Zahvaljujem se predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Prijedlog zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti je sad u drugom čitanju. Ja ću samo podsjetiti na osnovne elemente zakona. Dakle poslovi hidrometeorološke službe, statusi i ovlasti zavoda normirani su Zakonom o obavljanju poslova hidrometeorološke službe u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj, dakle Zakonom koji je na snazi još od '78. godine. On je u međuvremenu, 3x mijenjan tako da smo postojala je, dakle ukazala se potreba da se sukladno suvremenom zakonodavnom okruženju prilagodi ovaj zakon novim potrebama i zato idemo sa ovim Prijedlogom zakona o meteorološkoj hidrološkoj djelatnosti. Ovim Zakonom uredili smo sljedeća pitanja, dakle pružanje pouzdane i pravovremene informacije za potrebe temeljnih interesa Države a to su obrana, zaštita i spašavanje, te osiguranje sigurnosti kopnenog i pomorskog prometa i za potrebe upravljanja na razini politika, na širim područjima upravnog djelovanja kao što su poljoprivreda, šumarstvo, promet, urbanizam, građevinarstvo, zaštita od poplava, opskrba, energijom, zdravstvo, osiguranje kulturnog nasljeđa itd. Ove informacije temelje se na uspostavi motriteljske državne mreže, to je meteorološka, hidrološka, meteorološko oceanografska motriteljska državna mreža koje se ovim zakonom uspostavljaju na zemljištima u vlasništvu RH ili na zemljištima regionalne ili lokalne samouprave što do sada nije bilo pravilo. Naime neke klimatološke i kišomjerne postaje uspostavljene su bile do sada na privatnim zemljištima i na taj način nisu definirane kao zaštićeno motrilište te na taj način nisu u tzv. zaštitnim zonama pa su kroz vrijeme neke od njih kompromitirane kontaktom gradnjom ili različitim neprimjerenim sadržajima i djelatnostima u zoni mjerenja koji su narušili vjerodostojnost podataka. Ovaj zakon dakle člankom 8. ovu činjenicu ispravlja. Zakonom je definirana i jasna svrha rada izvođača meteorološke i hidrološke djelatnosti, definirana je i jasna raspodjela dužnosti, zadataka i područje odgovornosti izvođača djelatnosti što predstavlja također čvrst temelj za osiguranje sredstava za ispunjavanje tih zadataka. Definirana je i nedvojbena uloga Državnog hidrometeorološkog zavoda kao službenog središta za upozorenje na vremenske, atmosferske pojave te događanja na moru i vodama sa ciljem sprječavanja zbunjenosti i nejasnoće u javnosti. Naime člancima 13. do 18. definira se što je službeni podatak, na koji način se dobiva, kojom metodologijom, na koji način se objavljuje i naravno pohranjuje. Novost ovog zakona je uspostava jedinstvenog državnog sustava meteoroloških i hidroloških upozorenja te izdavanje jedinstvenog upozorenja na vremenske nepogode što u proteklom periodu i nije bio slučaj. Zakonom je definirano osiguranje rada državne mreže hidroloških i meteoroloških postaja. Člankom 6. definirani su poslovi i financiranje djelatnosti hidrometeorološkog zavoda od interesa za RH i namjena prihoda od aktivnosti isključivo za razvoj i poboljšanje njenog djelovanja. Da podsjetim, prihodi su iz prihoda, prihodi iz proračuna RH od projekata i usluga korisnicima a najveći korisnici su usluga hidrometeorološkog zavoda HEP, Hrvatske vode, Hrvatske ceste i ostali veliki sustavi. I konačno neposredna međunarodna komunikacija nije bila do sada definirana starim postojećim zakonom, sada je to člankom 20. ovoga Zakona je ispravljeno odnosno hidrometeorološki zavod predstavlja RH u međunarodnim organizacijama. Inspekcijski nadzor vrši Državni inspektorat, što je definirano člankom 23., upravni nadzor nad zakonitošću rada provodi Ministarstvo zaštite okoliša definirano člankom 22. i provođenje ovog zakona ima minimalne učinke na proračun RH. Između prvog i drugog čitanja nije bilo nikakvih konkretnih primjedbi osim primjedbe Odbora za zakonodavstvo na tri članka nomotehničke naravi koje su ispravljene i ugrađene u ovaj tekst. Zaključno bih samo napomenuo nekoliko činjenica, dakle DHMZ trenutno skrbi o meteorološkoj, hidrološkoj i državnoj mreži za praćenje kvalitete zraka koje je nužno modernizirati i automatizirati. U tom smislu uz potporu Ministarstva zaštite okoliša i energetike u provedbi je strateški projekat METMONIC koji predstavlja modernizaciju meteorološke motriteljske mreže u RH u ukupnoj vrijednosti od 350 milijuna kuna. Projektom će se uspostaviti i automatizirati 450 postaja, od čega 6 radarskih postaja, 5 meteorološko-oceanografskih plutača, 2 mjerača profila vjetra te uspostaviti platforma za prikupljanje i kontrolu svih podataka. Sada da podsjetim, u RH, RH raspolaže sa 3 radara to su Čepin, Bilogora i Sljeme, a Jadran je trenutno nepokriven meteorološkim radarima. U provedbi je i Projekat RQ, projekat proširenja i modernizacije državne mreže za trajno praćenje kvalitete zraka ukupne vrijednosti od 110 miliona kuna sufinanciran iz strukturnih fondova EU. Zahvaljujem se.
Imamo dvije replike. Prvi je kolega Mikulić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče sabora. Poštovani državni tajniče sami ste u svome izlaganju istaknuli kolika je važnost ove jedinstvene grane za cjelokupno civilno društvo i za našu poljoprivredu, za naše gospodarstvo, za obranu zemlje, za turizam. No, da bi imali točne podatke također moramo imati i dobar sustav koji će nam ih dati stoga me zanima u kojem stanju se nalaze naše meteorološke, hidrološke, fenološke, oceanografske motriteljske postaje državne mreže s obzirom da su od velikog značaja za RH te planira li se i kada dodatna ulaganja u razvoj i širenje državne mreže motriteljskih postaja? Hvala.
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem se. Mislim da su svi ovi objekti u trenutnoj fazi modernizacije i upravo sam rekao da su osigurana određena sredstva što nacionalne komponente, što komponente iz Europskih fondova. Mislim da se sad ovog trenutka priprema i projektna dokumentacija odnosno sve ono što je u formalno pravnom smislu potrebno da bi se ta modernizacija i privela, privela kraju.
Druga replika poštovani kolega Vlaović. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče sabora. Državni tajniče, RH kroz ovaj zakon će ojačati sustav Državnog hidrometeorološkog zavoda, praćenje klimatskih promjena međutim činjenica da u odnosu na neke države u okruženju nismo učinili dovoljno u tom pravcu. Naime, neke države su donijele odluku da svojim tijelima da osnivaju vijeće za praćenje klimatskih promjena ili drugi naziv ovisno o državi gdje je donešena takva odluka, jer svjedoci smo od strašnih i brzih klimatskih promjena i ne možemo se samo na to priviknuti kako je rekla jutros jedna djelatnica Državnog hidrometeorološkog zavoda nego moramo učiniti sve da kvalitetno pratimo te promjene i da zaštitimo i prirodu i čovjeka i imovinu. Mislim da u tom pravcu mora i Hrvatska donijeti odluke. Hvala.
Odgovor izvolite.
Zahvaljujem se uvaženi zastupniče, dakle temeljem ovog zakona smo i predvidjeli mogućnost da se upravo institucionalno prati ovaj problem, dakle da se osnivaju ovakva vijeća i u RH.
Sada ćemo pitati izvjestitelja odbora želi li uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika HDZ-a poštovani kolega Domagoj Mikulić. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege, prijedlog zakona o kojem danas imamo priliku raspravljati predstavlja jedan tehnički zakon vrlo korektno urađen od strane našega ministarstva. Njime se utvrđuju poslovi meteorološke i hidrološke djelatnosti koje su od velikog interesa za RH. Ovim zakonom definira se nadležnost, odgovornost, opseg i sadržaj poslova unutar ovih djelatnosti kao i uvjeti za njihovo obavljanje. Iz dosadašnje prakse u primjeni još aktualnog zakona uvidjelo se kako zbog neučinkovitosti u provedbi postoji potreba za prilagođavanjem modernim zakonodavnim institutima, informatizaciji, ulaganjima u sustave koji su danas jednostavno nužni. Nužno je osuvremenjivanje ove djelatnosti upravo zbog važnosti ove jedinstvene grane za potrebe cjelokupnog civilnog društva, obrazovanja, obrane zemlje, upravljanja prometom, energetikom, poljoprivredom, turizmom i sl. Njena potreba u svim navedenim segmentima dobiva posebni značaj s obzirom na klimatske promjene i brojne vremenske ekstreme kojih smo danas svi zajedno svjedoci i koji i uvelike utječu i na društveni pa i ekonomski razvoj RH. Brzo prepoznavanje sadašnjih i budućih meteoroloških promjena uvelike pomaže u prevenciji i sprječavanju ili barem ublažavanju posljedica koje promjene imaju. Prevencija i rano prepoznavanje promjena je važna poglavito kada uzmemo u obzir da je u posljednjih 30-tak godina u RH u prosjeku 70% svih šteta i ekonomskih gubitaka od katastrofa kao što su suše, poplave, olujni vjetrovi, toplinski valovi, pripadaju upravo čimbenicima iz sfere meteorologije i hidrologije. Samo ovaj podatak jasno pokazuje kako informacija o klimi, o vremenu, o stanju mora i voda moraju biti sastavni dio svake državne strategije upravljanja i smanjivanja rizika od katastrofa. Upravo ovim prijedlogom zakona uređuju se područja zakonskog osiguranja rada državne mreže meteoroloških i hidroloških postaja koje će siguran sam rezultirati pružanjem informacija onih pouzdanih i pravovremenih i za potrebe poljoprivrede i za potrebe prometa, građevinarstva, zaštita od poplava, gospodarskih djelatnosti i svega onoga što predstavlja temeljne interese naših građana i naše države, ali ne samo u ovom slučaju naše države i naših građana već i cijele međunarodne zajednice kroz standardizirano praćenje i evidentiranje podataka i promjena na europskoj ali i svjetskoj razini. Usvajanjem ovog prijedloga zakona osuvremenit će se zakonodavni okvir u ovo području, osigurati će se neprekidno održavanje sustava motrenja stanja atmosfere i hidrosfere, o čijoj važnosti sam govorio i ranije, osigurati će se uspostava jedinstvenog sustava upozorenja na nepogode, regulirati će se obavljanje međunarodnih obveza iz ove djelatnosti, regulirati će se nadležnost Državnog hidrometeorološkog zavoda kao izvršitelja ove djelatnosti i načina financiranja istoga. Vrlo je važno da zakonski reguliramo informiranje naše javnosti prema stručnoj metodologiji i smjernicama Svjetske meteorološke organizacije kroz uvođenje kategorije službenih podataka s čime uvodimo i odgovornost u objavljivanju podataka koje imamo danas u javnom prostoru i na ovaj način građani će DHMZ znati da se radi o točnim i relevantnim podacima iza kojih stoji ovaj cjelokupni sustav. Kroz motrenje i sustavno prikupljanje podataka atmosferskih i hidroloških pojava unutar jedinstvenog informacijskog sustava uključenog u međunarodne informacijske sustave, osiguravamo vitalne informacije za zaštitu života, prirode i materijalnih dobara. Samo uključivanje u jedinstvene sustave motrenja, promjena osigurava nam dugoročni, kvalitetan razvoj ove struke u skladu sa znanstvenim i tehnološkim dostignućima na svjetskim razinama što uz jasnu definiranu organizaciju i način obavljanja poslove meteorološke i hidrološke djelatnosti, zasigurno je jamac ispunjenja ciljeva koje sam ranije spominjao. Upravo zbog svega ovog navedenog, klub HDZ-a će podržati Prijedlog Zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti, hvala.
Idemo sada na drugi klub, to je Klub zastupnika IDS-a, PGS-a i RI-a, poštovani kolega Emil Daus, izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, poštovani g. državni tajniče sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti koji između ostalog ima za cilj stvoriti preduvjete za kvalitetnije i učinkovitije prikupljanje i obradu potrebnih podataka kako bi se spriječile ili barem umanjile neželjene posljedice raznih nepogoda i s te strane to treba pozdraviti isto kao što treba pozdraviti i višedesetljetni rad raznih znanstvenika, profesora, inženjera meteorologa, hidrologa i svih onih koji na razne načine svojim radom i znanjem doprinose izgradnji i nadogradnji sustava. Vjerujem a i čuli smo maloprije svi zajedno da smo svjesni klimatskih promjena posljednje vrijeme i ono što one sa sobom nose ili da se do kraja slikovito izrazim, ono šta sobom odnose. Posljedice klimatskih promjena sve se više osjećaju kod nas u Istri, velike vremenske amplitude od velikih oborima do ekstremnih suša sve su češće. Osim jesenskih, sada su počele i proljetne poplave, klizišta, odroni i sve ostalo što se događa kada su promjene nagle i ekstremne ali ne želim danas pričati toliko o tome, vjerojatno će još netko učestvovati u raspravi po tom pitanju koliko o jednoj drugoj stvari. Ovaj me i prijedlog zakona zapravo ponukao na jednu pozitivnu reakciju kojom želim podsjetiti one koji znaju i zaintrigirati one ostale te zapravo senzibilizirati cjelokupnu javnost na problem bujičnih vodotoka i povremenih kratkoročnih poplava koje su sve češće počele biti kod nas u Istri. naime, sitarsko podzemlje je krško, šuplje je, međusobno povezano raznim špiljama, kavernama, ono se tijekom normalnih padalina redovito puni vodom ali problemi se znaju događati u nadzemnim tokovima. Praktički, svi pritoci Mirne, Raše i pazinskog potoka su bujični vodotoci. Dakle, radi se o brdovitom području središnje i sjeverne Istre koje je isprepleteno raznim prirodnim kanalima te manjim i većim potocima, riječ je o velikom slivu koji obuhvaća masiv Učke i Ćićarije te sve brežuljke i brda Pazinštine, Buzeštine, Bujštine. Za razliku od nizinskog djela Hrvatske gdje se može predviđati rast vodostaja na dnevnoj ili višednevnoj bazi, u Istri je to praktički nemoguće. U kratkom vremenskom roku tijekom iznenadnih pljuskova sa svih se tih brda spusti tolika velika količine vode koja se pretvara u bujicu i uništava poljoprivredna dobra te javnu i privatnu infrastrukturu. naravno da sa sobom nosi zemljani i kameni materijal koji zatrpava korita glavnih potoka i rijeka te time stvara dodatne probleme. Ako pričamo o pazinskom potoku, onda svakako moramo misliti o Pazinskoj jami, posebnom prirodnom fenomenu u kojem ponire Pazinčica ali zbog prirodnog sustava sifona u svom ponoru, ponekad ne može progutati svu vodu koja dolazi što uzrokuje poplave cijele doline uzvodno od Pazinske jame. Vidite, pred više od 100 g. Austrougarska monarhija imala je po tim istarskim brežuljcima izgrađen sustav malih brana tzv. brilja koje su već u samim brdima sprječavale odnošenje mulja i kamenja nizvodno kao što su odmah usporavale i samu brzinu vode. To je vrijeme kada se te brilje gradilo ali i održavalo odnosno izmuljavalo ručno, danas sa svom dostupnom mehanizacijom ne činimo. Stanovnicima tog područja nije jasno zašto se od toga odustalo kada je sustav bio učinkovit. Još je manje jasno da se sustav obrane od poplava planiralo graditi u nizinskom djelu gdje bi se potopilo još malo kvalitetne poljoprivredne zemlje koja je ostala te u potpunosti poremetilo prirodni i klimatski mikrosustav tog područja. Znate, Italija je između dva svjetska rata kad je vladala u Istri i osušila Čepićko jezero i od njega napravila jednu od dva najveća polja za proizvodnju hrane u Istri. Kvalitetne zemlje za konkurentnu poljoprivredu, posebnu povrtlarsku, u Istri ima samo u nizinama i to treba čuvati a zaštitu od poplava pokušati osigurati štoviše uzvodno, sprječavati same uzroke. Stoga, s ove govornice apeliram i pozivam da se problematici bujičnih vodotoka u Istri pristupi u sklopu programa zaštite od štetnih djelovanja voda i ostalih programa zaštita koje postoje ali na jedan zasebni, dorađeni način koji će naravno biti dio cjelokupnog sustava ali s ugrađenim specifičnostima tog područja jer jednostavno nije isto kada se problematici vodotoka pristupa na području Karlovca, kada je to u Podravini, Posavini, Dalmaciji ili Istri, svaki kraj ima svoje specifičnosti. Moram reći da je suradnja s Hrvatskim vodama i vodnogospodarskim ispostavama na tim područjima jako dobra, u nekim lokalnim samoupravama i odlična te da se veoma mnogo napravilo zadnjih godina po pitanju zaštite i održavanja. No ova me tema ponukala da ukažem na one stvari koje možemo učiniti još boljim jer sa samo malo razumijevanja, stanja na terenu i manjih nadopuna u sustavu, možemo učiniti mnogo u sprječavanju neželjenih posljedica, poplavljenih objekata, oštećenih prometnica, sustava opskrbe vodom, energetikom i komunikacijama te ništa manje važno, uništenih poljoprivrednih površina, godišnjih uroda poljoprivrednika. Zato da, svakako treba postaviti još bolji sustav monitoringa, povećati broj mjernih uređaja gdje je to potrebno, napraviti analize svih parametara koji su mjerljivi ali treba i u samom sustavu održavanja uvesti što više preventivnih radnji koji moguće posljedice sprječavaju u samom početku u uzroku problema. Već sam u jednoj raspravi spomenuo da je bogatstvo naše zemlje njena različitost i raznolikost, zbog toga u svakom kraju Hrvatske treba pristupati drukčije poštujući posebnosti toga kraja, kako s onog društvenog tako i sa ovog prirodnog aspekta. Tek tada ćemo imati posloženi sustav koji će funkcionirati u svakom dijelu Hrvatske a opet biti jedinstven za cijelu zemlju. Ispričavam se što sam možda na trenutke izašao iz samog sadržaja ovog prijedloga zakona ali sve češće su reakcije lokalnog stanovništva po pitanju predmetne tematike koja je usko povezana sa ovim prijedlogom zakona. Učešće u raspravi je sasvim dobronamjerno, kritike konstruktivne s ciljem rješavanja problema dok je još vrijeme. Nadam se da sam ovime uspio skrenuti pozornost na navedene probleme te da će se kvalitetnim mjerenjem, motrenjem, analizom ali i rješavanjem uzroka a ne posljedica postići ono čemu svi težimo a to je zaštita ljudi, imovine te kvalitetan održivi razvoj. Pri tome što je više moguće poštujući prirodu. Hvala.
Treći klub zastupnika je HSS i Demokrati i poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege uvaženi državni tajniče sa suradnicom. Evo u ime Kluba HSS-a i Demokrata nekoliko riječi o Zakonu o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti. Važan je ovo zakon i važna je ova djelatnost jer svjedoci smo svi brzih i oštrih klimatskih promjena. Međutim, nije divoljno samo svjedočiti tome da su klimatske promjene tu, da imamo vrlo česte ekstreme u temperaturama, u količini oborina, u jačini vjetra a rezultat toga ogromne štete u prirodi, na cestama, vodotocima, na imovini naših sugrađana. I ne možemo se samo tome privići ili naviknuti na to nego moramo oštro reći da nismo zadovoljni sa onim što kao društvo u ukupnosti činimo da bi zaštitili prirodu i da bi prevenirali ovako velike promjene u klimi. Naravno ovim zakonom će se definirati obveze nadležnosti tijela državnih, prije svega DHMZ što sve treba činiti da bi se pratile klimatske promjene, da bi se kvalitetno izvještavalo stanovništvo ali prije svega da bi se kvalitetno moglo planirati proizvodnju hrane, da bi se moglo planirati proizvodnju energije, da bi se moglo planirati pa i turistička sezona. Rekao sam u replici državnom tajniku da Hrvatska nije učinila dovoljno jer zemlje u okruženju Slovenija, Mađarska pa i Rumunjska čak su išle korak dalje, osim ovog i ovakvog zakona imaju i posebno državno tijelo sastavljena međuresorna skupina, Vijeće za praćenje klimatskih promjena koje aktivno sudjeluje u praćenju klimatskih promjena, daje suport njihovim javnim tijelima i donose se odluke promptno jer mi više ne možemo čekati. Nažalost na promjene u prirodi i na ono da je to prije svega čovjekova ne briga prirodi jer to je uzrok klimatskih promjena, mi reagiramo tek kada nas drugi upozore. Pa su nas evo nedavno upozorili osnovnoškolci, srednjoškolci i studenti. Bio je nedavno prosvjed i u Zagrebu ovdje i širom RH. Pa da li je samo mladima stalo da sutra imaju zdrav, čisti okoliš i da imaju prirodu u kojoj će moći živjeti ili bi nam trebalo biti svima stalo? Ja mislim da bi nam trebalo biti svima stalo jer nema planiranja proizvodnje hrane u svijetu pa ni u Hrvatskoj bez praćenja klimatskih promjena, nema proizvodnje energije, nema razvoja društva. Ako imamo kao što imamo ovih dana strašne ekstreme u temperaturama, u količini oborina, u velikim štetama od bujica, u velikim štetama na poljoprivrednim kulturama i imovini od tuče. Da li smo dovoljno učinili da zaštitimo svoju prirodu, svoji okoliš, svoju proizvodnju? Nismo. Nismo jer često trčimo za kapitalom, za profitom a ne gledamo kako to se reflektira na okoliš, na prirodu i na kvalitetu života naših sugrađana a prije svega poljoprivrednih proizvođača i ljudi koji su u gospodarstvu. Jer ne možemo se složiti sa time da nam je bitnije da proizvodimo energiju iz ugljikovodika ili nekih drugih izvora a da propuštamo iskoristiti prirodu kroz vjetroelektrane, kroz sunčane elektrane, kroz druge vidove obnovljivih izvora proizvodnje energije od biomase i na taj način i zadovoljimo svoje potrebe za energijom jer čini se da uvozimo dio energije, da nismo energetski neovisni. I činjenica je da ne proizvodimo dovoljno hrane za svoje stanovništvo a kamoli za izvoz o čemu se ovih dana govori kao stvaranje pretpostavki za izvoz hrane. Pa tko je protiv toga. Ali prvo moramo organizirati tu proizvodnju na način da imamo samodostatnost u vlastitoj državi za hranom a tek onda razmišljati o izvozu a mi je nažalost u ni jednoj grani poljoprivrede nemamo počevši od stočarstva, proizvodnje mesa pa na kraju evo i proizvodnje žitarica. Jer apsurdan je podatak da smo prošle godine uvezli 53 tisuće tona pšenice iz BiH u kojoj smo godinama mi bili izvoznici i izvozili. Što to govori da ne planiramo kvalitetnu proizvodnju, da je ne štiti dovoljno a sigurno da to možemo i trebamo. Jer istina je da mi nismo dovoljno svjesni da ove klimatske promjene nisu same po sebi, da nisu ciklitčki, da je to normalno nego je evo i međunarodne organizacije upozoravaju da se ledenjaci dva puta brže tope nego što je to dosad bilo, da imamo prečesto promjene u količini oborina, da vam u jednom danu padne 100, 150 milimetara kiše na m2 i da jednostavno to priroda ne može podnijeti a pogotovo treba istaknuti da što smo više puta govorili, prečesto po nama prevelika sječa šuma je onaj problem koji treba ponavljati jer te šume su zaustavljale tu količinu oborina koliko-toliko zadržavale u šumama, nije išlo odmah u vodotoke i nisu se događale ovakve štete kao što su se ovih dogodili u Slavoniji cijeloj a posebice je bilo izraženo u općini Cernik, Rešetari, Okučani i sigurno da treba i kad je riječ o hidrologiji istaknuti da Hrvatske vode očito ne čine dovoljno da bu se zaštitilo to lokalno stanovništvo od potoka, pritoka, bujičara koji čine štetu. Više puta sam isticao potrebu gradnji retencija i akumulacija, imaju ih i Hrvatske vode u svojim planovima ali vrlo malo ili nimalo je njih izgrađeno. Evo sad se gradi velika akumulacija Lonđa u Požeško-slavonskoj županiji ali već 20 g. se gradi. Ne smijemo više toliko to zanemarivati i čekati, postoje potrebe i općini Pocrkavlje i Cernik i Rešetari i nisu zadovoljni lokalni čelnici sa odnosnom Hrvatskih voda prema tom problemu jer svake godine imaju velike štete na cestama, na poljoprivrednim kulturama, na drugoj infrastrukturi od tih potoka, pritoka Save, od tih bujičara jer nemoguće je da to ovako kako su sada uređeni vodotoci, odvedu toliku količine vode u tako kratkom vremenu, znači jedino rješenje je po nama ali to je i struka rekla, već imaju i u prostornom planu županije, planirane akumulacije retencije, zašto nisu izgrađene? Tko će nadoknaditi štetu tim građanima, njima je i imovina uništena, tko će omogućiti dodatne izvore prihoda jedinica lokalne samouprave da se ponovno saniraju te prometnice koje su lani i preklani sanirane? Nitko, opet se snalazimo sami. E to nije dobra poruka i te klimatske promjene su strašno velike, da, mi ne možemo lokalno, kao Hrvatska mala smo država utjecati na to ali evo, treba čestitati gđi Mariji Pejčinović Burić na izborima za tajnicu Vijeća Europe ali je prilika da kroz i Vijeće Europe, Hrvatska kaže ne možemo više samo se privikavati na klimatske promjene nego moramo tražiti od svijeta, posebno od Europe koja se mora oduprijeti tom divljem kapitalizmu Trumpa, SAD-a i drugih država koje izbjegavaju potpisane ugovore o emisijama CO2 u prirodu, moramo biti glasniji. Moramo biti aktivniji u tom planu i vjerujem da će gđa. tajnica Vijeća Europe i to uvrstiti u program rada, mislim da je svakako potrebno upravo na temelju ovih primjera koje sam naveo. Također bih se ovdje kratko osvrnuo na problem, ono što je u djelatnosti DHMZ-a a to je provedba Zakona o obrani od tuče. 15. travnja je počela sezona obrane od tuče, pisao sam Ministarstvu poljoprivrede i DHMZ-u da mi odgovore na koji način su utrošili sredstva koja su prikupili u 2018. g. odnosno da li su raspisali javni poziv za nabavu raketa i reagensa za rad postaja diljem Hrvatske na obrani od tuče. Nisu raspisali natječaj, nisu nabavili ništa, ni raketa ni reagensa, ako ja imam dobre informacije i ono što je još porazno, da očito da netko ne želi provoditi aktivni Zakon o obrani od tuče u RH, volio bi da državni tajnik tko je to, da li je to vaše ministarstvo, DHMZ ili Ministarstvo poljoprivrede jer prihode i DHMZ ima i od županija, i od Ministarstva poljoprivrede i od osiguravajućih kuća za provedbu ovog zakona. Na što su utrošeni ti novci ako nisu nabavljene rakete i reagensi? A pogotovo je porazno da od 300 otprilike postaja s kojih se djeluje na gradonosne, tučonosne oblake, svega je 100 aktivno, na njih 100 je raspoređeno ovih preostalo zaliha što imaju raketa i reagensa i činjenica je da se štiti samo istočna Slavonija, najveći dio raketa je u Osječkoj županiji i nešto u Vukovarsko-srijemskoj. Šta ovaj dio zapadni ne treba štititi od tuče raketama? Netočno je da susjedne države ne djeluju, evo jučer, prekjučer kad je bilo opasnost od tuče u Posavini, općina Davor, Dragalić, Vrbje, čula su se ispaljenja raketa u BiH-u, znači oni djeluju a ovaj sustav može biti učinkovit samo ako djelujemo sustavno sa zemljama u okruženju da na vrijeme reagiramo na tučonosni oblak koji nam dolazi preko Save jer kasno je kad on pređe Savu i efikasan je samo ako svih 300 postaja djeluje a ne samo 100. Pa vas pitam tko je to donio odluku da sustav krnje djeluje, da se ne nabavljaju rakete i reagensi i da se dogodili ovo što se dogodilo ovih dana, da imamo ogromne štete na poljoprivrednim kulturama i na imovini, da imamo pojačanu pojavu tuče i to u obliku teniskih loptica ili golf loptica, ne više zrna graška. Znači češća je pojava tuče, veće su štete a mi manje djelujemo, čiji je to interes? Pa samo uvozničkih lobija, pa zar radimo za uvozničke lobije ili radimo za naše poljoprivredne proizvođače i naše gospodarstvenike? Kako planirati proizvodnju u takvim okolnostima? kao planirati proizvodnju ako smo proljetos imali sušu u Baranji pa je dio kultura preoravan a sad je i ovo što je naknadno zasijano, uništava olujno nevrijeme i tuča. Što se čini na tome da se to spriječi? Nije jedno od rješenja i osiguranje usjeva i nasada ali svi smo svjedoci pa to čujem svakodnevno od naših poljoprivrednih proizvođača da te naknade os osiguravajućih kuća su tako male da nisu s njima zadovoljni i ono što je još važnije da oni ako izgube godinu, izgube urod s tih kultura gube i tržište, gube svoje kupce. Tko će im to nadoknaditi? Nitko. I zato mi moramo aktivnije se uključiti svi u donošenje i ovog zakona, provedbu zakona, uključivanje drugih tijela u provedbu ovog zakona i ukupno vršiti pritisak na javno mijenje da sve počinje od čovjeka, da mi smo ti koji smo odgovorni za povećane emisije CO2 u prirodu i da se zbog toga jedan od razloga ali i najveći mijenja klima i imamo ovako ekstremne promjene klime. I naravno ne mogu a da na završnom ne kažem i da je dio posla kroz ovaj zakon i praćenje kvalitete zraka. Da, mi imamo problem sa kvalitetom zraka i u Zagrebu i u Rijeci i u Sisku, ali evo već više od 10 godina u Slavonskom Brodu. I ovih dana je povećana koncentracija ozona iznad dopuštenih. Trenutno Rafinerija navodno ne radi, pitanje da li će nastaviti sa radom ali ključno je da smo potrošili ove 2 godine za dogovore, pregovore da se promjeni energent, da se ona se ona plinoficira, nadam se da će to biti uskoro za godinu, dvije gotovo a ne za 3 mjeseca kako je predsjednica najavljivala. I nadamo se da ćemo izvršiti jači pritisak kao članica EU na BiH da njihova proizvodnja, njihovo gospodarstvo mora poštivati europske ekološke norme. To u ovom trenutku nismo dovoljno učinili a svjedoči svakodnevno povećanje i ozona ali i lebdećih čestica i H2S-a i drugih plinova u prirodu. A naravno da postoji potencijalna opasnost i od curenja u rijeku Savu dijela onih energenata koji su tamo uskladišteni jer činjenica je da se u tu rafineriju godinama nije ulagalo. A kažem sličan problem je i u Sisku i u Kutini, u Zagrebu i Rijeci i moramo biti svi svjesni da od nas počinje ta briga za prirodu i za kvalitetu zraka za zdravi i čisti okoliš koji moramo ostaviti generacijama koje dolaze a ne čekati da nas mladi na to upozore. Mislim da je svima nama interes da se priroda štiti i da nadoknadimo sve ono što su naši proizvođači izgubili. Hvala.
Ovime smo završili raspravu klubova. I idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicom. Javio sam se za pojedinačnu raspravu samo kako bih kratko istaknuo jedan segment rada DHMZ koji se odnosi na pomorski meteorološki centar u Splitu. No prije toga bih rekao da je rasprava po mom mišljenju a mislim da se ne varam o najdugovječnijem zakonu u RH. Dakle osnovni zakon kojega ćemo glasovanjem i ja se nadam promijeniti, odnosno donijeti novi zakon je na snazi od 1978 godine i od tada je mijenjan 4 puta ali još uvijek dakle na snazi je zakon koji je donesen u vrijeme Socijalističke Republike Hrvatske. I samim time jasno da je nužno prići iz brojnih razloga a ti su razlozi u ovoj, u ovom obrazloženju i navedeni, njegovoj promjeni odnosno donošenju novoga zakona. Radi se o djelatnosti koja je organizirana prije 70 godina i koja je za život svakog građanina u Hrvatskoj iznimno važna jer držim da nema niti jednog građanina koji slušajući vijesti, čitajući tisak ne prati prognozu vremena. A upravo ti podaci o prognozi vremena koji su važni za čovjeka za poduzetnike, za sve one koji sudjeluju u prometu su upravo podaci koje objedinjava, prikuplja DHMZ. Kako sam u prvom čitanju govorio o značaju, Pomorsko meteorološkog centra u Splitu sada ću samo reći nekoliko riječ koje sam tada naveo a mislim da su iznimno važne. Naime, rekao sam da sam kao državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture 2006. godine bio voditelj projekta utvrđivanja luka, zakloništa na hrvatskom dijelu Jadrana i da je najvažnija institucija koja je pomogla ministarstvu da se na Jadranu utvrde luke zakloništa bio upravo Pomorski meteorološki centar u Splitu. Naime, radi se o tome da je na razini međunarodne pomorske organizacije 2000. godine nakon havarije dvaju tankera koji su onečistili Španjolsku i Francusku obalu, čini mi se da su se zvali Erika i Prestiž i čijom je kažem katastrofom, izlijevanjem nafte onečišćena, onečišćen veliki dio Španjolske i Francuske obale na razini međunarodne pomorske organizacije odlučilo se priči sustavnom rješavanju tog problema na način da kada dođe do havarije nekog broda uz određenu obalu utvrde se određena mjesta tzv. luke zakloništa gdje će se ti tankeri koji su u havariji dovući, dotegliti i onda svjesno uništiti jedna luka kako bi se upravo spriječilo proširenje onečišćenja naftom ili drugim teretom cijela obala koja je onda otvorena i izložena onečišćenju kada je taj tanker ili taj brod udaljen 20, 30 milja od same obale. I mi smo tada na području Jadrana upravo sa Pomorskim meteorološkim centrom u Splitu na temelju podataka koje već 70 godina taj centar posjeduje, točno mogli odrediti pri određenim vremenskim uvjetima koji su na Jadranu i u slučaju da na bilo kojoj lokaciji na Jadranu se dogodi takva jedna katastrofa vučemo u svjesno žrtvovanje pojedinih luka. I tada smo napravili nešto što nije radila niti jedna država, obalna država u Europi a ne znam da li i u svijetu a to je da nismo ... [[Govornik se ne razumije.]] na mali broj luka a upravo zahvaljujući podacima ovog Pomorskog meteorološkog centra u Splitu nego smo utvrdili 303 luke od Prevlake pa do Savudrije u kojima bismo u određenim vremenskim uvjetima ovisno o prognozi vremena, ovisno o stanju mora, o visini valova dovukli takav nekakav, neki brod koji bi se, koji je bio u havariji ili koji bi prijetio onečišćenju mora. Dakle, htio tada, a i sada evo samo kratko navesti što znači, ne samo Državni meteorološki zavod kao institucija, nego svi njegovi segmenti, a mislim da je Člankom 7., 5. stavkom ovog zakona predviđeno da će se organizirati i način organizacije motriteljska služba, motriteljske postaje i hidrometeorološke postaje diljem Hrvatske, ali svakako će jedna od važnijeg segmenata tog zavoda biti taj pomorski centar. Pa onda sam dakle htio reći da je i na taj način evo i u ovakvim prilikama i u ovakvim projektima i studijama ogroman doprinos Državnog hidrometeorološkog zavoda. Ono što bih još samo rekao to je da svi mi koji smo uz Jadran vezani, uz Jadran koji plovimo, a ja plovim najmanje 3, 4 puta tjedno itekako pratimo stanje mora i podatke koje nam odašilje Pomorski meteorološki centar u Splitu. Koliko imam informacije, a to sam čuo od ravnateljice Pomorskog meteorološkog centra ja mislim da je u ovom trenutku se rješavaju poslovni prostori i da bi bilo dobro kvalitetno opremiti meteorološki centar. Pa evo sada kao zastupnik u Hrvatskom saboru znajući važnost tog centra za sve pomorce, za sve ljude koji žive uz more i od mora, za sve ribare, za sve one koji dnevno po nekoliko puta uz, čekaju, iščekuju podatke kakvo je i kakvo je stanje mora u Hrvatskoj bilo bi dobro da se tom centru doista omogući i da Vlada iznađe sredstva kako bi se poboljšali uvjeti za rad u tom Pomorskom meteorološkom centru. Evo ja ću u svakom slučaju podržati ovaj zakon, zakon je dobar u ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin Mikulić je govorio o uređenosti ovog zakona i njegovoj važnosti, ja sam sam htio izdvojiti jedan segment koji je po meni iznimno, iznimno važan pogotovo za nas koji živimo uz more i od mora. Hvala.
Hvala. I idemo na završno izlaganje predlagatelja, poštovani državni tajnik Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče. Uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici hvala vam na razumijevanju i na podršci za donošenje ovog zakona. Nema kolege uvaženog zastupnika Vlahovića, ja ću samo reći da ostane zbog javnosti, da ne ostane nedorečeno uvijek tema zaštita o ledu, tući. Dakle, Državni hidrometeorološki zavod upravlja meteorološkim i hidrološkom infrastrukturom, dakle on upravlja infrastrukturom za motrenje kvalitete zraka te nacionalnim arhivom meteoroloških, hidroloških i njima srodnih podataka. Nadzor nad provođenjem Zakona o sustavu obrane od tuče koji je na snazi od 2001. godine obavlja Ministarstvo poljoprivrede. Dakle, to nije nadležnost Državnog hidrometeorološkog zavoda, međutim mi kao društvo moramo se na ovu temu opredijeliti i reći konačno koji je, koji je pravac zaštite od ledotuče jer imamo mišljenje i VTO-a svjetske organizacije meteorološke koja kaže da, dakle postoje znanstvene, mišljenja znanstvene stručne zajednice da zaštita od poljoprivrednih dobara od tuče rješava se fizičkom zaštitom, dakle zaštitnim mrežama ili sustavom osiguranja prihvatljivim za širi krug korisnika, a ne sustavom kakav mi imamo danas jer taj sustav zaštite od ledotuče u EU dakle ne postoji. Ne postoji operativna odbrana od tuče na razini nacionalne meteorološke službe. Ona kao takva postoji još samo u, kod nas i u Srbiji. U ostalim zemljama članicama EU odbrana od tuče postoji samo na malim područjima, provodi se na inicijativu pojedinaca, udruga ili lokalnih samouprava. Koriste se uglavnom prizemni generatori ili zrakoplovi. To je nešto što je intencija danas u EU, mi se moramo opredijeliti kojim putem ćemo ići što se tiče financiranja, dakle postoje zakonske obaveze za sufinanciranje odbrane od ledotuče i od strane države i od strane regionalne samouprave. Dakle, država svoju obavezu od 9 miliona kuna redovito ispunjava svake godine, problem je onaj dio sufinanciranja od strane regionalne samouprave koja na određeni način tumači obavezu financiranja do 0,1% pa jedni plaćaju do 0,1%, a drugi plaćaju 0,1% što je velika razlika tako da nemamo kontinuitet sufinanciranja od strane županija. Postoje čak podaci u zadnjih 10 godina interesantno je bilo vidjeti kako se koja županija ponaša u tom smislu. I onda vidimo da je ukupan nekakav proračun za ovu namjenu godišnje nekih 12 miliona kuna. Ja ću samo reći da prema podacima iz 2017. godine koje sam dobio od Hidrometeorološkog zavoda od tih 12 miliona, 5 miliona kuna koštaju samo poslužitelji raketari odnosno ljudi koji opslužuju prizemne generatore, 3 miliona košta tekućina, dakle već vidimo da nemamo dovoljno sredstava za funkcioniranje odbrane od ledotuče. Na to u ovoj stari treba nešto, nešto poduzeti. Hvala vam.
Imamo jednu repliku kolega Vlaović. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovani državni tajniče, uloga ministarstava je da provodi zakone, Zakon od obrane od tuče je na snazi u RH i mora se provoditi ili ga ukinuti, ali dok je na snazi mora se provoditi. A sudjelovao sam u nekoliko skupova gdje je znanstvena zajednica podijeljena oko toga koliko je učinkovita obrana od tuče sa raketama i regensima, a sigurno da nije učinkovita ako krnje djeluje, da od 300 postaja samo 100 je opremljeno i da 100 djeluje. A paralelno s tim vam je to problem i to je 200 radnih mjesta u Slavoniji, Baranji, Srijemu jer ti raketari primaju svoju naknadu za taj dio. Pa dok je na snazi morate koristiti to, taj alat, a pogotovo što veći dio prihoda osigurava Ministarstvo poljoprivrede i osiguravajuće kuće, županija je svega 10, 15% od ukupnih prihoda. Znači, bilo je sredstava samo nije bilo volje.
Odgovor. Nema odgovora. Došli smo onda do kraja, zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti, drugo čitanje, P.Z. broj 629. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno s 93 glasa za donesen Zakon o meteorološkoj i hidrološkoj djelatnosti.
Hvala lijepa g. predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, poštovana gospodo zastupnici. Na 11. sjednici Hrvatskog sabora održanoj 5. travnja 2019. g. donesen je zaključak kojim se prihvaća Prijedlog Zakona o državljanima država članica europskog gospodarskog prostora i članovima njihovih obitelji te su sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi upućeni Vladi RH radi pripreme konačnoga prijedloga zakona. Dopustite mi u uvodu da kažem nekoliko riječi o ovome zakonu a onda kasnije i razlike između prijedloga zakona i konačnoga prijedloga zakona. Područje ulaska, boravka i rada stranaca u Rh uređeno je Zakonom o strancima koji je na snazi od 2011. g. i koji je doživio 3 novele, 2013., 2017. i 2018. Zakon o strancima sadrži odredbe vezane za ulazak, boravak i rad državljana trećih zemalja ali sadrži posebne odredbe koje se odnose na državljane država članica europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji. Tih članova, dakle tih državljana europskog gospodarskog prostora na dan 31. 5. 2019. u RH bilo je ukupno 7334 osobe sa registriranim privremenim boravkom a 6399 osoba imale su stalni boravak. Zakon o strancima postao je preopširan i pomalo težak za primjenu pa se predlaže donošenje zakona kojim će urediti samo status državljana država članica europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji. To je uglavnom slučaj i u ostalim zemljama EU-a odnosno europskog gospodarskog prostora kada da se ova materija regulira posebnim zakonom a Zakonom o strancima čija je izrada novog prijedloga sada trenutno u tijeku, regulirat će se samo dakle pitanje boravka i rada državljana tzv. trećih zemalja. Donošenjem ovog zakona koji se nalazi pred vama, omogućit će se reguliranje boravka državljana država članica europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji kako je propisano direktivom Vijeća od 29. travnja 2004. g. o pravu državljana Unije i članova njihovih obitelji o slobodi kretanja i boravka na području države članice. Dakle ovim konkretnim zakonom predlaže se propisati uvjete za reguliranje i prestanak i privremenog i stalnog boravka državljana država članica europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji, definirati uvjete za prestanak zakonitog boravka ovih osoba kao i ograničenje kretanja, smještaj u prihvatni centar te prisilno udaljenje iz RH. Kada je u pitanju rad, državljani europskog gospodarskog prostora mogu u RH raditi i pružati usluge bez dozvole boravka bez posebne dozvole odnosno potvrde o prijavi rada a isto tako i članovi njihovih obitelji. Naime, do 3 mj. boravka u RH, državljani EGP-a i članovi njihovih obitelji nisu dužni prijaviti boravak a u koliko namjeravaju boraviti dulje od 3. mj., dužni su najkasnije u roku od 8 dana prije isteka ta tri mjeseca, prijaviti privremeni boravak u svrhu rada u nadležnoj policijskoj upravi ili postaji. Za prijavu boravka u svrhu rada potrebno je imati samo valjanu osobnu iskaznicu ili putnu ispravu te potvrdu o radu, dakle ugovor o radu ili dokaz da je osoba samostalni djelatnik. Pored ovog navedenog a imajući u vidu činjenicu da će Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske postati kako sad stvari stoje, najvjerojatnije treća zemlja jer pokrenula postupak napuštanja EU-a predviđene člankom 50. Ugovora o EU-u a britanski Parlament još nije potvrdio sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz EU-a, ovim zakonom se predlaže i propisati da će dakle državljani Ujedinjene Kraljevine zadržati privremeni odnosno stalni boravak koji će imati u trenutku izlaska Ujedinjene Kraljevine iz EU-a te se propisuje obveza da u određenom roku ti državljani ishode nove dozvole boravka sukladno propisu kojim se regulira boravak trećih zemalja. Ovo pitanje naravno trenutno nastoji regulirati i ostalih 26 država članica osim RH, države članice su uglavnom pripremile određene okvirne ili prijelazne, neki ih čak nazivaju omnibus zakone o tzv. Brexitu koji navode koje će promjene neuređeni Brexit izazivati i u kojim segmentima će prava građana ali i poslovnih zajednica dakle doći u pitanje odnosno koje će zakone se morati izmijeniti da bi građani i poslovni, poslovne zajednice mogli nastaviti poslovati ili živjeti, raditi sa što manje poteškoća. Velik broj tih propisa predviđa i određeno prijelazno razdoblje unutar kojega bi državljani Ujedinjene Kraljevine u dakle državama EU zadržali sva ili dio prava te dobili dovoljno da urede svoj status. U ovom zakonu, dakle nije se išlo za reguliranjem svih onih pitanja koja se, koja se mogu pojaviti uglavnom se reguliraju pitanja dakle ulaska, boravka i rada, ono što je do sada regulirao Zakon o strancima. Inače i evo radi vaše informacije na dan 31.5. ove godine evidentirano je ukupno 643 državljanina Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske koji imaju reguliran boravak u RH, 333 osobe su na privremenom, a 310 na stalnom boravku. Dakle, u pitanju je relativno mali broj tih osoba, ali RH nastojat će urediti njihov pravni položaj na način da oni što manje osjete posljedice izlaska, a isto tako se nadamo da će to isto vrijediti za državljane RH u Ujedinjenoj Kraljevini. Radi, dakle potpuno prenošenje direktive koju sam uvodno spomenuo u hrvatsko zakonodavstvo stupit će, dakle nastupit će kad se usvoji i stupi na snagu i Pravilnik o načinu utvrđivanja uvjeta za ulazak i boravak u RH državljana država članica Europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji. Dakle, kad se donesu i podzakonski akti koji slijede nakon donošenja ovoga zakona. I ukratko bih spomenuo razlike, prihvaćena je većina primjedbi odbora, prvenstveno Odbora za zakonodavstvo koja je bila nomotehničke naravi. Prihvaćena su djelomično i primjedbe zastupnika Ranka Ostojića tijekom rasprave u Hrvatskom saboru, kao i primjedbe pučke pravobraniteljice tijekom savjetovanja sa zainteresiranom javnošću. U tom smislu je održan i sastanak sa uredom pučke pravobraniteljice, između dva čitanja, te je u Članku 58. su brisane odredbe kojima je bilo propisano određivanje smještaja u prihvatni centar za strance u slučaju da državljanin Europskog gospodarskog prostora i član njegove obitelji nema prijavljen boravak, nema osiguran smještaj i ne posjeduje dovoljna financijska sredstva. Nadalje, propisana je samo jedna vrsta kriterija za procjenu postojanja rizika od izbjegavanja obveza napuštanja RH, što inače predstavlja razlog za ograničenje kretanja smještajem u prihvatni centar za strance. I treće rok na koji se može produžiti smještaj u centru državljaninu države članice EGP-a i članu njegove obitelji smanjen je sa 12 na 3 mjeseca. Nije prihvaćena primjedba saborskog zastupnika gospodina Ostojića kojim ukazuje na pravnu nesigurnost u vezi odredbe Članka 81. kojim je propisano da zakon stupa na snagu 8 dana od objave u Narodnim novinama osim odredbe koja regulira prava državljana Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske. Naime, ako Ujedinjena Kraljevina iziđe iz EU bez zaključenog sporazuma državljani Ujedinjene Kraljevine postat će državljani treće zemlje. Obzirom da su tu tom trenutku se još uvijek ne zna točan datum izlaska Ujedinjene Kraljevine iz unije, niti sa sigurnošću hoće li izići uz ili bez sporazuma, Člankom 75. konačnog prijedloga zakona namjera je zaštiti državljane Ujedinjene Kraljevine koji već imaju reguliran boravak u RH. Tijekom pripreme konačnog prijedloga zakona uvažene su i neke primjedbe od ministarstava i drugih tijela koje su se bili ovlašteni očitovati, pa tako je produžen i rok u kojem državljani Ujedinjenog Kraljevstva i članovi njihovih obitelji moraju podnijeti zahtjev za izdavanje boravišne iskaznice i dozvole boravka i on će biti u roku od godine dana od izlaska Ujedinjene Kraljevine iz EU, a ne kako je bilo u prijedlogu zakona u roku godine dana od dana na stupanju, od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Ujedno radi lakšeg snalaženja u boravišnim iskaznicama koje će se izdavati državljanima Ujedinjene Kraljevine i članovima njihovih obitelji unijet će se i naznaka opsega prava koje će oni imati. Dakle, to će biti evidentirano na samim boravišnim iskaznicama. Evo to su osnovne izmjene odnosno razlike između prijedloga zakona i konačnog prijedloga zakona koji je sada pred vama. Hvala vam lijepa na vašoj pozornosti.
Zahvaljujem državnom tajniku. Nemamo replika, tako da molio bih izvjestitelja odbora želi li uzeti riječ? Ne, onda prelazimo na raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, evo područje ulaska, boravka i rada stranaca u našoj zemlji bilo je do sada uređeno Zakonom o strancima koji se primjenjuje od 2012., koji je imao svoje izmjene 2013., 2017. i 2018. i tim zakonom bili su propisani i uvjeti ulaska, kretanja, boravka i rada državljana trećih zemalja i državljana država članica Europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji kao i uvjeti njihova rada i prava upućenih radnika u RH. Evo imali smo i raspravu kroz prvo čitanje i na prethodnom prvom čitanju čuli smo i primjedbe, čuli smo državni tajnik je izvijestio što je uvaženo, što je prihvaćeno. Svrha ovog zakona je dakle da državljanima Europskog gospodarskog prostora omogućimo reguliranja boravka u našoj zemlji. S obzirom da u Zakonu o strancima koji su, da su bili obuhvaćeni predstavnici trećih zemalja kao i državljani članica Europskog gospodarskog prostora, dakle pitanje je o kojem smo raspravljali zbog ovaj zakon i donosimo. Donosimo ga dakle iz jednog jednostavnog razloga što je postojeći zakon postao i preopširan za primjenu i sa ovim zakonom praktički izdvajamo onaj dio koji se odnosi samo na državljane Europskog gospodarskog prostora i njihove obitelji. Sva ostala pitanja i materija i dalje će se uređivati Zakonom o strancima. Dakle, odredba zakona o državljanima država članica Europskog gospodarskog prostora i članova njihove obitelji odnosi se na sve države članice EU kao i za Norvešku, Lihtenštajn, Island i Švicarsku Konfederaciju, koja je za članove obitelji hrvatskih državljana što je i naglasio državni tajnik koji su državljani članica tih zemalja. Donošenjem ovog zakona omogućit će se reguliranje njihova boravka sukladno Direktivi Vijeća Europe za sva pitanja koja su uređena za države članice Europskog gospodarskog prostora. Ja ih ovdje ne bi posebno ponavljao, niti spominjao vezano za pojmove koji su definirani ovim zakonom, od pojma državljana do definiranja tog pojma, propisivanja, reguliranja i privremenog boravka u našoj zemlji. Člankom 2. Direktiva Vijeća Europe definirano je tko su članovi obitelji, tko su nositelji prava kojima je država članica domaćin sukladno nacionalnom zakonodavstvu olakšava ulazak i boravak i koje ne potpadaju kategoriju člana obitelji iz Članka 2. Također, čuli smo da se ovim prijedlogom zakona što je, koji je propisao i privremeni boravak može i u koju svrhu odobriti i u svrhu spajanja obitelji, a također i definiranje braka, izvanbračne zajednice žene i muškarca dakle uzimajući u obzir Zakon o životnom partnerstvu. Propisano je dakle da se može odobriti privremeni boravak i u svrhu životnog partnerstva i ovaj zakon nas ništa neće dodatno koštati. Dakle, potrebno je, nije potrebo osiguravati dodatna sredstva i praktički njime osiguravamo potpuno prenošenje navedene direktive u hrvatsko zakonodavstvo i stupit će na snagu stupanjem Pravilnika o načinu utvrđivanja uvjeta za ulazak i boravak u RH državljana država članica Europskog gospodarskog prostora i članova njihovih obitelji. I u tom smislu evo Klub HDZ-a podržava prihvaćanje ovog zakona.
Idemo na drugu raspravu Klub zastupnika SDP-a, poštovani kolega Ranko Ostojić. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] zastupnici, pozdravljam prihvaćanje određenih primjedbi na koje smo ukazali tijekom prvog čitanja, ali ono na što se želim osvrnuti, a to je da nisu prihvaćane puno značajnije primjedbe vezano za Članak 9. u kojem nije riješen jasan status državljana Europskog gospodarskog prostora koji su nam, kojem se na graničnom prelasku odbije ulazak u RH, na to je ukazano isto tako i od strane pučke pravobraniteljice. Sama mjera na ovaj način kako je regulirana nije dobro rješenje. To opravdavati zapravo činjenicom da se radi o samo zračnim i pomorskim graničnim prijelazima, mislim da bi trebalo biti potpuno definirano, a to je na neki način i ista stvar koju govorim vezano za također neprihvaćenu primjedbu oko preciznih odredbi kad se zapravo ne poštiva …/nerazumljivo/… legis i samo donošenje zakona u odnosu na Članak 75., on kaže da će na snagu stupiti danom izlaska Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz EU bez zaključenog sporazuma o povlačenju navedenih iz EU. Mi ne možemo prejudicirat na koji način će izaći, prema tome ovo rješenje apsolutno nije dobro jer ja moram naglasiti pitanje kako i na koji način će izaći, hoće li postati državljani treće zemlje nije trebalo regulirati na ovaj način, ali dobro predlagatelj ostaje pri tome da je bolje to sada riješit nego se suočiti sa činjenicom onoga što će se stvarno i dogoditi. Želim napomenuti na još jednu nelogičnost u Članku 4., a to je pitanje evo vrlo praktično, to znači majka iz treće zemlje koja dođe na granicu RH sa djetetom državljaninom RH mora pribaviti vizu kao da ide na ljetovanje. Znači, u pratnji bračnog druga može, ali u pratnji svog djeteta ne može. Tu se radi o odredbi koja kaže da član obitelji koji nema valjanu vizu koji je u pratnji ili se pridružuje državljaninu države članice EPG-a i koji ne predstavlja prijetnju za javni poredak, nacionalnu sigurnost i javno zdravlje RH izdat će se viza na graničnom prelazu. Vidite to je čudna odredba koja će vjerojatno dovesti do značajnih problema, a može biti riješena u Članku 4. tako da se ispod točke 1. doda smo još i roditelj, jer kad smo već široko tumačili, a to je i potomke po krvi u uspravnoj liniji do navršene 21 godine itd., sve ostalo naveli, onda nije bilo loše i to riješiti. Sve u svemu sam, sam zakon kažem osim ovih formalnih dijelova koji su na neki način prejudicirali priču mislim da rješava kvalitetno način boravka ljudi koji jesu članice EPG-a. U ostalom i usklađivanje i sa drugima, možda nismo morali ovako žurit, mogli smo bit i u varijanti zapravo zemlje koja bi osigurala po meni boravak i sve ostale obaveze oko ljudi. S tim da moram još jedanput naglasiti pozdravljam ukidanje onih restriktivnih mjera koje su se odnosile sa 12 mjeseci na 3 mjeseca i prihvaćanje primjedbi pučke pravobraniteljice. Stoga, još ćemo donijeti odluku oko ovoga, vidjeti ćemo kako će na kraju ili amandmanima ili slično Klub SDP-a reagirati. Zahvaljujem.
Idemo sada na Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovana kolegica Vesna Pusić nije ovdje pa gubi pravo govora. I onda idemo na klub zastupnika HNS-a, poštovana Božica Makar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa čuli smo da se ovaj zakon donosi iz razloga jer sadašnji Zakon o strancima bio je preopširan i da je stvarno potreba da reguliramo državljane članice EU. Zato se i donosi ovaj zakon koji je usklađen sa direktivom Vijeća i uređuje nekoliko stvari, definira pojmove što je to državljanin država članica EU, propisuje uvjete za reguliranje privremenog boravka, uvjete za stalni boravak, kad se utvrđuje prestanak privremenog i stalnog boravka. Jasno definira uvjete za prestanak zakonitog boravka državljana članica i njihovih obitelji. U zakonu se dotiče i problem i pitanje državljana UK Velike Britanije i Sjeverne Irske jer znamo da su oni u postupku napuštanja članstva u EU. Tako da će nakon napuštanja i dalje državljani moći ostati na području da će se bez dodatnih problema trenutno ali da će se naknadno regulirati i donijeti zakon, oni će zapravo biti državljani trećih zemalja ali s obzirom na specifičnost mislim da se mora zauzeti stav i sigurno se hoće u cijeloj EU kako se odnositi prema građanima iz Velike Britanije koji u tom času imaju regulirano prebivalište u drugim zemljama državama članica kao i za ubuduće. Drago nam je da je došlo do niza promjena u odnosu na prvo čitanje i da su stvarno prihvaćeni i prijedlozi zastupnika, prijedlozi pučke pravobraniteljice, nadležnog odbora kao i drugih ministarstava koji su se uključili i dali svoje konstruktivne prijedloge, primjedbe a oni su uvršteni u Konačni prijedloga Zakona. Pa tako u članku 57. Konačnog prijedloga zakona sukladno primjedbama uvažene su i imamo sada, bila je primjedba da je zakon previše restriktivan i represivan pa su brisane odredbe kojima je bilo propisano određivanje smještaja u prihvatni centar za strance u slučaju da državljani i član njegove obitelji nema prijavljen boravak i osiguran smještaj. Također u članku 58. Konačnog prijedloga propisuje se produljenje smještaja o prihvatnom centru za strance. Rok na koji se može produžiti smještaj u centru državljanima državama članica i članu njegove obitelji smanjen je sa 12 na 3 mjeseca. Izmijenjen je i članak 1. stavak 5. sukladno usvojenim primjedbama tako da je dodan iza stavka 2. stavak stavak 3. koji glasi: „Odredbe ovog članka na odgovarajući način primjenjuju se i na osobe u izvanbračnoj zajednici odnosno na životne ili neformalne životne partnere.“. U članku 6. dodan je stavak 4. kojim je isto dodano kako se regulira zdravstveno osiguranje, u članku 14. imamo novi stavak kojim je ministru unutarnjih poslova uz prethodnu suglasnost ministra nadležnog za poslove pravosuđa daje se ovlast da pravilnikom propiše način na koji će se tražiti i dostavljati podaci iz kaznene evidencije. I imamo u članku 65. gdje je također dodan novi stavak gdje se reguliraju troškovi iz stavka 1. ovog članka smatraju se troškovi smještaja centra i drugi troškovi koji nastaju tijekom i u vezi s prisilnim udaljenjem državljana članica i članova njegovih obitelji. I također imamo izmijenjene odredbe članka 75. stavka 5., 6. i 7. Konačnog prijedloga Zakona na način da se propisuje da rok važenja potvrda o prijavi privremenog boravka i boravišnih iskaznica odnosno rok u kojem su državljani UK Velike Britanije i Sjeverne Irske i članovi njihovih obitelji dužni podnijeti zahtjev za izdavanje boravišne iskaznice i dozvole boravka. Tu sam već naglasila da će se sigurno postići i neki generalni dogovor i stav na nivou cijele EU pa će u skladu sa time biti riješeno. Dakle, zakon je u ovim izmjenama poboljšan, prihvaćeni su svi dobri prijedlozi i HNS će ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Završili smo raspravu po klubovima pa idemo na pojedinačnu raspravu. Prijavio se poštovani kolega Miro Kovač. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ja neću dugo govoriti samo ću reći da je ovaj Prijedlog zakona o državljanima država članica europskog gospodarskog prostora i članovima njihovih obitelji jedan vrlo dobar model kako riješiti pitanje posljedica mogućeg istupanja Velike Britanije iz EU na vrlo elegantan način, ja bih to tako rekao, sve su države članice EU na vrijeme počele pripreme za mogući izlazak Velike Britanije iz EU tako i Hrvatska, u ovom slučaju hrvatska Vlada i ovim prijedlogom zakona su dakle obuhvaćene određene odredbe kojima se osiguralo zadržavanje aktualnog statusa državljana UK-a i članova njihovih obitelji u RH s obzirom na još uvijek trenutačne pregovore o Brexitu te kako državljani UK-a i članovi njihovih obitelji u trenutku izlaska iz EU-a ne bi ostali nereguliranog statusa. Zašto je ovo važno? Ovo je važno jer moramo i u Hrvatskoj povećavati predvidljivost, izvjesnost, mi ne možemo utjecati na zbivanja u Velikoj Britaniji, pratimo tamošnja kretanja na političkoj sceni, bit će izabran vrlo skoro i novi predsjednik Vlade, u kojem smjeru će tu ići, hoće se ići na neki novi sporazum Velike Britanije i EU-a, hoće li doći do izlaska bez ikakvog sporazuma, to ne znaju ni sami Britanci ni naše kolege u britanskoj politici a za nas je ovdje u Hrvatskoj važno da im ovim zakonom šaljemo poruku da mi skrbimo o sebi i da povećamo predvidljivost procesa u Hrvatskoj i svijetu, zbog toga pozdravljam ovaj prijedlog zakona i ovaj doprinos hrvatske Vlade u povećavanju predvidljivosti procesa u Hrvatskoj i u svijetu, hvala lijepa.
Zahvaljujem, ovime smo došli do kraja rasprave, zaključujem ju, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti, a sada ćemo napraviti stanku do 12 sati s obzirom da za iduće dvije točke nisu se još stekli uvjeti, odbor koji je nadležan, Odbor za nacionalnu sigurnost i unutarnju politiku mora odraditi svoju sjednicu, ona je u 11 sati pa nastavak ide u 12 sati sa prvom točkom odnosno trećom točkom dnevnog reda, u 1 sat bit će slobodni govori i onda nastavljamo sa Zakonom o policiji. Hvala vam. STANKA U 10,52 SATI Konačni prijedlog Zakona o državljanima država članica Europskog gospodarskog prostora i članovima njihovih obitelji, drugo čitanje, P.Z.E. broj 602. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena pa dajem na glasovanje navedeni konačni prijedlog zakona. Utvrđujem da je s 86 glasova za i 2 suzdržana, dakle većinom glasova donesen Zakon o državljanima država članica Europskog gospodarskog prostora i članovima njihovih obitelji.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,00 SATI]] Dobar dan. Nastavljamo sa: - Konačnim prijedlogom Zakona o izmjena i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu, drugo čitanje, P.Z. broj 554 Predlagatelj je Vlada RH na temelju Članka 85. Ustava RH i Članka 172. u vezi s Člankom 192. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose n drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za Hrvate izvan RH. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? S nama je gospodin Žarko Katić, državni tajnik u MUP-u. Izvolite gospodine Katiću.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospođe i gospodo, zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru, evo pred vama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu. Zakon koji je donijet odnosno stupio na snagu 8. listopada 1991. godine, dakle u trenutku osamostaljenja RH i jedan je od onih zakona koji definiraju hrvatsku državnost propisujući na koji način se može steći hrvatsko državljanstvo. I ono se kao što zakon to predviđa može steći podrijetlom, tako ga stječe najveći broj osoba, dakle od roditelja hrvatskih državljana, može se steći prirođenjem ili naturalizacijom i to je postupak koji u najvećem dijelu ovaj zakon koji je pred vama opisuje, može se steći po međunarodnim ugovorima i rođenjem na teritoriju RH, ovaj slučaj da ne bi možda zavarao samo kad nisu poznati roditelji odnosno ako su roditelji nepoznati ili je dijete primjerice nađeno ili su roditelji nepoznatoga državljanstva. U ovim izmjenama i dopunama koje se nalaze pred vama, glavni cilj predlagatelja tj. Vlade RH bio je olakšati odnosno pojednostaviti procedure za stjecanje hrvatskog državljanstva pripadnika hrvatskog naroda u inozemstvu i iseljenika iz RH i na taj način valorizirati doprinos hrvatskog iseljeništva i hrvatskoga naroda koji živi u inozemstvu ukupnom gospodarskom, znanstvenom, kulturnom, društvenom i svakom drugom obliku života u RH. Stoga najznačajnije izmjene koje se planiraju uvesti Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu jesu. Za stjecanje hrvatskog državljanstva podrijetlom djeteta koje je rođeno u inozemstvu i čiji je jedan roditelj u trenutku njegova rođenja hrvatski državljanin povećat će se dobna granica za prijavu u evidenciju hrvatskih državljana do navršene 21 godine života. Do sada je 18 godina, dakle svaka osoba bila kod novorođenog djeteta ako su roditelji hrvatski državljani odnosno barem jedan od njih hrvatski državljanin ima pravo upisati tu osobu u evidenciju hrvatskih državljana bez obzira je li osoba odnosno dijete rođeno u RH ili u inozemstvu. Do sad je bilo slučajeva da te osobe nakon što napune 18 godina shvate da su imali priliku se upisati u hrvatsko državljanstvo, ali to su njihovi roditelji propustili pa se daje ovaj dodatni rok da svaka osoba to može učiniti za sebe. Naglašavam riječ je o stjecanju hrvatskog državljanstva podrijetlom i ono se odnosi na osobe koje su rođene nakon stupanja na snagu Zakona o hrvatskome državljanstvu, dakle nakon 8. listopada 1991. godine. Nadalje, izostavlja se generacijsko ograničenje za stjecanje hrvatskog državljanstva za potomke iseljenika iz RH te se oni oslobađaju obveze poznavanja hrvatskog jezika i latiničnog pisma, hrvatske kulture i društvenog uređenja. Trenutno postoji ograničenje, generacijsko ograničenje za primitak u hrvatsko državljanstvo do 2. stupnja, a osobe koje apliciraju za hrvatsko državljanstvo moraju ispuniti upitnik o poznavanju hrvatskog jezika, kulture i društvenoga uređenja. Uz to dodatno se precizira pojam iseljenika iz RH na način da se iseljenikom smatra osoba koja je iz RH selila prije 8. listopada 1991. godine, dakle od dana koji se računa kao dan samostalnosti RH, a ujedno je i dan stupanja na snagu zakona čijim izmjenama svjedočimo. Propisuje se nadalje da se iseljenikom ne smatra osoba koja se iselila s područja RH, dakle koja se iselila iz RH ali u tom trenutku nije imala bivše hrvatsko republičko državljanstvo odnosno zavičajnost na području RH. Primjerice osoba je bila državljanin neke druge republike bivše države, ali se iselila iz Hrvatske. Ovim zakonom omogućuje se i stjecanje hrvatskog državljanstva prirođenjem dakle naturalizacijom za maloljetnu djecu čiji je jedan od roditelja stekao hrvatsko državljanstvo kao iseljenik ili potomak iseljenika iz RH ili kao pripadnih hrvatskog naroda. Dakle, te osobe ta djeca ne moraju živjeti u RH nego mogu za razliku od ostale djece koje se primaju u hrvatsko državljanstvo ove osobe ne moraju imati prijavljen boravak u RH. Za pripadnike hrvatskog naroda koji ne raspolažu osobnim dokazima o toj pripadnosti predlaže se pojednostavljenje izvođenja dokaza i dakle u tom smislu da ako oni nemaju dokaze da mogu priložiti dokaze da su njihovi roditelji pripadnici hrvatskoga naroda. Izjašnjavanje u pravnom prometu bilo je moguće i prije i danas je, ali u određenim državama možda i u nekim razdobljima ili za mlađe osobe koje tek se uključuju u školovanje u život, možda nisu imali prilike se osobno izjasniti kao pripadnici hrvatskoga naroda. Za bračnog druga osobe čije bi primanje u hrvatsko državljanstvo predstavljalo interes za RH propisuje se uvjet življenja u RH s odobrenim boravkom u trajanju od najmanje 1 godine. Isto tako za osobe čiji bi primitak u hrvatsko državljanstvo predstavljao interes RH propisuje se da osim nadležnog ministarstva mišljenje o postojanju tog interesa može dati i središnji državni ured. Međutim, normira se da to mišljenje mora biti detaljno obrazloženo i da iz njega jasno proizlazi koji je to interes i što to Hrvatska dobiva primitkom određene osobe u hrvatsko državljanstvo. Za razliku od možda uvriježenog mišljenja u javnosti takvih slučajeva je u odnosu na ukupan broj primljenih jako malo i on se zadnjih 20 godina kreće oko nekoliko 10-taka godišnje. Dakle, relativno male brojke, ali vrlo osjetljivo područje, želimo ga još podrobnije regulirati. Ovim prijedlogom, konačnim prijedlogom zakona propisuje se mogućnost ukidanja odnosno poništavanja rješenja o stjecanju hrvatskog državljanstva ako je stečeno temeljem braka sklopljenog iz koristi, a sukladno odredbama posebnog zakona, to je Zakon o strancima ili ako je dakle stečeno lažni predstavljanjem ili prijevarom u upravnom postupku tijekom stjecanja hrvatskoga državljanstva. Takovih slučajeva nema puno, ali oni su osjetljivi dakle, stjecanje bilo kojeg prava na prijevaran način, a posebice ovoga svakako bi bilo, svakako bi trebalo sankcionirati odnosno spriječiti. Isto tako rješenje bi se o stjecanju hrvatskog državljanstva moglo ukinuti za osobe koje su nakon primitka hrvatskog državljanstva osuđene u kaznenom postupku za kaznena djela protiv RH i kaznena djela protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva na zatvorsku kaznu u trajanju najmanje od 5 godina. I na koncu ono što je još novost jest uvođenje svečane prisege koju bi davala osoba koja stječe hrvatsko državljanstvo naturalizacijom, prirođenjem. To je jedan čin koji poznaju mnoge zemlje, daje jedan, jednu svečanost, jednu ozbiljnost cijelome postupku i ono bi se trebalo odviti u jednoj svečanijoj atmosferi, dakle da rješenje o stjecanju hrvatskog državljanstva ne bude samo uručeno na šalteru, nego da te osobe budu i primljene i možda im kratko pojašnjeno što znači biti hrvatski državljanin, vrlo kratko, dakle uputiti ih u obveze i prava njih kao novih državljana. Ukratko u razlikama između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom zakona u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona. Dodatno se tako propisuje da se stjecanje državljanstva maloljetnog djeteta koje živi u Hrvatskoj veže uz odobren stalni boravak. Do sada smo imali slučajeve da dijete koje inače živi u inozemstvu dođe kod jednog roditelja koji je u Hrvatskoj i hrvatski je državljanin, prijavi dakle nekakav kratkotrajni boravak i zatraži državljanstvo i onda se vrati u zemlju podrijetla bez da je tu živio određeno vrijeme, bez da je se integrirao u RH i uputio se u hrvatsku kulturu, običaje, pravni poredak svoje nove domovine. Dakle, to bi sad bilo vezano uz odobren stalni boravak naravno sukladno posebnom zakonu. U konačnom prijedlogu zakona brisan je rok od 45 dana u kojem bi nadležno ministarstvo trebalo dati obrazloženo mišljenje za primitak o postojanju interesa države za primitak stranca u hrvatsko državljanstvo i brisane su naravno onda i pravne posljedice nedavanja tog traženoga mišljenja. Dakle, to je komunikacija između različitih tijela ministarstava i ministarstava odnosno konkretno MUP-a, drugih ministarstava ili središnjih ureda i pri tome važe opći propisi Zakona o sustavu državne uprave, Zakona o općem upravom postupku i smatramo da ovdje nije potrebno voditi ovaj rok, a to su bile i primjedbe iz rasprave u radnim tijelima i na plenarnoj sjednici. Detaljnije se i preciznije uređuje nadležnost za podnošenje zahtjeva za stjecanje, prestanak i utvrđivanje hrvatskog državljanstva na način da se izričito propiše da je za, propiše mjesna nadležnost policijskih uprava i postaja za podnošenje zahtjeva u RH za one osobe koje imaju prebivalište, dakle boravak stalni ili privremeni u RH. Do sada je mogao netko tko živi vani doći u RH jer to pitanje nije bilo uređeno i podnijeti zahtjev u policijskoj upravi ili postaji, a pri tom smo imali i određenih zlouporaba za koje, gdje pojedine osobe baveći se nadripisarstvom zaprimaju pismena ili podnose zahtjeve za velik broj stranaca. Precizirana je odredba koju sam uvodno govorio o poništenju odnosno ukidanju rješenja o primitku u hrvatsko državljanstvo da bi bila jasnija i određen je ovaj rok, dakle, od 5 godina na koji bi, kao je izrečena kazna zatvora na rok od 5 godina, da bi tek onda se stvorili uvjeti za ukidanje rješenja o primitku u hrvatsko državljanstvo. Na koncu, od razlika koje bi želio istači, na poticaj Ministarstva hrvatskih branitelja, unijeta je odredba čl. 17 kojima se regulira status nestalih i smrtno stradalih hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Prema podacima Ministarstva hrvatskih branitelja, takovih osoba koje su, dakle nestale i ili su smrtno stradale, a nepoznato im je mjesto ukopa, ima evidentirano 438, a provjerama u našim evidencijama ustanovili smo da oko 150 njih, znači od tog broja, nema, nije imalo utvrđeno hrvatsko državljanstvo u trenutku nestanka, odnosno stradanja. Određene primjedbe koje se tiču produljenja roka za upis u evidenciju hrvatskih državljana podrijetlom, dakle s ovih 21 na 24 ili više godina ili uvođenje jednoga objektivnog roka, dakle, koji ne bi bio vezan za godine života aplikanta, znači osobe, nego bi bio određen u nekom roku od stupanja na snagu ovog zakona, nismo mogli prihvatiti. Te odluke, dakle, pojasnit ću još jednom, kad je u pitanju podrijetlo, mogu se temeljem podrijetla u hrvatsko državljanstvo primiti samo one osobe koje su rođene nakon stupanja na snagu Zakona o hrvatskom državljanstvu, dakle nakon 8. listopada 1991. godine, a za osobe koje su, čiji status državljanski status nije riješen temeljem ranijih zakona iz bivše države, postoje odredbe, prijelazne i završne odredbe, odnosno institut utvrđivanja hrvatskog državljanstva kojim se isto može dokazivati da je određena osoba u trenutku njezina rođenja po roditeljima bila hrvatski državljanin i dakle u tom postupku utvrđivanja može steći hrvatsko državljanstvo. Dakle, ovi stavovi su potvrđeni i odlukama Visokog upravnog suda RH, a ovo pravno shvaćanje neka druga instanca, primjerice Ustavni sud nije nikad osporio. Hrvatsko državljanstvo do sada u ovih, nešto manje od 28 godina naturalizacijom je steklo nešto manje od milijun i 100 tisuća osoba, dakle, puno je naravno, još veći broj koji je u tom razdoblju stekao hrvatsko državljanstvo podrijetlom, dakle, tu su sva ona djeca koja su rođena, a roditelji su im hrvatski državljani. U odnosu na ove skupine, na ove osobe koje su prvenstveno, zbog kojih se prvenstveno predlažu ove izmjene i dopune, dakle na hrvatske iseljenike i njihove potomke ili pripadnike hrvatskog naroda, najveći broj upravo primljenih su primljeni po pravnoj osnovi čl. 16 kao pripadnici hrvatskog naroda i to ukupno 682 169 do danas, a kao iseljenici iz RH i njihovi potomci 21 538 osoba. Dakle, otprilike, više od 2/3 su primljeni po ovim pravnim osnovama. Evo, poštovane zastupnici, poštovani zastupnici, to su osnovni naglasci i razlike između prijedloga zakona i konačnog prijedloga zakona i očekujem da ćemo u otvorenoj raspravi doći do najboljih rješenja. Hvala vam najljepša.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo, uvodno izlaganje imamo 4 replike. Prvi je kolega Škibola, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče. Smatram da u ovim izmjenama i dopunama zakona najveći problem se nazire u definiciji hrvatskog iseljenika. Zašto? Zato što svi ljudi koji su napustili Hrvatsku u periodu npr. prije 5 ili 10 godina ili u ovom periodu napuštaju državu su ekonomski migranti, znači prema veleposlanstvu, njih se naziva ekonomskim emigrantima i u slučaju da se oni ožene u nekoj drugoj državi, primjerice u Njemačkoj i Irskoj, njihov bračni drug koji nije npr. Hrvat, znači stranog je državljanstva, ne može dobiti hrvatsko državljanstvo, tako da smatram da po pitanju hrvatskog iseljeništva, ovo tu di se ograničava na 8. listopad 1991. godine, da nešto treba sa tim učiniti. Hvala.
Izvolite odgovor.
Pa mi smo ovim izmjenama i dopunama nastojali precizirati koji je to datum i koje su to osobe. Ja vjerujem da smo to učinili, dakle, stavljen je datum koji se odnosi na osamostaljenje RH, dakle njeno i pravno i političko djelovanje kao samostalne države, a taj zakon je, taj datum je ujedno i datum stupanja na snagu Zakona o hrvatskome državljanstvu. Osobe koje odlaze iz RH su hrvatski državljani, oni mogu naravno, sa sklapanjem braka i njihovi bračni drugovi mogu steći hrvatsko državljanstvo, ali po odredbama Zakona o strancima moraju, naravno, živjeti određeno vrijeme u RH. Hvala lijepo.
Hvala. Kolega Babić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče. Između dva čitanja, u čl. 14 konačnog prijedloga zakona, brisan je način davanja svečane prisege. Dakle, ja znam i u prijašnjim vremenima neki od kolega su govorili da se radi o političkom kiču i nečemu što možda ne bi trebalo biti i što je zapravo nepotrebno. Ali ja želim vjerovati da sad onaj tko ima hrvatsko državljanstvo da je to za njega svečani čin i takvi svečani činovi se obilježavaju prigodom Dana državnosti, Dana domovinske zahvalnosti, neovisnosti, nije bitno u kojoj prigodi ali bitno je da se takva svečana prisega daje. I ja ne vidim razlog zbog čega bi se to brisalo. I to me podsjeća na jedno vrijeme ako se osjećate kada smo ukidali veliku smjenu straže, rekli smo da je to nepotrebno, s druge strane idemo u druge zemlje i poklonici smo smjene straže u Ateni, u Kremlju, u Londonu što mislim da nije dobro. Svaku državu obilježavaju određeni simboli i to uz te simbole treba biti jedan svečani čin ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Želite li odgovoriti? Izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče, da upravo tako, htjeli smo stjecanju, činu stjecanja hrvatskog državljanstva dati veći značaj i određeni dignitet. Mislimo da će se to usvajanjem ovih izmjena i dopunama zakona i učiniti. Nismo sad u ovome članku koji propisuje davanje svečane prisege išli u detalje, to je jedan postupak koji smo predložili da to propiše ministar pravilnikom ali smo uveli dakle tu taj novi institut i vjerujemo da će to biti dobro prihvaćeno od svih koji će stjecati hrvatsko državljanstvo. Hvala lijepa.
Hvala. Kolega Stričak izvolite.
Hvala. Kolegice i kolege, državni tajniče. Pa apsolutno se slažem sa odredbama ovog zakona pogotovo kad, u dijelu koji govori o stjecanju državljanstva iseljenih Hrvata i njihovih potomaka. Oni su uvijek bili uz nas, pomagali su i tijekom Domovinskog rata i naravno svim našim uspjesima su se veselili daleko više nego i mi. Podsjećam recimo prošle godine tijekom Svjetskog nogometnog prvenstva nije bilo kutka na ovom planetu gdje se nisu vijorile crveno-bijele kockice. Također ovdje napominjem da trenutačno imamo potrebu za uvozom radne snage. Meni se samo zadnjih dva dana se javilo par poduzetnika koji traže po 100-tinjak osoba koje bi došle u Hrvatsku raditi. A također u svijetu imamo i nesigurna područja, npr. Venezuela gdje država u jednom kaosu a tamo je pretpostavka da živi oko 5 tisuća Hrvata. Pa zbog čega im ne omogućiti da steknu državljanstvo i ako žele da se ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala vam. Izvolite, želite li odgovoriti?
Poštovani gospodine zastupniče. Hrvatski iseljenici i općenito ono što se kolokvijalno naziva hrvatskom dijasporom su svakako dali veliki doprinos u stvaranju Hrvatske države ali daju i dalje kontinuirano u snaženju hrvatskog gospodarstva, kulture, sporta, umjetnosti itd.. I mi držim da bismo svi, ovaj zakon je samo možda jedan uvod, trebali učiniti više da im olakšamo povratak jer mnogi od njih se žele vratiti i da budu što bolje primljeni i integrirani u hrvatsko društvo. Kad je riječ o drugoj, trećoj generaciji tim zaista osobama treba stanovita integracija, oni poznaju neka pravila, poznaju u određenoj mjeri jezik, ali trebaju jednu dobrodošlicu ovoj zemlji i sa njihovim iskustvima, vještinama, znanjima i školovanjem oni mogu svakako pridonijeti sveukupnom razvoju RH a posebice stoga što smo kao što ste rekli izloženi određenim demografskim gubicima i ti ljudi bi svakako dobro došli danas u RH.
Hvala. Kolega Tuđman, izvolite.
Hvala. Poštovani državni tajniče, ako sam dobro razumio vi ste kao datum osamostaljenja RH spomenuli 8. listopada '91. godine. Ako je to negdje zakonski određeno da je to naprosto pravno neutemeljeno i krivi datum zato što je 25. lipnja '91. godine donijeta odluka o neovisnosti i samostalnosti i to je donio Hrvatski sabor 8. listopada ta odluka je samo potvrđena, nikad u međuvremenu nije bila mijenjana. Prema tome ako tako postoji u nekakvom zakonu onda mislim da bi bilo nužno da što prije se ide u izmjenu toga krivoga datuma.
Izvolite, odgovor.
Poštovani gospodine zastupniče, pa kao pravnik, koliko znam taj datum je unijet u gotovo sve naše zakone. I evo primjerice ako je netko diplomirao u primjerice u Skopju 7. listopada '91. njegova se diploma priznaje, ako je diplomirao 9.-toga on je morao, ta osoba je morala podnijeti zahtjev da se ta diploma potvrdi ovdje u nadležnom ministarstvu. Dakle to je datum od kojega pravno, politički možemo razgovarati vjerojatno ali pravno se smatra Hrvatska neovisnom zemljom i zakoni, s tim datumom je RH preuzela određene zakone bivše SFRJ i oni se primjenjuju kao hrvatski zakoni. To je sigurno tako, dakle 8. listopad je taj datum. A ovo što ste vi rekli oko odluke o osamostaljenju to stoji ali ona je bila odgođena do 8. listopada. Hvala lijepo.
Hvala, hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegica Jelkovac, kolega Ostojić i kolega Ljubić? Vi ćete? Izvolite kolega Ljubić. Kolega Ljubić predsjednik odbora, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, dakle Odbor za Hrvate izvan RH je na svojoj 27. sjednici održanoj jutros raspravio dakle ovaj Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu. I Odbor je dakle nakon obrazloženja predlagatelja konstatirao dakle da ovaj zakon sigurno pomaže afirmaciji dakle hrvatskog iseljeništva i potiče na povratak u RH i olakšava stjecanje hrvatskoga državljanstva u odnosu na zakon koji smo imali do sada. Dakle nakon rasprave Odbor je dakle za Hrvate izvan RH jednoglasno sa 7 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje dakle Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu. S druge strane odbor je. Dakle, prije ove rasprave dobio i određene amandmane od drugih zainteresiranih institucija, pa između ostaloga i od Hrvatskog pravnog centra i te amandmane je odbor proslijedio predlagateljima da ih razmotri i da odluči ovaj kako će se prema njima odnositi, ali ja mogu reći da je odbor dakle u svojoj raspravi se vrlo pozitivno očitovao o tim amandmanima. S druge strane tu su i amandmani odbora, odnosno Ureda pučke pravobraniteljice. Međutim, odbor je također jednoglasno utvrdio i dva amandmana na ovaj prijedlog zakona. Prvi amandman se odnosi na Članak 2. gdje se predlaže izmjena Članak 5. zakona u odredbama koje se odnose na stjecanje hrvatskog državljanstva podrijetlom, o čemu je i govorio gospodin Katić u ime predlagatelja, gdje se sada proširuje dakle povećavaju godine sa 18 godina na 21 godinu osobama koji je barem jedan ovaj roditelj hrvatski državljanin da bi se omogućilo onim osobama nakon stjecanja punoljetnosti da se osobno sami prijave dakle u hrvatsko državljanstvo ako su to njihovi roditelji propustili uraditi dakle do njihovog punoljetstva. Međutim, ovdje se sad javlja jedan drugi problem, šta je sa onom osobom koja je danas odnosno stupanjem na snagu ovog zakona ima npr. 22 godina ili više od toga. Mislim da ovaj zakon bez obzira koliko liberalizira ovo pitanje i omogućava dakle potomcima hrvatskih državljana da se osobno prijave nakon punoljetstva, on i dalje je vrlo restriktivan dakle u odnosu na potomke naših iseljenika i stoga je odbor predložio amandman koji bi glasio: Podrijetlom stječe hrvatskog državljanstvo osoba rođena u inozemstvu čiji je jedan od roditelja u trenutku njezina rođenja hrvatski državljanin, a ako u roku od 5 godina od stupanja na snagu ovoga zakona podnese zahtjev za stjecanje hrvatskoga državljanstva. Dakle, to je novi stavak, onaj postojeći ostaje, dakle odbor ga podržava, ali se daje novi stavak i daje se dakle 5 godina potomcima hrvatskih državljana koji su, koji iz bilo kojeg razloga nisu, dakle prijavljeni do svog punoljetstva od strane njihovih roditelja u hrvatsko državljanstvo, da to sami učine, dakle 5 godina nakon stupanja na snagu ovoga zakona. Ne daje se dakle beskonačno, da ne bi ljudi špekulirali dakle kad im je, ukaže neka potreba, ali se ovaj na taj način ovaj daje prilika našim, potomcima naših iseljenika i na taj način sigurno mislim da će ohrabriti puno više ljudi da se uključe u hrvatsko državljanstvo i nadam se i na useljenje u RH. Drugi amandman se tiče Članka 5. kojim se mijenja Članak 11., iza stavka 3. dodaje se novi članak koji glasi: Iseljenik iz stavka 1. ovog članka je i osoba pripadnik hrvatskog naroda koji se iselio sa hrvatskih etničkih prostora u sastavu država u kojima se nekada nalazilo i područje RH. O čemu se radi? Naime, pojam iseljenika kako je definiran u ovom konačnom prijedlogu izmjena i dopuna zakona kaže da se ovaj iseljenikom smatra osoba koja je iz RH iselila prije 8. listopada 1991. godine. Međutim, mi znamo da naša dijaspora zapravo ovaj, pa ja bih rekao barem polovina njih, zapravo nisu iseljenici s područja današnje RH, već su zapravo iselili sa hrvatskih etničkih prostora u kojima je Hrvatska nekada bila u državnim zajednicama, od Austrougarske, pa preko ovaj jedne, druge Jugoslavije i kasnije i mi bi da tako kažem zadržavanjem ove da tako kažem, restriktivne odredbe, zapravo našu dijasporu dijelili dakle da tako kažem na dvije kategorije dijaspore. I zato smatramo da bi potrebno ovaj pojam iseljenika ovaj proširiti, dakle i na ove ovaj potomke hrvatskih iseljenika koji su iselili iz tih hrvatskih etničkih prostora, naravno zadržavajući i ovu formulaciju koju je predlagatelj stavio već u prijedlog zakona da ne bismo diskriminirali dakle građane RH ovaj po bilo kojoj da tako kažem etničkoj ovaj osnovi koji su imali hrvatsko državljanstvo. Prema tome to su te ovaj dva amandmana koje je odbor predložio i jednoglasno usvojio i evo ja i sa ovoga mjesta ponovo molim dakle predlagatelja odnosno predstavnike predlagatelja da to razmotre i prije glasovanja da ovaj dođemo do ili da ih usvojimo ili eventualno ako imaju još ovaj bolju formulaciju tih amandmana da se oko toga usuglasimo. Hvala lijepo.
Hvala gospodine Ljubiću, predsjednik odbora. Sada otvaram raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu, drugo čitanje, P.Z. broj 554 i pozivam kolegu Kovača da u ime Kluba zastupnika HDZ-a sudjeluje u raspravi. Izvolite kolega Kovač.
Hvala lijepa gospodine predsjedatelju. Čuli smo već puno o ovom prijedlogu zakona od gospodina državnog tajnika Katića, ja ću ovdje još jednom ponoviti da se znači generalno radi o tome da liberaliziramo ovaj zakon, da imamo olakšice kako bi se lakše primilo potomke hrvatske, članovi iseljeništva u državljanstvo RH u hrvatsko državljanstvo. Cilj ovog prijedloga jest znači pojednostaviti postupak i olakšati stjecanje hrvatskog državljanstva za pripadnike hrvatskoga naroda, hrvatske iseljenike i njihove potomke i bračne drugove čime se nastoji valorizirati i znanstveni i kulturni i demografski i gospodarski društveni potencijali koji postoje u hrvatskome iseljeništvu. Najvažnije izmjene koje se predlažu jesu za stjecanje državljanstva podrijetlom djeteta rođenog u inozemstvu čiji jedan od roditelja u trenutku njegova rođenja hrvatski državljanin, povećava se dobna granica za prijavu u evidenciju hrvatskih državljana sa sadašnjih 18 na 21 g. života. Time se želi dati prilika i mogućnost osobnog podnošenja prijave upisa u knjigu državljana i osobama čiji su to roditelji i skrbnici propustili učiniti do njegove punoljetnosti. Nadalje, izostavlja se generacijsko ograničenje za stjecanje hrvatskog državljanstva za potomke iseljenika te su oni i njihovi supružnici ujedno oslobođeni obveze poznavanja hrvatskog jezika, latiničkog pisma, hrvatske kulture i društvenog uređenja. Znači imat će šansu to kasnije nadoknaditi jer ipak je važno i ključno kada se u Hrvatskoj živi kad imate državljanstvo hrvatsko, da poznajete hrvatsku kulturu i da znate hrvatski govoriti. Također se ovim zakonom omogućava stjecanje državljanstva pri rođenjem za maloljetnu djecu čiji je jedan od roditelja stekao državljanstvo kao iseljenik ili potomak iseljenika iz RH. Stjecanjem državljanstva djeteta koje živi u RH, veže se uz odobren stalni boravak. Za stjecanjem državljanstva pri rođenjem za maloljetno dijete, zahtjeva se suglasnost drugog roditelja kako bi roditelji bili izjednačeni u odlučivanju o statusnim pravima djeteta. Ovim zakonom se također olakšava izvođenje dokaza za pripadnike hrvatskog naroda koji ne raspolažu osobnim dokazima i pripadnosti hrvatskim naroda čije roditelje je nedvojbeno utvrđena pripadnost hrvatskom narodu, također osoba koje kao punoljetnoj, hrvatsko državljanstvo prestane odricanje, ne može ponovno steći državljanstvo po nijednoj osnovi. Također se zakonom regulira državljanski status nestalih i smrtno stradalih branitelja iz Domovinskog rata. Uvažene kolegice i kolege, ovim se znači zakonom želi olakšati stjecanje državljanstva RH, olakšati postupak stjecanja državljanstva za sve pripadnike hrvatskoga naroda, hrvatske iseljenike i njihove bračne drugove. Povećanjem dobne granice za prijavu u evidenciju hrvatskih državljana, bit će moguće da osoba osobno podnese zahtjev za upis u knjigu državljana. Slijedom ovog iznesenog u ime kluba HDZ-a, ovdje ću kazati da ćemo podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu uz jednu napomenu, naime podneseni je amandman koji se tiče članka 15. za koji predlažemo da bude izbrisan jer je u koliziji sa hrvatskim Ustavom. Naime, hrvatski Ustav predviđa da nije moguće oduzeti nekome hrvatsko državljanstvo s obzirom da predmetne odredbe u dovoljnoj mjeri nisu uzele u obzir dostignute pravne standarde kao i načelo razmjernosti, smatramo da je predloženi članak 15. potrebno brisati. Uvažene kolegice i kolege, hvala vam lijepa, hvala g. predsjedatelju.
Hvala i vama. Slijedeći u ime Kluba zastupnika SDP-a, kolega Ranko Ostojić, izvolite kolega Ostojić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] jedan od ciljeva radi kojih se ovaj zakon donosi ne između ostaloga ispunjavanja programa Vlade RH kao jedan od strateških ciljeva, tamo se navodi zaustavljanje iseljavanja te afirmacija hrvatskog iseljeništva. Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu, olakšani su uvjeti za stjecanje hrvatskog državljanstva pripadnika hrvatskog naroda u inozemstvu te hrvatskog iseljeništva. To je u početku napisano u ovom obrazloženju i da se na ovaj način želi potaknuti useljavanje u RH navedenih pretpostavljam ljudi šta bi onda mogli dovesti u vezu sa iseljavanjem iz onih dijelova u kojima Hrvati koji žive, valjda je bolje da ne budu tamo nego da dođu u Hrvatsku, mislim da je to potpuno pogrešan pristup i da Ustavom propisana briga za Hrvate u inozemstvu bi između ostaloga i ovdje trebala biti istaknuta makar u ovom prethodnom djelu koji se navodi a ne na način da je zapravo poruka da se želi potaknuti useljavanje u RH onih koji odu jer žive na prostorima, evo konkretno ću reć i susjedne BiH i čine korpus hrvatskog naroda koji živi u inozemstvu. Ono što je istina a to je da je u određenim rješenjima koja su dana od strane i Odbora za unutarnju politiku i u raspravi koju je dao klub SDP-am, nisu prihvaćene, ja zapravo ne vidim razlog, evo sad vidim da zapravo vidimo identične prijedloge po pitaju članka 15. koji regulira nešto šta je zaista upitno po pitanju Ustava RH a to je pitane statusa osoba koje, potrebno je naravno odricanje, razlikovanje od otpusta itd. ali mislim da je jako bitno naglasiti da nam to ne treba i da takvu situaciju trebamo izbjeći. S jedne strane vrlo rigorozno, s druge strane vrlo liberalno. Ono šta također mislim da je izbjegnuto zakonom da se riješi a to je pitanje sigurnosnih zapreka za primitak osobe u hrvatsko državljanstvo. Šta to zapravo znači? Vode se sudski sporovi oko toga kad je napisano da netko ne ispunjava odnosno da postoje sigurnosne zapreke bez obrazloženja, bez ičega i ta osoba zapravo ne može biti primljena u hrvatsko državljanstvo a pri tome nisu definirani razlozi koji su to točno navedeni radi čega netko ne može dobiti hrvatsko državljanstvo, čak i kad je u situaciji da zapravo ispunjava uvjete iz ostalih dijelova navedenih u zakonu. Po pitanju kategorije stranaca, oslobađanja od obveze udovoljavanja pretpostavci i poznavanja hrvatskog jezika i latiničnog pisma, hrvatske kulture i društvenog uređenja, smatramo potpunim promašajem. Naime, jedna od stvari koja uz svu liberalizaciju, namjeru da u Hrvatsku dođu hrvatski iseljenici, vrate se itd., ovo je potpuno pogrešan pristup. Meni bi jako drago bilo da se vrati ispovjednik pape Franje Ostojić, da se vrate svi oni koji su zapravo u Argentini, Peruu, Čileu, slično, ali u situaciji u kojoj neće ovu pretpostavku a to je da poznaju hrvatsku jezik i latinično pismo, bar ono minimum koji je potreban hrvatske kulture i društvenog uređenja, dovest će nas zapravo do toga budu motivirani samo da uzmu putovnicu hrvatsku, da postani državljani EU-a po vrlo liberalnom sustavu u kojemu više to nije preduvjet i da u toj situaciji zapravo koriste ono što ih na kraju jedino interesira a to je da budu državljani europskog prostora bez ikakve namjere koja je ovdje istaknuta a to je da zapravo postanu sastavni dio ove zajednice, da ovdje žive i da se vrate nakon dugog niza godina iseljeništva jer znaju ni hrvatski jezik, ne poznaju kulturu, da budu sastavni dio hrvatske zajednice. Ono šta je po meni pogrešno s druge strane u navodima koji kaže ona osoba koja nije imala bivše hrvatsko republičko državljanstvo, nema pravo i ne smatra se iseljenikom. I to je potpuno pogrešno i potpuno pokazuje situaciju u kojoj zapravo imate Hrvata kojemu su i otac i majka Hrvati ali nije imao republičko državljanstvo RH iz niza razloga, on nije u situaciji da zapravo može dobit hrvatsko državljanstvo po ovim uvjetima kako je napisano a osobu koja ne zna ni hrvatski jezik, ne pozna hrvatsku kulturu, ne zna latinično pismo, ne zna ništa o društvenom uređenju, samom činjenicom da je iseljenik, za njega nema nikakvog problema da dobije europsku putovnicu bez namjere da ostane jer u protivnom bi pisalo da bi nakon određenog vremena dobio takve dokumente i dobio dokumente i ostao. Također, pitanje svečane prisege je zapravo danas pokušaj pompe da se to sve skupa napravi, sličimo na određene zemlje koje će onda posložit određeni broj tzv. novih hrvatskih državljana i nadam se da pravilnikom neće biti propisan postupak da je to uvjet da bi osoba dobila dokument. Činjenica da takve predstave nam nisu potrebne ako nam je stvarna intencija i namjera da imamo ljude koji će doć ovdje živjet, koji će biti u Hrvatskoj, koji će bit sastavni dio ove zajednice, onda za to nije potrebni dovlačenje bar na svečanu prisegu i ponavljam, nadam se to pravilnikom neće biti napisano. Što se tiče članka 26. koji propisuje mogućnost poništenja rješenja o primitku u hrvatsko državljanstvo, naša je tvrdnja da je to potpuno protuustavno i da takvim postupkom zapravo ne samo da se krši Ustav RH već ne vidimo nikakvog razloga zašto bi se na taj način dovelo do situacije da netko tko bi bez ikakvog problema mogao biti u situaciji da ima pravo na državljanstvo, ostane bez njega na način da mu se potvrdi da ga ima i da mu se kasnije oduzme, to je Ustavom nedopustivo. Ubrzavanje postupka za stjecanje hrvatskog državljanstva za pripadnike hrvatskog naroda koji živi u inozemstvu i hrvatske iseljenike, tu je niz prijedloga, zapravo koji nisu nažalost prošli ali evo vidite, ovdje postoji jedna nova definicija koja se sad navodi a to je tko je hrvatski iseljenik a tko je pripadnik hrvatskog naroda koji živi u inozemstvu. Evo volio bi da mi se netko pojasni šta to znači, na koga se odnosi pripadnik hrvatskog naroda a tko je hrvatski iseljenik, još nisam uspio shvatit tu razliku, ali dobro. Ako je situacija sa ovim namjerama bila evo dobro da je bar jedan prijedlog odbora predloženog da se ovaj rok od 45 dana i pravne posljedice za nedavanje mišljenja prebaci na odgovornost onoga tko je to i napravio. Naime, u početnom prijedlogu zakona smo imali situaciju da ukoliko ne bude odgovoreno u roku od 45 dana, središnji državni ured ili ministarstvo ne daje mišljenje, nakon toga smo u situaciji da osoba radi toga šta oni nisu izdali mišljenje, ostaje bez prava odnosno mogućnosti da dobije hrvatsko državljanstvo. I taj pogrešni pristup evo na sreću je promijenjen ali zato nije prihvaćeno pitanje poništenja rješenja o stjecanju hrvatskog državljanstva, ja se nadam da će to ipak u amandmanima bit prihvaćeno kao šta je pitanje republičkog državljanstva koje sam već ranije naglasio, mislim da bi trebalo bit zaista poštovanje situacije koju smo imali prije 8. listopada i situaciju koja je bila na ovim prostorima. Ja ću još na kraju ovdje u ime kluba reć da se nadam da će bit dobre volje da se ovo sve zajedno riješi, ja mislim da nije dobro kad se odbijaju prijedlozi Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost koji su čak moram naglasiti, bili doneseni većinom znači svih koji su tamo i po pitanju ostaloga, bit ćemo u prilici da nakon eventualnog odbijanja amandmana odlučimo kako ćemo se postavit prema ovom zakonu, hvala.
Nastavljamo s raspravom u ime kluba zastupnika, slijedeća je kolega Vesna Pusić ispred Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, izvolite kolegice Pusić.
... [[Govornik naknadno uključen.]] tajniče sa suradnicima. Dakle, temelj ovog zakona odnosno osnovni motiv kako se može iščitati iz ovog što nam je predloženo je u prvom redu liberalizacija mogućnosti ulaska u hrvatsko državljanstvo. To samo po sebi smatramo pozitivnim iako kad se pogledaju detalji, najedanput se vide neki ja bi rekla zabrinjavajući detalji ovdje. Ja neću ponavljati nešto što su kolege prije mene rekli da, s čime se slažem. Problematizirati ću u ime kluba GLAS-a i HSU-a u prvom redu jednu temu. Naime, državljanstvo je eklatantno politička kategorija. To nije etnička kategorija, dakle, po državljanstvu bez obzira na etnicitet svi hrvatski državljani su hrvatski državljani, odnosno može se reći politički Hrvati. Drugim riječima, državljanstvo je baš upravo ona kategorija u kojoj se ne može i ne smije diskriminirati na temelju etniciteta. Može se eventualno neke dodatne mogućnosti otvoriti za iseljenike iz RH ali ti onda moraju važiti i ne znam šta misle ovdje naši predstavnici nacionalnih manjina ali moraju važiti i za iseljenike iz RH koji su pripadnici nacionalnih manjina a ne samo iseljenike iz RH koji su pripadnici hrvatskog naroda, dakle koji su etnički Hrvati. Upravo zato jer se radi o državljanstvu, dakle radi se o jednoj eminentno političkoj kategoriji i nedvosmisleno o političkom a ne etničkom identitetu. I sa tom temeljnom činjenicom treba ovaj zakon uskladiti i on ne smije biti etnički zakon. A u njemu ima bez daljnjega tih primjesa i na njih želim ovdje upozoriti i problematizirati ih i upozoriti da u tom pravcu ne idemo. Činjenica spominjane datuma, dakle ljudi koji su se iselili prije 8. listopada '91. je automatski politizacija. Jer naravno ima ljudi koji su iselili prije 8. listopada '91. ali ima i ljudi koji su se iselili poslije rata 90.-tih koji su iz Hrvatske, rođeni u Hrvatskoj i na koje moramo također misliti kao ljude koji imaju pravo ne samo povratka nego koji imaju i pravo na hrvatsko državljanstvo. Uvodi se ovdje za njih kriterij hrvatsko, dakle ljudi koji su imali hrvatsko republičko državljanstvo. Ja ne znam tko od vas od moje generacije i generacije na koju bi se to moglo odnositi dakle koja je bila punoljetna '91., tko se sjeća da li je imao republičko državljanstvo? Ja svakako nemam pojma da li sam imala republičko jer to uopće se nije smatralo važnim u to vrijeme, da li si ti imao u '80.-tima i '70.-tima republičko državljanstvo, iskreno rečeno da ste me pitali ja bih bila rekla da nisam imala pojma da to uopće postoji kao kategorija. Tako da ovako od oka rečeno rekla bih da je to nešto što je mala manjina ljudi uopće na to obraćala bilo kakvu pozornost i imala to regulirano. Uvodi se i zavičajnost. E šta sad znači zavičajnost, da li to znači ljudi koji su imali boravak, da li znači ljudi koji su imali prebivalište u RH, to bi trebalo možda malo jasnije definirati da znamo na šta se ta zavičajnost odnosi. To je neka konkretnija kategorija, dakle prebivalište ili boravak u RH, to se vjerojatno pomoću nekih dokumenata može dokazati i svakako je bilo regulirano prije boravka ili prijava prebivališta ali republičko državljanstvo je bila jedna gotovo zanemariva i zanemarena kategorija u to vrijeme, dakle to teško se može upotrijebiti kao nešto što, na čemu se temelji bilo kakvo pravo naprosto zato što nije bilo za većinu ljudi formalizirano, odnosno formalno regulirano. Još jedan element kojim se definira da se postupak izvođenja dokaza za pripadnike hrvatskog naroda koji ne raspolažu osobnim dokazima o pripadnosti hrvatskom narodu, dakle se koristi utvrđena pripadnost hrvatskom narodu njihovih roditelja. OK, što je sa etnički drugim građanima RH koji su bili građani RH, koji su rođeni u RH? Šta je sa ljudima koji danas odlaze iz RH? Netko od kolega je postavio to, mislim kolega Škibola, postavio to pitanje. To je velika tema, ti ljudi odlaze s familijom, ti ljudi dobivaju i strana državljanstva, ta djeca se rađaju u inozemstvu. To je populacija koja je za nas od svih najinteresantnija, jer je najmlađa jer je potencijalno najproduktivnija i jer je u interesu zemlje najviše da se ti ljudi vrate i imaju reguliran status i njihova djeca imaju reguliran status, dakle to je populacija na koju se, jer to je populacija budućnosti. Ovo su, je krpanje rana iz prošlosti ali to je populacija budućnosti i to je nešto gdje trebamo imati fokus liberalnih pravila da se tim ljudima i njihovim potomcima olakša povratak i olakša dobivanje i reguliranje statusa u RH. Dakle sa ovim, u tom pogledu ovaj zakon je jedna neobična konstrukcija ili neobični konstrukt, on uvodi u nekim segmentima relativno liberalnu regulativu, recimo, ono što je kolega Ostojić spomenuo da se za neke ljude omogućava da dobiju hrvatsko državljanstvo iako o Hrvatskoj nemaju nikakvog pojma, dakle, ne znaju ni jezik ni kulturu ni društveno uređenje ni ništa, dok se za neke druge, koji bi recimo, bez obzira da li sve to znaju se isključuju iz mogućnosti dobivanja hrvatskog državljanstva odredbama koje se u prvom redu odnose na datum ili se naprosto ignoriraju. Kao što se radi o populaciji koja nam je najinteresantnija, a to je populacija koja odlazi danas i odlazi u zadnjim godinama. Dakle, jedan zakon koji je relativno liberalan, a u potpunosti je konzervativan utoliko što je u potpunosti okrenut prošlosti. U potpunosti je okrenut decenijama i stoljećima iza nas i reguliranju te situacije, a ni malo nije okrenut našoj vlastitoj budućnosti i generacijama koje su nam najvažnije, najinteresantnije i koje bi trebale imati najčvršće garancije da se mogu vratiti i da mogu bez problema i njihovi potomci regulirati ovdje svoj status. Vidjela sam neke amandmane koji su predloženi za ovu raspravu i odnose se na ovaj zakon koji adresiraju neka od ovih pitanja uključujući i tu činjenicu da je državljanstvo eminentno politika kategorija, a ne etnička i ukoliko ti amandmani budu prihvaćeni, mi ćemo biti u stanju podržati ovaj zakon, ako ne budu prihvaćeni, u ovoj formi mi ga nećemo podržati. Hvala.
Hvala i vama.
Vraćamo se nazad na točku dnevnog reda. U ime predlagatelja, poštovani državni tajnik MUP-a, g. Žarko Katić, izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovane gđe. zastupnice, g. zastupnici. Ne bih zlorabio dodatno vaše vrijeme, ali moram se osvrnuti na izlaganje g. Vesne Pusić koja je govorila u ime Kluba GLAS-a i HSU-a i to možda ću upotrijebiti naizgled teške i ozbiljne riječi radi povijesne istine. Naime, gđa. Pusić je rekla da nije nikad čula da postoje republička državljanstva, da se toga uopće ne sjeća. Naravno, mogli bi svakome ostaviti u njegovom osobnom sjećaju na to razdoblje iako, podsjetit ću, RH imala je, dakle, Socijalistička Republika Hrvatska imala je 3 republička državljanstva, Zakon o republičkom državljanstvu iz 1950., 65- e i 70-te. Zašto je to bitno? Zato što vjerojatno mnogi od vas znaju, za priznanje bilo koje države, učili smo koji smo studirali pravo, ali i neki drugi vjerojatno, potrebni su narod, dakle, stanovništvo, teritorij i organizirana vlast. Ali jedan dodatni element koji je također potreban, to je međunarodno priznanje i bez obzira na ono stanje koje je bilo od 91-e kad smo imali plebiscitarnu izjašnjavanje za samostalnošću. Kad smo, kad su hrvatski branitelji branili RH, a mi se pitali kad će jednom biti priznata ta naša zemlja i ona, to je trajalo, ako se sjećate, mjesecima. Pitanje je bi li ikad bila priznata da nije postojala, vjerojatno se sjećate, Badinterova komisija koja je ovdje došla utvrditi pravne i političke elemente za priznanje RH. Nakon njenog rada ona je utvrdila da je RH kao i neke druge države, kao i druge države bivše savezne zemlje, dakle SFRJ, da je bila, da je imala atribute državnosti i to je se utvrdilo postojanjem Ustava, republičkoga Ustava iz 1974. ali i Zakona o republičkom državljanstvu. Ne bi to bilo dakle strašno da gospođa Pusić nije bila, ako se sjećate ministrica vanjskih i europskih poslova RH, mislim da bi takva osoba trebala znati što je utjecalo u dobroj mjeri da RH bude priznata kao subjekt međunarodnoga prava. To možda netko od građana, netko tko nije tako dugo u politici, tko nije obnašao tako značajne dužnosti ne bi možda trebao znati iako mislim da bi se trebalo učiti u školi i da bi to trebalo o tome učiti i mlade naraštaje, ali osobe koje su obavljale tako značajne dužnosti u našoj državi to nikako ne bi smjele smetnuti s uma. Dakle, odgovorno tvrdim da je među ostalim i zakon, Republički zakon o hrvatskog državljanstvu taj zadnji iz 1977. bio jedan od kamena temeljaca na kojima se zasnivala Hrvatska samostalnost i neovisnost u ranim 90-tim godinama. I osobno mislim da svakome koje u tom vremenu živio, koji je imao određenu dob o čemu je gospođa Pusić govorila da je to republičko državljanstvo također iskazivao, sasvim sigurno pogledajte tko ima indekse u indeksima u nacionalima koje smo popunjavali prilikom upisa svakoga semestra, u rodnim listovima, svugdje je tu stajalo i savezno i republičko državljanstvo. Dakle, ne bi to trebala biti samo stvar sjećam li se ili ne sjećam, to republičko državljanstvo kao i ustav su bili značajna jaka podloga da RH dobije međunarodno priznaje i da danas imamo RH. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu u ime Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Poštovani kolega Boris Milošević, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima i suradnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici, prvo bi želio čestitati ministrici Mariji Pejčinović Burić na izbor za glavnu tajnicu Vijeća Europe, mislim da je to veliki uspjeh i za nju osobno, a i za RH jer Vijeće Europe je najstarija europska organizacija čija je zadaća da štiti vladavinu prava, slobodu demokracije i da brine o ljudskim pravima u Europi. RH je ratificirala brojne Konvencije Vijeća Europe i samim time je postajala bolja država i bolje društvo za sve nas. Što se tiče samog zakona, nažalost moram konstatirati da moj prijedlog da ispravimo nepravdu prema osobama koji su od rođenja hrvatski državljani, čiji su roditelji hrvatski državljani, da im priznamo da jesu hrvatski državljani nije prihvaćen. Predlagatelj za to nažalost nije imao sluha. Što je lajtmotiv donošenja ovog zakona? Piše u obrazloženju, u materijalima da se nastoji pomoći u rješavanju demografskih pitanja kroz olakšan pristup odnosno kroz olakšan postupak dobivanja državljanstva za pripadnike hrvatskog naroda u inozemstvu te hrvatskih iseljenika. Izostavlja se generacijsko ograničenje za stjecanje hrvatskog državljanstva za potomke iseljenika u ranoj liniji i njihove bračne drugove. To konkretno znači da Hoze iz Venezuele 4 ili 5 generacija hrvatskog iseljenika i njegova bračna družica mogu olakšano steći hrvatsko državljanstvo bez poznavanja hrvatskog jezika, bez poznavanja hrvatske kulture i bez poznavanja hrvatskog društvenog uređenja. Ako je to politička volja i određenje, ja to poštujem i prihvaćam i ja ću glasati za to, ja s tim nemam problema. Ali kad to stavim u korelaciju sa onim problemom koji prihvaćen koji sam spomenu onda je to nepravedno, onda je to duboko nepravedno. Kad sam već spomenuo Vijeće Europe htio bih spomenuti da je Vijeće Europe na sadašnji tekst zakona, dakle nije imala primjedbe osim u dijelu koji se odnosio na olakšani pristup državljanstvu pripadnicima hrvatskog naroda koji sad dodatno …/nerazumljivo/… Ja ću ovdje govorit samo o stjecanju hrvatskog državljanstva podrijetlom. Zakon kaže da podrijetlom stječe hrvatsko državljanstvo dijete čija su oba roditelja hrvatski državljani. I ta osoba znači čiji su roditelji hrvatski državljani bez obzira gdje bila rođena u Hrvatskoj, u Srbiji, u Australiji, u Americi ono ima pravo na hrvatsko državljanstvo, ali da bi to pravo stekla mora biti upisana u matične knjige. U bivšoj državi spomenuto je to, imali smo osim državljanstva SFRJ i republičko državljanstvo i naš zakon ovaj koji mijenjamo u prijelaznim i završnim odredbama govori o tome i kaže da se hrvatskim državljaninom smatra svaka osoba koja je to svojstvo stekla prema propisima koji su važili do donošenja ovog zakona. Pa kaže stupanjem na snagu ovog zakona o hrvatskom državljanstvu, prestaje važiti Zakon o državljanstvu SR Hrvatske iz '77. Dakle, tko god je bio državljanin SR Hrvatske, bez obzira na prebivalište, bez obzira na nacionalnost bio je hrvatski državljanin. I Zakon o socijalističkom državljanstvu SR Hrvatske je također imao odredbu koja je govorila, da ako su oba roditelja državljani republičko državljanstvo SR Hrvatske dijete je onda državljanin SR Hrvatske i to dijete može biti samo državljanin SR Hrvatske, a onda poslije i RH. I ja mislim da je to nesporno. Ipak kako ta državljanstva republička nisu proizvodila pravne učinke, nisu u pravnom prometu imala važnost, događale su se greške. Matičari su ipak bili službenici sa srednjom školom, propisi su bili kompleksni i greške su se događale. To je bilo protivno zakonu, al to je život i umjesto da dijete upišu u državljanstvo socijalističke RH, ako je dijete primjerice rođeno u Srbiji, upišu u državljanstvo socijalističke Republike Srbije. Stav predlagatelja prema obrazloženju Konačnog prijedloga zakona da RH nije dužna rješavati takve probleme odnosno greške ako su to greške odnosno stava su da to uopće nisu greške već su ti upisi bili uz suglasnost roditelja ili samoj osobi, to je krivo, pogrešno i neprihvatljivo. Pa čija je briga ako ne RH da skrbi o svojim državljanima, znači ona mora skrbiti o svojim državljanima. Roditelji te osobe su hrvatski državljani i ta osoba je rođenjem stekla pravo na hrvatsko državljanstvo. Ako je istina da su se roditelji suglasili, ta suglasnost je protivna zakonu, znači ta suglasnost nije mogla bit uvažena jer Zakon o državljanstvu socijalističke RH je rekao ako su oba roditelja državljani socijalističke RH da će bit dijete državljanin socijalističke RH. Današnji zakon, kao što sam rekao, kaže ako su oba roditelja hrvatski državljani i dijete je hrvatski državljanin i nema tu ni danas da se drukčije mogu roditelji sporazumjeti. Ovako kako sad stoji u prijedlogu zakona, dakle, državljanstvo ćemo dat iseljenicima četvrte, pete, ne znam šeste generacije, koji nikad nisu bili u RH, a osobama čiji su roditelji hrvatski državljani koji su rođenjem stekli hrvatsko državljanstvo ćemo reći vi ne možete biti hrvatski državljani. Mislim da je to nepravedno i diskriminirajuće. Na kraju želim ukazat na još jednu stvar na koju sam ukazao u prvom čitanju, za koji neću ni podnositi amandman, ali nek predlagatelj razmotri još jednom tu činjenicu, a odnosi se na odredbu da podrijetlom stječe hrvatsko državljanstvo osoba rođena u inozemstvu čiji je jedan roditelj u trenutku njezina rođenja hrvatski državljanin ako do navršene 21.g. života bude prijavljena matičnom uredu u RH radi upisa u evidenciju kao hrvatski državljanin. Ja ovo rješenje podržavam, mislim da je dobro. Roditelji često i događat će se, neće upisat dijete do 18.g., ovako djetetu nakon 18.g. otvaramo prozor od 3.g. da se samo odluči da bude hrvatski državljanin, mislim da je to dobro rješenje. Al ja postavljam pitanje predlagatelju, što u situaciji kad su oba roditelja hrvatski državljani, a dijete rođeno u inozemstvu i nije prijavljeno kod matičara do 18.g.? Predlagatelj će sada reći pa ono je hrvatski državljanin, ali nije upisano. Praksa matičnih ureda je da ne upisuju takve osobe u evidenciju i oni nisu hrvatski državljani i sad ćemo imati situaciju da ako je dijete rođeno u inozemstvu, a jedan roditelj je hrvatski državljanin, to dijete će imati prozor od 3.g. da se odluči da bude hrvatski državljanin, a djeca čija su roditelja oba hrvatski državljani, tu mogućnost neće imati. Ako je to prihvatljivo, ja ću za to glasati. Međutim, vratit ću se ponovo na početak priče, dakle, ne mogu prihvatiti i podržati zakon ako mi ne pokažemo volju da ispravimo greške i nepravdu koja je učinjena onim osobama koji su po rođenju stekli hrvatsko državljanstvo jer oni ne bi stekli sad automatizmom to, nego bi morali pokazati interes da budu hrvatski državljani, oni bi morali podnijeti zahtjev da ih se upiše kao hrvatski državljan, oni bi morali dokazati da su roditelji njihovi u trenutku rođenja bili državljani socijalističke RH i da su danas također dakle državljani RH. Na to ćemo uložiti amandman i Klub zastupnika nacionalnih manjina će iza njih stati i o tome će ovisiti i naša podrška zakonu. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačne rasprave, poštovani kolega Miro Kovač, izvolite.
Hvala lijepa uvaženi g. predsjedatelju. Ja ću u biti ponoviti svoje misli koje sam izrekao kad smo imali prvi prijedlog izmjena ovoga zakona, a tiče se definicije pojma iseljenike. Prema ovom Konačnom prijedlogu zakona je iseljenik netko tko se, osoba koja se prije 8. listopada '91.g. iselila sa područja RH u namjeri da u inozemstvu stalno živi. A imamo u slijedećem stavku isto tako jednu … [[Govornik se ne razumije]] definiciju, kaže da iseljenik, da se iseljenikom ne smatra osoba koja se iselila s područja RH, a nije imala bivše hrvatsko republičko državljanstvo odnosno zavičajnost na području RH. Zašto to kažem? Zato što imate Hrvata konkretno ili ljudi podrijetlom npr. iz Boke Kotorske koja je pripadala Kraljevini Dalmaciji i time trojednom Kraljevstvu, imate ljudi iz sjeverne Srbije, iz Vojvodine, iz Subotice koji su Hrvati, etnički Hrvati i koji su npr. odselili ne znam u neku drugu državu, a nisu imali republičko državljanstvo. Što znači republičko državljanstvo? Čuli smo sad to i od uvaženog državnog tajnika, znači državljanstvo prije toga SR Hrvatske i prije toga Narodne republike Hrvatske i prije toga čega? Kraljevine Jugoslavije, prije toga čega? Kraljevine Srba, Hrvata, Slovenaca, a prije toga državljanstvo Austro-Ugarske. Ljudi koji su bili u Boki Kotorskoj su bili državljani Dalmacije ili gore koji su bili u sjevernoj Srbiji, u današnjoj Vojvodini, Srijemu, bili su isto tako je li, državljani Kraljevine Hrvatske i Slavonije. Sad kako to staviti u ovaj zakon? Ova definicija mi se ne čini dostatnom, ona mi se čini manjkavom i smatram da je nužno da to korigiramo. Zašto ograničiti iseljenika na osobu koja je imala prije toga, prije iseljavanja samo državljanstvo SR Hrvatske? Ili prije toga Narodne Republike Hrvatske? Ponavljam, Subotica je bila prije grad sa puno više Hrvata, dosta je ljudi otišlo u druge države, zar ni ti ljudi nisu hrvatski iseljenici? Ili ako je netko otišao iz Boke kotorske a do sad ih je otišlo u neke druge zemlje, zar oni nisu hrvatski iseljenici? Znači idemo vidjeti što možemo napraviti da to korigiramo, da budemo obuhvatniji, da ovaj zakon koji sam već i pozdravio u ime Kluba zastupnika HDZ-a, smatram da je to jedan važan iskorak, da ovaj je zakon uključiv, da liberalizira postupak stjecanja državljanstva, da olakšava stjecanje državljanstva, znači da je to pozitivno ali idemo vidjeti što možemo napraviti kako bi se ove neke stvari koje su važne a riječ je ovdje o definiciji pojma iseljenik, da to popravimo kako bi zakon zaista bio na ponos svima nama u Hrvatskoj. I još ču jednu stvar reći ono samo reda radi uvaženom državnom tajniku, ovo sad nije nikakvo nadmetanje nego je samo kad smo već razgovarali o Ustavu prijašnje SR Hrvatske i o Zakonu o državljanstvu SR Hrvatske, onda ću samo spomenuti jednu stvar koju mnogu u Hrvatskoj, mnogi to zaboravljaju, svi se pozivaju na onaj famozni Ustav iz 1974. g., imali smo mi i Ustav SR Hrvatske, i prvom Ustavu poslije II. svj. rata, to je bio ustav NR Hrvatske, NR Hrvatske smo imali u članu, tada se to zvalo član, u članu 2. vrlo jasno odredbu da se hrvatski narod izražavajući svoju slobodnu volju a na temelju prava na samoodređenje uključujući pravo na odcjepljenje i ujedinjenje sa drugim narodima, da smo tada već imali u Ustavu mogućnost odcjepljenja. Znači to nije bila samo stvar onog famoznog Ustava iz '74. g. nego to je bilo zapisano u prvom Ustavu poslije II. svj. rata NR Hrvatske ali isto tako moramo biti realni samo to ovako usput, sad to nije važno za ovu raspravu, ipak tu bila neka vrsta ako hoćete hibridnog djelovanja Kominterne koja je širila ideju o tome da narodi imaju pravo na samoodređenje i odcjepljenje, hvala lijepa.
Zahvaljujem, kolega Kovač. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Marin Škibola, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. G. Kovač, interesira me vaše mišljenje da li bi trebalo hrvatskim iseljenicima prema definiciji u ovom zakonu i tzv. ekonomskim emigrantima, dati jednaka prava? Zašto to govorim? Ako ste čuli u mojoj replici državnom tajniku, tzv. ekonomski emigranti koji su odselili iz RH nakon ovoga datuma koji je ovdje stavljen a imate danas mnogo mladih ljudi koji su napustili RH zbog ekonomskih razloga, ako se oni ožene u nekoj drugoj državi, npr. Njemačkoj ili Irskoj, njihov bračni partner ukoliko nije hrvatski državljanin jednostavno ne može dobiti hrvatsko državljanstvo kao što to mogu hrvatski iseljenici. Znači on može dobiti hrvatsko državljanstvo samo ako 8 g. živo na teritoriju RH, hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Kovač.
Osobno smatram da tu ne bi nikakvu razliku trebalo raditi, smatram da svi oni koji su odselili nakon ovog datuma iz bilokojeg razloga, nije bitan razloga i koji imaju hrvatsko državljanstvo ako stupaju u brak sa državljankom, državljaninom jedne strane države, da treba olakšati postupak stjecanja državljanstva, treba vidjeti koji su tu uvjeti a i sami znate da iza te države možda u koju su odselili ti naši državljani, i tamo se postavljaju uvjeti za primanje tih naših ljudi u njihovo državljanstvo, prema tome to treba razmotriti ali u svakom slučaju sam u principu za olakšicu kad je riječ o tome, osobno, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, poštovani kolega Ranko Ostojić, izvolite.
G. Kovač, ispovjednik pape Franje se zove Ostojić, on je jedan ovih ljudi koji nisu mogli imat republičko državljanstvo iz razloga šta u vrijeme kad je on iselio, nije ni postojalo. Argentinski Predsjednik Kirchner Ostojić i njegova supruga, njihovi potomci isto tako nisu mogli imat republičko državljanstvo, tome ja govorim, znači o situaciji recimo ministra Božinovića. Pitanje koje republičko državljanstvo je on imao dok je bio u Boki kotorskoj, ne iz vrijeme Kraljevine Dalmacije nego iz vremena dok je tamo išao u školu. To je po meni jedna od stvari koje se u jedinstvenoj državi tadašnjoj danas isključuje mogućnost ne hrvatskog državljana nego Hrvata da bude i hrvatski državljanin sa ovakvim restrikcijama, o tome govorim, hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Kovač.
Uvaženi kolega Ostojić, razumijemo se s tim da ponavljam, smatram važnim da omogućavamo i vašem homologu, prezimenjaku je li da postane hrvatskim državljaninom bez obzira na poznavanje hrvatskog jezika, ali, ali kada bi se dogodilo da je to masovna pojava, onda bi sigurno trebalo napraviti odgovarajući tečaja hrvatskog jezika i poznavanje hrvatske kulture za te ljude kako bi se, kako bi to rekli stručnjaci akulturirali, ima toga i kod drugih naroda koji imaju veliku dijasporu Mađara, Nijemaca, pa automatski netko tko je podrijetlom Nijemac ima pravo na državljanstvo, ne dovodi se uopće u pitanje, ali kad dođe u Njemačku dobije naravno zbrinjavanje se rješava učenjem jezika, integracija u društvo itd., to bismo trebali napraviti i mi kada bi se to dogodilo kao masovna pojava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Kovač. Slijedeća replika poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolega Kovač, nije zbog natjecanja kao što ste rekli, ali prvi naziv nije bio Narodna republika, nego Federativna država Hrvatska '45. taj termin se koristio. S druge strane, mislim točno je za Ustav, s druge strane nije samo kominterina, doktrina o samoodređenju, nego Vilsonova doktrina koja je čak išla malo prije i treće bilo je ovo što su neki ovdje osporavali, republičko državljanstvo cijelo vrijeme postojanja i federativne i narodne i socijalističke republike s time što to ne rješava ove druge probleme o kojima se govori.
Zahvaljujem kolega Tuđman. Odgovor kolega Kovač, izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedatelju. Bilo mi je drago čuti i ovo pojašnjenje kolege Tuđmana i volio bih da organiziramo jednu tribinu na koju ćemo pozvati kolegu Ostojića i još druge zainteresirane, pa da malo raspravljamo o tome je li kako su bile organizirane prethodne države Hrvatske, posebno nakon Drugog svjetskog rata, ali i sa naglaskom na hibridno djelovanje Kominterne. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić, izvolite.
Kolega Kovač izuzetno mi je drago da ste spomenuli položaj Narodne republike Hrvatske u Jugoslaviji. Ja se samo nadam da vas predsjednica nije čula koja govori da se u Jugoslaviji nije smjelo reći da si Hrvat, dakle, takve gluposti mi ovdje moramo slušati, a ne samo da smo imali pravo na državljanstvo, nego smo imali pravo na nacionalnost, nacionalnu pripadnost, nego i pravo na državljanstvo, republičko državljanstvo, to je osigurao Maršal Tito kojeg predsjednica izbacuje iz svojih dvora. A a pro po tko je bio prvi hrvatski predsjednik? Ne dr. Franjo Tuđman, to je bio Vladimir Nazor koji je bio prvi predsjednik Narodne republike Hrvatske. Jako mi je drago da ste istaknuli ovaj položaj Hrvatske u ne narodnoj tzv. ne narodnoj Jugoslaviji u kojoj se itekako vodilo računa o nacionalnoj ravnopravnosti i o pravu Hrvata.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Kovač.
… [[Govornik se ne čuje]] g. predsjedatelju, evo ga u ovom tonu, u ovom tonu da ćemo pokušat organizirat tribinu o položaju hrvatskog naroda u Jugoslaviji, u tadašnjoj SR Hrvatskoj i onim pretečama, a i razgovarati o hrvatskoj povijesti, ne samo da ćemo pozvat kolegu Ostojića, mi ćemo pozvati i vas, ja ću pozvat i vas, pa ćemo, imat ćemo finu raspravu, ali ćemo prethodno morati riješiti čini mi se pitanje definicije pojma „iseljenik“, ali vrlo rado ćemo i vas pozvati g. Staziću, bit će mi drago s vama isto tako raspravljati, ne samo meni, nego i kolegama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani kolega, kolega Kovač, govorilo se danas da je državljanstvo politička kategorija i jedna kolegica je rekla da je, zapravo se govori o liberalizaciji ovog Konačnog prijedloga zakona, a zapravo je on sadržajno jako konzervativan, tako je barem bilo rečeno. Svaka zemlja ima svoje specifičnosti, kada ste govorili o iseljenicima i normalno da hrvatska zemlja po Ustavu, zemlja Hrvatska u naredne 23 nacionalne manjine treba gledati takve specifičnosti, neću vas podsjećati recimo na raspad SSSR-a i danas određene zemlje Turkmenistan, Uzbekistan, Kazahstan koje probleme imaju s tom nacionalnom manjinom i na koji način oni određuju svoje državljanstvo. Al evo možda možete napraviti paralelu sa ovim grundgesetzom njemačkim vezano za staatangehorigkeit, znači za državljanstvo njemačkih državljana. Hvala.
Zahvaljujem kolega Babić. Odgovor kolega Kovač. Izvolite.
Apsolutno se s vama slažem uvaženi kolega Babiću na ovim vašim kad govorite o usporedbama, o mogućnostima usporedbi s tim da ponavljam, što sam rekao i kolegi Ostojiću, ako bi se dogodilo da bi useljavanje i primitak u državljanstvo naših iseljenika u ovom širem smislu kako sam ga ja pokušao ovdje prikazati, kada bi to bila masovna pojava ili kad bi bilo puno naših iseljenika koji bi se odlučili na taj koraka onda bismo naravno kao što to rade Nijemci organizirali tečajeve i organizirali stambeno zbrinjavanje, čemu bi trebalo težiti. A kad govorimo o nacionalnim manjinama, ovdje ću ipak naglasiti jednu stvar. Ono što Hrvatska radi za nacionalne manjine, pa i ovdje u Hrvatskome saboru je rijetkost, rijetkost u svijetu, rijetkost u svijetu, a previše se to negativno prikazuje u hrvatskoj javnosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Kovač. Slijedeća rasprava poštovani kolega Božo Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, predstavnici Vlade, dakle prema procjenama relevantnih institucija preko 3 miliona dakle Hrvata živi izvan RH, koji su naravno svjesni još uvijek svog hrvatskog identiteta, a Hrvatska je suočena sa demografskom erozijom, što zbog negativnog prirodnog priraštaja, što zbog dakle kontinuiranog iseljavanja i zapravo ovaj Zakon o hrvatskom državljanstvu ja vidim ne samo kao način olakšavanja stjecanja hrvatskoga državljanstva već i kao doprinos demografskoj revitalizaciji RH. Pozitivnim također ocjenjujem i određene akcije Vlade, pa i evo zadnji zaključak Europskog vijeća koji je na prijedlog premijera Plenkovića uz svoje zaključke uključilo dakle da EU se uključi u rješavanje dakle demografski ugroženih članica EU. Stoga bi dakle i ovaj prijedlog zakona trebalo iskoristi da se maksimalno liberalizira stjecanje hrvatskoga državljanstva i da na taj način dakle i ovaj cilj dakle demografske revitalizacije rješava. Kao što nam je rečeno u uvodu, hrvatsko državljanstvo je dakle uređeno zakonom iz listopada '91. godine, a nakon toga u nekoliko navrata još dakle dopunjavano. Međutim i dalje smo svjedoci, da posebice naši iseljenici ukazuju na restriktivnost postojećih zakona, pa i određene poteškoće, inertnost pa i opstrukcije dakle administracije u procesu dobivanja hrvatskog državljanstva u prošlosti. Na sreću u zadnje vrijeme stvari se popravljaju na bolje. Sa sličnim pritužbama se susrećemo i mi koji …/nerazumljivo/… komuniciramo sa pripadnicima hrvatskog naroda u BiH, pa i evo jučer razgovarajući sa predstavnicima distrikta Brčko, predstavnicima Tuzlanske županije imali smo prilike čuti ovaj probleme s kojima se suočavaju dakle naši sunarodnjaci u BiH. Treba međutim reći da ovaj prijedlog predstavlja pozitivan dakle korak ka olakšanju stjecanja hrvatskoga državljanstva i zapravo i Odbor za Hrvate izvan RH na jutrošnjoj sjednici je predložio Hrvatskom saboru da se ovaj zakon donese. Međutim, imam nekoliko stvari koje zapravo još uvijek je vrijeme da možemo popraviti. Naime, Člankom 2. ovoga zakona se predlaže izmjena Članka 5. zakona u odredbama koje se odnose na stjecanje hrvatskog državljanstva podrijetlom djeteta rođenog u inozemstvu čiji je jedan roditelj u trenutku njegovog rođenja hrvatski državljanin. Prijedlogom ovoga zakona što je pozitivni, povećava se dobna granica za prijavu u evidenciju hrvatskih državljana do navršene 21 godine života da bi se dala mogućnost dakle osobi nakon stjecanja punoljetnosti da se prijavi u hrvatsko državljanstvo u slučaju da su njegovi roditelji do 18 godine to propustili. Međutim, također ovdje još uvijek smatram da je ovo suviše restriktivna odredba i da nju treba da tako kažem proširiti i to smo reagirali kao odbor jednoglasno i amandmanom, na način da se podrijetlom stječe hrvatsko državljanstvo osoba rođena u inozemstvu čiji jedan roditelj u trenutku njezina rođenja hrvatski državljanin ako u roku od 5 godina od stupanja na snagu ovoga zakona podnese zahtjev za stjecanje hrvatskog državljanstva. Naime, postavlja se pitanje u čemu je razlika, dakle kad ovaj zakon stupi na snagu između osobe koja će u tom momentu imati 21 godinu i imat će pravo dakle da se upiše ovaj u hrvatsko državljanstvo ako njegovi roditelji to nisu ranije učinili, koja je razlika između osobe koja ima 22 godine, 23 godine? I zato smatram da je potrebno uvesti ovu dodatnu odredbu i to smo amandmanom reagirali da se dakle ovaj u roku od 5 godina nakon stupanja ovoga zakona omogući i ostalima. Naravno nismo zato da se to ovaj produžava dakle na neodređeno vrijeme da bi onda ljudi špekulativno mogli dakle izjašnjavati se kada hoće ili kada neće ući u hrvatsko državljanstvo. S druge strane ja bih ovdje na neki način pomalo i polemizirao i sa obrazloženjem predlagatelja zašto ovo nije uključeno jer je ovo bilo predmet rasprave kad smo imali prvo čitanje. Obrazloženje je otprilike glasilo, iznesenim prijedlogom se znatno prošio krug osoba koje bi stjecale hrvatsko državljanstvo izravnim upisom u matice rođenih i knjigu državljana RH bez ikakvih sigurnosnih i drugih provjera koje se vrše prigodom stjecanja hrvatskog državljanstva prirođenjem ili naturalizacijom. Meni se ne čini dakle ovo objašnjenje jer upravo ovaj naš cilj bi trebao biti proširenje kruga osoba koja ovaj imaju pravo stječi hrvatsko državljanstvo, a ne vidim ni jednoga razloga da se mi bojimo na bilo koji način dakle potomaka ovaj hrvatskih iseljenika, posebice ne u kontekstu dakle sigurnosnih rizika u svjetlu činjenice da evo mi smo spremni primiti i 1.000 dakle migranata koji nisu nikad imali nikakve veze sa Hrvatskom što je i u redu prema odlukama EU. 10-tine tisuća dakle ovaj stranih radnika dakle danas ulazi u Hrvatsku i radi odavde pa sve do Filipina i očito dakle nema ovaj strana od nekih većih sigurnosnih prijetnji. Prema tome, drugi dakle, naravno pozdravljam sve one odredbe ovoga zakona koje ukidaju to generacijsko ograničenje itd., oslobađanje obveze ovaj poznavanja povijesti, jezika itd., itd., sve to skupa će ohrabriti naše iseljenike, tu će 2, 3, 4 generacije dakle koje trenutno sticajem okolnosti to nisu u stanju. Međutim, ponovo se vraćam na ono što sam iznio u ime odbora, a to je definiranje pojma dakle ovaj hrvatskoga iseljenika. Dakle, Člankom 5. koji je izmjenama Članka 11. stavak 3. dodatno precizira pojam hrvatskog iseljenika iz RH na način da se propisuje da se iseljenikom smatra osoba koja je iz RH iselila prije 8. listopada 1991. godine. Ovo naravno smatramo korak naprijed, ali dolazimo do onoga pitanja šta je sa potomcima hrvatskih iseljenika koji su u različitim periodima dakle povijesti, iseljavali iz hrvatskih povijesnih etničkih prostora o čemu je govorio i kolega Kovač malo prije, ali i neki drugi ovaj diskutanti. Procjenjujem da otprilike oko polovice, najmanje polovice pripadnika naše dijaspore zapravo predstavljaju ljudi, Hrvati, koji su ovaj iselili sa područja izvan granica današnje RH koji su pripadali dakle ovaj zajednicama u kojima je Hrvatska nekada bila uključena, od Austro-ugarske preko jedne druge Jugoslavije itd., itd. I bojim se dakle, ne bojim se, ja sam uvjeren dakle da bi zadržavanje ovakve odredbe, ovakve restriktivne odredbe na neki način unijelo podjelu dakle među naše iseljeništvo u smislu dvije različite kategorije iseljenike, one koji su iselili sa područja naše RH i onih koji su iselili a zapravo među njima te podjele nema a ne bi je trebalo biti ni u ovom zakonu. Zato smo mi dakle uveli jedan amandman koji zapravo, ja ću ga parafrazirati, glasi otprilike iseljenikom iz Hrvatske u smislu ovog zakona smatraju se pripadnici hrvatskog naroda koji su iselili iz hrvatskih etničkih prostora neovisno od naziva države iz koje su iselili. Dakle to su te stvari, ja naravno pokušavam razumjeti rezerve predlagatelja glede ovoga pitanja međutim sve te dileme i rezerve bismo mogli, otklonili kada bi u pravilnik npr. o ostvarivanju prava za naknadu za učenje hrvatskog jezika i stipendiranje povratnika i iseljenika prepisali dakle jednu odredbu iz tog pravilnika koji glasi: „Pripadnik hrvatskog naroda je osoba kojoj je jedan od roditelja, jedan od predaka 3. ili 4. nasljednog reda bio pripadnik hrvatskog naroda.“. Dakle i tu na taj način izbjegavamo sve one moguće da tako kažem rizike ili rezerve koje možda predlagatelj vidi u tome da bi se tu mogli ubaciti i oni koji nemaju dakle koji nisu pripadnici hrvatskog naroda. I na kraju naravno, pozdravljam dakle ovaj prijedlog zakona, ja osobno i Odbor za Hrvate izvan RH je podržao njegovo donošenje međutim interes RH je sigurno uključenje što više pripadnika hrvatskog naroda iz svijeta u društveno politički i ekonomski život RH, stoga bih ja želio da u njega ugradimo još liberalnije dakle odredbe stjecanja hrvatskog državljanstva posebice za one koji traže hrvatsko državljanstvo s ciljem nastanjivanja u RH. Dakle naravno da ovo danas ne može biti prijedlog ovoga zakona ali mislim da i o toj stvari treba voditi računa u budućnosti. I zato dakle evo ja molim dakle predlagatelja da još jedanput naravno pozorno razmotri i ove amandmane koje je iznio odbor, vjerojatno i neke druge amandmane koje smo proslijedili, dakle uputili su ih nadležne institucije. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Ljubiću. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Poštovani, hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Ljubiću rekli ste u jednom dijelu da špekulativnost stjecanja hrvatskog državljanstva u jednoj emisiji HRT-a Nedjeljom u 2 jedan je glazbenik, poznati glazbenik na pasja kola izvrijeđao RH, njen društveno politički poredak, Katoličku crkvu, tadašnje aktualno vodstvo. I zapravo žali se na to da ne može dobiti hrvatsko državljanstvo. Dakle sam to govori a traži hrvatsko državljanstvo. To su oni ljudi koji špekuliraju sa hrvatskim državljanstvom jer njemu treba hrvatska putovnica zbog zemalja EU-a, zbog možda biznisa s kojim se on bavi. I slažem se s time, sa onim što ste vi rekli i mislim da ste u pravu. Također prihvaćam i ovu definiciju iseljenika koju ste pročitati i o njoj treba razmisliti, treba dobro razmisliti i vidio sam amandman koji ste dali u ime odbora i to doprinosi ovom konačnom prijedlogu zakona.
Zahvaljujem kolega Babić, odgovor kolega Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Babiću, ispravno ste dakle u nekim fazama naše moderne povijesti dakle Hrvatska je bila suviše liberalna dakle u dodjelama hrvatskog državljanstva koje su neki zloupotrjebljavali ali i neki koji danas dakle djeluju protiv hrvatskog naroda u BiH, protiv RH a imaju to hrvatsko državljanstvo. Nedavno smo imali prilike pratiti dakle u udarnom terminu Nedjeljom u dva nastup jednoga glumca iz BiH koji je veći dio svoje karijere ostvario ovdje u RH, koji je zapravo pozdravio i sudjelovao u političkom nasilju nad Hrvatima u BiH, dakle i pozdravio izbor nelegitimnih predstavnika u predstavništvo. A naravno ja znam … ... [[Upadica se ne čuje.]] Naravno, govorimo o nositeljima hrvatskog državljanstva, ne govorim ja o ostalima. Dakle apsolutno Hrvatska tu treba o tome računa voditi.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Željko Raguž. Izvolite.
Kolega Ljubiću, u svojoj raspravi ste se osvrnuli na nekoliko ideologiziranih ocjena kolega koji su sudjelovali do sada u raspravi koji su sa svojih ideoloških pozicija negirali pravno političko nasljeđe prostora današnje RH i u tom kontekstu potrebu uvažavanja činjenice da je postojalo republičko državljanstvo i u bivšoj Jugoslaviji. Pa upravo u odredbama teksta zakona postoji i dio koji je restriktivan i koji ne uvažava činjenicu da su stjecajem okolnosti kakve jesu bile u bivšoj Jugoslaviji stvorile se prepreke u određenom dijelu određenog pripadnika hrvatskog naroda da realiziraju pravo na hrvatsko državljanstvo.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Ljubić.
Zapravo članak 10. Ustava RH sublimira sve one ciljeve koje bi Hrvatska trebala ostvarivati u odnosu na ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvata izvan RH. Nažalost u pojedinim ... [[Govornik se ne razumije.]] povijesti, pojedine dakle opcije na vlasti su iz svojih ideoloških razloga taj članak različito tumačili, različito primjenjivali. Mi smo jučer kao što znadete bili u BiH, ... [[Govornik se ne razumije.]] Brčko ... [[Govornik se ne razumije.]] predstavnicima Tuzlanske županije imali smo prilike čuti probleme koje da se suočavaju dakle pripadnici hrvatskog naroda u BiH u ostvarenju hrvatskog državljanstva a radi se o tome da je protivno propisima koji su vrijedili čak i za vrijeme SFRJ pripadnicima dakle hrvatskog naroda koji su rođeni od majke i oca Hrvata najčešće greškom matičara dakle upisivano dakle republičko državljanstvo neke od bivših republika danas samostalnih država u okviru bivše Jugoslavije i naravno ti ljudi danas imaju velike probleme u ostvarivanju svojih prava i u RH ostvarenje hrvatskog državljanstva. O toj stvari treba voditi računa.
Zahvaljujem kolega Ljubić na odgovoru. Sljedeća rasprava, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovani državni tajniče sa suradnicom. S obzirom na prvo čitanje o ovom prijedlogu Zakona o hrvatskom državljanstvu, zapravo reći ću nekoliko stvari koje sam vidio koje pojedini klubovi i kolege nisu govorili, a mislim da su bitni i mogu pomoći u ovoj raspravi ili barem da se za njih kao takove čuje. Dakle, od 8. listopada 91.-e godine, imamo ovaj Zakona o hrvatskom državljanstvu i zašto ne reći u kakvim okolnosti, kada i na kakav način se to dogodilo i što se zapravo dogodilo RH. Često znam reći svojim kolegama u međunarodnim organizacijama kada ne shvaćaju probleme s kojima se mi nalazimo i u kojima se mi nalazimo, da situacija u kojoj smo se tada našli kao narod, dakle između dva politička sustava, s nametnutim ratom, srbočetničkom agresijom na našu zemlju, sa velikim brojem izbjeglica, mirnom reintegracijom, zapravo pripremom za EU, za ulazak u EU jest previše za jedan ljudski život. Pojedini zakoni, tako i Zakon o hrvatskom državljanstvu imao je određene izmjene, ali manje izmjene. Ovo su sada možda jedne od većih izmjena vezanih za Zakon o hrvatskom državljanstvu i to je zapravo bila intencija Vlade RH za tješnjim povezivanjem sa Hrvatima, rekao bih, ne samo u iseljeništvu nego sa Hrvatima na području BiH i sa hrvatskim nacionalnim manjinama u drugim zemljama, odnosno ostalih 12 europskih zemalja. Kroz povijest znam da je i za vrijeme dr. Franje Tuđmana i kada smo posjećivali Hrvate u Rumunjskoj i nešto u Bugarskoj jedan veći broj njih je imao tada hrvatske putovnice i znam koliko je bilo sreće i radosti tada za te ljude da mogu uopće imate te hrvatske putovnice. Danas, hrvatska nacionalna manjina u R. Srbiji, veliki broj Hrvata ima hrvatske putovnice i tretiraju se kao građani RH kada idu izvan R. Srbije i ja razumijem frustraciju srpskih građana koji to ne mogu odnosno onih koji bi možda željeli određenim izmjenama Zakona o hrvatskom državljanstvu dobiti hrvatsko državljanstvo. Usporedbe s drugim zemljama po meni nisu umjesne, dobro je se uspoređivati, naime, ali svaka zemlja ima svoje specifikume. Kada se raspadao Sovjetski savez, a kad bi se vratili još u vrijeme Staljina, o tome sam razgovarao i s prof. Tuđmanom, dakle, on je tada u svim tim zemljama koje su nastale raspadom kao Uzbekistan, Tadžikistan, Kazahstan, Armenija, Gruzija su ostale ruske nacionalne manjine prilično jake i sad kad vidite i Južnu Osetiju i na Gorski Karabahi, dakle, svi ti sukobi danas, Krim koji se dešavaju na tim područjima, sigurno da njihove države imaju rigorozniji zakon o njihovim državljanstvima. Dakle, zbog tih posebnosti treba gledati i RH. Kolega Kovač je zapravo o tome govorio, možemo se vraćati u pojedina povijesna razdoblja i zapravo, zašto ne kazati da su na tim područjima i jesu i žive Hrvati. Dakle, bilo bi dobro ovu definiciju iseljenika razmisliti i jako dobro i za buduće vrijeme i omogućiti što je moguće većem broju Hrvata da steknu hrvatsko državljanstvo. S druge strane, kada slušamo danas rasprave u HS-u, onda vidimo, a i mi to osjećamo kad idemo vani, da je imati hrvatsko državljanstvo poželjna kategorija, dakle ljudi to žele, hoće. Atraktivno je imati hrvatsko državljanstvo i ja sam zbog toga sretan. Međutim, u konačnom prijedlogu zakona, to sam, drago mi je što mi je to državni tajnik rekao, možda sam propustio, dakle, rješavale bi se određene stvari pravilnikom vezano za svečanu prisegu. Čuli ste od Kluba SDP-a, njima to nije bitno, zašto to raditi, to je politički kič, to je nepotrebno, itd., itd. i ja znam kada su oni, kada se ukidalo zapravo velika smjena straže na Markovu trgu da su jedva dočekali da se to ukine. Međutim, bez obzira na to, jednu državu obilježavaju njeni simboli. Dakle, ova zastava koja je tu do vas, to je jedan komad krpe, marame koja zapravo ništa ne znači, ali kada na njoj imate ove tri boje, crvenu, bijelu i plavu i hrvatski grb, onda znači jako puno, ona je ponos, za nju se gine, ona je svetinja. Dakle, kroz te simbole koje imaju pojedine države, kada idemo u druge države, primjerice pred Helenski parlament, pred Predsjedničku palaču u Grčkoj ili na grob njihova neznanog junaka ili kada smo u Londonu, ili na Kremlju ili u Belinu ili bilo gdje, onda se o tome govorimo, veselimo se, pozitivno govorimo, dok kada je to kod nas onda to nailazi na podsmjeh i ismijavanje i jako dobro pamtim to vrijeme za vrijeme predsjednika, prvog predsjednika Franje Tuđmana, kako i na koji način su se takve stvari ismijavale u hrvatskom društvu. Treba reći, o tome se malo govorilo, dakle, ovim prijedlogom zakona, 4 su zapravo prijema u hrvatsko državljanstvo, znači podrijetlom, rođenjem na teritoriju RH, međunarodnim ugovorima i naturalizacijom. S druge strane, 3 su izlaska iz hrvatskog državljanstva, dakle, otpustom, odricanjem i međunarodnim ugovorom i naravno da to službe koje trebaju raditi, trebaju raditi na najbolji mogući način. Ostale tehničke stvari, vi ste jako dobro obrazložili danas u svom uvodnom izlaganju, poštovani državni tajniče. Vlada RH, ja znam da je pitanje iseljeništva, pitanje Hrvata izvan RH, jedno bolno pitanje. Možda za vrijeme rata i u to vrijeme nismo mogli krenuti na najbolji način. S obzirom da sam ja na neki način dio te dijaspore i na neki način dio jednog dijela stanovnika koji je i kao ekonomska i kao politička imigracija izišao iz jednog područja RH i razumijem te ljude, njihova očekivanja su bila prevelika za jednu modernu, mladu hrvatsku državu u kojoj zapravo se ni sami možda na početku nismo mogli snaći jer nismo znali sam ishod tada rata. Danas možemo govoriti i politički o Hrvatima izvan RH, gospodarski o čemu je kolega Šuker govorio u prijedlogu zakona u prvom čitanju i to je jako dobro, dakle ne samo o kvotama o radnike u emigraciji, radnicima koji dolaze u RH i njihovim htijenjima, dakle sve danas aspekte moramo sagledati sa te strane a s druge strane u taj potencijal koji mi imamo, mi definitivno nismo iskoristili. Neću vam govoriti recimo o bližem ovdje na području Europe Hrvatima koji su nastanjeni u zemljama u području Europe, ali recimo posebice u Južnoj Americi od rta Dobre nade kada uđete u njihovo groblje, recimo s desne strane odmah imate pokopanog Hrvata do ne znam, Venezuele, Nikaragve, u Meksiku možda malo manje, Kanade, Amerike, N. Zelanda, Australije posebice. Dakle, taj potencijal se možda mogao na jedan bolji način iskoristiti no nikad nije kasno. Uvijek postoj vrijeme koje je potrebito da se neke stvari dogode i ja mislim da dolazi sad takvo vrijeme, ono će biti sve više i više atraktivnije. Vlada RH i to joj se ne smije zamjerit, dapače, treba pohvaliti sva nastojanja i kroz Državni ured za Hrvate izvan RH i kroz savjet Vladin za Hrvate izvan RH koji ima 55 članova, dakle ovaj zakon je bio pred njima koliko znam, rekao je g. Raguž u Šibeniku je to, dakle nacrt ovog prijedloga zakona i svi su mogli dati svoje primjedbe kaže, uvažavajući i činjenice i političke ako hoćete u RH, dakle ambicija je naglašena iznimno. Kolega Raguž je u prvom čitanju govorio da kada se u Hrvatskoj, kada je izbio rat, kada su Hrvati dolazili braniti Hrvatsku, tada se nije gledalo ima li on državljanstvo, treba li biti, plaća li tu porez, bitno je bilo da brani RH. Nakon toga, kada je došla SDP-ova vlast, ja se sjećam kolega Bauk je iz petnih žila se mučio kako zagorčati život pa osim što u Ustavu imamo da morate glasovati u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, dakle ne možete uopće elektronski glasovati niti dopisno kako ljudi misle bez promjene Ustava, on se trudio još dodatno da se ljudi moraju aktivno registrirati prije samih izbora, sad možete zamisliti u Vancouveru kad morate ići u Missisaugu, iz Missisaugu ne znam u koja već mjesta, 2000 km, tko će to napraviti, nitko. Dakle, ovo je jedan dobar pomak, hvalevrijedan posao, nadam se pomoći mnogima koji žele steći hrvatsko državljanstvo i zašto ne reći da vraćamo određeni dio ovdje u zakonodavstvo RH, u Hrvatskom saboru prema ljudima koji su nam i za vrijeme Domovinskog rata i prije toga, prije puno, pomagali RH. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolega Babić. Za repliku se javio poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
... [[Govornik nije uključen.]] [[Upadica Brkić: Možete uključiti mikrofon, molim vas?]] Hvala, hvala. Ekonomski odlasci, da, iz Hrvatske je iselilo puno ljudi što se tiče ekonomskih, što se tiče političkih iseljenja, neslaganje u onom bivšem sustavu, mislim da je ovaj zakon dobrodošao mada nije idealan ali da je to jako, jako sporo i dugo godina je prošlo gledajući da smo to trebali daleko brže liberalizirati taj zakon da naši ljudi imaju jasnije ciljeve kada su bili svi bolje zagrijani za povratak, danas je prošlo dosta godina, izgubili smo, ja osobno mislim izgubili smo pa smo demografski, vidimo i sami, iseljavaju se i danas mogli smo napraviti možda nekakve bolje poteze, evo napravili smo Državni ured za iseljene Hrvate koji smatram hvalevrijednim i da je to dobro i u zadnje vrijeme rekao bi da se obraća velika pažnja u tome djelu a zakon ovaj koji donosimo, o njemu ćemo kasnije malo još raspraviti, hvala.
Zahvaljujem kolega Mišić. Odgovor, kolega Babić.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo za vašu informaciju dakle od '61. do '64. g. iseljeno je u zemlje EU-a oko 600 000 Hrvata, dakle tada su bile velike krize u bivšoj državi i Tito je tada u razgovoru sa W. Brandtom zapravo tražio da se otvore granice i tada je veliki broj Hrvata dakle iz BiH-a, iz Hrvatske pa i iz Srbije jedan dio ljudi otišao u zemlje zapadne Europe. Kolega Mišiću, nikad nije kasno. Dakle, ja sam rekao, treba gledati okolnosti u kojima smo mi živjeli. Prelazak iz jednog sustava u drugi, nametnuti rat ... [[Govornik se ne razumije.]] do '98. imali smo mirnu reintegraciju i kroz to vrijeme nije se možda moglo puno napraviti, možda su kažem, želje Hrvata izvan RH su prevelike, očekivanja su bila prevelika a stvarnost je pokazivala nešto drugo. Zato nije kasno ni sada, ja sam uvjeren da će biti bolje i da će ovaj zakon polučiti da to bude kudikamo lakše.
Zahvaljujem, kolega Babić. Slijedeća replika poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Babić, vi ste se u vašoj raspravi dotaknuli Hrvata u BiH-u. Da, Hrvati u BiH-u su bili naši velik potencijal, bazen za demografsku obnovu, za one radni dio ali naravno taj bazen je danas veoma smanjen što ratom, što ekonomskom krizom, što nepoštivanja prava Hrvata koji žive u BiH-u, to je jedan problem o kojem evo raspravljamo uvijek kada se tiče nekakvih tema i prava Hrvata izvan Hrvatske i druga stvar o kojoj ste razgovarali upravo evo, napravili ste dobru usporedbu da upravo možda ova zastava nekome ne predstavlja ništa osim možda nekakvog komada platna ali nekima predstavlja puno, tako će i hrvatsko državljanstvo zasigurno nekim ljudima značiti puno više nego drugim i mislim da evo došlo je vrijeme sigurno ubrzamo primitak u hrvatskom državljanstvo mnogima koji ga dugo godina već čekaju.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Babić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Političko pitanje je pitanje svih pitanja za sve Hrvate i sve političke opcije u RH je pitanje položaja Hrvata u BiH. Nije to samo bio demografski bazen to je i zbog sigurnosti same RH. RH je svjesna toga, mislim i da premijer o tome često govori i u međunarodnim organizacijama, dakle konstitutivnost sva tri naroda Srpskog, Bošnjačkog i Hrvatskog i od toga se definitivno, definitivno ne smije odustati. Što se tiče ovoga što ste vi rekli vezano samo za državljanstvo, vezano prema Hrvatima u BiH ja mislim da se tu napravilo dosta. Upravo zbog toga jer je RH svjesna što znače Hrvati na području BiH. Ja bih volio da je situacija drugačija glede ekonomskih pitanja, ali i onda pitanje da je u Hrvatskoj toliko dobro pa da nam svi Hrvati iz BiH isele isto tako ne bi bilo dobro.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Babić, govorili ste o velikom potencijalu hrvatskog iseljeništva Hrvata izvan Hrvatske. Činjenica je da je kroz ovaj zakon bitno pojednostavljuje izvođenje dokaza za pripadnike hrvatskog naroda koji i ne raspolažu sa dokazima o pripadnosti hrvatskom narodu za čije je roditelje nedvojbeno utvrđena pripadnost hrvatskom narodu, kao i stjecanje hrvatskog državljanstva prirođenjem za maloljetnu djecu. Vidjeli smo evo kolege su u ime odbora za iseljeništvo predložile dva amandmana kojima bi se delimitiralo stjecanje statusa hrvatskog državljanstva. Praktički smatram da u kontekstu ovog vašeg nastupa i govora da bi trebalo evo pronaći načina i uvesti takva, takve propise da se svim pripadnicima hrvatskog naroda delimitizira stjecanje statusa hrvatskog državljanina. I vjerujem je to i u kontekstu ovih benefita i postignuća koje bi ostvarili [[Upadica: Zahvaljujem…]] uključivanjem cijeloga iseljeništva.
… kolega Škorić. Odgovor kolega Babić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora nešto vam je na početku kolega Škoriću odgovorio i gospodin državno tajnik, dakle Francuzi vam imaju code civil, Nijemci vam imaju taj grundgesetze, druge države recimo Talijani nešto slično imaju, svaka zemlja ima svoje specifičnosti. Jedna od kategorija koje sam govorio jest gospodarstvo odnosno ekonomski faktor vezan za hrvatsko iseljeništvo. No, on nije presudan, niti jedini. Ojačavati politički RH može se i sa našim hrvatskim iseljeništvom al na jedan danas potpuno drugačiji način. Učiniti to da Hrvati ne samo da su vrijedni, kreativni, pošteni, dobri i radišni vani, nego da su oni to i u RH. I u trenutku kad zbog tih atraktivnosti se ljudi počnu vraćati tu onda će se vjerojatno i određene stvari koje su vezane danas za Zakon o hrvatskom državljanstvu trebati mijenjati.
Zahvaljujem. Slijedeća replika poštovani kolega Željko Raguž. Izvolite.
Kolega Babiću u svom izlaganju naglasili ste poboljšanja u tekstu prijedloga zakona i kazali kako sa tim poboljšanjima se vrednuje uloga hrvatskog iseljeništva u stvaranju hrvatske države. Naravno da je to i te kako važno naglasiti ali čini li vam se da bi trebalo posvjestiti još snažnije važnost stjecanja hrvatskog državljanstva za Hrvate izvan RH na području BiH ili Hrvate Srbije ili Crne Gore koji su u statusu nacionalne manjine da im se kroz odnos dakle stjecanja mogućosti, liberalnijeg stjecanja hrvatskog državljanstva da snažnija potpora da ustraju u nastojanju da ostvare ravnopravni položaj u BiH i da se potrude kao nacionalna manjina u Srbiji i Crnoj Gori.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Slažem se s vama u 12 europskih zemalja 550.000 Hrvata pripadnika nacionalnih manjina definitivno po meni svi zaslužuju državljanstvo odnosno putovnice RH. Na poseban način dana čini mi se u Republici Crnoj Gori je negdje oko 6.000 Hrvata, na početku Domovinskog rata '91. godine bilo je negdje oko 11.000 dakle to su hrvatske nacionalne manjine koje de facto nestaju oni se asimiliraju u crnogorsko društvo nažalost. I u Republici Srbiji od 120.000 danas smo negdje na 55.000 i hrvatska nacionalna manjina zaslužuje od RH ne samo pozornost, poštovanje, pomoć, reciprocitet to govorim i pripadnicima srpske nacionalne manjine u RH, Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina u RH barem da se dijelom dopuni reciprocitetom u Republici Srpskoj u predstavništvu Hrvata legitimnoj Narodnoj skupštini napravili smo jedan [[Upadica: Zahvaljujem.]] dobar pomak.
Slijedeća rasprava poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici već dugo čujemo i govorimo kako Hrvatska ima veliku snagu u svojoj brojnoj dijaspori i kako je za napredak Hrvatske nužno potaknuti i omogućiti povratak Hrvata u domovinu. Iako to već dugo slušamo, tek je ova Vlada s ovim prijedlogom poduzela tako važan korak koji bi naše iseljenike i njihove potomke pokušali vratiti nazad u domovinu, gdje mogu nastaviti razvijati svoje znanje i iskustvo i uložiti ga u razvoj Hrvatske. Ovim prijedlogom zakona se znato pojednostavljuje i olakšava stjecanje hrvatskog državljanstva za sve hrvatske iseljenike, njihove potomke i bračne drugove i po prvi puta na taj način odaje se dužno priznanje ogromnom potencijalu koji leži u hrvatskom iseljeništvu i to smatram i te kako pohvalnim. Dakle, na ovaj način će se pomoći u rješavanju i demografskih pitanja jer je olakšan postupak do dobivanja hrvatskog državljanstva za pripadnike hrvatskog naroda u inozemstvu i na neki način potaknut će se i njihov ulazak u demografski, društveni i ostali potencijal u Hrvatskoj, hrvatsko društvo. U odnosu na prvo čitanje i ovo što smo dobili danas, dakle evo vidjeli smo i kroz raspravu koju smo imali, bitna poboljšanja gdje se dodatno propisuje i olakšava način stjecanja tog državljanstva gdje se evo i nomotehnički određeni rokovi koji su bili prilagođavaju, evo brisani rok od 45 dana u kojem nadležno ministarstvo daje mišljenje o primitku stranca u hrvatsko državljanstvo, detaljnije se i normira nadležno za podnošenje zahtjeva za stjecanje, prestanak i utvrđivanje državljanstva i dakle niz drugih poboljšica. Za pozdraviti je i ono što ovaj zakon predviđa a to je pitanje otpusta iz državljanstva jer se najčešće radi kod stjecanja drugog državljanstva kada država čije je državljanstvo osoba stekla postavlja uvjet da se dostavi otpust iz hrvatskog državljanstva. Također, ovaj zakon predviđa i dopušta mogućnost i ukidanja odnosno poništavanja rješenja o stjecanju državljanstva koje je stečeno iz koristi, lažnim predstavljanjem primjerice krađom identiteta i za kaznena djela protiv čovječnosti i ljudskog dostojanstva za najteža kaznena djela. Dakle, dosada nije postajao način da se ovo poništi ili ukine, vidio sam da je ovaj prijedlog članka izazvao jako puno reakcija, posebno u području i pravne prakse, evo između ostalog reagirala je i pučka pravobraniteljica koja je kazala da se radi o situaciji oduzimanja državljanstva hrvatskom državljaninu, to nije tako jer se ovdje radi o oduzimanju državljanstva i ovim prijedlogom se ne derogira takva odredba Ustava RH međutim radi se uvođenju proceduralne forme poništenja odnosno ukidanja rješenja u posebnom postupku kada je vidljiva maliciozna odnosno prijevarna namjera osobe koja želi primitak u hrvatsko državljanstvo. Naravno da dužnost Hrvatske po međunarodnim pravnim pravilima je boriti protiv stvaranja apatrida osoba bez državljanstva i tu obvezu Hrvatska ispunjava, s druge strane hrvatsko državljanstvo je institut kojim Hrvatska pruža zaštitu svakom pojedincu kojeg to državljanstvo nosi a ovim člankom se uvodi proceduralni osigurač imajući u vidu rastuće globalne opasnosti s kojima se cijeli svijet susreće. To je dužnost i Hrvatske kako bi zaštitila svoje društvo od tih opasnosti. Kao što sam rekao, dakle ovdje nije riječ o derogiranju bilokakvih materijalnih odredbi niti oduzimanju državljanstva već isključivo o novoj proceduralnoj formi. Međutim evo imali smo problem prilikom donošenja i predlaganja ove odredbe što su nam se izmiješali pojmovi i oduzimanje i poništenje jer članak 9. Ustava dakle stavak 1. govori da hrvatsko državljanstvo i njegovo stjecanje i prestanak uređuju se zakonom što bi trebao i utvrditi ovaj zakon dok stavak 2. kaže da državljanin RH ne može biti prognan iz RH niti mu se može oduzeti državljanstvo itd., itd. Dakle, tu upravo zbog te situacije evo i klub HDZ-a je reagirao i u biti s obzirom da se u ove predmetne odredbe u članku 15. nisu u dovoljnoj mjeri uzele dostignute pravne standarde kao i načelo razmjernosti, dakle predloženo je da se ovaj članak sada izbaci, izbriše, da se prilagodi ali da se u nekim drugim izmjenama zakona ovo svakako uredi jer trebamo svakako naći načina kako oduzeti državljanstvo osobama koje su ga na krivi i nezakoniti, na lažan način stekle a čuli smo danas kroz raspravu a i vidimo i u javnom životu i pojedince koji su dobili hrvatsko državljanstvo, koji ga zloupotrebljavaju i ne odnose se prema svojoj vlastitoj državi na onaj način na koji bi se trebali odnositi a prilikom stjecanja vrlo je upitno koliko su bili ispunjeni uvjeti za stjecanje hrvatskog državljanstva. U svakom slučaju pozdravljam donošenje ovog zakona i predlažem da se evo i u budućim izmjenama vodi računa i da se ovaj institut oduzimanja državljanstva ugradi, hvala.
Zahvaljujem, kolegi Škoriću. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Željko Raguž, izvolite.
Dopredsjedniče Hrvatskog sabra, državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Rasprava o Zakonu o hrvatskom državljanstvu prigoda je da se u Hrvatsko saboru ponovno po više puta očituje suprotstavljenost ideoloških pozicija prema pravno-političkom nasljeđu kako bivše države tako i drugih država u kojima su Hrvati u prošlosti živjeli. Danas smo mogli čuti kako je državljanstvo prije svega politička a ne etnička kategorija i niz drugih ocjena, čak i nekih dvojbi koje se jednostavno daju iščitati ako se uvažavaju izvorišne osnove Ustava RH gdje se naglašava kako je RH nacionalna država hrvatskog naroda, manjina koje žive u RH i drugih i to je dovoljno da se razumije potreba dakle definiranja na jedan precizniji, odgovorniji, širi način i pojam kako je ovdje kazano dvojbi, tko su to pripadnici hrvatskog naroda, tko su hrvatski iseljenici, na koje se razdoblje odnosi pitanje hrvatskog iseljenika, na koja područja se odnosi jer upravo u odgovorima na pitanja se vidi, zrcali odgovoran ili neodgovoran odnos prema našoj nedavnoj prošlosti ali i našoj suvremenosti i budućnosti hrvatske države i općenito hrvatske nacije. Hrvati sa drugih etničkih područja, dakle Hrvati koji su živjeli zajedno sa prostorom današnje RH u nekadašnjim državama se također navode u izvorišnim osnovama Ustava RH i poštujući te izvorišne osnove može se doći na jedan racionalan način do odgovora koje sve prostore treba zahvatiti kada se definira pitanje hrvatskog iseljenika i kada se traži odgovor za liberalnije uvjete za stjecanje hrvatskog državljanstva za Hrvate koji žive izvan RH i na poseban način za poseban način za Hrvate u iseljeništvu. Jer upravo naša nedavna prošlost, dakle prošlost bivše Jugoslavije i razdoblje raspada bivše Jugoslavije sa svim datumima koji su značajni za suvremenu hrvatsku povijest moraju se na jedan odgovorniji način vrednovati i odredbama zakona, posebice ovakvog zakona kakav je Zakon o hrvatskom državljanstvu iz razloga što ćemo na taj način pokazati i našu zreliju odgovornost za budućnost koja nas očekuje ne samo u RH, već kad su u pitanju Hrvati BiH i hrvatske manjine u 12 europskih država. Upravo dakle pojam iseljenika ne podrazumijeva samo iseljenike iz RH već iseljenike iz BiH, Hrvate, Hrvate iseljenike iz Srbije i Crne Gore koji danas u iseljeništvu djeluju organizirani u brojnim organizacijama kao jedinstveno hrvatsko iseljeništvo i moramo cijeniti kakva bi poruka bila da se u odredbama Zakona o hrvatskom državljanstvu ostavi prostora za ocjene o iseljenicima, hrvatskim iseljenicima prve, druge ili treće kategorije uvažavajući na poseban način i suvremenosti hrvatskog iseljeništva o čemu je govorio kolega Škipola. I te kako je važno uvažiti i njegove ocjene iz razloga što moramo biti aktualni i pratiti sve trendove unutar hrvatskog iseljeništva, i onoga ranijega 19., 20. stoljeća, vremena bivše Jugoslavije, ali i iseljeništva koja se stvara u zadnja 2, 3 desetljeća. Sa jednim takvim pristupom stvorit ćemo pretpostavke da ne ističemo našu posebnu zahvalnost prema hrvatskom iseljeništvu, prema Hrvatima izvan RH u vrijeme stvaranja RH, već da pokažemo zrelost da kao pripadnici hrvatske nacije vrednujemo činjenicu da danas Hrvati žive i u 12 europskih država, da žive u iseljeništvu, ali i da žive u BiH koja je prevažna i za budućnost RH. Sa uvažavanjem svih ovih činjenica neće biti dvojbi kako definirati pojam Hrvata izvan Hrvatske, kako definirati pojam pripadnika hrvatskog naroda, tko su hrvatski iseljenici, ali isto tako na jedan civiliziran i odgovoran način uvažiti i sve druge koji su rođeni u RH, koji danas žive u RH ili koji su nekada živjeli. Za sve ima mjesta, za sve ima prostora i ako na takav način se vrednuju sve činjenice našeg pravno političkog nasljeđa onda neće biti ocjena kako je državljanstvo samo politička, a ne i etnička kategorija i kako ono osigurava politički identitet što znamo da nažalost nije tako iz naše nedavne prošlosti, već i etnički identitet se potvrđuje u novostvorenoj hrvatskoj državi. Cijenim ipak da je na kraju važno naglasiti, da je predloženi tekst zakona uvažio niz ocjena koje su bile iznešene i na sjednici savjeta za Hrvate izvan RH u Šibeniku u našoj ranijoj raspravi u Hrvatskom saboru i ako se uspiju ugraditi i ovi prijedlozi amandmana koje smo dobili od Odbora za Hrvate izvan Hrvatske sigurno ćemo imati jedan kvalitetniji tekst, ali ja naglašavam da je potrebno uvažiti i navode i zahtjeve i kolega koji su iz zavičajnih razloga, iz razloga naše nedavne prošlosti, iz razloga specifičnog definiranja bivšeg Republičkog zakona o državljanstvu iznijeli jedan dio primjedbi na predloženi tekst zakona. Kada se sve to sublimira sigurno da će budući dakle tekst konačni tekst Zakona o hrvatskom državljanstvu biti jedan kvalitetan tekst i da će omogućiti da svi oni koji su zainteresirani, ne samo sa područja RH već i Hrvati BiH, Hrvati koji su u statusu nacionalnih manjina, ali posebice hrvatsko iseljeništvo koje će i kroz ove mogućnosti dobiti jasnu poruku kako su poželjna kategorija u okviru hrvatske nacije i kako postoji odnos prema njima, a to će biti sigurno poticaj mnogima da i podnesu zahtjev za hrvatsko državljanstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Anđelko Stičak, izvolite.
Hvala. Kolega Raguž, prije vas u raspravi kolega Babić je naveo da je stjecanje državljanstva jedan svečani čin, da se za hrvatsku trobojnicu, grb, crveno bijele kockice doslovno gine i u to smo se imali prilike uvjeriti '91. godine. Mnogi potomci naših Hrvata kad je Hrvatska napadnuta su priskočili u pomoć, ali ne samo i oni, došli su i brojni stranci koji do tad nisu imali nikakvih kontakata sa Hrvatskom ili im je tad dolazak u obranu Hrvatske bio prvi kontakt. Prema tome smatram da bi ovim zakonom trebalo dati mogućnost svima onima koji su sudjelovali u obrani naše domovine ili njihovim potomcima, bliže obitelji stjecanje državljanstva. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Raguž.
U dijelu gdje je državljanstvo i politička kategorija i u dijelu gdje su pripadnici drugih naroda, posebice dragovoljci u Domovinskom ratu iskazali poštovanje prema borbi hrvatskog naroda za ostvarenje Hrvatske države sigurno je jedna snažna osnova koju treba uvažiti i što je bilo i u prijedlogu Ministarstva hrvatskih branitelja da se tim osobama iz poštovanja prizna i status, dakle da su politički Hrvati kad su izrazili potporu hrvatskom narodu u kritičnim fazama našeg nastojanja za ostvarenje hrvatske državnosti.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, poštovani kolega Božo Ljubić, izvolite.
Kolega Raguž, u svojoj raspravi ste se osvrnuli na pojmove politički i etnički Hrvati. Dakle, žao mi je što je osoba koja je ta termin dana uvela u raspravu, nije više tu ali ista osoba, ista politika kad je u pitanju kontekst ovog zakona u RH, favorizira pojam politički Hrvat u odnosu na etnički Hrvat a kada je pitanju hrvatsko predstavljanje u BiH-u, onda je etnički Hrvat dovoljan da predstavlja Hrvate u BiH-u umjesto političkih Hrvata. Međutim, najvažnije je dakle da ja kažem ovdje i to ste vi u svojoj raspravi istakli, da mi u RH trebamo napustiti jedan administrativno-birokratski pristup rješavanju pitanja hrvatskog državljanstva inače pitanje useljeništva i demografije a pristupiti jednom strateško-političkom pristupu suočeni sa činjenicom da Hrvatska demografski osiromašuje i zato nam je neophodna i useljenička strategija i useljenički zakon i liberalizacija Zakona o državljanstvu.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Raguž.
Pa ako se poštuju izvorišne osnove Ustava RH, onda sigurno ne mogu stajati ocjene koje smo danas čuli kako se naglašava ambicija i činjenica političkog hrvatstva nauštrb etničkog hrvatstva a kako ste dobro naveli taj primjer kad je u pitanju BiH zloupotrebljava od istih tih zagovornika koji su danas iznosili takve ocjene. Naravno da je tamo etnička pripadnost u BiH-u dovoljna da bude predmet manipulacije većinskog naroda a da se iz Hrvatskog sabora pozdravlja političko nasilje nad hrvatskim narodom u BiH-u.
Zahvaljujem. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Raguž, u vašem izlaganju ste spomenuli useljenje Hrvata izvan Hrvatske. Ja si postavljam pitanje ponekada pa evo i vama, koliko smo se potrudili da ljudi koji su vani damo im priliku prednost Hrvatima da uđu u Hrvatsku? Naravno, uvijek su neke prepreke bile. Vidjeli smo jučer u BiH-u kad smo bili obilazili Orašje i Brčko, pa vidjeli ste koliko Hrvati se žale na institucije da ne mogu doći jednostavno do državljanstva. Znam da je ovo sada malo bolje i liberalnije malo zakon nego što je bio ali je još puno bolje mogao se napraviti da bi to bilo i lakše i brže. Nažalost, netko kaže vraćamo zakon nazad kao Vesna Pusić, ne daj bože da ga vratimo nazad kad je ona vladala i ona vremena, vjerojatno nikad Hrvat ne bi ni ušao u Hrvatsku. Prema tome, me ne iznenađuje ali me iznenadilo što smo toliko sporo to sve donosili i toliko vremena je prošlo, hvala.
Zahvaljujem. Odgovor, kolega Raguž.
Kolega Mišiću, pa upravo jučer u posjeti Bosanskoj Posavini mogli smo osvjedočiti o važnosti interakcije između Hrvata sa dvije strane granice, dakle BiH-a i RH, međusobnog uvažavanja, cijenjenja prednosti koje takva jedna interakcija nudi za budućnost hrvatske nacije, ona je također važna i kad je u pitanju osjećaj hrvatskog iseljeništva o potrebi te interakcije na svim razinama društvenog organiziranja u znanosti i kulturi i svim drugim segmentima društvenog života i upravo takva jedna interakcija je pretpostavka a jačanje hrvatske nacije a ocjene koje smo danas čuli da je ovaj zakon zagledan u prošlost, upravo govore da su takve osobe zagledan u prošlost i da žele držati hrvatski narod u prošlosti umjesto da mu se omogući budućnost unutar EU-a.
Zahvaljujem. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Marin Škibola, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Treba reći da danas raspravljamo o vrlo važnom zakon o hrvatskom državljanstvu i možemo konstatirati da su neke stvari poboljšane ovim izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu međutim osobno nisam da ovakav zakon ide sutra na izglasavanje, smatram da bi ga trebalo dati na treće čitanje upravo zbog onih kritika i onih konstruktivnih kritika koje su se danas iznijele ovdje od strane saborskih zastupnika. Jedna od ključnih izmjena Zakona o državljanstvu nazire se u izmjeni definiciji hrvatskog iseljenika, do sada je bilo ograničenje da do trećeg stupnja srodstva može se dobiti državljanstvo, ovim zakonom se to uklanja a mogućnost dobivanja državljanstva se širi na veći broj ljudi hrvatskog porijekla. Osobno smatram da to dobra promjena, takvu promjenu podržavam, to će motivirati mnoge građane hrvatskog porijekla koji žele dobiti državljanstvo da podnesu takav zahtjev što prethodno nije bio slučaj i prije nisu to mogli. S druge strane, njih i njihove supružnike oslobađa se obveze udovoljavanja pretpostavci poznavanja hrvatskog jezika i latiničnog pisma, hrvatske kulture i društvenog uređenja. Protiv sam toga da se daje državljanstvo osobama koje ne znaju niti osnove hrvatskog jezika niti imaju motivacije da nauče bar osnove hrvatskog jezika, povijesti i kulture. Smatram da su hrvatski jezik, povijest i kultura osnove hrvatskog identiteta i da kao država trebamo držati do našeg identiteta, do našeg jezika, do naše kulture, do naše povijesti prema tome, ne bi nikako liberalizirao u tom smislu da se državljanstvo daje osobama koje ne žele pokazati ni malo interese da nauče osnove hrvatskog jezika zato što će se onda događati slučajevi da će neki predavati zahtjeve za dobivanje državljanstva, kao što je ovdje već spomenuto, samo zbog toga što smo u Europskom gospodarskom prostoru i da mogu biti građani više EU nego što bi htjeli biti građani RH. Najveći problem koji sam istaknuo već prethodno jest definicija hrvatskog iseljenika. Hrvatskim iseljenicima se ne smatraju oni koji su napustili RH prije 2, 3, 5 ili 10.g., to su uglavnom mladi ljudi koji su napustili hrvatsku državu zbog ekonomskih problema u RH i to su mladi ljudi koji vole hrvatsku državu, a oni sada koji su npr. u Njemačkoj i Irskoj i koji će imati bračnog druga ili imaju bračnog druga koji je strani državljanin jednostavno ih se tu ograničava da njihov bračni drug koji je strani državljanin dobije hrvatsko državljanstvo, a hrvatskim iseljenicima je to dopušteno. Smatram da bi trebalo razmotriti još jednom tu distinkciju koju ste učinili po pitanju tzv. ekonomskih emigranata i hrvatskih iseljenika i da uklonite tu razliku jer to bi bio pozitivan potez, kao što ste ovdje išli u liberalizaciju po mnogim pitanjima, pa i na kraju po pitanjima da se ne treba poznavati hrvatski jezik, kultura i povijest, onda smatram da možete ići i u liberalizaciju da se ekonomskim emigrantima da prava kakva imaju hrvatski iseljenici, dapače smatram to dobrim potezom da o tome trebate razmisliti jer na takav način ćemo pokazati svim onim mladim ljudima koji su napustili hrvatsku državu da ih hrvatska država nije odbacila i da hrvatska država želi da se oni vrate u RH, da ovdje žive i da ovdje zasnivaju obitelji. Prema tome, ja mogu razumjeti taj povijesni kontekst 8. listopada 1991.g., ali kažem zbog ovih razloga koje sam već naveo, razmislite da se to nekako modificira i da se jednostavno unaprijedi u tom kontekstu. Hvala.
Zahvaljujem kolega Škibola. Replika poštovani kolega Ivan Lovrinović, izvolite.
Poštovani kolega Škibola, ovaj prijedlog koji ste iznijeli jako je utemeljen i koristan i pridružujem se vašem zahtjevu, inicijatoru iz naših promjena Zakona o državljanstvu da ga izmijeni, unese, o čemu se upravo radi. Ispada da je ova država najprije istjerala svoje mlade ljude u inozemstvo dvije-tri stotine tisuća ljudi otišlo vani, veliki je broj mladih u tome. Oni se sutra recimo danas sutra ožene, imaju bračnog druga koji je iz druge zemlje i kako će se oni sutra vratiti u RH ako ne može njegova žena doć ovdje i ne može dobiti državljanstvo. Znači, s jedne strane se želi pomoći … [[Govornik se ne razumije]] rastu nataliteta, demografskoj ekspanziji, a s druge strane se to efikasno onemogućava, pa tko će se vratiti iz inozemstva ako svoju suprugu ne može ovdje dovesti da dobije državljanstvo i da može uživati u svemu onom što je. Molim vas ovo, znači krajnje konstruktivno razmotrite i što vi mislite o ovome prijedlogu, dakle, i ja apeliram na vas da promijenite ovo dok je još vrijeme, a vas kolega Škibola pitam zašto je došlo do takvog [[Upadica: Zahvaljujem…]] konflikta?
…kolega Lovrinović. Odgovor kolega Škibola.
Pa g. Lovrinović, hvala vam na ovoj replici, vi ste sveučilišni profesor, vi znate koliko mladih ljudi zbog egzistencijalnih razloga napušta našu državu i svakako ovaj prijedlog koji sam iznio bi trebalo uvažiti upravo zbog tih mladih ljudi da se ne osjećaju odbačeno jer treba istini pogledati u oči. Treba reći da su ti mladi ljudi napustili ovu državu zbog 20.g. vođenja katastrofalne ekonomske i opće politike koje su vodile stranke poput HDZ-a i SDP-a i tada su oni prvi put diskriminirani, a ovakvim prijedlogom da im se ne daje mogućnost njihovim bračnim partnerima državljanstva, oni su drugi put diskriminirani i treba što hitnije ukloniti takvu regulaciju. Hvala.
Zahvaljujem kolega Škibola. Slijedeća rasprava poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Danas je već dosta toga rečeno o Zakonu o državljanstvu, pa bih se ja možda zadržao samo na dvije, dvije točke koje smatram da prva nije potpuno prihvatljiva, a drugu trebamo defecirati. Prva primjedba je vezana uz čl. 5. st.3. ako se ne varam koji kaže, iseljenik iz st. 1. ovoga zakona je osoba koja se prije 8. listopada 1991.g. iselila s područja RH u namjeri da u inozemstvu stalno živi. Odredba da je 8. listopad dan kada trebamo računati da je počela postojati suvremena i samostalna hrvatska država je naprosto krivo. 25. listopada HS je donio dvije odluke, ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti, te Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne RH. U ovoj ustavnoj odluci prvi članak glasi, RH proglašava se suverenom i samostalnom državom. Drugi članak, ovim činom RH pokreće postupak razduživanja od drugih republika i SFRJ, RH pokreće postupak za međunarodno priznanje. Prema tome, ono što se želi prebaciti na 8. listopada naprosto ne stoji. Brijunska deklaracija kojom se traži da Hrvatska odgodi primjenu naprosto je nešto što Hrvatski sabor ništa nije, nikada nije verificirao s jedne strane, s druge strane Hrvatski sabor je od 25. listopada donio niz zakona i odluka kao, u ovom periodu do 8. listopada kao suverena država, prema tome nema razloga prihvatiti ovaj datum i u ovome zakonu naprosto zbog toga što taj datum onda dovodi i branitelje i niz drugih ljudi u najmanju ruku u jednu sivu zonu, ako čak ili možda omogućava drugima da tvrde da su to sve bile ilegalne ili nelegalne postrojbe. Prema tome, to je jedan važan razlog zašto ovu odredbu o datumu kada, kada se računa da su se, kada počinje status iseljenika, kada treba promijeniti na 25. lipanj '91. godine. I mislim da je to nešto što, što treba ozbiljno razmotriti, pogotovo što imamo onda još jednih dodatnih razlog jer taj 8. listopad uveo se tek ako se ne varam 2001. ili '02. godine ali i tada većina koja je donijela promjenu tih zakona je zapravo na jedan dvojan način unijela tu zbrku, ne govorim sad o motivima nego o pravnim konzekvencama jer je 25. listopad proglasila Danom državnosti u smislu stvaranja Hrvatske države, a 8. listopada Danom neovisnosti. Drugi pak stavak koji mislim da naprosto ne funkcionira premda predlagatelj je predložio da se može poništiti hrvatsko državljanstvo ovdje samo čuli sad prijedlog ili amandmane čak i od Kluba HDZ-a da se taj stavak povuče da pozivanjem na stručna mišljenja ustavnih sudaca da je nemoguće oduzeti državljanstvo nekome tko je to državljanstvo imao. Međutim, radi se o specifičnim postupcima odnosno o situaciji kada je netko prijevarom došao do državljanstva, ne o nekome tko to državljanstvo ima rođenjem ili po svim ovim drugim postupcima koji nisu, nisu upitni nego je prijevarom, falsificiranjem dokumenata ili nečim drugim došo do tog državljanstva. Nisam pravnik, pa ne znam koja je razlika između oduzimanja i poništavanja državljanstva, ali smatram da naprosto ne možemo tolerirati da netko dođe do državljanstva prijevarom, a da se ništa protiv takve osobe ne može poduzeti. To naprosto zdravorazumski nije prihvatljivo. Tim prije što je intencija ovoga zakona da se olakšaju postupci da se dođe do državljanstva, prema tome cijeli taj pogon koji odobrava državljanstvo, mora zahtjev za državljanstvom, mora raditi brže, efikasnije prema tome pogreške su brže odnosno mogu se češće, češće događati. Prebaciti odgovornost na državu što nije sve do kraja provjerila, naprosto nije opravdano. Uzmite primjer nekih drugih država, uzmite primjer SAD-a tamo čak ako dajete lažne podatke za vizu pa će vam poništiti vizu, isto tako i državljanstvo ako dobijete na temelju lažnih iskaza i potvrda. Prema tome, kažem ovdje bi trebalo izvršiti konzultacije, vidjeti koja je razlika između oduzimanja i poništavanja i naprosto vratit se na to da nešto što je nelegalno, što je kriminalno se ne može tolerirati. Ja inače da ne bude zabune jesam da Hrvatska bude vrlo fleksibilna u dodijeli državljanstva Hrvatima izvan Hrvatske, to nam je u interesu, kako s kojeg god stajališta gledate, od demografskog, od političkog, od kulturnog, emocionalnog kako god, prema tome taj postupak treba otvoriti, fali isto tako za one koji se žele time okoristiti na račun zlouporabe hrvatskog državljanstva, država treba se tu zaštiti. I u tom smislu bih molio da, da se ova formulacija precizira. Za mene nije sporno da ne može biti da se nekome oduzima državljanstvo pogotovo ako to jedino državljanstvo zato ako je počinio zločine protiv Hrvatske ili ne znam čovječnosti ili kako to ide. Mislim da to ne može biti prihvatljivo, ali ovaj, ovaj dio kad se radi o prijevari kao načinu na koji se došlo, dobilo državljanstvo da to mora ostati u zakonu. Hvala vam najljepša.
Zahvaljujem kolega Tuđman. Imamo repliku. Poštovana kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Tuđman, vi ste dobro istaknuli da je ovaj zakon otvorio fleksibilnost prema onima koji se žele stječi hrvatsko državljanstvo, koji žele prije svega investirati ili živjet u Hrvatskoj, ali isto tako ste otvorili pitanje da treba razraditi kategoriju državljana koji su to državljanstvo stekli na prijevaru. To ovim zakonom sada nije razrađeno. Koliko znam mi imamo jamstva iz MUP-a da će se time ozbiljno pozabaviti i to u dogledno vrijeme jer je to vrlo zahtjevan posao, a čak 25 država članica EU predviđa u slučaju prijevare oduzimanje državljanstva. Prema tome Hrvatska ne treba biti izuzetak, posebice ako se uspoređujemo s nekim demokracijama koje ste vi spomenuli koji imaju vrlo fleksibilan sustav dobivanja državljanstva, ali ne liberalan.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Tuđman.
Hvala kolegice na ovoj replici, pa ja mislim da je naprosto normalno da država mora štiti svoje, prvo državu, svoje građane i samim time i onda državljanstvo kome, kome ga dodjeljuje ako se radi u ovom slučaju o drugom, o drugom državljanstvu i da tu moraju postojati zaštiti mehanizmi. Naprosto, reko sam pravno je neobjašnjivo da se nešto što je stečeno prijevarom, a inače su nam puna usta u ovom saboru da smo protiv korupcije, kriminala itd., e a kad se radi o ovako jednoj ključnoj stvari za biti građaninom RH, e onda tu želimo ostaviti nedefinirano da ne kažem nešto drugo, ostavit nedefinirano da netko tko prijevarom to stče da to može zadržati.
Zahvaljujem kolega Tuđman. Slijedeća rasprava poštovani kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče sabora. Kolege i kolegice, Zakon o državljanstvu u Hrvatskoj do sada ja smatram da je bio rigorozan, da je bio težak za Hrvate posebno iseljene. Zašto to govorim? Koliko sam upoznat neki ljudi su dobivali negdje oko 10.000 su dobili lagano državljanstvo bez provjere i ti ljudi koji su i danas, imaju državljanstvo i rade protiv interesa Hrvatske države. To je ono o čemu se treba razgovarati. Mi znamo da mi imamo ekonomske migrante, znamo političke emigrante koji su otišli poslije II. svjetskog rata, ekonomski koji su otišli do '91. i poslije i prosto za ne vjerovati je da mi taj zakon ovako malo sada, mogu reći da ovaj zakon ima neke osnove i vidim da bi išlo nešto brže da nismo već davno liberalizirali i ne toliko mučili naše građane i mjesecima i godinama čekali na rješenje o državljanstvu. Sve mi je to jasno već duže vrijeme gledajući ovih 30 godina koliko smo brzo htjeli te Hrvate natrag. Naravno netko je to usporavao, iz kojih razloga vrlo teško reći, ali može se pretpostaviti. Gledajući i danas rasprave u saboru smo vidjeli da neki postavljaju pitanje, tko su ti Hrvati, šta oni u stvari znače, zašto bi oni upravo trebali doći? Vraćamo zakone natrag negdje, zašto i to se postavlja pitanje. Kada je pitanje emigranata čuli smo i to njima bi trebali ubrzati i trebali bi dati, ja se suosjećam sa tim ljudima, naravno da je to velika tragedija jednog naroda i više naroda, ali te provjere moraju biti detaljne, a u stvari ljudi nemaju, uopće nemaju dokumente. Ali Hrvat koje je i otac i mater Hrvat, koji su kršteni u crkvi, njihova djeca imaju veliki problem u BiH, jučer smo gostovali u Orašju, Brčkom, čuli smo od ljudi koji tamo vode Hrvate, bivšeg gradonačelnika Brčkog, Orašja koji ljudi imaju svakodnevni problem kod dobivanja državljanstva. To je bilo sramotno i ja mislim da takav odnos Hrvatska ne bi trebala imati prema svojim sugrađanima, u stvari bi Hrvatima u BiH. Ne samo da su zaslužili i zadužili, a to i jesu istinski Hrvati konstitutivan narod, narod koji pripada BiH kao i svim drugim narodima, iako smo među prvim narodima koji je živio u BiH od ova tri naroda konstutivna, ali nažalost nikakve privilegije nemaju ni u Hrvatskoj. Moram prenijeti njihovo žaljenje, u Brčkom nitko od naših predsjednika, premijera nikad nije došao, moram znat pošto sam i ja iz toga područja, tamo ima jako puno Hrvata, ali nitko od zvaničnih, zvaničnika nije došao govorim o premijeru i predsjednici, da bi bar moralno dali podršku tim ljudima. Dalje, mi imamo problem demografije, a imamo 3 miliona Hrvata izvan Hrvatske, oni nam ne trebaju, 3 do 4 miliona još nismo točno utvrdili taj broj. Mi bi morali biti svjesni da su nam to najbliži Hrvati i Hrvati koji su volili ovu Hrvatsku državu i koji su jako, jako puno dali za, u ratu za Hrvatsku državu koji su čak dolazili i sami braniti je, a da ne govorim o novčanim sredstvima i drugim pomoćima. Naravno brzo smo to zaboravili ili smo htjeli zaboraviti ili danas ćemo i osuđivati isto to jer nekome baš ni Hrvatska država nije draga koliko se meni čini i vidim. Zašto to govorim? Demografija nam je takva kakva jeste i ovo malo mladih ljudi odlazi, mi privrednici nemamo koga više zaposliti u Hrvatskoj, onda to nije nitko kriv. Jesmo svi smo krivi, pa i gospodarstvenici, obrtnici, svi smo krivi, političari. Kako riješiti taj problem? Sad nije problem jesmo krivi ili nismo krivi, upravo liberalizirati zakone, praviti pravnu državu, sigurnost, osjećaj ljudi da svi imaju ista prava i svako dijete da ima pravo isto kao i svi i od svih političara, a i bilo kojeg djeteta od radnika da to gledamo kao jedno dobro. Naravno, to sve do sad nije baš tako bilo, evo baš neki dan kad je Dan državnosti postavljam pitanje i simbola, stavljanje na kuće zastava, kad su praznici kojekakvi, Dan državnosti je trgovina rada, to je sramota, to je sramota da trgovine rade za Dan državnosti, to je podcjena onog dana, pitam se i pitam i političare i hrvatski narod da za Dan državnosti rade trgovine u Zagrebu i svugdje, ne samo u Zagrebu i nedjeljom, govorili smo i ja sam poduzetnik, ne zaštitimo toga radnika, ne štitimo, ne štitimo ga, on će otić, tko je onda kriv? Nije politika, nisu poslodavci, a svi smo krivi, a u ovom slučaju je i politika kriva što nije zabranila rad nedjeljom, nije to od juče, to je već godinama traje, matere moraju nedjeljom prodavati mlijeko i kruh, ne mogu svojoj djeci napraviti ručak. Naravno da smo krivi svi redom, posebno koji se bave politikom, nas je narod izabrao ovdje da se borimo za taj narod, da radimo za taj narod, da pošteno odrađuje neke poslove, a vas je izabrao ti koji sjedite u MUP-u, koji sjede u ministarstvima i koji sjede u, veleposlanici i takvi, da primaju te ljude iz vana, da što hitnije šalju u RH, jel sve se rješava u RH, ne u veleposlanstvima ili konzulatima, da što brže dođe do toga rješenja ukoliko se to provjeri, da ti isti koji prodaju moraju raditi 8 sati i provjeravati i njihova je to odgovornost i to netko treba netko nadgledati i pitat zašto je netko čekao godinu il šest mjeseci i po dvije godine nisu mogli dobit. To je to pitanje koje mi ovdje u HS trebamo riješiti, naravno mi imamo jedan komfor, možemo i ne moramo. Ja znam šta su šalteri, šta je dolaženje, šta je čekanje, šta je ljenost, ja kad bi u nekim stvarima, pola stvari, pola bi ih otpustio pola bi ih radilo. Ne, dobio plaću iz proračuna sigurnu, ne mora se uznojiti, a moraju se oni radnici što rade tamo prugu na +35 postavljati i dobiti 4.000,00 kn oni to moraju i u svom znoju zaraditi svoj novac i svi radnici, pa i moji koji rade, a mi uživajmo u svim privilegijama, … [[Govornik se ne razumije]] da smo uvaženi, da smo jako bitni, a drugi je nebitan jel on je ništa, a vidite kako naši radnici idu u Njemačku, Austriju, Irsku, ovakvo je i drže i majstore i cijenjeni su i poštivani, mi ih ne poštujemo, smatramo ih nepismenim, neobrazovanim i blesavim, a tamo ih poštuju. E zato vas molim i vi i ovaj zakon koji bi trebao biti još liberalniji da brže to rješajete i ovo što smo dva amandmana uputili da se to ubaci u ovaj zakon novi i da to bude malo liberalniji i da to ide nekakvim bržim, to ste vi odgovorni, to sad više nismo mi, to ste vi, a vidjet ćemo šta će biti nagodinu, probat ćemo provjeriti koliko ste dali, koliko je provjera napravljeno i koliko je ljudi u selu. Naravno, ne možete i vi, al ako su došli do vas, vi morate brzo riješit, bili smo predložili, mislim da je to kolega Brkić predložio 45 dana, to ja smatram sasvim dovoljno, pa nek to bude 60, al ne može bit 6 mjeseci, pa ja vas molim da počmemo raditi, djelovati da ovom narodu, ovoj našoj napaćenoj zemlji, ovakvu lijepu državu imati, a imati siromašnu, to je sramota, ja ovu Vladu podržavam i smatram da rade jako, jako, jako dobre poslove u zadnje vrijeme i to moju podršku imaju, ali ima propusta naravno da ne može onda svugdje stavit ruku, al mora biti odgovornost, zato postoje ministarstva, zato postoje ljudi koji kontroliraju, pa izvolite gospodo kontrolirajte sve, pa i ovo koliko ćemo naše građane mučit. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mišiću. Imamo replike, poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Kolega Mišić, vi ste govorili o rigoroznom do sada postupku dobivanja državljanstva i spomenuli ste BiH i primjer katoličkih župa gdje su sve evidentirano tko je i roditelji i nacionalnost itd. Međutim, isti primjeri se događaju i u Australiji, jedan je konkretan primjer osoba treba čekat nekoliko, bio je prije godinu dana situacija, ne znam dal je u međuvremenu riješeno, čeka nekoliko godina na državljanstvo bez obzira što u župi, katoličkoj župi piše tko su roditelji, da je Hrvat po podrijetlu itd. Prema tome, postupak bi trebao ić tako da za u to treba uključiti i konzularne djelatnike koji sa svojim svjedočenjem mogu ubrzati taj postupak, a ne da traje mjesecima ili godinama i u tom smislu bi te procedure trebale biti ubrzane, a ovaj zakon bi trebao tome biti podlogom.
Zahvaljujem kolega Tuđman. Odgovor kolega Mišić.
Hvala. Kolega Tuđman hvala vam na, da bio sam jučer i slušao sam i svećenike i ostale koji daju svoje krštenje da su imali, da su kršteni i tako, međutim, to ide jako sporo i to, u stvari taj papir ne treba po našim zakonima kakvi jesu. A u Australiji kad ste spomenuli, pošto imam tamo braću, pošto ima moj od brata sin, koji ima Mišić, u stvari Misic je htio š da se stavi gore, 6 mjeseci je čekao ne znam da li je danas dobio, jel su ga provjeravali dal je on Hrvat, odakle potječe i tako, tako, tako, za to š trebalo se je čekati 6 mjeseci. Evo upravo o čemu govorim, oni u konzulatu samo šalju u Zagreb, ne ostaje to tamo i iz veleposlanstva, ali ovdje netko koči te procese.
Zahvaljujem.
Odlično, hvala, nadam se i ja da treba procedura da budu odgovorni svakako.
Zahvaljujem kolega Mišić. Slijedeća replika poštovani kolega Petar Škorić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani kolega Mišiću, evo na tragu replike prof. Tuđmana apsolutno ste u pravu da su Hrvati iz BiH i drugih zemalja imali poteškoća i da mnogi koje je RH pozivala i da se vrate u RH da su imali problema sa dobivanjem hrvatskog državljanstva pa bi i godinama trajali procesi dok s druge strane svjedoci smo isto tako da su brojni oni koji su i po diskrecijskim pravima, koji po ničemu nisu zasluživali hrvatsko državljanstvo to državljanstvo dobivali. Ali upravo intencija ovog zakona je da se smanje rokovi, da se ide ekspresno u proceduru i od resornog ministarstva i od Ureda državne uprave da se to poboljša i da izbjegnemo takve situacije da se stvaraju frustracije prema ljudima koji trebaju dobiti hrvatsko državljanstvo. I vjerujem da će ovim zakonom se to i riješiti.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Mišić.
Hvala kolega Škoriću, ja se u potpunosti s vama slažem. Kada je kolega Tuđman rekao da konzulati trebaju odgovarati da, ako ja sam predao konzulat i bilo gdje taj iz konzulata treba urgirati u državu da se to što prije riješi. U BiH imaju velike probleme Hrvati, nažalost što je to sramotno naravno poslije toliko godina da nekom provjeravamo i otac i mater i svi su Hrvati i onda opet provjera da li si Hrvat i kršten i rodni listovi i sve ostalo ali to ide teško. Nadam se da će sada poslije ovog zakona ići to brže i efikasnije a to ćemo provjeriti nakon evo godinu dana još ću biti vjerojatno tu pa ćemo vidjeti kako će to situacija teći. Konzulati i veleposlanstva trebaju odgovarati za brzinu procesa, ako to ne bude, to je kolega Tuđman dobro rekao, onda nismo opet ništa napravili. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mišić na odgovoru. Sljedeća rasprava poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Evo nakon ovoliko rasprava ne znam št reći a da se doista ne ponovim sa svojim prethodnicima vezano za ovaj zakon. Vidimo da je on iz '91. godine, na njemu je dorađeno nekoliko kozmetičkih izmjena. Ova je prva veća izmjena koja je išla na inicijativu hrvatskog iseljeništva, Vlada je osnovala radnu skupinu koja je zajedno sa naravno relevantnim institucijama radila na prijedlogu ovoga zakona kojeg ja podržavam. Vidimo da ovdje imamo 4 načina stjecanja hrvatskog državljanstva to je podrijetlom, rođenjem na teritoriju RH, međunarodnim ugovorima i naturalizacijom. Jednako tako vidimo da imaju tri načina prestanka hrvatskog državljanstva, to je otpustom, odricanjem i međunarodnim ugovorima. Naravno da, svi smo čekali da se pojednostavi stjecanje, odnosno da se ubrza i pojednostavi stjecanje hrvatskoga državljanstva, posebice naši iseljenici, oni su dali nemjerljiv doprinos u obnovi naše domovine, smatram da i danas mogu dati svoj veliki doprinos kada je u pitanju demografija ali i kada je u pitanju i onaj ekonomski doprinos. Negdje prije u svojoj replici sam rekla da su Hrvati u BiH naš veliki bazen po pitanju demografije ali i svih onih drugih potreba koje hrvatski narod i doprinose koje hrvatski narod iz BiH ima kada je u pitanju RH. Naravno da pozdravljam i ove izmjene koje su između prvog i drugoga čitanja bile a to je da se za stjecanje hrvatskog državljanstva podrijetlom djeteta rođenog u inozemstvu čiji je jedan roditelj u trenutku rođenja hrvatski državljanin gdje se dobna granica povećava na 21 godinu ali evo odbor je uložio amandman gdje bi se naravno produžio taj rok na 5 godina od dana stupanja ovoga zakona. Znači isto tako stjecanje hrvatskog državljanstva za potomke bez znanja hrvatskog jezika i micanje naravno ovog generacijskog ograničenja vidimo da se regulira i status državljana nestalih i smrtno stradalih u Domovinskom ratu što je također vrlo bitno. Rekla sam i u svom uvodu da su naši iseljenici dali nemjerljiv doprinos, oni žele surađivati sa svojom domovinom, velik su potencijal i smatram da evo ovaj zakon će zasigurno pridonijeti ubrzanju stjecanja hrvatskog državljanstva. I evo moji kolege prethodnici su naravno govorili o svečanoj prisezi kod prijema u Hrvatsko državljanstvo, naravno da će se to regulirati pravilnikom jer vidimo da nije ovdje u zakonu, ono ne treba biti obvezno ali za sve one kojima je čast biti primljen u hrvatsko državljanstvo mislim da trebamo provesti i to evo pravilnikom, vidim da stoji u ovom drugom čitanju zakona. Evo još na kraju pozdravljam naravno ovaj zakon i očekujemo od svih službi da će naravno ubrzano raditi i da neće biti ovakve procedure koja je do sada stvarno bila dugoročna i iscrpljujuća i da će svi oni koji imaju uvjete ubrzano dobiti hrvatsko državljanstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, poštovani kolega Petar Škorić.
Hvala lijepa. Poštovana kolegice spomenuli ste reguliranje statusa državljana smrtno stradalim i nestalim hrvatskim braniteljima što predviđa ovaj zakon. Sramotno je ovo praktički da smo dugo godina imali pa i u vrijeme rata kada se događalo da ljudi koji nisu imali hrvatsko državljanstvo ili poginu u ratu pa je godinama trajao proces i dokazivanje pred državnim institucijama, pa na neki način trajalo je i lobiranje. Evo kao pripadnik Hrvatske vojske dakle imali smo poginule gdje smo morali tražiti načina kako ljudima riješiti taj status. Naime u pravilu utvrđivanja tog statusa nastane tek u trenutku smrt ili pronalaska nestale osobe a znamo da danas imamo velik broj nestalih kad obitelji se susretnu s tim problemom, dakle nakon identifikacije smrti kad treba rješavati određena imovinsko pravna pitanja i drugo. I jako je pozitivno što se s ovim zakonom otklanja bilo kakva potreba dokazivanja i da se taj postupak brzo rješava. Evo toliko.
Zahvaljujem. Odgovor kolegica Maksimčuk.
Hvala lijepa. Pa da, uvaženi kolega, evo stoji u zakonu da je Ministarstvo hrvatskih branitelja dostavilo MUP-u popis od 438 nestalih, odnosno smrtno stradalih hrvatskih branitelja. Od njih 150 nema riješen status hrvatskog državljanina što se evo ovim zakonom regulira i ja sam u svojoj raspravi rekla da evo tu odredbu pozdravljam jer ako trebamo barem na ovakav način im dati zahvalnost za sve ono što su oni dali u obrani Hrvatske domovine.
Zahvaljujem. Završna riječ u ime Kluba zastupnika HNS-a poštovani kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedavajući, poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Zbilja vrlo kratko. Naravno klub HNS-a podržava bilo koju liberalizaciju tako i ovo pred nama danas ovdje gdje govorimo o Izmjenama i dopunama Zako ao hrvatskom državljanstvu naravno da oni glavni ciljevi su svakako za pohvalu iako moram istaknuti određenu sumnju jer danas je hrvatsko državljanstvo itekako interesantno upravo zbog članstva u EU a tog su svjesni itekako naši državljani i sunarodnjaci iz BiH koji ovaj puta preskaču Hrvatsku, idu raditi na druga područja EU stoga nama treba još puno drugih stvari napraviti kako bi se s ovim afirmiralo iseljeništvo i vraćalo natrag što je u smislu ovog zakona. Dakle da ne nabrajam sve drugo. Ono što želim samo završno reći da ćemo kao klub HNS-a podržati amandman, drugi amandman Kluba zastupnika SDSS-a. Naime, smatramo zbilja da imamo sada jednu priliku, neću reći povijesnu ali zbilja priliku da ispravimo nepravdu koja je bila u bivšoj državi. Naime govorimo ovdje konkretno o državljanima, odnosno djeci koja su rođena van matične zemlje Hrvatske s oba roditelja Hrvata. Dakle, oba roditelja su imala državljanstvo tadašnje SFRJ međutim oni su greškom, omaškom upisivani prema prebivalištu. Znamo da se državljanstvo može dobiti ili krvlju ili rođenjem odnosno tlom kako to pravno učimo međutim oni su nekim greškama kod, najčešće greškom matičara bili upisivani u neko drugo republičko državljanstvo a tadašnji zakon da djeca koja, bez obzira na rođenje gdje su rođena oni imaju pravo na državljanstvo ako su im oba roditelja državljani te države. Tako da mislim da apsolutno je to nešto što bi mogli propisati ovdje da sve ono do 8 listopada se zapravo '91. da se zapravo primjeni, da se ispravi ta greška za sve one koji su nedvojbeno imali oba roditelja državljanina, bez obzira na njihovo mjesto rođenja, bez obzira što su upisani kao neka druga republike tadašnje, Jugoslavije da im se ovim zakonom to omogući. To bi zapravo ispravilo jednu grešku koja ne znam zašto se i događala jer drugi su to i koristili a tamo gdje se promijenilo nažalost nema retro mogućnosti da se ispravi osim ako mi to zakonom ne propišemo. Zato ćemo upravo i podržati taj drugi amandman. Naravno zaključno u naravi podržavamo i sami zakon s obzirom mi na pojednostavljenje postupka i na mogućnost liberalizacije dakle i dijete rođeno ... [[Govornik se ne razumije.]] njenog roditelja, odredba o redovitom načinu stjecanja i svega onoga što omogućava lakše stjecanje hrvatskog državljanstva naravno sa ciljem vraćanja ljudi natrag a ne sa ciljem nekim drugim koji sam rekao na početku jer tu još moramo onda druge zakone mijenjati jer samo ovo nam neće biti dovoljno ovo je samo jedan preduvjet gdje olakšavamo nešto a puno drugih stvari još moramo popraviti i napraviti kako bi nam se zbilja ti nekada iseljenici, da ne govorimo o sadašnjima vratili nazad, odnosno njihovi potomci. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Čuraj. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. Prelazimo sada na izjašnjavanje o podnesenim amandmanima na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika SDSS-a, Odbor za Hrvate izvan RH i Klub zastupnika SDP-a. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem. Prelazimo na prvi amandman Odbora za Hrvate izvan RH. Molim državnog tajnika u MUP-u, poštovanog g. Žarka Katića da nam da očitovanje o podnesenom amandmanu, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Vlada ne prihvaća prvi amandman Odbora za Hrvate izvan RH međutim uvažava intenciju da se svim onim osobama čiji su roditelji hrvatski državljani a propustili su upisati svoje dijete u evidenciju hrvatskih državljana, da se to regulira ovim odredbama zakona a to smo već u ovom članku uredili za osobe koje nisu napunile 22 g. a Vlada će svojim amandmanom to pitanje regulirati i osobe koje su napunile 21 godinu. Dakle, Vlada ovo pitanje će predložiti i regulirati svojim amandmanom.
Zahvaljujem. Izvolite, g. Ljubić.
U ime Odbora za Hrvate izvan RH, mogu informirati Hrvatski sabor da odbor prihvaća ovu formulaciju Vlade, zapravo odbor je uvidio da zakon novi omogućuje osobama koje do 18 g. njihovi roditelji nisu upisali u hrvatsko državljanstvo, da to učine do 21 g., međutim mi smo zapazili da onda osobe nakon 22 g. ne bi bile obuhvaćene ovim zakonom pa smo predložili rok od 5 g., međutim slažemo se sa formulacijom Vlade da taj rok skratimo na 2 g. jer na mrežnim stranicama ministarstva će se potruditi da se svi oni koji to imaju pravo, informiraju tako da odbor prihvaća ovu formulaciju Vlade i odustaje od svog amandmana [[Upadica Brkić: Znači povlačite amandman?]] Povlačim, da.
Hvala lijepo. Prelazimo na drugi amandman odbora za Hrvate izvan RH, izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa. Vlada ne prihvaća ovaj amandman ali prihvaća intenciju da se prošiti definicija iseljenika i to je učinila svojim amandmanom.
Zahvaljujem. Izvolite, kolega Ljubić.
Dakle, Odbor za Hrvate izvan RH je zapazio da u originalnom prijedlogu izmjenama i dopunama zakona je stajala definicija hrvatskog iseljenika, dakle osobe koje su iselile sa područja današnje RH do 8. listopada 1991. g. zapravo smatrali smo i smatramo naravno i sada da bi to unijelo podjelu u hrvatsko iseljeništvo koje funkcionira kao jedinstveni korpus u iseljeništvu i mi smo predlagali da se uključe i osobe koje su iselile sa hrvatskih etničkih prostora u sastavu koji je hrvatska država bila nekada. Formulacija Vlade koja je dana u njihovom amandmanu zapravo rješava jedan problem koji bi mogao nastati da smo ostali pri originalnoj definiciji u amandmanu Odbora za Hrvate izvan RH, u najmanju ruku bilo bi teško definirati koji su to hrvatski etnički prostori. Sadašnja formulacija govori o tome da su tu obuhvaćeni pripadnici hrvatskog naroda koji su iselili sa područja u kojima je Hrvatska nekada bila u sastavu kojih je, da tako kažem, asocijacija Hrvatska nekad bila. Prema tome, prihvaćamo ovu formulaciju Vlade i povlačimo amandman. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom g. Ljubiću. Prelazimo na treći amandman Kluba zastupnika SDP-a, izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Naime, važeća odredba Zakona o hrvatskom državljanstvu kao i predložena izmjena ove odredbe kojom se definira pojam iseljenika je po mišljenju predlagatelja jasna i precizna i nema potrebe za izmjenom riječi „inozemstvo“ u riječ „tamo“.
Zahvaljujem. Nema nikoga od podnositelja, dakle glasovat ćemo o ovom amandmanu. Prelazimo na četvrti amandman isto Kluba zastupnika SDP-a, izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Naime, važeća odredba čl. 11 Zakona o hrvatskom državljanstvu prema kojoj se iseljenikom između ostalih ne smatra osoba koja je promijenila prebivalište u druge države koje su u vrijeme iseljenja bile u sastavu državne zajednice kojem je pripadala RH, bila je predmetom i ocjene ustavnosti te je rješenjem Ustavnog suda iz 2013. g. nije prihvaćen prijedlog za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti s Ustavom RH. Naime, u vrijeme postojanja FNRJ-a ili SFRJ-a, nije se moglo iseliti u drugu republiku nego samo u inozemstvo stoga se dakle ovaj amandman ne prihvaća.
Zahvaljujem. Budući da nije nazočan nitko od podnositelja, glasovat ćemo o amandmanu. Prelazimo na peti amandman Kluba zastupnika SDSS-a, izvolite državni tajniče.
Hvala lijepo. Amandman br. 5 se ne prihvaća, obrazloženje je isto kao i za amandman br. 3.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Milošević, glasovanje ili povlačite? [[Upadica Milošević: Povlačimo.]] Povlačite, hvala lijepo. Prelazimo na šesti amandman, izvolite državni tajniče, Klub zastupnika SDP-a.
Amandman se ne prihvaća. Naime, stajalište je da je podnositelj zahtjev za čijeg se jednog roditelja utvrdi pripadnost hrvatskog naroda, on ne bi morao priložiti dokaze o svojoj pripadnosti hrvatskom narodu, protivno je dakle odredbama važećeg zakona ali utvrđeno je i ustavno-sudskoj i upravno-sudskoj praksi stoga se amandman ne prihvaća.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo o amandmanu. Prelazimo na sedmi amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Amandman br. 7 se ne prihvaća. Naime, kad bi se prihvatio ovaj amandman, onda bi pripadnik svake od 22 nacionalne manjine u RH koje se navode u izvorišnoj osnovi Ustava RH mogao steći hrvatsko dakle državljanstvo samom činjenicom da je pripadnik te manjine i da nema, da nije kršio propise, dakle da nema osuda za određene, određena kaznena djela. Pri tom naravno sve manjine koje žive u RH, koje su podrijetlom stekle državljanstvo to pravo apsolutno koriste. To se odnosi dakle na nove pripadnike tih naroda kojih kao što znamo imao desetke i stotine milijuna i oni zaista po ovoj ovako beneficiranoj odredbi ne bi mogli steći hrvatsko državljanstvo. Dakle, amandman se odbija.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo o amandmanu. Prelazimo na 8. amandman Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite državni tajniče.
Amandman se prihvaća.
Zahvaljujem. Postaje sastavni dio zakona. Prelazimo na 9. amandman Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Ovaj amandman jest sadržajno sličan odnosno isti kao prethodni amandman koji je prihvaćen, ali nomotehnički je bio neprecizno izrađen, dakle ne može se prihvatiti kao takav.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo o amandmanu SDP-a. Prelazimo na 10. amandman Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa. Amandman se ne prihvaća, on je naime preširoko postavljen i u nekim segmentima neprecizan, međutim obzirom da je u vrijeme postojanja druge Jugoslavije su važila tri savezna zakona i u RH tri republička zakona koja su na različiti način rješavala stjecanje državljanstva odnosno sukobe nadležnosti između zakona pojedinih republika i pokrajina i kad bi se ovaj amandman prihvatio, dakle sve osobe čiji su roditelji u to vrijeme bili hrvatski državljani bi mogli steći državljanstvo, ali samo jednom razdoblju između 1977. i 1991. postojeći, tada važeći zakon je izričito precizirao da djeca rođena od hrvatskih državljana moraju steći hrvatsko državljanstvo. Dakle, nije postojala neka druga opcija da steknu državljanstvo po prebivalištu ili po nekoj drugoj pravnoj osnovi. Stoga će Vlada, ovaj se amandman odbija, ali će Vlada svojim amandmanom ovo pitanje na odgovarajući način riješiti.
Zahvaljujem. Glasovat ćemo o amandmanu. Prelazimo na 11. amandman Kluba zastupnika SDSS-a.
Obrazloženje isto kao i za amandman broj 10.
Dakle, odbija se. Izvolite kolega Milošević.
Što se tiče ovog amandmana koji je Klub SDSS-a predložio, a Vlada ga odbija odnosno regulira svojim amandmanom mi u klubu možemo reći da smo zadovoljni sa rješenjem koje je Vlada predložila i da je dobro da je nakon nekoliko mjeseci razgovor sa Vladom prihvaćeno da se ispravi nepravda prema ljudima koja traje već skoro 30 godina, da ljudi koji su rođeni kao hrvatski državljani, čiji su roditelji, oba roditelja hrvatski državljani koji su samo administrativnom greškom upisani tada u državljanstvu socijalističke republike koja je bila u sastavu tadašnje Jugoslavije, dakle ostali bez državljanstva prvenstveno nerazumijevanjem administracije. I drago mi je da će se konačno ta greška ispraviti izglasavanjem prijedloga zakona koji je na dnevnom redu i da je Vlada svojim amandmanom to prihvatila i uredila na način koji će biti prihvatljiv. Hvala. Povlačimo amandman.
Zahvaljujem. Amandman je povučen. Zahvaljujem državnom tajniku na očitovanje o podnesenim amandmanima. Glasovat ćemo po planu glasovanja i o amandmanima i o zakonu. Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda to je, prije prelaska na slijedeću točku dnevnog reda javio se kolega Bauk. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče obzirom da je ovaj zakon dugo bio na čekanju usaglašavanja unutar vladajuće većine i da je, da su prihvaćeni određeni amandmani djelomično i da je Vlada dala neke svoje molim vas da, u tehničkom smislu, dobijemo pregled prihvaćenih amandmana jer ovako je teško pratiti sa ovim usmenim dijelom do glasanja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega mogli smo to riješiti na drugi način, ali evo bit ćete izvješteni prije glasovanja.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu, drugo čitanje, P.Z. br. 554, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandmane. Sukladno članku 199. Poslovnika o ovakvim podnesenim amandmanima, mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Dajem na glasovanje prijedlog da se provede rasprava o amandmanima Vlade RH,, molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova, 107 „za“ i 1 „suzdržan“ donijeli odluku da provedemo raspravu o amandmanima Vlade RH. Molim predstavnika predlagatelja da obrazloži podnesene amandmane, s nama je poštovani žarko Katić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Imamo 5 amandmana koje će objedinjeno obrazložiti poštovani državni tajnik pa ćemo nakon toga onda i imati raspravu naravno samo po klubovima ako bude zainteresiranih, izvolite. Hoće li vam biti dovoljno 2 minute ili ćete više? [[Upadica Katić: Pa nastojat ću se uklopit.]] Ajde probajte u 2 minute.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prvi amandman regulira pitanje, ovim člankom se regulira pitanje stjecanje hrvatskog državljanstva podrijetlom dakle prema roditeljima već u konačnom prijedlogu zakona omogućeno je da i osobe nakon što napune 18 godina do svoje 21. godine mogu biti upisani u evidenciju hrvatskih državljana, a amandmanom se to pravo proširuje i za osobe starije od 21. godinu. Znači sve osobe koje su rođene nakon stupanja Zakona o hrvatskom državljanstvu nakon '91. će moći podnijeti zahtjev za upis u evidenciju hrvatskih državljana ali se taj rok otvara na dvije godine. Dakle, osobe starije '98. godište i starije moći će podnijeti zahtjev ali u roku od naredne dvije godine. Na taj način se na određeni način uvažava amandman koji je podnio Odbor za Hrvate izvan RH. Druga amandman Vlade također je na neki način implementacija Odbora za Hrvate izvan RH kojim se proširuje krug osoba koje se smatraju iseljenicima, dakle to ne bi bile samo osobe koje su iselile s područja današnje RH nego i drugih prostora u kojima su živjeli Hrvati, a koje se u vrijeme iseljenja te osobe nalazilo i područje današnje RH. Treći amandman se odnosi na promjene i usklađivanje sa Zakonom o sustavu državne uprave s kojim je usklađeno niz zakona pa tako i ovaj. To je stavak 2. članka 24. i od sada će poslove vođenje evidencija o hrvatskom državljanstvu umjesto Ureda državne uprave obavljale bi županije odnosno Grad Zagreb. Četvrti amandman odnosi se na prijelazne odredbe zakona. Ovim se također uvažavaju amandmani koje su podnijeli Klub zastupnika SDP-a, SDSS-a i zaključak Odbora za Hrvate izvan RH da se osobama koje su rođene između 1977. i 1991. od roditelja koji su imali republičko hrvatsko državljanstvo i po tom zakonu koji je u to vrijeme važio im je samo moglo biti upisano hrvatsko državljanstvo, ali je ono iz nekog razloga zbog greške ili nekog drugog razloga nije bilo upisano, omogućuje se tim osobama da također u roku od dvije godine od stupanja na snagu zakona, podnesu zahtjev za upis u hrvatsko državljanstvo. I peti amandman odnosi se na završnu odredbu stupanja na snagu ovog zakona koji se predlaže 1. siječnjem 2020. godine, to je stoga što je odredba koja je sada u konačnom prijedlogu zakona već prošla. Mi smo predložili 1. listopada 2019., a iz drugog razloga da se uskladi sa Zakonom o sustavu državne uprave kojim se poslovi i evidencije državljanstva stavljaju nadležnim županijama i Gradu Zagrebu. To bi bilo najkraće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem državnom tajniku. Otvaram raspravu o amandmanima Vlade. Budući se nitko ne javlja, zaključujem raspravu pa idemo na glasovanje o 1. amandmanu Vlade. Molim glasujmo. 78 glasova 7a, 33 suzdržan te amandman postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Idemo na 2. amandman Vlade. Glasujmo. 96 glasova 7a, 3 suzdržana te i 2. amandman postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Idemo na broj 3 amandmana Vlade. 99 za jednoglasno. I 3. amandman postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Idemo na 4. amandman Vlade. Jednoglasno 101 za i 4. amandman postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. I 5. amandman Vlade. Molim glasujmo. 99 za, 1 suzdržan i 5. amandman postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Prelazimo sada na odlučivanje o amandmanima koji su podnijeli Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika SDSS-a, Odbor za Hrvate izvan RH, Klub zastupnika SDP-a. Pregled amandmana dostavljen vam je elektroničkim putem, izjašnjavanje smo proveli ranije na sjednici pa ćemo glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. 1. amandman Odbora za Hrvate izvan RH je povučen, Odbor za Hrvate izvan RH predložio je i 2. amandman, isto tako je povučen. 3. amandman Klub zastupnika SDP-a, Vlada ne prihvaća pa moramo glasovat. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4. istog kluba zastupnika, Vlada ga ne prihvaća pa molim da glasujemo. Nije dobio potreban broj glasova. 5. amandman Klub zastupnika SDSS-a je povučen. 6. amandman Klub zastupnika SDP-a je povučen, onda ne treba glasovati. Pa idemo na 7. koji Vlada ne prihvaća o njemu ćemo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 8 Kluba zastupnika HDZ-a je prihvaćen i postaje sastavni dio zakona. Broj 9 Klub zastupnika SDP-a nije prihvaćan pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 10 istog kluba zastupnika je povučen. Zahvaljujem. I idemo na zadnji 11 Klub zastupnika SDSS-a i on je povučen tako da i o njemu ne moram glasovati. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 88 za, 24 suzdržana, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o hrvatskom državljanstvu.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, drugo čitanje, P.Z. br. 573. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Molim predstavnika predlagatelja državnog tajnika MUP-a gospodina Žarka Katića da nam da dodatno obrazloženje konačnog prijedloga zakona izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Ukratko ću vam izložiti Konačan prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Ali prije svega da kažem nekoliko riječi o policiji kao službi u MUP-u čiji je rad uređen sa više propisa, prije svega ovim Zakonom o policiji koji uglavnom uređuje organizaciju, ustrojstvo i radne odnose i neka druga pitanja djelovanja policije i Zakonom o policijskim poslovima i ovlastima koji je također bio nedavno pred vama i kojim se uređuje način obavljanja dakle poslova i način korištenja ovlasti, vrlo važnih ovlasti koje policijski službenici imaju u obavljanju svojih poslova. Ukupno je u MUP-u sistematizirano u ovom trenutku 25439 mjesta policijskih službenika a od toga je popunjeno 19867, dakle 78,1% je popunjenih mjesta policijskih službenik. Od toga je 16189 muškaraca i 3678 žena. Broj žena kontinuirano lagano raste u policiji ali cilj je da taj broj bude još i veći i na taj način se približi barem ukupno broju populacije muške i ženske u RH. Trenutno da, policija naravno s obzirom kao velika služba i relativno konstantan prirodni odljev. Iz policije moramo voditi računa da ima dovoljno osposobljenih i stručnih policijskih službenika i obavlja se, kad govorimo o SSS za zanimanje policajac ili policajka u Policijskoj školi Josip Jović, dakle kontinuirano se obrazuju policijski službenici i trenutno se na školovanju nalazi 743 polaznika koji su pri kraju ovoga školovanje i očekuje se njihov primjer u službu oko 1. kolovoza ove godine. Naravno, kao što sam rekao, postoji određeni prirodni odljev, prošle godine je policijsku službu napustilo 845 policijskih službenika, a ove godine do sad ukupno 427, najveći dio odlazi u starosnu mirovinu, a nešto manji dijelovi sporazumni prestanak ili otkaz po dakle otkaz od strane samog policijskog službenika, a nažalost, imamo i određenih slučajeva smrti, kao i prestanka službe po sili zakona, ako se dogodi teža povreda službene dužnosti, to su ipak, to je ipak relativno mali broj slučajeva. Što se tiče samoga zakona, Konačnim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji predviđa se izmijeniti odredbu koja je propisivala obvezu podnošenja izvješća o obavljanju policijskih poslova prema kojoj je ministar unutarnjih poslova dužan najmanje jednom godišnje HS-u podnijeti pisano izvješće o obavljanju policijskih poslova. Ovu se odredbu predlaže izmijeniti na način da glavni ravnatelj policije, najkasnije do 31. ožujka, podnosi pisano izvješće o radu policije ministru, a koji zatim to izvješće dostavlja Vladi RH najkasnije, a Vlada dakle najkasnije do 1. lipnja dostavlja to izvješće HS-u. Držimo da bi na predloženi način jasnije se propisalo podnošenje izvješća o radu policije koje uključuje ne samo podatke o obavljanju policijskih poslova nego i druge relevantne podatke o radu policije. Isto tako, u ovom članku predviđeno je da ministar unutarnjih poslova na traženje Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, daje izvješće o obavljanju policijskih poslova i češće, odnosno i za pojedinačne slučajeve. Ovim prijedlogom predviđa se izmijeniti i dopuniti odredbe važećeg zakona kojima se propisuje podnošenje pritužbu u slučaju kada fizička osoba smatra da su joj djelovanjem ili propuštanjem djelovanja policijskog službenika u primjeni policijskih ovlasti povrijeđena određena prava ili slobode. Prema važećem zakonu, predviđeno je osnivanje Povjerenstva za rad po pritužbama za, u sjedištu ministarstva, te po jedno povjerenstvo u svakoj policijskoj upravi. Dakle, predviđeno je bilo ukupno 21 povjerenstvo. Obzirom da se niti nakon objave 2 javna poziva nije prijavilo dovoljno kandidata za formiranje tih povjerenstava te ona prema važećim odredbama nisu niti osnovana, predlaže se osnivanje jednog povjerenstva koje bi imalo 9 članova iz reda građana koji bi imenovao i razrješavao HS na prijedlog Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, a koje bi na javni poziv predložile organizacije civilnog društva, organizacije stručne javnosti i nevladine organizacije ili bi se oni osobno javili na javni poziv. U razdoblju od 2013.-2018. bilo je uloženo 55, ispričavam se, 555 prigovora na rad policijskih službenika koji nisu mogli biti riješeni i vjerujemo da će i cilj je da osnivanjem ovog povjerenstva se rješavaju i ti slučajevi ukoliko, naravno, podnositelji pritužbi ostanu i dalje pri njima. Kao novina propisuje se novčana naknada za članove povjerenstva u iznosu od 5% prosječne neto plaće ispaćene u RH u protekloj godini. Obzirom da bi na taj način ukupan godišnji trošak prema ovim podacima bio oko 15 tisuća kuna, smatram se da se sredstva mogu osigurati iz redovitih sredstava osiguranih za rad MUP-a, dakle nije potrebno osiguravati dodatna sredstva. Nadalje, prema važećem Zakonu o policiji, glavni ravnatelj policije i njegovi zamjenici i pomoćnici, načelnici policijskih uprava i načelnici policijskih postaja imenuju se na razdoblje od 5 godina. Ovim prijedlogom zakona predviđa se i predlaže se izostaviti iz kruga osoba koja se imenuju na razdoblje od 5 godina načelnike policijskih postaja. Naime, to mjesto svrstano je u kategoriju radnih mjesta rukovodećih policijskih službenika, ali u potkategoriju rukovoditelja. U klasifikaciji radnih mjesta policijskih službenika, brojna su mjesta koja su svrstana kao rukovodeća radna mjesta i to u kategoriju višu potkategoriju, odnosno viši rukovoditelj. Stoga se predlagatelj smatra da nema potrebe da se za ta radna mjesta, dakle, mjesta načelnika policijskih postaja, izvršitelji na tim mjestima imenuju na razdoblje od 5 godina i prijedlog je da se oni izostave. Sljedeća novina odnosi se na dopune odredbe kojom su propisani razlozi za razrješenje zamjenika i pomoćnika glavnog ravnatelja policije te načelnika policijskih uprava prije roka na koji su imenovani. Kao dodatni razlog za razrješenje navedenih osoba prije isteka mandata predlaže se uvesti, dakle, ocjenu zadovoljava. Smatra se da bi takova jedna ocjena koja je ispod očekivane i profesionalne razine postala razlog za razrješenje ovih osoba prije isteka razdoblja na koje su imenovani. Mijenja se također i odredba kojom je reguliran premještaj policijskih službenika po potrebi službe. Prema Konačnom prijedlogu Zakona, naime, preciznije se propisuje premještaj policijskog službenika po potrebi službe na slobodno radno mjesto iste ili više složenosti poslova, kao i premještaj policijskog službenika po potrebi službe na slobodno radno mjesto niže složenosti poslova. Kod premještaja policijskih službenika uočeno je da važeća odredba kojom je propisano da se policijskog službenika po potrebi službe može premjestiti na slobodno radno mjesto u okviru stečenog stupnja obrazovanja i osobnog policijskog zvanja u znatnoj mjeri onemogućuje premještaj policijskih službenika jer se policijski službenik može premjestiti samo na radno mjesto njegovog osobnog zvanja, a takvih mjesta u, takvih slobodnih mjesta nema uvijek. Pokazalo se da se policijski službenik ne može premjestiti na radno mjesto za koje je propisano niže policijsko zvanje od njegova osobnog zvanja, čak i kad to zahtijevaju potrebe službe. Taj institut nije moguće primijeniti bez pisanog pristanka policijskog službenika, te se na taj način potrebe službe ograničavaju voljom policijskog službenika koju daje u vidu pisanog pristanka. Važećim zakonom propisano je da se slobodna radna mjesta rukovodećih policijskih službenika osim radnih mjesta zamjenika i pomoćnika glavnog ravnatelja policije i načelnika policijske uprave oglašavaju putem internog oglasa i popunjavaju premještajem ili rasporedom. Ovim, dakle, Konačnim prijedlogom zakona radi otežane primjedbe u praksi ta se odredba mijenja, te se predlaže propisati da se putem internog oglasa premještajem ili rasporedom popunjavaju radna mjesta rukovodećih policijskih službenika potkategorije glavni rukovoditelj, osim radnih mjesta zamjenika i pomoćnika glavnog ravnatelja policije i načelnika policijske uprave. Ovim prijedlogom odnosno Konačnim prijedlogom zakona uvodi se i naknada za stanovanje policijskih službenika. Pravo na ovu naknadu imao bi policijski službenik raspoređen na mjesto rada koje je udaljeno više od 100 km od mjesta njegova prebivališta, a koji nema riješeno stambeno pitanje i ne prima naknadu troškova međumjesnog prijevoza. Jednako tako ovo pravo bi imali i policijski službenici kojima je mjesto rada na otoku, a mjesto prebivališta na kopnu ili na drugom otoku ili obratno bez obzira na udaljenost. Naime, poznato vam je da u pojedinim policijskim upravama, primarno Dubrovačko-neretvanskoj, Istarskoj, Ličko-senjskoj je nezadovoljavajuća popunjenost radnih mjesta policijskih službenika domicilnim stanovništvom. Dakle, što zbog slabije naseljenosti, dakle, nedovoljnog broja mladih ljudi sposobnih za ovu službu ili zbog toga što postoje drugi bolje plaćeni poslovi, te se stoga polaznike školovanja za zanimanje policajac ili policajka nakon završenog tečaja na temelju ugovora na 5.g. raspoređuje u druge policijske uprave, dakle, najviše u ove koje sam maločas spomenuo. Obzirom na nedostatna primanja, nedostatak smještajnih kapaciteta bilo službenih, ali čak i privatnih koja naravno koštaju, posebice tijekom turističke sezone, policijskim službenicima je iznimno teško organizirati i podmirivati obveze vezane za smještaj. Sve to, kao i odvojenost od obitelji i mjesta prebivališta su važno i razlozi radi kojih policijski službenici nakon isteka ugovornog roka inzistiraju na premještaju. Dakle, stoga u cilju zadržavanja barem dijela policijskih službenika u policijskim upravama u kojima su raspoređeni, kao i poticanje motivacije za ulazak u policijsku službu i ostanak u njoj, predlaže se uvođenje ove naknade. O razlikama sam donekle govorio i u ovom dosadašnjem dijelu, ali dakle, najvažnije razlike između prijedloga zakona i Konačnog prijedloga zakona su navedene odnosno stipulirane u čl. 4. kojima se mijenja čl. 5c. i koji se dakle, odnose na imenovanje Povjerenstva za rad po pritužbama na rad policijskih službenika. Na prijedlog Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost pojedinih klubova i zastupnica i zastupnika koji su sudjelovali u raspravi, dakle u ovom Konačnom prijedlogu Povjerenstvo za pritužbe čini 9 predstavnika građana bez predstavnika MUP-a kao što je to bilo predviđeno prijedlogom zakona. MUP će pružati stručnu i administrativnu pomoć povjerenstvu da bi što kvalitetnije obavili svoje poslove. Također ovim Konačnim prijedlogom zakona predviđeno je da povjerenstvo svoj rad podrobnije uredi poslovnikom koji donosi uz prethodno mišljenje Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i sukladno tome onda je i izmijenjen i čl. 6. gdje je ranije pisalo da će ministar unutarnjih poslova pravilnikom propisati način rada i postupanja po pritužbama vođenje evidencije i rokove čuvanja podataka, obzirom da je to sad riješeno na drugačiji način odnosno poslovnikom, bit će riješeno Poslovnikom povjerenstva. Postoji jedna izmjena koju želim, promjena u konačnom prijedlogu zakona koju želim istaći, koja nije bila, koja nije plod rasprave u ovome domu, a tiče se, ona je sad navedena u čl. 25 koja je u stvari dopuna čl. 96. Zakona o policiji, a koja inače propisuje koje su teže povrede službene dužnosti koje policijski službenici mogu počiniti i tako u ovom konačnom prijedlogu zakona kao nova teža povreda službene dužnosti, propisano je nasilje u obitelji. Dakle uz već propisane razloge, kao razloge za obligatorno udaljenje policijskog službenika, propisuje se i oni slučajevi kada je protiv policijskog službenika podnijeta kaznena prijava za kazneno djelo nasilja u obitelji, smatramo da osobe koje obavljaju ovakvu odgovornu i važnu zadaću da ne mogu nastaviti taj posao ukoliko je protiv njih podnijeta kaznena prijava za ovakovo kazneno djelo. Ovo su osnovne izmjene koje su predložene konačnim prijedlogom zakona, nadam se da ćemo uz vaše suradnju i prijedloge koje ćete još iznijeti donijeti jedan kvalitetan Zakon o policiji koji će biti dobra podloga za još uspješniji rad Hrvatske policije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem državnom tajniku na obrazloženju prijedloga zakona. Imamo replike. Poštovani kolega Saša Đujić, izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. G. Katić, pa evo, meni je žao što niste odustali od nekih stvari u ovom zakonu između dva čitanja. Ja sam u prvom čitanju govorio dakle, materijalni položaj hrvatskih policajaca danas je iznimno loš, rade u iznimno lošim i teškim uvjetima, imaju premale plaće za posao koji rade i zbog toga odlaze iz službe. Vi ste rekli da je jedan prirodni odljev tu posrijedi, da je manji dio onih koji sami odlaze. Sve veći broj je policajaca, koji ne da odlaze iz službe nego odlaze iz zemlje, a to je zbog slabih uvjeta rada i niskih plaća u kojima rade. Dakle, policajac koji je tek počeo raditi u službi sa svim dodacima može doći do 5 tisuća kuna plaće. Neki sa dugogodišnjim stažem ne mogu prebaciti 6 i pol tisuća. To su uvjeti koji se moraju mijenjati, tim ljudima treba olakšati rad i treba ih adekvatno platiti, a umjesto toga, vaš odgovor je na to snižavanje kriterija za ulazak u službu. Dakle, sada snižavate visini stručne spreme s kojom se može ući u službu i na taj način popunjavate radna mjesta, umjesto da popravite bolji materijalni status policajaca. Evo s tim sam nezadovoljan.
Zahvaljujem kolega Đujić. Odgovor, državni tajnik, izvolite.
Poštovani g. zastupniče, mogu se složiti da uvjeti rada policajaca, prvenstveno plaća bi trebala biti veća, dakle, bolji uvjeti rada. To je zadaća svih nas da to vrlo odgovornom poslu damo dodatan dignitet i da nastojimo povećati plaće. To je u ovom mandatu učinjeno za one policijske službenike koji imaju najniže plaće, ali na tome treba ustrajno i dalje raditi i to je cilj ove Vlade i vjerujem, svake druge hrvatske Vlade. Što se tiče ove, uvjeta za ulazak u službu, mislim da su oni i dalje vrlo dobro postavljeni, da su oni i dalje relativno strogi, a takvi i trebaju biti i trogodišnje školovanje apsolutno ne treba podcjenjivati. Sad se oglašava sve više potreba za ljudima koji imaju obrtnička zanimanja, neka trogodišnja zanimanja, tako da oni nisu ništa manje kvalitetni, a moraju proći jednake provjere kao i ovi koji imaju četverogodišnje školovanje.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Dakle, dva, hvala vam na ovim prihvaćenim prijedlozima, ali dva moja prijedloga iz prvog čitanja isto tako nisu. Prvo je vezano za Povjerenstvo za rad po pritužbama. Meni nije jasno kako ste izračunali 15 tisuća kuna da će biti dovoljno, to vam je dovoljno za 4 predmeta. A ako kažemo da će biti neto u iznosu 5% plaće, to je 350 kuna cca., da li je to bruto ili neto iznosu u zakonu ne piše, pretpostavljam da ste mislili neto, to je onda, znači 600 kn bruto. Onda samim time će ti biti za manje predmeta. Ako ima njih 9, pa računajte sami da im treba, ne znam koliko za jedan predmet im treba 5 tisuća kuna odvojiti za završavanje predmeta, tako svih 9 ... [[Govornik se ne razumije.]] No dobro. Tako da mislim da tu nećemo dobiti dovoljan broj ljudi. Ne znam tko će se javljati i kod uvjeta, to ćemo kroz raspravu vidjeti tko će se tu javiti, osim onih koji su vjerojatno profesionalno orijentirani da to rade ili time se bave. I ovo, mogu se složiti da ne mogu i dalje podržati to smanjivanje uvjeta, da to nije rješenje, ali o tome više u raspravi. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi tajniče, Zakon o policiji je vrlo bitan zakon tako da sam očekivao da dođe ministar, da se pojavi, bez obzira što naglašava da će biti izvješće ovim zakonom, ... [[Govornik se ne razumije.]] izvješće ovome Saboru. Smatram da je bilo minimalno pristojno da ni u prvom ni drugom čitanju da nema ministra unutarnjih poslova. Nema se on što kriti od saborskih zastupnika, ali je problem osnovni, ključni, čovjek u policiji. Mene zanima koliko ljudi odlazi, poglavito iz ovih područja, Dubrovačko-neretvanske županije koje dolaze iz drugih mjesta prebivališta, koliki je to broj ljudi jer materijalni status tih ljudi je katastrofalan. Bez obzira na ovaj mali pomak, on je katastrofalan. Moramo staviti čovjeka u središte, bez policajca zadovoljna ne može netko stajati na cesti i obavljati teške poslove za nekoliko tisuća kuna i to moramo svi shvatiti. Sve one izmjene, ako ne budemo čuvali čovjeka, policajca, nema ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. Sljedeća replika, poštovani kolega Ranko Ostojić, izvolite.
Poštovani državni tajniče, moje pitanje kad ste govorili o čl. 4, podnošenje izvješće, ako mi možete odgovoriti. Tko podnosi Saboru ovdje Izvješće o obavljanju policijskih poslova. Je li to ministar, je li to glavni ravnatelj policije ili predstavnik Vlade i hoće li to biti na plenarnoj sjednici ili na nekom odboru?
Zahvaljujem. Odgovor državni tajnik, izvolite.
Dakle poštovani gospodine zastupniče, predviđeno je dakle da izvješće koje glavni ravnatelj uputi ministru a ministar Vladi da ga Vlada do 1. svibnja uputi Hrvatskom saboru. Vlada će sukladno propisima o svom radu u Vladi odrediti tko će biti predstavnik koji će to izvješće braniti a o predsjedniku Hrvatskoga sabora, odnosno predsjedništvu ovisi hoće li biti na plenarnoj sjednici ili na sjednici odbora. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovana kolegica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnikom. MUP a time i policijski službenici su ogledalo svake zemlje. Nažalost, u današnje vrijeme vidimo da je za to časno ali potplaćeno zanimanje mladi gube interes. Upravo mi evo ovdje moramo raditi na poboljšanju uvjeta rada kako bismo naravno i tim mladima vratili interes za ovo časno zanimanje ali već dugi niz godina postoji problem kadrovskog popunjavanja policijskih uprava na Jadranu, to popunjavamo kadrovima iz Slavonije i moje Brodsko posavske županije. Naravno ta pripravnička plaća ne bude dovoljna za njihovo stanovanje pa stoga pozdravljam što u prijedlogu ovoga zakona imamo definirano da policijski službenici koji su raspoređeni na radno mjesto udaljeno više od 100km imaju pravo na naknadu za stanovanje. I vidimo da će se ta visina urediti odlukom ministra i nadam se da će se voditi računa da ta naknada bude dostatna za one koje idu raditi u Dubrovnik i za cijenu stanovanja u Dubrovnik i ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem kolegice. Ja bih vas lijepo molio da pripazite malo na vrijeme. Odgovor državni tajnik, izvolite.
Ova naknada je ono što je sad u ovom trenutku moguće. Vjerojatno u nekim sredinama to i neće biti dostatno ali sigurno će pomoći policijskim službenicima. Osim plaća koje su svakako jako bitne za policijske službenike i članove njihovih obitelji jako je bitan i ostali, opremljenost policije prije svega da oni imaju kvalitetnu opremu s kojom rade kvalitetne odore, obuću itd., u tom smislu puno se radi da se omoguće što kvalitetniji, što bolji uvjeti za rad policijskih službenika. Uz to u zdanje vrijeme bilo je potrebno nabaviti i dosta druge opreme koja je potrebna za rad policijskih službenika prvenstveno u svjetlu migracijske krize i pojačanih napora koje hrvatska policija ima na hrvatskoj granici. Hvala lijepa.
Zahvaljujem, poštovani kolega Petar Škorić. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, istaknuli ste poteškoće vezano za rad Povjerenstva po pritužbama i dobro je da ste pronašli način i mjeru sa imenovanjem ovih 9 predstavnika gdje je evo i prihvaćeno da to djeluje bez policijskih službenika uz suport dakle policije. Međutim, u samom postupku prilikom predlaganja članova tog povjerenstva bilo je u raspravi predloženo da se uključi i struka u vidu bilo da je riječ o umirovljenim policijskim djelatnicima, službenicima ili pravnicima ili kriminalistima, vidimo da to nije sagledano a kao predstavnici predlagatelja bili ste istaknuli i pozitivno to ocijenili pa bilo bi dobro možda da se razmotri evo i da bi to olakšalo rad povjerenstva kad bi imali takav profil ljudi uključenih u rad tih povjerenstava.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Anđelko Stričak. Izvolite.
Hvala kolegice, kolege, državni tajniče, pomoćniče ministra. Iako je policija do sada u dva navrata doživjala degradaciju struke, odnosno i u vrijeme Račanove i Milanovićeve Vlade je ukinuta Srednja policijska škola a znamo da upravo Srednja policijska škola je iznjedrila najbolje kadrove. Znači kada se u srednjoj školi odlučiš na taj poziv, to ti je karijerni poziv i ti svoju karijeru vidiš do kraja života kao policajac. Bez obzira na to ja smatram da policija dobro radi svoj posao a o tome nam govori podatak da iako je raspisan natječaj da svaka policijska uprava ima svoje povjerenstvo za postupanje po predstavkama građana, da se nije dovoljno građana javilo da se ta povjerenstva popune pa će na nivou države ubudući biti samo jedno. Znači kada nešto funkcionira dobro pažnja javnosti je daleko manje usmjerena na taj dio od onog dijela gdje stvari ne funkcioniraju. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovana kolegica Irena Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala lijepa poštovani državni tajniče. Radi zainteresirane struke javnosti treba jednu nedoumicu dodanu pojasniti, što znači ovo ocjenjivanje ravnatelja, zamjenika i načelnika. Ako se kaže da netko zadovoljava i radi toga može biti smijenjen prije isteka mandata. Ako kažemo da ovaj zakon zadovoljava onda smo rekli da je zakon dobar. A ako kažemo da policijski službenik, načelnik, šef policije zadovoljava onda on nije dobar. Znači ili je semantika pogrešna ili treba, a pretpostavljam da će se urediti dodatno podzakonskim aktom jer druge logike ne vidim, mislim da to treba dodatno razjasniti zato da ne bi došlo do nekakve pravne i semantičke kolizije.
Zahvaljujem. Sljedeća replika poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Jedno od ključnih pitanja ovih zakona su primanja policijskih službenika i zato mislim da je u zakonu trebalo stajati da će se plaće policijskih službenika odrediti posebnim zakonom. A sad ću vam pokušati obrazložiti zašto. Smatram da je krajnje vrijeme da se donese zakon o platnim razredima i da policijskih službenici dobivaju plaće za posao koji rade a ne za formacijsku pripadnost. Nažalost to se u policiji danas događa a ne samo u policiji, ima i drugih službi ali mislim da je to u policiji naročito izraženo i da bi to bio prvi korak ka tome da nagrađujemo rad, vjernost radu, zalaganje i onda će i njihovo djelovanje biti sasvim drugačije. Međutim, kad imamo uranilovku da svi dobivaju jednaku plaću, a to je nažalost ako se ne donese novi zakon o plaćama tako, mi naprosto te ljude ne stimuliramo, ne stimuliramo ih da rade i ne stimuliramo da i građani sasvim drugačije doživljavaju i gledaju na njih.
Zahvaljujem kolega Šuker. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani kolega prof. Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, pred nama je znači drugo čitanje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Odmah na početku treba reći kako je od prvog do drugog čitanja predlagatelj usvojio niz prijedloga i primjedbi koje su donijete odnosno predložene tijekom prvoga čitanja, tako da bih se ja zapravo zadržao samo na nekim točkama. Nešto je već bilo rečeno, ali dozvolite da u ovoj prethodnoj raspravi odnosno prethodnim pitanjima, ali dozvolite da ponovim. Iz, u izmjenama ovoga članka koji se odnosi na obveze podnošenja izvještaja o obavljanju policijskih poslova Hrvatskom saboru definiraju se datumi do kada ravnatelj policije mora podnijeti izvješće ministru, a ministar Vladi RH, ali ostaje nejasno tko će braniti izvješće u Hrvatskom saboru odnosno obrazlagati izvješće u Hrvatskom saboru ministar unutarnjih poslova ili glavni ravnatelj policije. Unijeta je odredba što pozdravljamo da ministar Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost Hrvatskog sabora na njegovo traženje dostavlja pisano izvješće u obavljanju policijskih poslova za pojedinačne poslove. Međutim, ovdje se zapravo nameće jedno drugo pitanje koje smo danas postavili i na odboru, a to je da moramo poći od činjenice da u sastavu ministarstva djeluju i ono što se nekada zvalo Državna uprava za zaštitu i spašavanje, da djeluje vatrogastvo Hrvatske, da djeluje civilna zaštita, a to je sve u MUP-u, a to nije predviđeno da bude u sastavu izvješća o radu policije jer naprosto semantički već tu ne spada, a niti organizacijski. Međutim, ako gledamo sa stajališta sigurnosti, sa stajališta koncepta domovinske sigurnosti onda je to jedna praznina koju je predlagatelj trebao u najmanju ruku obrazložiti i reći gdje će, kada će, na koji način to biti podnošeno Hrvatskom saboru. Nije sporno da djelomično se to podnosi Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, ali mislim da trebamo ići tome da dobijemo jedno cjelovito izvješće o stanju sigurnosti u koje bi bilo uključeno i ovo izvješće o radu policije. S druge pak strane zakon predviđa osnivanje povjerenstva za rad po pritužbama na rad policijskih službenika na novi način. Poznato je kao što je već rečeno, da je prethodno odnosno još postojećim zakonom predviđeno 21 takvo povjerenstvo, međutim da se na to nitko nije javio naprosto zato što nije bilo predviđeno da se honorira rad tih povjerenstava. Sada je usvojeno da to povjerenstvo ima samo 9 članova, da bez onih dva predstavnika MUP-a što je u redu i kaže se da tih 9 članova bi birao Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora. Međutim, ovdje imamo jednu na neki način nedorečenost, jednu kontradikciju koju iskreno rečeno predlagatelj nije predvidio, a mi na to nismo na odboru upozorili, a to je kaže se u ovom prijedlogu zakona, da članove ovoga povjerenstva da oni podliježu sigurnosnoj provjeri, ali kažu članovi ne, potencijalni članovi nego članovi, a to znači kada su već izabrani. U tom slučaju možemo zamisliti situaciju da će oni biti teoretski da netko od tih članova neće proći sigurnosnu provjeru i onda se cijeli postupak ponavlja, a taj kandidat javno iz ovoga ili onoga načina može se osjećati diskreditiran. Postoji ona odredba na koju je isto tako upozoreno, ona je u ovom drugom prijedlogu modificirana da na temelju javnog natječaja se mogu prijaviti kandidati koji su predloženi od organizacija civilnog društva, organizacija stručne javnosti, nevladinih organizacija ili pojedinaca osobnom prijavom. Mi smo ovdje predložili da to mogu biti i strukovne organizacije, da to mogu biti udruge umirovljenih policajaca odnosno veterana, nije iskreno rečeno, nije mi jasno zašto to taksativno tako nije predloženo. S druge pak strane mislim da bi iz ove, ovoga jednoga iskustava da nismo bili u stanju formirati 21 povjerenstvo da možemo izvesti nekoliko zaključaka. Prvo da nam je povjerenstvo za ovo za nadzor rada policijskih službenika potrebno kako bi se štitili interesi građana od mogućih nepravilnosti policije. Drugo da bi se štiti interesi i policijskih djelatnika od mogućih povreda njihovih prava unutar sustava. Treće, da potreba za formiranjem ovoga povjerenstva nije primarno politički motivirana nego je potreba zadana na temelju zahtjeva za stručnim nadzorom sustava bilo ugroza, bilo ugroza unutar sustava. Zato možemo postaviti jedno pitanje s jedne strane kako uključiti struku na puno veći način i zato sam već rekao da treba taksativno navesti da to trebaju biti strukovna udruženja policijskih službenika i ostale stručne javnosti ali možemo postaviti i pitanje zašto se ovaj sastav ovoga povjerenstva, zašto taj sastav predlaže Odbor za ljudska prava i nacionalnih manjina Hrvatskog sabora a ne Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost jer postupak za izbor članova vijeća za građanski nadzor provodi Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, ako hoćete možda je to još na neki način još delikatnije nego povjerenstvo za rad policije. Prema tome, mislim da bi to trebalo uzeti u obzir i u budućim izmjenama ovoga zakona, predložiti da se taj postupak prepusti Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Bilo je puno riječi i sada tijekom ove rasprave i već da novčana naknada za članove povjerenstva u iznosu od 5% neto plaće treba biti za ove članove međutim ovo možda nije što ću sada reći problem samo ovoga zakona nego naprosto ujednačavanja standarda i prakse Hrvatskog sabora da se ovo i slična povjerenstva honoriraju na isti način kada se radi o sličnom ili istom obujmu posla. Tako da je to nešto što bi na razini Vlade trebalo predložiti Hrvatskom saboru a onda da Hrvatski sabor to usvoji i da se naprosto isti kriteriji primjenjuju kod svih povjerenstva. Ono što treba također pozdraviti, to je izmjena ovoga stavka da se uvede naknada za stanovanje za policijske službenike koji se raspoređuju na radna mjesta koje je udaljeno više od 100 km od mjesta njihovog prebivališta ili pak oni koji rade na otoku odnosno žive na otoku a rade na kopnu ili obratno, prijedlog je prvotni bio da ta naknada iznosi 1000 kn, sada je to izmijenjeno da će to ministar određivati što mislim da je logično s obzirom na razlike da su nedostaci redarstvenika u pojedinim županijama različiti odnosno da je njihova cijena smještaja različita od Ličke županije ili Dubrovačko-neretvanske itd., tako da to treba pozdraviti. Ovdje je bilo već riječi o tome da li prihvatiti ovu završenu srednju školu za prijam djelatnika u policiju, mislim da s jedne strane treba voditi računa da je to nužnost s kojom će biti suočena ne samo policija nego i druge državne institucije naprosto zbog onoga što moramo biti svjesni a to su nedostatak radne snage. Međutim, ima nešto drugo što treba shvatiti a to je da određene zemlje imaju to iskustvo već godinama i da zbog toga ne testiraju znanje, ne uzimaju ocjene svojih kandidata za pojedine službe znanje nego sposobnost učenja i sposobnost sticanja novih znanja i to je presudno. I onda slijedi ova logika da se može usavršavanje, školovanjem itd. mogu bolje dobiti kvalitetniji djelatnici. Nažalost, nije usvojen onaj stavak 7. istoga članka koji kaže da ovi djelatnici ne smiju, pripadnici policije ne smiju biti članovi političke stranke, mislim da to treba riješiti na drugi način, treba riješiti na zakon uopće o službenicima i djelatnicima i koji bi u pravilu išao da nije dozvoljena stranačka djelatnost, aktivnost unutar ministarstava a ne ljudima braniti da budu pripadnici ove ili one stranke. Treba pozdraviti i ove promjene u članku 86. i 88. koje su se tiču visokog obrazovanja, naprosto zbog toga što ti članci su sada prikladniji, jasniji gdje se govori da ministarstvo propisuje potrebe, Ministarstvo znanosti i obrazovanja, standard itd. Međutim, čini mi se da i ovdje postoji određena necjelovitost, nedorečenost ili nepostojanje dugoročnog planiranja zato što se još uvijek očekuje da će visoka policijska škola davati sva potrebna znanja za djelovanje policije, mislim da tu praksu treba napustiti naprosto zbog toga što se situacija iz godine u godinu će se sve brže mijenjati, svjesni smo toga vjerujem svi da će dio tih poslova zaštite i sigurnosti sve više preuzimati privatne kompanije, da će biti i slučajeva sve više ljudi koji su završili, hrvatskih državljana koji su završili vani određene škole ili stekli određena znanja i kompetencije u tim poslovima, pa će onda pitanja biti i priznanja tih diploma jel to nisu završili na višoj policijskoj školi. S druge strane ni jedna danas visoka škola bila ona javna policijska ili neka druga ne može dati sva ona zvanja i znanja koja danas policiji treba. Uzmite samo, forenzika je danas jako razvijena i razvikana znanost, ali njezina primjena ide od kriminalističke forenzike, medicinske forenzike, lingvističke forenzike, digitalne forenzike. Prema tome, treba ovdje otvoriti popis zvanja i znanja koja treba policiji, a prepustiti školovanje različitim tim institucijama, a ne vezat se samo na jednu instituciju. Prema tome, ovdje bi trebala biti primarna orijentacija po mom mišljenju da se već iz ovog nacrta o školovanju vidi da, je li ta visoka policijska škola usmjerena da postane sveučilišna institucija, da postane dio nekog sveučilišta ili pak da postane dio ovog Sveučilišta za nacionalnu sigurnost i obrambene znanosti koje u pripremi kada se, i o čemu se govori kada raspravljamo o Zakonu o domovinskoj sigurnosti.
Zahvaljujem. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Ranko Ostojić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege saborske zastupnice i zastupnici. Danas u RH imamo više od 25 000 sistematiziranih radnih mjesta policijskih službenika, 19 867 i 71% popunjenost, ali da bi to usporedili sa recimo jednom malom zemljicom Norveškom ona ima 8200 policijskih službenika, što govori zapravo o situaciji da nam nešto ne štima u samoj organizaciji. Prirodni odljev je prije 3.g. bio oko 500 ljudi, evo sad čujemo da je 845 policijskih službenika u prošloj godini, do današnjeg dana 427, znači za očekivat je da će ih 900 najmanje otić u tzv. starosnu mirovinu, a zapravo je prava istina da skoro 8500 ljudi ispunjava uvjeta za mirovinu s obzirom na status i staž u policiji, da su ljudi zapravo čekali odredbe po kojima su mogli uzet otpremninu i napustit policijsku službu, to je ono šta je istina. Danas obrazujemo 743 policijska službenika ili službenice, prije 3.g. je to bilo 330, razlog je vrlo jednostavan, a to je da zapravo ondašnje vrijeme sa 10, pa 8, pa 6000 prijavljenih, danas se ne može popuniti niti brojka koja je zapravo predviđena za školovanje. Istina da srednja policijska škola Josip Jović nikad nije ukinuta, da je školovanje koje je bilo prije toga rađeno u samoj srednjoj policijskoj školi internatskog tipa, na neki način onemogućavalo ljudima da dobiju one dodatne informacije koje mogu bit potrebne i da to treba radit u skladu upravo sa europskim standardima i na način da to bude četiri godišnje školovanje srednjoškolsko, nakon toga 9. mjeseci doškolovanja zanimanje policajac ili policajka, nakon toga ide godina mentorstva i tek onda ide policijski službenik na raspored. Što se tiče Visoke policijske škole moram reći evo sad se mogu i složit sa dr. Tuđmanom kad je govorio oko situacije prilagođavanje uvjetima današnjih kriminaliteta sigurnosti i izazovima i slično kao što je to bilo i prije, a na temelju toga je i rađena i sama srednja policijska škola, to je da je potrebno opće znanje, široka kultura i visoka policijska škola, nije jedina koja daje kadrove u MUP-u odnosno u policiji, prema tome, očito je da je ispravan takav pristup, a to je da se specijalistički dio tečaja radi u samoj policijskoj školi, a da ostalo bude znanje koje ljudi dobijaju sa različitih fakulteta i ne samo u visokoj političkoj školi jer stručnjake za kibernetički kriminal sigurno nećete nać u Visoko policijskoj školi, nego na fakultetima koji za to izgrađuju prave kadrove. Pitanje plaće policijskih službenika, danas kad razgovaramo o tome, mogu se i složit s onim primjedbama, to je da platni razredi i jesu moguće rješenje, ali možda postoji jednostavnija varijanta, to je da se pođe od tzv. jedinstvenog koeficijenta 1, a da se onda razgovara o dodacima. Naime, situacija u kojoj 0,8% ili 0,85 malo povećanje za policijske službenike + dodatak u odnosu na 1,2 + dodatak za vojsku ili 1,4 + dodatak za pravosudnu policiju samo govori o tome kakav je odnos prema plaćama policijskih službenika i s obzirom da se radi o velikom sustavu onda niti jedan ministar financija zapravo ne može riješit taj problem bez ozbiljnog zahvata i ozbiljne reforme. Što se tiče pričuvne policije kao jednog od mogućih rješenja koje sam već odavno govorio, evo vidim da se napokon počelo na tome radit, tako da se sad bivši, umirovljeni policijski službenici pod prijetnjom privođenja pozivaju na obavijesne razgovore u MUP, da počnu raditi kao granični policajci. To nije bila ni intencija, niti je to rješenje, ako treba mogu vam pokazat te pozive, na koji način izgledaju interne tzv. ankete, a da se pri tome poziva na članke i na službenom obrascu poziva za saslušanje, pozivaju policijski službenici da pristupe pričuvnoj policiji. Zašto je pričuvna policija jedna od rješenja? Radi toga što se radi o tome da onda nije potrebna naknada za odlazak na teren, da su to ljudi koji poznaju teren da primaju 90% plaće prosječne u roku od 3 mj. koliko rade, ostatak dobivaju 10% kroz ostale mjesece u kojima nisu angažirani, moraju proći tečaj i temeljem toga zapravo jačate onu sposobnost odnosno ljude koji vam na terenu mogu učinit puno više i nadoknađuju onaj interes u ovom trenutku koji nažalost granični policajci sa aerodroma u Dubrovniku, Splitu, Puli, Rijeci ili slično, odlaze na teren u Donji Lapac jer im je to jedini način zapravo da ostvare terenski dodatak koji je ozbiljan a mjeri se u ciframa kao što znate iz prošlogodišnjeg i pretprošlogodišnjeg proračuna, 80 do 150 milijuna kuna. Zato je licemjerno danas pričati o tome hoće li 15 000 kuna ili 5% po riješenom predmetu biti rješenje za povjerenstvo u istom ministarstvu koje je spremno zapravo za nepropusnu granicu potrošit od 80 do 150 milijuna kuna samo na dodatke koji idu policijskim službenicima na redovne plaće. Što se tiče izvješća ministar unutarnjih poslova koji meni bi pravo čudo bilo da se on ikad pojavi ovdje u Saboru ali zato i jesam pitao g. državnog tajnika hoće li to bar zakonom u tom slučaju kad jedanput godišnje podnosi izvješće o policijskim poslovima i dobio sam zapravo dogovor sa kojim mogu reć da sam zadovoljan jer mi je jasno da više nikad nećemo bit u prilici naravno eto i zakonom propisano imat priliku da netko kao šta to piše ministar unutarnjih poslova, podnese izvješće o obavljanju policijskih poslova. Niti jednu intenciju koja je zapravo bila poslana i poruka iz ovog Sabora to je da glavni ravnatelj policije s obzirom da imamo istu situaciju kod glavnog državnog odvjetnika RH koji je meritorna osoba da s njim ovaj Sabor podijeli mišljenje i razgovara, da mu postavi pitanje i da on može odgovoriti na ta pitanja, naravno da to nije definirano ovim izmjenama i naravno da se neće dogoditi ništa, još smo dobili gore rješenje a to je da Vlada može predstavnika poslati koga god hoće i da će on zapravo pretpostavljamo na nekom od odbora dat priliku da eventualno čujemo izvješće o obavljanju policijskih poslova. Da je tome tako, jasno je iz slijedećega, a to je da će bit dodatni podaci sa kojima ne raspolaže glavni ravnatelj policije. Naime, ministarstvo je tako posloženo da glavni ravnatelj policije nije taj koji ima na uvid sve one ostale podatke koje ima ministar unutarnjih poslova po pitanju kadrovski, materijalnih i drugih poslova koje obavljaju drugi državni tajnici. Iz tog razloga da čujemo zapravo prijedloge od strane koje sam čuo od dr. Tuđmana da imamo izvješće od stanju sigurnosti u RH što bi bilo jako dobro ali naravno kad ne možemo ni ovo izvješće koje je propisano zakonom u članku 4. doživjeti ovdje na plenarnoj sjednici, onda nema šanse da ćemo moć čuti i ostale stvari koje su vezane za stanje sigurnosti u RH koje je u MUP-u. Što se tiče, situacije vezano za kadrove i kadrovsku politiku, moramo reći da degradacija struke na 3 g. definitivno je, objasnio sam maloprije da je i prethodna policijska škola bila sa 4 g. a ne na način kako je predloženo zapravo u ovome rješenju, ono što je po meni istina a to je suprotno svim pravilima, a sad ću podsjetiti na jednu stvar a to je da je Zakon o policiji koji je donesen 2011. g. i koji danas temeljito se zapravo predlaže izmjena, donesen zajedno sa istom EU-om koja je tada bila u postupku i nije dopustila izmjene tog zakona upravo o ovome što se sad predlaže da izmjeni. Tamo nema šanse da prolazi zapravo situacija u kojoj je moguće da danas radite premještanje bilokojeg policijskog službenika bez njegove suglasnosti na način da ta privremena rješenja postanu trajna rješenja, znalo se da je to profesionalna kategorija koja bi trebala napredovat, ukidanje natječaja koji su bili riješeni je apsolutni korak nazad i iz tog razloga moram reći da je to rušenje političke službe kao karijerne službe i ... [[Govornik se ne razumije.]] europskoj praksi koju smo imali i premještanjem na niže rangirano mjesto policijskog službenika neovisno o njegovom osobnom znanju, to znači može biti glavni policijski savjetnik po ovome kako piše, znači ne poštovanja sustava policijskih zvanja koji gube svaki smisao i suprotnosti su sa svim strategijama, smjernicama i preporukama EU-a koji se odnose na profesionalizaciju policije. S tim u vezi je savršeno jasno da je ova slijedeća odredba koja se odnosi na ocjenu zadovoljava i kolegice, ja mogu reći šta se dogoditi a to znači kad niste zadovoljni sa bilokojom osobom u sustavu policije, napišete zadovoljava i taj leti sa svoje funkcije bez obzira na to šta je on biran na mandat od 5 g. Intencija mandata je bila da zna da je osigurano na toj poziciji i da će moći radit svoj posao kao profesionalni karijerni policajac ali naravno evo i u ovom zakonskom rješenju od toga više neće biti ništa. Što se tiče ostatka priče oko ocjene, ja mislim da je vrlo važno reći da pravo zadržavanja plaće policijskog službenika toliko će bit dovedeno kao šta se imaš bunit, ideš na najniže policijsko mjesto svoga zvanja ili ne zvanja nego bilokoje policijsko mjesto ali ostaje ti plaća, tek onda udaramo u diskriminaciju prema svim drugim državnim službenicima koji u toj situaciji postavljaju pitanje pa jel onda meni ista takva stvar, hoću li ja koji radim nemam pojma negdje u školi, pa me negdje neto premjesti na niže radno mjesto, hoću li ostat sa plaćom na kojoj sam bio prije toga? Naravno da neće. Ta varijanta u kojoj uvodimo novi sustav diskriminiranja po kojoj je onda varijanta da te uopće nije briga na kojem mjestu radiš, trebaš biti zadovoljan sa svojom plaćom, dodatna devastacija struke, u jednom ministarstvu koje je izuzetno važno. Ono šta smo uspjeli izborit a evo iz poštovanja zakona, ajde dobro je da je u prethodnoj raspravi prihvaćeno ono što i u zakonu piše a to je da Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost ima pravo češće tražiti izvješća od MUP-a iako je prvotna intencija bila da se to ukine, da se ukine mogućnost parlamentarnog nadzora. Prema tome onda se nemojmo ni čuditi šta je ovdje svi, sva intencija zapravo napravljena na način da se pokuša šta je moguće manje smanjiti zapravo parlamentarni ili civilni nadzor nad radom policijskih službenika pa i ovaj sistem po kojemu se uvodi tzv. plaćanje po učinku. To znači koliko budu imali predstavki toliko će biti plaćeni. Inače intencija kada je rađeno 21. povjerenstvo, pokušaj je bio da se smanje troškovi po pitanju prijevoza, da svaka policijska uprava na svom terenu odrađuje ove poslove nadzora i kontrole kroz one koji jesu plaćeni. Samo ću reći sad, šta kod nas ne funkcionira? Kod nas ne funkcionira povezivanje ne vladinog sektora i plaćanje prema ne vladinim udrugama sa onim njihovim temeljnim ciljevima koje trebaju ostvarivati. To je bila intencija zakona. A to znači da milijuni ili stotine milijuna koji se plaćaju ne vladinim udrugama koje između ostaloga imaju i tu komponentu a to je da nadziru rad represivnog sustava e oni neće besplatno raditi nego ovo je dodatna lova. U tome je razlika između pristupa koji imamo i ja mislim da ćemo imati ozbiljnu inflaciju, znači brojeva predstavki koje će se događati. Drugo, time se zapravo dovodi do jednoga rješenja u kojem se samo osobno možeš žaliti. To je nešto šta je opet suprotno sa intencijama koje bi trebale postojati u demokratskoj praksi. Nije samo situacija tko je taj, je li dijete to koji može podnijeti zahtjev ili pritužbu? Ne može. Znači svi oni koji imaju manje zapravo od 18 godina nemaju poslovnu sposobnost, nemaju pravo se tužiti na policijski posao. Ne može majka za dijete ništa reći, ne može otac niti bilo tko drugi. Potpuno krivo. Valjda je poanta u tome ne da se formalno spriječe pritužbe nego da se provjeri ono šta se dogodilo. Po ovome sad zakonu mi zapravo imamo situaciju u kojoj će se dogoditi da onaj koji je jedini kojemu su navodno povrijeđena temeljna prava nitko drugi ne može podnijeti bilo koji, primjedbu na rad policije. Čak i ono što vidite šta se događa to se neće rješavati. Drugo, treba reći da je ovo drugostupanjski postupak, to znači da tek u drugom stupnju ono što je odbijeno na prethodnim postupcima će biti rješavano na samome povjerenstvu koje ima 9 članova. Ono što pozitivno gleda na to je da ajde ipak je prihvaćen Prijedlog odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost po pitanju toga da ne mogu policijski službenici koje se kontrolira biti članovi tog istog povjerenstva, to je riješeno. I po meni ova situacija koju mi danas imamo što se tiče izmjena zakona potpuno je jasno da vodi ka tome da ovo povjerenstvo, odnosno ova izmjena zakona nadam se samo je uvod u ono što ste obećali a to je i prešutjeli danas a to je da imamo ozbiljnu izmjenu zakona koju očekujemo. Hvala.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Kao što nam je rečeno ovdje od državnog tajnika uvodno a nekako i u obrazloženjima zakona stavljen je naglasak i ove izmjene i dopune su prezentirane kao da se u fokusu nalazi ovo novo povjerenstvo, dakle jedno umjesto onih po županijama, dakle jedno povjerenstvo za pritužbe građana koje će birati Sabor. Međutim, iz samog teksta zapravo proizlazi na mnogo mjesta da je glavni problem s kojim smo mi suočeni i naša policija koja je slažem se vrlo važan jedan instrument jer je to jedan od dva ključna instrumenta državnog monopola na nasilje se sastoji od previše ljudi sa premalo plaća, sa premalim plaćama. I tih previše ljudi s premalim plaćama su zato neefikasni i svi ovi problemi o kojima je govoreno i u raspravi i koji se pokušavaju adresirati u ovom zakonu, odnosno u ovim izmjenama i dopunama u velikoj mjeri zapravo su, proizlaze iz te činjenice da se regrutiraju novi ljudi u usporedbi s drugim zemljama slične veličine, puno već broj ljudi koji se slabo plaćaju i zbog toga slabo ili neefikasno funkcionira ta institucija. Jedna od stvari koja se regulira ovim zakonom je definirati i provesti pravo na otpremninu što sigurno ima smisla obzirom da je taj institut uveden i to svakako treba učiniti. Druga točka koja se adresira je izvješće o radu policije i zaista iz ovih izmjena i dopuna nije jasno tko će na kraju u ovom tijelu a to je Hrvatski sabor koje je de facto biralo tog ministra unutrašnjih poslova, biralo Vladu, koje je nadležno da kontrolira i ima uvid u funkcioniranje ove institucije kao i svih ostalih ali ovdje sada govorimo o policiji, tko će izvještavati Sabor o tome što policija radi odnosno što je radila u prošloj godini. Dakle definirana je procedura, glavni ravnatelj izvještava ministra, ministar izvještava Vladu. E sad, netko iz Vlade izvještava Sabor do 1.6. svake tekuće godine. Tu, to bi zbilja trebalo jasnije i nedvosmisleno definirati da bude jasno da je to ministar unutrašnjih poslova koji je u ovom Saboru izabran i koji ima obvezu barem jedanput na godinu se u Saboru pojaviti i reći što glavna institucija iz njegovog resora radi. To je minimum, čak ne zbog samog poštovanja Sabora nego zbog samog poštovanja jedne građanske institucije koja stoji između izvršne vlasti i njezine prirodne tendencije kao autoritarnosti i građana. I prema tome, to bi u ovom zakonu bilo zaista važno, pogotovo kod institucije čija glavna funkcija je državni monopol na nasilje. Dakle, kod takve institucije bi bilo ključno da se nedvosmisleno definira da ministar izvještava Sabor. Stanje sigurnosti u RH deteriorira, to smo već više puta konstatirali, konstatirali smo i u našim rasprava ovdje u Saboru. Deteriorira za, kad sve skupa zbrojite, većinu građana RH. Nasilje nad ženama je u porastu, femicid je u porastu, to svi podaci pokazuju, dakle ubojstva žena su u porastu. Nasilje nad pripadnicima nacionalnih manjina je u porastu, nasilje nad pripadnicima LGBT zajednice je u porastu, sve je to deterioriralo u zadnjih nekoliko godina. Moram podsjetiti da smo 2014. dobili nizozemsku nagradu kao zemlja koja je najviše napredovala u promociji i zaštiti prava LGBT zajednice. To je daleki san. To više nema veze sa našom realnosti, a to je pitanje sigurnosti. To je ono o čemu bi ministar unutrašnjih poslova trebao doći u Sabor govoriti, reći o čemu se radi, zašto do toga dolazi, otkuda, što će se poduzeti u vezi sa tim deteriorirajućim ili nazadujućim stanjem sigurnosti u RH. Dolazimo do povjerenstva za rad kao što se ovdje kaže, po pritužbama, dakle za rješavanje pritužbi na rad policije za koje se predviđa ovdje da će biti plaćeno. To povjerenstvo je svakako potrebno. Posebno je potrebno i ne znam da li je tu bila uključena pravobraniteljica za djecu, posebno je potrebno riješiti to pitanje kako će se maloljetnici moći pritužiti ili moći reagirati, moći obratiti nadležnim institucijama ako su im, ako su na neki način se osjećaju ili bili u situaciji da su trpjeli nasilje ili nešto na što bi se željeli pritužiti obzirom da, kao što je rečeno su maloljetnici, a ovdje samo osoba nad kojom je počinjeno takvo djelo može se obratiti nadležnim institucijama. U zakonu, dakle, to je sigurno potrebno riješiti taj problem. Sljedeća točka je preciznije definiranje nadležnosti policijskih službenika, odnosno zadaća koje oni obavljaju, što smatram da je dobro i poželjno, međutim, kao i u nekim ranijim slučajevima, previše stvari za jednu tako specijaliziranu službu, kao što je policija, to nisu državni službenici u onom smislu u kojem su državni službenici, recimo administrativni aparat u institucijama. To su državni službenici po tome što ih plaća država i zaposleni su od države, međutim, sa vrlo specifičnim poslom, sa vrlo specifičnim rizicima na tom poslu, sa vrlo specifičnim znanjima koja su potrebna za to, taj posao i oslanjanje kao što se ovdje radi o ovom zakonu za previše elemenata na koje se ovaj zakon poziva na regulaciju koja će biti definirana u Zakonu o državnim službenicima, smatram neprimjerenim, a donekle i opasnim. Dakle, opasnim zbog toga što se specijalizirano zanimanje vrlo posebno i vrlo različito od svih ostalih državnih službi zato što uključuje element nasilja se na neki način izjednačava sa administrativnim državnim službenicima koji imaju sasvim drugu funkciju i sasvim drugi tip odgovornosti, pa ako hoćete i sasvim druge instrumente rada. Definiraju se razlozi za razrješenje zamjenika glavnog ravnatelja i načelnika policijskih uprava i tu već više puta spomenuto da je ova ocjena zadovoljava se smatra razlogom za razrješenje odnosno zapravo za otkaz. To se može protumačiti na jedan ili drugi način, zadovoljava se može protumačiti i kao dva, dakle, ako dobije 2, nije dovoljno dobar. Po mom mišljenju to nije glavni problem. Glavni problem je uvođenje arbitrarnosti. To, taj slučaj smo već imali, ta tendencija je vrlo jaka, taj slučaj smo već imali kod promjene Zakona o Pravobraniteljici za djecu gdje su u takvim funkcijama je neobično važno da proizvoljna politička volja vlasti ne može smijeniti kontrolne instrumente i ne može smijeniti ljude na takvim funkcijama prije okončanja garantiranog mandata. Ti garantirani mandati nisu slučajni, ti garantirani mandati su instrument ravnoteže između profesionalnosti i političkog izbora i zbog toga postoje mandati koju se nužno niti ne poklapaju sa mandatima pojedinih Vlada i zato postoje garantirani mandati da bi se izbjegla proizvoljnost. Naravno, vi možete reći, može se raditi o čovjeku koji zaista ne radi dovoljno dobro svoj posao, može se naravno, uvijek postoji ta mogućnost, samo je pitanje neke cost benefit analize, što su štete a što su koristi. Šteta je puno veća kad se uvodi arbitrarnost dakle slučajnost, proizvoljnost kao princip nego da se tu i tamo zaista dogodi da netko tko možda nije dovoljno dobar ostane do kraja svog mandata. Dakle, važući jedno i drugo, u svakom slučaju bi se arbitrarnost u ovakvim situacijama trebala izbjegavati jer je ona de facto potire glavnu funkciju mandata, potire glavnu funkciju takvih institucija a to je da ih politika ne može pljusketati kako god hoće. I ako nisi po volji zato jer nisi iz njegove strane ili zato što nisi njemu osobno simpatičan te može izbaciti iz službe. To ne samo da je nepravedno, što je svakako ali to je manje ovdje problem, veći problem je da zapravo uništava onu malu autonomiju, onu malu neovisnost u obavljanju tih vrlo važnih poslova. Dalje govori se i o usavršavanju ili unaprjeđivanju policijskog obrazovanja na visokoj razini, to je svakako vrlo dobro međutim kao kad smo govorili i o obrazovanju u vojsci i ovdje je neminovno da to bude u suradnji sa sveučilištima odnosno u suradnji sa postojećim fakultetima. Ljudi koji su u ovom poslu visoko obrazovani, sigurno trebaju psihologiju, sigurno trebaju sociologiju, sigurno trebaju nešto iz međunarodnih odnosa barem da nešto oko regije razumiju, sigurno trebaju nešto iz informatike, sigurno trebaju nešto iz geopolitike, dakle masu stvari koje se predaju na sveučilištima i na pojedinim fakultetima a u našoj zemlji, iskreno rečeno, teško je na visokoj razini obzirom na mali broj koliko nas ima, sastavit jedno sveučilište koje ima vrhunske ljude u pojedinim strukama a kamoli na svakom pojedinom fakultetu osmisliti vrhunsku psihologiju ili vrhunsku informatiku ili šta god već, o čemu god ovdje govorimo. Dakle, nužno je da to bude i da se definira to kao u suradnji sa sveučilištima odnosno pojedinim fakultetima. I konačno, na kraju najmanje a po mom mišljenju o ovom zakonu možda najviše i naviše pogađa ono što je osnovni problem a to je da su ti ljudi slabo plaćeni, uvodi se naknada za stanovanje za ljude koji rade na 100 km od svog mjesta stanovanja, dakle gdje imaju ... [[Govornik se ne razumije.]] Ljudi, za nas, za saborske zastupnike, za vas koji ste izvan Zagreba je 50 km, pa dajte onda i policajcima 50 kilometara.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je onaj SDSS-a u ime koje će govoriti poštovana zastupnica Dragana Jeckov, izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Sabora, g. državni tajniče sa suradnikom, poštovane kolegice zastupnice i zastupnici. Daklem pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakon o policiji, drugo čitanje, čuli smo najznačajnije izmjene u odnosu na prvo i ukratko ću sumirati svoje stavove odnosno stavove i mojeg kluba o ovom drugom izmijenjenom čitaju pa tako ponovno ističem da smatram da je kontrola nad radom policije iznimno važna za građane ali i za policiju jer jedino kvalitetna kontrola može osigurati efikasan i kvalitetan rad pa tako je dobra praksa nadzora veoma važna odnosno podižu se standardi u policijskom radu, poštovanje vladavine prava i ljudskih prava u policijskom postupanju, vraća se povjerenje javnosti u rad policije, podiže se kvaliteta sustava odgovornosti policijskih službenika i efikasna pravna sredstva za one koji su žrtve nezakonitosti u policijskom postupanju. Također, važno je da se postigne što veća otvorenost i razumijevanje odnosno i povjerenje prema policiji od strane građana jer moramo se složiti da je to povjerenje više ili manje u zadnjem razdoblju i poljuljano. Pozdravljamo uvođenje novčane naknade, nerealno mislim na povjerenstvo, naravno nerealno je očekivati da će netko u današnje vrijeme investirati svoje znanje i svoje vrijeme, novac na počasno obavljanje dužnosti člana povjerenstva odnosno biti član povjerenstva, to bi bilo dakle više nego optimistično za očekivati. Prihvaćen je prijedlog da u policiju može stupiti osoba sa završenom trogodišnjom i četverogodišnjom školom, osobno smatram a i stav je mojeg kluba da ta odluka nije dobra jer ovom promjenom dakle u državnu službu pristupaju osobe koje imaju trogodišnji program školovanja, a treba istaći da je većina trogodišnjih škola zapravo uglavnom strukovne sa iznimno manjim općim sadržajem nastave i povećanim praktičnim dijelom. Treba uzeti u obzir da takve upravo strukovne škole upisuju učenici slabijeg prosjeka i koji zapravo nemaju niti mogućnosti, a niti veliku mogućnost izbora zanimanja i svakako da policijski sustav itekako u današnje vrijeme trebao da vodi brigu o tome odnosno prije svega o ugledu i kvaliteti kadra koja bi se u budućnosti primao u službu, a to bi se upravo ovako jednim sveobuhvatim prijemom u izvjesnom smislu moglo i narušiti. Dakle, slažem se sa izlaganjima mojih prethodnika i prethodnica da je potrebno poraditi na kvaliteti sustava odnosno povećanju plaća jer je to jedini način da taj sustav bude održiv. Povećanjem plaća imat ćemo situaciju da iz tog sustava neće bježati ljudi koji su nezadovoljni, a opet prijemom učenika s trogodišnjim strukovnim obrazovanjem zapravo uvođenjem, njihovim uvođenjem u sustav kada oni postaju ovlaštene osobe i počinju raditi, kada vide kakvo je stanje, sigurno da ih to opet neće zadržati i tu dolazimo do jednog začaranog kruga hoće li oni ostati u sustavu ili ne, dakle, sve je sigurno uzrokovano tom manjom, malim i nedovoljnim primanjima. Nekoliko riječi rekla bih o tome, o prijemu zapravo u policiju, dakle, pa tako pored navođenjem uvjeta o kojima neću govoriti, imamo tu jedan institut dostojnosti odnosno navodi se da nije dostojna osoba koja je pravomoćno osuđena na kazneno djelo počinjeno iz koristoljublja ili nečasnih pobuda i prekršajno djelo protiv javnog reda i mira, mišljenja sam da sigurno da postojanje pravomoćne sudske presude kako kaznene, tako i prekršajne za djela iz područja nasilja u obitelji, svakako trebali biti izrijekom propisani kao apsolutna zapreka za prijem u policiju i to upravo u ovom Zakonu o policiji, na taj način bismo imali još jedan ozbiljan filter. Žao mi je što moja sugestija, ova sugestija nije, nije razmatrana, mislim, ponavljam da bismo imali jedan ozbiljan filter. Dakle, u tom slučaju, dakle, ne bi se odlučivalo od slučaja do slučaja temeljem podzakonskog akta prekršaj jer prekršaj iz područja nasilja u obitelji nikako ne bi smjeli biti zaobiđeni odnosno prilikom prijema u policijsku službu nikako ne bi smjeli biti manje značajni odnosno okvalificirani kao manje opasni od prekršaja javnog reda i mira s obilježjima nasilja kao što je npr. tučnjava ili svađa na javnom mjestu. Ono što sigurno treba zastupati to je politika nulte tolerancije na nasilja, nasilje nad ženama i nasilja u obitelji, što znači da osim što počinitelja obiteljskog nasilja treba izložiti najstrožim sudskim sankcijama, istodobno treba poslati jasnu društvenu poruku o apsolutnoj neprihvatljivosti bilo kojeg nasilja u obitelji, a posebno dakle kada su u pitanju službenici odnosno policijski službenici koji moraju imati posebnu, posebnu jednu emociju na slučajeve nasilja, a naravno da oni nikako ne bi trebali biti niti nasilnici, niti učesnici u tom, u tom činu. Važnu ulogu dakle u navedenom imaju upravo policijski službenici i službenice koji kroz svoj rad i postupanje trebaju predstavljati pozitivne primjere, a svakako to isključuje postojanje bilo kakvih sudskih presuda kojim bi isti bili osuđeni za kaznena ili druga prekršajna djela, naročito iz područja nasilja u obitelji, pa tako zaista pozdravljam i smatram jako dobrom dopunu čl. 96. u kojem se propisuje teža povreda službene dužnosti za policijske službenice, dakle gdje je teža povreda službene dužnosti i nasilje u obitelji, to je ono što je značajna izmjena i koje svakako treba pozdraviti imajući u vidu cjelokupnu sliku koju trenutno imamo, a koja se odnosi na nasilje nad ženama. Zadnja stvar koju želim apostrofirati to je trend smanjenja udjela zaposlenika pripadnika nacionalnih manjima u MUP-u, taj trend se i dalje nastavlja i imamo značajno smanjenje, što svakako, o čemu treba voditi računa i ono je sada na 3,13 bilo je na 3,13 sad je na 2,5 to smanjenje se osjeti i u županijama s mojeg područja i Osječko-baranjskoj i Vukovarsko-srijemskoj, pa bi trebalo naravno povesti računa o posebnim odredbama Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjima jer očigledno je da podzastupljenost postoji i smatram da je prilika da u ime Kluba zastupnika SDSS-a to iznesem i upozorim jer više puta smo s ove govornice upozoravali na tu činjenicu. Dakle, pred nama je prijedlog zakona koji će posebno voditi računa kao što sam već rekla o sprječavanju nasilja u obitelji odnosno njegovom sprječavanju nasilja nad ženama i nad djecom i to je sigurno jedna od veoma važnih elemenata koji ovaj zakon posjeduje. U ime Kluba zastupnika SDSS-a ćemo podržati ovaj zakonski prijedlog. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Slijedeći klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege, ja ću probati se držati onoga, razlike između dva, ne razlike između dva čitanja, nego razlike u onome što sam u prvom čitanju navodio, a što nije prihvaćeno tako da kao što sam rekao kratko i u samom uvodnom dijelu. Naravno, manje-više smatramo da su neke dobre stvari ovdje napravljene, izmijenjene pogotovo što je velik dio stvari koje smo mi na Odboru za unutarnje poslove i raspravljali prihvaćeno i što se tiče izvještavanja naravno. Međutim, ja bih se zadržao na ove dvije konkretne stvari te bi i kupio hajmo tako reći i vremena sa određenim i amandmanima da ne bi li imali još priliku to možda i promijeniti, a nešto i ispustiti. Prvo je vezano za Povjerenstvo za rad po pritužbama. Imali smo situaciju da su one bile ustrojene po županijama. To nije funkcioniralo. Interes je bio nikakav. Sada je to napravljeno jedno tijelo koje hajde više nije 10 plus 2 kako je bio prvi prijedlog odnosno kako je inicijalno išlo u prvom čitanju kao prijedlog. Sada je to 9. Nisu to više automatizmom 2 člana ispred ministarstva što smo govorili da nije baš bilo zgodno da kao drugostupanjsko tijelo odlučuje netko tko je sastavni dio onoga o kome se odlučuje. Međutim, ostaje i dalje pitanje naknade. Dakle to je članak 5. u kojem stoji da imaju naknadu od 5% prosječno plaće isplaćene u Republici Hrvatskoj u prethodnoj godini za svaki završeni predmet. E sada, motivacija ljudi koji će ući a ovdje vidim da je stavljeno da član Povjerenstva ne može samo biti osoba koja nije državljanin i koja je član političke stranke, koja je osuđena ili se vodi kazneni postupak protiv nje ili prekršajni sa obilježjem nasilja ili za teže prekršaje za koje je propisana kazna zatvora. Manje-više svi drugi mogu. Tko će biti motiviran da ide? Sa 5% naknadom po završenom predmetu, znači ako je danas naša prosječna plaća koliko god ona možda bude rasla u budućnosti, pa neka bude, vidimo da je u Zagrebu 7 i pol tisuća kuna dakle neka ona sutra bude 8, opet 5% je 400 kuna. Ovdje ne piše da li je to 5% neto ili bruto, pa bi to trebalo možda izmijeniti. Jer prema ovome što ja iščitavam to se odnosi onda na bruto iznos, a onda je to na razini 200 kuna do 250 kuna ovisno o prosječnoj plaći i ostalim poreznim davanjima. Ako je opet neto to može biti 350 kuna po završenom predmetu. Sada tu smo čuli podatak da je bilo 20-tak takvih prijava, 26 recimo da ih je obuhvaćeno, neka sutra to bude i više prvo sredstva koja su osigurana ne znam da li će biti dostatna. Ja vjerujem da jesu. Ali govorim to kao motivaciji i iskazanoj vrijednosti za tu časnu funkciju. Dakle, plaća nije samo stvar koju mi dobivamo da bi proživjeli. U jednu ruku ona vam određuje i vrijednost posla s kojim se bavite, odgovornost koju snosite. Znači time govorimo o ljudima koliko su bitni društvu, poslodavcu, privatniku kako god. Samo tržište to regulira, a ovdje mi imamo priliku kao država imati situaciju da vanjski članovi ovoga Sabora imaju fiksne naknade. Imamo kroz razno-razna isto takva tijela koja su manje-više osnovana odlukom ovoga Sabora a popunjavana od strane vanjskih suradnika odnosno ljudi i građana. Tako da bi tu zbilja trebalo ići u tom smjeru. Je to dodatni trošak, ali nekada znamo i puno puta svjedočiti da niti demokracija, niti neke tekovine nemaju baš svoju cijenu. Nemaju taj trošak koji može biti iskazan ako nam je stalo do toga. Ovime poručujemo da nam nije. Ako nekome kažemo budi u Povjerenstvu i dobit ćeš 5% prosječne neto plaće, hajde recimo neto za svaki završeni predmet onda to baš i nije koliko mi to cijenimo i koliko je to bitno. I tko će nam se onda tu aplicirati? Mogu nam se aplicirati bivši službenici iz Ministarstva unutarnjih poslova u mirovini koji su eto iz sustava i neki koji se možda više bave praćenjem rada kroz udruge civilnog društva i tu možda je priča završena uz svoje neke redovne poslove. Dapače. Dakle, po ovome ne dobivam baš neku informaciju da je nama to bitno, nego više da to radimo forme radi. Zato mislim da bi trebali to više valorizirati i da će i amandman moj biti u tom smjeru da se donekle to valorizira, naravno sukladno i radu i samom provedenom vremenu utrošenom, ali i samoj časti i činjenici da to nešto vrijedi jer to moramo imati na umu. Mi time ne samo dajemo naknadu, mi time govorimo koliko nam je što bitno i to je isto bitna stvar. Druga ona još možda po meni bitnija stvar članak 47. koji se mijenjao odnosno članak 10. ovih izmjena koji zapravo govori vrlo kratko da otvaramo mogućnost za stjecanje uvjeta i sa onima koji imaju trogodišnju školu. Po meni, ja ću ponoviti i dalje da to nije dobro jer kao uvjet za prijem u policiju ne smijemo snižavati kriterije. Vi ste naveli u vašem obrazloženju da to se neće dogoditi što bi rekli da znači sada ova četverogodišnja škola baš i nije neka. Jer ako smanjimo za jednu godinu i sve će ostati isto, tko je onda tu lud? Ako ima neki program koji radi, znači ono idete za doktora medicine 5 godina pa možete staviti i 4 bit će sve isto. Ili ćemo preopteretiti mlade ljude, učenike. Pazite učenike. Mi ovdje govorimo o učenici potencijalnima. Mi možemo teoretski nam se dogoditi, a ispravite me ako imam krivo, možemo imati mlađe punoljetnike koji imaju uvjete za prijem u policijsku službu. Je li to moguće da mlađi punoljetnik stekne uvjete za prijem u policijsku službu i sutra postane policijski službenik? Ne znam, ne znam da li znači da netko može gradivo 4 godine staviti u 3 ili zbilja nam kvaliteta. Ako govorimo o kvantiteti, s time želimo proširiti da više ljudi se može prijaviti jer nama treba više ljudi. Jer je prosjek od 5 službenika na tisuću stanovnika jel' to malo ili puno? Kaže ovako Sjedinjene Američke Države imaju jednoga na tisuću, ajde dobro, to je Amerika, nećemo dalje, Njemačka ima tri, Irska dva i pol, Danska dva službenika na tisuću stanovnika, slične zemlje po veličini, kako kod njih to funkcionira?, Slažem se da treba ulagati u naše službenike, da je to bitna stavka, slažem se i tu je danas puno bilo govora o materijalnim pravima da im treba povećati, ali time onda kvalitetu dižemo ako im damo veću plaću, bolje uvijete rada, više sredstava za opremu i za sve ono što obavljaju u rad, i možda drugim zakonskim intervencijama olakšat im rad, pa ne znam koliko je njihov opseg rada spadaju kaznena djela odnosno koji idu u sferu sitnog kriminaliteta, koliko se time bave. Mi kad bi ovdje možda legalizirali i prostituciju, i marihuanu, možda ne bi imali toliko ni opsega poslova za policajce, niti potrebe za toliko policajaca, ako, naravno i dalje bi se to trebalo kontrolirati, daleko od toga, svaka zlouporaba, ali generalno gledano idemo ka kvaliteti a ne kvantiteti, jer ja mislim da je dovoljan broj službenika i danas, ali treba bolje ustrojit, bolje organizirat, odnosno više ih platiti, omogući veću, veće i bolje uvijete rada. Mislim da je to smjer kojim trebamo ići, jer ovaj dio da ne'ko sa trogodišnjom školom ima jednake uvijete, jednaki pristup, jednako verificirano završeno obrazovanje, jednaku plaću k'o i onaj sa četverogodišnjom. Ne, ne može, nema mi logike, i sigurno da treba se naći možda neko srednje rješenje, možda prihvatiti i ostale dodatne mogućnosti obrazovanja, pa to za trogodišnju ostaviti, čak staviti na dvogodišnje za neke koji su završili već određeni dio srednje škole, kao što je bilo prve dvije godine završiš recimo gimnazijskog programa, a onda druge dvije završiš policijske akademije, ima četverogodišnju školu i svi dobiju na razinu jednog kvalitetno obrazovanog i osposobljenog policijskog službenika. Onda možda ići na tu varijantu, imati dva i četiri, ali dva koji zahtijeva minimalno završetak jedne, određeni broj bodova predškole i tako dalje. Po meni bi to možda bilo rješenje di otvorimo mogućnost da se i drugi prijave, ali ne baš da ne'ko sa 15 godina ode u policijsku školu, i 16 ili 18 godina postane policajac, kao mlađa punoljetna, mlađi punoljetnik, mlađa punoljetna osoba, govorimo i o jednoj zrelosti drugoj, ispravite me ako griješim nešto, ali po meni to nije sigurno rješenje. Dakle, idemo kvalitetom, idemo napravit, povećat plaće i da vidite onda koliko će se ljudi doškolovat i prijaviti za tu službu, i na akademiju upisati se, ako je recimo osnovna plaća ne četiri, i četiri i pol, nego, šest ili sedam, onda bi bilo itekako puno interesa. Naravno nije do vas, nije direktno do mene, svi bi htjeli maksimalno dati našim ljudima koji vrijedno rade te poslove kol'ko može se, ja sam tog svjestan, ali to govorimo o strategiji, o cilju, jer mi s ovim ćemo zadovoljit se i dobit ćemo potreban broj i nećemo biti primorani da utječemo na način i sa plaćom da bude to zanimljiviji posao. I to je zapravo ključnost, razlike ove druge neću navoditi, ja bih molio, ja ću to kažem probati ajmo reći dobiti više vremena da se to proanalizira sa amandmanom da možete reagirati i da na taj način izmijenite amandman kako god, prihvatit ću bilo što samo je cilj da dobijemo što kvalitetnije policijske službenike, da su što bolje opremljeni, sa što većim plaćama, i isto tako i što bolje i kvalitetnije članove Povjerenstva koji će imati tu motivaciju i kojima ćemo reći, da vi nama vrijedite, ne 5% po završenom predmetu, nego možda 15% fiksno od neto plaće, a onda još 5% po završenom predmetu da znate da vaš trud se radi, da dobijemo jednu istu tu bolju kvalitetu. Evo, zahvaljujem još jednom.
Hvala lijepa. Sljedeći Klub zastupnika je onaj MOST-a nezavisnih lista u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, uvaženi pomoćniče ministra. Evo slušajući dio i većine Klubova većinski koji ukazuju na određene stvari koje su, nisu, ne donose dobro ovim promjenama Zakona to jest ovim Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, možda bi bilo dobro da pomoćnik, trenutno priča, da pomoćnik i tajnik razmisle možda o trećem čitanju temeljem ovoga što većinski Klubovi, vladajući iznose i možda da se ove stvari koje se spominju pokušaju definirati i dogovoriti unutar same koalicije. Međutim, evo ja bih mogao u ime Kluba MOST-a kazati nekoliko stvari, vrlo bitnih, kao što sam rekao izražavam nezadovoljstvo što u obadva čitanja, znači nemamo ovdje ministra koji je ključna osoba, radi se o najbitnijem Zakonu, Zakonu o policiji, izmjenama i dopunama toga Zakona koji donosi određene novosti. U tim novostima je baš Izvješće ministra policije, ali vidimo da većina saborskih zastupnika još nije, to jest da niste dobro objasnili tko daje Izvješće u Hrvatskome saboru, tko će biti onaj koji će ovdje govoriti o Izvješću, tako bilo bi dobro da to još jednom pojasnite, jer na upite o Izvješću koji će ići jednome godišnje, je vrlo bitno to pojasniti, tko, što i kada. Znate, još nismo dobili na ta pitanja odgovore, Povjerenstvo za pritužbe koje se, i to je jedna novina, to jest bilo je 21, sada se iđe na jednu, Povjerenstvo, Povjerenstvo to za pritužbe je vrlo bitno i njega će imenovati Hrvatski sabor, međutim činjenica će na to opet imati preveliki utjecat većina koja je u tom trenutku u Saboru. Tu bi trebalo ići razmišljati ako neki Zakon se donosi dvotrećinski, da bi se neke Povjerenstva, kao u ovom slučaju vrlo bitno Povjerenstvo za pritužbe naših građana unutar policije, jedna kontrola to jest pardon kontrola unutar to Povjerenstvo koji je jedan kontrolni mehanizam, da bi bilo dobro da se razmišlja i o načinu glasovanja, tj. da li treba neki model naći jer jednostavno to će opet biti presnažno političko tijelo koje će imenovati u tome trenutku većina, nebitno koja. Što se tiče ocjene tj. ocjene zadovoljava, ne znam, nisu mi jasni točni kriteriji, ocjena zadovoljava znači odlazak sa toga mjesta tog policijskoga službenika, što može biti isključivo i iz političkih ili nekakvih neopravdanih razloga koje su van službe. Znači taj dio bi trebalo definirati posebnim pravilnikom koji bi morao biti dobro definiran jer jednostavno osobu koju želite se riješiti možete dati ocjenu zadovoljava i u tome trenutku bez da krši službeničke propise, na taj način utječete na tu osobu i da ta osoba ne radi na tome mjestu bez obzira što može biti kvalitetna. Moramo kazati da Hrvatska policija je začetnik obrane RH u Domovinskom ratu, ja kao hrvatski policajac u to vrijeme imam obavezu kazati da Hrvatskoj policiji treba više, poglavito čovjeku, ... [[Govornik se ne razumije.]] policajac je najbitniji, znači u slučaju, sve priče znači samo njegovo znači materijalna prava, njegova opremljenosti, njegova sigurnost, a na ovaj način kako je do sada za par tisuća kuna raditi poslove koje rade Hrvatska policija, nedovoljno opremljena i vidimo nedovoljno opremljena i potplaćena. Uz ovu naknadu za ljude koji će raditi u Dubrovačkoj županiji, a dolaze recimo, iz Slavonije ili iz moje Dalmatinske zagore ili u Istarskoj županiji, to je nedovoljno, da za par tisuća kuna, to je pomak, ali je nedovoljno, tim mladim momcima za par tisuća kuna neće iz Slavonije raditi u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. I imamo zato ogroman odlazak ljudi iz policije koji su kvalitetni policajci, koji bi radili svoj posao da im je osigurana njihov materijalni status, a to policija minimalno zaslužuje. To je minimum, opet ponavljam. Hrvatska policija je začetnik, tj. Hrvatska policija je prva stala u obranu RH. I to moramo imati uvijek na umu kad govorimo o Hrvatskoj policiji. Hrvatska policija i hrvatski vojnik je nedjeljivo i u hrvatskog policajca kao čovjeka se mora ulagati. U čovjeka. A ne da za nekoliko tisuća kuna obavlja poslove na cesti, jednostavno nesiguran, hoće imati za marendu sebi, pošalje se ga iz jednog kraja Hrvatske u drugi kraj Hrvatske, odvojen od obitelji, to hrvatski policajac ne zaslužuje. To hrvatski policajac ne zaslužuje. Sve ove zakonske izmjene padaju u vodu ako se ne usmjere proračunska sredstva prema čovjeku, a poglavito onome koji radi na terenu. Oni koji je zadužen da prvi nastupa kad je u pitanju nasilje, kad je u pitanju prometna nezgoda, kad je u pitanju prevencija i s ovoga mjesta svim tim policajcima koji rade za nekoliko tisuća kuna, nemaju pravo raditi nikakve druge poslove jer su policajci. Nemaju znači dodatne, odvojeni su od obitelji. Treba reći jedno veliko hvala jer biti sa tako minornim sredstvima učinkovit, štititi sigurnost svih građana RH je velika stvar. Znači, treba izraziti zahvalnost, prije svega hrvatskom policajcu, a u proračunu RH, tj. unutar MUP-a, a ako je problem financijske naravi, onda kažite ovdje, problem je financijski, MUP nema dovoljno sredstava. Danas kada imamo imigrantsku krizu, kad imamo nelegalne prelaske granice, kad smo ušli u Marrakech, kad smo prihvatili Marakeški sporazum bez, ministar policije je išao, zato mi je žao što ne dolazi nikako pred Sabor, Marrakech, znači imaju dodatna opterećenja policijske snage. Oni moraju raditi svoj posao profesionalno. Ja nikad neću razdvajati, bez obzira što hrvatskog vojnika ili policajca, jer oni služe i u službi su naroda i oni trebaju imati i biti dobro plaćeni. Jer inače ćemo ostati bez policije. Pa mi brojni kolege još iz toga vremena kad sam bio u samim počecima Domovinskog rata u policiji, još govore da imaju uvjete za mirovinu, ali ih se ne pušta jer nema dovoljno zainteresiranih. To su ljudi koji su prvi stali pred srbočetničke tenkove, blokade njihove, koji su prvi bili spremni dati svoj život i iz te policije je nastala vojska i ti ljudi, čak iz toga vremena ne mogu u mirovinu bez obzira što ispunjavaju uvjete jer nema dovoljno ljudstva. Znači problem je u materijalnom statusu hrvatskog policajca, ključna. Kad govorimo o nasilju, ja ću još jednom ovdje ponoviti, vidim da se ističe, treba osuditi svako nasilje. Svako nasilje. Međutim, hrvatska država nije država nasilja. Hrvatska država ima ... [[Govornik se ne razumije.]] slučajeve i koje nasilje i trebamo osuditi. Ali da netko cijelo vrijeme nameće, ciljnim skupinama, bilo navijačkim, bilo većinskom narodu, bilo kome da smo mi nasilni. To je apsolutna neistina. I nije lako prihvatiti, evo ja sam maloprije slušao, naravno da treba biti nacionalne manjine proporcionalno zastupljene u policiji. Evo, žao mi je što nije tu kolegice Jeckov. Ali je činjenica kad odem u Vukovar, u to područje da brojni me ljudi upozoravaju koji tu žive, da pripadnici SAO milicije, SAO-krajinske policije su još uvijek ili su bili u sustavu hrvatske policije. Kako je tim ljudima gledati te ljude? Treba gledati pomirbu, a kako je gledati neprijatelja da bude u Hrvatskoj policiji? Znači, obostrano je tu vrlo teško i smatram da se treba iznaći rješenja i na tome području. I na tome području. Jednostavno non-stop prozivati Hrvatsku da je nasilna, smatram da sporadično nasilje treba osuditi, da policajac sa svojim statusnim plaćama koje su minimalne dobro odrađuje svoj posao u skladu s mogućnostima. Ali me je strah da će kvalitetni kadar iz policije otići zbog potplaćenosti. Nama je svima u interesu, a poglavito vama pomoćniče ministra, bio je tu i tajnik žao mi je što nije ministar, da je prvo i ključno u središtu ovoga zakona mora biti policajac, čovjek. Bez čovjeka svi ovi zakoni niste ih trebali donositi bez njegovog materijalnog statusa. Zbog toga vidio sam ogromno nezadovoljstvo, evo malo preogromno. Rekao je nekoliko stvari, a koje ako ne možete uspjeti dogovoriti i HNS, vi i SDSS koalicijski partner većinske stranke HDZ-a rekao je određene primjedbe da ovo date u treće čitanje i da nađete modele kako povećati materijalni status tj. plaće, opremu ljudima policajcima, a poglavito onima koji s jednoga kraja Hrvatske odlaze u druge krajeve Hrvatske. Jer me strah ne napravimo li takav zaokret kolegice i kolege zastupnici da će ih hrvatske policije otići najbolji kadrovi i da će hrvatska policija tj. hrvatska policija biti oštećena, a samim tim i sigurnost građana Republike Hrvatske na područjima poglavito gdje je ta nesigurnost sve veća, a to je uglavnom uzrokovano i prihvaćanjem Marakeškog kompakta bez da smo mi ovdje u Hrvatskom parlamentu o tome raspravljali. Ministar je otišao dolje i taj kompakt je prihvatio, a naše susjedne članice zemlje nisu. Ostanemo li bez dobrog i kvalitetnog kadra u policiji ugroženost svih nas će biti puno veća. Stoga prihvatite ovu poruku koju šaljem u ime Kluba Mosta da je policajac zaboravljen. Njegov materijalni status je zaboravljen, a ovi svi zakoni koje mi ovdje spominjemo su bezvrijedni ako ne riješimo policajca. Hvala.
Hvala lijepa. Sada idemo na pojedinačnu raspravu i prvi će biti poštovani zastupnik Petar Škorić. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Evo nakon duže rasprave o izmjenama i dopunama Zakona o policiji čuli smo kroz prvo čitanje dakle i u ovom visokom domu sugestija, primjedbi, prijedloga, vrlo konstruktivnih stvari i ne mogu se oteti dojmu evo i na stručnim odborima da je predlagatelj najveći dio tih primjedbi i sugestija uvažio, da smo raspravljali na dugo i na široko o ovom zakonu kao i problemima danas i stanja u kojem se nalazi hrvatska policija, vezano i za njihov materijalni status, životne uvjete, nedostatak sredstava što i nije tema ovoga zakona. Ali kad već o tome spominjemo malo je ružno slušati kada razgovaramo o zakonu od pojedinih kolega koji se deklarativno zalažu za bolji status i bolja materijalna prava kada za vrijeme proračuna raspravljamo o sredstvima za Ministarstvo unutarnjih poslova tada daju amandmane, krešu sredstva, smanjuju, pa vjerujem da javnost i gleda i da razmišlja tko je tu dosljedan, tko nije. A vidljivo je da ova vlast i prema Hrvatskoj vojsci, a i prema policiji da poduzima niz mjera kako bi se policajcima poboljšao status. U svakom slučaju vratimo se na sam zakon koji je u mnogo čemu poboljšan. Dakle, vraćene su i one odredbe i nedostaci koje smo ukazali u prethodnom čitanju. Ono što je značajno i što bih podvukao vezano za podnošenje pritužbi dakle, gdje je definirana i mogućnost da i fizičke i pravne osobe propuštanjem dakle roka od 30 dana mogu sada reagirati ako smatraju da je povrijeđeno njihovo pravo i u roku od 30 dana od saznanja za povredu ostalo je još dijelom možda nejasno, nedefinirano što će biti i sa predstavkama Povjerenstva za rad po pritužbama koje su pristigle i koje nisu riješene u proteklom vremenu. Dosta vremena smo proveli vezano za raspravu oko rada ovog Povjerenstva gdje je evo i predlagatelj uvažio primjedbe, sugestije ovdje zastupnika tako da su prihvaćeni i prijedlozi da se to Povjerenstvo oformi u jednom manjem sastavu od 9 građana u kojem neće biti policijskih službenika. Izbačene su odredbe da Povjerenstvo zasjeda i donosi odluke u vijeću od 3 člana čime se svodi na subjektivnost, nego treba u cijelosti. I praktički ugrađena je i odredba da Povjerenstvo donosi Poslovnik o svom radu u kojem detaljnije uređuje pitanje iz svog djelokruga i na koji prethodno mišljenje daje Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskoga sabora. Ostaje otvoreno pitanje ovo što je prof. Tuđman spominjao da li je taj Odbor u cijelosti ili bi trebao i Odbor za nacionalnu sigurnost u tome smislu davati suglasnost. Forma davanja prethodnog mišljenja Odbora na Poslovnik to je preuzeti institut u odnosu na dakle Vijeće za građanski nadzor za sigurnosno-obavještajne agencije gdje Odbor za nacionalnu sigurnost daje suglasnost i to je dosta kvalitetno riješeno tako da vjerujem da po ovom principu da će i ovo Povjerenstvo biti organizirano. Ugrađena je i odredba vezana za davanje stručne administrativne pomoći Povjerenstvu od strane Ministarstva. Pojedinci su problematizirali to. Smatram da bez stručne pomoći da je teško jednom novom tijelu sastavljenom od vanjskih članova djelovati, mislim da je to dobro i optimalno. Prihvaćena je i primjedba da se odluka povjerenstva ne dostavlja samo čelniku tijela, nego da se dostavlja ministarstvu, što podrazumijeva i ministra kao čelnu osobu kako bi mogao procjenjivati svaki od tih postupaka. Na odboru smo jutros raspravljali vezano za dostavu godišnjeg izvješća o radu u prijedlogu je da se dostavlja HS-u, smatram da je to previsoka razina i da nema potrebe da, vezano za rad povjerenstva po pritužbama raspravljamo u HS-u nego da je dovoljno po uzoru na Odbor za, i Vijeće za građanski nadzor i to dostavljati matičnom tijelu ili samo predsjedniku Saboru. I sve u svemu, dakle, vezano, bilo je dosta sugestija vezano za naknadu koja se određuje za rad članova vijeća i to će se definirati pravilnikom i naravno da pretpostavljamo da će ministarstvo to razriješiti ukoliko bude imala velik broj i predstavki i s time i povećati iznos, tako da to je pitanje dakle sada proračunskih sredstava ministarstva koje je preuzelo na sebe obvezu plaćanja članovima naknada i ne bih oko toga dvojio. Jedno od pitanja koje je, o kojem se dosta raspravljalo u čl. 3 konačnog prijedloga je vezano za premještaj policijskih službenika na mjesto nižeg policijskog zvanja od onog kojeg ima bez njegovog pristanka, međutim, precizirane su i ostale odredbe u tom članku i predlagatelj je kvalitetno odredio institut i na način da se osobu može premjestiti bez pisanog pristanka policijskog službenika na način za potrebe službe da se to ne ograničava voljom policijskog službenika jer imali bi problem na određenim područjima osigurati kvalitetnu popunjenost. Pa slično kao i vojsci, dakle, evo to je jedno pitanje koje je moralo ostaviti. Za pozdraviti je u ovom konačnom prijedlogu zakona, u čl. 21 i dopunu odredbe čl. 96. st. 1 koja se propisuje da teža povreda službene dužnosti bude nedolično ponašanje u službi i izvan službe koja teško šteti ugledu službe. Na taj način se izbjegava da sva, pa i ona ponašanja koja ne čine teške povrede ugleda policije, da se trebaju sankcionirati kao teže povrede službene dužnosti. Time se u biti, evo, postiže i racionalizacija postupaka pred disciplinskim sudovima i u st. 1 je dodana nova točka 11 kojom se propisuje da je teža povreda službene dužnosti nasilje u obitelji i to je svakako za pozdraviti jer ovom dopunom postiže se da svako nasilničko ponašanje u obitelji policijskog službenika bude predmetom disciplinskog postupka, dakle policijski službenici trebaju biti u tom smislu uzor i kada postoji dakle sumnja da je počinjena takva povreda dakle više nije riječ samo o diskrecijskoj odluci nadležnog rukovoditelja nego je riječ praktički o postupku koji se provodi po službenoj dužnosti i u tom smislu smatram da je to dobro. Sve u svemu, ovaj prijedlog zakona sigurno će doprinijeti bitnom unaprjeđenju rada policije i riješiti brojne dileme i u tom smislu pozivam sve da ga prihvatimo.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Stričaka.
Hvala. Kolega Škoriću, u dosadašnjoj raspravi, pogotovo iz SDP-ovih klupa je bilo ukazano da, zbog čega ocjenjivanje rada o policijskih časnika, načelnika uprava, načelnika policijskih postaja. Da to dovodi do možebitne smjene, itd. Međutim, ja ću ovdje podsjetiti vas i sve prisutne da upravo SDP-ova Vlada, tj. Vlada premijer Milanovića, svoj start, kada je u pitanju policija, započela smjenom 2500 policijskih časnika, odnosno svaki 7 policijski časnik tada je bio smijenjen i tim smjerom su oni započeli kadroviranje u policiji znači bez ikakvih osnova. Međutim, ovdje zakon jasno propisuje pod kojim uvjetima, na koji način i kada. Hvala vam.
Poštovani zastupnik Škorić. U redu. Ja inače apeliram na to, imamo jako veliki broj prijavljenih, pa bez replika ćemo ostati do jedno 8, pola 9, ako ne bude nikakvih replika. Ako ne odustane. Sljedeći pojedinačna rasprava biti će poštovane zastupnice Irene Petrijevčanin Vuksanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Imat ćemo to u vidu pa ćemo naše pojedinačne rasprave ubrzati. Evo ja ću prva to poslušati. Danas je sve rečeno što je trebalo biti rečeno vezano za ovaj konačni prijedlog zakona. I možda samo nekoliko kratkih pojašnjenja. Kad se postavilo pitanje dopune zakona, jedne od dopuna koja je, dakle predmet ovog zakona, ocjenjivanje odnosno ona sporna semantička odredba zadovoljava ili ne zadovoljava, to nije postavljeno u negativnom kontekstu nego je postavljeno u smislu da radi zainteresirane struke, a prije svega, osoba koje će podlijegati tom ocjenjivanju, treba to dodatno obrazložiti i pretpostavljamo da će to biti riješeno podzakonskim aktom i ono što svakako treba imati u vidu, da svako ocjenjivanje može podlijegati subjektivnom dojmu i to svakako treba prevenirati na bilo koji način. A znamo koji su načini kad se radi o ocjenjivanju javnih službenika. Dakle, podrazumijevamo da će to biti ocjenjivanje po nekom sličnom principu kako to i je u sustavnu javne uprave ili državne uprave ili možda po tom istom principu. To je ono što nije ovdje vidljivo, ali smo apelirali da bude vidljivo u onima u kojima treba biti dakle onima koji će biti ocjenjivani. To je prije svega pitanje postavljeno radi te vrste zainteresirane javnosti. Kolega Škorić i svi prethodnici su pobrojali što je sve pozitivno u ovome zakonu i ne treba tu pretjerano duljiti. Ono što je bitno reći da zašto ovo premještanje policijskih službenika za razliku od oporbenih kolega ne vidimo kao negativno, nego upravo suprotno vidimo kao pozitivno. Vidimo kao pozitivno iz nekoliko razloga. Jedan od razloga su prije svega praktične potrebe i zato je začuđujuće da to kolege iz oporbe ne vide ili ne žele vidjeti. Dakle, ali ono što je bitno reći, niti jedan policijski službenik ne može biti premješten bez vlastitog pristanka i to pisanog pristanka. I isto tako tu je jedna olakotna okolnost da zadrži svoju plaću. Prema tome, to nije nikakva degradacija kako se to moglo pogrešno protumačiti, već upravo suprotno. Dakle mi sada u ovom trenutku smo suočeni pa usudim se reći s gotovo najvećim potrebama za policijskim službenicima i kada to govorimo ne govorimo samo o graničnim policajcima i o kopnenoj granici, nego govorimo generalno. Prema tome, u ovom trenutku oglušit se na takvu jednu potrebu i ne reagirati, to bi bilo neozbiljno od strane Ministarstva unutarnjih poslova i bilo bi na neki način neprofesionalno i bilo bi da kažemo možda i štetno za nacionalnu sigurnost. Prema tome, ne da je potrebno napraviti ove promjene u zakonu, nego su one zaista 5 do 12. Ako uzmemo u obzir sve ove stvari koje se događaju i koje su aktualne, uzmemo u obzir geopolitičke situacije 350 kilometara kopnene granice, pritiske prema morskoj granici dakle, sa svih strana je policija danas izložena tako velikim zahtjevima koji ja se usudim reći dugo nisu viđenih od onih 90-tih kada su bili redarstvenici i kada je bio napad na hrvatski suverenitet i isto nacionalnu sigurnost. I mi danas moramo biti svjesni da ako ne izvršimo ove promjene zakona, pa i one promjene koje su danas bile prihvaćene na Vladi, a to su policijske ovlasti izmjene zakona dakle Konačnog prijedloga zakona koji je upravo danas prošao na Vladi i ove koje smo prethodno izmijenili mi ćemo biti suočeni sa određenom vrstom krize. Da bismo to prevenirali potrebne su ove izmjene zakona jer policiju je potrebno osuvremeniti, potrebno je policiju dovesti na onu razinu zahtjeva na kojoj zapravo ona treba biti. Jer ove scene koje gledamo u susjednoj Bosni i Hercegovini uz neposrednu blizinu sa hrvatskom granicom te scene neće biti moguće gledati u Hrvatskoj i to treba jasno i glasno reći i iskoristiti još jednom priliku ovdje da se javnosti pošalje jedna smirujuća poruka, jedna razborita i staložena poruka da te scene unatoč svim civilnim udrugama, udrugama koje su i neobjektivne i koje šire i paniku, i netočne informacije i pojedinačne incidente proglašavaju nekakvim sveopćim kaosom treba još jednom jasno i odgovorno reći da se te scene neće gledati u Hrvatskoj. I mi zapravo nismo ovoga trenutka niti svjesni što bi bilo kada policija ne bi savjesno radila svog posao? Pa bile bi upravo takve scene. Dakle, dokle policija odgovorno radi svoj posao mi tražimo neke pojedinačne incidente i njih proglašavamo nekakvim kaosom. A da policija ne radi svoj posao, e onda bi hrvatska javnost vidjela što to znači. A to bi značilo prema procjenama analitičara tijekom noći ulazak od 100 do 500 ilegalnih migranata. Onda bi mi imali situaciju da je 20% domicilnog stanovništva u pograničnoj kopnenoj granici zapravo su ilegalni migranti. Prema tome, treba ovaj jedan intermeco je samo u svrhu da se dočara potreba donošenja ovog i svakog sljedećeg zakona koji će biti u svrhu ojačavanja i boljeg sistematičnijeg rada policijskih službenika. I mislim da ovaj zakon zaista i u političkom, a i u stručnom smislu ide u tom smjeru. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava je trebala biti poštovanog zastupnika Saše Đujića. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Sljedeća je trebala biti pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Pa je sljedeća se za pojedinačnu raspravu prijavila poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Pa se javio za pojedinačnu raspravu i poštovani zastupnik Ranko Ostojić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Pa se javio za pojedinačnu raspravu i poštovani zastupnik Stjepan Čuraj. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Za pojedinačnu raspravu su sljedeći javio poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Za pojedinačnu raspravu javio se i poštovani zastupnik Ivan Pernar. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Ali ovdje srećom je poštovani zastupnik Stevo Culej, pa će on raspravljati. Izvolite. I ispravljam svoje, očito ćemo puno prije završiti.
Nema odustajanja, nema predaje. 5.8.1990. godine ustrojavanjem Prvog hrvatskog redarstvenika stvorili smo temelj buduće hrvatske policije i oružanih snaga. Kada se sjetimo samo našega Gavrana Tomljenovića koji je ponikao iz hrvatske policije iz Prvih hrvatskih redarstvenika, kada se sjetimo svih drugih junaka ne možemo a ne biti ponosni na njih i na sve što su učinili za Hrvatsku, za hrvatsku policiju i za Hrvatsku vojsku. Kada god govorimo o hrvatskoj policiji, govorimo o hvalospjevima, hvalimo njihov rad, njihovu požrtvovanost, njihovo zalaganje za sigurnost, stabilnost i sve najbolje. Međutim, kada danas pogledamo da je vani 33 u plusu i to u hladu, kada znamo da hrvatski policajci čuvaju granicu u dubokim čizmama, u opremi koja je koliko je adekvatna za ove temperature to baš i nisam uvjeren, jer znam da moraju biti obučeni kao pčelari s obzirom na teren kojim se kreću i na one zadaće koje obnašaju, kada znam da se suočavaju sa teškim zadaćama za koje vjerujem da su pripremljeni adekvatno, da ne prolaze onako što smo mi prolazili '90-ih godina, kada čak i oni koji su nam zapovijedali nisu bili moguće ni spremni za ono što nas je dočekalo, kada znamo da taj hrvatski policajac mora izvršavati svoju zadaću časno, pošteno, odgovorno i da je za to nagrađen, ... [[Govornik se ne razumije.]] je primjereno manje od kuhara, manje od konobara ili bilo kojeg drugog zanata koji se obavlja sa manjom odgovornošću, pa i u klimatiziranim uvjetima, i drugim pogodnostima. Hrvatski policajac, on mora biti spreman da ga napadaju, da ga vrijeđaju, da ga prozivaju, da se boji od svih onih ugroza koje normalan građanin ni ne primjećuje, on mora paziti čak, ako zaustavi slučajno pijanoga političara da li će ga netko nazvat i reći mu nemoj da pišeš ili će taj političar nazvati nekoga na tajni broj i policajac će morat se povuć', kao i mnogi u povijesti. Znamo da taj isti policajac mora budno paziti da ne počini ni jednu grešku da ga se ne prozove da je slučajno obiteljski nasilnik, ako bude prijavljen od nekoga sa zlom namjerom. Ako bude prijavljen od bilo koga, on mora dobro opisati u zabilješki šta se je dogodilo da opravda svoj postupak. Tu je uvažena dama govorila o tome, o policajcima koji moraju biti odraz najčasnijega u hrvatskom društvu, zaboravljajući da smo svojevremeno, posebno u vrijeme Račanove Vlade imali ministra koji je hrvatskim policajcima, a posebno specijalcima pričuvnoga sastava, a to su bili policajci sa zadaćom više, dao tri tisuće otkaza. Gdje su se našli ti policajci nakon tih otkaza? Ja znam neke koji ni danas nisu zaposleni, po bolnicama, ludnicama, birtijama i drugim ustanovama koje nikako ne prilaze, ne odgovaraju onima koji su nekad u prošlosti obnašali časnu dužnost policajca, mnogi su počinili i suicid. Mijenjali su se ministri, svatko je sa sobom doneo i na odlasku odneo i ono što je valjalo, i ono što nije. Rijetki su oni poput ministra Vekića i nekih drugih, koji su ostavili trag u povijesti. Kako da promišlja policajac kojega se proziva da mora biti pošten, čestit, odan, kulturan, savjestan, ako istovremeno tri tisuće policajaca dobije otkaz, a na njihova radna upražnjena mjesta, dolaze oni koji su abolirani, milicajci tako zvanih SAO Krajina koji nisu pri svom ulasku u hrvatsku policiju podnijeli Izvješće čemu su bili svjedoci u ratnim godinama, da li su vidjeli nešta neprimjereno, da li su kao milicajci iz Borova sela koji su bili pod zapovjedništvom Radenka Alavanje, da li su primijetili da je tamo 83 nesrba ubijeno, da li su ti hrvatski policajci koji rade sa mojim suborcima u Vukovaru da li su podnijeli Izvješće što su vidjeli, čuli, čemu su bili svjedoci? Ne, nisu. Kad su abolirani nastala je amnezija za sve ono što su bili dužni kao policajci savjesni priložiti uz svoju biografiju. Za njih to nikako ne važi, a naši policajci moraju žmuriti u Vukovaru kad im Savadoš Pajčića pred očima zgazi, nanese mu teške tjelesne ozljede uslijed kojih, moguće je i tih, on umire, a za sve je bila kriva rakija jednog uvaženog ministra kojega ovdje nema. Kriva je bila rakija, da, kriva je bila rakija i što je nestao video zapis sa kamere ispred policijske uprave, da, opet je bila kriva rakija. Kriva je rakija i splitske svastika, kriva rakija. Kriva rakija bila je i za Dolačkoga, za zlato, EUR-e, dolare i ostale banknote, kriva je rakija. Kriva je rakija bila za Crkvu svetoga Marka, i to je kriva rakija. Kriva je rakija bila i što je nestalo oružje iz varaždinske policijske uprave, opet kriva rakija. Kriva je rakija i što Gordan Bosanac, nevladina udruga, predstavnik sjedi u Odboru nacionalne sigurnosti, opet kriva rakija. Kriv je i taj Gordan Bosanac ujedno s tom rakijom što piše Izvješća protiv hrvatske policije, koji na plus 33 u hladu sada čuvaju hrvatsku granicu. Sve je kriva rakija. Kriva je rakija i za tri tisuće otkaza hrvatskim policajcima od ministra Šime Lučina koji polupijan od rakije u prisustvu tamnoputih, gologuzih, i to moguće imigrantica, u veselom društvu se batrga, ne znaš koja mu lijeva, koja mu desna, sve je bila kriva rakija u povijesti policije. Ja se nadam da ovi hrvatski policajci koji su sada za 5 tisuća kn na hrvatskim granicama neće proći sudbinu i golgotu onih pričuvnjaka i onih policajaca koji su dobili 3000 otkaza 2001. godine nakon Domovinskoga rata. Nakon onoga što su dali, od 5.8.1990. pa do završetka rata. Nadam se da neće i njih zamijeniti neki abolirani ili možda neki imigranti koji će se u međuvremenu nastaniti u ... [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Ivice Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Culej. Rekli ste 5.8.1990. godine, temelji postavljeni hrvatske policije. To nam je bilo časno i lijepo, naravno, kada pričamo o policiji, da policija nije uvažena kako bi trebala biti. Da rade za mizerne plaće, da, da je ova Vlada podigla nešto, određene plaće, i to je da. Ali, gledajući kako stoje stvari u ekonomskoj politici hrvatske, naravno da se ne može više. Gledajući da je otišli 35 milijardi, bačeno u Uljanik, 4,5 milijarde ove godine, naravno da se moglo i policiji dati više. Ovo što ste spominjali da na +35 danas stoje tamo u punoj ratnoj spremi čuvajući hrvatske granice, da. Probajte podcijeniti europskog policajca, pa ćete vidjeti kako će izgledati. Naravno, treba cijeniti, treba i poštivati i treba im dizati plaću i čuvati ekonomsku politiku Hrvatske da bi se mogle podići plaće. To je sve krivo, slažem se, ovo što ste vi govorili [[Upadica: Hvala.]] sve do nekakve ... [[Govornik se ne razumije.]] koji ne žele hrvatsku policiju u krajnjem slučaju.
Poštovani zastupnik Culej.
Kolega Mišiću, iz naših Vinkovaca, iz mog sela na desetke mladića je otišlo raditi u Dubrovnik i meni je jako dobro poznato da oni nakon odrađene noćne smjene idu po bauštelama, nose cigle, miješaju malter, rade na vikendicama, na pansionima. Dobro znam i da idu i u branje maslina, idu brat u vinograde. I dobro znamo da oni nikako neće u takvim uvjetima moći zasnovati svoje obitelji pa da pripomognu i hrvatskoj demografiji. Sa takvim odnosnom prema hrvatskom policajcu, mi smo osuđeni da nam oni potraže put prema Irskoj, prema Njemačkoj, gdje su već mnogi otišli i potražili bolju plaću i svoju sudbinu.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Anđelka Stričaka.
Kolega Culej. Vi ste u svojoj raspravi dali jedan pregled s kojim sve opasnostima se susreću policajci kod obavljanja svog posla te zbog čega je u biti treba što više izdvajati za njihovo školovanje i obuku. Danas smo imali prilike čuti s lijeve strane sabornice, da policajac koji je završio neku srednju školu, ne može rasvjetljavati kibernetički kriminalitet, s čime se apsolutno slažem, ali takvih je u policiji jako malo i to su visokospecijalizirani policajci, detektivi. Međutim, policajac u ophodni mora znati obraniti sebe i napadnutog građanina, mora znati osnovne kontrole regulacije prometa, osigurati mjesto zločina, izvršiti pretragu, potjeru, a za to je ipak potrebna obuka. Hvala.
Poštovani zastupnik Culej.
Iz povijesti nam je dobro znano da su oni koji su se iz nekih postrojbi pretvorili u policije i provodili jako dobro zakon do 90-ih godina, provodili su ga. Da je hrvatski policajac koji je ušao u prve redarstvenike, a bilo ih je, po sjećanju i po knjigama od 155 visine do 2 metra, pa ih je bilo i debelih i mršavih, bilo ih je sa rukama i do koljena, što bi rekli neki, ali su svi i većina svoj posao odradili. Posao policije je osnova znanja osnovno + ono što će steći u svojemu radu i u hodu jer policijska zadaća nisu pismena, nisu članci nego praksa i samo rad na terenu. A ovo ostalo što će sjediti u kancelarijama i pisati, pa neka budu nagrađeni prema svojem radu, prema pismenima [[Upadica: Hvala.]] a policajci na terenu prema rezultatima i prema normama.
Hvala. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Petra Škorića, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Culej. Spomenuli ste dignitet i dostojanstvo hrvatskog policajca koji je često izložen razno raznim pritiscima. Spominjali ste nevladine udruge, određene pojedince i slično, svjedoci smo toga svi, pa evo i po pitanju sprječavanja ilegalnog prelaska imigranata na hrvatske granice, gdje ne štitimo samo hrvatske granice nego granice EU. Svjedočimo ne samo da se omalovažava taj rad, gdje se vrši pritisak na policiju, što štiti hrvatsku granicu, što štiti hrvatske zakone, nego smo svjedoci i da pojedine institucije u ovoj državi koje podnose izvješće u ovom HS-u napadaju hrvatsku policiju. Neargumentirano, kroz medije, na razno razne načine i da sigurno i ovaj zakon treba omogućiti zaštitu dostojanstva i digniteta hrvatskog policajca [[Upadica: Hvala.]] i gdje svi trebamo slati takve poruke da hrvatski policajac ima dostojanstvenu ulogu danas u hrvatskoj državi.
Poštovani zastupnik Culej.
Ponižavanjem hrvatskoga policajca, ponižavamo i sami sebe. Ponižavamo državu, pod državnom ponižavamo instituciju, ali dobro je znano koje su to udruge. To su nevladine udruge kojih ima mnoštvo u Hrvatskoj, koje žive od proračuna hrvatskih građana i kad bismo odbili njima sredstva koja oni troše na svoj nerad, na prozivanje i blaćenje hrvatske policije, ja mislim da bi hrvatska policija bila zadovoljna sa tim sredstvima kada bi bilo uplaćeno u njihovu korist.
Hvala, time bih zaključio raspravu o ovoj točci. O njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti, a kao što ste obaviješteni mi ćemo nastaviti s radom sutra, u petak, 28. lipnja. U 9 i 30 će biti izjašnjavanje o amandmanima, a u 10 i 30 bit će glasovanje o točkama koje smo odradili. Želim vam ugodno poslijepodne. SJEDNICA PREKINUTA U 17,50 SATI.
Prelazimo na izjašnjavanje o podnesenim amandmanima na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, drugo čitanje, P.Z. br. 573. Predlagatelj je Vlada RH. Rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli poštovani zastupnik Ranko Ostojić i poštovani zastupnik Stjepan Čuraj. Molim državnog tajnika gospodina Žarka Katića iz MUP-a da nam se izjasni o amandmanima. Prvo amandman poštovanog zastupnika Ranka Ostojića. Izvolite državni tajniče.
Amandman na …
Ispričavam se 1. amandman.
Na 1. amandman, amandman se ne prihvaća. Naime, važeći Zakon o policiji predviđa osnivanje 21 povjerenstva za rad po pritužbama na rad policijskih službenika. Znamo da ni nakon dva javna poziva nije bilo dovoljno kandidata. Vjerujemo da ćemo ovim imenovanjem, dakle jednog povjerenstva od 9 članova dobiti dovoljan broj kvalitetnih kandidata koji će prihvatiti tu dužnost i da je ova predviđena naknada dovoljna da ih se uz ostalo motivira za rad u povjerenstvu.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Ostojić. Izvolite.
Ja bih samo komentirao da rad po učinku, to znači 5% po riješenom predmetu. Između ostaloga ukoliko se utvrditi da ga je podnijela osoba koja ne smije po zakonu podnijeti će sigurno onda doprinijeti da to povjerenstvo postigne ono što je ovdje predviđeno a to je, možete se iznenaditi vjerojatno će imati punu prosječnu plaću svaki član povjerenstva. Tražim glasanje.
Zahvaljujem kolega Ostojić. Prelazimo na 2. amandman poštovanog kolege Ranka Ostojića. Izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. U članku 14. konačnog prijedloga zakona kojim se mijenja članak 63. zakona navode se slučajevi u kojima se provodi raspored policijskih službenika, rješenje o rasporedu policijskih službenika donosi se u odgovarajućem postupku a prema uvjetima radnog mjesta propisanim Pravilnikom o unutarnjem redu MUP-a. U navedenom slučaju kada glavni ravnatelj policije izgubi trajnu sposobnost za rad ili mu prestane služba po sili zakona za njega se ne donosi rješenje o rasporedu jer je izgubio radnu sposobnost odnosno prestao mu je radni odnos. Držimo da je odredba, predviđena odredba primjenjiva i bez ovog amandmana.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Ostojić. Izvolite.
Poštovani državni tajniče, već sam naglasio u raspravi da se radi o nečemu što je u suprotnosti sa europskim pravilima i iz tog razloga tražim glasanje o amandmanu.
Zahvaljujem. Prelazimo na 3. amandman poštovanog kolege Ranka Ostojića. Izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Članak 64. stavak 1. propisuje da se policijski službenik raspoređuje na radno mjesto sukladno stečenom stupnju obrazovanja i osobnom zvanju. U slučajevima kada u ministarstvu ne postoji slobodno radno mjesto na koje se policijski službenik može rasporediti sukladno njegovom osobnom zvanju bilo je potrebno propisati da se može rasporediti na radno mjesto nižega zvanja što je u skladu sa predloženom izmjenom članka 63. Naime u praksi se pokazalo da postoje poteškoće u primjeni navedene odredbe važećeg zakona. Naime, ako policijski službeni ne da pisani pristanak a nema odgovarajućih slobodnih radnih mjesta on se ne može rasporediti.
Zahvaljujem poštovani kolega Ostojić. Izvolite.
Osnovna intencija je bila vezana zato da u svakom slučaju policijskom službeniku ostaje ista plaća. Ovdje smo doveli do situacije da, konkretno, evo glavni ravnatelj policije sa činom glavnog policijskog savjetnika može biti pozornik. To je nešto šta je potpuno promašeno. Tražim glasanje. Hvala.
Zahvaljujem kolega Ostojić. Prelazimo na 4. amandman poštovanog kolege Ranka Ostojića. Izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa. Amandman se ne prihvaća, ovdje je riječ o drugom institutu, institutu premještaja a obrazloženje je isto kao i za prethodni amandman.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Ostojić.
I moje obrazloženje je isto kao i za onaj prethodni. Hvala.
Tražite glasovanje? ... [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepo. Prelazimo na 5. amandman poštovanog kolege Ranka Ostojića. Izvolite državni tajniče.
Amandman se ne prihvaća. Kako bi se otklonile uočene poteškoće u primjeni članka 10. stavka 2. točke 4 važećeg Zakona o policiji predloženo je da je kao sankcija za povredu službene dužnosti premještaj na radno mjesto iste ili niže složenosti poslova bez roka trajanja.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Ostojić.
Nema potrebe posebno obrazlagati, samo tražim glasanje.
Hvala lijepo kolega Ostojić. Prelazimo na amandmane poštovanog kolege Stjepana Čuraja. 1. amandman. Izvolite kolega državni tajnik.
Amandman se ne prihvaća. Obrazloženje je da ne duljimo isto kao kod 1. amandmana gospodina Ostojića. Dakle postoji povjerenstvo, ovo novo povjerenstvo će ispuniti svoju svrhu.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Čuraj.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, malo drugačiji amandman što se tiče teksta ali isti je smisao vezano za naknade članovima povjerenstva. Cilj ovoga je bilo zapravo da nije stvar popuniti 9 ljudi, nego je stvar dobiti 9 kvalitetnih ljudi a onda sama naknada koja njima ide zapravo pokazuje koliko je nama bitno koji su to ljudi i koji posao će oni raditi. Zato je amandman bio da se uz ovih 5% od neto prosječne plaće po završenom predmetu daje još i neki fiksni paušal u iznosu od 15% kako bi upravo iskazali da mi vrednujemo i da nam je bitno odlučivanje no s obzirom kakvo je mišljenje Vlade suprotno, ja sam svjestan činjenice da ovo ne može proći glasovanje i povlačim amandman.
Zahvaljujem. Prelazimo na drugi amandman poštovanog kolege Stjepana Čuraja, izvolite državni tajniče.
Hvala lijepa. Amandman se ne prihvaća. Predloženom odredbom konačnog prijedloga zakona želi se omogućiti rad u prijemu u policiju osobama koje imaju završenu srednju stručnu spremu i u trogodišnjem trajanju. Smatramo da je i trogodišnja srednja sprema dovoljno da kandidati imaju potrebna znanja i vještine, naime priliko prijema u program srednjoškolskog obrazovanja odraslih za zanimanje policajac i policajka u koju se mogu primiti osobe mlađe od 30 g., provodi se selekcijski postupak koji je dosta rigorozan i gledaju se ostvareni rezultati u dosadašnjem školovanju, dakle trogodišnjem ili četverogodišnjem po novome, rezultati provjere psihičke sposobnosti, tjelesne, motoričke sposobnosti, testova opće informiranosti, poznavanja stranog jezika, informatičke pismenosti, motivacijskog razgovora te provjere osobne dostojnosti i tjelesne zdravstvene sposobnosti. Dakle, sam selekcijski postupak je rigorozan i smatramo da …
Zahvaljujem. Izvolite, kolega Čuraj.
Zahvaljujem. Dakle, ono što je cilj bio ovoga amandmana općenito je da mi moramo podizati kvalitetu a ne brinuti toliko o kvantiteti s obzirom da po broju policijskih službenika na broju stanovnika smo među vrhu, dakle samim time trebamo omogućiti im veće, bolju opremu, bolje uvjete rada i time će više naravno biti zainteresirani. Ono što se ovdje događa je da smanjujemo taj kriterij sa četverogodišnjom na trogodišnju školu, ja sam u raspravi jučer i rekao da mogu to pozdravit čak i da bude dvogodišnja u određenom smislu ako se to odnosi na ljude koji već imaju prethodno završeno srednjoškolsko obrazovanje. To možda onda nije toliki problem no pitao sam se i jasno nisam dobio doduše odgovor, što kada nama izađe policijski službenik koji je još uvijek mlađi punoljetnik? Je li to dobro, je li to znači da je ta trogodišnja policijska srednja škola napravila isto ono kao i četverogodišnja, di je tu problem, da li se sažima ono četverogodišnja, trogodišnji dio ako ovaj dio obrazloženja što ste dali za do 30 g. za starije osobe da se prihvati to, apsolutno mogu prihvatiti, to i je na tom tragu, čak bi tu prihvatio i da je dvogodišnja, ali mene zanima ono osnovno, dakle tu mislim da više moramo raditi na kvaliteti, na povećanju plaća službenika, na boljim uvjetima rada i onda ćemo naravno dobiti više interesa i imati što kvalitetniju, dakle što bolju i selekciju i kvalitetnije službenike samim time koji trebaju biti na usluzi građana i zadovoljnije građane. Naravno, razumijem da i shvaćam da Vlada ovo nije prihvatila stoga djelomično i mogu prihvatiti obrazloženje s kojim se slažem a i svrsishodno tome kao i za prethodni amandman onda ću ga povući. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zahvaljujem i državnom tajniku na očitovanju o podnesenim amandmanima, s ovime smo iscrpili sve amandmane za predložene zakone koje imamo na dnevnom redu za glasovanje. Sada određujem stanku do 10 sati i 30 minuta kada ćemo nastaviti rad plenarne sjednice sa glasovanjem o raspravljanim točkama, hvala lijepa. STANKA U 10,17 SATI
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, drugo čitanje, P.Z. broj 573. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli zastupnik Ranko Ostojić i zastupnik Stjepan Ćuraj. Izjašnjavanje smo proveli ranije na sjednici pa ćemo sada glasovati o amandmanima koje predlagatelj ne prihvaća. Idemo redom, Prvi amandman zastupnika Ranka Ostojića nije prihvaćen pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Idemo na Drugi amandman istog zastupnika, isto tako nije prihvaćen pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 3. istog zastupnika, isto tako nije prihvaćen pa moramo glasovati. Nije dobio potreban broj glasova. Amandman broj 4. ponovno zastupnik Ostojić, nije prihvaćen, molim vas glasujmo. Nije dobio potreban broj glasova. I idemo na Peti amandman istog zastupnika koji nije prihvaćen, pa vas molim da glasujemo. Nije dobio potreban broj glasova. Pa idemo sada na amandmane zastupnika Stjepana Ćuraja, on je svoja dva amandmana povukao tako da ne moramo glasovati, već možemo prijeći na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za i 1 suzdržani i 13 protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. I sada ćemo, s obzirom da je ovdje naša nova zastupnica Snježana Sabolek, ona će prisegnuti. Druga dvojica zastupnika to će napraviti idući puta. Pa molim zastupnicu da sukladno članku 7. Poslovnika utvrđeno je da predsjedatelj pročita tekst prisege, nakon toga poimenično proziva zastupnike. Zastupnik koji je prozvan ustaje i izgovara „prisežem“. Tekst prisege glasi: „Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskom saboru obnašati savjesno i odgovorno i da ću se u svojem radu držati Ustava i zakona i poštovati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak RH“. Zastupnica Snježana Sabolek.