trebaju pogodnosti poduzetnicima, treba domicilnom stanovništvu ogrjev doslovno besplatan da bi ljudi ostali na tome području a vi ovo radite u interesu, ovo nije zakon o šumama nego zakon o interesnim skupinama koji muzu te krajeve brdsko-planinske na koje su zaboravljeni a vi ste dali ovdje dobru potporu tome. Međutim, zasigurno ćemo uskoro dati novi Zakon o brdsko-planinskim područjima na koji ćemo ukazati i na koji će i ti čelnici kazati … [[Govornik se ne razumije.]]
Oprostite, ali vrijeme je isteklo a nisam uspio vidjeti … … [[Upadica se ne čuje.]] niti ja, iskreno rečeno. Drugi je gospodin Vešligaj, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi državni tajniče. Evo prvo moram izraziti nezadovoljstvo što danas na ovom Zakonu o šumama nemamo ovdje resornog ministra. Zbog čega? Pa gledajte, raspravljamo o šumama a šume su gotovo 50% teritorija RH i smatram da su jedan od naših najvrjednijih resursa tim više što je država vlasnik 80% šuma. I uistinu ovaj zakon bio je zapravo jedna idealna prilika da se pokaže koliko je ovoj Vladi stalo do decentralizacije. Jer pitanje samoga šumskoga, plaćanja samoga šumskoga doprinosa i njegovoga iznosa koji se naplaćuje, odnosno koji ide u proračun jedinica lokalne samouprave a troškovi koji postoje za održavanje te infrastrukture koja se uništava prilikom eksploatiranja šuma, dakle ne govorim o šumskim cestama, … [[Govornik se ne razumije.]] govorim o nerazvrstanim cestama su ogromni. Dakle i umjesto da sada iskoristimo priliku i da povećamo taj šumski doprinos, dakle ne radi se o doprinosu koji ide prema poduzetnicima, koji ide prema privatnom sektoru, makar doduše u zakonu stoji da ga plaćaju privatne, pravne i fizičke osobe. Plaćaju ga u najvećem dijelu Hrvatske šume i to je iznos od nekakvih 50-ak milijuna kuna koje one dakle transferiraju na jedinice lokalne samouprave. Dakle mogli smo ga povećati, mogle su Hrvatske šume kao dobitaš, kao tvrtka koja ima nekakvih 200-tinjak milijuna kuna dobiti ipak veći dio te dobiti prebaciti, odnosno dati jedinicama lokalne samouprave onda bi to bio jedan zakon koji evo vjerujem da se može i popraviti do drugoga čitanja koji stvarno ide u smjeru decentralizacije i koji ide u smjeru toga da jedinice lokalne samouprave a tamo gdje su šume su nažalost i najsiromašnije imaju koristi od toga i da Hrvatske šume popravljaju te ceste i zaista daju svoj financijski doprinos, održavanju uistinu komunalne infrastrukture jer ovaj iznos koji je sada predviđen je definitivno premali. Hvala.
Sada je na redu replika gospodina Felaka, izvolite gospodine Felak.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja prvo pozdravljam ovaj Zakon o šumama, on sigurno ima svojih nekih i nedostataka, čuli smo već i u ovim replikama da se, dobro neke su i po meni neutemeljene tvrdnje iznesene ali sigurno da se on od prvog do drugog čitanja može doraditi. Pa evo ja sam primijetio neke nelogičnosti koje bi se mogle ispraviti i navesti ću konkretno znači članak 38. Zakona, stavak 3. koji kaže da iznimno od odredbe stavka 1., mislim da je tu pogreška, da bi trebalo stajati stavak 2. ovoga članka pod uvjetom da nije u suprotnosti sa šumsko-gospodarskim planovima i posebnim propisima u šumama u vlasništvu RH, javni šumoposjednik može uz naknadu, predlažem da ovdje piše bez naknade ili uz naknadu, dopustiti sakupljanje šumskih proizvoda iskorištavanja humusa i smolarenje. Jer koliko znadem Hrvatske šume su nedavno i donijele propis da se bez naknade može sakupljati sporedne šumske proizvode unutar prostora kojim gospodare. Isto tako u članku 40 u šumi na šumskom zemljištu može se graditi samo šumska infrastruktura lovnogospodarske i lovno-tehnički objekti, građevine za potrebe obrane i nadzora državne granice. Spomenici kojima se obilježavaju mjesta grobnica žrtava rata. Ja ovdje predlažem da se doda, znači spomenici kojima se obilježavaju mjesta ili stradavanja mjesta masovnih grobnica ili stradavanja žrtava rata jer imamo i sada već dosta primjera gdje su obilježena stradavanja pojedinih naših heroja iz Domovinskog rata, a i iz nekih ratova ranije, pa znači ne samo mjesta masovnih grobnica nego da se mogu obilježiti i mjesta gdje su stradali pojedini radnici. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa Luc-Polanc, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Ovaj Zakon o šumama ja bih prije svega rekla da uopće nije ambiciozan ni dovoljno hrabar, da se ovdje radi samo o određenim kozmetičkim promjenama. Ali obzirom da je ovo replika ja ću poslije u svojoj pojedinačnoj raspravi to detaljnije obrazložiti. Ja bih samo ovdje navela kao što se već u replikama navodilo ovaj šumski doprinos. Kod šumskog doprinosa ostavljate, s jedne strane navodite u svom uvodnom dijelu da ste podijelili privatne šumo posjednike po veličini, da im se smanje troškovi, da im se pomogne, a s druge strane u članku 67. ih ostavljate u istoj kategoriji sa Hrvatskim šumama. Znači one male šumo posjednike koji imaju 0,1 hektar šuma. I oni plaćaju taj šumski doprinos 5 do 3,5% ovisno o područjima. Pa ja vas sad pitam zbog čega u ovom zakonu u tom članku onda nije kao prvo ako smo, ako imamo socijalno, ako smo socijalno osjetljivi zbog čega nismo podijelili te kategorije šumoposjednika u ovom članku i zbog čega nismo naveli taj postotak. Od kojih cijena će se on određivati tih pet ili 3,5%. Znači da li postoji neki državni cjenik na temelju čega će se to utvrđivati. I isto tako morate uzeti u obzir da ti mali šumo posjednici, znači to je jedan siromašni djed koji živi u Gorskom kotaru ili Slavoniji kada proda dva, tri kubika drva osim što plaća trošak doznake, osim što ima trošak otpreme popratnica i popratnice tu mu je i trošak izvadaka, mora imati gruntovnicu i izvadak iz gruntovnice i katastar koji nije stariji od 6 mjeseci. I još mu tu sad stavljamo trošak doprinosa, a s druge strane Hrvatskim šumama ostavljamo tu istu obavezu od 5%. Ali kažem to ću naknadno još u svojoj raspravi navesti koji su problemi da Hrvatske šume kao jedna velika firma sa velikom dobiti, … [[Govornica se ne razumije.]] povlače u centralu, a ne ostavlja to lokalnim jedinicama. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče. Dakle u pravu ste kad kažete da je ovo iznimno važan zakon. Naime, područje Slavonije iz kojeg dolazim šume su, nekako ljudi se sažive sa šumama i živjet će i dalje uz šume. I oslonac za razvoj gospodarstva upravo vidimo u šumama. Ja pozdravljam najavu ministra da će smanjiti za 15% ili možda čak i veći iznos drvnu masu koja će se isporučivati svima onima koji proizvode finalni proizvod, namještaj. 25% dobro to je u svakom slučaju za pozdraviti, međutim ono što me smeta Zakon o šumama, kasnije ću u raspravi malo reći veće primjedbe. Ali zakon o šumama je hendikepiran jer koliko je meni poznato od 2003. mi zapravo nemamo Strategije šumarstva. I svi napori Europske komisije i Europskog parlamenta koji zapravo upozoravaju da je u šumarstvu veliki, veliki zapravo kapacitet za razvoj i industrije, ruralnih prostora. Pa tako i od 2009. godine je bio promet vezan uz biogospodarstvo od 2 milijarde eura, a šume su tu glavni pokretač. Jer šume možemo gledati zapravo vrijednost šumske mase ne samo kroz biogorivo ili ne samo kroz proizvodnju namještaja već i kroz konstrukcijske materijale. I tu je mogućnost za otvaranje 20 milijuna radnih mjesta na razini EU. Ono što bi valjalo u RH svakako vidjeti s pravilnim gospodarenjem Hrvatskih šuma da se otvori značajan potencijal razvoja i radnih mjesta, a da ne bude sad opet ovaj zakon kao i prethodni zakon, a imamo navest ću ih kasnije kad budem tamo govorio da se sve ne vodi opet, ne svodi na golf. Jer ja ne znam, ja nisam protiv golfa ali nije mi jasno s čime je golf zaslužio takvu pozornost u Republici Hrvatskoj? Još malo pa ćemo ga u Ustav staviti.
Hvala. Točni ko' ura ste. Do zadnje ste, točno na nuli. Čestitam! Gospodin Demetlika, također točan poslovično.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče ja sam se evo javio za ovu repliku jer sam u vašem izlaganju osjetio određenu kontradiktornost. Naime u izlaganju ste lijepo objasnili članak 51. vezano za imovinske pravne odnose i na koji način se izdvaja šuma, šumsko zemljište i osnivanje pravo građenja itd. Međutim, isto tako ste spomenuli da ste produžili ili rok povećali sa dvije godine na deset godina za opožarene šume i šumska zemljišta. Znači s jedne strane idemo u ubrzavanje procedure, a tu produžavamo sa dvije na deset godina. I sad postavljam pitanje zašto? Najvjerojatnije zbog toga što mi Hrvati smo inovativan narod i onda paljenjem određenih površina šuma bi nekako došli lakše do prenamjene. Međutim ja želim reći da upravo ovakva opožarena područja gdje se najčešće dešavaju u primorskom dijelu Hrvatske znači gdje poljoprivredno zemljište ili šumsko zemljište nije toliko bogato, tako ta upravo tamo bi trebalo omogućiti prenamjenu davanjem tih zemljišta opožarenih za neku namjenu kao što je sadnja na primjer maslinika. Ja ću spomenuti Vodnjan, gdje je prije par godina upravo jedno ovako opožareno područje pretvoreno u jedan od najvećih maslinika na Mediteranu. Pa mislim da ovo, ta kontradiktornost, … [[Govornik se ne razumije.]] objasnite zbog čega je tu produženo na deset godina. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Dobrović.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo u vašem izlaganju ste rekli kako je zakon horizontalno i vertikalno usklađen. Budući da poznajem recimo sektor energetike i klime, dakle politike zaštite klime dakle politike zaštite klime i budući da znam da su zemlje članice dužne dostaviti planove integriranih politika energetskih i klimatskih me zanima na koji način jer ja to nisam vidio u zakonu, prvo da li ste toga svjesni važnosti šuma i šumske djelatnosti i šuma općenito na ovaj resor i na koji način ste se horizontalno povezali odnosno da li tu postoji vaš doprinos u izradi plana odnosno nacrta nacionalne strategije energetske i klimatske politike. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Posljednja replika, gospodin Pranić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Ovaj zakon je jedan od najvažnijih zakona za područje našeg Gorskog kotara mi smo imali jedan radni sastanak prošlog tjedna sa gradonačelnikom Delnica, Vrbovskog i Čabra koji su se žalili na postojeću zakonsku regulativu koja nije dobra. I kada sagledamo prijedlog ovog zakona gdje jedna stavka stoji da je namijenjen zakon odnosno da bi trebao pomoći ruralnom razvoju i decentralizaciji što je zaista lijepo i svima su puna usta decentralizacije, ali kada vidimo članak 67. šumski doprinos koliko se izdvaja za jedinica lokalne samouprave iz šumskog doprinosa 3,5% za područje RH odnosno 5% za brdsko planinska područja i potpomognuta područja. To je zaista sramotno 5% izdvajati šumskog doprinosa u jedinice lokalne samouprave iz potpomognutog područja kada znamo da komunalna infrastruktura u brdsko planinskom području infrastruktura koja zahtijeva enormno više sredstava da bi se održavale nego na drugim područjima Hrvatske. Danas smo imali u biti u prošlom periodu probleme snijega, čišćenje snijega, enormno se izdvajaju sredstva, komunalna naknada ne može pokrpiti sve što se treba izdvojiti da bi se održavale čiste prometnice i ja ne vidim razloga zašto ne može doći do povećavanja ovih 5% na znatno veću cifru gdje bi to povećalo prihod jedinicama lokalne samouprave prije svega u Gorskom kotaru gdje bi ta sredstva itekako koristila za održavanje komunalne infrastrukture prije svega nerazvrstanih cesta i drugih cesta koje inče se koriste za izvoženje trupaca. Ovako ostane da Gorski kotar ima šume, te šume njima malte ne njima ne doprinose ništa novo, trupci se izvoze ostaju iza izvoženja trupaca oštećenje nerazvrstane ceste i sve ostale ceste, a prihod je zaista mizeran da mizerniji ne može biti. Hvala.
Hvala i vama. S nama su učenice i učenici Ekonomske i birotehničke škole iz Bjelovara i to veliki je interes zato što je tamo samo prva grupa, druga grupa bi trebala doći u 12,10 i ja bih vas molio da njih i njihove profesore pozdravimo pljeskom. [[Pljesak]] Idemo sada dalje sa klubovima zastupnika. Prvi je Klub zastupnika Most-a nezavisnih lista i gospodin Žagar će govoriti u ime Most-a.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Dakle iz medija smo mogli pratiti prilikom najave donošenja novog Zakona o šumama, izjave ministra Tolušića što je to bitno što se u zakonu donosi i tu možemo izdvojiti par stvari koje će kasnije prokomentirati. Jedna od vrlo važnih stvari je oslobađanje plaćanja naknade za opću korisnu funkciju šuma svih poduzetnika koji imaju prihod manji od tri milijuna kuna. Dakle ta mjera se usmjerava na rasterećenje poduzetništva i to trebamo svakako pozdraviti, međutim postoji jedna druga opasnost vezana uz to i druga stvar je, a vezano je uz olakšavanje postupaka prenamjene ili izdvajanja iz šumsko gospodarske osnove onih područja koja ne bi tamo trebala biti i suprotno uvođenje u šumsko gospodarsku osnovu onoga što bi trebalo biti. No prije nego što krenem na konkretne te primjedbe vezano uz sam zakon, dozvolite da malo, budući da je tema važna samo par stvari koje su važne sa stajališta RH koja valja naglasiti i zbog nas, a i zbog naših građana koji nas slušaju. Dakle, Ustav RH članak 52. kaže da „zemljište, šume, biljni i životinjski svijet, drugi dijelovi prirode za koje je zakonom određeno da su od interesa za RH imaju njezinu osobitu zaštitu“. Polovica kopnene površine RH čine šume i šumska zemljišta, 80% šuma je u vlasništvu RH, 20% šuma je u privatnom vlasništvu. U EU je malo situacija različita naravno varira od zemlje do zemlje, ali u većini zemalja isto polovica zemljišta je pod šumama, međutim kada govorimo o privatnom vlasništvu onda u velikoj mjeri u prosjeku 60% vlasništva je privatno vlasništvo. Dakle kod nas imamo specifično da ipak taj odnos privatnog i javnog vlasništva daleko u odnosu prema vlasništvu RH. Mi smo ulaskom u EU unijeli veliko bogatstvo u EU, to su naše šume, to je veliko bogatstvo. Mi imamo tradiciju od 1769. kada je uveden šumski red za vrijeme Marije Terezije na hrvatskom jeziku od tada praktički mi imamo da kažem ovako dokumentirano gospodarenje hrvatskim šumama. 4500 vrsta u RH, 50% je sačuvano u različitim šumskim vegetacijskim zajednicama. Oko 260 autohtonih drvenastih šumskih vrsta, za gospodarstvo je važno njih oko 50, a najzastupljenija je bukva. 95% šuma u RH su prirodnog podrijetla. Na kršu imamo oko milijun hektara šuma i 42% šuma i šumskog zemljišta u RH čine tih milijun hektara. A ono što sada valja naglasiti da su ta područja posebno ugrožena požarima. I ono što još valja istaknuti, da još značajne površine, šume su minirane ili su još uvijek minske sumnjive. Šumsko gospodarski planovi, meni, evo, molio bi državnog tajnika, da možda kasnije pojasni kada bude uzeo riječ. Jasno mi je, potrebno ih je izrađivati, ono što je hendikep, što nemamo strategiju u kojoj bi pratili, imamo druge dokumente, nije zakonom precizirano, spominje se da će pravilnik, tko zapravo izrađuje šumsko gospodarski plan, potvrđuje ga ministarstvo, jesu li to ovlašteni inženjeri, šumarstva, koji su to rokovi, to malo da se, zakon nije precizirano, da možda mi znamo kao zastupnici, kako će to sve skupa izgledati. Ono što je važno zakonom definirano to mora biti javan postupak, znači to mora biti transparentno, mora biti vidljivo i dostupno građanima. Dakle, ono što svi znamo, da je gospodarenje šumama u državnom vlasništvu, povjereno je trgovačkom društvu Hrvatske šume d.o.o. Inače Hrvatske šume imaju trostupanjsku organizaciju, dakle, imamo šumarije, imamo uprave šuma i imamo direkciju. Mislim da je kolega Vešligaj, kada je govorio o decentralizaciji, spomenuo samo u odnosu na jedinice lokalne samouprave, međutim, imamo problem decentralizacije u drugom smislu, ja ću to ovdje vrlo jasno reći. Prema svim pokazateljima, kada govorimo o etatu, o svemu što se radi, uprava šuma Našice, ne bi trebala imati sjedište u Našicama, eto, trebala bi imati u Slatini, prema svim pokazateljima, međutim, i to je politička odluka i tako se sad to događa. Mi ćemo imati inicijativu u ponedjeljak i evo, vidim, kolega Đakić već diže repliku, ja ću podržati tu inicijativu načelnika, nastojati ću se oko toga boriti, jer i to je princip decentralizacije. S tim što možemo reći, nemamo mi ništa protiv toga da se Našice razvijaju, ali mi želimo da se razvija i Ličko podravska županija, tj. Slatina. Ono što sam spomenuo u replici, nije problem samo ove Vlade, problem je svih Vlada do sad, e to je naš problem kao društva, strategiju, mi moramo raditi strategiju, Europska komisija, Europski parlament, svi nam daju smjernice, a mi ne radimo strategiju. I sad onih 20% šuma koje su u privatnom vlasništvu, šta njih karakterizira? Rascjepkanost, usjetnjenost privatno šumo posjeda, prosječno manje od pola hektara, nesređenost imovinsko pravnih odnosa, nedovoljno educiranih privatnih šumoposjednika, veliki udio degradiranih šuma u vlasništvu privatnih šumoposjednika, nedostatak šumsko gospodarskih planova, nedovoljno otvoreno šumskih kompleksa, slaba dostupnost, problem mobilizacije drvne mase, neuređeno tržište drvnih i nedrevnih šumskih proizvoda. To su neke od stvari koje su koje pogađaju privatne šumoposjednike. Ja ne znam u ovom trenutku, možda državni tajnik zna, mi u RH, imamo sada 20% pitanje koliko ćemo imati za par godina privatnih šuma i dal su još uvijek postupci povratka šuma privatnim vlasnicima. I eto, to je isto jedna od opasnosti, ne u smislu u opasnosti, da se mi bojimo privatnog vlasništva, nego opet su u pitanju jedinice lokalne samouprave, opet su u pitanju one značajke koje su bitne za razvoj ovoga kraja, jer naglašavam pozdravljam odluku ministra da smanje cijenu svima koji koriste finalni proizvod, jer je to jedini put razvoja gospodarstva i zapošljavanja ljudi. I sada da idemo na ovoga naknadu za opću korisnu funkciju šumu, za pozdraviti rastečenost gospodarstva, međutim, volio bi da mi ministarstvo ipak kaže, koji su to mehanizmi, na koji način će se nadoknaditi ta sredstva koja su potrebna za očuvanje šuma. I sad možda da odmah iskoristi priliku, ono što je generalna primjedba kolegice i kolega iz Mosta i našeg kluba, nekako se težište ovoga zakona stavilo na ja ću reći gospodarenja, ali meni se čini na neiskorištavanje šuma, a zaboravili su ovaj glavni dio, a to je zapravo očuvanje šuma, uređenje šuma, na kraju krajeve, abirga za budućnost hrvatskih šuma. Eto, to je nekakav ovako dojam, ne kažem da toga nema, možemo se složiti kada predlagatelj kaže, pa i dosada je bilo tako u zakonu. Ali, mislim da je to moglo se napraviti značajni iskorak. A ovaj dio onda oko sredstava za uzgoj šuma, treba pozdraviti da i privatne šume mogu koristiti bi trebalo ipak vidjeti, pronaći sredstvo da to bude značajniji iznos. Mislim da je to sad onda prema procjenama nekih 160 milijuna kuna godišnje. A ta se sredstva koriste i za vatrogasne zajednice, sukladno Zakonom o vatrogastvu, za razminiranja, više od 380 milijuna do sada, radovi, uzgajanje šuma, sjetva, sadnja, zaštitu šuma od štetnih biotskih, abiotskih faktora, izgradnja protupožarne infrastrukture, čuvanje šuma i znanstveno istraživački rad. Možda još samo treba nabrojiti da se zna i da javnost to zna, koje su institucije u ovom sektoru, koje su vezane, koje su direktno vezane uz ovaj zakon, znači Ministarstvo poljoprivrede, uprava šumarstva, lovstva i drvne industrije, znanstveno, nastavno, visokoobrazovna institucija, a to je Šumarski fakultet sveučilišta u Zagrebu. On je po starosti 4 visoka školska ustanova na području RH. Imamo jedan institut, to je Hrvatski šumarski institut, akademija šumarskih znanosti, Hrvatsko šumarsko društvo, Hrvatska komora, inženjera, šumarstva i drvne tehnologije i državna poduzeća Hrvatske šume. Što se tiče ovog Zakona o šumama, on ima povezane dodirne točke s drugim zakonima i to kroz sljedeće točke, zaštita prirodnih okoliša, prostorno planiranje, vodno gospodarstvo, energetika, obrana, turizam, i tu se spominje sad opet ta točke prijepora, kampovi i golf tereni, poljoprivreda i sad je tu glavni problem neuređenost katastra u smislu kultura i znanošću. Da se vratimo na golf terene, nitko nema, ja osobno nemam protiv, nismo čuo ni od kolega, ali nekako je, čudno je to da se to nekako toliko provlači. Nigdje nisam vidio studiju koliko zapravo može biti to od interesa za RH, u smislu razvoja turizma, a evo, vi kao predlagatelj, morate shvatiti da naš strah je od zapravo apartmanizacija, od onoga što ide u golf. Nije golf sam po sebi problem što će netko tamo lopticu lupkati po šumi nego šta će se uz to izroditi sve. Mi imamo Zakon o strateškim investicijama, prema tom zakonu se može proglasiti nešto kao strateška investicija. I onda čak može se dogoditi da ni lokalna, ako griješim, upozorite me, da čak ni jedinice lokalne samouprave više ne mogu intervenirati jer će Ministarstvo prvo gospodarstva a onda Ministarstvo državne imovine će reći to je od strateškog interesa i taj će se projekt sprovesti. Ono što je za svakako pozdraviti je registar koji je planira. Tu treba, tu treba dobro promišljati kada se raspisuju natječaji kako će se taj registar ustrojiti i zbog informatičke podrške da nam se ne bi dogodilo kao u drugim slučajevima da nemamo, da imamo hrpu podataka koje ne možemo međusobno povezivati. Je li poljoprivreda i šumarstvo imaju taj problem, katastra, nesređenih odnosa. I kao čelnik jedinica lokalne samouprave sam se susreo s tim problemom da su ljudi kasnije tražili anekse ugovora jer su zapravo, dok nije bio ARKOD onda su dobivali poticaj, poslije više nisu mogli dobivati poticaj a morali su plaćati zakup za zemljište koje nisu zapravo mogli obrađivati jer je bilo obraslo sa trajnim nasadima. Zakon spominje i tu je važno da se uvede reda, ja to pozdravljam, dakle licencirani izvođači radova, ima ih oko 360 obrta i tvrtki, ovlaštenih inženjera ima oko 1200 članova. Ono jedino što možda nedostaje u ovom zakonu a Europski parlament to pozdravlja i zapravo potiče da čitava i strategija pa onda i zakon trebalo bi težište staviti na radnike u šumarstvu. Radnici u šumarstvu su nositelji čitave priče. Tu bi trebalo staviti težište. Vi znate da rad u šumarstvu posebno evo ako govorimo o sjekačima, ljudima koji su svakodnevno u životnoj opasnosti nije nimalo lagan. Zato osjećam to, evo priznati ću i kao osobni propust jer u to vrijeme sam podržavao Vladu kada se veliki dio poslova prebacivao na agencije. Tu treba vidjeti jer ti ljudi koji rade u agencijama rade opet sa alatima iz Hrvatskih šuma a ljudi su upola manje plaćeni. Dakle čitava strategija bi trebala biti prema radniku, prema otvaranju radnih mjesta, posebno Slavoniji. Ovo ću sada reći, a smijem to reći, barem sam primijetio do sada nikada nije bilo problema, u svoje osobno ime, ja smatram da, iako govorim u ime Kluba, ja smatram da Hrvatske šume kao poduzeće ne moraju poslovati sa dobiti, ne moraju poslovati sa dobiti, Hrvatske šume se moraju brinuti o šumama i Hrvatske šume moraju osigurati zapošljavanje svih onih koji bi trebali raditi a u šumi uvijek posla ima. I evo na kraju samo da dotaknemo, nije za zanemariti ponovno, to je drvna industrija koja se temelji na šumama, snažan izvozni segment, najveća robna razmjena je sa Italijom, Njemačkom, Slovenijom, Austrijom, veliki ekonomski doprinos, 7%-tni udio u ukupnoj razmjeni RH, jedna trećina ukupnog broja zaposlenih u prerađivačkoj industriji. Dakle ono što je ministarstvo, ministar je krenuo, ministarstvo je krenulo sa time spriječiti izvoz naših trupaca kao, jer zapravo treba poticati što više i proizvodnju dodane vrijednosti. I vjerujte mi, tu još ima puno propusta. Ja sam i prije nekog vremena dobio iz Beča slike hrvatskih kamiona koji voze drvne trupce po Beču i to bez ikakvog problema. Što se tiče ovih ugovora, nadam se da će to ugovorima biti riješeno, da će svi, kako je ministar obećao, da će svi oni koji proizvode namještaj dobiti potrebnu količinu drvne mase. I ne treba spomenuti lovstvo, meni je drago da se u ovome zakonu spominje i lovnogospodarski planovi, da moraju biti usklađeni sa šumskogospodarskim planovima. To je velika isto, veliki je potencijal za razvoj turizma i na kraju krajeva za razvoj ruralnih prostora. Na kraju da zaključim, vidjeti ćemo do drugog čitanja, ako usvojite nekakve naše primjedbe i sve, postoji mogućnost da podržimo inače ne. Hvala.
Hvala vam lijepa gospodine Žagar. 11 replika. Prva gospodin Giovanni Sponza.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Žagar vi ste govorili o važnosti ovoga zakona ali ste tako isto i citirali dijelove odredbi iz Ustava koje govore i o važnosti o valorizaciji i o zaštiti šuma. I to me zapravo motiviralo da se uključim u ovu raspravu i dam svoj doprinos iz konteksta članka 46. koji govori da na upožarenim površinama šuma i šumskih zemljišta ne može se promijeniti najmanje 10 godina od opožarenja. Naime, želio bih kazati konkretno sljedeće, kakav je vrlo precizan i jasan stav našeg kluba a to je da se na opožarenim područjima ne smije dogoditi građenje i da ne smije biti gradnje. Slijedom navedenog smatram da ovaj zakon upravo iz iskustva koje možemo procijeniti iz našeg okruženja gdje se … [[Govornik se ne razumije.]] na opožarenim područjima su određene kriminalne skupine vršile snažan pritisak na politiku i da se opožareno područje kasnije promijenilo u građevinsko područje. Slijedom navedenog stava sam da to treba ugraditi u zakon, na opožarenom području nema građena, da bi trebalo skinuti ograničenje što se tiče vremenskog roka već dati u zadatak struci da da rješenje koje to kulture na opožarenim područjima se tamo mogu zasaditi. Kolega Demetlika je govorio slučaj grada Vodnjana gdje su to bile masline. Da li će biti masline ili nešto drugo ali ponoviti ću, građena nema, struka mora dati koje kulture tamo mogu biti posađene i zasađene.
Gospodin Žagar želite li odgovoriti? Dobro, ne. Gospodin Tomislav Lipošćak.
Zahvaljujem predsjedniče. Pa evo referirati ću se samo na vaše pitanje da tko izrađuje šumskogospodarske osnove i programe i čime je to definirano. Pa već i u ovom zakonu zapravo od članka 28. pa nadalje jednim dobrim dijelom je definirano tko izrađuje i sam način izrade ali također to je definirano i nizom akata kako same komore tako i pravilnika, prvenstveno Pravilnika o uređivanju šuma i zapravo sam proces izrade šumsko-gospodarskih osnova i programa je vrlo kompleksan i opsežan. I kada bi ga implementirali zapravo odredbe ovog zakona tada bi ovaj zakon imao hajmo to tako reći možda i pet puta ili šest puta više članaka nego što ih sada ima. Iskoristio bih ovu priliku pa bih apelirao i na ministarstvo da, naravno sa donošenjem ovoga zakona povlači niz izmjena, odnosno donošenja novih pravilnika konkretno prvenstveno mislim to i na one pravilnike o uređivanju šuma budući da sam i sam deset godina radio kao taksator i izrađivač osnova i programa. Najkompliciraniji, najviše nam problema donosi taj rascjep između dvaju zakona kada imamo na snazi jedan zakon po kojemu izrađujemo osnove. Moramo se vezati na pravilnike koji vrlo često ili kasne ili nisu doneseni i tada se tu dešava mnogo različitih tumačenja i bude nezgodnih situacija. Zato još jednom, evo isto ću apelirati da paralelno sa donošenjem zakona idemo što prije u izradu novih pravilnika koji će nam zapravo definirati i daljnje stvari, jer vidimo da je u zakonu puno toga mijenjano, tako da bi samim izrađivačima šumsko-gospodarskih planova omogućili zapravo hajmo tako lakši rad i evo kratko još koliko imam rekli ste da Hrvatske šume ne moraju poslovati sa dobiti. Ja se tu slažem sa vama, ali hajmo to onda već jednom definirati, ne da imamo razdoblja u kojima forsiramo dobit na uštrb šume, na uštrb radnika, na uštrb zaštite radnika. S jedne strane tražimo od Hrvatskih šuma dobit, a s jedne strane tražimo hajmo to tako reći uslugu zapravo i jednu namjenu Hrvatskih šuma koju tada ne možemo ostvariti upravo zbog trčanja za dobiti. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Evo vrlo kratko kolega. Dakle, da ne bude tu nejasnoća. Pa naravno, Hrvatske šume su poduzeća i privatno poduzeće mora poslovati sa dobitkom. Ja sam rekao čisto onako načelni stav ljudski, jer me smeta kad se ostvaruje dobit, a onda pitanje gdje će se ta dobit potrošiti. Možda je bolje da se više ljudi zaposli, da imaju ali to je stvar opet neću reći, možda hajde reći plana poduzeća, što će poduzeće raditi, kako će. Jer vi možete ostvariti dobit tako da podijelite otkaze, pa onda to prepustite agenciji, agencije ponude jeftinije 50% i evo, evo dobiti. Ili prodajete trupce nemilice, siječete. Evo toliko.
Hvala vam. Gospodin Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolega Žagar. Pa govoreći o zakonu spomenuli ste nešto što je vrlo interesantno, već godinama je aktualno a to je uprava šuma Virovitičko-podravske županije koja bi u zaštiti šuma i u uzgoju i napretku u starim šumama puno značila s obzirom da je nekada i bila u Slatini i zgrada je ostala prazna. Političkom odlukom ona je premještena u Slatinu, tj. u Našice. Danas Virovitičko-podravska županija ima tri uprave šuma. Jedna je u Koprivničkoj županiji, jedan dio je u Bjelovarskoj i jedan je u našičkoj. S obzirom da su se steklu uvjeti da je u povratu imovine najveći dio koji je pod našičkim šumama bio vraćen privatnicima nema više ni etata dovoljno kako bi upravljali nečime, a Osječko-baranjska županija ima dvije uprave. Jednu ima za vrbe i topole u Osijeku, a drugu ima u Našicama za naš hrast i bukvu, Stoga je normalna inicijativa koju podržavate koja traje već od 2003. godine i sad je krasno vrijeme kada nas ima toliko zainteresiranih da to objedinimo i stavimo kako bi to bila vjerojatno sedamnaesta uprava od ovih 16 i koja bi objedinjavala Županiju virovitičko-podravsku sa cijelim područjem i njezino prirodno bogatstvo i štitila i uzgajala ali jednako tako brinula o svim segmentima života o šumama na tom prostoru. Nadam se da neki imaju po tri uprave, pa da je to isto previše pa da jedna županija može sa jednom upravom funkcionirati na cijelom području. Evo drago mi je da smo zajednički u ovoj inicijativi, da ćemo je vjerojatno i sprovesti u djelo.
Hvala lijepa. Zajedništvo inicijativi skraćuje vrijeme vidim. Gospodin Dobrović.
Hvala lijepo uvaženi kolega Žagar. Dakle, spominjali ste nedostatak odnosno manjkavost situacije u pogledu nedostatka strategije. Dakle, mi nemamo strategiju u mnogim poljima, pa tako i u ovoj djelatnosti. Naime, mislim da se zaboravlja da su šume u Hrvatskoj jedno veliko bogatstvo, jedna glavnica koja generira razne kamate i često se to gleda samo kroz, dakle količinu biomase i novaca koji se može pritom dobiti. Međutim, moramo znati i sjetiti se da svaki kubni metar drveta koji naraste veže jednu tonu ugljičnog dioksida. I na taj račun mi u nacionalnoj bilanci emisije stakleničkih plinova imamo ponor od koji se mjeri u milijunima tona ugljičnog dioksida. I to je potencijal na kojem se treba raditi, s obzirom kad se to spali onda je to neutralno jer se vrati taj CO2. Međutim, svaki proizvod od drveta koji ostaje u zemlji predstavlja vezani CO2, dakle vezan iz tog najmanje poželjnog bazena ugljika općenito, odnosno ugljičnog dioksida. Stoga se slažem s tim vašim pogledom i zato bi bilo dobro ovdje imati jedan širi pogled. Ja ne kažem da ne postoji struka kod predlagatelja, međutim stvari su prilično složene i vrlo je važno da se uključe svi aspekti, da se koriste sve vrijednosti koje proizlaze iz ovog iznimno vrijednog nacionalnog blaga. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodin Žagar, odgovor.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Dobrović, ono što nekako obilježava nas kao društvo imamo tradiciju, imamo znanja, imamo iskustva, imamo institucije. Evo spomenuli smo Šumarski fakultet. Mi smo, moj kraj iz kojeg ja dolazim tamo od Đurđenovca prema Virovitici on se razvio zapravo na šumama. Prva željeznica je tamo prošla. U Slatini su tamo još krajem 19 stoljeća bile prve parne pilane. Uvaženi gospodin mislim da je na žalost je pokojni koji je osnovao Ikeu, on je četrdesetih ili pedesetih godina prošlog stoljeća zaradio prvi novac na švercanju šibica. U to vrijeme se u mom kraju radile ozbiljne stvari, ozbiljni programi vezani uz drvo, nažalost propao je gigant drvni prerađivački gigant Gaj Slatina koji je zapošljavao više od tri tisuće radnika. On je po 20 milijuna dolara imao izvoznih proizvoda, opremao je najveće svjetske hotele, najprestižnije, dakle imali smo tradiciju, imali smo iskustvo i to sada ne koristimo na taj način da uopće nemamo strategije, a bogatstvo je ostalo i dalje prisutno. Dakle šume kao bogatstvo postoje samo se mi svi trebamo uozbiljiti i početi raditi i na kraju krajeva omogućiti onima koji žele raditi, a drvna masa je ne samo kao što smo rekli vezano uz njenu ogrjevnu vrijednost ili vrijednost izrade namještaja. Ono što vi kao doktor znanosti i profesor na strojarskom fakultetu drvo je izuzetno dobar konstrukcijski materijal i tu ima puno prostora. Gaj Voćin ostala je proizvodnja, uspjelo se nešto sačuvati drvene nosače koji su mislim u ovom dijelu Europe nisu takvi proizvedeni. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika gospodin Ivan Kirin.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva. Uvaženi zastupniče Žagar. Hrvatske šume d.o.o. i zemljoposjednici dužni su gospodariti i održavati i unapređivati biološki i krajobrazni sustav te koristiti ta sredstva za zaštitu šumskog eko sustava. Cca 35% Hrvatske je pod šumom, ali to ne znači da sve što je klasificirano kao šuma da je gospodarski iskoristivo, ali one šume koje nisu gospodarski iskoristive imaju opće korisnu funkciju. Naknada koja se skuplja od opće korisne funkcije šuma to je naknada koju su do sada plaćale sve pravne i fizičke osobe koje su u Hrvatskoj obavljale gospodarsku djelatnost. Ovim zakonom se od naknade novim zakonom sadašnjim oslobađa 90% dosadašnjih obveznika odnosno cca 181 tisuća korisnika tj. sve fizičke i pravne osobe koje obavljaju gospodarsku djelatnost, a ostvaruju prihod manje od cca 3 milijuna kuna. Godinama je prikupljana naknada da li znate kolika je bila godišnja naknada i da li su ta sredstva korištena namjenski za gospodarenje šumama ili su korištena drukčije? Sada će namjenska sredstva u iznosu od cca 80 milijuna kuna biti u Fondu za razvoj drvne industrije, što mislimo da je dobro i pozitivno. Hvala.
Odgovor na repliku gospodin Žagar.
Hvala. Uvaženi kolega Kirin, dobro možda je ja sam ovdje govorio u ime kluba, ja nisam šumarske struke i možda je to moj hendikep. Ima tu kolega koji o tim pitanjima puno više znaju, međutim ja sam govorio što iz svakodnevnog razgovora s građanima čujem, što čujem na kraju krajeva i sa ljudima koji su iste profesije. Možemo i ovako postaviti stvari, treba pozdraviti oslobađanje plaćanja OKFŠ-a za male poduzetnike. Ovdje se stavlja granica prihoda tri milijuna kuna. Na milijun kuna mislim da je do sada bilo 250 kuna godišnje, ako sam u pravu, 265 godišnje. E sada gledajte, šta reći sad, s jedne strane možda ima prostora i negdje dalje da se oslobode poduzetnici, to je 20 kuna mjesečno. Jedno poduzeće svakako koristi na telefon tisuću, 500 kuna mjesečno za potrebe tako da je teško tu, ako kažem sada nešto protiv ovoga napadam malo poduzetništvo i podržavamo parafiskalne namete međutim s druge strane tu sam upozorio, nedostajat će sredstava, pretpostavljam da će nedostajat sredstava, a tu onda ministarstvo ili Vlada će morat nać druge modele.
Hvala. Gospodin VEšligaj.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Žagar, evo u svom izlaganju istaknuli ste decentralizaciju kao jedan, ja kad sam pričao rekao sam da se kroz zakon moglo napraviti jedan mali pomak, jedan mali korak unaprijed prema decentralizaciji da se povećao ovaj šumski doprinos, čak smo mogli zapravo i maknuti da ga ne plaćaju fizičke osobe da ostane samo za pravne zapravo samo za Hrvatske šume. Idealna prilika da povećamo nešto proračun malim lokalnim jedinicama da stvarno uložimo u taj ruralni razvoj našeg područja kojeg vjerujem da se svi ovdje možemo složiti oko toga da te lokalne jedinice imaju jako male prihode, nažalost to nije napravljeno tu. Međutim, ono što je puno važnije, puno važnije je da razmišljamo o jednoj funkcionalnoj decentralizaciji, dakle upravnoj decentralizaciji koja bi kao krajnji cilj imala da se upravljanje šumama prebaci evo na županije. Zbog čega ne? jer mi se danas tu svađamo oko toga gdje će biti uprava za šume, gdje će biti smještene određene institucije Hrvatskih šuma. Naravno da svaki dolazi od nas iz određenog područja i da će se svaki zalagati da ta uprava dođe u njegovu županiju, da bude smještena u njegovom gradu. Međutim, ključni problem je što i dalje ostaje centralno upravljanje u Zagrebu što dalje dobit ide Hrvatskim šumama, ta dobit ide u centralni državni proračun i zapravo nismo ništa napravili. Da upravljanje bude na nekakvom regionalnom nivou onda bi to zacijelo bi moglo imati taj kraj prihod imati prihod od tih doprinosa ili kako će se već znati naknade, dakle od cijeloga poslovanja toga sustava i onda bi mogli uistinu reći da idemo prema jednoj pravoj decentralizaciji. Mi sa ovim zakonom prema tome ne idemo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Vešligaj, dakle, da pojasnim još jedanput, da naglasim, mislim da je i to i kolega Đakić u svojoj replici rekao, neka Uprava šuma bude u Našicama, nemamo mi ništa protiv, ali mi želimo da Uprava šuma bude u Slatini jer je to prirodno, jer je i bilo prema svim pokazateljima. Znači, mi se ne svađamo u smislu da tražimo nešto politički nego tražimo ono što gospodarski realno. Zašto je to bitno za decentralizaciju? Jer premda postoji puno zakona ili odredbi koje nas vode ka centralizaciji. Zakon o javnoj nabavi propisuje da bi bila transparentan, da ne bi bilo mogućnosti, tako da vi u Hrvatskim šumama u Slatini ne možete kupiti kemijsku, nego to mora Zagreb raspisati javnu nabavu da bi se 5 kemijskih kupilo u Slatini. To su stvari o kojima trebamo voditi računa jer uvijek je u pitanju korist lokalne zajednice. Jednako je tako sa ovim doprinosom. Mi i dok sam bio načelnik općine, nama Hrvatske šume to doznače, ali mi ne znamo tko kontrolira zapravo to. Meni su ljudi dolazili i rekli slijedeću priču: Šumsku masu koju sijeku na području tvoje općine, prikazuju da su sjekli na području grada Slatine. Ja nisam mogao zapravo provjeriti, evo. Ne znam, možda to kolege ih Šuma kojih evo, ima ovdje u Saboru, možda državni tajnik zna, tko zapravo kontrolira doista na kojem području je isječena ta šumska masa i koliko je. Hvala.
Hvala lijepa. Slijedeća replika. Gospodin Milorad Batinić.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Kolega Žagar, kada ste govorili u svojoj raspravi da bi Hrvatske šume, odnosno Hrvatska država trebala osigurati više sirovine, a ujedno ste malo i kontradiktorno kazali da ste vidjeli da se izvoze trupci iz Hrvatske i da ste u Beču vidjeli. Hrvatske šume ne izvoze oblovinu, trupce. To mora svima biti jasno. Te iste trupce koji se izvoze, izvoze oni drvni sektor koji te trupce kupi da li u slobodnoj prodaji, da li temeljem ugovora izvozi oblovinu. Da li Hrvatske šume mogu tome stati na kraj? Ne. Da li može država? Da. I još jedan podataka koji nisam mislio jer to je Zakon o šumama, a ne Zakon o Hrvatskim šumama, kao javnom poduzeću, tu su vam podaci, cjenik oblovine, furnirskih trupaca, pilanski trupaca hrvatskih šuma, vojvođanskih šuma, Srbije, Bosne, Njemačke, Mađarske, Italije. Znate gdje je najjeftinija oblovina? 20-30% jeftinija nego u našem okruženju hrvatskih šuma. I upravo ta drvna industrija, dapače, treba potpomagati, apsolutno da, kupuju trupce najjeftinije na jeftinom tržištu, na slobodnom tržištu u okruženju ne žele kupiti ništa. I onda još prigovaraju i državi i hrvatskim šumama, pardon, da su cijene previsoke i da ih treba snižavati. A od tih cijena trupaca financira se uzgoj, zaštita, opće korisne funkcije koje sada, ajmo reći, smanjili smo, mislim da je tome dosta. Znači, ne možemo imati i ovce i novce. Moramo se odlučiti što. A drvna industrija naša, uz dužno poštovanje jednom dijelu, međutim, mislim da je više se radi o primarnom sektoru, …/Govornik priča engleski./… kako smo to nekada zvali i izvoz bez finalne prerade.
Oprostite. Isteklo vrijem. Odgovor, gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi kolega Batinić, vidite radi se doista o ozbiljnoj materiji i svaka riječ može biti krivo shvaćena ili evo, ja prihvaćam ako sam krivo se izrazio, onda se ispričavam. Doista, ne mogu to Hrvatske šume, jer Hrvatske šume osiguravaju svima onima koji dostave potrebnu dokumentaciju određenu količinu drvne mase koja ima je potrebna. Znači, ako netko prikaže da proizvodi namještaj, onda će mu oni dati tu drvnu masu. Onda problem nastupa, a to mi ljudi kažu iz te branše da gdje je kontrola onda. To ne rade ni Hrvatske šume. Tko bi trebao raditi? Financijska agencija, Porezna uprava, tko? Tko kontrolira njihove proizvode? Znači, ako je netko zaprimio toliko drvne mase za proizvodnje namještaja, gdje su mu izlazni, gdje je on, šta je on s tim namještajem napravio? Jel ima na skladištu, gdje je? To su stvari koje treba onda vidjeti jer postoji u praksi, barem tako ja znam, postoji da oni koji dobiju drvnu masu, da je poslije preprodaju onima kojima nedostaje jer je to jeftinije nego da kupuju na licitacijama. Ali, to svakako ne spada u domenu Hrvatskih šuma, kako ste vi rekli.
Dobro. Slijedeća replika. Gospođa Marta Luc-Polanc.
Zahvaljujem. Kolega Žagar, ja sam pažljivo slušala vaše izlaganje i moram reći da se u potpunosti slažem s vama i posebno bih se osvrnula na onaj dio gdje ste vi zaključili, a to i ja tako smatram, da ovaj Zakon više ide na korištenje i iskorištavanje šuma, a manje na njihovu zaštitu. I onaj vaš zaključak koji također, da imamo Hrvatske šume koje ostvaruju dobit, ona je enormna svake godine, a mi iz ovog Zakona je ne znamo ni kako bi tu utvrdili koliko se te dobiti koristi za zaštitu i obnovu dalje šuma. Jer Zakon je kontradiktoran. On govori da se šuma siječe manje od onoliko koliko ih je priraslo, jelda. Ali mi iz Zakona ne vidimo kako to kontrolirati, da li se to stvarno tako radi. Evo, konkretno primjer. Vi imate šumsko-gospodarske osnove i to su 10-godišnje osnove po kojima se svake godine propisuje plan sječe. A ne vidimo, odnosno u njima nema da li se tu ubraja i posušena šuma jer vi svake godine siječete i ono što se posušilo i ako siječete ono što ste isplanirali, da li vi onda siječete više ili manje od prirasta? To je pitanje. To u ovom Zakonu nema i to u ovom Zakonu nije uopće razvidno. Onda konkretno, kod zaštite šume. Ovdje nije navedena mehanizacija, vrsta, koja mehanizacija može ići u šumu. Vi znate kad se siječe šuma, traktori kada to sijeku, oni unište i okolna stabla, ne samo ona doznačena. Isto tako, ta mehanizacija može, stara mehanizacija onečišćuje tlo šumsko. Ovdje to uopće nije propisano niti ja vidim da će to pravilnikom biti jasno definirano koja mehanizacija može uopće ući u šumu. Tako da generalni zaključak je da taj model i način upravljanja šuma nije dobar a u ovom zakonu mi nemamo dovoljno elemenata zaštite i brige o šumama. Hvala.
Hvala. Gospođa Anka Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Žagar, vi ste u svojoj raspravi govorili nešto i o privatnim šumama i uloga i značaj privatnih šumoposjednika. Ja moram priznati, ja sam jedna od tih, dakle ja imam djedovinu i neću je se nikad odreći i ostavit ću to svojoj djeci jer je to moja familija na Bilogori bila u posjedništvu šuma. I ovaj zakon kad sam čitala prvo sam išla pročitati one prekršajne odredbe pa u članku 85. kaže da zapravo vlasništvo obavezuje što obavezuje i vlasništvo privatno na šumama obavezuje i nas obavezuje da održavam i sve ostalo. I sad je tu taj jedan uski dio i dio koji nije do kraja definiran, odnos između privatnih šumoposjednika i Hrvatskim šuma, način na koji je, dakle 20% otprilike je u privatnom posjedu i tu imate od ljudi koji zapravo od tih šuma koriste za gospodarstvo, ali imate ljudi kao što je recimo moja obitelj gdje mi imamo šumu u smislu tradicije, u smislu djedovine, u smislu toga gdje jesmo jer je to bila jedna velika šuma gdje je sedmero unučadi nas naslijedilo i sad je tu različitih situacija i različite teme i mislim da i o tome treba u zakonu malo voditi računa. Mi smo ovi mali šumoposjednici i vodimo računa o toj svojoj šumi, moram priznati da čak malo broje vode neki drugi pa onda kad dođemo se mali iznenadimo što u šumi ima ili nema, ali to je nešto drugo. I dobro bi bilo da je i u Zakonu o šumama taj nekakav odnos, ne samo kad ljudi to koriste kao šumoposjednici za gospodarske, nego ima dosta slučajeva kao što je moj slučaj i bilo bi dobro da se u zakonu malo to detaljnije propiše. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospođa Grozdana Perić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Evo gospodine Žagar, spominjali ste u svojoj raspravi da se ukida ova naknada za opće korisne funkcije šuma, za male poduzetnike koji ostvaruju do 3 milijuna i to je svakako pohvalno. Ja dolazim iz kraja koji recimo od šumskog doprinosa kao grad ima evo za 2017. svega 794 kune. Prošle godine smo imali 184 kao grad, dakle nismo šumsko takvo područje, ali ima područja u Hrvatskoj koji značajno ostvaruju puno veće prihode, evo gradovi po kotaru do milijun i pol kuna i više i svakako moraju to koristiti na način kako to treba koristiti, kako zakon propisuje i sve se to objavljuje odlukama. Međutim imam evo veze i sa Likom, pa onda znam što to znači šuma tamo, koliko znači tim ljudima da se od te šume živi i jako puno ljudi je zaposleno tamo i osobno smatram da zaista se o šumama treba kao plućima Hrvatske, jako brinuti. Osobno bi željela da se i gospodari kvalitetnije u smislu da se zaista brine o tome da ne bude toliko smeća ja bi rekla po šumi, u smislu da je ipak kada drvo padne i ostalo, da se i pročišćava i da se može koristiti pa i građani da mogu to uzimati i koristiti za potrebe koje treba. Ono što me još u samom zakonu a upućuje na to, evo neću stići, radi se o mladim ljudima koji interveniraju u zakon u smislu, određeno je smjerom urbano šumarstvo, zaštite prirode i okoliša koja evo, ja ću tu u nekoj drugoj replici dopuniti, koje nije ovdje spomenuto.
Hvala. I na kraju gospodin Ivan Lovrinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Žagar, slušao sam vaše izlaganje i ono što je ključno, što ste rekli jest, a sa čime se slažem, da nema strategije gospodarenja Hrvatskim šumama, odnosno povezivanje sa drugim dijelovima gospodarstva, prije svega stvaranje nove, veće dodane vrijednosti. Hrvatska se pretvorila u jednu ogromnu pilanu gdje ispada da se samo zna piliti trupce i izvoziti daske. Naša drvna industrija, bolje rečeno industrija namještaja koja je nekada bila među najjačima u Europi, u bivšoj državi, ona sada jedva da postoji. Pa recite molim vas, čemu onda ovakvi zakoni odnosno njihova dorada, prerada, izmjena ako nemamo takve strategije? Ako ne znamo kako jednu od najvećih hrvatskih prirodnih bogatstava a to su šume, to je ta masa, to je plemenito drvo, ako ne znamo stvoriti bitno skuplju odnosno veću dodanu vrijednost da prodajemo svijetu? Je li to slučajno ili je u stvari strategija da nema strategije? Malo ovom igrom riječi možda dovoljno govorim i da kažem ono što treba. I drugo pitanje, zašto opet u ovom zakonu, sjećate se da sam prije 5, 6 mjeseci predložio slobodno branje šumskih plodova, evo ponovno u ovim izmjenama zakona ostaje na snazi da je naših građanima zabranjeno praktično skupljanje plodova, gljiva, šparoga, divljeg voća itd. I još ste rekli da ne moraju ostvariti šume ovoliku dobit, ma i ja se slažem, moraju se ostvarivati, ali ne znamo kud sve to ide, na što ovo sve skupa liči?
Odgovor, gospodin Žagar.
Uvaženi kolega Lovrinović. Jedan od najvećih svjetskih matematičara, ja mu ne znam nažalost prezime, trebao je dobiti prestižnu nagradu, mislim da je dva milijuna američkih dolara i taj dan kada je, on živi sa majkom od njene penzije, novac ga ne zanima, kada je trebao ići po nagradu onda se opravdao, nije htio uzeti nagradu, ali taj je dan rekao da ide brati gljive u šumu pa nema vremena. Branje gljiva ili ovo što se kaže šumskih plodova isto je dio tradicije i mislim da treba na tome poraditi. A što se tiče strategije možda da to jasno kažemo i da sami sebi priznamo. Svi naši sustavi, zdravstveni sustav obrazovni sustav, eto i šumarstvo pa znate sve to počiva na entuzijazmu i radu vrijednih ljudi, vrijednih učitelja, vrijednih liječnika, sestara medicinskih, osoblja čak spremačicama u školi, evo ovdje sjekača, lugara kada bi se oni počeli ponašati onako kako mi to sada svi propagiramo pa govorimo da je tržište svetinja, jao nam. Kada bi se svaki učitelj tako počeo ponašati pa onda lugar, pa liječnik, pa kada ne bi čovjeka htio liječiti jel mu sustav to uopće ne predviđa jel. Mi se moramo uozbiljiti, raditi strategije, raditi planove da ljudi znaju u kojem smjeru idemo. Evo samo ću to na primjeru obrazovanja, budući da dolazim iz tog područja. Mislim ono … hrvatski nacionalni obrazovni standard, pa smo imali mantru društvo znanja, pa smo u školama razne eksperimentalne i sada se sa strategijom oteže, a ljudima samo treba omogućiti da rade ono što znaju i dati im jasne upute, a kada im daš jasne upute pa to je strategija u kom smjeru da rade.
Hvala lijepa. Gotovi smo sa replikama i sada će gospodin Damir Felak govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite gospodine Felak.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, ujedno vas pozdravljam. Pozdravljam i državnog tajnika gospodina Kraljička, pomoćnika ministra gospodina Francetića, sve kolegice i kolege zastupnike. Pred nama je Prijedlog zakona o šumama, imali smo već prilike čuti dosta rasprava, jedan dio tih rasprava nije u direktnoj vezi sa Zakonom o šumama, ali to je tako to je način raspravljanja u ovom Hrvatskom saboru i u konačnici nije ni loše da se otvaraju neke teme koje se ne tiču baš direktno zakona. Ja bih govorio o zakonu prije svega, o ustavnoj osnovi za donošenje ovog zakona kao što je navedeno na samom početku onih uvodnih odredbi, to je Ustav RH članak 2. stavak 4. podstavak 2. koji kaže „Hrvatski sabor ili narod neposredno, samostalno u skladu s Ustavom i zakonom odlučuje o očuvanju prirodnog i kulturnog bogatstva i korištenja njime“. Mislim da bi bilo korisno u ovom uvodnom dijelu navesti i odredbe članka 52. koji se direktno tiču šuma i šumskog zemljišta o čemu je taj stavak je citirao gospodin Žagar pa ga neću ja ovdje ponavljati. Nadalje, Zakon o šumama je temeljni akt iz područja šumarstva kojim se uređuju uzgoj, zaštita, korištenje i raspolaganje šumom i šumskim zemljištem kao prirodnim bogatstvom, a s ciljem održavanja biološke raznolikosti te osiguranja gospodarenja šumama na načelima gospodarske održivosti socijalne odgovornosti i ekološke prihvatljivosti. Ovim zakonom pokušava se ostvariti dugoročni zakonski okvir za ostvarenje optimalne mjere između gospodarenja šumom s jedne strane i zaštita šuma s druge strane, a sve usmjereno prema isporuci sirovine drvnoj industriji i stanovništvu te ruralnom razvoju kao strateškoj potrebi s obzirom i na demografska događanja u našoj domovini. Od donošenja zadnjeg Zakona o šumama 2005. godine izvršeno je više izmjena i dopuna zakona također je i Ustavni sud RH intervenirao kod nekih članaka, mijenjan je i Zakon o poljoprivrednoj savjetodavnoj službi i u međuvremenu donesen novi Zakon o Poljoprivredno-šumarskoj savjetodavnoj službi. Ovim novim zakonom se mijenja ili nadopunjuje više od pola članaka postojećeg zakona te je potrebno donijeti novi Zakon o šumama. Ovim prijedlogom zakona uređuju se načela prema kojima Vlada RH upravlja šumama i šumskim zemljištima u interesu RH i to prema načelu javnosti, načelu predvidljivosti, načelu učinkovitosti i načelu odgovornosti. Sve je to u osnovi sadržano u načelu održivog gospodarenja prirodnim resursom. Šume su uz vode naš najznačajniji prirodni resurs, šume i šumska zemljišta su posebno prirodno bogatstvo kojima se gospodari na održivi i ekološki prihvatljivi način. Ovim zakonom predviđa se uspostava registra šumsko gospodarskog područja RH koji će se voditi u elektroničkom obliku. Želja je da se uspostavom takvog registra naprave uštede, da se omogući lakši pristup svima zainteresiranima, podacima, informacijama o cjelokupnom upravnom području šumarstva. Isto tako taj registar bi trebao doprinijeti boljoj kontroli sljedivosti prometa i proizvoda od drva o čemu smo nedavno donijeli zakon kojim smo se prilagodili propisima EU. Zakon u članku 14. daje definiciju šumoposjednika te podjelu privatnih šumoposjednika na male, srednje i velike što je novost u odnosu na postojeći zakon. Mislim da je cilj ovog članka i ove podjele dodatna pomoć malim i srednjim šumoposjednicima oslobađanjem od nekih troškova ili radnji i na druge zakonom propisane načine. A sve bi to trebalo rezultirati na taj način da omogućimo zaštitu i opstanak malih i srednjih šumoposjednika uz podizanje kvaliteta šuma kojima oni gospodare odnosno koje su u njihovom vlasništvu jer moramo znati da su danas šume u vlasništvu malih, srednjih šumposjednika u puno lošijem stanju nego što su šume kojima gospodari država. Imovinsko pravni odnosi kod raspolaganja šumama i šumskim zemljištem u vlasništvu RH uređeni su ovim zakonom te usklađeni s temeljnim propisima iz područja raspolaganja i upravljanja državnom imovinom, područja strateških investicijskih projekata, područja zaštite okoliša i prirode te područja prostornog uređenja. To je uređeno i pojednostavljeno na način daje davanje mišljenja na prostorne planove od strane ministarstva preduvjet za izdvajanje šuma i šumskog zemljišta u vlasništvu RH koji su prostornim planovima u obuhvatu građevinskog područja ili izdvojenog građevinskog područja. Objedinjen je postupak osnivanja prava služnosti i prava građenja na šumama i šumskim zemljištima u svrhu izgradnje infrastrukture, također propisan je postupak izdvajanja pojedinog šumskog zemljišta u vlasništvu RH i šumsko-gospodarskog područja u poljoprivredne svrhe, također zakon omogućuje obrnuti postupak uključivanja poljoprivrednih površina koje su u naravi šuma u šumsko-gospodarska područja odnosno šumsko-gospodarsku osnovu. Time bi se uvažilo stvarno stanje u prostoru i jasno, i jedan i drugi proces se ne može vršiti a da se ne usuglase poljoprivredna i šumarska struka. Rekao bi par riječi oko naknade za ostale korisne funkcije šuma, tzv. OKFŠ, ona je zadržana na sadašnjoj razini sa stopom od 0,0265% o ukupnog prihoda pravnih i fizičkih osoba koje u RH obavljaju gospodarsku djelatnost, promjena je u djelu da tu naknadu ne bi plaćala poduzeća s ukupnim prihodom manjim od 3 milijuna kuna. Prijepori oko naknade za OKFŠ su stalno pristupni i jasno da s jedne strane postoje zahtjevi gospodarstvenika koji gledaju svoj interes i to smatraju, kako se u zadnje uvriježilo nekakvim parafiskalnim nametom, makar slažem se u potpunosti s uvodnim obrazloženje državnog tajnika da je to sve druge samo ne to, a reći ću i zašto. A mislim da je ovdje prevladalo i to sasvim opravdano razmišljanje da je ova naknada nužna kako bi se moglo gospodariti šumama i šumskim zemljištem na krškim područjima, pošumljavati, provoditi uzgojne radove, graditi i održavati protupožarne prosjeke, općenito sufinancirati vatrogasni sustav, pokrivati troškove sanacije kalamiteta na gospodarskim šumama, financirati razminiranje šuma i šumskog zemljišta, financirati znanstvena istraživanja iz područja šumarstva i ekologije koji imaju praktičnu primjenu u zaštiti šuma. I ovdje po ovom pitanju citirat ću samo završnu rečenicu iz dopisa koje su Vladi RH poslale sve relevantne institucije koje se bave šumarstvom, počev od akademije preko fakulteta, instituta, šumarske komore, šumarskog društva. Znači one apeliraju da se ne smanjuje naknada za opće korisne funkcije šuma jer ona je već dvaputa do sada smanjivana i tu smo nalazili opravdanje u ekonomskom odnosno gospodarskom stanju države da treba rasteretiti gospodarstvo no pošto smo izašli iz recesije, mislim da nema nikakvih razloga da se ova naknada smanjuje već bi trebali razmišljati da ju eventualno nešto povećamo jer velim, točno se zna ciljano za što se ova naknada upotrebljava. Evo za primjer da kažem da je prošle godine uloženo 48 milijuna kuna samo u razminiranje šuma i šumskih površina a još je ostalo puno šuma i šumskih površina koje nisu razminirane i sredstva su sigurno potrebna dane govorim za sve ostalo. Ali velim, evo, citirat ću samo zadnju rečenicu iz ovog dopisa koji je poslan Vladi RH: „Apeliramo da ne dopustite smanjenje ili čak ukidanje naknade za OKFŠ jer bi takva mjera imala negativni utjecaj na cjelokupan ekosustav i stanovništvo a dugoročno gledano i na gospodarstvo. Zašto srušiti dobro osmišljen i funkcionalan sustav koji ima jasan cilj? U tom slučaju država će trebati pronaći nove izvore financiranja navedenih potreba za svoje šume za koje je i Ustavom utvrđeno da imaju njezinu osobitu zaštitu.“ Već sam naveo koje sve u potpisu ovoga dopisa. Još oko OKFŠ-a, bilo je ovdje isto različitih pitanja, pa jedno od pitanje je bilo i koliki je iznos tog OKFŠ-a. Kada je stopa bila 0,07% mislim da je najveći iznos koji se na godišnjoj razni prikupio bio nešto preko 500 milijuna kuna. Iz tih izvora se sufinanciralo sve ovo. danas smo došli, neka me poslije korigira pomoćnik ministra, na nekakav iznos od jedno 120 do 140 milijuna kuna, ovisno o uspješnosti naplate itd. To su kudikamo premala sredstva da bi se ostvarilo sve ovo što sam pobrojao, što bi se trebalo financirati iz te naknade tim više ako znademo da po sadašnjem pravilniku gotovo pola naknade otpada na razminiranje, protupožarni sustav i znanstveno-istraživački rad. Znači svega 50, možda 60% ovih sredstava se upotrebljava za gospodarenje šumama na kršu odnosno za radove na tim šumama a srazmjerno postotku udjela državnog vlasništvo i privatnih šumo posjeda se raspoređuje i ovaj preostali udio, znači da kroz taj dio iz OKFŠ-a i šumoposjednici dobivaju, ovdje je navedeno 80-20 da je odnos ali nije više takav odnos, odnos sada negdje 75 prema 25, znači otprilike 1/4 šuma u Hrvatskoj je u privatnom vlasništvu odnosno nije u državnom vlasništvu. I po tom postotku se onda raspoređuje i OKFŠ. Ne bi više o OKFŠ-u, ako će biti prilike u replikama ću još neke stvari reći. U javnoj raspravi je pokazana velika zainteresiranost za ovaj zakon što nije ni čudno jer bilo je veliki broj prijedloga i primjedbi na zakon od kojeg je ministarstvo dio usvojio, što pokazuje da je i velika briga i za prirodu, šumu i za naš okoliš. Govoreno je ovdje o Hrvatskim šumama, nekim stvarima je gospodin Batinić u svojoj replici pojasnio neke stvari što se tiče recimo samog izvoza trupaca, Hrvatske šume ne izvoze ni jedan kubik trupaca. Trupcima se bave, odnosno izvozom oni koji kupe trupce od Hrvatskih šuma a to je drvna industrija. Vratit ću se na ovo ali rekao bi jednu stvar oko zaposlenika Hrvatskih šuma, radnika sjekača, šumskih radnika, malo je o tome govorio i gospodin Žagar, moramo znati da je posao radnika sjekača u ovom trenutku najteži posao u RH. Nemamo više rudnika, nemamo rudara, ovoj je fizički sigurno najzahtjevniji posao u RH i treba to na adekvatan način i nagraditi i o tome voditi računa jer nastavno na te ljude zajedno s njima rade i šumski tehničari i šumski inženjeri, znači radilo se u Hrvatskim šumama i na -15, kad smo mi bili na toplom ovdje u sabornici i velika većina ljudi koji rade u gospodarstvu su bili negdje gdje su ipak drugačiji uvjeti, a glavna sezona sječa za Hrvatske šume, odnosno općenito u šumarstvu i u privatnom šumoposjedu je od 01.10. do 31. ožujka. Znači, u najgore doba. Ali se jasno siječe tamo gdje je to dozvoljeno propisima provode i u ostalom dijelu godine, tako da kritike koje idu na račun Hrvatskih šuma su dijelom opravdane, ali dijelom sigurno i nisu jer Hrvatske šume nisu predviđene samo za sječu šuma, dapače, to vam je na neki način i sporedna uloga, nego prije svega da uzgajaju i obnavljanju, održavaju šumski sustav u ovakvom obliku kakav je sada, ali i da poboljšaju. Ne mogu stići sve reći, ali spomenuta je nacionalna šumarska strategija. Ona postoji. Ne znam, svi oni koji su govorili da nema nacionalne šumarske strategije, postoji nacionalna šumarska politika i strategija, donešena je 17.07.2003. godine. Ona nije, nju bi trebalo sigurno redefinirati i zanoviti, ali ona kao takova postoji. Kako će se nešto sječi, kolegica Marta Luc-Polanc je o tome govorila, kako se sječe, kakva mehanizacija ulazi u šume itd., pa ona je pravnica i radila je u Hrvatskim šumama i mislim da bi trebala znati da ipak bolje da se to prepusti šumarima da definiraju jer se to izučava na Šumarskom fakultetu, od smjera obaranja, od smjera postavljanja vlaka, a sve s ciljem da se što više zaštiti šumsko tlo i sama šuma jer kao što govorimo, 95% toga, naše šume obnavljamo prirodno, a to se upravo obavlja na taj način da se što manje ošteti ona mlada biljka koja raste iz tla prilikom obaranja, kada izvlačimo drvnu masu. I još jednu stvar koju ću vam dati na razmišljanje, ne stignem reći sve što sam ovdje planirao, ako danas zasadimo ili stavimo u zemlju žir, znajmo da će nekakva generacija, ako se ne dogode velike klimatske promjene za 140 godina taj Hrast posjeći. Tada će on biti u punoj zrelosti i dati će najveći prinos u ekonomskom dijelu za drvo. Znači, 140 godina. Ono što mi danas siječemo uglavnom prihodu Hrastu je neko sadio prije 140 godina ili uzgajao. Vodimo o tome računa kada govorimo o šumama i ja se nadam, evo, da Klub HDZ-a će podržati ovaj Zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Šest replika. Prva, gospodin Giovanni Sponza.
Zahvaljujem. Cijenjeni kolega Felak, vi ste u vašoj raspravi govorili o vlasništvu, govorili ste o prostornim planovima i o šumsko-gospodarskoj osnovi i vratiti ću se na temu o kojoj sam progovarao jučer, a kako smo zajedno članovi Odbora za poljoprivredu. Naime, ovim Zakonom mi ne rješavamo jedan problem koji je prisutan više od 20 godina, a počinje početkom 90-ih, a tiče se statusa vlasništva zemljišta, gdje nastaju sudski sporovi sa priobalnim općinama i gradovima gdje država kaže da je to državno, jedinice lokalne samouprave smatraju da je to njihovo vlasništvo jer je to bilo pokriveno prostorno-planskom dokumentacijom i nalazilo se unutar granica obuhvata građevinskog zemljišta. Govorim u ime svih priobalnih gradova, ali ću vam kazati da na području Istarske županije se vodi ni manje ni više, nego 200 sudskih sporova. Sa sudskim sporovima kočimo investicije. Sa kočenjem investicija nema novih radnih mjesta. Sa kočenjem investicija i bez novih radnih mjesta, nema novih prihoda niti za državu niti za jedinice lokalne samouprave. Kao što sam postavio pitanje jučer na Odboru, danas postavljam svima nama. Kada ćemo i na koji način biti svjesni navedene situacije i konačno preuzeti odgovornost da riješimo aktualan problem? Nismo ga riješili u prvom čitanju o Zakonu o državnoj imovini, a niti ovim Zakonom to ne rješavamo. Za 20 godina će neke nove generacije koju budu sjedile u Hrvatskom saboru nažalost, isto progovarati o navedenoj temi … [[Govornici govore u glas. Ne razumije se.]] Zahvaljujem.
Izvolite. Odgovor.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Sponza, ja se u potpunosti s vama slažem i mislim da je ovo sigurno velik problem koji kako ste i na odboru rekli nije tako izražen u kontinentalnom dijelu RH, mada i tu postoji, ali je sigurno od puno većeg značaja na priobalnom dijelu RH i ja mogu jedino se pridružiti vašem apelu da se ovome pristupi. Ovaj Zakon, kao što vam je rečeno i na Odboru, teško to može riješiti, odnosno i postojeći Zakon omogućava da se takova zemljišta izdvoje iz šumsko-gospodarske osnove, ali onda dolazi do problema vlasništva, a taj problem vlasništva ne može riješiti Zakon o šumama. Ali, mislim da bi u svakom slučaju trebalo s ovom inicijativom ići prema onim ministarstvima koja to mogu riješiti i to je potrebno riješiti jer šteta je da se zemljište ne koristi na pravi način i mislim da bi takovo zemljište trebalo prepustiti jedinicama lokalne samouprave. Ja sam u jednom razdoblju bio načelnik jedne jedinice lokalne samouprave i susretali smo se, ne sa tako izraženim problemom kao kod vas, ali smo imali problema od ne znam groblja, koja su glasila na RH, pa do još nekih čestica koja su bila u sklopu građevinskog područja i za koje smo smatrali da kao općina imamo na njih pravo, ali zbog određenih ograničenja ona se nisu odnosno, jako teško mogu izdvojiti iz vlasništva RH. Mislim da bi taj postupak trebalo pojednostaviti i omogućiti općinama, gradovima, da raspolažu takovim zemljištem, jasno uz određene ograde, da se to ne zlouporabi i da bi to bilo puno funkcionalnije za cijelu državu. Ja evo, mogu samo pridružiti se vašem apelu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Druga replika, gospođa Dragana Jeckov.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Kolega Felak u ovom zakonu jedna odredba je dominirala u javnoj raspravi i posebno je dakle, izazivala pažnju. To je odredba koja se odnosi na rok kod 5 g. u slučaju prenamjene opožarene površine, šumske površine. O ovoj temi su se izjašnjavali Hrvatsko šumarsko društvo i Hrvatski šumarski institut i Hrvatski savez udruga privatnih šumoposjednika. Zanima me vaš stav o kao stručnjaka o ovoj temi, pošto znam da ste upravo ove struke. Zanima me vaš stavu uopće o postojanju roka. Prvo je to bilo da će to biti 5 g. a onda 10 g. i onda pronašli smo se negdje na 7. Da li je taj rok zaista dovoljan, da li treba da postoji rok. I zanima me šta mislite hoćemo li ovim jasnim određivanjem roka, spriječiti eventualne zloporabe koje očigledno postoje i prijete, da eskaliraju, kažem zlouporaba šumskog zemljišta koje je dakle, izgorjelo i koje će očigledno, dakle, kroz izvjesni rok, postati, doživjeti prenamjeru. A možemo svi i zamisliti na što će se ta prenamjena odnositi. Hvala.
Hvala lijepo, odgovor.
Zahvaljujem kolegice Jeckov, zahvaljujem na pitanju. Pa ja ću iznijeti svoje razmišljanje, ja se slažem s vama, da li je vrlo upitno, da li je uopće potrebno postavljati rok. Isto tako, mislim da ne možemo generalno reći, da neka površina, ako je sada opožarena da se ona nikada u budućnosti neće koristiti za ništa drugo, nego samo za šumu. Ili većinom su to, ajmo budemo to iskreni degradirani oblici šuma, znači to su viša šumska zemljišta u nekakvom razvojnom obliku šume. I znamo da se požari ugl. događaju na krškim terenima, teško je očekivati da to ikada budu gospodarske šume. Ali, generalno sam stava, da se ne bi smijalo dozvoliti, osim uz nekakva velika objašnjenja prenamjeru šumskog zemljišta u bilo kakvo drugo, pa bilo to za 5, 7 ili 10 g. nego dapače, da bi trebali u što kraćem roku, u suradnji sa strukom, ponovno te površine, pošumiti i vratiti šumskoj namjeni. I jasno, pokušati sada, ako imamo priliku, unijeti i one vrste koje bi možda bile najprikladnije da se razviju na tom području i da dobijemo koliko toliko kvalitetnu, ako ne gospodarsku šumu, a onda zaštitnu šumu.
Hvala lijepo. Sljedeća replika, gospodin Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Felak, pratio sam vašu raspravu i naravno i na odboru smo o tome razgovarali, htio bi reći nekoliko riječi oko samoga OKFEŠA, koji je, evo ne znam, po koji puta isto govorim ali to govorim iz svoga osobnog uvjerenja. I ne slažem se da je došlo do smanjenja ovoga OKFEŠA, a u biti došlo je isključivo zbog političke da tako kažem osnove, gdje smo, a znamo da smo upravo u proteklim godinama u hrvatskim šumama imali negdje oko 580 milijuna OKFŠ, međutim, on se evo, kroz sve ove godine smanjio, pod pretpostavkom kako je to ovdje puno puta govoreno parafiskalnog nameta. Ja se ne slažem da je to parafiskalni namet. jer jako dobro znamo šta je i iza čega su ta upravo sredstva za OKFEŠ korištenja u Hrvatskim šumama i siguran sam da oni poduzetnici u Hrvatskoj pogotovo oni manji poduzetnici i pogotovo oni koji se bave i drvnom industrijom, za njih to nije bio veliki izdatak, no bio je pritisak velikih trgovačkih društava koji ovdje razvijaju i rade svoje djelatnosti u Hrvatskoj. I na taj način je OKFŠ smanjena. Zašto? Smatram da nije dobro? Jer isto tako znam da smanjivanjem OKFŠ u Hrvatskim šumama stvaraju se određeni problemi iz koji se neće moći riješiti određene stvari koje su se do sada rješavali. Ja jedino vidim to rješenje, a to rješenje će biti pritisak na domaću proizvodnju drvo prerađivačku djelatnost, koja će da bi namakla sredstva upravo iz one potrebe koje su korištene iz OKFŠ biti jedino prisiljene podizati cijene naše drvnoj industriji, što sam siguran da to nije dobro. I zato uvijek negodujemo i kažemo, 580 milijuna, sreli smo se na 120 milijuna, što sigurno nije dobro za razvoj drvne industrije šumarstva u RH.
Odgovor, izvolite.
Kolega Lucić zahvaljujem na ovom komentaru i na neki način pitanju. Ja sam i u svojem uvodnom izlaganju rekao dosta oko naknade za ostale korisne funkcije šuma i da smatram da je ona apsolutno potrebna i da bi valjalo razmisliti da se vrate na neke razine koje su bile i ranije, pogotovo ako će se gospodarstvo nastaviti razvijati u pozitivnom pravcu. A mislim da hoće, jer jednostavno moramo osvijestiti ljude da to nije nekakav namet koji im se stavlja na teret, nego time, jednostavno, uz to što financiramo sve ovo, pospješujemo znači plaćanje nekakvih ostalih korisnih funkcija šuma, koje se proizvode, koje šume daju znači zaštita od erozija, zaštita od klimatskih promjena, ima tamo u Zakonu 9 točaka pobrojano što su to ostale korisne funkcije šuma i svi jednostavno moramo postati svjesni kad puno govorimo o ekologiji i o svemu tome, pa sve je to sadržano u ovim ostalim korisnim funkcijama šuma. Činjenica je i ovo što ste rekli, ukoliko bi izostao taj prihod za gospodarenje šumama na kršu, prije svega, onda bi se moralo posegnuti u izvorne prihode Hrvatskih šuma, da bi se koliko-toliko gospodarilo na tim područjima, a to mislim da ne bi bilo u konačnici niti korektno jer se izvorni prihodi ostvaruju prije svega na kontinentalnom dijelu RH, po meni ne bi bilo korektno da slavonski hrast plaća izgradnju šumskih prosjeka, odnosno protupožarnih prosjeka u priobalnom području. Prema tome, ovdje je puno puta govoreno i o šumskom doprinosu kako nekakvoj maloj kompenzaciji lokalnoj sredini, mislim da ne bi bilo korektno da se to radi iz osnovnog prihoda hrvatskih šuma, nego iz ove naknade iz OKFŠ-a koja je sada prisutna.
Hvala lijepa. Gospođa Grozdana Perić.
Poštovani kolega Felak, evo ja ću se osvrnuti na ovaj dio koji ste vi govorili u raspolaganju šumama, a ja pošto dolazi iz priobalja, onda me isto tako nemamo takvu šumu kao što vi imate u Slavoniji, ali imamo borovu šumu i makiju i sve ostalo, ali moramo se u tome snalaziti najbolje što možemo i sigurno da će ova zakonska izmjena u čl. 51. koji omogućava zapravo da se na tim područjima, a turizam traži, ono što je i kolega Sponza spominjao, dakle, neke nove iskorake, pa onda traži i golf turizam i mini-golf itd. i u dosadašnjoj zakonskoj regulativi je to bilo vrlo teško provedivo, a na mome području postoji upravo tih šuma koje su u vlasništvu Hrvatske šume i gdje su bile zakočene mnoge investicije upravo radi toga što se nije moglo tako lako doći do dokumentacije, do svih dozvola i svega ostaloga što bi pospješilo onda turističku ponudu i što bi onda otvaralo i radna mjesta i sve ostalo. Dakle, sigurno da će na ovaj način i s ovim izmjenama uvelike pomoći da se neke promjene i iskoraci dogode.
Izvolite. Odgovor.
Zahvaljujem kolegice Perić. Evo, ja se u potpunosti ovdje slažem sa vama i kad kažemo golf, onda koda smo rekli ne znam, crni vrag se je pojavio u Hrvatskoj. Mi o golf igralištima, ja se sjećam tamo krajem 90-ih sam bio u lokalnoj samoupravi, onda se govorilo o izgradnji nekakvih 100 golf igrališta na području cijele RH. Ja vas pitam koliko je do danas izgrađeno golf igrališta u RH? A oko toga golfa se u ovoj saborskoj dvorani vodila rasprava valjda jedan mjesec sigurno, kad bi sve zbrojili, ako ne i više. A ja mislim da imamo izgrađeno ili samo pola golf igrališta u RH do danas upravo zbog svega ovoga. Mi se jednostavno je trebamo bojati nekih predrasuda ili, govori se o lobijima, ovome, onome. Ako želimo biti turistička zemlja, onda u svojoj turističkoj ponudi moramo imati golf igrališta. To je neminovno jer to imaju sve zemlje u okruženju. Moramo do tih golf igrališta doći na način da to bude interes i lokalne samouprave i države i jasno, poduzetnika koji u to ulaže. U to sve se moraju uklopiti i državne institucije i Hrvatske šume i Hrvatska država koja je u konačnici vlasnik šuma i šumskog zemljišta, a ne Hrvatske šume i ovaj Zakon upravo pojednostavljuje način na koji se može nešto izdvojiti za potrebe turizma, za potrebe kampa i golf igrališta, ali pod određenim uvjetima. Znači, tu nitko ne smije biti zakinut jer ta golf igrališta izgradnja, ja znam da se svi apartmanizacije, to treba biti vrlo jasno propisano na način na koji se mogu graditi golf igrališta iz koja zemljišta se za to mogu izdvajati, ali ne smijemo to zabranjivati i bojati se toga koda je to, ne znam, nešto tako strašno i nešto što će napraviti nekakvu veliku štetu. Naprotiv, kao što ste rekli, upravo takovi projekti bi mogli otvoriti nova radna mjesta i pomoći da nam ljudi ne odlaze iz ove naše domovine, nego da ostaju raditi ovdje u RH.
Hvala lijepo. Razapeli su ovaj Sabor kad je donio taj Zakon. I mene koji sam glasao protiv, ali sam bio unutra. Sedamdeset golf igrališta trebalo je biti u Istri, oprostite, ali to moram reći. Vi znate, rekli ste sada igrališta od 100, jelda? Smanjila su se na 1 do sada, nakon 10 godina. Idemo dalje sa replikama. Gospodin Mladen Madjer.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Felak, s obzirom da znam da ste vi te struke i da dobro poznate materiju što se tiče šuma, pa samo nekoliko pitanja. Što vi mislite oko, svi govorimo decentralizaciji sredstva, pa zbog čega ne bi prepustili upravljanje šuma jedinicama lokalne i regionalne samouprave, a istovremeno još, s obzirom da dolazimo iz kraja Podravine i Bilogore, koji je bogat kraj sa šumom i pojedine jedinice lokalne samouprave u svom prihodu imaju dosta veliki prihod od šumskog doprinosa. Pa vas pitam da tko praktički kontrolira isplatu tog šumskog doprinosa jedinicama lokalne samouprave jer istovremeno i vi ste rekla da izvlačenje drva i rad u šumi je u jesen i radno proljeće kada su dosta loši klimatski uvjeti i dolazi dosta do oštećenja nerazvrstanih cesta koje su u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i koje na kraju moraju sve te ceste o svojem trošku isfinancirati. A zato velim, da bi trebalo više možda pažnje i kontrole izvršiti nad plaćanje šumskog doprinosa koji je prihod jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Kolega Madjer, vi ste ovdje naveli problem kontrole šumskog doprinosa, mislim da on ne postoji. Tu je vrlo jasno, sustav je tu vrlo jasno u Hrvatskim šumama postavljen i on se isplaćuje prema tome na kojoj katastarskoj općini se nalazi pojedini odjel ili odsjek u kojem se provodi sječa i mislim da tu se ne treba bojati toga se nekoga zakida osim možda ako je nekakva greška nastala ali to može biti nešto sporadično. Što se tiče samih cesta, ja se slažem s vama da moguće je razgovarati o tome da taj šumski doprinos bude i veći, tu smo imali već intencija i do sada za time ali morate znati da jesmo mi bogati šumom, ali nije svaka šuma isto vrijedna. Nije isto vrijedan spačvanski bazen i bukova šuma na recimo malo lošiji terenima jer one sječe u takvim šumama ne nose niti približno prihode kakvi se zamišljaju, dapače ima dosta sječe koje i nisu ekonomski opravdane ali zbog propisa osnova gospodarenja se provode tako da nisu to tako velike zarade. Isto tako vrlo dobro znadete da dobar dio tih cesta kojima danas upravljaju jedinice lokalne samouprave su nekad izgradili šumari za svoje potrebe pa su ih poslije prepustili na upravljanje jer je tako trebalo po zakonu. Koliko ja znadem i danas sve uprave šuma saniraju nakon sječa ceste, slažem se s vama da to nije dovoljno i da ovaj šumski doprinos bi u tom djelu mogao biti i veći ali mislim da u većini jedinica lokalne samouprave postoji suradnja između lokalnih šumarija i općina i gradova.
Posljednja replika, gospodin Lipošćak.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo referirao bi se kolega Felak, još malo oko naknade za opće korisne funkcije šuma odnosno za našeg famoznog OKFŠ-a i često te teze da je to parafiskalni namet, ne mislim da tu idemo često u krivom smjeru kada govorimo o nametu, iznosima, mislim da ovdje čak nije ni problem u tom iznosu odnosno u financijskom nekakvom iznosu koji je, moramo to reći nešto više od 250 kuna na milijun kuna prihoda odnosno ako gledamo ovih 3 milijuna kuna koji su prema ovom zakonskom prijedlogu oslobođeni, to je nekih 800 i nešto kuna, to je ajmo reći jedna TV pretplata koju plaća svako domaćinstvo. Ono što je bitno, mislim da je stvar percepcije javnosti i zapravo o nedovoljnoj edukaciji građanstva za šta se sve taj OKFŠ odnosno naknada za opće korisne funkcije šuma koriste i općenito o samim opće korisnim funkcijama šuma. I kolega Dobrović je maloprije govorio o šumama kao ponorima ugljika odnosno o činjenici da jedan kubni metar drveta veže tonu ugljičnoga dioksida a ja bi evo iskoristio priliku pa bi pročitao i raspored naknade OKFŠ-a. Prema aktu odnosno pravilniku za isto, u kojemu jasno stoji da se 30% sredstava koristi za razminiravanje šuma i šumskog zemljišta, 5% ide na vatrogasnu zajednicu, na znanstvene radove iz područja šumarstva 5% sredstava dok se preostali iznos razmjerno razdjeljuje sukladno površini šume i šumskih zemljišta na Hrvatske šume, fakultet, savjetodavnu službu i slično. Zato smatram da je nužno da svi počevši od ministarstva pa same šumarske struke i svih dionika koji su u tom sustavu zapravo kroz edukaciju približimo vrijednosti i namjenu naknade i samih OKFŠ-a i tada više nećemo imati ovakvih rasprava da li je to namet ili nije. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor.
Zahvaljujem kolega Lipošćak. Pa evo, slažem se sa svime što ste rekli, o ovoj naknadi za OKFŠ sam puno ja govorio, dosta su i kolege prije toga i mislim da upravo ovo da treba ljude što više upoznati sa time za što se to koristi. Da probam još to plastičnije reći, Hrvatske šume kao onaj koji gospodari šumama i šumskim zemljištem u ime RH, gospodari ne samo gospodarskim šumama, to moramo shvatiti nego daleko veća površina od preko milijun hektara su šume, zovimo to šume, ali to su degradirani oblici šuma koji ne nose nikakav prihod a ogroman su prostor na kršu, priobalnom djelu, zaobalnom djelu koje iziskuje troškove gospodarenja a ne nosi takoreći, nikakav prihod osim nekakvog prihoda vrlo malog od iskorištavanja drvnog materijala ili nekih sporednih šumskih proizvoda ne znam, u Istri, ako se naplati nešto tartufa, odnosno prava na traženje i berbu tartufa ili nečeg sličnog ali to su zanemarivi prihodi a to je ogromna površina, to je gotovo pola Hrvatske kojom se gospodari i usput upravo ova naknada OKFŠ-a se usmjerava na gospodarenje takvim površinama, ja se nadam daće u ovom Saboru postići i što veći konsenzus oko toga da je ona nužna i da i dalje ostane u ovom zakonu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I sada je gospodin Milorad Batinić ispred Kluba zastupnika HNS-a, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, pomoćniče ministra. Kolegice i kolege, pred nama je potpuno novi Zakon o šumama što je bio i nekakav logičan slijed nakon niza izmjena i dopuna i ono što mogu kazati načelno, podržat ćemo u prvom čitanju, iznijet ćemo određena naša promišljanja, određene prijedloge, sugestije, vjerujem da pošto se radi u najvećoj mjeri o struci, da će biti i uvažene. Ono što je kod ovog zakona možda problem nekima u iščitavanju to je što ovaj zakon daje okvir, a postupanja ona praktična u naravi koja su u praksi definiraju se podzakonskim aktima. U prijašnjim starim zakonima o šumama koji su bili puno opširniji sa daleko više članaka preciznije su se neke stvari definirale što smatram da nije potrebno. Zakon se uskladio sa ostalim zakonima koji tangiraju slična područja i s tog osnova je prihvatljiv. Ja ću državni tajniče i pomoćniče taksativno proći kroz neka pitanja koja sam siguran da ću dobiti odgovore i određene sugestije. Prvenstveno kad se govori o šumi i šumskom zemljištu moramo bit svjesni toga da po meni osobno je trebalo dat malo više pažnje, veći akcenat na zaštitu šumskog zemljišta jer ukoliko nema šumskog zemljišta nema ni šuma. Tu vas upućujem na odredbe zakona, članaka Zakona o poljoprivrednom zemljištu gdje definiraju, samo predlažem da se preslikaju i određena ograničenja što se tiče zlouporabe korištenja poljoprivrednog zemljišta. Vjerujem da postoji prostor. Nadalje imam nekoliko dilema što se tiče novog termina šumoposjednik, javni šumoposjednik, to mi je jasno. Šumoposjednici znamo da je bilo dosta povrata. Prije su bili privatni šumovlasnici. Tu prvenstveno mislim na stotine tisuća građana Republike Hrvatske koji u svom vlasništvu imaju šumu. I sada mogu razumjeti ukoliko se razmišlja u tom smjeru šumo posjednik znači ne nužno da je i gruntovni vlasnik. Sa aspekta gospodarenja šumama i što je i bila intencija i šumara i kad smo izrađivali prve osnove gospodarenja privatnim šumama devedesetih da pokušamo šumo vlasnike unutar gospodarske jedinice ne, nego unutar odjela kao temeljne jedinice gospodarenja više njih obuhvatiti i jedinstven pristup prema njima. Da li je to to? Ja mogu biti šumo posjednik, imam ugovor sa 100 šumovlasnika koji su mi dali mandat. Na koji način, kako znači formalno-pravno da u njihovo ime za njihov račun gospodarim sa tom šumom. Kao šumar bi to svakako razmislio o tome, jer za sve privatne šume nužne su osnove gospodarenja ili programi za gospodarenje privatnim šumama. Možda kao ideja na razmišljanje. Gledam kao šumaru bi bilo puno jednostavnije i vjerujem daleko kvalitetnije upravljanje sa šumskim kompleksima u privatnom vlasništvu. Nadalje konkretno postavio sam i na odboru što se tiče pitanja doznake stabala, što se tiče izdavanja teretnog lista ili popratnice kako smo je nekada zvali. Doznaka stabala zakon govori da mogu raditi preddiplomski, diplomski ili integralni sveučilišni studij. Tu ću i u ovoj raspravi izraziti određenu ogradu da li je nužno u zakonu možda ili će se to definirati pravilnikom tko može koju vrstu obilježavanja stabala za sječu raditi. I ako već idemo na taj način tada bih sugerirao iz praktičnih razloga kao što imamo slučaj ledoloma u Gorskom kotaru ili imamo vjetroizvala, da to mogu raditi i šumski tehničari licencirani jer to je, to nije, znači ne treba preveliko stručno znanje da se mogu ta stabla obilježit za sječu. Što se tiče čuvanja šuma isto određeno promišljanje pogotovo u dijelu kada se govori o čuvanju šuma organiziranom čuvanju šuma šumoposjednika. I sada govorim, znači ono šumoposjednik, šumovlasnik. Šuma je privatno vlasništvo, vlasništvo gledajući kao Ustav je i blagodat, ali i obvezuje. Hrvatske šume o svom trošku same plaćaju čuvanje šuma. Svaki šumoposjednik bi trebao o svom trošku i vodit brigu, to je njegova obaveza da čuva svoje vlasništvo. Sufinanciran je od dijela savjetodavne službe, možda u kome dijelu i kako. U ovom dijelu tu imam jednu veliku dilemu što se tiče otpada iz šuma. Vjerujem da ste se uskladili sa Zakonom o otpadu i uredbom koja definira onaj otpad iz šuma ovdje u zakonu koji se neovlašteno netko odloži u šumi i on se praktički mora na kraju zbrinuti na teret jedinice lokalne samouprave. Mislim da to nije dobro rješenje, govorim iz dugogodišnje šumarske prakse. A velim, tu bi volio da pokušate iznaći u samom Zakonu o otpadu i Uredbi o otpadu, da ponudite neko drugo rješenje. Hrvatske šume će same to očistiti i o svom trošku riješiti. Privatni šumoposjednici ili šumovlasnici imaju odgovornost kao vlasnici nekretnine da brinu o njoj. Što se tiče OKFŠ-a bilo je puno riječi. Mislim da je ovu priču da bi tu trebalo zaključati što se tiče daljnjeg smanjenja, a evo pokušat ću i malo šire o tome govoriti. Članak 4. ako čitamo Zakon o šumama i prvenstveno zagovornik sam integralnog gospodarenja sa šumom iako smo u povijesnim razdobljima imali različite pristupe, različite organizacijske oblike jer šumu gledam kao jedan jedinstven eko sustav. I kad pogledate koje su opće korisne funkcije šuma, zaštita tla od erozije, bujica, poplava, utjecaj na vodni režim, kvaliteta voda, utjecaj na plodnost tla i poljodjelsku proizvodnju, utjecaj na klimu, ublažavanje posljedica klimatskih promjena. Ima i dalje. Tu ću stati. I sad kad se pogleda članak koji definira OKFŠ što se financira sve iz njega smatram da je i što se tiče interesa gospodarstva i što se tiče djelomičnog sufinanciranja, znači od ostalih radova koji se financiraju iz OKFŠ-a da u ovoj situaciji bi trebala biti mjera. Naime, članak 4. pažljivo kolegice i kolege, molim vas, na prvom mjestu kada se govori o funkciji šuma su opće korisne funkcije šuma, a pod točkom 2. gospodarske funkcije šuma, mislim da je to jedini ispravan način da kao društvo, kao država kao građani moramo sagledavati ovaj zakon, a to govori još samo na koji način moramo gledati šumu kao nemjerljiv resurs, jeste da je obnovljiv u smislu drvne mase, međutim vrlo sporo obnovljiv ukoliko uništimo stanište, ukoliko uništimo šumsko tlo ili ukoliko narušimo eko sustav. Što se tiče općekorisnih funkcije šuma još jedan razlog zašto smatram da ne bi trebalo ići na smanjenje, to je onaj izazov koji nas čeka u kojem se mi šumari već desetljećima suočavamo, sada je došlo možda do jedne faze kada je to puno izraženije, a to je utjecaj klimatskih promjena na šume, na gospodarenje šumama, na izradu programa gospodarenja odnosno šumsko gospodarskih osnova kako na koji način će se u budućnosti gospodariti sa samo šumama. Stoga bi svima onima koji raspravljaju o proizvodnji drvnih šumskih proizvoda odnosno trupcima ili šemetrici itd. to je sporedni šumski proizvod. Ponor ugljika, proizvodnja kisika to nam svima mora biti u fokusu i to je imperativ. Ukoliko ćemo gledat šume i odnosit se prema njima samo kao na proizvodnji oblovine, trupaca, ogrjevnog drva tada griješimo. Postoje izračuni kad se usporedi i financijski materijalno koja je korist od drvnih proizvoda, koja je korist od toga onda i brojke pokazuju upravo da je proizvodnja, ustvari dobit, korist od drvnih proizvoda vrlo, vrlo mala u odnosu na ovo o čemu govorim. Ima i nekih nelogičnosti i jedna sugestija, naime članak 13. Zakona o financiranju vodnog gospodarstva koji govori da se vodna naknada, tj. naknada za uređenje voda plaća na sve nekretnine osim na poljoprivredno zemljište. Naravno, uzimam krimen i na sebe u raspravi propustili smo jednu stvar, ali vjerujem da smo na dobrom tragu da to ispravimo. Kada se pogleda koje su opće korisne funkcije šuma, utjecaj na vodni režim, kvalitetu vode, zaštita tla od erozija, bujica i poplava, šume su rezervoari vode. 22 milijuna koliko mi se čini po procjeni Hrvatske šume plaćaju za površinu šuma vodnu naknadu Hrvatskim vodama. Kolegice i kolege, zar to nije apsurd, zar to nije apsurd? Nije od jučer. Zašto ne tih 22 milijuna kuna Hrvatske šume da ulože u Fond OKFŠ-a? Evo prijedlog. Sada nije više unutar jednog ministarstva, sada vodno gospodarstvo spada pod Ministarstvo zaštite okoliša. Možda bi bilo jednostavnije dok je bilo pod jednim ministarstvom. Nadalje, ono što bi želio sugerirati svima nama da date podršku inicijativi, to je prvenstveno da u pravo iz ovog dijela što govorim koji je značaj opće korisnih funkcija šuma da se konačno nakon stoljeća kako je bilo ministarstvo poljoprivrede i šumarstva, ministarstvo šumarstva, rudarstva ili koji su već nazivi kroz stoljeće unatrag bili da konačno da se vrati u naziv Ministarstva poljoprivrede i šumarstva. Vjerujem da je to prvi korak da se šumama kao obnovljivom prirodnom resursu po nekim ne iscrpnom, iako je tu veliki upitnik da se da već značaj. Naravno imamo inicijativu akademske zajednice, pet od akademije, od Šumarske akademije, šumarskog društva, komore i na kraju Hrvatskih šuma da se ova inicijativa podrži. Ali jednako tako ja jesam da se ta inicijativa podrži i ako treba sam ću se supotpisati tome, ali ujedno bi i vama predočio određena promišljanja gdje vi kao nositelj bi trebali po meni biti inicijatori i nositelji određene aktivnosti poljoprivrednog zemljišta, uvažavajući veliku važnost i poljoprivredne proizvodnje koja nas, parafrazirat ću zemlja nas hrani, ali bez šuma nemamo vode, nemamo kisika ne možemo disat. U sklopu da li poljoprivredne emisije ili neke druge da pokušate raditi na popularizaciji šumarstva, značaju šuma, edukacije, pogotovo što se tiče ovoga dijela nekoliko stotina tisuća privatnih šumoposjednika kako da gospodare sa svojom šumom, bilo je nekih pokušaja, to je bilo u doba osnivanja Savjetodavne šumarske službe koliko mi se čini, međutim to nije jednostavno slažem se, ali mislim da bi u tom smjeru trebalo daleko kvalitetnije razmišljati jer suočeni smo sa izazovima i pojavom novih štetnika. Imamo u slučaj u Gorskom kotaru nakon vjetroloma, došle su vjetro izvale, zahvatili su sekundarni štetnici, imamo izazove i na hrastu lužnjaku, mislim da bi bilo nužno kompletno sve građane koliko god bili direktno vezani uz šumu ili ne poraditi na edukaciji, na razvijanju svijesti upravo sa konačnim ciljem ovih opće korisnih funkcija da se produbi još više što je bitno i koliko su nam šume bitne. Klub HNS-a će podržati u prvom čitanju, vjerujem da ćete razmotriti ova neka promišljanja i do drugog čitanja vjerujem da ćemo i biti možda i ova inicijativa i saživi jer koliko znam otprilike mislim da i u samom ministarstvu i u šumarskim krugovima da neću biti usamljen u ovom zahtjevu da se krene sa prvim korakom preimenovanjem ministarstva u Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva. Hvala.
Hvala i vama. Pozdravljamo i drugu grupu sastavljenu od 40 učenica i učenika sa svojim nastavnicima Ekonomske i birotehničke škole iz Bjelovara, opet jedan aplauz za Bjelovar. [[Pljesak]] I idemo brzo sa replikama. Zna gospodin Batinić zašto brzo, gospodin Giovanni Sponza. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Batinić nastaviti ću sa svojim replikama na temu statusa zemljišta, sudskih sporova i kočenja investicija, ne otvaranja novih radnih mjesta i odustajanja od novih prihoda. Obzirom da ste me imali priliku slušati jučer na odboru, a u prethodne dvije replike proširio bih ovu temu i na strateške projekte i na eu projekte u kontekstu da nas ne definirani pravni status u odnosu na vlasništvo nad zemljištem koči u realizaciji i implementaciji eu projekata. Europska birokracija je ipak rigidnija pa i sporija nego što je naša, sa puno preciznijim i jasnijim pravilima koji definiraju i sankcije i penale što za državna tijela, što i za jedinice lokalne samouprave. Ono što mene konkretno brine je sljedeće, zahvaljujem se pomoćniku ministra što mi jučer na odboru rekao da status vlasništva ove zakone određuje jer to je i odgovor, ali ono što mene brine mi smo imali u raspravi, usvojili smo Zakon o poljoprivrednim zemljištem gdje to pitanje u smislu vlasništva nismo definirali i odredili i nismo riješili navedeni problem, ovim zakonom to ne rješavamo. A imali smo u prvom čitanju Zakon o državnoj imovini koji još nije došao u drugo čitanje i ono čega se ja posljedično bojim da će kada bude se našao Zakon o državnoj imovini u drugoj čitanju biti izlika ova dva prethodna dva zakona da i nadalje ne možemo riješiti navedeni problem koji traje duže od 20 godina. Guramo problem ispod tepiha, probleme ne rješavamo, puna su nam usta investicija, a od investicija i novih radnih mjesta ništa.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Batinić.
Hvala lijepa. Kolega Sponza, ističete jedan problem koji vjerujem da niste jedini u RH da li se radi o Hrvatskim šumama, da li se radi o nekom drugom, ali u konačnici svakako iznosite težinu problema. Vjerujem da će ministarstvo ponuditi određena rješenja temeljem ovog zakona, iščitavao sam zakon bio i nakon jučerašnje sjednice postoji mogućnost kroz određene članke, međutim postoji onaj dio imovinskopravni odnosi, dio osmi od članka 51., vjerujem da bi se trebalo naći rješenje, iako u prvom čitanju Zakona o upravljanju državnom imovinom jednako tako se govori znači ukoliko zemljište da li poljoprivredno, da li šumsko definirano prostorno-planskom dokumentacijom kao potencijalno građevinsko da se može iznać rješenje. E sada ako se vratimo u devedesete godine zašto je DORH nalogom države po inerciji sve što je bilo sporno ili od JLS upisivalo mislim da ćemo se vrtiti u krug i da nećemo riješiti ništa. Vjerujem da u drugom čitanju Zakon o upravljanju da je to pravi način da pokušamo i u drugom čitanju ukazati na taj problem, jednako tako poznavajući situaciju unutar Hrvatskih šuma kao javnog poduzeća, tu nema dvojbe, tu nema dileme, znači Hrvatske šume nikada tko je imao pravni argument nisu ga sprečavale u tome. Vjerujem da bi se kroz ovaj dio osmi imovinskopravni odnosi to je apel prema pomoćniku i državnom tajniku da izvide da li postoji mogućnost da se taj dio na neki način ugradi sa onim dijelom koji je predviđa i Zakon o upravljanju državnom imovinom, iako u prvom čitanju.
Hvala lijepa. Drugu repliku ima gospodin Damir Felak.
Poštovani kolega Batinić. Na početku samo da kažem da apsolutno podržavam ovu inicijativu koja je došla prije nekoliko dana, ali koja se stalno proteže među šumarskom strukom da se u naziv ministarstva vrati riječ šumarstvo jer je šumarstvo imalo svoje mjesto u svim ministarstvima počev od 1919. godine pa i ranije pa sve do 2012 godine kada je ta riječ izbačena iz naziva bilo kojeg ministarstva. Tu vas apsolutno podupirem, ali i one koji tu inicijativu inače stalno pokreću. Ja bih vas pitao nešto konkretno kako razmišljate. Mi imamo jedan konkretan problem, a to je govorili ste o šumoposjednicima, šumovlasnicima privatnih šuma da danas imamo dosta drvnog materijala iz takovih šuma na tzv. sivom ili crnom tržištu, a jedan od glavnih razloga je to da ljudi nemaju sređene gruntovne odnose i na osnovu toga ne mogu dobiti vlasnički list i onda ne mogu zatražiti ako i žele, ne mogu zatražiti od savjetodavne službe da im se izađe na teren, izvrši doznaka i da mogu posjeći takav drvni materijal i onda naknadno dobiti popratnicu za taj drvni materijal. Ne bi li se moglo iznaći sada pošto idemo sa riječju šumoposjednici da bi možda bilo dosta samo izvod iz katastra jer bi se s time mislim ipak došlo do toga da se spriječi dosta toga sivog tržišta i dosta materijala koji se nalaz objektivno tako u prometu, a koji ne kontroliramo mislim da bi time tim ljudima pomogli, jasno trebalo bi im omogućiti da oni svoje vlasništvo što prije i na odgovarajući način registriraju u zemljišnim knjigama, onda bi svima bilo puno lakše, ali znamo kakva je realna situacija na terenu, pa evo, konkretno pitanje oko toga.
Odgovor. Gospodin Batinić.
Hvala. Kolega Felak, vlasništvo je ustavna kategorija. Ja ću ponoviti ono što sam rekao, ona je blagodat, ali i vlasništvo obvezuje. Znači, obveza je svakog hrvatskog građanina da riješi pitanje svoje imovine. Da li se može kroz ovaj Zakon, na neki način, ja sam iznio jedno razmišljanje, dilemu, da li je jezična, šumo, privatni šumo, posjednik šumovlasnik, vlasnik, znači da ne može biti šumoposjednik ako nije vlasnik 1/1. Ali intencija ako je, upravo radi gospodarenja većim šumskim kompleksima privatnih šumovlasnika, apsolutno podržavam. I mislim da je to dobar način. Da li će se moći na taj način i primorati ili usmjeriti privatne šumovlasnike u rješavanje svojih imovinsko-pravnih odnosa, vjerujem da da. Ali velim, mislim da prvenstveno Zakonom je teško to regulirati, naprosto nemoguće, ali napominjem, da je obveza svakoga od nas tko posjeduje bilo koju vrstu nekretnine, zemljišta, da sam riješi. Još bih iskoristio ovaj dio. Naravno da, što se tiče ovog dijela šumoposjednika, to moraju podzakonski akti daleko preciznije definirati što, kako, na koji način, ali evo, ne znam da li sam na tragu promišljanja predlagatelja, ali mislim da je to dobar smjer. Jer ako hoćete uspješno gospodariti, ja se sjećam, mi smo radili gospodarske osnove za privatne šume po čestici. To je protivno šumarskoj praksi. Znači, vi morate imati kompleks, vi to razumijete, ali ovo govorim radi ostalih kolega da pokušaju sagledati o čemu se radi. Znači, i daleko kvalitetnije, jednostavnije, jeftinije po same vlasnike da se na taj način pristupi. Hvala.
Slijedeća replika. Gospodin Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo, poslušat ću vas pa ću nastojat ubrzat repliku. Uvaženi kolega Batinić, dakle, da se tu potpuno razumijemo, ja se s vama slažem da nije nam prvenstveno cilj i ne smijemo gledati šumu kao izvor drvne mase koju ćemo koristiti za sječu i kasnije za gospodarske aktivnosti. Međutim, tu postoji razlika između načina na koji se ta drvna masa koristi i tu ne samo ovo Ministarstvo, nego sva ministarstva se moraju uključiti. Ona istina, uključuju se i ova Uprava za šumarstvo je već izdala konkretne tablice gdje se vidi tko pravi finalni proizvod, a tko ne. Drvoprerađivačka industrija zapošljava trećinu radnika općenito u cjelokupnoj prerađivačkoj industriji. Gotovo 50 tisuća radnika u drvoprerađivačkoj industriji u šumarstvu i obrtima imamo. U zadnjih nekoliko godina je porastao značajno izvoz naših proizvoda, pa tako na tržištu Njemačke čak za trećinu je porastao izvoz domaćih proizvođača. Ono što je jako bitno s tim prerađivačima, treba omogućiti da ostvare što veću dodanu vrijednost. Dakle, treba im omogućavati kroz razne poticajne mjere i kroz rješavanje ovih, ajmo reći uvjetno šverca, da oni doista prave finalni proizvod, a to je namještaj jer su plaće u drvoprerađivačkom sektoru relativno niske, oko 3500 kuna je neto plaća u drvoprerađivačkom sektoru, što je svakako mali novac za takav intenzivan rad. Dakle, nije na prvom mjestu samo iskorištavanje šuma, već ostvarenje znatne dodane vrijednosti za društvo. Hvala.
Odgovor. Gospodin Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Žagar, želio sam javnost i nas ovdje usmjeriti koja je funkcija ovoga Zakona. Znači, ovaj Zakon ne definira prodaju trupaca, ne definira odnose sa drvnom industrijom, a to nije ni cilj. To je politika, naravno, države, resornog ministarstva i poduzeća Hrvatske šume. Naravno da sam svjestan, a to dokazujemo, znači HNS kad je bio u Ministarstvu gospodarstva, da smo kroz industrijsku strategiju definirali, čak i ispod kriterija je bila drvna industrija, dali smo joj prioritet i postala je strateška upravo sa ciljem velikog broja ljudi koji su zaposleni i značaja koji može imati, a upravo sa ciljem da se kvalitetna sirovina Hrvatskih šuma, pogotovo kroz finalu ide na dodanu vrijednost. Znači, nisam bagatelizirao, zanemario u tom dijelu značaj. To je jedno. Druga stvar, niti Hrvatske šume ne bi mogle kvalitetno vršiti sve one poslove koji proizlaze iz samog ovog Zakona od zaštite šuma, uzgajanja šuma, da nema novaca od prodaje. Htio bih samo još jednu stvar. Bili ste spomenuli prije da nije nužno da ostvaruje dobit. Pa to je stvar opredjeljenja države. Ali velim, kad sam govorio i o cjenicima oblovine, trupaca konkretno, ako hoćete, ili višemetrice ili energetskog drva, da je negdje od 20-25% u Hrvatskoj jeftinije nego što je u zemljama u okruženju. Imamo dvije vrste u prerađivačkom dijelu. Znači, imamo finaliste, imamo one koji to nisu. Jedna stvar je. Druga stvar je što se u periodu prethodne uprave Hrvatskih šuma potpisali jedni nepovoljni ugovori to moramo jasno i glasno reći, koji su cementirali cijene i ugovore za pridobivanje od strane Hrvatskih šuma određene oblovine od tih trupaca. To je onaj negativni dio.
Vrijeme. I posljednja replika. Gospodin Željko Lenart.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa evo, kolega Batinić, dobro ste primijetili jednu stvar. Znači, da ako gledamo samo šume kao gospodarsku djelatnost i proizvodnju trupaca, a ne kao nešto što je vrlo korisno za ljudsko zdravlje i ljudski život, biološku raznolikost u RH, onda griješimo. Pa griješimo mi na više načina. To je jedan od onih jesu jer se šume sijeku nemilice. Obično države kada su u krizi koriste rudno bogatstvo, a šuma je jedna od toga. A mi smo već u krizi 27 godina i šume se sijeku nemilice. Šume u Lonjskom polju na kojem rubu sam odrastao i bio, sad kad odem više ne prepoznajem ta područja jer nema tih šuma, a izrasla je morfa koja je tamo dominantna biljka ispod koje ništa ne raste. Svi pokušaji pošumljavanja propadaju. Pravog slavonskog hrasta već pomalo i nema. Na žalost, mnogi pojedinci u tom sustavu su izvukli jako debele koristi iz recimo pod navodnicima gospodarenja hrvatskim šumama. Znamo da je na tržištu trupaca jako velika gužva, da na aukcijama na kojima se drvo prodaje kupuju neki, da najčešća vozila koja srećemo na cestama su kamioni tzv. šticeri koji stalno prevoze te trupce, a ja ne vidim nekakvu veliku korist za Republiku Hrvatsku u tom gospodarenju šuma. Mislim da gospodarenje šuma bi trebalo biti upravo više u ovom smislu koji ste vi rekli, a to je očuvanje biološke raznolikosti, proizvodnja kisika i žalosno je da mi trupce dozvoljavamo da se drobe za biomasu, da se prodaje i izvozi ta biomasa van. Evo kolega je to rekao koliko jedno drvo usvaja CO2, koliko tona a to si odbijaju druge države od svoje … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Odgovor gospodin Batinić.
Hvala. Drago mi je da podržavate ovakav način promišljanja. Naime, što se tiče da li je neka obnova šuma uspješna ili ne, naravno da je to na slavu ili na špot domicilnom šumaru da li je uspio nešto ili nije. E sad, moramo razlikovati da li govorimo o šumama u vlasništvu Hrvatskih šuma ili o privatnom vlasništvu. To je velika razlika i to se vidi razlika i od obraslosti i od drvne zalihe u privatnim šumama kakve su, na istim bonitetima tala itd. Što se tiče oblovine, govorio sam kolegi Žagaru naravno da država mora voditi računa i o drvnoj industriji i po logici stvari je da država na neki način mora upravljati i određenim procesima i u industriji neovisno u čijem je vlasništvu. Naime, osnova gospodarenja se donosi za razdoblje od 10 i za idućih 10 godina i okvirno projekcija je ta, to znači za 20. Država upravlja tim resursom, nije koliko ja imam informacije u ovih 27 godina, osam Hrvatske države nikada se nije išlo u prethvat niti se sjeklo više od prirasta. Međutim, to je moguće. Moguće je 10 godišnji etat realizirati na 7, na 8 godina. Ali mora se iza toga stajati ne samo struka, nego mora se vidjeti i rezultat koji se hoće polučiti sa tim. Znači sve je moguće, međutim imam dojam da to nije bio slučaj ili kad sam bio unutar Hrvatskih šuma znam da to nije bio slučaj. Nadalje što se tiče izvoza mi smo članica EU, otvoreno tržište i Hrvatske šume nemaju odgovornost nad onim dijelom drvne industrije koja svojom voljom izvozi oblovinu.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. Na redu je gospodin Tulio Demetlika ispred Kluba zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Evo i u ime kluba IDS-a, PGS-a i RI-a želim se osvrnuti na Prijedlog zakona o šumama. Šume su žila kucavica održivog razvitka i zelenog gospodarstva i upravo zbog toga nam je ova tema vrlo važna. No iščitavanjem ovog prijedloga zakona imam dojam da će se vladajući hvaliti kako su donijeli još jedan zakon, a koji zapravo neće biti provediv i to prije svega zbog neusklađenosti sa drugim zakonima. Kad govorimo o šumama moram naglasiti da smo suočeni sa brojnim problemima i postavljam pitanje da li ih ovim zakonom rješavamo, tj. da li ćemo ih riješiti. Prvi problem je činjenica da su šume obnovljivi prirodni resurs od kojih u RH imamo premalo koristi. Šume, pošumljavanje, drvo kao sirovina je jednostavno zapostavljeno. Time sami sebi pokazujemo da smo nesposobni upravljati prirodnim bogatstvom, da smo loši gospodari. Umjesto da se potiče proizvodnja gotovih drvenih proizvoda mi danas izvozimo trupce. To je poražavajuće obzirom da imamo na raspolaganju sve potrebne resurse od onih prirodnih, znanje, tradiciju, iskustvo u preradi drveta. I ovim zakonom trebali bi stvarati povoljne uvjete za razvoj gospodarstva, zadržavanje ljudi u ruralnom području i omogućiti tim ljudima kvalitetniji život i viši standard. Sljedeći problem na koji želim posebno istaknuti je stanje šuma u Gorskom kotaru koji dnevno izumire u svim pogledima. Gorskom kotaru prijeti katastrofa. Šume propadaju, ljudi se iseljavaju. Prihod jedinica lokalne samouprave od tog silnog prirodnog bogatstva je minimalna. Uz to moram napomenuti, evo da i goransku smreku uništava smrekov potkornjak a isti se ne može riješiti zbog toga što država taj problem prepušta privatnim vlasnicima od kojih veliki broj ni ne zna di su im parcele. To će dovesti do toga da će se zaraza širiti i dalje sve dok šuma u Gorskom kotaru potpuno ne nestane. Dakle, takvi nesređeni imovinsko-pravni odnosi opet dovode do stare boljke zvane nesređeno stanje u zemljišnim knjigama i katastru. Ja sad postavljam pitanje tko će nam biti kriv kad za otprilike 10, 15 godina Gorski kotar postane Velebit. Mlečana na žalost više nema, mislim da ćemo sami biti krivi. Što se tiče samog zakona predlagač navodi da će se Prijedlogom zakona o šumama omogućiti otklanjanje poteškoća koje su se pokazale u provedbi važećeg zakona te će se skratiti i ubrzati administrativni postupci kod ostvarivanja prava ili utvrđivanja obveza koje se odnose na šume i šumska zemljišta u vlasništvu RH ali i onih koji se odnose na šume i šumska zemljišta u vlasništvu privatnih osoba. U ime našeg kluba moram naglasiti da sam po tom pitanju skeptičan jer kao što sam ranije istaknuo postoje brojni problemi od nesređenih zemljišnih knjiga i katastra do trome i neučinkovite administracije koja nas koči na gotovo svim područjima pa tako i po pitanju šuma. Ono što smo kao klub u više navrata naglašavali za poljoprivredno zemljište odnosi se i na šumsko zemljište a to je da se u odnosu na šumsko i poljoprivredno zemljište temeljem prostorno planskih dokumenata važećih na dan 16.10.1990. odnosno 24.07.1991. smatralo da su jedinice lokalne samouprave postale vlasnicima građevinskog zemljišta unutar granica građevinskog područja naselja. Kao važno moram istaknuti da Zakon o šumama nije nikako mogao derogirati Zakon o građevinskom zemljištu. Temeljem takvog pravnog shvaćanja općine i gradovi su tijekom 20-godišnjeg vremenskog razdoblja ishodili većim dijelom u zemljišnim knjigama upis prava vlasništva za nekretnine koje su se po položaju nalazile unutar granica građevinskog područja naselja određenog prostorno-planskom dokumentacijom. A bile su po kulturi upisane kao šume ili šumsko zemljište, odnosno poljoprivredno ali ustvari su točnije bile građevinsko zemljište unutar granica građevinskog područja naselja koje još nije bilo privedeno namjerni određenom prostornom planskom dokumentacijom. No Vrhovni sud je po pitanju vlasništva šuma i šumskog zemljišta zauzeo stajalište prema kojemu šume i šumsko zemljište postaju vlasništvo RH neovisno da li se nalazilo u zoni građevinskog zemljišta ili izvan nje. Posljedice koje proizlaze iz tako zauzetog pravnog stajališta mogu nanijeti ogromnu štetu i predstavljaju snažni, pod navodnim znakovima „udarac“ na općine i gradove. Najgora posljedica koja iz toga može proizaći je velika pravna nesigurnost koja bi zavladala zbog mijenjanja dugogodišnje sudske prakse i zauzetih pravnih stajališta i koja bi u potpunosti iznevjerila povjerenje građana i investitora u jedinice lokalne samouprave. Posebno skrećemo pažnju na činjenicu da se samo na području Istarske županije u ovom trenutku vodi preko 200 sporova po tužbama RH glede predmetne problematike a što obuhvaća 1500 hektara zemljišta u vlasništvu općine i gradova. Pored toga, a budući da su gradovi i općine ti koji su po logici stvari raspolagali svojim zemljištima u okvirima svojih nadležnosti postavljam pitanja što će se dogoditi sa svim tim zemljištem? Predlagač dalje navodi da će se novim zakonom urediti i postupak izdvajanja pojedinog šumskog zemljišta u vlasništvu RH a koji je u katastru po načinu uporabe upisano kao oranica, vrt, livada, pašnjak, maslinik, vinograd, trstik i močvara iz šumskogospodarskog područja RH i to u svrhu poljoprivredne uporabe kao i postupak uključivanja pojedinog zemljišta u vlasništvu RH a koje neće biti privedeno poljoprivrednoj proizvodnji u šumskogospodarsko područje što će omogućiti da se kontinuirano provode postupci uređivanja zemljišta u vlasništvu RH na način da se pojedina zemljišta privedu stvarnim stanjima na terenu. To potvrđuje i ranije navedeni problem nesređenog i neusklađenog katastra zato što stanje u katastru zapravo nema veze sa stvarnim stanjem na terenu. Na kraju, htio bih spomenuti još jedan problem koji nije usko vezan za ovaj zakon ali je u skladu sa našom temom i vjerujem da ministarstvo tu može pomoći a to se veže na naše mlade ljude, točnije na magistre tj. inženjere urbanog šumarstva zaštite prirode i okoliša. Prema pravilniku o sadržaju i načinu i polaganju stručnog ispita za ovlaštene inženjere šumarstva i drvne tehnologije, pravo na polaganje stručnog ispita imaju osobe koje su u RH završile fakultet sveučilišnog programa dip. inženjera šumarstva ili drvne tehnologije odnosno osobe koje su diplomirale u inozemstvu a kojima se po posebnim propisima priznaje istovjetnost inozemne diplome. Prema navedenom pravilniku magistri inženjeri urbanog šumarstva zaštite prirode i okoliša, nemaju pravo na polaganje niti jednog od stručnih ispita pri komori pa čak niti stručni ispit za ovlaštenog inženjera šumarstva za ekologiju, zaštitu prirode i urbano šumarstvo. Naime, o Zakonu o šumama, kao izvoditelji određenih radova navode se isključivo ovlašteni inženjeri šumarstva kojima oni sa završenim smjerom urbanog šumarstva ne pripadaju. Što će ti mladi ljudi raditi ako im oduzmemo mogućnost da rade, mladima se mora dati prilika a ne da ih guramo da odlaze iz Hrvatske u potrazi za poslom i boljim životom. I vjerujem da će ministarstvo to uzeti u obzir i izmijeniti taj pravilnik. Na kraju moram reći ne ulazeći sada u pojedine sporne članke kako smo čitajući ovaj prijedlog zakona zaključili da postoji znatna neusklađenost sa drugim zakonima te ćemo u skladu sa tim predlagaču dostaviti amandmane. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Demetlika imate dvije replike na vaše izlaganje. Prvu repliku ima gospodin Lenart.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Tulio evo dobro ste spomenuli Mlečane, kažete nema više Mlečana a šume se sijeku. Pa Mlečani su dolazili sjeći tuđe šume i nisu imali tih problema sa savješću. No danas kada nema Mlečana neki naši hrvatski Mlečani su posjekli te šume i sijeku ih nemilice što je daleko gore jer sijeku svoje, sijeku ono što bi trebali ostaviti za svoju djecu i za svoje unuke. A kad se vratimo unazad i malo pogledamo sve one koji su vodili Hrvatske šume mislim da su se oni i ekipa oko njih dobro debelo okoristili s tim vođenjem Hrvatskih šuma. Sjetimo se nedavno koliki su se bonusi isplaćivali onima koji su upravljali Hrvatskim šumama a na kraju krajeva ispada date Hrvatske šume su posječene recimo radi koristi hrvatskog naroda ali vidi se dana kraju krajeva nije to tako. Nažalost možemo mi napisati tj. predlagatelj najbolji Zakon o hrvatskim šumama kad uvijek postoje oni koji jako dobro debelo znaju kako to zaobići, kako to okrenuti u svoju korist i kako dobro debelo zaraditi na hrvatskim šumama, na državnoj imovini. Jako dobro znamo kako je biti i tamo u nekakvim šumarijama, čovjek koji time upravlja, kad dobivate iz centrale nalog da morate podići sječu za 1000, 2000 kubika, da morate pojačati plan a jednostavno pomalo već nemate gdje to raditi tako da nisu Mlečani bili najgori, najgori su ovi hrvatski Mlečani koji su učinili u ovih 27 godina više nego oni Mlečani.
Odgovor na repliku, izvolite kolega.
Zahvaljujem na replici, sigurno ono što ste naveli, danas hrvatskim šumama upravljaju Hrvatske šume i mogu se složiti, ja neću reći da su kao Mlečani ali često znamo reći i Hrvatske šume se često ponašaju kao država u državi. Ali zato je na nama da upravo moramo donijeti kvalitetnu zakonsku regulativu i da jednim odgovornim, ja ću reći, gospodarenjem upravo tim prirodnim resursom kao što ej kolega Batinić rekao, koji je ipak ograničen i moramo voditi računa o tom održivom razvoju i da se sa tim obnavljanjem tog prirodnog resursa, može sigurno osigurati i kvalitetni razvoj gospodarstva otvaranjem novih radnih mjesta ali da ne poremetimo i u onu prirodnu ravnotežu koja je bitna. Znači dobra zakonska regulativa i dobar gospodar sigurno možemo maksimalno iskoristiti ovaj prirodni resurs koji nam je na raspolaganju.
Hvala. Slijedeća replika, kolega Lipošćak Tomislav, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa nadovezao bi se samo na vašu kolega, konstataciju da u Gorskom kotaru šume propadaju, država ne poduzima ništa odnosno sve se prepušta privatnim ajmo to tako reći, šumovlasnicima. Podsjetio bih vas na tumačenje koje je Ministarstvo poljoprivrede uputilo prema Ministarstvu pravosuđa još 2016. godine baš po ovome pitanju kada je dobiveno mišljenje da je upravo vlasnik na temelju zakona dužan nešto poduzeti glede vlastite stvari a ako se na njega to ne može prisiliti, tada su nadležna tijela jedinica lokalne odnosno regionalne samouprave. Unatoč tome išli smo još i korak dalje, tako da su i Hrvatske šume dobile ovlast da zaražene ili ugrožena prvenstveno stabla smreke u Gorskom kotaru, mogu sjeći bez obzira na to da li su privatni vlasnici podnesli zahtjev za doznakom ili ne, znači išlo se u doznaku a nakon 30 dana ukoliko vlasnici nisu obavili sječu, Hrvatske šume su vršile sječu. Tako da ne stoji baš konstatacija da država tu nije ništa napravila i da su šume Gorskog kotara prepuštene same sebi, upravo suprotno, čak smo izašli iz jednih zakonskih okvira i zbog jednog općeg dobra i zbog općenito stanja šuma, našli smo nekoliko modusa da to učinimo na jedan način da svi budu zadovoljni. I samo bi se referirao na ove Mlečane koje često spominjemo kao najveće uništavače, ne bih se složio s time da su Mlečani uništili šumu na Velebitu, naime ako se vratimo malo u povijest vidjet ćemo da su upravo Mlečani donosili i prve zakone, uredbe o čuvanju i uzgajanju šuma, pogotovo između ostalog i u vašoj Istri gdje im je kriva građa pogotovo hrastovine bila vrlo interesantna i gdje je za svako posječeno drvo bilo posađeno novo. Hvala.
Odgovor, izvolite kolega.
Zahvaljujem na replici, ali morat ćete se sa mnom složiti, činjenica je da danas u Gorskom kotaru šume i dalje propadaju i da isto gospodarenje sa tim šumama nije dobro i da vidimo da se iskorištava a da i ove jedinice lokalne samouprave nemaju velikih koristi i ljudi tamo ne nalaze posao upravo u toj drvnoj industriji i odlaze i iseljavaju iz Gorskog kotara. I možemo se složiti da jedna kritična situacija je danas u Gorskom kotaru upravo zbog toga. Što se tiče privatnih šuma, da li lugar ili djelatnik Hrvatskih šuma danas može ući u privatnu šumu i poduzimati mjere? Znači može sa onim zakonom o kojem ste rekli ali ako on ništa ne poduzme, onda je to prebačeno na jedinice lokalne samouprave, e tu ja vidim problem. Ako Hrvatske šume su te koje upravljaju sa šumama… … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] e ali zašto onda privatne šume neka si zadrže a ne prebaciti na lokalnu samoupravu. Jer isto tako po Zakonu o zaštiti od požara su nametnuli da za privatne šume jedinice lokalne samouprave moraju raditi poseban program, trošiti novce, umjesto da to naprave isto Hrvatske šume. Znači ako su Hrvatske šume za upravljanje šumama, pa neka upravljaju i onim javnim i onim privatnim. Hvala.
Hvala. Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeća je u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnikom. Pred nama je u prvom čitanju Zakon o šumama, mi smo imali važeći Zakon o šumama od 2005., zadnja izmjena je bila tamo 2014. i budući da je od osnovnog zakona prošlo 13 godina, očito je ovako da tehnički kažem, donesena odluka da se radi novi Zakon o šumama. I kad bi se ovaj Zakon zvao Zakon o korištenju šuma, meni bi tu bile neke stvari jasnije, ovako je on samo malo i sređivan, onaj važeći zakon koji imamo i neke bitne stvari koje se u ovoj raspravi su se otvorile, ovaj zakon je riješio, ali imati ćemo jednu crticu da je zakon donesen. I to je ovo što imamo cijelo vrijeme i vidimo što vladajući čine, čine sljedeće, otprilike iz recikliraju sve ono što imamo u kontekstu zbrinjavanju otpada kada je važno sve reciklirati i imati to nekako pospremiti, malo pospreme, dodaju eventualno nekakav članak da se oko toga malo raspravlja i imamo nove zakone i onda na kraju godine ćemo moći potpisati koliko zakona imamo. Rasprava koja je bila do sada se u principu većinom vodila vezano uz korištenje šuma. No, međutim, zakon se ne zove zakon o korištenju šumama, zakon se zove Zakon o šumama i one 3 elementa koja su bila izuzetno važna i koja uvodno govorimo, a to je održivo gospodarenje šumama, učinkovito korištenje resursa i odgovornost za šume na globalnoj razini. Pa bi ja u ovoj raspravi u ime Kluba GLAS-a i HSU-a se malo koncentrirala na te 3 osnovne stvari i sa svog aspekta prostornog planera, malo govorila što je to šumi, znači šumi. Hrvatska otprilike, ima 5,6% površine koje je građevinsko a negdje oko 50% pod šumama. Originalno kad gledate stare karte i način na koji je bili, imate one šume koje su bile tradicionalne stare šume, ali imate i niz šumskih površina koje su nastale u proteklih, ja bih rekla 50-tak g. na nekorištenje poljoprivrednog zemljišta, pa se poljoprivredno zemljište pretvaralo u šumsko zemljište. Koje su prakse kojima sam ja vidjela priliku i sretala se, je kroz proteklih 20-tak g. što se otprilike dešavalo. Dakle, mi imamo Ustav gdje govorimo o šumama, kao značaj i kao ustavnu kategoriju. Imamo uvijek u zakon da je značaj šuma, da se na razini šuma ne smije, da se ne može graditi građevinska područja, da su nam šume izuzetno važne, što su u praksi i dešava i dešavalo se i još uvijek se dešava. Dešava se sljedeće, imate šumu u blizini građevinskog područja, vrlo interesantno vam je to za gradnju i onda malo idete gledati što napravite. Onda tu šumu proglasite. Dođe netko i proglasi da vam je napao, recimo podkodnjak ili nešto, taj vaš komad šume. Onda vam se dođe i šuma se posječe, onda odete u katastar, oni izađu van i utvrde da više nije šuma, nego je recimo pašnjak i onda kod prve izmjene plana, to više, niti je š od šume, niti p od pašnjaka, nego postoji građevinsko područje. I sad vidi čuda, mi u ovaj zakon, po prvi put, kažemo, kroz odredbu čl. 46. kada se šuma strada u požaru, nakon 10g. 10 g. se ne treba ništa činiti, nego nakon 10 g. se onda može promijeniti namjena. Živimo u zemlju u kojoj živimo. Mi ne živimo niti u Švedskoj, niti u Norveškoj niti u Danskoj, živimo u zemlji koja se zove Hrvatska. 10 g. nakon što se nešto opožari, uvijek postoji opasnost, da to zemljište, pogledajte što se dešava u kontekstu klimatskih promjena, recimo, sve ono što je još bilo vezano uz nekakvu tla, koje je recimo bilo korisno da voda odnese, pa da voda odnese dio kamena i svega ostaloga i da tako nakon 10 g. napravimo štetu u kontekstu toga, da bi to jednog dana bilo građevinsko područje. To je apsolutno nedopustivo i mi to, apsolutno ćemo biti protiv toga i lijepo molim da predlagači još jedanput razmisle o tome, da ne činimo čuda. Ja ću samo reći 2 rečenice, vidjeli ste nešto što se desilo u Hrvatskoj Kostajnici, desilo je se je klizište. Razmjera gdje geolozi kažu, da je to razmjera koje su iznenađujući i za hrvatske prilike. Na prostoru, na kojoj nikada ni u jednoj karti nije bilo evidentirano ko klizište. Dakle, ajmo vidjeti što je značaj, uopće kad obrađujete poljoprivredno zemljište i što je značaj kada vodite računa o šumama. Vi zapravo, ne samo, što vi štite na određeni način i tlo. Ako, kako uopće su nastala klizišta i što nam se dešava? Klimatske promjene su činjenica. Klimatske promjene su nastali između ostalog zbog toga što se je čovjek preuzeo ulogu, nemojte me krivo shvatiti Boga da on može mijenjati i da nema posljedica. Posljedica ima, priroda nam na svaki trenutak kaže posljedica ima. I sve dok su posljedice materijalne, to je nešto što možete sagledati, kada strada prvi čovjek i kad čovjek izgubi život to je nešto što je nesagledivo. Ova klizišta koja se dešavaju, su posljedica velikih količina oborina, posljedica velikih količina snijega i posljedica čega? Djelovanje čovjeka. Čovjek koji bez da je vodio računa, je u određenim prostorima provlačio komunalnu infrastrukturu, jer infrastruktura, može, za to nije napravio sva istraživanja koja je trebao napraviti. I jednako tako je posljedica tamo gdje je čovjek kada je trebao graditi kuću, pa je gradio baš tamo i gdje ne treba, jer je bilo zgodnije i jer je bilo jeftinije zemljište ili je odlučio malo prokopati, malo šljunka, malo ovog, malo onog i napravio je definitivno probleme. Jer ono što nastaje klizišta, dođe voda u slojeve zemlje, jer je čovjek prije toga nešto napravio. Stoga, nekako ono što je važno i što iz ovog zakona bi se trebala iščitati jasni stav RH, odgovornost za šume na globalnoj razini, da je važno da ih štitimo, da je važno da ih održavamo, da je važno, da ih adekvatno koristimo, da je važno da i dalje ulažemo nova sredstva za pošumljavanje tamo gdje treba biti i da zapravo taj resurs učinkovito koristimo. Mi to korištenje samo vidimo u izvoz trupaca i određenu drvnu masu i teme koje su vezane uz to. Ja bi voljela u kontekstu prostornog planiranja, način na koji se sudjeluje u izradi prostornih planova i suglasnost je na uobičajen način, koji ste sudjelovali i do sada. No, međutim, ima jedna tema u ovom zakonu koja govori o urbanim šumama i kad kažete urbane šume, to sve tako zgodno zvuči, što je to u naravi? To vam je u naravi dakle, mi imamo svi utvrđenu granicu grada, odnosno granicu općine, kad je utvrđena granica grada, onda je kroz prostorni plan iz kroz gradove koji imaju GUP određene i granice GUP-a. I onda se, meni je najlakše govoriti o GUP-u Zagreba, ali mogu govoriti i o nečem drugom, i onda se u okviru tog GUP-a koji je prostor namijenjen za gradnju desi šuma koja vam je u urbanom korištenju, dakle, u njoj se može dešavati rekreacija, možete temeljem ovih odredbi koje govore o zakupu tu imati određene kioske i sve ostalo. No međutim, te šume, koje su urbane šume su državne i tema je tko te šume održava. Tko o njima vodi računa? Tko u njima skuplja papir, smeće i otpad? I tu dolazimo do jedne vječne teme, namjerno neću kad je o šumama govoriti o onom što uvijek govorim, a to je odnos katastra i gruntovnice jer su govorili i neki drugi, ali ću govoriti o temi decentralizacije. Dakle, o tom vode računa jedinice lokalne samouprave jer je njihov interes jer su te urbane šume u njihovom tkivu njihove općine, grada ili pojedinog mjesta. Jer ako se to ne održava, to se kod njih vidi. I oni su ti koji zapravo vode računa o održavanju. A onda mislim da bi bilo u najmanju ruku pošteno da ako znamo da je tome tako, a znamo da je tome tako, da imamo barem dovoljne su dvije odredbe u Zakonu, neka i dalje to ostane državno u smislu, ali da znamo da s tim mogu upravljati jedinice lokalne samouprave, ne samo u smislu održavanja, nego i u smislu zakupa i nekih drugih stvari, pa da onako bude kako kažemo tante na tante, da na jednom dijelu nešto dobiju za onaj dio o kojem trebaju voditi računa. I postoji jedna tema koja je tu izazvala neku vrlo, vrlo nježnu raspravu, a to vam je tema kampova i tema golf igrališta. Golf igrališta su na ovim našim prostorima izazvala veliku raspravu. Ja se sjećam tih rasprava, sjećam se svega. Govorilo se o 100-tinjak golf igrališta, govorilo se o svačem-nečem. Ja sam vam sigurna da ni jedno golf igralište u RH koje treba imati elemente golf igrališta nemamo, a kako stvari stoje, nećemo ni imati. Možda jer ne trebamo, možda jer je vrijeme prošlo, možda jer jednostavno su procesi nekakvi drugačiji. Jer oni koji se bave golfovima kaže da golferi dolaze na destinaciju gdje u blizini imaju tri različita golf igrališta. Mi nismo uspjeli doći ni do jednoga, a kamoli do tri. Ali bi se vratila na temu kampova. Kako su nastali kampovi? Kampovi su nastali tamo gdje je bila šuma iz jednostavnog razloga jer je bio prirodni hlad i to je bio jedan određeni benefit i jedna prednost. I onda smo mi petljali i doslovno zaista se usudim reći petljali i radili svašta, da li je kamp građevinsko područje, pa ako je građevinsko područje, onda više ne može biti šuma, pa ako i više nije šuma, onda trebaju platiti naknadu za izdvajanje i šumsko gospodarske osnove i za drvnu masu koja je, a u naravni je još to uvijek šuma jer će dobar kamp biti tamo gdje nam je šuma, gdje je hlad i gdje koristite prirodu. I Zakon koji je donesen i stupio na snagu 2014. godine, Zakon o prostornom uređenju, po prvi put je rekao da ostaje i dalje u naravi šuma, ali da se može koristi za kamp. I to je jedan iskorak koji sam ja sigurna da je napravljen u smislu kvalitete. To drugim riječima znači teoretski, neko imaginarno golf igralište kojeg nećemo imati, koje ima u okviru svojih nekakvih recimo 100-tinjak hektara, on će imati dio koji je šuma i nek' ostane šuma. Imat će dio koji je maslinik i neka ostane maslinik. Kroz to će se ti neki golferi koji u Hrvatskoj neće dolaziti, ali kroz to će se oni šetati, kroz tu šumu, kroz taj maslinik i dobro je da je ova odredba u Zakonu o šumama definirana na ovaj način jer jednostavno je uskladila se sa Zakonom o prostornom uređenju i konačno smo jasno priznali činjenicu. Tamo gdje je šuma može biti kamp, ostat će šuma i dalje, mora se održavati šuma, a namjena i korištenje će biti za kamp i konačno smo rekli istinu. Mo vam volimo jako donositi zakone u kojima ovako dosta umno određujemo određene odredbe i određene situacije na, a onda u stvarnosti je nekako drugačije. Isti čas, čim donosimo zakone, probamo u stvarnosti se prema tom zakonu odnositi nekako drugačije. Stoga mislim da je, odnosno sigurna sam da je ovo izuzetno dobro, kao što sam sigurna da je vezano uz opožarene površine izuzetno loše i postoji nešto što se kroz zakon cijelo vrijeme provlači, a to vam je nacionalna strategija. Države u principu donose nacionalne strategije. Nacionalne strategije se donosi sektorski i donose se interdisciplinarno, dakle svi sektori zajedno ujedinjeni. Jako je dobro da imamo nacionalne strategije po sektorima, da bi iza toga možda imali jednu strategiju na razini RH, da bi konačno dali odgovor kakvu mi to Hrvatsku vidimo 2030., odnosno 2050. godine. Da li vidimo Hrvatsku koja će svoju prednost velikih površina koje su pod šumama koristit kao prednost, ali ne na način da gledamo trupce koji se izvoze ili koji se neprimjereno koriste, nego da vidimo da su to određene prednosti u smislu korištenja, u smislu turizmu i ostalo ili što su to, što mi to imamo što ćemo, s čime će Hrvatska reći: Hrvatska je zemlja šuma, Hrvatska je zemlja parkova prirode, Hrvatska je zemlja u kojoj se bavimo farmaceutskom industrijom, bilo šta. Ajde da konačno znamo kakva je to Hrvatska, jer u ovom trenutku ne znamo i u kontekstu toga, bez strategije šumarstva, nacionalne strategije šumarstva, teško ćemo znati i što raditi sa šumama. Ja se nadam da predlagač će koristiti sve ovo što smo mi govorili iz rasprave. Ovaj Zakon neće, ja to u par navrata kažem, on neće ništa donijeti ni dobro ni loše. Mi smo to što smo imali malo pospremili, reciklirali, jednu imali onako zgodnu odredbu gdje smo nekako olakšali ovim šumoposjednicima pa i tu sad otvaramo nekakvu temu, ali kad bi se zvao Zakon o korištenju šuma bilo bi nešto jasnije, ali on se zove Zakon o šumama i probamo razmišljati o šumama i značaju šuma i onu koju imamo odgovornost svih oni koji upravljaju šumama i koji se bave šumama, ne odgovornost samo na razini RH nego i šire. Apsolutno ovoj odredbi koju sam citirala mi ćemo se protiviti, a vidjet ćemo što će biti između prvog i drugog čitanja u odnosu na ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala kolegici Anki Mrak-TAritaš. Imamo svije replike, prvi je kolega Vešligaj Marko.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa evo kolegice dobro ste rekli da cijeli ovaj zakon poput niza drugih zakona je recikliranje određenih postojećih zakona, umjesto da kroz zakon rješavamo neke životne probleme koji postoje na terenu. Evo osvrnut ću se još jedanput na ovaj problem koji postoji, a to je nerazvrstane ceste koje se konstantno od strane Hrvatskih šuma uništavaju i spomenut ću svoj primjer. Dakle znači u iskorištavanju državnih šuma, znači oni koriste za prijevoz drvenih sortimenata koriste se kamioni sa prikolicama koje imaju veliko osovinsko opterećenje. Naravno da su one preteške za te naše uske, nerazvrstane ceste i da dolazi do velikoga oštećenja na njima. Dakle Hrvatske šume koriste te ceste bez ikakve nadoknade i ja sam kao gradonačelnik svjedočio tome i naravno da građani prvo dođu k vama i traže rješavanja toga problema. I došli smo do te faze da samo rekli da ćemo zabranit uopće prijevoz tih drvenih sentimenata iz državnih šuma ukoliko nam neće vratiti ceste u prvobitno stanje. Jer iz šumskog doprinosa koji konkretno kod mene u gradu Pregradi iznosio od tri pa do šeste tisuća kuna na nekakvo godišnjoj razini. Znate šta možete s tim? Možda pošljunčati nekih 200, 300m ceste ako i to zajedno sa prijevozom. Tako da smo te stvari trebali riješiti unutra da li kroz zakon, da li kroz nekakve pravilnike se to može riješiti, a ne da nam konstantno ti problemi dolaze od tvrtke, još jedanput ponavljam koja ima tako veliku dobit, a tako malo vraća na onaj lokalni nivo gdje ipak najvećim dijelom ostvaruje svoju dobit.
Hvala. Kolegica Anka Mrak-Taritaš, Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vešligaj, nerazvrstane ceste su poseban problem. poseban problem su iz jednostavnog razloga što zaista kada se neadekvatno koriste i kada se ne koriste onako kako treba oni postaju veliki teret jedinica lokalne samouprave samo da ih do bijelog dovedete da pošljunčate i da ih možete koristiti. Ja sam u svom poslu zaista se susrela sa različitim problemima koji su nastale zbog neadekvatnog korištenja šuma. Jedan od velikih problema o kojem nisam ni govorila su kamenolomi bespravni koji su nastali na području šuma i šumskog zemljišta, koji su nastali jer su se neadekvatno koristili jer se iskopavao kamen pa se onda iskopavao šljunak i sve ostalo, dakle to su sve neke stvari koje imamo. Ja apsolutno i to u raspravi sam čak bila dosta nježna, ako želimo donijeti dakle imamo dva modela donošenja zakona, jedan je ne idemo u izmjene i dopune sada već sedmi, osmi put više niko ne može popisati sve one Narodne novine pa vidimo što imamo, napravimo jedan pročišćeni tekst stavimo unutra dve odredbe imamo novi zakon i to je to. O tom govorimo ili kažemo ljudi moji imamo probleme te, te, te i te ajmo ih probati kroz zakon riješiti, to ovaj zakon nije.
Hvala. Replika od kolega Giovannia Sponze. Izvolite.
Uvažena i poštovana kolegice. Ukazali ste na jedan vrlo važan članak prijedloga ovog zakona, a to je članak 46. koji je kratak, sadrži jednu rečenicu, a glasi: „Na opožarenim površinama šuma i šumskim zemljištem ne može se promijeniti namjena deset godina od opožarenja“ i vrlo zorno ukazali na koji se jesu neprimjeren način vršile prenamjene zemljišta poljoprivrednog u građevinsko. Govorilo je nekolicina zastupnika i zastupnika već o ovoj temi, već o ovom članku, također govorio sam o tome i ja, tako da vas podržavam šta ukazujete na taj dio, a ja bih ga još jedanput ponovio kroz jedan primjer susjedne nam zemlje gdje su određene grupacije same podmetale požar da bi kasnije kroz pritisak na politiku dogodio se nešto što mi ne bi smjeli dozvoliti da se navedeno zemljište sutra pretvori u građevinsko. Svaki zakon mora biti jasan i nedvosmislen. Evo duboko vjerujem da sam predlagač nema namjeru kroz zakonsku regulativu omogućiti prenamjenu i očekujem zapravo da u drugom čitanju vrlo precizno dali taj pa i vezano za neke druge članke definira dio da se ne može pretvoriti u građevinsko zemljište. A i ponoviti ću što sam rekao u prethodnoj replici, držim da bi upravo na tim opožarenim područjima struka trebala dati prijedlog koje se nove kulture mogu posaditi na navedenom području da do kraja izuzmemo bilo kakvu manipulativnu mogućnost pretvaranja u građevinsko područje. Naša maksimalna podrška onome što ste rekli.
Hvala. Odgovor kolegica Anka Mrak-Taritaš, Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Sponza. Dakle postoje određena iskustva, postoje određeno ništa nije počelo s nama, počelo je davno prije niti će s nama završiti. Jednostavno ako je principijelno ako čuvamo šume i šumsko zemljište onda ne može biti odredba koja kaže kada se nešto u požaru uništi nakon deset godina se može prenamijeniti u nešto drugo. Ljudi moji, imat ćemo profesionalne potpaljivače koji će to raditi namjerno. I znate gdje će raditi? Radit će na otocima, radit će prvi red uz more ili bilo šta drugo. I pitanje za deset godina dal će toga više uopće biti ili će klimatske promjene i voda i to zemljišta odnijeti. Prema tome, nemojmo činiti nešto što ovaj čas znamo da će unijeti apsolutni nered i taj nered sa trajnim posljedicama. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo s raspravama u ime kluba zastupnika, sljedeći je kolega Gordan Maras ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ispred nas je Prijedlog zakona o šumama. Kao što su rekli prethodno i predlagači i kolege zakon je doživio određene promjene i više puta se mijenjao i bilo je potrebno napisati novi zakon, ali on po našem mišljenju ne nudi dovoljno, odnosno ono na šta upozoravamo već neko vrijeme, a mislim da i treba nastaviti upozoravati je da se sa šumama u RH ne upravlja na najbolji mogući način, odnosno da možemo dobiti više od šuma i da sa druge strane moramo voditi više brige i investirati više u to prirodno bogatstvo koje Hrvatska ima kako bi od njega imali i više koristi. Zbog čega to govorim? Govorim zbog toga što svi znamo da u Hrvatskoj naše površine 47% površine RH pokrivaju šume, da su izuzetno sa visokim prirodnim sastavom, znači preko 95%, da postoji preko 105 tipova šumskih zajednica. Znači vrlo smo bogati, ali tu priča počinje i prestaje. Znači Hrvatska to nije sad ekskluzivitet samo za ovu Vladu, nego i prethodne Vlade su mogle napraviti puno više za Hrvatske šume. Što se tiče svjetskih trendova oni nas također zabrinjavaju. Znači 13 milijuna hektara šuma se godišnje uništi i to dovodi od 12 do 20% ukupnih stakleničkih plinova u svijetu koji su uzrokovani tim krčenjem. Znači mi moramo se prema šumama odnositi i sa pozicije gospodarstva, ali i sa pozicije zaštite okoliša i prirode. E sad dolazimo do ovog zakona koji zatječe određeno stanje u RH, a to stanje govori da primjerice na tržištu šuma i sirovine kojom se trguje, odnosno na ukupnom tržištu dominira jedna državna tvrtka Hrvatska šuma koja u okviru tog sektora ima 90% zaposlenih i 81% prihoda. Kad vidite Hrvatske šume koje imaju negdje 2 zarez nešto milijarde kuna godišnje prihoda, 2 milijarde i 100 milijuna kuna i 186 milijuna kuna dobiti čovjek bi pomislio pa da, to je dobar rezultat, puno je prihoda, solidna je dobit. Ali kada se pogleda određena struktura vidimo da od tih 2 milijarde kuna i 100 milijuna kuna šta prihode imaju Hrvatske šume više od pola odlazi da li za plaće, da li za određeni hladni pogon koji nema veze nikakve sa šumama, a svega desetak posto godišnje se vrati kao ulaganje u šume, da li kroz šumsku infrastrukturu ili kroz razminiranje. E sada, kada čovjek to pogleda, znači da li od 2 milijarde i 100 milijuna kuna dovoljno novaca Hrvatske šume vraćaju u šume pogotovo zato što se i prihod koji se skuplja od opće korisnih, znači za društveno korisnu funkciju šuma i koje plaćaju tvrtke je u biti taj prihod koji bi se trebao apsolutno vraćati i da li bi Hrvatske šume još trebale određeni dodatni prihod tu dati naravno da bi. Jer to je nedopustivo malo. I kada pogledamo po godinama to se kreće otprilike na razini 2 stotine milijuna kuna godišnje od kojih se u pravilu pola potroši kažem na razminiranje, a pola se potroši na šumsku infrastrukturu. I sada kada gledamo ovaj zakon koji je dosta, ja bih rekao općenit, ne garantira nikakvu promjenu u tom dijelu niti gospodarsku, niti društveno korisnu mi nismo zadovoljni i s te strane u prvom čitanju ga nećemo podržati i tražimo od predlagača da ide malo ambicioznije, da se više decentraliziraju sredstva, da se razmisli možda da se od ovog državnog mastodonta do drugog čitanja napravi koncept gdje bi se možda napravilo nekoliko tvrtki gdje bi se moglo decentralizirati, gdje bi možda šumarije pojedine postale zasebne pravne osobe i na taj način koji bi možda mogle i kroz vlasništvo jedinica lokalne samouprave participirati, znači županije i gradove koji bi mogli participirati u vlasništvu i na taj način dobiti veću korist za same šume, odnosno veću korist naši građani koji žive u tim određenim sredinama. Zbog čega mi moramo, to je sad naravno pitanje za raspravu i možda nije pitanje koje se može riješiti u tjedan ili dva dana ili mjesec dana, ali zbog čega mi moramo imati mastodonta od 7600 zaposlenih i 2 milijarde i 100 milijuna kuna od kojeg kažem svega 10% se vraća nazad šumama. Dam se kladit, odnosno evo nudim svakome okladu ovdje da se promijeni koncepcija, da se to decentralizira i građani i jedinice lokalne samouprave. Ali ono što je najvažnije i šume bi od toga imale puno više koristi. Kada pogledate cijelo tržište, onda vidite u biti koliko je krivi koncept i koliko ta sirovina je vrijedna, a koliko se ona slabo koristi. Sve tvrtke koje sudjeluju na tom tržištu, a počevši i sa Hrvatskim šumama imaju izraženu dobit Hrvatske šume oko desetak posto od prihoda, a ove tvrtke koje još tu sudjeluju na tržištu od 15 do 20% šta govori da bez obzira na to koliko je to tržište po meni još uvijek neiskorišteno, koliko se s njim loše gospodari te tvrtke dobro posluju to govori i o određenoj zatvorenosti tržišta, odnosno tome da su te kvote sirovina koje se dijele na određenim aukcijama i na dugogodišnje ugovore jedan zatvoreni krug u kojeg se vrlo teško ulazi. I to je vrlo jedan lijepi biznis koji ovako daleko od očiju javnosti se odvija gdje neki zarađuju pristojne novce. Jer ne može mi nitko reći da netko tko se bavi prodajom trupaca ili ima pilanu može ostvarivati tako visoke prinose ukoliko nema još dodanu vrijednost u obliku proizvodnje namještaja. A kažem, tvrtke, pogledajte ih u FINA-i sve imaju dobit od 15 do 20%. Znači 20 milijuna kuna prihoda, 5 milijuna čiste dobiti, što govori rekao sam vam o čemu, zatvorenom tržištu, dugogodišnjim ugovorima, netransparentnom načinu dodjele kvota za određene sirovine itd.. Sve ovo govorim zbog toga da se vidi da je moguće napraviti puno više od onoga što imamo sada, da je moguće promijeniti u potpunosti koncepciju i da ova koncepcija možda nije, ne da možda nego sigurno nije najidealnija. I ono što bih htio reći jedino pogoduje u situacijama kažem kada se dijele kvote sirovina da to određeni poduzetnici dobiju ili kada se zapošljava da se zapošljavaju ljudi u toj velikoj masi tipa 8 tisuća ljudi, onda možda kada prošle godine Hrvatske šume zaposle preko 5 stotina djelatnika to ne izgleda puno. Znači ajmo se pokušati orijentirati na održivo gospodarenje šumama i njihovu višenamjensku ulogu na način da se decentralizira uloga onih koji s time upravljaju, da se uključi lokalna jedinica, da se učinkovito koriste resursi. Znači da se od 2 milijarde kuna koje skupe Hrvatske šume ne uloži samo 10% nazad nego da se uloži možda 20 ili 30%. Što se tiče same naknade mi smo skloni tome da se ona u potpunosti ukine, znači ovo ukidanje samo za tvrtke do 3 milijuna kuna mislim da nije dovoljno a mislim da ni taj prihod nije preznačajan. Znači da će se to pokriti u okviru ove dobiti bez ikakvog problema. Rekao sam, 200 milijuna kuna dobiti, 200 milijuna kuna prikupljenih prihoda od poduzetnika. Jer šta mi ovdje dobivamo? Znači dobivamo primjerice tvrtku od 3 milijuna kuna koja će biti oslobođena 0,0265% prihoda na godišnjoj razini, to vam znači rasterećenje nekih 8 stotina kuna. To nije po meni čak ni potrebno pretjerano isticati jer to ja mislim da poduzetnici na taj način neće osjetiti, puno će više to osjetiti tvrtke koje imaju naravno više prihode pogotovo primjerice u turizmu, u industriji itd. sa visokim prihodima koje bi možda rasterećenje od stotinu ili 5 stotina tisuća kuna nešto značilo. A na kraju bilo bi dobro da se bar ulaže kada govorimo o turizmu, kada već tvrtke izdvajaju toliko za tu namjenu da se bar ulaže onda u protupožarnu zaštitu, u vatrogastvo a ne da se ulaže u nešto šta sa time nema previše veze pa se čak desi da ljudi, da ljudi budu i kažnjeni u situacijama naravno to tako treba biti, treba ljude upozoravati ali ljudi nekada iz očaja idu raditi i sjeći protupožarne putove zato što to nažalost Hrvatske šume nekada u Dalmaciji ne rade. Znači da rezimiram na kraju, nismo zadovoljni sa ovim prijedlogom, on je nedovoljno ambiciozan. Također slažemo se i sa kolegicom Ankom Mrak-Taritaš vezano uz požar i prenamjenu zemljišta, nemojmo dozvoliti kreativnosti na volju. Znači možda će netko s obzirom da sa svojom šumom ne može ništa napraviti ima jako, ima dosta i privatnih vlasnika u Hrvatskoj, biti potaknut ovakvim prijedlogom zakona će možda biti potaknut i na neka kaznena djela koja ne želimo da se rade i da se na taj način uništavaju šumski pojasevi, odnosno naše šume kojih kažem im 47% u RH. Znači idemo prema tome da otvorimo jednu javnu raspravu da li se šume mogu decentralizirati, da li moraju funkcionirati kao središnja državna tvrtka kada već i sada imamo uprave šuma koje su jako velike i koje bi možda mogle zasebno puno bolje funkcionirati i imati bolje iskorištenje te uloge. Idemo osloboditi doprinosa sve poduzetnike, ne samo ove do 3 milijuna kuna, to će biti konkretno naš amandman ako dođe ovakav prijedlog i na drugo čitanje. I idemo vidjeti da pokušamo to tržište malo učiniti transprentnijim jer vjerujte mi ne znam ni jedno drugo tržište gdje poduzetnici u pravilu imaju tako visoke dobiti. Niti jedno drugo tržište ne znam gdje poduzetnici, njih 167 koji funkcioniraju u toj branši imaju 15 do 20% dobiti. Znači tu nešto nije u redu, dalo bi se pogoditi što ali mislim da ima jako veze sa transparentnošću i sa zatvorenošću tržišta. Sve ovo govorimo kako bi do drugog čitanja došao bolji zakon, kako bi što bolje ispunili njegovu svrhu, kako bi zaštitili 47% površine RH. I rekao sam tu raznolikost vrsta koju i šumskih zajednica koju, Hrvatska je jedna od rijetkih zemalja koja je ima. I sa te strane svima bi trebalo biti u interesu da se tako nastavi. Svim šumarima i ljubiteljima šuma želim unaprijed sretan 21.03. Svjetski dan šuma. Hvala vam lijepa.
Hvala. Na izlaganje kolege Marasa imamo tri replike. Prvi je kolega Tomislav Lipošćak. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo samo nekoliko ajmo to tako reći konstatacija na vaše navode. Govorili ste o sustavu Hrvatskim šumama kao jednom mastodontu u našim razmjerima u našoj državi i sa tolikim brojem zaposlenika možda i možemo tako govoriti, međutim ideja o osnivanju više manjih poduzeća ne znam koliko bi na terenu zaživjelo, osobito iz određenog sustav koji za sada garantira da pokriva sva područja čak i ona koja nemaju naglašenu gospodarsku vrijednost. Naime, imamo šume, veliki dio šuma kao što smo već danas čuli, površinski nemaju gospodarsku vrijednost odnosno ne ostvaruju dobit. Na ovakav način jednim kako ste rekli, centralnim sustavom omogućava se da se i dobit i čak i resursi i ljudstvo raspoređuju iz onih dijelova gdje ih ima ajmo tako reći, viška i financijskih i ljudskih u one dijelove koji to nemaju. Također kada bi to razbijali u nekoliko poduzeća, u nekoliko firmi, ja vas pitam na koji bi način odnosno iz čega bi financirali takva poduzeća konkretno na dalmatinskom kršu, da li bi time doveli i jedinice lokalne samouprave u probleme zbog dodatnih izdvajanja ili bi tada trebali ići u povećanje naknade za opće korisne funkcije šuma za koje smo čuli da se zalažete da ih općenito i ukinemo. Pogledajmo samo malo u susjedstvo, konkretno evo recimo Slovenija koja se nakon dugog niza godina ponovno vratila na ovakav sustav sličan kakav i mi imamo, a što se tiče problematike financiranja odnosno finalizacije odnosno netransparentnosti ugovora i dodjele ugovora, ja se tu slažem s vama da tu postoji puno problema. Međutim, Hrvatske šume u takvome sustavu nemaju baš puno mogućnosti kontrole, imaju u jednom dijelu ali donošenjem odluke o načinu i uvjetima prodaje, moramo reći da se forsiraju finalisti ali nisu Hrvatske šume te koje mogu kontrolirati i izvoz i da li se izvozi ono što piše stvarno na papru, da … [[Govornik se ne razumije.]] koja se izvoz ili … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno trupac ili … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Hvala lijepa. Pa ja sam samo konstatirao nešto šta je svakom promatraču jasno, znači ne postoji biznis gdje su svi uspješni, to nisam vidio a u ovom slučaju su svi uspješni. Pogledajte malo strukturu tvrtki, prohode i dobit. Nema vjerujte mi, od tih 160 tvrtki nećete naći nijedan usporedan primjer u Hrvatskoj gdje imate na taj način strukturu, ok, možda nisu baš apsolutno svih 160 ali 90% su dobitaši, 15, 20%, pa tog nema gotovo pa nigdje. Znači tu nešto nije u redu, ja samo to govorim. Što se tiče ove naknade za održavanje korisnosti šuma odnosno investiranje u njih i omogućavanje da se nešto tamo vrati, nesrazmjer je, pogledajte ono šta šume prikupe i zarade i ono šta se investira u šume. pa zar nije paradoks da država godišnje uzme više novca kroz dobit ili isto novca kroz dobit, nego što se investira nazad u šume? To je za mene vrlo paradoksalan podatak. Umjesto da se iskoristi kapacitet, da se ulaže u šume, da se više investira u sve ono šta je potrebno, krčenje, puteve, održavanja novih nasada itd., mi više uzmemo kao država iz tvrtke nazad u proračun. To samo pokušavam reći i s time bi, da, kada bi ukinuli doprinos na kraju dobiti moždane bi bilo, ali možda bi to onda bilo čak korisnije nego da država uzima novac nazad. Hvala lijepo.
Hvala, kolega Maras. Slijedeći kolega Tomislav Sokol.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa zapravo, kolega Lipošćak je već rekao dio onoga što sam ja htio reći, ali zašto decentralizacija je teško izvediva? Zato što imate dio šuma, pogotovo u kontinentalnom djelu koji stvaraju prihode i imate šume u ovome priobalnom djelu koji uglavnom stvaraju rashode, jednostavno drvna građa u gospodarskom smislu je povoljnija i bolje iskoristiva ova iz kontinentalnog djela nego ova iz primorskog. Tako da biste tu u slučaju decentralizacije imali dio tih novih firmi, manjih firmi koje bi stvarale prihode a većina rashoda bi bila na onima druga koji ne bi iz toga se mogle pokriti. I zato je potreban centralizirani sustav koji vrši tu preraspodjelu jer naravno ulaganje u šume u priobalnom djelu je itekako bitno, iz turističkih razloga, ekoloških i svih drugih. Drugo što se tiče OKFŠ-a, teško bi bilo da se taj financira iz dobiti jer je tu riječ o daljinskim sredstvima, znači vrlo je jasno precizirano u propisima na što se ona mogu trošiti. U slučaju gdje bi se to išlo iz dobiti koja je nesigurna iz jedne godine u drugu, vi ne biste mogli unaprijed predvidjeti koliko bi se novca moglo potrošiti na koju od tih funkcija koje su vrlo vrijedne, od razminiranja, znanstvenih radova, održavanja šuma, protupožarnih puteva itd. Što se tiče smanjenja za ove male firme, činjenica je da ovakav sustav gdje bi se za ova do 3 milijuna kuna smanjilo, odnosno ukinulo zapravo, prvenstvo ide u korist malim i srednjim poduzećima koji su u hrvatskom vlasništvu, hrvatskih fizičkih i pravnih osoba. S druge strane ako biste ukinuli ovim velikima, znači ako biste ukinuli za sve, na taj način biste prvenstveno pogodovali financijskom sektoru, velikim firmama u stranom vlasništvu itd., što je isto legitimno ali onda treba to naglasiti, znači treba jasno reći koje bi bile posljedice toga. Na kraju štose tiče ovog požarnog djela, ne znam je li taj podatak do sad spomenut, ali 66% požara u prošloj godini je … [[Govornik se ne razumije.]] dojavna služba Hrvatska šuma, tako da mislim da se itekako dobro radi posao na terenu, uvijek može bolje, ali ne treba prikazivati Hrvatske šume kao da samo troše a ništa ne rade.
Hvala. Izvolite, kolega Maras.
Hvala lijepa. Pa gledajte, firme bez obzira u čijem su vlasništvu zapošljavaju naše sugrađane, ja bi bio sretan da recimo dođe Microsoft i otvori ovdje ili Amazon, i otvori ovdje centralu za jugoistočnu Europu i zaposli 5 000 naših sugrađana koji bi onda imali svoj posao, to nije pitanje vlasništva, nije pitanje rasterećenja i ne trebati gledati na taj način nego treba gledati na način da se sa rasterećenjem gospodarstva dobiva određeni drugi benefit a to je potencijalne nove investicije, novo zapošljavanje, ali ono što je puno bitnije je da je to zanemariv prihod, po meni, u odnosu na ovo šta šume koriste ili još bi mogle koristiti. Znači, sa povećanjem produktivnosti da se to jednostavno ne bi osjetilo jer ako se radi o par sto milijuna kuna godišnje, a šume imaju 200 milijuna kuna dobiti sada, uz malo racionalnije poslovanje bilo bi vjerojatno prostora. E sada, rekli ste jednu stvar koja je građanima vrlo zanimljiva. Znači, šta ćemo sa tamo gdje ima slabija kvaliteta šuma i ima manje. Šta ćemo sa tim šumarijama? Pa gledajte, zašto, recimo, naši dijelovi RH koji su u jednom dijelu siromašniji po mnogočemu, poput Slavonije, Bilogore itd. Zašto im tu gdje su sada u najboljoj poziciji još stavljate to na teret, kao što sad oni hoće? Tamo ima šume, tamo je dobra sirovina pa oni moraju ispomagati onda po cijeloj Hrvatskoj. A tko pomaže Slavoniji? Tko pomaže Slavoniji u drugim dijelovima, gospodine Sokol? Pa to je kao da kažete da netko iz Dalmacije, turistička zajednica Splita koja je najjača u RH daje evo, u Orahovicu gospođi gradonačelnici godišnje milion kuna. Ajmo malo i o tome govoriti. Pa ima bogatstvo Slavonija šuma, a neko drugi ima bogatstvo neko drugo. Ajmo malo tako decentralizirati stvari. Ne sve u Zagreb.
Hvala gospodine Maras. I zadnja replika. Kolega Lenart Željko.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo, kolega Maras, ja bih se osvrnuo na onaj dio gdje ste vi govorili o dobiti i o pilanarima. Pa dobro, budimo sretni da bar Hrvatske šume imaju tih 100 i nešto miliona dobiti, da nije gubitak i tu, kao što je u većini državnih tvrtki. Svjedoci smo procvata određenog dijela pilanara, koji čak i nemaju finalni proizvod nego samo razrezuju. Ja ih vidim u svom susjedstvu gdje su izgradili zavidne svoje prerađivačke, da kažem, kapacitete, gdje se vidi da ima novaca i da se može i od samog voznog parka, a s druge strane imamo premalo onih koji imaju finalni proizvod, koji bi ustvari trebali biti ti koji će zarađivati. No, najveći apsurd je u svemu tome da sve dijeli prema nekakvom dogovoru, da tu nije prema onima koji najbolje iskorištavaju i još veći apsurd od toga je da naši građani koji žele uštedjeti koju kunicu, pa žele izrađivati ogrjevno drvo za svoja kućanstva za ogrjev, kao prvo, dobili su takvu cijenu tog drveta da im se jednostavno ne isplati trošiti svoj rad i resurse da idu to raditi, a s druge strane, čak niti ne dozvoljava im se da to ogrjevno drvo koriste za svoja domaćinstva i da na taj način olakšaju te svoje budžete. Znači, s jedne strane pogodovanje nekima koji beru milione i milione, a s druge strane, sirotinja se ne može niti grijati na to drvo iz Hrvatskih šuma. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor. Izvolite kolega Maras.
Kolega Lenart, vi ste rekli da je dobro što nemaju gubitak kao neke druge državne tvrtke, a ja vam kažem da bi bilo bolje da imaju veću dobit ili da više investiraju u Hrvatske šume pod istom dobiti. A ja vam garantiram, pošto sam siguran u to, da primjerice vi i ja dođemo tamo da bi digli dobit za 20% u startu. A da dođe kolega Hajdaš Dončić koji je doktor ekonomskih znanosti i još je stručnjak u turizmu, jer Hrvatske šume imaju dosta i turističkih objekata, digla bi se dobit možda i za 30-35%. Tako da, ja vam to hoću reći iz pozicije komocije, iz pozicije komocije, da. Uvijek je tamo dobro. Zato kad ste monopolist, kad radite 20 godina ili 25 godina što želite, onda je dobit koliko odredite da je dobit. Znači, s te strane dobit bi mogla biti i veća, ali ono što ja najviše prigovaram je minimalno ulaganje u šume. Od dvije milijarde i 100 miliona kuna u šume se uloži 10%. To je nedopustivo. Znači, s te strane to je nedopustivo. Više država uzme kroz dobit iz Hrvatskih šuma, nego što se kroz Hrvatske šume investira u taj naš prebogati prirodni resurs. I to je ono što ja želim ovdje reći, a nemojte biti impresionirani, vjerujte mi, može se tamo i puno, puno bolje. Hvala lijepa.
Hvala kolegi Marasu. Nastavljamo s raspravom u ime Kluba zastupnika. Slijedeći u ime Kluba zastupnika HSS-a, kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče i pomoćniče ministra, evo sve vas skupa pozdravljam u ime Kluba HSS-a i vezano uz Zakon o šumama, moram reći da je ovo iznimno važan zakon, obzirom da šume, kako smo već čuli, u RH pokrivaju preko 48% površine i jedan su od značajnih potencijalno i gospodarskih resursa RH, ali i važni za očuvanje biološke raznolikosti i ekološki održivog gospodarenja. Tu treba naglasiti da nismo do sada iskoristili sve potencijale istog jer Hrvatske odnosno naše šume, naše šumsko zemljište mogu i trebaju biti prilika da revitaliziramo ruralni prostor. Prilika su i za očuvanje života na tim ruralnim prostorima, znači, svih demografskih procesa, a i važnih industrija, posebice drvne industrije koje se naslanjaju na Hrvatske šume, a predstavljaju 10% hrvatskog izvoza i iza sebe imaju preko 50 tisuća zaposlenih ljudi unutar te branše. O važnosti šuma i misiji hrvatskih šuma, treba evo, prije svega reći da mi preko 250 godina se bavimo šumarstvo i od među europskim šumarima smo poznati i priznati i naši fakulteti i instituti, a svakako da treba i slušati struku i dobro je da smo jučer imali tematsku sjednicu Odbora za poljoprivredu o stanju u hrvatskim šumama vezano na problematiku i klimatskih promjena i pojave štetnika koji do sad nisu bili u našem prostoru ili nisu činili tolike štete. I sigurno da treba pohvaliti naš Šumarski fakultet, institut da su na tragu tih zbivanja, da dnevno to prate, da rade istraživanja ali trebamo ponoviti i ono što smo jučer zaključili na odboru da je stanje naših šuma još uvijek bolje nego što je to u našem okruženju. Ali da sigurno moramo bit tu oprezni i da moramo na znanstvenim, stručnim osnovama kvalitetno i brzo reagirati, a da bismo to mogli moramo više novca uložiti u istraživanja i da možemo kvalitetno reagirati na znanstven i stručan pristup. I drago mi je da je i državni tajnik prihvatio tu sugestiju, da je obećao da će već u ovoj godini veći dio novca izdvojiti za istraživanja, a prijedlog je moj i HSS-a da se u narednom proračunu predvidi više sredstava za upravo praćenje ovih pojava. Jer sigurno da nam nije svejedno kakvo je stanje, a čuli smo da je preko 30% šuma u Gorskom kotaru zaraženo smrekovim potkornjakom, da je u nekim područjima to i veće. A ono što mene koji dolazim iz Slavonije posebno brine, a sve nas Slavonce ali i drvnu industriju, a to je problem hrastove mrežaste stjenice koja je već prisutna u najvećem dijelu naših šuma i gdje prijeti opasnost da dođe do daljnje prirasta hrasta odnosno do čak i sušenja šume, jer to se ne može u jednoj godini ili dvije ocijeniti, to treba jedan duži niz godina pratiti da znamo kako i što reagirati. Zato kažem da je dobro da naša struka je tu prisutna i da se mora osigurati više novca za ovu namjenu. Isto tako treba reći da moramo bit agresivniji prema europskom novcu, da iz Fonda solidarnosti nismo povukli, iskoristili onaj novac koji nam je bio na dispoziciji upravo za onaj dio opožarenih područja, šuma jer su ta sredstva kvalitetno iskoristili i Portugal i Španjolska, a mi smo tu ili nismo kvalitetno podnijeli zahtjev ili nismo na vrijeme podnijeli zahtjev i nismo iskoristili ta sredstva. Također moram naglasiti da su se pojavila različita tumačenja, odnosno različiti podaci o tome koliko je to taj godišnji etat, koliko se šume siječe u Hrvatskoj. Po jednim podacima je to negdje oko 7 milijuna kubika, dok po EUROSTAT-ovim izvještajima to je 5,4 milijuna kubika i to sigurno se ne smije tako događati tolike razlike. I naravno da u tom održivom integralnom gospodarenju na ekonomski održiv, na ekološki i ekonomski učinkovit način i socijalno osjetljiv moramo voditi brigu da nađemo balans između potreba naše drvne industrije, kvalitetnog upravljanja Hrvatskim šumama i čuli smo tu već niz rasprava. Da, Hrvatske šume javno ovlašteno poduzeće za upravljanje šumama njima ne bi smio biti isključiva odrednica profit i dobit nego upravo održivo gospodarenje šumama. Mi još uvijek se možemo pohvaliti da najveći dio naših šuma se biološki obnavlja, osim u onim područjima gdje to nije i zato je služila ona naknada iz opće korisnik funkcija šuma da se na kršovitim predjelima iz tih novaca financira obnova šuma. I sigurno da trebamo i dalje voditi računa o tome kao i opet dati naglasak da je još uvijek preko 38000 ha šuma u Hrvatskoj minirano i da moramo intenzivirati i ubrzati proces razminiranja tih površina i stavljanja tih šuma pod nadzor i upravu Hrvatskih šuma, odnosno pomoći i stavljanju u gospodarsku funkciju tog dijela Hrvatskih šuma. Naravno da kod ovog dijela plasmana drvne mase prema drvnoj industriji treba prednost dati finalnoj industriji i da jedino na taj način možemo štititi domaća hrvatska radna mjesta. I meni se sviđala ona kampanja koja je bila drvo je prvo, da i kroz građevinski sektor i struku drvo koristimo kao i građevinski materijal i da Hrvatske šume i drvna industrija i na taj način dobi veću pažnju javnosti, da na taj način čuvamo radna mjesta u Hrvatskoj. Treba spomenuti i potrebe industrije koja se javlja u kontekstu obnovljivih izvora energije, potrebe za biomasom. Mi smo tu donijeli određene zakone i povećan je pritisak te industrije na biomasu pogotovo iz šuma. Mi smo odredili kvotu od 120 megavata proizvodnje energije iz biomase u Hrvatskoj, dok smo iz vjetroenergije stavili 750 megavata. Tamo nemamo ni svoju industriju, ni svoju opremu. Sve smo uvezli i plaćamo onu naknadu stranim kompanijama, dok smo ovdje sigurno trebali možda razmislit o većim kvotama i većoj šansi za proizvodnju biomase u Republici Hrvatskoj. Naravno da tu treba onda i bolja i kvalitetnija kontrola i u smislu same sječe i plasmana biomase, da ne dođe do devastacije šumskih prostora. Tu imamo niz primjera iz privatnih šuma gdje nije bilo prave kontrole, a s druge strane kod ponovne obnove tih površina i zasađivanja novih nasada moramo pratit i poštivat struku jer imamo situaciju da se sade brzo rastuće vrste koje su i na određeni način problem, pitanje javnog zdravstva, dosta alergenih biljaka se sadi. I tu moramo poštivati struku i tražiti one vrste koje su autohtone a koje mogu zadovoljiti potrebe za biomasom. Vezano na najavljeno uvođenje evidencija to pozdravljamo jer nema kvalitetnog upravljanja prostorom, pa ni šumama bez evidencija. Međutim, treba reći da su privatni šumoposjednici ili bolje rečeno šumovlasnici imali tu nekoliko primjedbi. Prva primjedba neriješeni imovinsko-pravni odnosi i tu se mora više novca uložiti da bi se sredilo stanje. Naravno da to ne može samo ni Ministarstvo poljoprivrede, ni Hrvatske šume, ni privatni šumoposjednici, da se tu trebaju uključiti i druga ministarstva i nadležna Državna geodetska uprava. Drugi problem koji je spomenut s njihove strane je podjela privatnih šumovlasnika, šumoposjednika na male, srednje i velike gdje je po njima prepisan model iz Austrije gdje je jedini parametar površina. To ne može biti jedini parametar po njima i ja se tu slažem, treba i druge parametre uvrstiti jer nije isto ekonomska vrijednost šume u Slavoniji gdje je hrast ili u Dalmaciji gdje je to makija ili nešto drugo, tako da sigurno da tu primjedbu treba uvažiti i do drugog čitanja vidjet da se to malo još razdvoji i precizira. Također je njihova primjedba vezana na izradu šumsko gospodarskih planova, pokrivanje troškova, privatni šumoposjednici nemaju tu znanja i tu bi trebalo vidjeti na koji način im tu pripomoći. Isto tako vezano uz članak 37. vezano za popratnice teretne listove kod prometa roba gdje samo licencirane tvrtke mogu raditi isto već sam to govorio za ovom govornicom da nije dobro da licencirana tvrtka radi i doznaku i siječe i piše popratne papire za promet te robe. Trebalo bi vidjet mogućnost tu uključivanja i Poljoprivredno šumarsko savjetodavne službe, imamo dosta inženjera šumarstva koji su nezaposlenih ako treba ih još zaposliti i dati im te ovlasti, a vidjeti i mogućnost da i ti privatni šumoposjednici da i ti privatni šumoposjednici srednji i veliki koji imaju mogućnost i zapošljavanja stručnih ljudi da i sami to rade, evo to je njihov prijedlog pa možda da se o tome razmisli. Također su oni spomenuli problem u članku 84. kazne za ne prikupljanje podataka oštećenosti šuma. Moramo biti iskreni da privatni šumoposjednici bili oni srednji ili veliki nemaju ta stručna znanja da bi to kvalitetno pratili i sigurno da će im tu trebati i edukacija, a i kvalitetnija suradnja sa nadležnim i Hrvatskim šumama i nadležnim inspekcijama kako bi ih se uputilo i na koji način to provoditi i tko će to u njihovo ime raditi jel ne možemo to prepustiti njima jer nemaju ta stručna znanja. U članku 50. se dopuštaju šumarski radovi u stavku 3. da privatne fizičke osobe mogu do 20 metara kubnih ući u šume i sami izraditi za svoje osobne potrebe, to pozdravljamo. Međutim prijedlog je ako smo već nedavno raspravili Zakon o OPG-ima i ostavljena je mogućnost da se oni do registriraju i za dopunske djelatnosti za radove u šumarstvu i ako takav OPG ima kvalifikacije i stručna znanja onda im treba omogućiti da i oni budu u ovom članku uvršteni i bilo je prijedloga u javnoj raspravi da im se omogući da sudjeluju u tim radovima i da se napravi iznos recimo do 500 metara kubnih kako bi mogli imati dodatne izvore prihoda jer pogotovo u ovim jesenskim zimskim mjesecima kada prestanu poljoprivredni radovi na poljoprivrednim površinama mogli bi se baviti ovim dopunskim djelatnostima i na taj način im osigurati dodatni dohodak i osigurati opstanak i život na tim ruralnim prostorima. A uvijek su naši ljudi živjeli sa šumom i oko šume i žalosno je što ljudi ne mogu ući u šumu, ne mogu izvući onaj dio što je ostao iza radova koje su provele Hrvatske šume odnosno ovlašteni licencirani izvođači, a s druge strane nemaju dovoljno ogrjeva i silimo ih na nekakve druge izvore i druge energente umjesto da uđu u šumu i da si sami izrade tu drvnu masu da koriste za svoje potrebe i da prodaju svojim susjedima. Vezano uz članak 38. zabrana pašarenja brsta žirenjem, tu smo imali niz rasprava i zahtjeva, a želja nam je da očuvamo autohtone vrste, pogotovo crnu slavonsku svinju. I bilo je razgovora i dogovora da će se u određenim oblicima i u određenim površinama pod kontrolom struke pravilnikom propisati da se ipak može pa evo moje je pitanje da li ovako tvrdo ostaje da nema žirenja i pašarenja ili će se moći nešto napraviti u tom pravcu da određene površine ostavimo za uzgoj takovih autohtonih vrsta pogotovo crne slavonske svinje i mislim da nam je to svima interes. I naravno protestiram ovdje jer smo mi zajedno sa gospodinom Lovrinovićem i podnijeli prijedlog izmjena zakona kako bi se omogućilo građanima da mogu slobodno, besplatno otići u šumu koja je u njihovom dvorištu praktički da si uberu kesten, gljivu ili neko šumsko voće. Odbijen je taj prijedlog zakona da bi nakon 20 ili 30 dana ministar sam promijenio pravilnik i to omogućio da mogu ići besplatno samo da se jave upravi šuma. Pozdravljam to, ali ne vidim razloga da ono što oporba predlaže se uvijek odbija, a onda za mjesec dana sam ministar mijenja pravilnik i omogući to. Pa evo hvala ministru u ime tih građana u čije ime smo mi i predložili ove izmjene zakona. Još bih spomenuo ovdje problem urbanih šumara. Naime, na našem Šumarskom fakultetu postoji i ovaj smjer. Mi u zakon sada uvodimo urbane šume i tu je već bilo rasprava da li to treba, ne treba to neka struka kaže. Mi moramo omogućiti razvoj i drugih djelatnosti na tim područijma, ali onda moramo dati i tim ljudima koji su završili fakultet taj smjer da mogu se zaposliti i u tom dijelu ćemo zajedno sa ljudima koji su završili taj smjer uložiti amandman ako se ne promijeni do drugog čitanja da i oni mogu polagati stručne ispite i raditi poslove u šumarstvu kao i njihove kolege jer su po vrlo sličnom programu završili fakultet. Evo zbog njih mislim da to trebamo napraviti, zbog svakog čovjeka koji završi fakultet u Hrvatskoj. Nek nam žive hrvatske šume. Hvala.
Na izlaganje kolege imamo četiri replike. Prvi je gospodin kolega Željko Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Evo kako bismo mi ovdje trebali predstavljati hrvatski narod pa ću onda ja iskoristiti ovu repliku jednog našeg građanina koji je poslao mi jednu poruku u kome kaže kako šume vrše ekocid na Bilogori ruše sve i ostavljaju samo bukvu, grab i hrast kitnjak, lipu iskorjenjuju, a ona je naša autohtona vrsta drveta i kao pčelari tvrde da gube 10 milijuna kuna, zbog toga što nema više lipovog meda. Kaže isto tako se iskorjenjuje i divlja trešnja, koja je također razvojna … [[Govornik se ne razumije.]] zajednica i isto autohtona vrsta drveta u hrvatskim šumama. Smatram da u ovom zakonu možda i treba kako smo govorili već o biološkoj raznolikosti i očuvanju biološke raznolikosti dodati i više značaja upravo na očuvanju tih autohtonih vrsta drveta u hrvatskim šumama. Znamo da je divlja trešnja, divlja kruška posebna bila zanimljiva u proteklim vremenima i vrlo je malo ima, ali, pokušati zaštiti i ovo što je ostalo, a evo, što upućuju i naši građani, koji se bave i pčelarstvom, koje je također značajna grana preuređivanju u RH. Kolega Vlaović je ovdje spomenuo ovih 20 kubika drveta koje bi jedno domaćinstvo pravo izgraditi. Mi znamo da imamo domaćinstvo u kojima živi 1, 2 možda i 3 familije i koje imaju veće kuće i tih 20 kubika, što je znači nekakvih 28 metara drveta, je čak i premalo za grijanje jedne takve kuće i to bi trebalo povisiti možda za duplo ili barem za 30, što smatram da je pravedno i da nije previše u tome. Ovdje ste rekli isto da znači, ovaj prijedlog koji je HSS imao oko pranja svega, čemu se javljati hrvatskim šumama, nek ljudi šetaju i beru slobodno šumama. Hvala.
Odgovor. Izvolite.
Hvala. Pa evo, kolega Lenart, hvala na vašoj replici i pročitati ću jedan detalj rada gospodina našeg Josipa Kozarca, koji je često pisao o šumama pogotovo o slavonskoj šumi, pa jedan citat, ovako vrlo zanimljiv. „Mene se nije nikada ni jedno groblje tako kosilo kao takova šumska sječina sa porušenim i osakaćenim stablima“ sad da ne čitam dalje, mislim da je jasna poruka i onda a i danas naših ljudi koje žive uz šume i oko šuma, da vrlo teško prihvaćaju, … [[Govornik se ne razumije.]] iskrčenu šumu, iako naravno da naše hrvatske šume sukladno šumskoj gospodarskoj osnovi i ugovoren je etatum, radu sječu i uvijek kažu da oni rade, sječu 70% od onog što je biološki prirastao. Ali, uvijek naše stanovništvo, pogotovo u ruralnim prostorima se razočara kad vide te golet i to šumsko zemljište koje je jučer bila kvalitetna šuma, koja je imala u svojem sastavu različite vrste i koje je bilo stanište, različitih životinjskih vrsta pa naravno onda i pčela. I sigurno da mi moramo voditi računa da se takove površine čim prije vrate u ono prvobitno stanje. Znači i prirodno biološkim obnovom šuma, što imamo mi u našim šumama, za razliku od drugih europskih država, ali i kada se već ide na pošumljavanje, treba poštivati struku i ta struka mora dati odgovor, koje to šumske sastojne treba ponovno zanovit na tim prostorima i sigurno voditi brigu da se ta biološka i životinjska raznolikost na tim prostorima očuva, zbog svih nas i zbog generacija koje dolaze. Jer već je rečeno ovdje, hrast kojeg danas žir koji je posađen, tek za 140 g. ćemo moći ponovno koristiti u siječnju, odnosno, u drvnu industriju ili u neke druge svrhe. Pa mislim da o tome ne treba dvojiti, treba čuvati šume i treba omogućiti suživot sa šumama.
Sljedeći je kolega Vešligaj Marko, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo, kolega u svojoj raspravi dotaknuli ste se zapravo i pitanja EU fondova i njihove slabe iskorištenosti za razvoj naše šumske infrastrukture. Evo, mogu reći zapravo da je programom ruralnog razvoja Hrvatskoj osigurano 2,4 milijarde eura, nažalost, mi smo danas, debelo već u 2018. g. ugovorili samo 31% tih sredstava, a isplaćena je oko 20%. Znači 2 su ovdje, zapravo imamo cijelu jednu mjeru, to je mjera 8 koja se odnosi na ulaganje razvoj šumskih područja i poboljšanje održivosti šuma. Imamo još, evo ja sam izdvojio mjeru 4.3.3. koja se odnosi na ulaganje u šumsku infrastrukturu. U tim mjerama, ja nemam sad ovdje podatke, siguran sam da su ovi postoci još puno puno manji u odnosu na ovaj prosjek. Nažalost, čekali smo negdje, evo ja znam konkretno za ovu mjeru 4.3.3. ulaganje u šumsku infrastrukturu, više od 2 g. na raspisivanje natječaja, on je konačno raspisan krajem 2017. g. ko zna kada će biti rezultati. Podsjetiti ću vas da unutar ove mjere 7 smo čekali neke rezultate duže od godinu dana. A 2020. nam je jako jako blizu i nažalost nećemo iskoristiti ovaj program ruralnog razvoja koji je trebao biti i za razvoj naših šumskih područja za razvoj infrastrukture u onoj mjeri koju smo trebali. Hvala.
Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega slažem se s vama i to više nije samo naš prigovor, nego je to prigovor i Europske komisije, da Hrvatska ne čini ono što je obećala kroz najavljene reforme, a s druge strane još veći problem što se ona dinamika privlačenja sredstava iz Europskih fondova, ne odvija onako kako je najavljena, a to je jedna od stupova gospodarskog rasta i punjenje proračuna RH. I sigurno i ove mjere koje se tiču šumarstva, koje su dobro su stavljene u program mjera za ruralni razvoj, žao mi je što to kasni, a situacija je evo, nedavno smo imali izvještaj na Odboru za poljoprivredu, preuređenih programa ruralnog razvoja i povlačenju sredstava. Recimo u mjerama 4.1., 4.2. negdje oko 60% je raspisano, 50% je pred ugovorom, a svega 10% neisplaćeno. Ako se tim tempom nastavi, onda mi ne vidimo tu brzu šansu za gospodarski rast i razvoj ni poljoprivrede, ni šumarskih aktivnosti na našim području, a s ciljem očuvanja života u ruralnim prostorima i omogućavanja razvoja naših i OPG, a već sam rekao da nismo iskoristili ni ovu priliku, da povučemo sredstva za opožarena područja, a evo imamo i prigovor naših europarlamentaraca da kroz nacionalne ciljeve u šumarstvu pa tako i u područje emisija, treba doprinijeti općem cilju EU-a, smanjenje emisija, najmanje 40% do 2030. da Hrvatska nije akreditirala naše vrijedne i zaštićene šume u sustav trgovanja kvotama a postoji niz mogućnosti za pregovore i pokušaj pribavljanja novih europskih sredstava. Pa nadam se da će se o tome isto povesti rasprava i da ćemo aktivniji na tom području. Hvala.
Hvala. Slijedeća replika kolegica Makar Božica, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Pa uvaženi kolega, dotakli ste se u svojoj raspravi OKFŠ-a ali ste mnogo toga govorili o ekonomskoj iskoristivosti šuma. Naročito ste naglasak stavili za ono s čim se ne slažete a to je da se izvoze naši trupci ili daske van. Izvozi se na područje EU-a i Hrvatske šume ne prodaju direktno ali prodaju onim gospodarstvenicima koji se bave određenom djelatnošću. Vjerojatno znate da svi oni su razvrstani u 8 kategorija, da većina njih ima višegodišnje ugovore prema kojima se sklapaju onda godišnji, da same cijene su jednake za sve osim imaju tu neke dodatne rabate ali to je nebitno. Međutim, ono što smatram i s čime bi naši finalisti bili izuzetno zadovoljni je to da oni dobiju kvalitetno drvo, da dobiju ono što traže, dakle oni u razredu završenosti od 6 do 8 ajde, ili od 5 do 8, da oni mogu dobiti sirovinu koju traže, da li je to F1 ili koja im je potrebna a nakon toga da ono što ostane, ide i raspoređuje se prema potrebama iskazanim željama i potrebama svih ostalih. Napomenula bi još tu što se tiče kontrole, naime, naši gospodarstvenici tvrde da imaju i previše kontrole od Hrvatskih šuma jer svake godine su nekakve dodatne tablice, oni čak moraju svaki dan slati fakturu za proizvod koji su isporučili potvrđenu od primatelja ili uz tovarni list odnosno CMR ako se roba izvozi. Nakon toga postoji još niz kontrola dalje ali velim, mislim da bi ovo bila stimulacija prema mom mišljenju, da li se s time slažete? Hvala.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolegice, nedavno smo usvojili Zakon o praćenju prometa drva i proizvoda od drva, upravo s ciljem da pojačamo kontrolu, da ne bi oni, da tako kažem, nesavjesni uvjetno rečeno drvoprerađivači izvozili trupac ili poluproizvod i da se ne zna sljedivost od kud je došlo, kako je došlo jer ima tu i zloupotrebe pogotovo kad je riječ o privatnim šumama i sigurno da nam je taj zakon u tom djelu potreban. Naravno da se slažem i s vama da uvijek moramo vidjeti računa da previše zakonski ne opteretimo naše gospodarstvo, naše tvrtke i sigurno da taj porezni pritisak, to je često i prigovor od njih samih je i prevelik i inspekcijski nadzor. Međutim ako želimo biti članica EU-a, a želimo, želimo biti uređeno, moramo tako uvjetovati, međutim ono što ja isto kao i vi zagovaram, da kroz te modele plasmana sirovine prema našoj drvnoj industriji moramo biti malo fleksibilniji, slušati njihove potrebe i dokle god postoji potreba naše drvne industrije, ja ne bi dozvolio izvoz nijednog trupca. A činjenica da naša drvno prerađivačka industrija raste, da potreba za našim proizvodima, pogotovo finalnim koji su konkurentni na europskom tržištu raste, da moramo i kroz druge porezne politike pogotovo kad je riječ o izvoznicima, to stalno govorimo da država mora naći modele da im pomogne zbog jakog tečaja kune, da sigurno na taj način čuvamo tih 53 000 radnih mjesta sa tendencijom da to bude sutra i 60 000 radnih mjesta. I ako tako zajednički djelujemo, i Hrvatske šume i drvna industrija, ako tako promišljamo gospodarski razvoj Hrvatske, onda ja vidim svjetliju budućnost i za drvnu industriju a imat ćemo i kvalitetnije upravljanje šuma. Hvala.
Hvala. I zadnja replika, kolega Lipošćak Tomislav, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Vlaović, nekoliko stvari, spomenuli ste da šumoposjednici ne posjeduju potrebna znanja, stručna znanja za opažanja primjerice štetnika i da tu treba uskočiti Hrvatske šume ili ministarstvo. Naime, nitko od njih to ni ne očekuje. Upravo zato imamo i savjetodavnu poljoprivrednu službu koja to i provodi, između ostalog nedavno smo imali i zakon u Saboru u Saboru pa smo mogli i puno više o tome čuti. Što se tiče, problema urbanog šumarstva, slažem se s vama problem postoji ali smatram da bi ga prvo trebalo rješavati na relaciji Šumarski fakultet, udruga studenata i komora, definirati njihove odnose, ako se to onda ne uspije, prenijeti na višu razinu a ne da zakon se upušta u reguliranje određenih prava. Što se tiče ekocida, pa upravo je bioraznolikost, zavičajne vrste i voćkarice, spomenuo bi tu i trula stabla koje po propisima moramo ostavljati po 1 ha, zbog dupljašica su duboko ugrađeni u mnoge propise šumarstva tako da po meni to nije sporno. A najviše me dojmilo što ste spominjali jednu sječinu šumsku hrastovu kao groblje, pritom citirajući Josipa Kozarca, jednog vrlo poznatog našeg književnika ali ja bi rekao i najpoznatijeg hrvatskog šumara odnosno šumarnika kako se on volio nazivati. I htio bi reći da to o čemu piše pričamo, a to nisu goleti, to je mlada šuma. Šumama se gospodari na nekoliko načina, između ostaloga i regularnim načinom kojim se gospodari slavonski hrast i ne može rasti u zasjeni i da bi se tisuće, milijuni mladih biljaka mogle narasti, moramo posjeći to strao stablo koje se nalazi iznad njega. Prema tome ja bi samo spomenuo da to nisu goleti, to je zapravo mlada šuma samo s tom razlikom da nije stara 140 godina nego je stara godinu, dvije ili tri godine. Jer da se slavonskim šumama nije gospodarilo upravo na takav način o kojemu sad govorimo u jednom negativnom aspektu, to je jedno gradilište, ja vam mogu garantirati da danas ne bi govorili ovdje o šumama, nego bi govorili eventualno o pšenici ili raži koja bi rasla na takvim prostorima. Hvala.
Odgovor, izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Kolega, slažem se s vama dane treba radove koje izvode djelatnici Hrvatskih šuma kroz sječu uvijek to tako promatrati, ja sam citirao Kozarca iz razloga što to tako doživljava lokalno stanovništvo koje nije upućeno u struku i stručno upravljanje šumama i oni uvijek tu vide problem zašto se toliko i zašto se baš sve posjeklo. Znam da šumari rade sukladno zakonu i sukladno svojoj struci i ja evo čestitam svim šumarima što su do danas očuvali Hrvatske šume u Hrvatskoj, po tome smo poznati i diljem Europe da su jedno naše šume još obnovljive i da na dobar način gospodarimo šumama. Možemo bit primjer. Istako sam i 250 godina šumarstva u RH. I evo želim i ovdje javno pohvaliti i Upravu šuma Nova Gradiška koja je jedna od najdohodovnijih unutar Hrvatskih šuma, ali sigurno i ona vodi brigu da se ta očuva biološka raznolikost i da se te satojne vrate u onakav oblik kakve su bile prije sječe. Ono što je tu jedna dilema zašto se pojavljuje tolika razlika u podacima o etatu koji se godišnje posječe. Da li je to 7 milijuna ili 5,4 milijuna kubika. I zašto i da li je u taj etat uvršten i onaj dio koji imamo kroz ove klimatske promjene što se dogodilo i od ledoloma i od požara, jer mislim da moramo voditi računa da to ne bude onda prekomjerna sjeća i da se taj trupac, taj višak ne pojavi na tržištu pa naruši odnos cijena. Tako da u tom pravcu sam ja diskutirao. A što se tiče kolega koji su završili urbano šumarstvo oni su već pisali svim nadležnim institucijama. Već sam pitao i državnog tajnika. On mi je odgovorio da je poslao upite i prema Šumarskom fakultetu i prema sveučilištu i nisu još dobili odgovore. To ne može tako ostati, to je neodrživo. Tim ljudima moramo omogućiti da se sutra mogu zaposliti ako su već završili fakultet. Oni moraju dobiti … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Time smo završili rasprave u ime klubova. Sada nastavljamo sa pojedinačnim raspravama. Prvi je kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo predsjedavajući, uvaženi predstavnici ministarstva. Govorim o jednom od najvećih resursa Hrvatske to su šume koje bi trebale biti one razvojne, koje bi trebale biti dobro gospodarski upravljane, koje bi trebale očuvati ljude na područjima poglavito gdje se sječu te, gdje se iskorištava drvo. Međutim, činjenica da ovim zakonom se i pozivate uvodno kao zakonodavac dosta ste se raspisali da će to potpomoći ruralni razvoj. A u člancima to baš, u člancima ovoga prijedloga to baš i ne dolazi do izražaja osim u članku 67. gdje spominjete da lokalnoj samoupravi plaća šumski doprinos od 3 i pol do 5% i nema nekih drugih osobitih mjera, a i ova je mjera smiješna. Prije nekoliko dana bio sam u Gorskom kotaru, u Slavoniji i na drugim područjima gdje ima šume, gdje se iskorištava i gospodari s njom tolike štete lokalnoj samoupravi nastanu zbog prijevoza i svega samo na cestama da one ne mogu pokriti nikako to, a kamoli da će u Gorskom kotaru imati za očistiti snijeg. Ja bih zamolio da Ministarstvo poljoprivrede iz Hrvatskih šuma odete i vidite što se napravi od komunalne infrastrukture u područjima gdje se siječe šuma. Zbog toga bi tribali podignuti ovaj, jer te općine moraju biti samoodržive i gradovi. Evo u Gorskom kotaru znači i Vrbovsko i Delnice i Čabar na tim područjima, velike štete su i na komunikacijama ali je obaveza lokalne samouprave da održaje te puteve koje koriste i transport drva. Zbog toga bih još jednom da evo pošto je u Slavoniji znači dosta bogata šumom i Gorski kotar i ostala područja da imamo, da bi tu trebalo gledati i domicilna stanovništva. MOST je kazao da smo mi za sunce, za obnovljive izvore energije i naravno da na tim područjima je drvo osnovni energetski materijal grijanje. Pa njima je samo poduzetnik koji će grijat svoje prostore ili čovjek koji želi živjeti i raditi tu, da on već od četvrtoga mjeseca mora, do četvrtoga mjeseca, od devetog do četvrtog mjeseca, petog šestog mjeseca mora se grijati. Znači najprije to triba bit u službi tim ljudima da opstanu na tome području, da cijena bude povoljnija na područjima županija i prostoru tome gdje su šume za pilane, za otvaranje radnih mjesta. Jer poduzetnik nema smisla da ako je to ista cijena i u Zagrebu i u Gorskom kotaru i u Slavoniji drvne mase, trupaca, nema nikakav on interes ići tamo zbog toga što mu je skuplje grijanje, održavanje. Znači poduzetnik nema nikakvih pogodnosti, a trebalo bi ih plaćati, zamoliti da na tome području rade. Znači a preko Hrvatskih šuma da bude jeftinije cijena na tim područjima. Ali je interes da ostanu ljudi živjeti u tim područjima, da se otvaraju tu pilane. Naravno da se prodaje i na drugim dijelovima Republike Hrvatske. Hrvatske šume bi trebale razmišljati vidim ovdje u člancima se spominje i pašarina na tim područjima, pošto je velik prostor Hrvatskih šuma. Smatram da bi vrlo bitno isto zbog domicilnog stanovništva da se mogu baviti, povećati broj stočarstva. Naravno da je tu problem doticaj sa divljim životinjama, ali i taj dio nije nepremostiv i smatram da na tim područjima ima dosta pašnjaka unutar šuma, da bi se moglo i tu povećati znači da stanovništvo na tim područjima se bavi poljoprivredom bez ikakve naknade, vrlo male naknade. To bi čak spuštao lokalnim samoupravama i regionalnim da one na njih, ali uz kontrolu naravno. Inače stočarstvo u tim područjima će smanjiti i požare. Ja mogu govoriti o Dalmaciji, zasigurno da ima više da se bavilo stočarstvom i da se nisu dodjeljivali pašnjaci nekima koji su samo dobijali poticaje zbog tih pašnjaka, a ne zbog toga što su uzgajali domicilni stanovnici kao moji u cetinskom kraju cijele planine su dobili ljudi koji nemaju apsolutno niti stoke, niti ih je briga. A ovi domicilni stanovnici koji drže stoku jednostavno nisu dobili jer su namješteni natječaji. Jer vjerojatno će nekakvi poticaji biti raspisani u ministarstvu po hektru pašnjaka da će dobivati novce. To je katastrofa. A ljudi domicilni koji imaju stoku, koji se bave stočarstvom, kojima je to jedini izvor prihoda moraju ići u Irsku u farme ili ne znam gdje. Prema tome, hrvatska šuma je ogroman potencijal za razvoj stočarstva, a i opstanka domicilnog stanovništva, ako ćemo i gospodarski taj resurs iskoristiti na područjima županija i područja gdje ljudi žive, da bude sirovina jeftinija. A naravno, i ovo je problematično 3,5 do 5% da ostaje ljudima, da ostaje lokalnim uprava na područjima, odakle se taj resurs iz naše šume koristi. Ja zaista sam bio zaprepašten, kada sam vidio, čemu na šta sliče te ceste da prolaze ti ogromno kamioni. To lokalna samouprava mora platiti. Naravno da on u Gorskom kotaru nema nikakvih uvjeta za življenje, da je čelnik tih samouprava u ta 3 grada, bio sam sa 3 gradonačelnika, da je čelnik prisiljen moliti ovdje sredstva, da mu se daju da ovnovi ceste. A hrvatske šume centralizira novac sebi, naravno na taj način, da funkcionira. Isto je i slično u Dalmaciji, imamo brojne primjere, evo ja mogu nabrojiti, u Sinju imamo brojne primjere pod borovom šumom gdje se ne održava, ne čisti, a moglo bi se tu zaposliti naši ljudi domicilni, sezonski barem, da se trse putovi, prosjeka rade u mogućnosti požara. Međutim, ne, ta pluća naših gradova koje su borove šume, dovodi do problema, kada dođe do požara jer jednostavno, nije u mogućnosti doći vatrogasno vozilo, nemamo bazene sa vodom, koje moramo, propisane po zakonom, na tim područjima. Znači, zajedno, svi skupa moramo taj problem riješiti a naravno, da za sada ne vidim to rješenje, jer ne mogu shvatiti da je toliko zapuštena ta šuma, da ne možete proći kroz nju, a bila bi odlična šetališta, ne samo golf, ovdje vi, ovaj zakon je više namijenjen za golf igrališta, a manje za zaštite šume, obnovu šume, više je za eksplantacija šume iz tih područja. U biti ta područja su ovim ovim zakonom samo eksploatacijska polja i centralizirani tih centara iz tih područja Gorskog Kotara, Slavonije, gdje su najbogatije šumama, pa i ostalih područja. Umjesto da je sve usmjereno za opstanak domicilnog stanovništva na tim područjima, kako za zapošljavanje, kako za pogodnosti poduzetniku da bude jeftiniji ta sirovina, da se otvaraju pilane u Gorskom Kotaru i Slavoniji. Ne vi obrnuto radite, pa ispadne jeftinije to drvo koje u izvoznim fintama prispije u Italiji i u Italiji se obrađuje taj, to je poznata stvar, u Italiji se naša debla obrađuju i taj proizvod se kao gotova dodatna vrijednost prodaje kod nas, a s Gorskog Kotara naši ljudi idu raditi jer imaju te kvalifikacije, imaju tradiciju, idu raditi stolarske poslove u Italiji. Umjesto da domicilno stanovništvo se bavi s onim čime je tradicija, Gorski Kotara je područje pod šumom i da taj resurs koristimo tu da ljudi opstaju, a ne da u zadnjih 5 g. 50% stanovništva otišlo, a ne da nemaju te lokalne samouprave dovoljno sredstava za čišćenje snijega, nego moraju … [[Govornik se ne razumije.]] vodaju ih tu kao neki izmišljeni Mesije. Znači omogućimo decentralizaciju na tim područjima, i da se razvija i gospodarstvo, gdje je šuma i stočarstvo, dajte mogućnost lokalnoj samoupravi da stoka, bude se uzgaja se na tim područjima. Gdje divljač da se ogradi na načine, modele kako i postoji svugdje u svijetu, a ne centralizirati novac i jednostavno biti to eksploatacijsko polje. Nije to samo u hrvatskim šumama, to vam je tako i kod mineralnih sirovina, na području lokalnih samouprava. Zbog toga svi iz sela Dalmatinska zagora, područje ravnih kotara, zato što rudokopi i šume to je eksploatacijskih polja i 2/3 Hrvatske prazne, zbog toga što smo sve centralizirali, što je monopol preuzet od pojedinaca, a to sve kreće od glave. Od vrha, zato što živite pod ovim svijetlima i ne vidite stvarno stanje na terenu. Otiđite, pogledajte, vidite kako ljudi žive, gdje imaju ovaj najveći potencijal i resurs, a to su šume, nema više ljudi, prazne sela, nema škola, nema dječjega plaća, jedino ima plaća roditelja na kolodvorima, ali više nema ni kolodvora, ali nemaju više šta prijevoznici raditi, umjesto da su to najbogatiji krajevi. Da su tamo pilane, tvornice namještaja, najkvalitetnije drvo imamo, kako u Slavoniji, tako u Gorskom Kotaru i Lici. I ovaj članak, molim vas, dobro razmislite, najbolje je samo 3,5 do 5% jel to sramota, krađa i pljačka ljudima na tim područjima. Hvala.
Replika, kolega Lipoščak, izvolite Tomislav.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bulj, spominjali ste uništavanje, odnosno, trošenje cesta i prometnica, odnosno, infrastrukture i slažem se s vama, to je jedan ogroman problem koji je sve veći i veći, međutim, ne možemo o šumskom doprinosu govoriti kao o jedinom sredstvu, jedinom izvoru financiranja, odnosno, obnove i popravljanje tih prometnica. I ono što me najviše smeta, stalno se tu referiramo na hrvatske šume, tu imam dojam da ko nas sluša sa strane hrvatske šume može doživjeti ko jedno veliko demona koji ide i jede te prometnice okolo po tim cestama. One jesu jedan dionik tog procesa i plaćaju šumski doprinos po kubiku tom drva koji prodaju, međutim, tu imamo i prijevoznike, imamo i plinare i još dugi niz sudionika, koji se nalaze u cijelome tome procesu. Po meni je puno veći problem upravo kontrole i tih prometnica, odnosno, prometa na tim kontrolama. Da nam se ne događa, da kamioni, koji su u tzv. pretovaru, oni su ti koji uništavaju ceste i koji uništavaju prometnice. Također ove jedinice lokalne samouprave koje ste spominjali, znam da imaju ogromnih problema, isto tako imamo dio i jedinice lokalne samouprave koje sredstva tog šumarskog doprinosa niti kune ne iskoriste uprave u te prometnice, ili se čak desi da godinu završe sa neutrošenim sredstvima. Što se tiče cijene ogrijeva, mislim da tu čak malo krivo okrećemo stvari, moramo razlučiti, da li želimo poduzeće koje će poslovati po tržišnim principima ili po socijalnim. Po meni bi bilo puno logičnije da razmišljamo na način, da se i cijena sumptimenta i ogrijeva podigne, pa da hrvatske šume iz svoje dobiti više ulože u proračun, a da iz proračuna putem sredstava, odnosno, načina kroz Ministarstvo regionalnog razvoja, zapravo potičemo i regionalni razvoj i demografsku obnovu u tim regionalnim područjima. Hvala.
Odgovor, izvolite kolega Bulj.
U ovome prvome djelo smo se složili da jednostavno svi prekupci ili oni koji gone drvnu masu, da jednostavno rade ogromne štete na infrastrukturi, na prometnicama lokalnih samouprava koje su na području kojima prolaze ta vozila i to je katastrofalno, ja šta sam vidio, to je nevjerojatno. Rupa na rupi. I sad je lokalna samouprava dužna to Vrbovsko, Delnice, Čabar ili Slavonija nije uopće bitno, dužne su one to sanirati a od toga nemaju ništa. Prema tome, ja volim kazati zbog toga jer sam se kandidirao u ovaj Sabor baš zbog tih područja dana tim područjima gdje bi trebali biti puno konkuretniji jer nemamo prijevoza, tu je roba, tu su ljudi, tu su potencijali bili, tradicija na tim područjima, da se na tim područjima bude što jeftiniji i konkuretniji proizvod a ne bude jeftiniji u Italiji od naše drvne mase šta je činjenica i da naši ljudi … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, ja razmišljam uvijek suverenistički jer šta će mi domovina ako je 2/3 Hrvatske prazno. Šta će meni bilokoji zakon u Hrvatskoj koji je iznad Sabora? A imamo zakone. Pa ja evo razmišljam, ovih dana je … [[Govornik se ne razumije.]] na tu temu da mi plaćamo nekakve udruge da nas kontroliraju koje će biti iznad Sabora dal' provodimo nekakve mi zakone, a imamo mi odlične zakone, ne provode se. Naravno trebamo zamagliti stvari i ne pričati o ovim temama kako je Gorski kotar prazan, kako je Slavonija prazna, kako je Dalmatinska zagora i onda bi bilo djece. Bilo bi djece, ne bi trebali plaćati udruge iz Europske komisije da nas dolaze kontrolirati kao nad tijelo nego bi taj novac koji ćemo davati njima, davali za dječje doplatke, ali samo poštivati zakone koje imamo a ne ih ne provoditi i pozivati se ne znam na što, i to je ogroman problem hrvatskog društva. Ne radi se u interesu domicilnog stanovništva, nego to domicilno stanovništvo sa našom sirovinom odlazi u Italiju i druge zemlje, od naše sirovine odakle oni potječu raditi proizvode i dodatnu vrijednost. I na našem tržištu se takvi pojavljuju proizvodi, sramota.
Hvala kolega Bulj. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom slijedeći je kolega Ivan Lovrinović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani građani koji nas pratite. Pred nama je Prijedlog Zakona o šumama, ja ću u prvom djelu se osvrnuti na dva bitna članka u prijedlogu ovog zakona, poslije ću se osvrnuti i općenito na ovu problematiku šuma kao jednog velikog prirodnog bogatstva Hrvatske. Ponavljam što sam rekao prije jedno dva, tri sata, prije otprilike četiri, pet mjeseci uz podršku HSS-a i nezavisnih zastupnika ali i zastupnika iz drugih stranaka, bio sam predao prijedlog izmjena Zakona o šumama da se dopusti građanima na području Hrvatske da slobodno bez naknada mogu ubirati šumske plodove, dakle gljive, šparoge, kestene i divlje voće međutim nažalost vladajuća većina, dakle HDZ-a i HNS-a nije prihvatila ovaj prijedlog izmjene Zakona o šumama a obrazloženje je bilo vrlo jasno što sam htio time pokazati. Stranka Promijenimo Hrvatsku smatra da treba naše ljude zadržati u našem životnom prostoru, pogledajte slavonske šume, pogledajte Slavoniju, Baranju, pogledajte Banovinu, Liku, Gorski kotar, sve puno šuma međutim, sve manje stanovnika. Naš se životni prostor prazni, upravo u tim dijelovima Hrvatske ljudi su osjetno siromašniji nego što je to u velikim gradovima i upravo iz toga razloga bio sam predložio da mogu slobodno brati u ovoj teško ekonomskoj situaciji kada se teško živi, da mogu priskrbiti svojim obiteljima kao nešto dodatno i da mogu uživati u plodovima, da se mogu slobodno kretati šumama. Ovdje je riječ kada govorimo o prijedlogu isključivo o šumama u javnom vlasništvu znači državno vlasništvo. Nažalost, ti prijedlozi su odbijeni što pokazuje da ova vladajuća koalicija nema razumijevanja za malog čovjeka, za ljude koji žive u tim siromašnim, ruralnim krajevima, da mogu uživati u zemlji, u šumama, u plodovima za koje su se i borili uostalom i za koje ih veže taj prostor. Nisu mi jasni razlozi zašto se to nije prihvatilo. Ovdje u dva, tri navrata je netko spomenuo da je donesena odluka da se to može besplatno brati, gospodo, ja sam pogledao ovdje u Google-u, pretraživaču, volio bi vidjeti tu odluku Hrvatskih šuma, ovdje u prijedlogu zakona jasno piše, u članku 38. da se zabranjuje pašarenje, brst itd., ali i branje drugih šumskih plodova. Dakle ostaje ta zabrana ali se u jednom stavku ispod toga kaže da se može iznimno dozvoliti javnom šumoposjedniku a to su Hrvatske šume da se mogu služiti ali uz naknadu. Dakle, potpuno jasno se vidi da od toga nema ništa. Ali sada ako ima, molim vas pokažite nam to svima, ali zašto ste onda stavili u zakon, onda maknite iz prijedloga zakona. Dakle, ako ostaje u zakonu zabrana pa onda pustite, napišite već sada, ovo je prvo čitanje, izbacite, usvojite amandman u prijedlog zakona koji sam podnio. Naglašavam, znate na koliko se o toga naknada za branje gljiva, kestena, koliko Hrvatske šume prikupe? Pa ni 100 000 kuna godišnje. Zamislite zbog 100 000 kuna da se maltretiraju građani da moraju vaditi dozvole, hoće li moći uči u šume državne, neće, pa vi jednostavno doprinosite da se iseljavanje iz Hrvatske i demografski pad nastavi. Ali to je javnost upoznata sa ovim prijedlogom koji sam iznio i na moje evo razočaranje, razmislite, još ima jedno čitanje da to u zakon ipak unesete. Ma nije važno, nisam ja važan, nazovite ga svojim člankom, amandmanom, koji hoćete, samo nek' ljudi imaju koristi od toga, dakle da ne moraju u ovom siromaštvu i besparici to plaćati. Ali ima jedan prijedlog članka zakona koji je po mom mišljenju puno neugodniji, da ne kažem opasniji i po nacionalnu stabilnost, sigurnost, citiram čl. 56. prijedloga ovoga zakona, strane osobe bez državljanstva, ne mogu stjecati pravo vlasništva nad državnim šumama i šumskim zemljištem, e sad slušate ovo, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Mene iznenađuje da nitko ovdje danas u raspravi nije to spomenuo. Molim vas, znači netko može u EU, donijeti neku odredbu, direktivu, da mi možemo i da moramo, naprosto kao nadređeni zakon, ustupiti ili prodati stranim investitorima šumu. Pa to govori molim vas, maknite ovaj dodatak, osim ako međunarodnim ugovorom nije drugačije određeno. Šume, voda, tlo, nije za prodaju. Ovdje se pokazuje, koja stranka i koja vlada vodi suverenističku ili globalističku politiku. Dosta je sluganstva u ovoj zemlji, dosta je sluganstva. Pa prema tome, molim vas, izbacite, maknite ovo, upozoravam građane, da je ovo rupa ili kanal, da ako se usvoji ovaj zakon da će se moći šume prodavati, državne šume. Mi vidimo da je tendencija, dakle, neoliberalna tendencija, jer su nažalost, strukture, sve koje su do sada vodili Hrvatsku, oni su po provjernjenciji neoliberalne opcije, a predstavljaju se socijalnim, demokršćanskim, narodnim, ovakvim, onakvim, ali u suštini, vidimo da ne rade, dakle, u interesu građana. E sada, prelazim, dakle ovo je bilo po člancima, prijedloga članaka novog zakona. Da kažem 2, 3 riječi o gospodarenju šumama, kao jednom ogromnom Bogom danom resursu za Hrvatsku vidite dokle smo mi došli. Dakle, neugodno mi je govoriti, previše kritični, ali ne mogu, ali govorim sa argumentima, sa podacima. Mi smo od jedne situacije, već sam rekao, da smo imali razvijenu industriju namještaja, među najrazvijenijima u Europi, došli do toga, da Hrvatsku pretvorimo u veliku pilanu. Pile se trupci i izvoze daske, tu i tamo netko nešto proizvodi. Pa u takvim uvjetima, što se događa? I još kada to kombiniramo sa politikom deviznog tečaja koja vodi HNB već 23 g. a povremeno viđam ljude koji rade u industriji namještaja ono što je ostalo, oni već preko 15 g. cvile i upozoravaju, da ih ubit ovakav tečaj kune koji je 23 g. fiksan. Ne možete opstati u vezi toga. Pa prema tome, u politici gospodarenja šumama i drvetom, drvnom masom, treba preferirati upravo proizvođače namještaja jer oni proizvode dodanu vrijednost, skuplje proizvode, a to do sada nije bio, nismo do sada to vidjeli. U tom kontekstu, dakle, vidimo i kako se prodaje drvna masa, pa danas je ovdje već rečeno, da je drvna masa, oblice, trupci, u prosjeku da su jeftiniji nego što je to u nama susjednim zemljama. Pa na što smo mi gospodo ustvari spali? Mi izvozimo svoje faktore proizvodnje, maloprije rečeno čak evo i u Italiju, pa praktičko, na taj način, onaj industrijski dio, preradu, dodanu vrijednost, nećemo ovdje odrađivati nego se čini puno toga naprosto na našu štetu. I ja sam dobio dopis studenata sa šumarskom fakulteta, smjera urbano šumarstva, urbane šume, gdje traže da se i njima kroz amandman omogući da rade poslove koje se predviđaju znači za njihove kolege, drugog studijskog programima, ali sam im odgovorio, da to treba napraviti u suradnji sa sveučilištem, da se njihovi ishodi znanja i predmeti koji imaju da se uskladi i da se tim mladim ljudima omogući da mogu raditi, a ne da se znači, da smjer se omasovljuje, a da poslije ne mogu raditi ono za što se školuju. Još ću jednu stvar reći, imate tamo da je dobit oko 170 milijuna kuna, međutim, pokazuje se da hrvatske šume imaju kredita oko 150 milijuna kuna, kako se upravlja, zašto, zašto je to tako, prema tome, to bi trebalo ući malo više u analizu i to očito nekom drugom prilikom. Hvala lijepo.
Hvala, jedna replika, kolega Felak Damir, izvolite.
Zahvaljujem gospodine dopredsjedniče. Kolega Lovrinović, pa dozvolite samo da vas ispravim u ovom dijelu oko skupljanja nedrevnih šumskih proizvoda, gljiva i ostaloga što ste rekli. Činjenica da ste vi inicirali promjenu zakona i onda vam je rečeno da se to ne rješava zakonom nego pravilnikom Hrvatskih šuma. Ali, evo možete se uzeti u zaslugu, da je na vašu inicijativu došlo do izmjene tog pravilnika ne znam, možda vi niste pronašli, ali na stranicama Hrvatskih šuma se navodi, obavještavamo javnost, da je 20.2.2018. stupio na snagu pravilnik o izmjenu pravilnika o korištenju nedrevnih šumskih proizvoda, sukladno navedenom pravilniku građani će za sakupljanje nedrevnih šumskih proizvoda za osobne potrebe, trebati osobno poštom ili e mailom, upravama šuma, podružnicama ishoditi godišnju dozvolu, koja će se izdavati bez naknade. Izdana godišnja dozvola vrijedi do 31.12. tekuće godine, na području uprave šuma podružnice koja je dozvolu izdala. I sad se navodi što je sve potrebno. Znači to se nalazi na stranicama Hrvatskih šuma. Znači u tom pravilniku se navodi, koje su to količine, znači do 3 kg gljiva itd. drugih šumskih proizvoda, koje se mogu sakupljati bez plaćanja, samo znači uz ishođene te godišnje dozvole i evo, time je postignuto ono što ste vi htjeli riješiti zakonom. Kao što vam je i onda rečeno, to nije trebalo stavljati u zakon, nego je riješeno ovim pravilnikom i ako će to pomoći stanovništvu da ostane na svojim područjima, ja se nadam da su Hrvatske šume tu odreagirale a vjerujem i u suradnji sa ministarstvom odmah ili promptno odnosno, na vrijeme. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite kolega.
Uvaženi kolega, evo hvala vam na ovoj informaciji, nisam mogao naći zaista na web stranici Hrvatskih šuma. I drago mi je rekao sam, uopće ne tražim nikakvu zaslugu, nemojte to ni vezati uz mene. Bitno je da naši građani mogu skupljati naše plodove i u njima uživati. Međutim, ponovno vam skrećem pažnju zar to ne treba biti u zakonu. Prema tome, Hrvatske šume, promjeni, njima nešto puhne, da tako kažem, za 3 ili 6 mj. mogu ponovno promijeniti pravilnik, pa prema tome, treba to staviti u zakon. Premalo je ljudi, premalo ostaju u Hrvatskoj, neka hodaju po šumama, to su naše državne šume, nitko neće tamo ići da uništava, nego ljude, odlaze tamo da prikupe nešto za sebe i svoje obitelji i oni su najbolji čuvari. Ali, da se prebacim na jednu drugu stvar, tamo isto kaže, zabranjen je brst, žirenje itd. Ali se može dopustiti na pojedinim područjima. Jesu li hrvatske šume, kao javni šumoposjednik jesu li napravili jasno u kojim šumama u kojim dijelovima se može to provoditi. Poznato je, tamo gdje postaje koze, obilaze, ovce, daleko je manje požara, ajmo već jednom poeti raditi preventivno, znači ne čekajući ljeto pa da bude živa gužva i panika, nego da se upravo tim prosjecanjem, prstom, na određenim područjima, preventivno djeluje protiv požara. To će biti onda prava strategija i gospodarenja šumama, na opću korist svima nama, dakle, ja se nadam da imamo svi iste ciljeve kada je u pitanju taj Bogom dan resurs. Hvala.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravu, sljedeći je kolega Tomislava Lipoščak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Još jednom pozdravljam gospodina državnog tajnika i pomoćnika i evo pred nama je novi Zakon o šumama, kji se nalazi u prvom čitanju i odmah na početku moram izraziti i osobno zadovoljstvo, što i kroz ovaj zakonski prijedlog, prepoznata uloga i značaj uopće korisnih funkcija šuma. Moram priznati da sam imao i bojazni po pitanju OKFŠ zbog klime koja je u posljednje vrijeme vladala, da smo ga često spominjali kao određeni namet, parafiskalni namet od kojega malo tko od nas ima koristi. Međutim, evo i u samom članku 6. prijedloga zakona, navodi se da je interes RH u upravljanju šumskim ekosustavima, da se ostvaruju kroz nekoliko mjera, točnije navodi se 8 mjera, između kojih su i zaštita šuma i šumskih zemljišta, te zaštita i očuvanja opće korisnih funkcija šuma i bio raznolikosti, te osiguranje sredstava za održivo gospodarenje šumama, razminiravanje šuma i šumskih zemljišta, od čega se ove zadnje 2 stavke dobrim dijelom financiraju iz sredstava naknade za opće korisne funkcije šuma. Također govoreći o mjerama, zakon navodi i nacionalnu strategiju i nacionali program šumarstva. Smatram da bi upravo donošenjem, odnosno, revidiranjem nekih postojećih dokumenata, time učinjeni veliki pomak što smo se više-manja svi ovdje usuglasili, jer bi time uklonili mnoge nedoumice i nesuglasice, kako u samome šumarstvu, tako i u drugim granama, koje se vežu na šumarstvu i koje su mu srodne. Osvrnuo bi se i na čl.5 zakona, koji definira, da se šumom, ne smatraju između ostaloga i kulture kratkih ophodnji na poljoprivrednom zemljištu. Kako smo zakonom o drvenastim kulturama kratkih ophodnji u čl. 5. definirali da se osim na poljoprivrednom zemljištu kulture kratke ophodnje, mogu osnivati i na šumskom zemljištu, smatram da bi bilo poželjno da i te kulture definiramo pojmom odnosno, statusom. Da li je smatramo šumama ili ih ne smatramo šumama. Što se tiče zaštite šuma i šumskih zemljišta definirano je da se njihova zaštita odnosno, provođenje šumskog reda u šumama da ju obavlja lugar, znači osoba sa minimalnom SSS šumarskoga smjera te sa ostalim zadovoljavanjem propisanim uvjeta. Te da srednji i veliki šumo posjednici, zaštitu šuma vrše šume, dok se mali mogu odlučiti hoće li to učiniti sami ili u organizaciji udruženja šumoposjednika. Ova druga opcija po meni je puno učinkovitija i bolja, osobito iz razloga, što se i kroz zakon omogućuje zapravo sufinanciranje te čuvarske službe, od strane savjetodavne službe. Ovdje sad imam jedno pitanje, zapravo prijedlog, da ministarstvo propiše ili na neki drugi način odluči, da u slučaju da služba vrši sufinanciranje čuvarske službe, odnosno, čuvanje šuma, da tada i uvjeti budu identični kao i oni za državne šume. Govorim to, ajmo to tako reći iz cipela svih onih kolega šumarskih tehničara koji se nalaze na tržištu rada i kojima bi na ovakav način mogli omogućiti zapravo ulazak u sustav, odnosno, zaposlenje. Jednako tako u čl.50. zakona definirano je da se u šumama koje su u vlasništvu RH, da fizičke osobe, odnosno, lokalno stanovništva, može izrađivati ognojeno drvno za vlastite potrebe u količini do 20 kubnih metara, uz određene uvjete. Po meni, smatram da bi bilo poželjno da malo točnije definiramo pojam lokalnog stanovništva, iz razloga da bi izbjegli određene zlouporabe ove odredbe, ali da bi i onom osoblju glavnom Hrvatskim šuma, zapravo olakšali prilikom ajmo tako reći za izdavanje dozvola za izradu ognjeva, upravo zbog tih manipulacija i različitih tumačenja. Čl. 52. zakona definira i mogućnost izdvajanja pojedinog šumskog zemljišta iz šumsko gospodarskog područja i riječ je o zemljištima koji su naravno u vlasništvu RH, ali kojima je u katastru način uporabe definiran kao oranica, vrt, livada, pašnjak, voćnjak, maslinik, vinograd, trsnik ili močvara. Ovdje bi naglasio i podcrtao riječ mogućnost izdvajanja, a ne obavezu iz jednog vrlo bitnog razloga, naime, u proteklim razdobljima, imali smo priliku vidjeti da su se slične zakonske odredbe znale zlouporabiti, tako da smo imali slučajeva da smo u određenim normativnim aktima koji su propisivali ili broj ljudi ili sredstva koje se predviđaju za određena područja, odnosno, šumsko gospodarska područja, da smo u startu odbacili područja iz i iz izračuna koja bi mogla izaći ovakvim odredbama izvan zakona pa smo tako dolazili u jedne najmanje je reći, čudne situacije primjera je recimo kod zadnjega pravilnika o reviru gdje smo na ovakav način iz obračuna izbacili gotovo polovicu čuvara šuma u upravi šuma Splita a sami znamo koliko je njihova uloga u zaštiti šuma pogotovo u Dalmaciji. Uz članak 67. koji definira šumski doprinos, naglasio bi da je nužnost ispravnog korištenja odnosno utroška sredstava koja se na taj način uplaćuju na posebne račune jedinice lokalne samouprave, svjesni smo i danas tu već nekoliko govorili o uništavanju cesta pod teretom i nužnosti popravka odnosno istih. Veliki dio jedinica lokalne samouprave na dobar i zadovoljavajući način raspolaže sa tim sredstvima međutim imamo jedinice lokalne samouprave koje mali dio samo toga doprinosa koriste upravo u ovom smjeru prema šumskim prometnicama a nažalost imamo jedinice lokalne samouprave koje na kraju godine imaju i neutrošena sredstva sa tih pozicija. Još nekoliko riječi općenito o nadzoru nad provedbom ovog zakona. Smatram da je zakon relativno dobro napisan i zapravo provedba je najvažnija, tako da upravo ukoliko ta provedba zakona sam nadzor ne zakaže, nećemo imati rasprave o krčenju šuma, uništavanju prometnica i slično. Također u članku 66. zakona stoji da se iz sredstava naknade OKFŠ-a financiraju i kolaudacija radova koji se financiraju iz sredstava iste te naknade OKFŠ-a a koje provodi služba. Možda bi bilo dobro razmisliti da tu odredbu proširimo i na javnoga šumoposjednika odnosno na ostale licencirane izvođače jednostavno iz razloga da ih se na ovaj način ne diskriminira. I izvješća matičnog Odbora za poljoprivredu, vidjeli smo da se dobar dio primjedbi ako ne i sve primjedbe komore su se uvažile i evidentirane tako da ih mislim nema ovdje ponovno svrhe ponavljati, naglasit ću samo da su one išle u smjeru prepoznavanja i zapravo senzibiliteta prema naknadi za OKFŠ i samim naknadama OKFŠ-a. Također spominjali smo ovdje i problematiku sa studentima urbanoga šumarstva, ponovit ću svoj stav, smatram da bi se ta problematika prvo trebala riješiti na relaciji samog Šumarskog fakulteta, udruge studenata i komore a ukoliko se tu ne iznađe zadovoljavajući način, da tada to dignemo na razinu samoga zakona. I na kraju, evo nadam se da ćemo i uskoro u naziv ministarstva vratiti samo naziv šumarstva, čuli smo u današnjoj raspravi koliko smo svi vezani za šume, koliko je značaj šuma pa tako smatram da i u budućnosti treba razmisliti da naše matično ministarstvo u svom nazivu ima i naziv šumarstva. Hvala lijepo.
Hvala. Prije nastavka pojedinačne rasprave, pozdravimo učenike Prehrambeno-tehnološke škole iz Zagreba i njihove profesore, dobro došli. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, na redu je kolega Vešligaj Marko, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Evo kolegice i kolege, na kraju današnje ove rasprave o Zakonu o šumama, za kojeg smo mi zapravo ovdje opozicija okarakterizirali kao jednim recikliranim zakonom koji je donosi osim ove OKFŠ-a i oslobađanje zaista za jedan veliki broj ljudi, ne donosi ništa novo. Ono što smo mogli iz rasprave vidjeti jest razlika o jednoj koncepciji, mi iz opozicije smo se zalagali za jedan decentralizirani pristup u upravljanju o hrvatskim šumama dok je logično da HDZ koji je uspostavio model centralne države, štiti jedan centralizirani model kojim zapravo najveći dio sredstava odlazi u centralu. To je i očekivano od njih. Zbog čega decentralizacija? Pa decentralizacija upravljanja hrvatskim šumama iz razloga što je Hrvatska jedna od rijetkih europskih zemalja koja ima gotovo 80% šuma i šumskog zemljišta u svojemu vlasništvu, dakle njima gospodari državno poduzeće Hrvatske šume. Dakle, prema javno dostupnim podacima, Hrvatske šume kao najveći poslodavac u državnom šumarstvu godišnje sječe oko 5 milijuna kubika drvne mase i ostvaruje prihod oko 2 milijarde kuna. Najveći di se tih prihoda ostvari od prodaje drvne sirovine, dakle ovdje naravno nisu iskazani podaci za šume prihvatnih šumoposjednika kojih nakon povrata imovine svakim danom ima sve više, sa sve većim površinama šuma i imaju zapravo jedan sve značajniji udio. Dosadašnji Zakon o šumama dakle u članku 65. propisao je za pravne i fizičke sobe koje obavljaju prodaju proizvoda iskorištavanjem šuma da su obvezni plaćati šumski doprinos u visini od 5%, dakle za potpomognuta područja i 3,5% za ostala područja, dakle i to se koristi za izgradnju komunalne infrastrukture. Dakle, obveza je propisana za sve ali najvećim dijelom znamo da tu naknadu jedinicama lokalne samouprave plaća upravo poduzeće Hrvatske šume i godišnji iznos koji je isplaćen jest nekih pedesetak milijuna kuna. Ja osobno smatram a i ovdje iz svih rasprava smo to mogli čuti koji su došli iz opozicijskih redova da je taj iznos daleko premali s obzirom na poslovne rezultate koje Hrvatske šume postižu i da bi puno više trebali vratiti lokalnoj samoupravi na čijim se područjima nalaze te šume. Dakle, postoji jedna inicijativa, postoji jedan pritisak da se taj šumski doprinos poveća jer je on jedan od načina ulaganja i povećanja standarda u ruralnim područjima u kojima se zapravo i nalaze sve, gotovo sve šume a i znamo da su u tim područjima upravo locirane naše najsiromašnije jedinice lokalne samouprave, dakle jedinice lokalne samouprave koje imaju najniže izvorne prihode po stanovniku i kojima je doslovce svaka kuna izuzetno važna za ulaganje u povećanje životnog standarda na njihovom području. Evo županija iz koje ja dolazim, radi se o Krapinsko-zagorskoj županiji je županija u kojoj po vlasničkoj strukturi od 44 000 ha šuma, 34 000 ha su privatne šume a 10 000 ha je u državnom vlasništvu, dakle po tome odnosu mi smo jednaki omjeru između državnih i privatnih šuma kakve postoje u razvijenim zemljama EU-a. Međutim, ove državne šume su najviše manjih ipak površina i razbacane su po cijeloj županiji u male komplekse, dakle udaljene su od glavnih prometnica. Naravno oko privatnih šuma mogu reći da su isto one rasparcelirane, dosta su prosječne površine nekih 0,5 ha po vlasniku i naravno da su vlasnički dobrim djelom neuređene. Dakle, ne možemo očekivati da će se iz tih privatnih šuma naplaćivati neki iznosi šumskog doprinosa. Ono što je problem s obzirom na tu strukturu koju imamo u Krapinsko-zagorskoj županiji, dakle u iskorištavanju tih državnih šuma, dakle za otpremu trupaca se koriste kamioni sa prikolicama, visokog osovinskog opterećenja i oni za naše uske nerazvrstane ceste koje nisu izgrađene za tako teške terete, zapravo ih oštećuju najvećim djelom. I kako nam najveći dio transporta obavljaju privatni poduzetnici i oni često u cilju smanjenja troškova pretovaruju svoje kamione i naravno da još više dolazi do oštećenja samih cesta. Sad jedna zanimljivost da recimo Hrvatske šume za korištenje svojih cesta naplaćuju naknadu prijevoznicima ali ista naknada se ne naplaćuje za korištenje nerazvrstanih cesta koje su u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Dakle, Hrvatske šume i prijevoznici koriste te ceste bez naknade a naravno da ih zbog ove spomenute prije težine tereta, uvelike oštećuju ne plativši u većini slučajeva nikakvu naknadu za tu štetu i održavanje. Dakle, to bi trebali sigurno uzeti da li zakon, da li kroz pravilnike da pokušamo naći rješenje kroz koje će Hrvatske šume, poduzeće dobitaš ipak nadoknaditi to oštećenje nerazvrstanih cesta koje još jedanput ponavljam, najvećim djelom se nalaze u jedinicama lokalne samouprave koje nažalost imaju niske izvorne prihode i velike potrebe za održavanjem komunalne infrastrukture a i za ostalim potrebama koje su u njihovoj nadležnosti. Ono što ću još reći, dakle RH je naravno bogata vrijednim šumama hrasta lužnjaka, kitnjaka, bukve, jele, dakle za njima vlada jedna velika potražanja drvoprerađivača, dakle poznato je da su cijene tih drvnih sortimenata u RH nekih 30 do 40% niže nego u EU-u i da, vlada nam manjak drva, dakle i zbog toga ovdje najviše profitiraju drvoprerađivači koji dobivali relativno jeftiniju sirovinu koju kasnije duplo prodaju kao poluproizvod, finalni proizvod, ogrjev, pelet itd. Dobrim djelom su nam ti vlasnici drvoprerađivačkih kapaciteta i strani investitori, oni tu zarađuju naravno i određeni profit, nije nitko protiv stranih investitora međutim ono što nije dobro zacijelo da smo mogli to bolje organizirati i da su mogla i više naši drvoprerađivači iz toga izvući profita. Zašto to govorim? Govorim iz razloga, još jedanput ću se vratiti na temeljnu nekakvu nit svojega izlaganja ono što sam iznosio u cijelim svojim replikama, veliki dio proračuna nažalost odlazi nam na održavanje tih prometnica koje uništavaju Hrvatske šume, naravno one ih jednostavno zbog potrebe izvlačenja, to je jednostavno takva nužnost međutim još jedanput ponavljam, nije dobro da to ostaje isključivo na proračunima lokalnih jedinica a kroz ovakav iznos šumskog doprinosa zapravo je nemoguće ih održavati, možda nekoliko lokalnih jedinica koje imaju tu nekakav veći prihod to i mogu, one koje imaju nažalost manje prihode, općenito govorim o izvornim prihodima i prihodima od šumskog doprinosa to nažalost ne mogu, taj postotak ovdje ostaje isti, smatram da bi se ipak trebao povećati i da na taj način da pokažemo ipak jedan decentralizacijski iskorak koji smatram da je potrebno napraviti u svakom zakonu kroz koji to možemo napraviti. Dakle, decentralizacija, veća transparentnost, reći ću i bolja koordinacija između svih državnih institucija, ustanova, državnoga poduzeća, naravno Hrvatske šume kako bi se možda izbjegli određeni paradoksi koji se dešavaju zbog te koordinacije. Evo ja ću spomenuti jedan paradoks koji nam se nedavno desio u gradu, dakle imali smo, znate da je sukladno Zakonu o poljoprivrednom zemljištu usvojen pravilnik o agrotehničkim mjerama, dakle za to su zaduženi nadzirati poljoprivredni redari onda ste imali situaciju da poljoprivredni redar izađe na poziv van, utvrdi da je poljoprivredno zapušteno, da ga vlasnik treba urediti, međutim katastar izda geodetski elaborat koji zbog nekoliko bukvi, hrasta ili ne znam čega, utvrdi da je to šumsko zemljište. Takve situacije bi se trebale sprječavati a jedino je moguće ukoliko postoji bolja koordinacija. Naravno, premalo smo iskoristili i sredstva iz EU fondova kako bi poboljšali našu šumsku infrastrukturu i kako bi omogućili da puno više ljudi živi od toga, najvrjednijeg resursa koji RH ima. Hvala.
Zahvaljujem poštovani kolegi Marku Vešligaju na ovoj raspravi. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovana kolega Marta Luc-Polanc, izvolite.
Zahvaljujem. Evo ovako, današnja cijela rasprava vidimo od strane oporbe ide u tom smjeru a i ja ju podržavam, i dalje tvrdim i to da ovaj zakon, nama je ovo najavljeno kao novi Zakon o šumama. Mi smo imali Zakon o šumama '05., sa određenim izmjenama i dopunama i kada detaljno iščitate ovaj zakon vi vidite da je to jedan pročišćeni tekst starog zakona sa dvije-tri kozmetičke izmjene. S ovim Zakonom se ništa u šumarstvu kao djelatnosti bitno neće promijeniti. Smjer kretanja u šumarstvu je znači, ostaje jednak, a svjesni ste, struka je svjesna toga da je šumarstvo vrlo zapušteno, da se godinama nije ništa poduzimalo po tom planu i da posljedice mogu biti vrlo pogubne. Prvo i osnovno što je loše u ovom Zakonu, a to je što se nije promijenio model upravljanja. Vi znači, nastavljamo onim trendom da našim šumama, mi imamo pretežno, već smo u raspravi utvrdili, mi u RH pretežno imamo šume u državnom vlasništvu i tim šumama upravlja trgovačko društvo. Nekoliko govornika je ovdje reklo da su šume dobro od posebnog interesa za RH, a njima uprava trgovačko društvo, a mi znamo da u Zakonu o trgovačkim društvima osnovna svrha postojanja svakog trgovačkog društva je ostvarivanje dobiti. S druge strane imamo vode koje su isto dobro od posebnog interesa RH, a njima upravljaju ustanove. Dakle, mislim da se trebalo razmisliti ipak o tome da ovaj model, ako je nekada i bio možda prikladan, on se sad pokazao kao vrlo nedostatan. Evo, kad malo analizirate kakva je to firma. Hrvatske šume vam je vrlo centralizirana firma. Vi imate direkciju sa jedno 200-tinjak ljudi u Zagrebu zaposlenih, na terenu imate 16 uprava šuma koje se dijele u manje podružnice, to su šumarije. Puno kolega je ovdje istaklo taj problem decentralizacije koji se može konkretno primijeniti i kod upravljanja šumama. Ako mi, konkretno, dolazim iz Brodsko-posavske županije, ako mi u Slavoniji imamo bogate šume, zbog čega naše lokalne jedinice nemaju i blagodati od iskorištavanja tih šuma. Zbog čega kompletan prihod koji se dobiva od korištenja šuma odlazi u Zagreb? Dakle, problem tog trgovačkog društva to što te manje jedinice na terenu, one vam nisu samostalne. Znači, vi imate upravu šuma koja postoji kao neka spona između direkcije i šumarije, a oni faktički nemaju nikakve ovlasti, tamo su vam zaposleni ljudi koji su školovani, sa visokim stručnim spremama, koji nemaju nikakve odgovornosti, potpuno su neiskorišteni unutar te svoje struke. Dakle, to je osnovni problem i upravo u tom cilju kako je način upravljanja šumama, kako način upravljanja hrvatskim šumama povjeren jednom trgovačkom društvu, upravo je u tom smjeru onda otišao i Zakon. Znači, u Zakonu imamo pretežno iskorištavanje i korištenje te drvne mase, a nemamo dovoljno, nismo dovoljno akcent i pažnju usmjerili ka zaštiti šuma. Evo, jedan detalj koji se isto protezao tokom rasprave, a koji je vrlo bitan u radu Hrvatskih šuma, da oni tu svoju drvnu masu, to su neki podaci u Hrvatskim šumama koji postoje, da oni svoju drvnu masu, znači, to naše bogatstvo 90% prodaju putem ugovora. A samo 10% ide na licitaciju. Ja sam došla do podataka neke licitacije koja je bila održana 20.10.2017. godine gdje su cijene hrasta lužnjaka 50% ostvarene više cijene nego što su cijene Hrvatskih šuma. Dakle, interes, znači netko ima interes da kupi i na licitaciji i to mu se isplati. Pa postavlja se pitanje zbog čega Hrvatske šume su prisiljene na takav način štititi drvno-prerađivačku industriju da ispod svake cijene ima daju svoju sirovinu. Posebno kad uzmemo u obzir da ta drvo-prerađivačka industrija je u privatnom vlasništvu. Naravno, ima tu vrlo utjecajnih imena koje vode tu drvno-prerađivačku industriju. Isto tako, ima i stranih vlasnika, a vi znate da su tamo radnici potlačeni. Pa pitam ja vas, tko sad ostvaruje taj ekstra profit? Ako dobivaju robu po najnižim cijenama u EU i to na temelju ugovora koji im omogućuje robu kroz dugo razdoblje, gdje završava taj novac od šuma koje su vlasništvo svih nas građana? Dakle, to su problemi unutar, to su problemi koji se upravo pojavljuju u tom modelu i taj model je istrošen, taj model bi se svakako trebao promijeniti, a posebno ako stvarno smatramo da su šume, i ako želimo poštivati tu ustavnu odredbu, da su to zaštićene ustavne vrednote, onda smatra da se prema njima treba tako i ponašati. Već sam nekoliko puta navela tijekom replika koje sam koristila, a to je da u ovom Zakonu nema dovoljno elemenata koji se odnose na zaštitu šuma. Pa tu evo, konkretno ću ponovo dva-tri primjera navesti. Znači, iz Zakona, a i sam taj model poslovanja, mi nemamo propisano koliko Hrvatske šume moraju od svoje dobiti, od svojih prihoda ponovo vraćati u zaštitu šuma. Znači, koliki je taj iznos koji se mora vratiti. Da li je to 10%, 15%, 30% i em to nemamo propisano, em to nitko ne kontrolira. Nadalje, ne brinemo dovoljno o zdravstvenom stanju šuma, a s druge strane imamo recimo novi članak koji sada naširoko obrazlaže da popratnicu mijenjamo sa novim nazivom. To je teretni list. Ne znam da li više ima svrhe teretnog lista obzirom da znamo da sve danas firme imaju te svoje popratne listove i postavlja se pitanje koja je više svrha teretnice. Isto tako sam navela i to ponovo postavljam pitanje jer državni tajnik nije odgovorio odmah na početku, pa očekujem da će sad u ovih završnom dijelu odgovoriti, a to je kako utvrđujemo da li je sječa šume veća ili niža, odnosno niža bi trebala biti od prirasta šume, obzirom da u osnovama nemamo predviđeno sječu šume koja je osušena. Znači, u osnovama mi imamo predviđenu redovnu sječu, a s druge strane onda imamo još određeno sušenje šuma, pa se postavlja pitanje, da li je naša sječa manja ili veća od prirasta. I na kraju bi željela napomenuti, znači taj model, koji bi trebali osmisliti i koji smatram da je neophodan, treba ići više u cilju decentralizacije, pomoći lokalnom stanovništvu. Mi danas u Hrvatskim šumama, mi imamo manjak, a to je upravo u onom smjeru da se ne ulaže dovoljno u zaštitu šuma. Mi danas, u hrvatskim šumama imamo manjak lugara, a u Slavonskom Brodu vam se godišnje školuje jedan razred šumarskih tehničara koji ne mogu dobiti posao. To je još jedan taj segment zaštite gdje štitimo, gdje štedimo u zaštiti šuma, a trošimo na neke druge stvari koji nisu u interesu obnove i zaštite šuma. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Luc Polanc, imamo 2 replike, poštovani kolega Damir Felak, izvolite.
Gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice Polanc, ja bi se s dobrim dijelom vašeg izlaganja mogao složiti, samo vaše izlaganje odudara od onoga što su do sada govorili vaši kolegi iz vašeg Kluba SDP-a a i većina kolega iz oporbe, koji su potencirali to, da se što više drvne sirovine treba preraditi na lokalnom prostoru gdje se ona pridobiva iz šume. A vi ste se založili, da se što više drvne sirovine prodaje na licitacijama. Ja vam iz iskustva mogu reći, da ako će se prodavati više sirovina na licitacijama, istina, postići će se veće cijene, kratkotrajno, ali će sva ta drvna sirovina, na kamionima završiti, kako je netko rekao u Beču ili negdje vani. Jer naša drvna industrija nema dovoljnih novčanih kapaciteta, da prati neke strane prekupce koji će riskirati i ako treba i određeni gubitak u kraćem vremenskom periodu, da bi došli do vrijedne drvne sirovine, kao što je naš slavonski hrast ili bilogorska bukva itd. a kada se to dogodi i ako bi oni to pokupovali, naša drvna industrija bi ostala bez roba, koje sada ima zagarantirane po godišnjim i višegodišnjim ugovorima a što bi rezultiralo gubitkom velikog broja radnog mjesta. Zato pazite kada govorite upadate u kontradikcije, između ostaloga, ja znam da vi vjerojatno u najboljem namjeri želite da se naše drvno blago što bolje iskoristi, ali nešto što izgleda ovako na kratku mjeru jako dobro, dugoročno može donijeti velike štete. Imali smo jedan kratki period pojačanih licitacija, upravo kada je bio gospodin Pavelić na čelu Hrvatskih šuma i onda je to rezultiralo tima da drvna industrija nije imala šta prerađivati, pa se brzo od toga odustalo. Prema tome, budimo oprezni kada neke stvari iznosimo, jer one mogu nanijeti velike štete.
Zahvaljujem kolegi Felaku, odgovor, kolegica Luc Polanc, izvolite.
Poštovani kolega Felak, ja ipak smatram da ako vi, količinu svoje drvne mase, koju dajete na ugovor, ako taj iznos čini 90% drvne mase, ja ipak smatram da je to preveliki iznos i da to nikako ne može biti u interesu odgovornog upravljanja i gospodarenja šumama. Tako da, uvijek mora postojati određena ravnoteža, s tim da i kada radite te ugovore, da se prije svega mora definirati što je naš interes i šta su proizvodi i poluproizvodi, koji će se eventualno poslije putem te drvoprerađivačke industrije izvoziti. Dakle, smatram da u tim ugorima ima jako puno nepravilnosti i smatram da oni štete samoj firmi u cijelosti, a na kraju krajeva onda i obnovi i održavanju šuma. Hvala.
Zahvaljujem na odgovor poštovanoj kolegici Luc Polanc. Imamo još jednu repliku, poštovani kolega Ivan Kirin, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva, uvažena zastupnice. U svom izlaganju ste rekla i spomenula da je ovaj zakon, taj koji će donesti samo sitne kozmetičke promijene. Evo, ja ću iščitati, odnosno, reći ću ono što sam ja shvatio, pa ne znam, da li je to kozmetički, da li je to bitno i značajno. Fond za razvoj drvne industrije, koji se donosi ovim zakonom, cirka 80 milijuna kuna, ukidanje naknada za 181 gospodarstvenika koji imaju prihod ispod 3 milijuna kuna i izmjene članak 51 postupak za izdvajanje šuma ili šumskog zemljišta u vlasništvu RH i šumskog gospodarskog područja u svrhu izgradnje poduzetničkih zona. Evo, moj odgovor, komentar, vaš odgovor.
Zahvaljujem kolegi Kirinu, odgovor kolegica Luc Polanc, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, vi ste naveli sada samo 3 elementa, koja, to je moglo proći u izmjenama i dopunama Zakona o šumama i to su većinom, ovo što ste naveli, radi se o izmjenama o cilju poticanja gospodarstva i privrede, a ovdje radimo, ovdje se radi o Zakonu o šumama, koji ne treba biti usmjeren samo u cilju iskorištavanja i gospodarenja, nego i održavanja šuma. Tako da se ovdje radio o jednom, o zakonu koji je trebao biti puno sveobuhvatniji i ovo su samo, ja ostajem kod toga da su to samo kozmetičke promijene, odnosno, samo djelomične izmjene koje su mogle ići i sa izmjenama i dopunama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Marti Luc-Polanc. Imamo završnu riječ, u ime predlagatelja, poštovani državni tajnik, Željko Kraljičak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Ja bi vam se zahvalio svima na zaista iscrpnoj raspravi, na konstruktivnim prijedlozima i vjerujem da ćemo upravo na temelju tih prijedloga kao i zaključaka saborskih odbora, za drugo čitanje pripremiti kvalitetan konačni prijedlog Zakona o šumama, koji će svima nama osiguravati razvoj sektora drvne industrije, stvaranje dodane vrijednosti, zapošljavanje ljudi upravo u ruralnom prostoru, tamo gdje sirovina i raste, gdje postoji tradicija, gdje imamo organizirano školstvo. Ali, ono što je najvažnije, osigurati ćemo održivi razvoj i gospodarenje našim šumama i sačuvati naše šume za budućnost. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku na ovoj završnoj riječi, ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se još jednom državnom tajniku u Ministarstvu poljoprivrede gospodinu Željku Kraljićku, pomoćniku ministra gospodinu Ivici Francetiću na obrazloženjima ovog prijedloga zakona. Glasovat ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o šumama, prvo čitanje, P.Z. br. 308. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o šumama. 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova: 78 za, 3 suzdržana i 10 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: - Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2016. godini. Podnositelj je Vlada RH na temelju članka 38. Zakona o otocima. Raspravu su proveli Odbor za pomorstvo, promet i infrastrukturu i Odbor za regionalni razvoj i fondove EU. Pozivam predstavnicu predlagatelja državnu tajnicu u Ministarstvu regionalnog razvoja i fondova EU gospođu Nikolinu Klaić da nam da obrazloženje izvješća. Izvolite.
Dobar dan! Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. U skladu s odredbom članka 38. Zakona o otocima, Vlada RH podnosi Hrvatskom saboru Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2016. godini. Ovo izvješće prikazuje način provedbe Zakona o otocima i njegove učinke te ulaganja i angažman tijela javnog sektora odnosno ulaganja središnjih tijela državne uprave jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te pravnih osoba s javnim ovlastima u razvoj otoka i poluotoka Pelješca u 2016. godini. Tijekom izrade prijedlog Izvješća o učincima provedbe Zakona o otocima prikupljeni su relevantni podaci od 74 institucije. Tijela javnog sektora provodila su ulaganja u otoke na dva načina, kroz direktna ulaganja iz proračunskih sredstava, bespovratnih sredstava iz fondova EU i vlastitih sredstava te kroz ulaganja putem kreditnih linija. U 2016. godini uloženo je ukupno 1,71 milijarda kuna od čega su 1,28 milijardi kuna bespovratna sredstva, a 432,35 milijuna kuna ulaganja u obliku kreditiranja. Od ukupnog iznosa uloženih sredstava u 2016. godini približno 127,61 milijun kuna odnosi se na financiranje iz fondova EU. Iz izvješća koje je pred vama vidljivo je da su ulaganja bila usmjerena na prometnu povezanost otoka s kopnom i otoka međusobno u iznosu od 375,4 milijuna kuna, prometnu infrastrukturu u iznosu od 375,7 milijuna kuna, komunalnu infrastrukturu u visini od 214 milijuna kuna, zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost u iznosu od 58,1 milijun kuna, gospodarstvo i potpore u gospodarstvu u visini od 449,1 milijun kuna, energetiku i elektroničko komunikacijsku infrastrukturu u visini od 97,6 milijuna kuna, ulaganja u kulturu u visini od 33,9, obrazovanje 32,9, zdravstvo 11,9, socijalnu skrb u visini od 2,5 milijuna kuna, ulaganja kroz sredstva povrata poreza na dohodak u iznosu od 37,1 milijun kuna te niz drugih ulaganja u nešto nižim iznosima. Iz ovog izvješća je vidljivo da je javni sektor prvenstveno bio orijentiran na ulaganja u jačanje gospodarstva i potpore u gospodarstvu, poboljšanje prometne povezanosti otoka i kopna međusobno i izgradnju prometne infrastrukture što zapravo jest najveći problem s kojim se otočani suočavaju odnosno problem koji nosi život na otoku te je za te namjene u ovoj izvještajnoj godini uloženo 1,2 milijarde kuna. Najviši iznos sredstava u izvještajnoj godini uložilo je Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture ukupno 388,8 milijuna kuna od čega je najviše izdvojeno u područje prometne povezanosti odnosno poticanje redovitih pomorskih linija u javnom obalnom linijskom prometu. Za navedeno je putem Agencije za obalni linijski promet koja je regulatorno tijelo Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture izdvojilo u 2016. godini ukupno 303,76 milijuna kuna kroz subvencioniranje 12 brodara, za održavanje ukupno 51 trajektne, brodske i brzobrodske linije. Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture sufinancirana i mostarinu za Most Krk zašto je u 2016. godini koncesionaru Društvo autocesta Rijeka-Zagreb isplaćeno 24,13 milijuna kuna. od tog iznosa 6,8 milijuna kuna odnosi se na sufinanciranje prelaska pravnih osoba, a 17,33 milijuna kuna za sufinanciranje prelaska fizičkih osoba preko Krčkog mosta. Ovom mjerom omogućeno je da pri prijelazu Krčkog mosta vlastitim vozilom svih kategorija mostarinu ne plaćaju fizičke i pravne osobe koje imaju prebivalište odnosno sjedište na premoštenom otoku odnosno na otoku koji je s premoštenim otokom povezan brodom ili trajektom. Osim povlastica u pomorskom prometu otočani imaju pravo i na niz drugih povlastica koje se primjenjuju temeljem Zakona o otocima. Tu prvenstveno treba istaknuti subvencioniranje javnog otočnog cestovnog prijevoza čime se omogućava besplatni autobusni prijevoz za učenike osnovnih i srednjih škola, studente, umirovljenike, osobe starije od 65 godina kao i invalidne osobe i njihovu pratnju sa prebivalištem na otocima. Za ovu mjeru u 2016. godini Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU izdvojilo je 27,8 milijuna kuna. Tu je također i mjera subvencioniranja cijene vode otočnim kućanstvima zašto u izvještajnom razdoblju Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU izdvojilo 9,7 milijuna kuna i ta mjera odnosi se na izjednačavanje cijene vode otočnim kućanstvima koja se opskrbljuju vodom brodom vodonoscem ili cestovnim vozilom s cijenom vode koja se naplaćuje na kopnu u pripadajućoj obalno otočnoj županiji. Mjera kojom se nastoji utjecati na razvoj otočnog gospodarstva je dodjeljivanje potpora male vrijednosti otočnim poslodavcima za očuvanje radnih mjesta u 2016. Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU izdvojilo je ukupno više od 8,5 milijuna kuna. Također kroz program malih kapitalnih ulaganja na otocima, isto ministarstvo u 2016. godini uložilo je ukupno 14,9 milijuna kuna dodijelivši iz otočnim gradovima, općinama i županijama za projekte na njihovim područjima. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem državnoj tajnici gospođi Nikolini Klaić na ovom obrazloženju. Žele li možda izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Most-a nezavisnih lista poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena predstavnice ministarstva, uvaženi kolegice i kolege. Govorimo o otocima koji stotinu puta više daju centralnoj državi, nego što im država vraća. Nije to pitanje samo ove Vlade, to je pitanje svih dosadašnjih Vlada jer moramo znati da dobit koju imamo od turizma od tih prekrasnih otoka, možda pojedinci imaju, vidim da se kolega buni, samo od pomorskoga dobra, koliko se zarađuje, da se bilo usmjerilo prema lokalnoj samoupravi, tj. da se usmjerilo prema ljudima koji žive kao zajednica zasigurno bi bilo puno više ljudi. To je možda smiješno, ali to je činjenično, a to možemo ponoviti, ponavljati sve koncesije i plaže i na plaži je pomorsko dobro i kolika je kočnica od same granice pomorskoga dobra koje nisu određene iz raznoraznih razloga, znači to je cijeli niz stvari koje se mogu napraviti na otocima za bolji život. Mi nemamo hrabrosti pomoć otočanima, ribarima, a zaista to je bio posao njihov da proglasimo isključivi gospodarski pojas i time bi strani, znači ribarske flote koje uništavaju doslovno naše more, a i po konvenciji nas naše ove izlovljavaju komplet naše, ribu u Jadranskom moru, u našim vodama, prema tome na tim područjima ono što bi se trebalo razvijati, ne razvija se. Ljudi dobivaju koncesiju koji njima se prikazivalo kao na plaži Zlatni rat, da će ulagati 80 milijuna kuna, ali nemaš što ulagati na plaži, jedino možeš žal onaj prenositi s jedne plaže na drugu plažu, jer jednostavno Bog je dao takvu našu prirodu. Očekujem da otoci i prijevoz putnika, to ste rekli linije koje su osigurane nešto u većem broju, to treba uvažavati, ali nedovoljno jer moramo znati da je u interesu da sačuvamo, jer mi ulaskom u EU imat ćemo obavezu, sad će se pojaviti i tržištu, na tržištu će se pojaviti konkurencija koja će smanjiti cijenu, a naš domaći će tu gubiti, imat će gubitke jer je činjenica da će strane korporacije kojima ništa ne znači jednu sezonu smanjiti cijenu nismo zaštitili, a oni će ljeti kad bude turistička sezona naravno raditi, a tko će raditi ako nam propadnu naši prijevoznik kao što je Jadroplov, ako oni propadnu ili se uruše, kao sve što se urušilo u toj konkurenciji, mi moramo štiti znači našu prijevozničku tvrtku koja će zimi prevoziti ljude. Zasigurno neće stranac raditi tamo kad nema interesa i strane plovidbene flote. Prema tome ja mislim da tribamo razmišljati suvereno o našim otocima, našem Jadranu koje je bogatstvo, o ljudima na tim područjima, u mojoj Splitsko-dalmatinskoj županiji puno bi značila poveznica Ravča-Drvenik jer više do Splita, sa Hvara do Drvenika bi bilo nekakvih 20 minuta, s tim da bi im bio otvoren prostor na autoput, međutim još 2009. godine je najavljeno gradnja te prometne vertikale koja bi zaista umanjila, umjesto sad da se putuje satima do Hvara od naše obale, tu bi zaista spojili sami ovaj otok Hvar i još neke srednje dalmatinske otoke kojima bi bilo puno bliže do Drvenika i očekujem da će i taj projekt u kojima je daleko otišla dokumentacija i vjerujem da nema niti jedan razlog da otočani s Hvara putuju 3, 4 sata do obale kad na ovaj način će biti udaljeni samo 20ak minuta. Također most na Čiovu koji se već godinama obećava, koji bi isto bio značajan za taj dio, očekujem da će znači u našem priobalju ljudi ostajati živjeti, bavit se ovim tradicionalnim, naravno moderniziranim ribarstvom, poljoprivredom, svime što je na otoku moguće, jer imaju potencijale i resurse, ali uz ovo što se povećanje nekakvih određenih linija koje ovdje slušamo, ja mislim da to nije dovoljno. I moramo zaštititi domaću kompaniju prijevozničku, jer ako nam konkurencija zaista uništi to, jer druge države članice su tražile po 20, 30, 40 godina da im se ne pojavljuje konkurencija u ovim područjima kao što je u nas prijevoz, jer konkurencija će samo raditi ondje gdje može zaraditi. Neće ona vozat zimi 2, 3 putnika, 4 s otoka i to su činjenice. Izvješća su onakva kakva jesu, naravno da nisam zadovoljan kao zastupnik iz područja gdje ima veliki broj otoka, ali očekujem da će se u budućnosti i taj dio Hrvatske, otoci i Jadransko more, kao teritorijalni dio RH, suverenistički štititi od iseljavanja, od nasrtaja na ta područja kapitala koji ne gleda za domicilnim stanovništvom, ni ne gleda interese domicilnog stanovništva i očekujem da će se sve više čuti plač djece na tim područjima, a što manje da će se čuti plač u lukama gdje odlaze ljudi s otoka. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju na ovoj raspravi, imamo jednu repliku. Poštovani kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bulj, javljao sam se s obzirom da ste izgovorili nešto neistina pa onda potrebno je to popraviti. Znači rekli ste sto puta više vraćaju, nego što dobivaju, ja ne mislim da je to tako, jer bi onda naš proračun bio negdje oko 200 milijardi kuna, a nije tako. A vidimo i brojke koja država usmjerava prema otocima, na nivou svake godine preko milijardu i pol kuna i tako to traje već gotovo 20ak godina. I to nisu beznačajna sredstva i sigurno su omogućila bolji život otočana na otocima. Drugo, rekli ste da trebate kao suverenista sačuvati naše linije, tj. naše brodare itd. da nam ne dođu stranci, za vašu informaciju, natječaji za sve trajekte, brzo-brodske i brodske linije je proveden i nije se javio ma nijedan stranac, znači, a koncesije su dane na 6 i 10 godina, ovisno od linije do linije, tako da je tu država davno, davno prije nego nego što ste i vi mislili možda već osigurala akte prema kojima se to moglo provesti i možemo reći da Jadrolinija, ali i privatni brodari ostvaruju svoj posao za koji su se spremali i za koji dnevno obavljaju veliku korist za nas otočane. I treće, pomorsko dobro. Sjećam se vaših rasprava na Zakonu o koncesiji, vaših predviđanja i optužbe ove Vlade da će prodati i uništiti prirodna bogatstva, prije svega pomorsko dobro. Nakon godinu i nekoliko mjeseci iskustva pokazuje se da ste i tu promašili i da je to bilo čisto politikantstvo, jer čekamo Zakon o pomorskom dobru, morskim lukama koji uređuje to područje.
Zahvaljujem kolegi Boriću. Odgovor kolega Bulj, izvolite.
Ma da sam znao da je sve toliko sjajno i bajno od kad ste vi u hrvatskoj policiji zaista ne bi za ništa kandidirao, a naravno da ova svjetla ovdje u Parlamentu ne oslikavaju, o svjetlima se ne može zagrebačkim oslikati stvarno stanje kako u Splitsko-dalmatinskoj županiji. Zaista ne znam šta ste vi vidjeli loše u mojim riječima što sam rekao što je obećavala Vlada HDZ-ova 2009. godine ili 2008. sad je bila Sanaderova ili Kosoričina. Ne znam, … [[Govornik se ne razumije.]] već 2009. da je znači Ravča Drvenik bi bio odličan projekat koji bi Hvar samo … [[Govornik se ne razumije.]] otoke samo 20 zbog blizine, samo 20-tak minuta bi bilo dovoljno da dođu do obale. Razvio bi se i dalmatinsko zaleđe, vrgorački dio, imotski dio pa i dio Hercegovine koji je u zaleđu i koji se iseljava. Znači spojili bi taj vrlo bitan dio. Ja ne vidim što sam rekao loše. Što se tiče plaža i koncesija, pa Zlatni rat vrlo jednostavna priča. Moremo u Makarskoj, možemo evo u Splitu, u Benama također gdje je potrebno za koalicijski potencijal bilo dati drugom koalicijskom partneru i predsjedniku županijske … [[Govornik se ne razumije.]] Mislim imamo tu milijun, ali smatram da vrijednost pomorskoga dobra koliko ima i koliko se novca zaradi na područjima otoka i priobalja sto puta se manje vraća iz centralne države. Centralna država je bez obzira na Vlade kolega Boriću je centralizirana i zbog toga imamo sve manje i manje stanovnika, a poglavito na otocima, poglavito što znači rezultati su takvi kakvi jesu. Možda vi drugačije to vidite, opet ponavljam možda kad uđete u ovu dvoranu, ova svjetla lipo sijaju, a realnost zaista nije takva. Jer sam često po otocima u svojoj županiji, pa i u susjednoj Šibensko-kninskoj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Bulj na odgovoru. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolege i kolegice zastupnici. Pa evo imamo Izvješće o provedbi Zakona o otocima u 2016. godini i za mene kao otočana a drago mi je da u Saboru imamo i dva predsjednika kluba, dvije najveće stranke koji su otočani. Imamo i ministre u Vladi koji su otočani, da politika prema hrvatskim otocima ima kontinuitet i da to izvješća koja se provode od 2000. godine pokazuju iz godine u godinu jednu stalnu brigu države o tom resursu koji zaista nije mali. Kad kažemo da u hrvatskom dijelu Jadrana ima 78 otoka, 524 otočića i 642 hridi sveukupno 1244 kopnene tvorevine okružene četiri strane morem jednostavno pokazuje koliko mi u stvari mi imamo bogatstvo i prije svega razvedenost obale, prirodni resurs kojega možemo upotrebljavati u mnogo područja. 3259 km kvadratnih ukupna je površina otoka, a dužina obalne crte je 4398 kilometra. Gledajući samo ovo izvješće sa aspekta financijskih sredstava ne može se steći slika pravih ulaganja, tj. pravih učinaka ulaganja svih Vlada do sada u razvoj otoka, pa i Vlade iz 2016. godine, tako da samo brojke ne mogu pokazati ono što stvarno u prostoru otoka jest, a nekada stvore i krivu percepciju, jer i svi ostali zastupnici iz drugih krajeva Republike Hrvatske često postavljaju pitanja a što se to onda ulaže i prema drugim područjima Republike Hrvatske i je li to onda najbolji primjer da brinemo možda samo temeljem ovih podataka, samo o jednom prostoru ili području Republike Hrvatske. Što kažu podaci? Prošle godine 2016. ukupni iznos uloženih sredstava milijardu i 717 milijuna kuna, od toga milijardu i 280 milijuna bespovratnih sredstava, 432 milijuna kuna kreditnih sredstava Hrvatske banke za obnovu i razvoj, a od tih još 127 milijuna iz fondova EU. Kada to podijelimo na pedesetak lokalnih samouprava na otocima i poluotoku Pelješcu možemo izvaditi i određene prosjeke pomoći po svakoj od tih lokalnih samouprava, ali naravno da to onda isto ne bi bio točan podatak. Mislim da su sve Vlade do sada zaista pokazivale brigu o tom prostoru, a mislim da je to prije svega rezultat jedne činjenice koju imamo, a to je da je davnih devedesetih donesen Nacionalni program razvitka hrvatskih otoka temeljem kojih je nastao i Zakon o otocima, a onda taj Zakon o otocima mijenjan svega tri puta. Zadnji puta 2006. godine na način da imamo jednu hajmo to tako nazvati cjelovitu brigu i sliku brige države na tom području. 12 godina je proteklo od mijenjanja tog zadnjeg zakona i mislim da su se stvorili svi uvjeti da se donese novi Zakon o otocima, da on uvaži vrijeme u kojem sada živimo. Sve učinke zakona koje je postignuo u proteklih dvadesetak godina i da nam predloži i neke nove mjere i neka nova područja unutar kojeg možemo ostvariti prostor probitka i napretka kad govorimo o otocima i otočnom stanovništvu. Gledajući što je nama važno, kažem u tom segmentu ovo izvješće ne može cjelovito prikazati sliku po svim područjima koje nas interesiraju od zdravstva, socijale, obrazovanja i prosvjete, od prometa, od nekih drugih dijelova života i često nekada imamo sliku gledajući i naravno naše medije i što oni nama nude kao sliku otoka, možemo često vidjeti da u zimskim mjesecima imamo jednu sliku otoka, u ljetnim mjesecima imamo sasvim drugačiju sliku otoka što znači da je nesporno da živimo na otocima u dva vremena, sezonskom i vansezonskom vremenu. Taj sezonski dio nekako bi se protezao od 5. do 10. a van sezonski od 11. do 4. mjeseca i zasigurno da i taj momenat treba nam biti važan kad budemo razmišljali o novom Zakonu o otocima jer ne možemo taj sezonski život svesti samo na to da 5 mjeseci moramo ostvariti sve kako bi proživjeli 12 mjeseci u cijeloj godini. Kada govorimo o Zakonu o otocima, mislim i dalje da je to zaista jedna dobra priča koja je osigurala i status ali i kvalitetniji život otočana jer je pružila nekoliko mjera koje su nam važne za sve dobne skupine koje žive na otocima, da je uzela u obzir razvijenost otoka već davno, davno prije, da je uzela u obzir i to da imamo i premoštene otoke, da imamo otoke koji imaju samo ili jednu liniju ili da imamo otoke koji imaju više linija, da je uzimala određene specifičnosti što naravno treba opet staviti kontekst današnjeg vremena u kojem živimo. Pa evo, ja s obzirom na ovu raspravu u svjetlu onoga što bi nam novi zakon trebao ponuditi, možda evo mogu reći nekoliko svojih razmišljanja koje bi možda Ministarstvo regionalnog razvoja moglo uvažiti kada bude predlagalo novi Zakon o otocima s obzirom da sam već vidio i nacrt zakona koji je bio i na raspravi, ja mislim i na otočnom vijeću kao savjetodavno tijelo ministru, kad smo imali zadnji puta na otoku Ugljenu i mislim da je evo sada baš vrijeme. Uglavnom smo ih donosili u vremenu prije sezone, negdje 5., 6. mjesec jer tada se malo pojača priča prema hrvatskim otocima a gledajući na ono što nam se ostvaruje svaki dan, kažem, ili svake godine po određenim prostorima, tj. djelatnostima i ministarstvima ili javnim poduzećima koje ulažu sredstva u razvoj otoka, tj. u očuvanje kvalitete i života otočana. Kad govorimo o prometnoj povezanosti, najvažnije segment za svakog otočana svakako je sigurnost te prometne povezanosti i mi vidimo za lošijih vremena da neki nam otoci jednostavno ostaju odsječeni od kopna, nedavno evo, dolazim sa jednog većeg otoka koji ima gotovo 10 000 stanovnika, 3 dana smo bili odsječeni od kopna u oba dva smjera zbog toga što smo u podvelebitskom prostoru pa kad nekad i trajekt može ploviti, onda je zatvorena cesta i ne možemo doći niti do trajekta ako nećemo platiti kaznu itd., a opet ovisi o nekakvim pravilnicima koji imaju i Hrvatske ceste ali naravno uvijek je to i viša sila. Sve linije na Jadranu su koncesionirane i mislim da je to prostor kojeg smo isto također u prošlosti dobro normirali a učinkovito riješili na zadovoljstvo i nacionalnog brodara Jadrolinije ali i svih malih privatnih brodara koji su u proteklih petnaestak godina iznimna sredstva uložili u obnovu flote, prije svega Jadrolinija, ali kažem, i svaki mali brodar pojedinačno koji je zaista dao maksimum napora da osigura dobre uvjete brodova, katamarana i trajekata i veseli me što mogu ovdje reći da smo mi nedavno na otoku Rabu dobili također jedan novi trajekt „Četiri zvonika“ vrijednosti gotovo 8 milijuna eura, u privatnom je vlasništvu firma i već gotovo 50 godina drži liniju Stinica-Mišnjak kao našu žilu kucavicu ili naš život ili povezanost s kopnom. Ovdje smo čuli primjedbu gospodina Bulja za liniju Ravča-Drvenik, to je prostor unutar kojeg Lučka uprava Splitsko-dalmatinska treba napraviti svoj dio a to je projekt a onda država u takvom segmentu zasigurno može pomoći i takvoj lučkoj upravi koja je već i do sad pokazala da može upravljati učinkovito, prostorom luka i napravilo se zaista na Jadranu velik broj luka, obnovilo, saniralo, dogradilo i Ministarstvo mora to zaista radi na jedan dobar način, svake godine za taj dio u proračunu ima i do pedesetak milijuna kuna koji se sufinanciraju. Država je uložila dosta velika sredstva u obnovu flote Jadrolinije, mi na natječajima nismo dobili ono o čemu su svi govorili da će doći nekakvi stranci, Grci, Talijani koji će uzeti sve te linije i onda će ispasti Jadrolinija i ti mali brodari, nije se javio nitko, što znači da na ovom prostoru još uvijek nemamo promet dovoljno velik da bi se moglo ući u jaču tržišnu utakmicu koja bi onda zainteresirala i neke prijevoznike izvana. Cestarina most Krk, 24 milijuna kuna, čujemo ovim dana često priče o tome što treba osloboditi, što ne, evo čujemo da uglavnom i neki čelnici i župani o tome govore gledajući nekakve druge primjere, mislimo da je vrlo jasno država poslala poruku neplaćanje mostarine za one koji tamo žive, otočani ne plaćaju mostarinu, država za to godišnje izdvaja 24 milijuna kuna. Što se tiče drugog problema koji ja smatram da treba država možda uzeti u obzir u rješavanju jeste pitanje otpada jer mi smo sada u priči temeljem plana gospodarenja otpadom RH da će svi ili sva odlagališta na otocima biti zatvorena i da će se otpad sa otoka voziti na kopno. U nekim županijama to već postoji dugo godina, neke sad s obzirom da su završena centralna županijska odlagališta krenula s time, i možda tu postoji mogućnost da Fond za zaštitu okoliša pomogne komunalnim društvima ili lokalnim samouprava da se financira ili sufinancira dio troškova s obzirom da svaki odvoz sa otoka na kopno i trajekt kojeg se plaća ima određenu cijenu i tarifu i to je novi trošak kojeg će na kraju morati platiti i otočani, ali i svi građani koji na otocima žive ili povremeno žive. Slijedeće pitanje koje bi možda trebalo obuhvatiti unutar Zakona o otocima jest i priča o mineralnim sirovinama jer smatram da je Uredba o zaštićenom obalnom pojasu imala, kada govorimo o legalizaciji bespravnih objekata, dobar učinak, ali sada je vrijeme da razmišljamo što dalje i da jednostavno pokušamo naći prostora da nam se na otocima omoguće barem eksploatacijska polja, ako ne već i kamenolomi, s obzirom da to mogu imati samo dva otoka u Hrvatskoj, kad govorimo o kamenolomima, a da velika većina nažalost, to nije mogla imati već drugim odredbama drugih zakona već duže vrijeme. Prisiljeni smo, s obzirom da imamo kamena kao dobar resurs voziti kamen s kopna, a imamo ga zaista puno i previše da ga ne bi mogli koristi na učinkovit način i u koristi i lokalnog otočnog stanovništva, ali i svih onih koji žele nešto graditi na otocima. Operativni program za otoke, kada govorimo o sredstvima fondova EU je već osmišljen unutar Zakona i to pozdravljam, samo tu evo, želim možda dati jedan mali prijedlog, s obzirom da smo u tijeku projektiranja određenih projekata aglomeracije koja temeljem određenih direktiva predviđa za otoke da do 2023. moramo na otocima imati drugi stupanj pročišćavanja otpadnih voda, da imamo jedan ograničavajući faktor u projektiranju već stvara s problem s obzirom na priuštivost koja je na razini 4% od prosječne ukupne plaće u RH, s obzirom na mali broj stanovnika i ukupni fiskalni kapacitet jednostavno mi ne može udovoljiti određenim uvjetima i projektima vjerojatno neće moći proći ako nam država tu ne pomogne sa pola i 1% tih prosjeka u odnosu na prosječnu plaću u RH jer naravno, ako to ne uspijemo, morat će se tražiti veće sufinanciranje lokalnih samouprava ili će projekt čak biti odbačen, a mnogi su u fazi projektiranja. Što se tiče turizma, i to je jedna posebna možda i najjača gospodarska grana na otocima. Mi imamo određene statistike koje kažu da 10-ak najvećih otoka ima negdje oko 260 tisuća smještajnih jedinca što u odnosu na ukupan milion smještajnih jedinica koje ima cijela RH govori da kad tu dodamo još i male otoke koji tu nisu zbrojeni, taj broj prelazi sigurno preko 300 tisuća tj. da otoci nose trećinu ukupnog prometa u RH kad govorimo o turizmu, ne samo noćenja, nego i prihoda i da taj sezonski život i atraktivnost otoka jest dobar potencijal kojeg treba iskoristiti, naravno na korist ljudi koji tamo žive, ali da im se omogući moguće i još poneki programi u turizmu kao što je bio davno nekad osmišljen program poticaj za uspjeh, koji je omogućio desetke i desetke malih obiteljskih hotela i da u tom priči se koriste i svi ostali instrumenti kako bi, kažem, priča o otocima dobila još u ovom vremenu jedan bolji učinak i naravno mi ćemo kao Klub zastupnika HDZ-a prihvatiti ovo Izvješće za 2016. godinu i svakako očekujemo i Zakon o otocima vrlo skoro na raspravi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boriću na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Prije replika pozdravljam na galeriji članice i članove gradske organizacije HSS-a iz Novske. Dobro došli. Pljesak! Replika, poštovani kolega Tomislav Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Borić, svakako treba prihvatiti ovo izvješće upravo kako ste rekli na kraju svog izlaganja. Ali upravo i baratati sa činjenicama koje se u ovom Izvješću lijepo vide i zorno su prikazane i taj način, kad govorimo o činjenicama možemo razbiti svu silu dezinformacija koje se događaju u našem javnom prostoru. I tako kako ste rekli i onako kako piše u Izvješću, 52 naseljena otoka sa 344 naselja i milijardu i 700 miliona kuna uloženih sredstava. Od toga 400 miliona kuna u gospodarstvo, 380 milion kuna u prometnu povezanost, subvenciju cijene vode 9,7 miliona kuna i ovdje moramo istaknuti ono što se u medijima, naročito u Primorsko-goranskoj županiji često sad provlači ovih dana, besplatnu mostarinu za most Krk. Besplatna mostarina za most Krk je već čitav niz godina, zato se plaća 27 miliona kuna i koriste svi žitelji i gospodarski subjekti i sa otoka Krka i sa otoka Cresa i sa otoka Raba ukoliko idu preko tog mosta na kopno. I upravo kako ste rekli, kod pripreme novog Zakona o otocima, a sad se već pokazalo i ono što ja osobno mislim, da je trebalo možda doraditi u ovom Izvješću da se napravi nekakva analiza nekakve koristi od svih ovih ulaganja u gospodarstvu po pitanju i povećanja broja stanovnika ili po pitanju nekakvog gospodarskog razvoja. A naročito iz razloga jer smo Milanovićeva Vlada svojevremeno ukidajući status brdsko-planinskog područja gradovima i općinama Gorskog kotara, za razliku od ovog Zakona o otocima pokazalo kad se ide brzopleto u nešto koliko se štete može napraviti gradovima i općinama na području takvih regija ili sredina gdje jednostavno bez ovakvih poticaja nemoguće je održavati ni sam život, a kamoli nekakav pojačani gospodarski razvoj. I mislim da ovakvi podaci i ovakva izvješća su nasušno potrebna i trebaju što više plasirati u javnost.
Zahvaljujem kolega Klarić. Odgovor. Kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Klarić, mislim da kad govorimo o priči cestarina ili mostarine, da se pokušalo opet od strane pojedinaca stvoriti određene političke poene na temi, a da se opet nije otkrila ili se htjela sakriti jedan dio istine. Znači otočani ne plaćaju mostarinu, niti Rabljani, niti Krčani, niti Cresani, niti Lošinjani. Svi koji putuju u oba smjera ne plaćaju. Ne plaćaju ni oni koji dolaze s tih otoka i prelaze preko Krka u povratu, ni oni. Pa makar bili i turisti. Nego se htjela jednostavno napraviti jedna politička priča, na način da svi želimo raspolagati sa tuđim, tj. da želimo imati utjecaj na to što radi netko drugi, a da na svojim mjerama koje imamo kao gradonačelnici recimo, na otoku Krku, kao župan recimo u Primorsko-goranskoj županiji, tim istim otočanima ne nudimo nikakvo drugo rješenje, a imamo prihode od strane tih otočana. Pa recimo i ja bih volio da je u toj cijeloj priči naš župan rekao, ok naše lučke uprave naplaćuju vezove, na nekakvim lukama i lučicama koje čak nismo ni gradili, pa ćemo mi to jednostavno otpustiti, nećemo da otočani to plaćaju ili recimo jedan gradonačelnik na tom otoku da je rekao: mi i u zimskom periodu otočanima naplaćujemo parking pa i u ljetnom i u zimskom pa ću ja odustati i od svog dijela prihoda pa ćemo na taj način pomoći onima za koje se kao bori. Međutim, ništa od toga, a država 27 milijuna kuna u prošloj godini, 24 u 2016. za tu mostarinu za svih i kakva je priča dalje? Pa eto sve ukinimo, nek se svi voze za badave, a kad bude pitanje održavanja, ostavit ćemo to pitanje nekom, opet tom drugom. Mislim da treba govoriti argumentima i da je ovaj zakon jasno pokazao da argumenti postoje.
Zahvaljujem kolegi Boriću na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala podpredsjedniče. Kolega Borić, mislim da se svi ovdje slažemo da je bilo nužno donijet Zakon o otocima kako bi se poboljšala kvaliteta života na otocima i sačuvao život na otocima i evo iz ovog izvještaja i iz onih prijašnjih izvještaja vidjeli smo da je ipak ovaj zakon, njegova provedba daje rezultate. Da ipak bilježimo statistički manji, odnosno zaustavljen je pad iseljavanja s otoka, čak se i bilježi blagi rast stanovništva, poboljšana je kvaliteta života, ali još uvijek to nije dostatno i slažem se s vama da treba ići u izradu i pripremu novog zakona koji bi uobzirio nove okolnosti. I vi ste sami spomenuli i problem upravljanja sa mineralnim sirovina sa otpadom, turizam, ali sigurno treba tu spomenuti i ribare i vidjeti modele kako sačuvati ribarstvo na našim otocima, pogotovo ribolov onim našim tradicionalnim alatima, da se tu ne ograničava lokalno stanovništvo kako bi njima omogućili za njihove potrebe da mogu i dalje uživat u ribolovu, ali i prehranit svoju obitelj. Vezano za problematiku prijevoza i povezivanja, slažem se da treba razmislit o tim modelima da se sačuva život na svakom otoku, treba sačuvat svaku školu gdje god ima i jedan stanovnik, ali isto tako treba razmišljat i o drugim krajevima. I vi ste uvodno rekli da često postoje kritike iz drugih regija pa ja moram zbog Slavonije, Baranje i Srijema reći da se razmisli i o novom zakonu, odnosno o jednom zakonu o Slavoniji, Baranji i Srijemu jer za provedbu projekta Slavonija Baranja je nužno 4, 5 zakona mijenjat, usklađivat. Mislim da bi bilo jednostavnije donijet jedan novi jedinstveni zakon o Slavoniji, Baranji i Srijemu, kao što je to Zakon o otocima po uzoru na taj zakon i da se stvarno zaustavi iseljavanje iz Slavonije i poboljša kvaliteta na ovom prostoru. I evo svi se bore za besplatni prijevoz, a recimo grad Slavonski Brod je autocesta podijelila i građani grada Slavonskog Broda, iako je autocesta sastavni dio grada, nemaju besplatnu cestarinu, mislim da bi se i o tome moglo razmisliti. Hvala.
Zahvaljujem kolega Vlaović. Odgovor kolega Borić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vlaović, kažem da ovo izvješće iz godine u godinu se i prihvaća gotovo jednoglasno, ali sam rekao i na početku da ono nije sukus samo onoga što je napravilo jedno ministarstvo ili samo jedan zakon jer su ovdje obuhvaćeni i podaci drugih zakona i učinaka tih drugih zakona i mjera svih ostalih ministarstava, a koji ne pišu u Zakonu o otocima i zato sam već jedanput rekao i predstavnicima ministarstva da je možda vrijeme da se svedemo samo na Zakon o otocima i na određena područja i učinke određenih mjera po određenim područjima, kako bi znali što dalje na svakom području radit. Što se tiče sada poplave, zahtjeva za posebnih zakona, za Dalmatinsku zagoru, za kako ste rekli Slavoniju, Baranju i Srijem, za ne znam, određena druga područja u Republici Hrvatskoj, mislim da imamo zakone koji tretiraju potpomognuta područja. Da li postoji prostor da kroz neke druge mogućnosti, kao što je projekt Slavonija koji ne ide samo kao poseban zakon, nego kao skup mjera za određeno područje, rješavamo ta pitanja. Mislim da je ova Vlada jasno to pokazala jer osim projekta Slavonija, postoji i projekt Dalmacija koji upravo i prema otocima ima jedan niz mjera koje treba poduzeti da bi se, kažem, očuvao život, ne samo u prostorima otoka, nego u prostoru cijelih tih dijelova Republike Hrvatske jer činjenica je da samo pojedinačni zakoni nemaju jasan i dobar učinak u svakoj mjeri.
Zahvaljujem kolegi Boriću na odgovoru na repliku. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Arsen Bauk, izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. U svom izlaganju u ime Kluba zastupnika HDZ-a, kolega Borić je ispravno uočio činjenicu da su predsjednici dva najveća saborska kluba sa otoka. Mislim da je nepravedno zapostavio predsjednika Vlade Republike Hrvatske čije je porijeklo po ocu sa otoka i to baš onako 3 u nizu, a i vi ste gospodine Boriću podpredsjednik kluba HDZ-a, ako sam dobro shvatio i vi ste sa otoka, a i kolegica Branka sjedi pored vas. Vodice isto imaju dio otoka u svojem, da i svi smo mi na neki način sa otoka, ovako ili onako. Negdje 2012. godine u Hrvatskom saboru održana je proslava 10. godišnjice donošenja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Kada je gospodin to, a znam da je to dvije točke iza, ali sam u temi i gospodin Tolnauer je rekao tada da smo svi mi u jednom trenutku manjina nakon čega sam se ja okrenuo kada sam to čuo od tadašnjeg potpredsjednika Vlade Nevenu Mimici u krenuo mu govoriti, Nevene znaš mi sa otoka i završio. Dakle u ovoj situaciji mi koji smo sa otoka doista jesmo manjina u odnosu na cjelokupnu populaciju i tražimo razumijevanje za određene specifičnosti koji drugi koji nisu u toj situaciji ne osjećaju, ne njihovom krivnjom ili njihovom zlonamjernom nego jednostavno s time se nisu susreli jer bi želio izraziti također zadovoljstvo što smo se uspjeli dogovoriti oko toga da unatoč izmjenama Poslovnika ovo izvješće i dalje ide na plenarnu sjednicu. Ja sam to uočio predloživši amandman da vladina izvješća idu na plenarnu sjednicu, a predsjednik klub HDZ-a je uočivši opasnost za Izvješće o Zakonu o otocima ne ide na sjednicu taj amandman prihvatio odnosno odbor je prihvatio. Također iskoristit ću ovu priliku, iako to nerado činim kada su u pitanju mediji da pohvalim Novu TV i novinarku Ivanu Pezo Moskaljov i novinara Šimu Vičevića na ovom zadnjem serijalu „Sa malih otoka zimi“. Dakle mi koji smo znali boraviti na malim otocima i zimi znamo otprilike kako to izgleda. Oni koji nisu to imali prilike neka pogledaju jednu poznatu američku seriju, zove se „Život na sjeveru“, nije baš ko na Aljasci, ali nisu te specifičnosti nešto puno ni drugačije. E, dakle Klub zastupnika SDP-a podržat će prihvaćanje Izvješća o provođenju Zakona o otocima u 2016. godini, radili smo to svih godina do sada neovisno u kojoj smo poziciji bili i doista je Zakon o otocima jedan dobar instrument kojima se ta specifičnost otoka, otočana i života na otocima na neki način ipak stavlja u nekakvu posebnost i pruža se prilika da se određenim mjerama olakša život na otocima, a i pruži se prilika da barem jednom godišnje raspravom u Hrvatskom saboru javnosti skrenemo pozornost o životu na otocima. Kako su ova izvješća imaju vrlo sličnu formu, dakle navede se zakonski okvir, navede se što se sve i gdje se sve napravilo kako se to u pravilu ne čita, ali to je jako dobar dokument gdje se na jednom mjestu vidi što je sve država ulagala u otoke, onda je ovo prilika da se svake godine istaknu neki problemi koji su možda baš sada evo postali iz nekog razloga specifični. Tako ću i ja napraviti. Prvo, obratili su mi se taksisti koji izražavaju bojazan da bi se u Zakonu o cestovnom prometu doveli u nepovoljniji položaj zbog njihovog specifičnog položaja, dakle zimi se taxi na otocima baš ne koristi za odlazak iz jednog kvarta u drugi, a ljeti pak je sasvim drugačija situacija pa su onda izloženi konkurenciji sa kopna. Naravno nema nikakvog problema da ljudi koji ne žive na otoku zimi dođu i zarađuju ljeti ne samo i naši državljani nego u skladu s onim što smo prihvatili, državljani drugih zemalja, to je sloboda kretanja i tržište rada i usluga itd., ali mislim da bi se prilikom donošenja tog zakona trebalo dodatno obratiti pažnja da se te specifičnosti uvaže. Također što se tiče sanacije odnosno što se tiče odlaganja otpada, zastupnici Hrvatskog sabora i svih stranaka koji su izabrani u 10. izbornoj jedinici dobili su dopis načelnika Općine Vela Luka i Općine Blato u kojim ih upozoravaju na mogućnost da ako bi Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost ne bi financirao projekt da postoji opasnost da se ostane bez sredstava iz darovnice Svjetske banke. Ja sam siguran, obzirom da sam to dobio prije par minuta da bi to bilo koji od nas zastupnika koji je to dobio rekao za govornicom sabora da se Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost uključi u taj projekt sanacije deponija. Ali evo ja sam imao sreću ili dužnost da budem prvi pa da to i kažem. Također što se tiče ove priče o mostarini Krčkog mosta u Tunelu sv. Ilija itd. ja bih želio reći sljedeće, dakle građani su prema istraživanju velikom u velikoj većini pozdravili ukidanje tunelarine za Tunel sv. Ilija i to su obrazložili razumljivim razlozima, kao što i oni građani koji nisu podržali to su obrazložili razumljivim razlozima. Dakle država je odlučila da jednu skupinu građana rastereti plaćanja određene usluge i da to preuzme na sebe, to je odlučila za one ljude, one vozače koji prolaze kroz Tunel sv. Ilija. Logično je da su najveći dobitnici te odluke ljudi koji tamo češće prolaze dakle stanovnici bivše Općine Imotski i stanovnici bivše Općine Makarska. I kao zastupnik s tog područja ne preostaje mi ništa drugo nego da to podržim. Naravno dobitnici toga su i oni koji će tijekom ljeta prolaziti kao npr. turisti koji idu na more ili turisti koji sada imaju čak i povoljniju priliku naći smještaj iza planine Biokovo i to su troškovi koje ćemo mi svi drugi platiti. Kao zastupnik s tog područja to podržavam, ali također legitiman zahtjev i nekih drugih da država vodi računa i o njima pa onda bi bio valjda i moj legitiman zahtjev da se vodi računa da se jedan dio tereta koji sada plaćaju oni koji se voze trajektom da prijeđe na širu zajednicu. Imamo konkretan primjer da primjerice djeca koja imaju prebivalište na otoku, a nisu oslobođeni plaćanja kao učenici plaćaju otprilike jednaku cijenu karte kao i odrasli s otoka, nemaju dodatni popust kao djeca, imaju ovaj običan popust kao djeca pa bi se ta nelogičnost recimo mogla ukloniti. Uvijek je na državi da propiše od koga će uzimati više propisivanjem poreza i kome će davati više ili manje proračunom i drugim zakonima. To je politički stav u pravilu parlamentarne većine, kada odluče dati milijardu ili dvije ili pet nije bitno koliko više ratnim veteranima. To je njihova odluka. Kao što je pravo drugih da propituju zašto njima, a ne nekima drugima za koje mi mislimo da je to potrebnije. Pa tako i u slučaju Zakona o financiranju jedinice lokalne samouprave. Parlamentarna većina, Vlada je odlučila da 37 milijuna kuna uzme gradovima i općinama na otocima i da ih tako stave u nepovoljniji položaj u odnosu na one jedinice lokalne samouprave koje su na kopnu. Klub zastupnika SDP-a osim prijedloga da Sabor prihvati ovo izvješće je predložio da se zbog te mjere Hrvatski sabor izrazi zabrinutost. Naravno ne očekujem da će parlamentarna većina priznat da je pogriješila, tako da će vjerojatno taj zaključak biti i odbijen. Nadam se samo da odgovara uobičajenom izričaju pa da će barem biti stavljen na glasovanje. Dakle, što se tiče drugih specifičnosti to je naravno najveći problem povezivanja otoka s kopnom i u tom smislu trebalo bi, dakle omogućiti lokalnim samoupravama da realiziraju projekte izgradnje heliodroma, omogućiti natječaj kojima bi se to financiralo i stavljati na raspolaganje zemljište Republike Hrvatske primjerice da se to realizira, jer je to jedno značajno olakšanje u prijevozu posebno u slučaju hitne medicinske pomoći. Također trebalo bi razmisliti o smanjenju stope PDV-a pogotovo u turizmu, smanjenje poreza na dobit za otočne tvrtke jer zbog ove sezonalnosti o kojima je kolega Borić govorio jednostavno je drugačiji način poslovanja i značajno je, dakle manji u zimskim mjesecima, a opet obaveze treba plaćati cijelu godinu. E sad, imamo slučaj da su određeni gradovi i općine na otocima svrstane u visoku kategoriju razvijenosti zbog malog broja stanovnika, jer ono ide po stanovniku, pa ako nešto ljudi ima manje onda su oni svrstani u tu manju kategoriju razvijenosti. A kako ljeti privređuju oni koji nisu odatle možda imaju i malo veći prihod nego što je to realno stanje. I zbog toga im je dakle, zbog te nerealno visoke kategorije razvijenosti nemaju mogućnost prijave za EU fondove, a s druge strane nemaju niti dovoljno sredstava za realizaciju kapitalnih projekata kao što su škole, vrtići itd. jer je to ukinuto u ovom zakonu. Kada sam na početku govorio o ovom serijalu NOVA TV koji su bili i na otoku Lastovu, dakle ona je, Lastovo je u najvećoj kategoriji razvijenosti, a de facto netko je rekao na kraju je svijeta. I sada smo o tome, o tome smo upravo razgovarali. Također treba vidjeti ulogu i udio jedinice lokalne samouprave u izgradnji škola zbog toga što škola je, osnivač je županija, financira je ministarstvo, a sve do građevinske dozvole trebala bi isfinancirati lokalna samouprava koja u pravilu to ne može. Da zaključim, već dugo se govori o potrebi novog Zakona o otocima. U tom smislu, dakle novim Zakonom o otocima treba omogućiti da se gospodarstvenici na otoku stave u istu razinu sa gospodarstvenicima na kopnu uzimajući u obzir specifične uvjete življenja, specifičnosti zdravstvene i socijalne zaštite, specifičnosti privređivanja, specifičnosti kulturnog, društvenog i drugog života. I naravno da ono barem malo pokušamo razinu života i privređivanja koju otoci imaju ljeti i naravno ljepote približiti da to bude i preostalih 9, 8, 7, a nadam se da će uskoro biti i 6 mjeseci kad malo produžimo sezonu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Arsenu Bauku. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Josip Borić, izvolite.
Hvala lijepo kolega Bauk. Nakon ove rasprave kao otočanin i vi kao otočanin, pa vratiti se malo unazad i reći ja sam bio i ministar u toj Vladi kao otočanin i moj kolega je bio Branko Grčić i ja sam njemu trebao sve to možda i tada reći pa da recimo ne ukine Upravu za otoke i pretvori je u sektor pa smo to vratili 2017. Pa da nam da malo i nešto više sredstava, pa da još i po koji program se uvede. I onda bi to bilo nekako hajmo to nazvati dosljedno, vjerodostojno i onda predložiti i sve ovo što ste vidjeli kao problem. Što se tiče tog vremena pamtim samo i moju skepsu prema jedinom potezu koji ste tada povukli a to je otočna iskaznica koja je ipak nakon nekoliko godina provedbe pokazala svoj opravdanost iako smo ispočetka malo drugačije o njoj razmišljali i na nju zasigurno treba vezati i jedan dio mjera kroz budući Zakon o otocima. Što se tiče ove priče o financiranju tu moram ispraviti, ništa ova država kroz izmjene Zakona o dohotku nije uzela. Zašto? Jer je jasno rekla da će ono što imamo manje, a deponiralo se nekada na posebnom računu pri Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj vratiti gledajući prosjeke tromjesečno, slično nešto mjeri koja je bila uvela bivša SDP-ova Vlada pa i ova nastavila u 2017. godini kada se gledalo prosjeke prihoda u prva tri mjeseca. Pa ako je nešto bilo 130 tada, a sad je 100 vratit ćemo ti 30 i ostat će ti onoliko koliko si imao, najmanje toliko. To je istina. Znači i ja kao načelnik općine mogu to potvrditi, znači da nam se uplaćuje iz državnog proračuna razlika u manjem dijelu koji je nekada išao na posebni račun. I što se tiče ovog zadnjeg mogu reći da treba ovakvo izvješće prihvatiti, jer mislim da je prava slika zaista da država brine o otocima i otočanima.
Zahvaljujem kolegi Boriću. Odgovor kolega Bauk, izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, nećete vjerovati ali rekao sam to kolegi Grčiću, naravno da nisam zbog toga podnio ostavku. Dapače, ja mislim da bi bilo bolje da je ova uprava u Ministarstvu pomorstva odnosno u Ministarstvo mora, to je bilo rješenje za vrijeme pretprošle HDZ-ove Vlade i nekako smo se mi voljeli da se i na taj način vidi specifičnost otoka u odnosu na druge dijelove … [[Govornik se ne razumije.]] u Ministarstvu regionalnog razvoja mi nekako ipak više volimo da smo u Ministarstvu mora ili u Ministarstvu pomorstva. Što se tiče otočne iskaznice, ja sam po njoj, smatram da je nije bilo potrebno uvoditi ne zato što, jer ona je dala dobre rezultate, nego sve to šta vam piše na otočnoj iskaznici, piše vam i na osobnoj iskaznici. Isto kao što nam je drago bilo da budemo u Ministarstvu mora, tako nam je drago možda da imamo posebnu iskaznicu, to je na neki način, a ja moram reći da sam za pokoru što je moja Vlada donijela tu iskaznicu, dok sam bio član te Vlade, nisam je htio izvaditi nego sam svjesno plaćao skuplju kartu u znak prosvjeda. Tako da to je vrlo teško bilo, to je meni vrlo teško bilo. Ovo što ste rekli za sredstva koja su uzeta pa će biti vraćena, upravo ste to priznali, dakle ona jesu u ovom trenutku uzeta pa će biti vraćena, koliko znam ova za kapitalne projekte nisu vraćena zato neki gradovi imaju manje. E da, i što se tiče ovoga da sam ja bio ministar, to je točno, ja sam tražio u ovome izvješću jel' ima negdje Ministarstvo uprave ali nažalost nema. Dakle, nisam bio u resoru u kojem bi direktno mogao pomoći, … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] da, davao sam suglasnost zakona, na neke i nisam. Nisam bio u resoru u kojem bi pomoći ali sam se trudio … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Da, hvala.
Zahvaljujem kolega Bauk. Slijedeća replika poštovani kolega Klarić, izvolite.
Uvaženi kolega Bauk, spomenuli ste tunel Sveti Ilija i besplatnu cestarinu. Iz ovog izvješća ja vjerujem da ćete se vi složiti sa mnom, da u biti ništa nije besplatno. Vidi se u izvješću da stanovnici otoka Krka, Cresa koriste tu pogodnost preko mosta Krka ali to košta 27 milijuna kuna. Isto tako košta i vožnja kroz tunel Biokovo. Dakle, kad govorimo da je nešto besplatno moramo uvijek znati da to nije besplatno i da to isti ti naši hrvatski građani plaćaju. Spomenuli ste to što je država uzela, djelom je iznio stav koji sam i ja mislio, zato sam se i javio za repliku kolega Borić, država je to na ovaj način kako je on to upravo objasnio i vratila. Međutim, puno goru situaciju su doživjeli žitelji Gorskog kotara. Primjerice skidanjem po meni bezrazložnog i nedovoljno analitičkog statusa brdsko-planinskog područja, kojima nije uzeto pa vraćeno tih koliko ste vi rekli, 24 milijuna kuna, njima je pak uzeto 57 milijuna kuna kojim nisu ni na koji način vraćeni. I mislim da takve stvari moramo prilikom donošenja zakona imati u vidu, što nešto dobiva, što nešto gubi, i što u konačnici to znači za razvoj određenog kraja, ovdje vidimo i hvalevrijedno da je Zakon o otocima polučio ovakve rezultate, novi Zakon o otocima će sigurno bolje, ali u svakom slučaju sve to nešto košta, pravilno ste rekli da je to politički stav ali smatram da brzopleti stavovi doneseni evo u slučaju Gorskog kotara su bili u biti nešto što je tom kraju nanijelo veliku štetu.
Zahvaljujem, kolega Klarić. Odgovor, kolega Bauk.
Mogu se potpuno složiti s vama da ništa nije besplatno i mogu se također potpuno složiti s vama da je pravo Vlade da neke skupine malo rastereti a druge skupine, da zbog toga što je ovaj broj rasteretila, malo optereti. I onda nakon toga ide na izbore i govori koje je rasteretila, koje je opteretila, to je vrlo jednostavno. Primjerice, kada bi se povisila cijena benzina čini se za10 lipa u Hrvatskoj, to bi bio dodatni prihod takav da više uopće ne bi trebali naplaćivati trajektne karte. Međutim na tu moju genijalnu ideju su se svi moji otočani nasmijali a onda sam ja pitao ali zašto bi Slavonci, Zagrepčani, Prigorci plaćali skuplji benzin da bi se mi besplatno vozili cijenu godinu a oni jednom ljeti? To je otprilike to. Dakle, upravo činjenica da se nešto može i da se nešto napravi da je i određenu odgovornost Vlade, odnosno odlučujemo da nam je ta skupina u ovom trenutku važnija i da će njoj posvetiti više pažnje, više novaca a neka druga skupina koja je također važnija i manje važnija, nju će morati dodatno opteretiti, u tome se političke stranke razlikuju. Kod nas smo još uvijek na ovim nekim drugim temama ali kada se priča o konkretnim stvarima, relativno se brzo dođe do nekakvog zajedničkog rješenja. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bauku na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Alen Prelec, izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući. Kolega Bauk, pa evo odlučio sam se kao kontinentalac replicirati vama kao otočanu a neka me čuje i gospodin Borić, … … [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] a nema ga, možda čuje vani. Drago mi je da Vlada i država pomaže otočanima i to izdašna pomoć od 1,7 milijardi kuna a i 300 milijuna kuna se izdvaja za javni prijevoz. A ja bi spomenuo to da imamo jako puno toka u Hrvatskoj, nema otoka samo na moru, nego ima nažalost i otoka i u Lici i u Slavoniji, i u Zagorju. Ja evo pripadam jednom kraju koji je uz sam rub Hrvatske prema Sloveniji, a gore malo više uz rijeku Sutlu postoje neke zagorske općine koje gotovo da nemaju javnog prijevoza. Nedugo smo imali jedan zajednički sastanak sa načelnicima koji su oni izražavali potrebu da interveniramo i zatražimo pomoć od hrvatske Vlade i od ministarstva kako bi nam sufinancirali prijevoz. Znači, postoje općine u Zagorje koje nemaju nikakav javni prijevoz. I ja velim, da ne bi ispalo da mi je žao što hrvatska Vlada i hrvatska država pomaže otočanima, nikako mi nije žao, ali bih htio jednako takav status za ostali dio RH. Za općine i gradove, odnosno općine, najviše su to općine u nerazvijenim dijelovima Slavonije, Like, Zagorja i da se ova hrvatska država pobrine i o njima. Imamo poseban Zakon o pomoći otocima, to je u redu. 300 miliona kuna za prijevoz na otocima, a koliko je za to vrijeme dobila Slavonija, koliko je dobilo Zagorje, koliko je dobila Lika za sufinanciranje prijevoza? Evo, pa ja bih molio o tome, a još jedan podatak, kad govorimo o indeksu razvijenosti u top 20 općina u RH, 19 općina je iz Primorja i s otoka, a jedna samo s kopna. Pa sad bi mogli govoriti o tome gdje je tu, gdje su otoci. Jesu li otoci na kopnu ili su otoci tamo gdje mi mislimo da su otoci. Hvala.
Zahvaljujem kolega Prelec. Odgovor. Kolega Bauk, izvolite.
Dakle, što se tiče javnog prijevoza, ja bih to interpretirao ovako: općine koje ste govorili nemaju dobro organiziran javni prijevoz. Možemo li to tako? Nemaju nikakav javni prijevoz, a otoci nemaju nikakav prijevoz osim javnog jer vrlo teško je plivati, kao što vam je poznato, sa malim brodovima je također vrlo teško ići na udaljene otoke jer niste sigurni hoćete li zbog vremena se uspjeti vratiti. Zbog toga je i logično dakle, da jedini prijevoz koji je moguć otočanima je javni. Osim ako nemate jahtu, ali ajde recimo da niste na taj način mislili. A što se tiče dakle, prijevoza, javnog prijevoza, nesumnjivo je da treba organizirati javni prijevoz. Je li to zadaća grada ili županije ili možda čak države, OK. O tome isto treba voditi računa, ali uvijek kazati: za nas je jedini mogući prijevoz javni. Nas nema tko autom odvesti u središte bivše općine kao što ima ljude iz tih općina. Dakle, mi ili ćemo plivati ili ćemo imati javni prijevoz i to u točno određeno vrijeme. Ako propustite trajekt u 15,30, slijedeći je u 18,00, nakon toga je u 20,00. Ja sam inače neki dan mislio da je u 20,30 jer ide iz Splita u 20,30, pa sam skoro zakasnio, pa bih morao ostati još 4 sati, ali nema veze. Tako da, evo to je upravo ta specifičnost o kojoj sam malo prije govorio koje ne vidite dok to ne osjetite na svojoj koži, ali naravno da je apsolutno vaša dužnost kao zastupnika i tu vas kao predsjednik Kluba pohvaljujem, da upozorite i na specifičnosti kraja iz kojeg dolazite kako bi mogli riješiti te probleme birača. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bauku na odgovoru. Slijedeća replika. Poštovani kolega Marko Vučetić, izvolite.
Poštovani kolega Bauk, vi ste govorili sad o stvarnosti života na otocima i ta stvarnost je dijelom teška, ali je i ohrabrujuće što se takvim otocima može pomoći jer to je jedan otočni realitet. Ja dolazim s otoka kojem nažalost, nema pomoći i ne može se pomoći jer živi u nečemu što ja nazivam izolarni hiperrealitet. Što to znači? To znači moj otok, otok Vir, ima negdje oko 100 milijuna kuna proračuna, ali živi u senzaciji. Ne živi u realnosti. Sad ću vam ispričati samo i iznijeti 3 elementa te senzacije ili te hiperrealnosti. Prije 3 godine, 2014. u jednom političkom zanosu je rečeno da će otok Vir dobiti sveučilište 2016.-2017. godine i svi su povjerovali u to da će se upisati prošle akademske godine prva generacija studenata sveučilišta u Viru i to na otoku koji još uvijek nema razvijenu vodovodnu i kanalizacijsku mrežu. Najvjerojatnije se od tog projekta odustalo jer nisu mogli iskopati dovoljno veliko spremište za vodu. Nadalje, na otoku Viru se odvijaju neprestane zabave jer ima 100 milijuna kuna proračunski sredstava. Neprestani su vatrometi. Jedanput se odigrao vatromet u podne, samo jedanput jer su zaključili da od vatrometa koji se čuje, a ne vidi, nema nekakve velike koristi. Dakle, to je opet nova hiperrealnost na otoku koji se zove otok Vir i kojem uistinu se ne može pomoći. Slijedeća bespomoćnost mog otoka sastoji se u tome što je u nekoliko navrata rečeno da će doći bogati Arapi i na virske krovove staviti solarne panele. Svi su povjerovali u to, mediji su to prenijeli i to je upravo ono što odgovara hiperrealnosti. Tako, budući da ovom otoku ne možemo pomoći, možemo ga gledati i pozivam vas da dođete sudjelovati u hiperrealnosti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Vučetić. Odgovor. Kolega bauk, izvolite.
Zahvaljujem. Pa ja sam prvi put bio na Viru negdje 2008. godine kada sam bio zastupnik, na poziv tadašnjeg a i sadašnjeg načelnika, koji je mislim, već 20-ak godina načelnik i naravno, prvo što sam pomislio je vi imate most, vi niste otok. Šta bi drugo pomislili? Onda kada sam ja došao na Vis onda su meni ovi iz Visa rekli: vi imate 12 trajektnih linija, vi niste otok, otprilike tako vam to izgleda. Dakle, što se tiče otoka Vira, on ima jednu specifičnost. Prvo da je malo preizgrađen. A povijesni razlozi zašto je preizgrađen djelomično su i subjektivne naravi samih otočana koji su u opasnosti, čini mi se, od izgradnje nuklearke. Želim im to što prije onemogućiti, ako sam dobro čuo. Jesam dobro to čuo? Da. Drugo, broj stanovnika ljeti je negdje više nego pola županijskih središta u RH. Negdje između 50 i 70 tisuća bude. Dakle, infrastruktura koja to treba podnijeti je jako velika i naravno tu onda je od svih posebnosti koje imaju otoci, on ima barem 3 posebnosti. Prva posebnost je to da je za razliku od mnogih drugih otoka, spojen s mostom, pa onda i u tom prometnom smislu nije baš kao i drugi otoci. Drugo, da je preizgrađeno odnosno da ima ogroman broj stanovnika u odnosu na ljetno i zimsko razdoblje tako da ako je vatromet u podne ova treća specifičnost, to može pripisati samo ovako jednoj situaciji. Ali očito ako građani i dalje biraju istu vlast, a biraju je, onda su oni valjda time zadovoljni. Obzirom da znam vaše lokalno-političke utakmice sa gospodinom Kapovićem onda neću dalje nastavljati o tome. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Bauk na odgovoru. Prelazimo na slijedeću pojedinačnu raspravu, poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Pa ovo izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima za 2016. godinu je dobro izvješće, iz njega možemo zaista vidjeti iscrpno tko je koliko odvojio u 2016. za otoke bilo da se radi o jedinici lokalne, područne (regionalne) samouprave, ministarstvu ili nekoj drugoj instituciji. Kako dolazim iz Šibensko-kninske županije, iz grada Vodica, tamo mi je i bliži su problemi otočana pa ću više svoje izlaganje i ovu raspravu usredotočiti na taj dio. Naime, kolege su već govorile kakav problem je povezivanja kopna i otoka pa evo iz toga ja privi svoj dio ću upravo usmjeriti na taj dio. Naime, Ministarstvo moram, prometa i infrastrukture kao isplatu potpore brodarima u 2016. izdvojilo je 303 milijuna kuna, prema ugovorima o koncesiji 12 brodara su za 53 državne linije određene odlukom Vlade dobili ta sredstva. Šibensko-kninska županija je prema ovom izvješću dobila naniži iznos, svega nešto više od 18 milijuna kuna i svjesna situacije da Splitsko-dalmatinska županija, njeni otoci, udaljenost, veličina ne mogu parirati Šibensko-kninskoj kao ni Zadarska županija, mi zaista imamo najmanji arhipelag, najmanje naseljeno otočje ali ipak treba spomenuto da smo u prethodnim godinama imali jako puno problema oko trajektne i brodske linije posebno ona veza koja se odnosi na udaljenije otoke a to su Kapri i Žirje. Naime, imali smo učestala otkazivana tih plovidbi, čak preko 80 u 2017. godini. Kao što su rekli neki otočani, trajekt Brzi brod i vaš brod Tijat, sveukupno imaju 156 godina, pa evo sa ove govornice apel da se vidi da li se može u Šibensko-kninsku županiju i na naše područje dovesti pod istim brodarom jer svjesni smo situacije da je koncesijski ugovor potpisan, i dok on ne istekne, da nemamo velikih mogućnosti preinaka, znači ne možemo očekivati novog brodara ali da zaista na području Šibensko-kninske županije dođu brži i kvalitetniji brodovi te da nemamo ovolikih problema oko otkazivanja linija. Znamo da je upravo ta veza kopna i otoka najveći osjećaj sigurnosti i da otočani sigurno kad razmišljaju da li ostati na otoku ili se pak vratiti na otok, da kao prvo navode taj osjećaj sigurnosti kada mogu i po kojem vremenu stići do kopna. Nadalje, vidimo točno popis gradova, općina, ministarstava tko je koliko sredstava svojih izvornih uložio na svoje područje, pa evo možemo reći i vidimo da su npr. grad Vodice uložio preko 2 milijuna kuna. Ne mislim da je to dovoljno, ne mislim da je to dovoljno, ne mislim da su naši otočani zadovoljni, međutim kad gledam usporedbu s nekim drugima, onda vidimo da brojne županije, pa čak i ministarstva, lučke uprave, općine i sl., nisu uložili više od nekih 20, 30, 40 000 kuna da ne prozivam nikoga ali ono što bi željela napomenuti, da bi bilo dobro da ministarstvo prilikom raspoređivanja svojih sredstava naravno uzimajući u obzir i razvijenost pojedine jedinice lokalne samouprave, da razmislim, da npr. jedan grad Vodice u istoj toj 2016. godini dobio bespovratna sredstva ministarstva 477 000 i na tome smo zahvalni, da bude nekakav razmjer, da neka jedinica lokalne samouprave koja je čak bogatija, koja je većeg stupnja razvijenosti, dobije više sredstava a ona je svojih izvornih uložila ne znam 20, 30 000, od ministarstva je dobila 500, 600 000. Mislim da bi na neki način trebalo potencirati i da svi oni koji dobivaju bespovratna sredstva ministarstva da odluče više uložiti na te iste otoke. Osim onoga što se vidi, znači infrastrukturnih projekata i objekata, manje vidljivo a traži značajna financijska sredstva je npr. i sufinanciranje troškova komunalnog otpada sa otoka na kopno radi njegovog konačnog zbrinjavanja. To je veliko opterećenje za jedinice lokalne samouprave koje imaju na svom području otoke i pozdravljamo uopće ideju otkad se krenulo sa tim sufinanciranjem, međutim 50% je također mali iznos npr. samo jedne Vodice sa jedinim ja bi rekla, i mali otokom Prvićem, mora za tu namjenu izdvojiti 600 000 kuna. Znamo da za taj novac se može vidjeti jedna fina investicija na otoku u toj godini. Nadalje, sufinanciranje igraonice za djecu, ne trebamo nitko sporiti oko toga koliko znače djeca na jednom otoku. Bilo bi dobro da prilikom izrade bilokojeg zakona se vodi računa o specifičnosti otoka jer npr. igraonica jer ne smijemo i ne možemo nazvati vrtićem, ne može osigurati isti pedagoški standard kao ona na kopnu. Naime, možda bilo bi i preskupo i besmisleno za šest ili sedmero djece osigurati sve ono što nam traži pedagoški standard za jedan vrtić na otoku. I tako sad da ne nabrajam redom, svi sa nestrpljenjem očekujemo novi Zakon o otocima, međutim već se čuju natpisi da neki aktivisti na otocima upozoravaju da će razvojna politika koristiti više investitorima, nego stanovnicima otoka. E pa sad jedan apel i stanovnicima otoka, naime, prilikom bilo kojeg dolaska investitora ili investicije koju najčešće sami otočani pozdravljaju, imamo veliki problem sa onim povremenim stanovnicima. Brojni otočani koji su davno napustili svoj otok ili oni koji samo imaju svoj vikend objekt na otoku, dođu kao neke dobre duše i tada pomognu onima u rušenju jedne takve inicijative. Svi oni koji dolaze povremeno na otok vrlo rado bi da se ponovno, kako mi kažemo, dolje kupaju u svojoj škrapici i imaju mir. Međutim, ljudi na otoku, njima trebaju i nova radna mjesta i investicije i napredak tog samog otoka. Eto toliko. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Damir Mateljan, izvolite.
Hvala lijepa gospodine podpredsjedniče. Evo baš je lijepo slušati ovu raspravu koja je izišla izvan stranačkih okvira i lijepo je slušati vas bodule kako si međusobno tepate i svaka čast na tome jer ipak je lokalno u ovom slučaju ispred nacionalnog. Međutim, ja bi poput kolege Prelca koji ovdje, ne da branimo, ne da smo ljubomorni na otoke, nego branimo ovaj dio kontinentalne Hrvatske, naše kontinentalne otoke. Pa bih ja spomenuo tu jedan naš kontinentalni otok koji je površinom jednak recimo otoku Braču. Otok Brač ima nekih 15ak tisuća stanovnika, a ovaj otok Žumberak, dakle ima jedva dvije tisuće stanovnika. I što se tiče prometne izoliranosti, da teško je plivati, ali još je teže skijati ili letjeti. Naime, prilikom ove zime, u mnogim selima na Žumberku, ljudi su doslovce gladovali tjednima dok do njih nije došao HGSS ili Crveni križ. I samo želim se nadati, zapravo imati uvjerenje da će u nekom budućem Zakonu o regionalnom razvoju naše ministarstvo imati dakle emocije, odnosno empatije i prema tim kontinentalnim otocima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Mateljan na odgovoru. Kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala kolega Mateljan. Pa ja bih se složila sa vama i naša dužnost je u ovom Hrvatskom saboru govoriti o problemima svih naših građana. Sigurno da su nama bliži problemi naših stanovnika na otocima i priobalju, a vama evo npr. na Žumberku. Prema tome, ova Vlada se zalaže za ravnomjerni regionalni razvoj, znamo da imamo i posebni projekt Slavonija, radi se novi Zakon o otocima, o brdsko-planinskom području i naša dužnost upravo u ovoj sabornici je da kad raspravljamo vidimo kako na najbolji način prići bilo kojem problemu i izaći u susret našim građanima, ma gdje oni bili.
Zahvaljujem kolegici Juričev-Martinčev na odgovoru.Sljedeća replika. Poštovani kolega Alen Prelec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Evo kolegice Juričev-Martinčev, nastavljamo ovu polemiku kontinentalci i otočani i primorci. Zato velim, ja ću ponoviti ono što je rekao kolega Mateljan. Gospodin Bauk i Borić nisu gotovo nikad na istoj strani, osim kad je u pitanju otok i to mi je drago. Oni se trebaju boriti za svoje otočane, kao što se kolega Mateljan i ja borimo za kontinentalce, ali da ne bi ispalo da mi imamo nešto protiv otočana. Apsolutno ništa, ja samo želim jednostavno i status nekih općina ovdje u kontinentu da imaju isto mogućnosti, da njihovi građani imaju kvalitetan javni prijevoz, a negdi u nekim općinama uopće nema javnog prijevoza. Vi ste rekli kolegice Branka da je to stvar gradova i općina. Ja se slažem da bi to trebala biti stvar gradova i općina, međutim neke općine u mojem okruženju imaju takve proračune da si jednostavno ne mogu priuštiti subvencioniranje javnog prijevoza. Evo kolega je govorio s Vira, ja bi rekao da oni nisu otok, hvala Bogu dobili su most prije 30ak i više godina. Njihov proračun je 100 milijuna kuna ili 88 milijuna kuna koliko ja znam, vi ste rekli 100 milijuna kuna. Sa 100 milijuna kuna možete puno, puno napravit. Postoje općine koje su u Zagorju, koje imaju veći broj stanovnika od općine Vir i imaju 2 ili 3 milijuna kuna proračuna. Te općine jednostavno nemaju mogućnosti da sufinanciraju javni prijevoz i tu ja molim ministarstvo da se uključi, da jednostavno omogućimo tim općinama, tim sredinama, znači ne govorimo o Zagorju, govorimo o Slavoniji, govorimo o Lici, da imaju jednostavno ravnomjerni razvoj. Govorimo o demografskoj obnovi Hrvatske. Odlaze nam ljudi, iz Slavonije, iz Like i iz Zagorja. I sa otoka isto. Međutim, ovaj novac od 1.7 milijardi koliko se uložilo u otoke, ja vjerujem da se tako ravnomjerno rasporedi na cijelu Hrvatsku da bi bilo manje odlazaka i iz Slavonije i iz Zagorja i iz ostalih područja. Znači nemam ništa protiv otočana, samo bih htio isti tretman i onih ostalih otočana u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Prelecu. Odgovor kolegice Branke Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Prelec, naglasila sam da treba voditi računa o razvijenosti, znači kad sam govorila o gradu Vodicama koliko su dali izvornih, koliko dobili od ministarstva, onda sam rekla oni koji su još razvijeniji. Naravno, ne možemo u to staviti one koji su do četvrte kategorije, njima treba apsolutna pomoć države i svih nas zajedno u svim pogledima prilikom donošenja zakona, a posebno državnog proračuna. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Branki Juričev-Martinčev na odgovoru. Prije replike kolege Borića, zamolio bih kolege iz kluba HDZ-a da dozvole kolegicama i kolegama da raspravljaju i da ne ometaju kolegice i kolege u njihovim raspravama. Izvolite kolega Borić.
Hvala lijepo uvaženi podpredsjedniče, kolegice Juričev. Pa dobra je strana ovog izvješća što daje slikovito i u brojku prikaz svega što se dogodi u jednoj godini, ali rasprave u Saboru uvijek izazovu drugačiji efekt u odnosu na to što piše i imamo onda osjećaj da je ovo nekakvo nadmetanje između određenih regija i određenih područja unutar RH i što ne bi trebao biti cilj ovog izvješća jer to je tako već koliko ja pratim petnaestak godina iste rasprave, znači. I uvijek se izbjegava ona stvarna istina koja postoji, a koja se ne želi uvažiti. Znači nitko na otocima nema besplatan autobusni ili cestovni javni prijevoz u smislu da ništa ne plaća kao u Brdovcu ili nekoj drugoj općini na kopnu. Mi imamo samo jedan trošak koji druge općine nemaju, a to je trajekt jer smo okruženi s četiri strane morem i jednostavno to moramo nekako preskočiti, a to se zove trajekt, a to u vašoj općini ne trebate učiniti, a uredno plaćamo jednako i cestarinu i mostarinu i sve ono što moramo platiti negdje. Tako da ne treba to gledati na taj način. I ono što ste vi govorili znači, kada govorimo o malim otocima šibenskog arhipelaga, zasigurno zaslužuju bolje trajekte i brodove, tj. brodove u ovom slučaju ili brzobrodsku liniju. I nakon što je Jadrolinija napravila četiri zadnja nova trajekta, vrijeme je da napravi u svojoj floti četiri ili pet novih brodova za male otoke unutar lošinjskog, šibenskog, dubrovačkog i zadarskog arhipelaga kako bi ti otoci imali primjereni prijevoz i zasigurno za to postoje i sredstva koja … imati, ali se moraju naravno i potruditi i to od ove uprave očekujem. Što se tiče cijene postoji jedna nelogičnost i ja bih volio da državna tajnica i nju pokuša riješiti s Ministarstvom mora, a to je da se mi otočani vozimo cijelu godinu, a da imamo formiranu cijenu na osnovu sezonske cijene karte i popust na osnovu te, a vozimo se i van sezone i u sezoni. Mislim da je primjereniji onaj vansezonski dio i to je možda jedna nelogičnost ako se ona može riješiti uz sve ove mjere koje sam predložio za novi zakon da nam ne ispadne tj. da pokušamo i nju na neki način ostvariti da bude na korist.
Zahvaljujem kolega Borić. Odgovor kolegica Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Kolega Borić, sada ste me podsjetili na jednu raspravu koju smo vodili na Odboru za regionalni razvoj i fondove EU. Naime, naš vanjski član također donedavni stanovnik otoka Lastova je sugerirao pomoćnici ministra da se razmisli na način da se i one ljude koji samo vikendom dolaze imaju svoje vikend objekte na otoku, također da nekakva povlastica da i oni neki postotak manje plaćaju tu svoju kartu do otoka jer vjerojatno bi onda još učestalije posjećivali otok. Ne dolaze samo tako radi odmora nego često i obrađuju svoje nekakve vinograde, maslinike i time bi i oni tim svojim dolaskom oživjeli otok, makar za vikend.
Zahvaljujem kolegici Juričev-Martinčev na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Marija Alfirev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegica Branka, dolazimo iz istog grada pa evo samo ste me na kraju svog izlaganja potakli, nisam se ni mislila javljati za repliku, ali ste me svojim izlaganjem na kraju baš time potakli. Rekli ste, naglasili ste ovo naše lokalno i pogotovo ste se referirali na investicije na našem otoku i aktivizam na našem otoku, pa ja bih rekla u tom smislu da prije svega zaista otočani mislim da imaju prije svega pravo odlučivati sami o tome što će se događati na njihovom otoku. A sada da li se radi o aktivistima koji su povremeno ili stalno, to mi je zaista manje u ovom trenutku važno. Važno je ono kao ti ljudi, kako svi ti ljudi vide dobrobit za svoj otok, pa time ja vidim i naš otok. A u tom smislu bih rekla, a mislim da ćete se složiti sa mnom da moramo voditi računa i dat nekakvu jednu šansu i kada već dolaze neke investicije ili smo mi u prilici dovesti neke investicije na sam otok, da tada damo prednost pri zapošljavanju ljudima ako su pod istim uvjetima upravo ljudima s otoka. Mislim da tih situacija je bilo, a da ljudima s otoka u tim situacijama nismo dali ili niste dali zapravo šansu i pravo.
Zahvaljujem kolegici Alfirev. Odgovor kolegica Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice Alfirev, nas dvije bar znamo da pričamo o istom problemu peticiji koja je pisana nedavno radi izgradnje marine na otoku Prviću i zaista sam i ja mislila u svom izlaganju na taj problem. Vi kažete da mislite da nije najvažnije da li se radi o povremenim ili stalnim stanovnicima, ja sam u svom izlaganju i sada ću ponovno reći da ja mislim da je to jako bitno jer naime oni stalni stanovnici su željeni investicije, novih radnih mjesta, oživljavanja otoka. Na takav način razmišljaju i za budućnost svoje djece oni ljudi koji ne žive na otoku nego dolaze samo tjedan, dva ili tri oni bi vrlo rado da njihov otok ostane netaknut da kada dolaze na odmor da imaju svoj mir. Konkretno, što se tiče ove, a i nekih drugih investicija znamo da su nam investitori rekli bi ili čuli smo baš to u raspravama jako plahe ribe i da oni kada vide da nisu dobrodošli u tu sredinu vrlo lako se okreću i odlaze dalje. nemojmo se onda pitati zašto na nekim otocima ili sredinama imamo više investitora, više novih radnih mjesta, na nekima manje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Juričev-Martinčev na odgovoru. S ovime smo iscrpili sve rasprave po ovoj točki dnevnog reda. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se još jednom državnoj tajnici u Ministarstvu regionalnog razvoja i fondova EU gospođi Nikolini Klaić na obrazloženju ovog izvješća. Hvala lijepo. Glasovat ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Određujem stanku do 17,00 sati kada nastavljamo s radom. STANKA U 16,50 SATI.
Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2016. godini. Podnositelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o učincima provedbe Zakona o otocima u 2016. godini. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova: 88 za, 1 suzdržan i 3 protiv, donesen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Klub zastupnika SDP-a predložio je Hrvatskom saboru donošenje još jednog zaključka koji glasi: Hrvatski sabor izražava zabrinutost što se temeljem novog Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne regionalne samouprave jedinicama lokalne samouprave na otocima smanjilo učešće u udjelu poreza na dohodak s 80% na 60% čime se stvorio manjak prihoda u iznosu od 37 miliona kuna. Dajem na glasovanje predloženi zaključak Kluba zastupnika SDP-a. Molim glasujmo. Utvrđujem da predloženi zaključak nije dobio potreban broj glasova. 12 je bilo za, 2 suzdržana i 78 protiv.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 16,50 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. - Izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći Europske unije i europskih strukturnih instrumenata za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske temeljem zaključka Hrvatskog sabora donesen je na 14. sjednici održanoj 24. listopada 2014. godine. Raspravu je proveo Odbor za regionalni razvoj i fondove Europske unije. Pozivam predlagatelja, predstavnika Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU državnog tajnika gospodina Velimira Žuneca da nam obrazloži izvješće. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Dakle kao što ste čuli pred vama se nalazi prijedlog polugodišnjeg Izvješća o korištenju predpristupnih programa pomoći Europske unije i europskih strukturnih instrumenata za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine koje hrvatska Vlada je obavezna Hrvatskom saboru podnositi sukladno zaključku koji je donesen u listopadu 2014. godine. Dakle izvješće, polugodišnje Izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći i europskih strukturnih instrumenata obuhvaća ključne podatke o provedbi prve, druge, pete komponente program IPA, te operativnih programa promet, zaštita okoliša, regionalna konkurentnost i razvoj ljudskih potencijala, te operativnog programa za ribarstvo za financijsko razdoblje 2007.-2013. godina uključujući i financijske pokazatelje uspješnosti apsorpcije pojedine komponente odnosno operativnog programa. Također od 2015. godine polugodišnje izvješće daje pregled financijskih pokazatelj iskorištenosti i opisni pregled stanja, provedbe o korištenju sredstava europskih strukturnih i investicijskih fondova za trenutno financijsko razdoblje 2014.-2020. godina i to kroz prikaz svih operativnih programa Operativnog programa konkurentnost kohezija, Operativnog programa učinkoviti ljudski potencijali, Programa ruralnog razvoja i Operativnog programa za pomorstvo i ribarstvo. Sada slijede ključne informacije o korištenju europskih sredstava za financijsko razdoblje 2007.-2013. godina. Dakle, iako je riječ o drugoj polovici 2016. godine zbog pravila N+3 još su se provodili brojni projekti financiranja od strane Europske unije. Tako je u razdoblju od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine Europska komisija na račun Nacionalnog fonda doznačila iznos od 167,23 milijuna eura što predstavlja 15,54% ukupnog doznačenog iznosa od 1,08 milijardi eura od početka provedbe programa iz financijskog razdoblja 2007.-2013. U predmetnom izvještajnom razdoblju ugovoreno je projekata u vrijednosti od 11,19 milijuna eura, odnosno 071% od ukupno ugovorenih sredstava na dan 31. prosinca 2016. godine a koja ukupno iznose 1,57 milijardi eura. U istom izvještajnom razdoblju korisnicima i ugovarateljima plaćeno je 233,51 milijuna eura, odnosno 21,94% od ukupno plaćenog iznosa od početka provedbe, a koji iznosi 1,06 milijardi eura. I na koncu u izvještajnom razdoblju traženo je od Europske komisije, odnosno ovjereno je 120,23 milijuna eura, odnosno 10,92% od ukupno traženog odnosno ovjerenog iznosa koji je od početka provedbe iznosio 1,1 milijardu eura. Dakle, ovdje moram naglasiti da je prihvatljivost troškova za financijsko razdoblje 2007.-2013. dakle završava sa danom 31. prosinca 2016. godine već sam rekao zbog spomenutog pravila N+3. A ukupna iskorištenost sredstava ovdje navedenih programa pomoći bit će poznata nakon postupka zatvaranja svih tih operativnih programa i programa pomoći, a to će naravno biti predmet nekih sljedećih polugodišnjih izvješća. Nekoliko riječi i o samim nepravilnostima. U ovom izvještajnom razdoblju utvrđeno je 5 novih slučajeva nepravilnosti koje su dostavljene, dakle tzv. OLAF-u. Dakle, bila su dva slučaja u komponenti 5 programa IPA, dva slučaj u okviru Europskog fonda za regionalni razvoj i 1 u okviru, 1 slučaj u okviru Europskog socijalnog fonda iz operativnog programa razvoj ljudskih potencijala. Ključne informacije što se tiče financijskog razdoblja 2014.-2020. odnosno europskim strukturnim i investicijskim fondovima. Dakle u izvještajnom razdoblju Europska komisija je doznačila iznos od 115,17 milijuna eura što predstavlja 16,84% ukupno doznačenog iznosa od 684,07 milijuna eura od početka provedbe programa. U istom razdoblju ugovoreno je projekata u vrijednosti od 544,16 milijuna eura, odnosno 42,81% od ukupno ugovorenih sredstava, a koje iznose 1,27 milijardi eura. U predmetnom izvještajnom razdoblju krajnjim korisnicima i ugovarateljima plaćeno je ukupno 167,21 milijun eura, odnosno 48,77% od ukupno plaćenog iznosa od početka provedbe koji iznosi 342,84 milijuna eura. I na koncu u izvještajnom razdoblju ovjereno je 55,13 milijuna eura, odnosno 26,58% od ukupno ovjerenog iznosa koji od početka provedbe iznosi 207,40 milijuna eura. Zaključno na dan 31. prosinca 2016. godine bilo je ugovoreno 1,27 milijardi eura, odnosno 11,83 ukupno dodijeljenih sredstava. Plaćeno je krajnjim korisnicima ugovarateljima bilo je 342,84 milijuna eura, odnosno 3,19% dodijeljenih sredstava. Ukupno je ovjereno 207,40 milijuna eura, odnosno 1,93% dodijeljenih sredstava i doznačeno je od strane Europske komisije 684,07 milijuna eura, odnosno 6,37% od ukupno dodijeljenih sredstava koje za operativne programe u financijskom razdoblju 2014.-2020. iznose 10,74 milijardi eura. I na kraju nešto o nepravilnostima. Znači u ovom izvještajnom razdoblju ukupno su utvrđena 23 nova slučaja nepravilnosti koji su dostavljani OLAF-u. Sve nepravilnosti su u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj. Toliko od mene u ovom uvodnom izlaganju. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku Velimiru Žunecu. Želi li možda izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne, hvala lijepo. Prelazimo na raspravu. A, ima kolegica Ivana Lesandrić-Ninčević repliku. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega državni tajniče, jel tako, ako se ne varam? Dobila sam odgovor na sva ona pitanja koja niste znali na Odboru koja sam vam uputila, pa onda imam drugo pitanje vezano za to. Nadam se da ste upoznati sa svim odgovorima kako ste lijepo u mojim odgovorima obrazložili kako upravljačko tijelo provodi, odnosno zna puno bolje odgovore nego vi, pa se zato nadam da i vi znate odgovore. Mene zanima sad jedno pitanje vezano za EU fondove, a pogotovo kad pričamo o izvješću 2016. Dakle, mi smo u prethodnom financijskom razdoblju ugovorili pojedine projekte. Nismo ih realizirali u 100 postotnom, nismo realizirali cijeli projekt, nego 10-20%, kako koji projekt, ovisi. Onda smo ga fazirali, pa smo taj dio prebacili u slijedeće financijsko razdoblje. Što se dogodilo s onim sredstvima koje smo, ajmo reći rezervirali za taj projekt i nikad ih nismo iskoristili u tom financijskom razdoblju. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Ivani Ninčević-Lesandrić. Državni tajnik, odgovor. Izvolite. Tu na vašem mjestu.
Zahvaljujem na pitanju. Znači, upravo iz tog razloga što su pojedini projekti, da tako kažemo, nisu se realizirali u potpunosti ili su bili fazirani, išlo se sa većom stopom ugovaranja, pa je dakle, konkretno u operativnom programu promet ta stopa ugovaranja bila znatno veća od 100%, a onda se putem ovisno o okolnostima, ovisno o provedbi, ovisno o problemima od nekih projekata, reći ću tako, privremeno odustalo, odnosno prolongiralo se, a neke se dakle, faziralo da bi se znači, ipak riješili u nekoj budućoj bližoj perspektivi. U ovom slučaju, dakle, konkretnom, ne znam da li ste mislili na zračnu luku Dubrovnik ili neki drugi sličan primjer. Znači, … [[Upadice sa strane, ne čuje se.]] ti projekti, znači, neće se od njih odustati. Oni će se završiti, ali nažalost, iz nekih razloga nisu se dovršili u prethodnoj financijskoj perspektivi. Nisu izgubljeni jer kažem, postoji stopa ugovaranja koja je dakle, u nekim slučajevima bila i 170, 150% pa se smanjuje. Znači, ali nisu sredstva izgubljena.
Hvala lijepa na odgovoru državnom tajniku. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Miro Bulj. Nije nazočan. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovo Izvješće o korištenju predpristupnog programa pomoći EU i europskih strukturnih instrumenata za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine Klub HDZ-a će podržati. Treba podsjetiti da je Vlada RH obvezna Hrvatskom saboru temeljem zaključka od 24. listopada 2014. podnositi šestomjesečna izvješća o korištenju predpristupnih programa pomoći. Također, moramo znati razdoblje za koje je rađeno ovo izvješće, okolnosti u kojima se radilo i kakve se odluke su mogle donositi. Naime, u siječnju 2016. je formirana Vlada, pa je onda došlo do prijevremenih izbora u rujnu iste godine i do formiranja nove Vlade u listopadu, što znači da je to period kada smo imali tehničku Vladu veći dio vremena. Svako izvješće, pa i ovo nema samo sebi svrhu ako iz njega nećemo iščitati i vidjeti ono što je dobro treba pohvaliti, ali ono što ne i gdje postoji mogućnost za napredak i to treba naglasiti. Tu vidimo da smo od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. iz programa IPA i operativnih programa financijskog razdoblja, znači onog prvog od 2007. do 2013. godine, Europska komisija je na račun nacionalnog fonda doznačila 167 milijuna kuna. Svega 15,54% od ukupno doznačenog iznosa koji je milijardu i 76 milijuna te je plaćeno 233,51 milijun eura ili gotovo 22%. Sigurno da nam je jako bitno koliko je ukupno ugovoreno do tog vremena, znači do 31.12.2016. od ukupno dodijeljenih milijardu 275,66 milijuna eura, ugovoreno je 123,20%, Milijardu 571 milijun eura. U istom razdoblju je u okviru programa financijske perspektive znači, ove nove 2014. do 2020. ukupno ugovoreno 544,16 milijuna eura, te je tako do 31.12. ugovoreno 11,83% od ukupno dodijeljenog znači, 10 milijardi svega je dodijeljeno, ugovoreno pardon, milijardu i 271 milijun. Kako je period od 31.12. do danas veoma dug period, ja bi tu rekla da nas može smiriti činjenica da smo tijekom 2017. korisnicima je stavljeno na raspolaganje novih 2,8 milijardi eura kroz objavljenih 141 natječaj u okviru europskih strukturnih i investicijskih fondova, te je time iznos objavljenih natječaja po operativnim programima od 2014. do 2020. popeo se na 52% ukupne alokacije, odnosno 5,6 milijardi eura. Kako smo u 2018., 2020. nam nije daleko, očekujemo da u ovoj godini to još i kvalitetnije odradimo, odnosno da se raspiše još veći broj natječaja i da se potpiše što veći ugovorni iznos kako bi mogli što veći iznos i povući iz ove alokacije. A ako usporedimo to sa trogodišnjim razdobljem od 2014. do 2016., znači, u te 3 godine se objavilo otprilike natječaja vrijednosti koliko u samoj 2017. godini. I kao što sam rekla, smisao izvještavanja i rasprave o ovoj temi je upravo u pronalaženju novih rješenja, uklanjanja prepreka, bilo zakonskih, kadrovskih ili financijskih, kako bi povećali ili bili što učinkovitiji u povlačenju ovih sredstava. Tako u ovom izvještajnom razdoblju uočeni su slijedeći problemi: kašnjenje s usvajanjem strateških dokumenata, odnosno zakonskih i podzakonskih akata. Stoga bih podsjetila da je upravo i zbog toga Ministarstvo predložilo, pa po tom i Vlada ovom Saboru, pa smo donijeli Zakon o izmjenama i dopunama zakona o regionalnom razvoju RH u prosincu 2017. godine. Također, i strategiju regionalnog razvoja za razdoblje do kraja 2020. godine smo donijeli u srpnju 2017. godine. Nadalje, uočeni su problemi i nedostatak i nedovoljna koordinacija među tijelima nadležnim za ispunjavanje konkretnih uvjeta. Nadalje, ambiciozno inicijalno postavljanje rokova. To znamo da svi imamo veliku želju i naravno, uz pritisak i javnosti, vrlo rado se nadamo da ćemo donijeti odnosno ugovoriti određeni broj projekata, ali veliki su problemi, da ne kažem, prilikom same realizacije, kada dolazimo i sa Zakonom o javnoj nabavi, prije svega izborom najpovoljnijih ponuditelja, žalbama i sve ono što ide uz izuzetno velike, a time i vrijedne projekte. Također, ograničena je primijećena mogućnost utjecaja koordinacijskih i upravljačkih tijela jer nisu u nadležnosti Ministarstva regionalnog razvoja i fondova EU. Svi oni koji rade i koji se susreću sa različitim projektima, pa evo npr., izgradnja kanalizacijskog sustava, sigurno da ne ide preko Ministarstva regionalnog razvoja nego ide preko Hrvatskih voda, pa prema tome i preko Ministarstva zaštite okoliša. Također, kad je u pitanju izgradnja prometnice, evo npr., zaobilaznice Vodica, taj projekt financiran iz EU fondova odradio se preko Hrvatskih cesta, a time je nadležno i Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture. Nadalje, nepostojanje iskustva sektorskih nadležnih tijela s procedurama i standardima EU za izradu strateških dokumenata, kao i nedostupan broj stručnih djelatnika. Ključ svakog uspjeha po meni su ljudi, pa tako isto priliko realizacije europskih projekata od izuzetnog značaja su nam kvalitetni ljudi koji imaju znanja, a i iskustva na provedbi samih projekata. To nažalost, u našim institucijama manjka i to vidimo i kod povlačenja sredstava. Utvrđeno je tako određene manjkavosti jer kao što sam rekla, u kadrovskoj nemogućnosti u povlačenju istih i stoga je također donesena odluka i raspisan natječaj za nova zapošljavanja na korištenju europskih sredstava. Svjedoci smo također kada se vidi da se raspiše natječaj, bez obzira što se zna i stoji da je to za povlačenje europskih sredstava da brojni kritičari prozivaju odakle ta sredstva, da li nam je to potrebno, a onda isti ti će vrlo rado kritizirati da nismo povukli dovoljno sredstava. Ono što također mislim da nije dobro, što brojne osobe koje se i zapošljavaju u institucijama u koje država i sredstva državnog proračuna se troše kako bi ih educirali. Nakon izvjesnog vremena, zbog niskih osobnih primanja odlaze ili u privatne konzultantske tvrtke ili sami postaju privatni konzultanti i ponovno naše institucije koje su nadležne za kontrolu tih postupaka ostaju bez kvalitetnog kadra. Znači, bilo bi nam neophodno vidjeti na koji način zadržati kadar koji vrlo često nakon edukacije i stečenog znanja odlaze iz sustava. Kad analiziramo program IPA i operativni program financijskog razdoblja 2007. do 2013. vidimo da je najviše sredstava dodijeljeno operativnom programu zaštite okoliša i da je u tom periodu plaćeno čak 53,79% i da smo upravo za taj program od početka provedbe do 31.12.2016. ukupno zatražili 94,97% sredstava. Unutar tog programa se saniraju divlja odlagališta, izgrađuju se regionalni centri zbrinjavanja otpada, izgradnje kanalizacijskog sustava, uređaja za pročišćavanje otpadnih voda, te time i ne čudi da smo upravo iz tog programa i povukli najviše sredstava i dobili sredstva iz EU fondova. Nadalje, u okviru operativnog programa promet, raskinuto je 7 ugovora, pa stoga tu imamo zatraženo svega 63% sredstava iako je u okviru tog programa ugovoreno 382 milijuna eura, a dodijeljeno 236, što znači da smo ugovorili više, ali evo, došlo je do raskidanja 7 ugovora, tako da je tu ipak nešto niže sredstava zatraženo u konačnici. Kad pregledamo malo ostale programe, onda možemo primijetiti da je iz operativnog programa učinkovitog ljudski potencijali u navedenom razdoblju objavljeno čak 11 natječaja, što je za pohvalu, dok je npr. iz programa ruralnog razvoja RH, za razdoblje 2014.-2020. raspisano svega 4 natječaja. Tu smo očekivali i mislim da jako puno vapi ruralno područje, odnosno ne samo ruralno područje koje podrazumijevaju i oni koje podrazumijevaju i oni koji ne rade na EU fondovima već pod ruralno područje spadaju sva naselja koja su ispod 5000 stanovnika. U izvještajnom razdoblju utvrđeno je i 28 novih slučajeva nepravilnosti i to čak 23 u okviru Europskog poljoprivrednog fonda za regionalni razvoj. Vjerojatno i zbog toga dolazimo do problema i ove kritike da je raspisano za novo programsko razdoblje svega četiri natječaja iz programa ruralnog razvoja. Služba za suzbijanje nepravilnosti i prijevara je izradila dodatne upute, smjernice, metodologiju i provela različite aktivnosti kako bi sustav za izvještavanje o nepravilnostima imao što manji broj prijava i sumnji na nepravilnosti. Pa evo još jedanput izražavam i svoju osobnu želju i kluba Hrvatske demokratske zajednice uz pozitivno mišljenje. Mi ćemo prihvatiti ovo izvješće da se u narednom periodu raspiše što veći broj natječaja kako bi mogli povući što veći iznos sredstava. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Juričev-Martinčev. Imamo dvije replike. Poštovana kolegica Marija Alfirev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Dakle, kolegice Juričev-Martinčev vi ste tu spomenuli u svom izlaganju slušala sam dosta, ali osvrnut ću se samo na ovaj jedan dio koji se govori, koji govori o operativnom programu učinkoviti ljudski potencijali, pa ste naglasili i na to ću se referirati. Znači rekli ste čak 11 natječaja, a ja bih evo ovako rekla da govorimo o 2016. godini. I tu treba definitivno reći što se tiče civilnog društva trebamo reći ne ponovila se ta godina 2016. godina. Najgore je bilo zaista razdoblje Oreškovićeve Vlade i tu je bilo zaista ono jedno razdoblje koje je izuzetno teško, od koje se mnoge udruge i civilnog društva nisu čak niti oporavile. Kad ste spomenuli 11, dakle ovaj program učinkoviti ljudski potencijali je izuzetno važan za civilno društvo gotovo kad govorimo o njemu, a kad ste rekli ovih 11 programa onda vam trebam napomenuti da je manji dio onih koji se odnosi zaista na širi krug potencijalnih korisnika, a da je veći dio od tih natječaja bio usmjeren ka izravnoj dodjeli sredstava što znači da se pogotovo udruge ili civilno društvo nisu mogle javljati na taj natječaj. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Mariji Alfirev. Odgovor kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala. Kolegica Alfirev, dat ću vama za pravo da više znate o ovom programu nego ja. Ono što se da iščitati učinkoviti ljudski potencijali to je program koji nam ni ne osigurava previše sredstava, niti ih možemo povući. Znači neki natječaji koji su od ovoga raspisani ukupna vrijednost je milijun eura, pa onda ne znam najviše 10 milijuna eura dok jedna izgradnja kanalizacijskog sustava dođe sama za jedan grad nekih 70 milijuna eura. Međutim, ne bih se složila da je bilo, jer kaže poticanje društvenog poduzetništva, osiguranje pomoćnika u nastavi i stručni komunikacijskih posrednika i slično ne vidim da je baš namijenjeno jednoj određenoj udruzi ako su volonteri u nastavi, onda pretpostavljam da se može prijaviti bilo koja škola. I sad da ne nabrajam i sigurno da je 11 natječaja daleko više nego 4 natječaja iz nekog drugog programa. Eto hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovana kolegica Ivana Ninčević-Lesandrić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Juričev-Martinčev, vaš državni tajnik kaže da sredstva iz prethodnog financijskog razdoblja pri faziranju projekata nisu propala obzirom da ste vi predsjednica Odbora za regionalni razvoj i fondove, ja se naravno ne slažem sa vašim kolegom državnim tajnikom ali mene zanima da mi vi objasnite kako to točno ta sredstva nisu propala iz prethodnog financijskog razdoblja pri faziranju projekata, točno kojim odlukama, procesima, što se s njima događalo i u kojem su sada proceduri kad već eto kaže nisu propala. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolegica Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala. Kolegice Ivana Ninčević-Lesandrić ono što je dao odgovor državni tajnik bilo bi najbolje da on objasni. Ono koliko ja znam na koji način su, funkcioniraju fondovi i ako je određeni novac predviđen za određen projekt nije uspio se potrošiti do tog datuma. Nisam baš sigurna koliko on ne propadne. U jedinom slučaju, jedino ako se dogodi da u međuvremenu se raspiše neki natječaj niže vrijednosti, pa sve zajedno do tog datuma uspijemo povući što se bojim da je jako, jako teško.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Damir Mateljan, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege vas sedmero koji ste još ostali. Dakle, ovo izvješće završava 31.12.2016. godine. To niti je više aktualno, niti ti podaci za 2016. godinu govore o snazi apsorpcije RH za korištenje fondova EU, niti o trenutnoj kapacitiranosti prije svega javnog sektora za pripremu, ugovaranje i provedbu projekata EU. Ovo izvješće o korištenju sredstava EU fondova u RH u 2016. godini zapravo je možda prilika da svi zajedno ponovimo lekciju o tome što su to europski fondovi, koja su nam to sredstva i na koji način raspolaganju. Međutim evo i ova gustoća danas u Saboru zapravo govori o tome koliko smo mi saborski zastupnici senzibilizirani za ovu izuzetno važnu temu. Ulaskom u punopravno članstvo Republike Hrvatske u EU mi smo osim predpristupnih programa pomoći iz financijske perspektive 2007. do 2013. koji kod nas iznimno završava 31. ožujka ove godine Republika Hrvatska je postala korisnica sredstava europskih strukturnih i investicijskih fondova iz kojih je za RH u financijskoj perspektivi 2014. do 2020. na raspolaganju gotovo 11 milijardi eura, točnije 10,766 milijardi eura. Za cilj ove kohezijske politike od tih sredstava osigurano je 8,4 milijarde eura, nešto više od 2 milijarde eura, to je za poljoprivredu i ruralni razvoj, te 253 milijuna eura za ribarstvo. Dakle, ukupno 10,7 milijardi eura. Tih 10,7 milijardi eura je najčistiji, najzdraviji, najjeftinije ako hoćete, najpotentniji novac kojeg je danas imamo na hrvatskome tržištu. To su sredstva na koje RH računala u smislu unapređenja najslabijih segmenata domaćeg gospodarstva, poput strukturnih problema tržišta rada, zbog kojih RH ima jednu od najnižih stopa zaposlenosti, participacije na tržištu rada. To su sredstva kojima bismo mogli podići inovativnost, po čemu smo također najlošija zemlja od svih zemalja država članica srednje i istočne Europe. To su sredstva koja bi u konačnici trebala podići konkurentnost hrvatskog gospodarstva i podići ga sa dna država članica EU. RH je u doba recesije, dakle od 2009. do 2015. godine izgubila 11% realne vrijednosti BDP-a, što je čini jednom od 7 država članica s najdubljom i najduljom recesijom u EU. Upravo ta činjenica dovoljno plastično govori o tome koliko je važna apsorpcija sredstava EU fondova kao alata za podizanje rasta BDP-a. No, da li mi u tome uspijevamo? Pa sudeći po posljednjem izvještaju Europske komisije i analizi ne samo ovog izvještaja jer je ovo izvješće pase, vidljivo je da baš i nismo u tome uspješni. Činjenica je da smo, za razliku od 2016. godine, na koju se ovo izvješće odnosi, u 2017. godini ostvarili napredak prije svega, u količini raspisanih natječaja i ovjeri sredstava. Međutim, kad te rezultate sagledamo u cjelini, oni su još uvijek iznimno nisko. Za razliku od 2016. godine, u 2017. godini od ukupno 10,7 milijardi eura, koliko je ukupna lokacija i svih ESI fondova u financijskoj omotnici 2014.-2020. do sada je raspisano natječaja u visini 5,6 milijardi eura, dakle, što čini 52% ukupne lokacije. Napredaj u odnosu na 2016. godinu je učinjen u porastu ugovorenih sredstava. Tako je visina ugovorenih sredstava u 2017. 3,7 milijardi eura, što je 35% sredstva od ukupne alokacije. No, sad slijedi onaj ključni moment, tj. podatak koji je jedini realni pokazatelj uspješnosti povlačenja EU sredstava. Mi smo dakle, od 3,7 milijardi eura ugovorenih u 2017. povukli dakle, isplaćeno je ukupno 927 milijuna eura, to 7,5%. Zbog čega je toliki nesrazmjer ugovorenih i isplaćenih sredstava? Pa, uvažene kolegice i kolege, kad znamo da u državnoj javnoj službi radi preko 100 tisuća ljudi, a da je angažirano dakle, novih 10,7 milijardi eura, nekih možda više od 1000 ljudi, onda su rezultati takvi i za očekivati. U godinama koje slijede do kraja ove financijske perspektive, do 2020., odnosno do 2023. najveći problem biti će provedba. Dolaziti će do uskih grla u kapacitetima provedbenih tijela koja jednostavno neće biti u stanju obraditi količinu pristiglih izvještaja sa pojedinih projekata korisnika, te će oni kasniti, a vidljivo je da već i kasne sa isplatom sredstava, što može realno dovesti do katastrofe, odnosno do dekomitmenta, tj. do povrata sredstava. E, pa što nam je činiti? Pa nažalost, bojim se da se ne može učiniti puno toga jer je ova Vlada propustila, a to je zaključila Europska komisija u svom nedavnom izvješću, provesti strukturne reforme i to prije svega javne državne uprave koja je ključna za sustav povlačenja EU sredstava. Naša javna uprava jednostavno nije sposobna, nije kapacitirana provesti već ugovorene projekte, a dokaz da je tome tako su projekti tzv. velike vrijednosti, odnosno projekti od državne nacionalne važnosti kao što su projekti prometne infrastrukture, pruge Dugo Selo-Križevci, odnosno Križevci-državna granica, kao što je to most Čiovo, kao što je to zračna luka Dubrovnik, pa i Pelješki most, gdje smo propustili učiniti određene predradnje kao što je to recimo, dogovor sa susjednom državom. Provedba ovih projekata velikih vrijednosti dovoljno govori o kapacitiranosti centralne države, a kad se spustimo na 556 jedinica lokalne samouprave, onda smo svjesni da neprovođenje strukturne reforme javne uprave u sinergiji s neprovođenjem reforme lokalne samouprave, da je to put u katastrofu barem što se tiče povlačenja sredstava EU fondova. Krenimo sad sa javnoga sektora na privatni sektor, odnosno sa infrastrukturnih projekata ka projektima jačanja konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Mislim da je srce našeg gospodarstva, doduše malo bolesno srce, to su mikro i mala poduzeća, ona od dvoje do 200 zaposlenih, njih je preko 2000 javilo se na natječaj E-impuls, dakle još u 2016. godini, a to je, na tu se godinu dakle, odnosi ovo izvješće, vrijednost potpora koje su zatražili je nekakvih 455 milijuna kuna, dakle 218 tisuća kuna po projektu, dakle, to je razmjerno mali novac. Međutim, za te tvrtke, to je iznimno velik novac, novac na kojeg su računali, novac na za kojeg su imali planove. Odugovlačenje postupaka odabira i podjele potpora izbezumljuje poduzetnike, demotivira ih da u ubuduće se uopće prijavljuju i da uopće troše energiju na pokušaj javljanja na natječaje za EU sredstva. Slično je i u javnom sektoru. Kasne evaulacije projekata za mjeru 7 2 ruralnoga razvoja evaulacija projekta trajala je preko godinu dana. Za mjeru 7 4 evaulacija još uvijek nije gotova, no unatoč svim obećanjima ministra. Postavlja se pitanje, zapravo onda tko je odgovoran za takvu situaciju? Ja sad neću poput kolega iz MOST-a reći ovaj, da je za takvu situaciju odgovorna politička elita i da su odgovorne sve vlade do sada. Zapravo, odgovorni ste vi. Tu ne mislim naravno direktno na vas osobno, čak ne mislim niti na vaše ministarstvo ali mislim na Vladu u cjelini. Ova Vlada je dobila povjerenje građana, ova Vlada dobila je povjerenje i ovog Doma kakvu takvu većinu, ali je dobila dakle većinu i obećala je građanima provođenje strukturnih reformi koje se na žalost ne provode. Umjesto dakle da se provode strukturne reforme u lokalnoj samoupravi Vlada gubi energiju na zakone poput lex šerifa. Umjesto da se ide u strukturnu reformu javne uprave, Vlada sama sebi pokušava odgonetnuti što je to važno u Istambulskoj konvenciji. Dakle, stvar je prioriteta koji su potpuno, potpuno poremećeni. Stoga na kraju mogu zaključiti zapravo da ne znam da li će klub SDP-a podržati ovo izvješće, jer ovo izvješće je skup podataka koji su naravno točni, koji su ispravni. Međutim, ono što zasigurno klub SDP-a neće podržati, a neće podržati politiku Vlade prema sustavima koji se bave apsorpcijom sredstava EU fondova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mateljanu. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite.
Gospodine Mateljan, vi ste rekli da je Hrvatska trebala koristiti EU fondove za razvoj. Međutim, činjenica je da ih nije iskoristila, odnosno ili bila nesposobna ili ti fondovi, odnosno kako bih to rekao ili su ta sredstva zapravo mačak u vreći koji se ni ne može iskoristiti. Mislim da je kombinacija oboje. S jedne strane uvjeti za dobivanje novca iz fondova su takvi da ih mi ne možemo ostvariti, a s druge strane vladajuća većina i sada i ranije ne čini ništa po tom pitanju i zapravo najveća laž koju su naši građani, koja im se servirala kod ulaska u EU je bila da jednom kad se uđe u EU da ćemo tada mi davati malo, a dobivat puno. Pa to je bila priča Jadranke Kosor. Ona je govorila dobro je što smo siromašna zemlja, dobro je što nemamo jer kao EU ima pa će oni nama puno dati. Međutim, kako vrijeme prolazi vidi se da Hrvatska u EU samo propada, vidi se da su izdavanja za EU enormna, a nakon izlaska Velike Britanije iz EU bit će još veća. A da sredstva koja dobivamo nazad zapravo nisu ravna sredstvima koja dajemo za nju. I postavlja se odnosno dovodi se u pitanje smisao samog članstva u EU, odnosno koristi za Hrvatsku od tog članstva. Ako gledamo statističke pokazatelje broj zaposlenih, ako gledamo ono što Hrvatska proizvodi sve je u padu. Nakon sloma brodogradnje po direktivi EU bit će još par tisuća nezaposlenih, past će još BDP i što drugo da kažem. Mi u EU propadamo i što prije ljudi shvate to, prije ćemo iz nje izaći i spasiti se. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Pernaru. Odgovor kolega Mateljan, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa jedan od razloga zbog čega sam ja na referendumu glasao za ulazak u EU i zbog čega sam nagovarao građane da glasaju za ulazak u EU su upravo sredstva EU fondova koja su kao što sam i rekao u svojoj raspravi najjeftinija, najpotentnija sredstva koja možemo imati danas na tržištu. To što mi nismo sposobni ta sredstva povući iz EU fondova to nije krivica EU, nego to je naša krivica. Ne moramo ni izmišljati toplu vodu. Pogledajmo jednu Poljsku ili jednu Slovačku koje su uspješne u tome. To što smo mi na dnu Europe po povlačenju sredstava iz EU to nije problem EU, to je naš problem, to je problem našeg neprovođenja reformi, to je problem naše nepripremljenosti, to je problem naše javne uprave, to je problem naše lokalne samouprave. Postoje svijetli primjeri, postoji čitav niz jedinica lokalne samouprave koji su upravo kroz sredstva EU podigle svoje proračune za nekoliko puta. Dakle, može se. Sredstva EU su realna, ona postoje. Postoje procedure koje su takve kakve jesu. Međutim, ukoliko imate znanja, ukoliko imate potencijala, ukoliko imate motiva, volje i želje ta sredstva možete pametno iskoristiti. Ponavljam još jedanput, dakle to što to mi nismo iskoristili nije kriva EU, nego smo krivi mi sami.
Zahvaljujem kolega Mateljan na odgovoru. Sljedeća replika Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolega Mateljan, vi ste govorili, kritizirali ste nesrazmjer ugovorenog i povučenog novca odnosno eura. Zaista ako ne povučemo sredstva rekla bih sve ono ranije uzalud nam trud svirači. Međutim, ipak to nije kritika koja se upućuje i koju treba uputiti ovom ministarstvu. Po meni njihov zadatak je ne bi, nije rekla raspisati što veći broj natječaja, nego mogu po jednom natječaju potpisati što veću vrijednost ugovora, a sve ono nakon toga što slijedi sa onim potpisnikom, korisnikom tih EU sredstava sa izvođačem radova, jer najčešće se radi i najveća vrijednost radova je prilikom izgradnje određenih komunalnih infrastrukturnih projekata i objekata. To je već problem Zakona o javnoj nabavi, Povjerenstva za kontrolu postupka javne nabave. Naime, tu mi nailazimo na jako puno problema, a to vi sigurno znate kao netko tko također raspisuje natječaj i kad su u pitanju projekti i objekti od par sto tisuća ili koji milijun kuna kako se tek i što se sve događa kad se radi o objektima vrijednosti više desetaka milijuna eura.
Zahvaljujem kolegici Branki Juričev-Martinčev. Odgovor kolega Mateljan.
Hvala lijepa. Vjerujem da ste me dobro slušali, da ste čuli kada sam rekao dakle da ja osobno, dakle ne smatram da je za to odgovorno isključivo Ministarstvo regionalnog razvoja. Naprotiv, kriva je dakle cjelokupna Vlada, ovo ministarstvo možda i najmanje. Problem je u kapacitiranosti ljudi koji rade na obradi projekata. Za ovaj recimo konkretan primjer za ovaj e-impuls dobili ste nekakvih 1000, 1000 obrazaca, znači 1000 izvještaja koje je trebalo obraditi i onda vam se jave djelatnici koji odu na godišnji odmor, ne mogu obraditi te izvještaje, a korisnici ostanu bez novaca. Dakle, čekaju umjesto mjesec, dva, tri, čekaju po 6 mjeseci, po godinu dana i projekti im propadaju. Ne kažem da je ovo Ministarstvo krivo što Hrvatske željeznice nisu sposobne napraviti jedan suvisli javni natječaj. Ne kažem, dakle, da je to Ministarstvo krivo što recimo, država nije prije ugovaranja Pelješkog mosta ipak na bilateralnoj razini razgovarala sa BIH i te probleme riješila i stavila ih sa strane. Nije problem ovog Ministarstva dakle, što u RH ne postoji krovna institucija, krovno Ministarstvo koje bi nadgledalo isključivo kao jedno Ministarstvo sustav povlačenja sredstava. Dakle, ali u cjelini i ovo Ministarstvo i Hrvatske željeznice su dio Vlade. Dakle, ova Vlada je odgovorna.
Zahvaljujem kolega Mateljan na odgovoru. Slijedeća replika, poštovana kolegica Ivana Ninčević-Lesandrić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega, drago mi je da ste rekli da nam nitko nije kriv već naša nesposobnost. Dakle, i druge zemlje u Europi koje su bile daleko iza nas su imale jednake prilike kao i mi i oni su ih iskoristili. Mi smo jednostavno nesposobni, a upravo ta nesposobnost se najviše vidi na ovome natječaju koji ste upravo spomenuli, a to je Impuls, natječaj na kojem su prijave premašile 806 milijuna kuna, alokacija je bila 250 milijuna, 2099 prijava, a ono što dokazuje pravu nesposobnost koji mi imamo upravljanjem onoga što nam je dano na dlanu, dakle, nepovratna sredstva, mi ne znamo s njima upravljati, a opet, naglašavam, nesposobnost kod E-impulsa natječaja koji je 84 dana stajao zaboravljen, ali doslovno zaboravljen u hodnicima Ministarstva. Nakon toga je evaluacija, dakle čekalo se na rezultate umjesto 120 dana, godinu i tri mjeseca. Znate vi što je za jednog poduzetnika čekati godinu i tri mjeseca? Današnji poduzetnik nekakav stroj ili program koji je tražio prije godinu i 3 mjeseca, danas već 6 novih verzija ima. Pa njemu to više ne treba. A da ne govorimo da tu pričamo o nekoliko tisuća radnih mjesta jer jako dobro znamo, ja sam osobno pisala aplikacije za Impuls, jako dobro znamo da ona obvezuje radna mjesta. Znači, vama je bio sasvim normalno da se zaboravi na te prijavnice, nego da se ljudi zapravo zaposle. I to je ono što je problem. To je pravi dokaz nesposobnosti. A da stvar bude gora, pokušavali su se pravdati anonimnom prijavom, pa kad sam poslala premijeru zastupničko pitanje da li je istina da je anonimna prijava stigla zbog toga što su SOR-ovci zapravo radili evaluaciju natječaja čija je evokacija 250 milijuna kuna, onda je on odgovorio: da, nažalost, evaluaciju su radili ljudi koji nisu za to kompetentni. I o čemu ćemo mi više pričati? Mi imamo crno-bijelo na papiru dokaz naše nesposobnosti. Dakle, nije nam kriva EU nego smo jednostavno krivi sami. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Ivani Ninčević-Lesandrić. Odgovor, kolega Mateljan.
Hvala gospodine predsjedavajući. Da, to sam i rekao. Dakle, što je to novi slogan moje stranke, sve je na nama, a to naravno vrijedi i za sve nas. Sve je na nama. Postoje primjeri dobre prakse, postoje dakle, jedinice lokalne samouprave, regionalne samouprave, postoje konzultantske tvrtke koje pokušavaju iz te siline EU sredstava povući ono što je nužno za provođenje projekata kako bi povećali svoju konkurentnost. Takvi primjeri postoje. Naravno, to nije samo gradnja infrastrukture. Dakle, nije smisao EU projekata graditi isključivo nogostupe, graditi ceste, graditi domove kulture, nego dakle, to je po meni prije svega ulaganje u konkurentnost našega gospodarstva. I tu smo najviše zakazali. Dakle, najviše smo zakazali u odnosu javnog sektora prema privatnom sektoru i upravo taj dio, dakle, taj segment u kojem smo zakazali, daje pogonsko gorivo onima koji poput kolege Pernara govore što će nam EU? EU je loša. Ljudi upravo iz tih razloga počinju i vjerovati u tu priču. Što će nama EU kad niti besplatan novac koji nam EU daje ne možemo povući kako bismo sami sebe učinili konkurentnijima i boljima. Ja sam svjestan i uvjeren sam dakle, da u vrhu Ministarstva postoje kvalitetni istinski ljudi koji bi htjeli, koji žele učiniti nekakav bolji iskorak. Međutim, ono što im nedostaje, nedostaje im po meni, prije svega hrabrosti da se upuste u reformu javne uprave. Javna uprava je glavni kočničar razvoja ne samo povlačenja sredstava EU fondova, nego još inih mnogih drugih stvari.
Zahvaljujem kolegi Mateljanu na odgovoru. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Bojan Glavašević. Nije nazočan. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se poštovanom državnom tajniku Velimiru Žunac na obrazloženju i njegovim suradnicima Filipu Miličeviću, voditelju odjela i stručnoj suradnici Hani Kos na nazočnosti. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti. S ovime smo iscrpili točke za današnji dan. Nastavljamo sutra u 9,30 sati s točkom dnevnog reda Izvješće o uredbama koje je Vlada RH donijela na temelju zakonske ovlasti. Zahvaljujem se i ugodan ostatak dana. SJEDNICA PREKINUTA U 17,47 SATI.
I zadnja točka o kojoj glasujemo. Izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći EU, europskih strukturnih instrumenata za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine. Predlagatelj akta je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se izvješće o korištenju predpristupnih programa pomoći EU i europskih strukturnih instrumenata za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2016. godine. Molim glasujmo. Utvrđujem da većinom glasova: 87 za, 0 suzdržanih, 2 protiv, da je donesen zaključak kako ga je predložilo saborsko matično radno tijelo. Prije nego što nastavimo sa radom, točkom koju raspravljamo, da vas izvijestim samo o planu rasprava u Hrvatskom saboru za idući tjedan. Dakle, u utorak bi započeli sa Prijedlogom plana usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU za 2018. godinu. Drugo, konačni Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani. Treće, konačni Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o službi u OS RH. Četvrto, Prijedlog zakona o zaštiti prijavitelja nepravilnosti. U srijedu i četvrtak izjašnjavali bi se o amandmanima na konačni prijedlog Poslovnika Hrvatskog sabora i u petak završili bismo sa glasovanjem. Hvala vam lijepa i sada se vraćamo na točku dnevnog reda.