Pa poštovana gospođo potpredsjednice, gospodo zastupnici ispred kluba tražim stanku iz razloga što je na djelu, možda ste i sami to primijetili, ili bolje rečeno nastavlja se jedno najgore podmetanje s jedne strane policiji ali i aktualnoj vlasti od strane pojedinih medija zakupljenih od istarskih lokalnih političara s ciljem da bi se pojedincima spasio imunitet, da bi se druge diskvalificiralo, da bi se druge rušilo. Molim vas pauzu, ako ste razumjeli, 10 minuta, a i ne treba.
Hvala. Da. Određujem stanku do 9,43. [[STANKA U 9,33 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,43 SATI]] Damir Kajin u ime Kluba nezavisnih zastupnika nakon stanke, reći će mišljenje kluba.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospodo zastupnici. Ja ću reći ovako, početi da obavještajno podzemlje je mila majka prema mojim bivšim drugovima. Ako su oni potencijalne investitore kakvi god oni bili spremni proglasiti dilerima onda što su spremni učiniti političkim oponentima. No, idemo redom. Kada bi bilo moguće da Hrvatska policija, točnije vrh Hrvatske policije štiti narkodilere i kada bi se to utvrdilo, jasno da bi vrh policije morao momentalno odstupiti a Boga mi i Vlada bi trebala kuvertirati svoju ostavku. No, za razliku od ove ekipe iz Istre i njihovih potrčka Jakovčića i njegovih potrčka koji su odradili taj spin da je List narkodiler, ja ipak vjerujem Hrvatskoj policija koja kaže da ta osoba nije bila predmet istraživanja za drogu niti je zatečena sa drogom. A jučer je na ovaj tekst u Nacionalu, policijski dokument demantira Damira Kajina i Georga Lista, izašlo priopćenje ravnateljstva gdje se kaže policijski dokument itd., znači demantira, znači policija demantira da je kopija objavljenog dokumenta na stranici br. 7 u čijem je potpisu načelnik sektora kriminalističke policije gospodin Žugel, službeni dokument Ministarstva unutarnjih poslova, kao autor teksta navodi se tjednik Nacional da Nacional posjeduje kopiju objavljenog navodnog policijskog dokumenta. Policija poziva uredništvo tjednika na potpunu suradnju te će zatražiti dostavu kopije dokumenta kako bi tijekom kriminalističkog istraživanja utvrdila ima li elementa počinjenja kaznenog djela. Kriminalističko istraživanje treba provesti i nad onima iz Istre koji su to naručili, koji su to osmislili, koji su to plasirali, koji su to javnim novcem platili. Tu sigurno ima elementa kaznenog djela, a novinari, Bože moj, na neki način su kolateralne žrtve.Ja Listu nemam razloga ne vjerovati dok se Jakovčić ne podvrgne detektoru lažu, ali on neće ni na test za drogu, neće ni na detektor. List kao što znate je prošao detektor laži. Kako funkcionira ja ću reći to političko podzemlje u Istri, ne od '90.-te, jer ta priča o Istri, istrijanstvu bila je jedna od najljepših priča koju je Istra pričala ranih '90.-tih godina. Pojedinci koji nisu imali ništa, shvativši da mogu imati preko noći sve, okoristili su se za 10 generacija i naprosto u koš bacili sve ono što se ranih '90.-ih i nakon toga govorilo. Zašto su se tako mogli ponašati? Jer je policija, jer je DORH, jer je sud bio nadziran dolje, odnosno bio je kontroliran. I dok se institucije ne počiste Istra će stagnirati, ali to nije samo naša briga, to bi trebala biti briga cijele ove države. Policija u Istri se mijenja, ona se čisti i zato imam dojam da su pojedinci nervozni. Ali gdje je krivac? Krivac je u DORH-u. To se ne bi dogodilo da taj DORH radi a netko, vidimo sada je zaigrao jednu opasnu kartu, pa ako treba rušiti ću i šefa policije, rušit će Vladu da bi na neki način sebe naprosto spasio. I taj netko ima svo vrijeme podršku. Kada bi zatražio da ga se stavi umjesto Vesne Pusić ili da ga se ponudi za glavnog tajnika Ujedinjenih naroda vjerojatno bi ga tamo preko puta i u tome podržati. Znate koliko sam puta rekao, za ovom govornicom, da se iz javnih poduzeća, iz lokalne samouprave, za medije, za P.R. izvlači 15 milijuna kuna godišnje u Istri. U Istri se koristi za te namjene 15 P.R. agencija. FIMI-MEDIA ne da je tratinčica, ona je kamilica prema istarskoj FIMI-MEDIJI. DORH je dolje problem. Rekoh policija se mijenja. Policija znači mora istražiti ovaj falsifikat, o svemu bi trebala obavijestiti i Brisel, istražiti tu trgovinu utjecajem, izvlačenjem novca za medije P.R. i na kraju valjda i sve ono drugo što se pojedincima stavlja na terete. No, ima nešto i dobro što se dogodilo, Jakovčić i gospodin Radoš su potpisali pitanje, ili postavili pitanje Europskoj komisiji kako Europa štiti svoje interese na Mjesecu [[Upadica Zgrebec: Hvala lijepa. Hvala.]] U Briselu se ponašaju kao da su pali sa Marsa [[Upadica Zgrebec: Vrijeme, kolega Kajin.]] ali doma kada dođu, e tu se ponašaju kao onaj crni iz Ratova zvijezda Darth Vader, e tako se ponašaju, još i gore.
A sad vam moram reći da ste zloupotrijebili i ovu govornicu i poslovnik jer ova tema nije u domeni… … /Buka u dvorani./… Molim vas tišina. Ova tema nije u domeni Hrvatskoga sabora i molim vas da takve stvari koristite izvan Sabora. Sad ćemo prijeći na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 798; Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagateljice uvodno će obrazložiti prijedlog zakona zamjenik ministra unutarnjih poslova gospodin Evelin Tonković. Izvolite.
Hvala potpredsjednice Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici. Izmjene i dopune Zakona o policiji predlažu se u cilju stvaranja pretpostavki za učinkovitije postupanje Povjerenstva za rad po pritužbama u Ministarstvu unutarnjih poslova što je i sukladno zaključku sa 14. sjednice Hrvatskog sabora održane 26. rujna 2014. godine kojim je zadužena Vlada Republike Hrvatske da u roku od 6 mjeseci predloži izmjene i dopune Zakona o policiji. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o policiji propisuju se i odgovarajuće mjere za učinkovitiji nadzor postupanja policijskih službenika pojačanim djelovanjem nadležnih tijela Ministarstva unutarnjih poslova. U tom smislu predlažu se izmjene i dopune Zakona o policiji članak 5. kojim se propisuje podnošenje pritužbi na rad policijskog službenika ili drugog zaposlenika Ministarstva unutarnjih poslova odnosno na rad ustrojstvene jedinice policije ili druge ustrojstvene jedinice ministarstva. Izmjenama i dopunama odredbe članka 5. Zakona o policiji detaljnije se propisuje postupak po pritužbama fizičkih ili pravnih osoba koje smatraju da su njima ili nekom drugom djelovanjem ili propuštanjem djelovanja policijskog službenika u primjeni policijskih ovlasti povrijeđena ljudska prava ili slobode. Također propisivanjem postupanja ustrojstvene jedinice nadležne za unutarnju kontrolu Ministarstva unutarnjih poslova ukoliko je podnositelj pritužbe nezadovoljan sadržajem obavijesti o utvrđenom činjeničnom stanju, kao i uvođenjem povjerenstava na razini policijskih uprava u znatnoj mjeri rasteretit će se postupanje povjerenstva za rad po pritužbama Ministarstva unutarnjih poslova što će doprinijeti učinkovitoj zaštiti osoba koje smatraju da su im povrijeđena ljudska prava ili slobode. Navedenim izmjenama i dopunama dakle propisuje se da će pritužba građana se razmatrati na razini ustrojstvene jedinice Ministarstva unutarnjih poslova u koju je raspoređen policijski službenik na kojeg se pritužba odnosi, od strane njegovog rukovoditelja ili policijskog službenika kojeg on ovlasti radi utvrđivanja činjeničnog stanja. O utvrđenom činjeničnom stanju i poduzetim mjerama obavijestit će se podnositelja pritužbe u roku od 30 dana od dana primitka pritužbe ili predstavke. Ukoliko je podnositelj pritužbe nezadovoljan sadržajem obavijesti on ima mogućnost da u daljnjem roku od 15 dana izrazi prigovor ustrojstvenoj jedinici nadležnoj za unutarnju kontrolu Ministarstva unutarnjih poslova koja je obvezna podnositelju prigovora odgovoriti u roku od 30 dana od dana primitka prigovora. Ukoliko podnositelj pritužbe u roku od 15 dana od primitka odgovora ustrojstvene jedinice za unutarnju kontrolu izrazi nezadovoljstvo postupkom provedenih provjera i sadržajem odgovora spis predmeta bez odgode dostavlja se na rješavanje nadležnom Povjerenstvu za rad po pritužbama, o čemu se obavještava podnositelja pritužbe. Također treba istaći da se rješavanjem pritužbe na rad policijskih službeniku ministarstvu u sjedištu osniva Povjerenstvo za rad po pritužbama koje čini tri predstavnika građana, dok za rješavanje pritužbi na rad policijskih službenika u policijskim upravama osnivaju se povjerenstva za svaku policijsku upravu koja čine po tri predstavnika građana. Svaki član povjerenstva ima svog zamjenika. Osim toga, u radu povjerenstava bez prava odlučivanja sudjelovat će i policijski službenik koji pruža stručnu i administrativnu pomoć povjerenstvu. Na opisani način i uz imenovanje članova povjerenstva sukladno propisanim uvjetima ostvaruju se pretpostavke za učinkovitije, nepristrano i objektivno postupanje po pritužbama građana. Nadalje, Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 1. Zakona o ovlastima Vlade Republike Hrvatske da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora na sjednici održanoj 17. prosinca 2014. godine donijela je Uredbu o izmjeni Zakona o policiji kojom je izmijenjena odredba članka 128. Zakona o policiji, odnosno odredba o stupanju na snagu članka 21. stavak 1., 2. i 3. kojom se propisuju otpremnine za policijske službenike. S obzirom da Uredba o izmjeni Zakona o policiji prestaje vrijediti istekom rok od godinu dana od dana dobivene ovlasti ako Hrvatski sabor ne odluči drugačije, predlaže se stupanje na snagu navedene odredbe odgoditi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Navedenu odredbu potrebno je izmijeniti na način da se odgodi njezino stupanje na snagu do 1. siječnja 2017. godine obzirom na trenutnu gospodarsku situaciju u kojoj se Republika Hrvatska nalazi uslijed višegodišnje recesije, kao i činjenicu da za primjenu navedene odredbe nisu osigurana sredstva u državnom proračunu te s druge potrebu da za policijske službenike bude propisana otpremnina na specifičan način. Uz navedeno, ovim prijedlogom zakona pojedine odredbe Zakona o policiji dopunit će se odnosno izmijeniti radi njihovog preciznijeg i jasnijeg definiranja čime će se izbjeći poteškoće uočene u dosadašnjoj primjeni te kako bi navedene odredbe bile usklađene sa važećim zakonodavstvom Republike Hrvatske. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o policiji se zbog spomenutog zaključka sa 14. sjednice Hrvatskog sabora predlaže donijeti po hitnom postupku. Hvala.
Josip Salapić, replika.
Hvala potpredsjednice, zamjeniče ministra. Ovo je moglo bi se reći jedan tehnički zakon. Nije to zakon koji dublje ulazi u neke policijske ovlasti. Ali ono što je mene zaintrigiralo u vašem govoru, a često smo mi skupa bili8 na Odboru za predstavke i pritužbe Hrvatskog sabora gdje smo razmatrali postupanja policije u nekim slučajevima. Da li su to bile utakmice nogometne poslije, da li su to bili zaustavljivanja građana, da li je to bilo drugih problema. Ono što mene malo brine to je da sve te predstavke i pritužbe bilo unutar vašeg sustava, bilo ovo što je dolazilo u Sabor, bilo ono što su slala druga ministarstva vezano za neka postupanja. Sad ćemo konkretno o ovome. Nikad do kraja nije završilo sa nekim konkretnim mjerom, niti nekim konkretnim odgovorom što se dešava. Mi smo recimo zaključili da ćemo, zaključak je bio pratiti, dobiti informacije nadležne službe prate i tako. Meni se to ponekad činilo da su te predstavke i pritužbe bile samo prebacivanje loptice odgovornosti sa jednog sustava na drugi, a ono što je konkretno bi trebalo napraviti je da to treba sve skupa povezati, pa čak i Hrvatski sabor sa ovim vašim sad internim Odjelom za predstavke i pritužbe pa i druga resorna tijela bilo ministarstva, bilo pučkog pravobranitelja i slično, pa da mi imamo sve do jedno krovno tijelo koje će imati konkretne alate da bismo, dakle došli do nekih rezultata. Ovo mi se čini onako da je to sve u nekoj sferi tehnike, a da do kraja nikad neće to bit konkretizirano kako se ovim tu razlozima predviđa. Hvala.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa gospodine zamjeniče ministra, ja se nadam da ste dobili i vidjeli ono što vam je uputio Odbor za državnu službu i primjedbe koje su na ovaj tehničke izmjene zakona imali oni kao stručno tijelo koje je jasno reklo što se događa ovim zakonom i što se mijenja, čemu je cilj izmjena i dopuna ovog zakona kao i famozno tumačenje Zakona o policiji u članku 126. kojim se nije uspjelo ozakoniti sve nezakonitosti koje se i dalje događaju u MUP-u prilikom kreiranja podobne kadrovske politike što naročito proizlazi iz natječaja, internog natječaja u Policijskoj upravi Istarskoj po kojem još uvijek tamo mislim da postoje na plaći dva načelnika, dva zamjenika ili tako nešto. Ovim zakonom se želi sve te podobne kadrovske politike kao i osobe koje su … [[Govornik se ne razumije.]] ozakoniti. Vjerujem da bi Odbor za državnu službu koji je uputio jasno primjedbe na svaki članak ovog zakona kao i što bi trebalo sačinjavati Povjerenstvo za pritužbe i predstavke jasno definirao ono što je najpotrebnije kako bi funkcionalnost policije bila kako treba.
I Ante Babić, replika.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice. Pa poštovani zamjeniče ministra, gospodine Tonkoviću. Rekli ste da se ovaj zakon donosi zbog učinkovitosti rada Povjerenstva za rad po pritužbama. Istina je da smo i na sjednici Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina nakon izvješća MUP-a u 2013. godini tražili zapravo da Vlada RH u roku od 6 mjeseci predloži izmjene i dopune Zakona o policiji upravo u cilju stvaranja pretpostavki za učinkovitije postupanje Povjerenstva za rad po pritužbama. Ali napomenut ću vam u 2013. godini bilo je 221 pritužba. Od njih 77% je utvrđeno, potvrđeno je neutemeljenost tih pritužaba. Međutim, u 2014. godini sve predstavke koje su zaprimljene u 2014. godini nisu niti razmatrane. Podsjećam vas da se na javni poziv za imenovanje dva člana Povjerenstva koji je upućen 20. lipnja 2012. godine zaprimljeno je bilo svega 5 kandidatura, samo 5 kandidatura koje su predložile Organizacije civilnog društva. Sada se ovim izmjenama zapravo predlaže 20 odnosno 21 povjerenstvo po ispostavama naših policijskih ispostava, 20 odnosno 21 sa 3 člana i 3 zamjene što je ukupno 120 ljudi. Ako to do sada nije moglo funkcionirati na razini cijele države sumnjam da će ovim izmjenama i dopunama Zakona na žalost to funkcionirati i dalje, odnosno ta neefikasnost će biti daleko, daleko veća i o tome je trebalo razmišljati, odnosno poslušati sugestije i onih koji su sudjelovali u ovoj raspravi da bi se to riješilo na jedan drugi, bolji način imenovanjem više članova i njihovih zamjena, odnosno plaćanjem naknada za iste kako bi se postigla veća učinkovitost. Hvala.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Furio Radin, predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Kolega Radin, uključite mikrofon.
Hvala. Znači, članovi Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina su u raspravi izrazili različita stajališta oko novih odredbi koje je predlagatelj predložio dodavanje novih članaka koje se odnose na osnivanje Povjerenstva za rad po pritužbama u sjedištu Ministarstva unutarnjih poslova, te povjerenstava koji će se osnovati u svakoj pojedinoj policijskoj upravi. Kolega Babić mi je pomogao, pa je prije naveo cijeli niz problema koji su bili razmatrani na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina pa zato ću ih ja preskočiti. Ali reći ću da je s jedne strane istaknuta dosadašnja uglavnom loša, istaknuta su loša iskustva odbora s izborom članova i radom već postojećeg Povjerenstva za rad po pritužbama koje je odbor imenovao sukladno odredbi članka 5. važećega zakona. Znači, ono povjerenstvo koje je već postojalo. Istaknuto je da je upravo ovaj odbor na svojoj 46. sjednici prilikom razmatranja Izvješća Ministarstva unutarnjih poslova za 2013. godinu donio zaključak koji je potvrdio Hrvatski sabor a kojim se zadužuje Vlada Republike Hrvatske da u roku od 6 mjeseci predloži izmjene i dopune Zakona o policiji. Kako bi se otklonili razlozi neučinkovitosti u radu povjerenstvo je odboru predlagalo da se kod izmjena Zakona o policiji predvidi da se ukoliko je podnositelj pritužbe nezadovoljan odgovorom i provedenim postupkom provjere navoda koji je dobio od rukovoditelja mjerodavne jedinice MUP-a nakon toga još obrati i unutarnjoj kontroli MUP-a. Isto tako predloženo je da se precizira djelokrug rada povjerenstva. Kod dosadašnjeg izbora članova povjerenstva posebno je istaknuto da je temeljem javnoga poziva za imenovanje samo dva člana povjerenstva koji je upućen 20. lipnja 2012. godine zaprimljeno svega 4 valjane kandidature koje su predložile organizacije civilnoga društva i stručne javnosti, nevladine organizacije. Ponovili smo poziv i na ponovljeni javni poziv za 1 člana povjerenstva koji je upućen 16. svibnja 2014. zaprimljene su samo 2 kandidature. Osim spomenutoga naglašeno je da postoje još dva tijela građanskog nadzora, Vijeće za građanski nadzor sigurnosno obavještajnih agencija te Vijeće za građanski nadzor nad primjenom pojedinih policijskih ovlasti koje predlaže Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. I koji također teško popunjava mjesta za članove vijeća te će ponoviti javni poziv kako bi se predložili što kvalitetniji ljudi. Samo da kažem, jedan od članova ovog povjerenstva bit će član ovog drugog povjerenstva koje je već izabrano pa će morati opet naš odbor za ovo centralno povjerenstvo koje već postoji još jednom raspisati natječaj. Hoću reći postoji deficit kandidatura. S obzirom na dosadašnji slab odaziv organizacija civilnog društva i stručne javnosti na dosadašnja dva javna poziva koji je uputio Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina izraženo je mišljenje da su u zakonske odredbe kojima se predlaže imenovanje povjerenstva u svim policijskim upravama, znači 20 policijskih uprava, neprovedivo, odnosno da će odbor teško moći, a rekao sam koliki je deficit kandidatura, sada teško će moći imenovati 60 članova i 60 zamjenika članova povjerenstva na razini policijskih uprava te još 6 članova povjerenstva u sjedištu ministarstva. Znači, 21 povjerenstvo svako od 3 + 3 člana. To je gospodine zamjeniče neprovedivo. Bitno je da se to kaže sada budući kako vidim taj zakon će biti usvojen, da se vidi koliko će biti, da smo na to upozorili. Iznesen je prijedlog da se osnuje samo jedno povjerenstvo od 5 članova, s tim da svaki član ima svog zamjenika kako bi se osigurao lakši izbor članova te češće sjednice povjerenstva, odnosno njegova veća učinkovitost u radu. Isto tako budući da predlagatelj predlaže da članovi povjerenstva svoju funkciju obavljaju kao počasno predloženo je da članovi povjerenstva trebaju ostvarivati određenu naknadu za svoj rad, odnosno da visinu naknade utvrdi Vlada Republike Hrvatske te da ostane i pravo na naknadu na troškove prijevoza itd., itd. S druge strane pojedini članovi odbora zalagali su se za prijedlog da povjerenstva u svim policijskim upravama biraju županijske skupštine te da se na taj način omogući lokalnim organizacijama civilnog društva da se uključe u neposredan nadzor policijskih službenika prilikom primjene policijskih ovlasti. Istaknuto je također da nije jasno zašto predlagatelj uređuje da član povjerenstva ne može biti član političke stranke. Naglašeno je i da je apolitičnost također neka vrst političnosti, odnosno apolitičnost je isto neka vrst ideologije. Izraženo je mišljenje da je ovakav prijedlog u suprotnosti s člankom 44. Ustava RH te brojnim europskim konvencijama. I na koncu, a temeljem dosadašnjih iskustava, članovi odbora izrazili su sumnju da će predložena rješenja pridonijeti većoj učinkovitosti u rješavanju predstavki i pritužbi građana. Nakon provedene rasprave odbor je ipak većinom glasova, 6 glasova za i 3 suzdržana, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zakon o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Hvala.
Hvala lijepa. I sada informacija kako ćemo ovaj tjedan raditi. Danas ćemo odraditi prvih 6 točaka, s time da po dogovoru s klubovima 2. i 3. točku ćemo objediniti kao i u prvom čitanju. U četvrtak ćemo raditi od 7. zaključno sa 11. i u petak 12. točku. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Linić, Vukšić, Hodžić kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege s tim samo da napomenem predsjednici od danas smo promijenili ime kluba, i povećali se, da, piše na displayu. Pripremajući se za ovu raspravu pregledao sam neke stare i video materijale, pročitao sam dosta tekstova o tome o postupanju policije. Razgovarao sam sa nekim od policajaca i onih koji rade svakodnevno na ulici i onih koji su bili visoko pozicionirani u policiji da bih shvatio ovu tematiku i maloprije je rečeno da je ovo tehnički zakon. On je na prvi pogled tehnički zakon ali govori o jednoj vrlo važnoj stvari, a to je povjerenstvo odnosno kontrola rada policije i to civilna kontrola rada policije. Naravno kada se čitaju izvješća o tome obavlja li policija svoj posao, je li u pojedinim slučajevima prekoračila svoje ovlasti i primijenila nepotrebnu silu da su to različiti rakursi kad se promatra iz različitih rakursa i različite sa izvješća. Građani koji gledaju takva uhićenja smatraju da je policija prekoračila, policija uglavnom o slučajevima koji su javnosti poznati odgovora gotovo unisono da policija nije prekoračila svoje ovlasti. Pa recimo ja ću spomenuti samo nekoliko primjera. Prvo najsvježiji primjer u kojem sam bio sudionika a to je bio anti prosvjed Savske 66 gdje je policija postupila u skladu sa zakonom i spriječila je moguće nerede. U tom slučaju policija je postupila onako kako treba i trebamo biti ponosni na to kako se ponašala u vrijeme anti prosvjeda i kako je intervenirala spriječivši one koji su htjeli izazvati incident da to naprave. To je jedan od pozitivnih primjera. Sasvim sigurno je da je jedan od negativnih primjera uhićenje odnosno hapšenje Antuna Žeravice dubrovačkog humanitarca koja imate u bezbrojnim medijima i jedno od takvih uhićenja je ono u Rijeci koje se dogodilio 1.3.2013. godine. O čemu se ovdje radi? Ovdje se radi, vrlo je kompleksno pitanje. Kad su pitali Dubravka Jagića predsjednika sindikata policije kako se to moglo dogoditi u Rijeci da trojica policajaca, ili u Dubrovniku dvojica policajaca ne mogu savladati, kad je Dubrovnik u pitanju dakle Antuna Žeravicu koji se ispostavio je bio pod utjecajem alkohola, dva policajca, tri put im može pobjeći, a u Rijeci gledao sam na snimci imate na youtubu možete gledati na snimci, tri policajca ne mogu savladati žensku osobu koja ima negdje pedesetak kilograma. I to mrcvarenje je trajalo minutama, bar su minute prikaz toga na, možete vidjeti na videu, a znači da je to bilo i duže. To je jedan kaos koji baca loše svijetlo na policiju i tada se normalno čuli ste razne uzvike građana okupljenih kad su gledali te nespretne intervencije. Da se opet vratim na anti prosvjed kad su tri, čini mi se da su tri ili četiri privedena na anti prosvjedu, to je sve bilo gotovo u 30 sekundi, u 30 sekundi jer su radili specijalci koji znaju svoj posao. I sad je pitanje kako će, kako odgovoriti na prekoračenja policijskih ovlasti ili na prekoračenje što je nagore sile, na uzurpaciju svojih ovlasti, na uzurpaciju vlasti koju policija ima? Treba se zapitati zbog čega DORH koji je ovlašten nije reagirao kod zlouporaba i prekoračenja policije, a zlouporaba i prekoračenje policije ima u svim sustavima, u svim državama u svim policijama. Jer sasvim sigurno da svi oni koji rade u policiji ne rade svoj posao samo iz ideala ili nisu dovoljno pripremljeni i mnogi od njih zloupotrebljavaju svoj položaj i svoju uniformu. Jedno od vrlo važnih pitanja je kako policija postupa prema građanima, pojedinim skupinama građana? Sad neću ulaziti u političku pozadinu, niti želim polemizirati sa prosvjedom u Savskoj 66, ali je meni ne shvatljivo da ministar policije da izjavu prosvjed u Savskoj se može spriječiti ali ne žele spriječiti, ili prosvjed u Savskoj nema dozvole a trebao bi imati dozvolu, pa da ministar policije moli nekoga da dođe i da prijavi prosvjed. To je nezamislivo u pravnoj državi. I tada ministar policije kaže da je takvih prosvjeda nelegalnih bilo još stotinjak, znači mi smo država koja ne poštuje vlastite zakone. Kako može biti stotinjak nelegalnih prosvjeda, kako se opće mogu održavati? Ja se sjećam kad smo prijavljivali nekakve skupove političke da smo trebali prijaviti u policiji, trebali smo prijaviti redare, svašta se trebalo učiniti, a za prosvjede, znači stotinjak prosvjeda ne treba nikakve prijave i ne treba te prosvjede legalizirati. Ima još jedna strašnija izjava od ove koju je izjavio ministar policije Ostojić, a to je predsjednik sindikata policije Dubravko Jagić kaže prilikom maltretiranja i iživljavanja nad Antunom Žeravicom u Dubrovniku, sad slušajte ovo što kaže sindikalni povjerenik koji kuka nad sudbinom policajaca i nad povredama koje se rade nad policajcima, i tu je u potpunosti u pravu, ali kad su građani u pitanju evo što kaže on: kaže ovako policija se nema što opravdavati građanima za svoje postupanje, već će se ustreba li, znači sumnja ipak postoji, čak i da se ne treba opće opravdavati znači policija će se opravdavati nadležnima koji vrlo često to sve skupa lijepo zataškaju. Pazite sad, kaže gospodin Jagić građani su si u glavu stavili previše demokracije, građani su si stavili u glavu previše demokracije kaže predsjednik sindikata policije pomiješavši je sa anarhijom, tu daje pouku. Vrlo jednostavno, kada policija od nekoga traži osobnu on je dužan dati, ako je nema ide u postaju na utvrđivanje identiteta, da se takvo opiranje pri uhićenju dogodilo u Njemačkoj ili Americi policija bi pucala. Je li je to tako? Naravno da nije. Čak u jednom pojašnjavaju policijski dužnosnici da bez obzira je li u pitanju premijer, bilo koja osoba treba svaka se osoba identificirati. Ovu osobu u Dubrovniku su svi poznavali, svi policajci koji su uhićivali tu osobu su poznavali koga uhićuju. Znači nije trebala identifikacija nego je to bilo čisto i policija poslije koliko znam se ispričala zbog tog incidenta, što je dobro. Policija uglavnom u većini slučajeva, u velikoj većini slučajeva postupa dobro, savjesno i prema zakonima. Ovi izgredi koji se događaju a njih je nekoliko. Pa recimo, ja ću se prisjetiti ne izgreda ali recimo bivšeg ravnatelja policije Olivera Grbića u slučaju Šelebaj-Čuljak gdje je isto tako sjena bačena na rad policije i neki drugi recimo privođenje Marka Grahovca u vrijeme, isto tako jedan mali gest anti prosvjed koji je bio, kao što se kaže u narodu uhićen u roku odmah ili u roku keks samo zbog toga što je izvikivao ono što imamo pravo svi izvikivati na cesti i mislim da je i u tom slučaju policija i čak i ministar Ostojić su rekli da je policija bila prerevnosna i da nije to trebala raditi. Dakle, po pojedinim slučajevima koji su glasoviti, koje obrađuju mediji ne treba donositi sudove u radu cjelokupne policije koja ponavljam radi svoj posao dobro. Upravo zbog toga je vrlo važno rad povjerenstva za pritužbe na rad policije. Pročitao sam negdje da su se dva visoko pozicionirana SDP-ovca čudili kako, tko se to sve prijavljuje u povjerenstva za pritužbe na rad policije. A zašto se prijavljuju svi oni ljudi, mislim čak i ono prije smo komentirali sa kolegom da bi možda bilo i poželjno da imaju malo crnog u svojoj biografiji jer imaju prakse pa će dobro znati, znači nekih repova. Vrlo su važni kriteriji po kojima se prima. Kriteriji i u ovom zakonu su prešturi i daju jednostavno mogućnosti da u tom povjerenstvu ne sjede oni ljudi koji bi trebali sjediti i koji bi mogli objektivno ocijeniti o tome je li policija, radi li policija na dobrobit građana i prekoračuje li svoje ovlasti. Ja se ne bih složio s time da član povjerenstva ne može biti član stranke. Zbog čega? Zbog toga što netko, npr. staviti ću HDZ koji ima najviše člana 200 tisuća, netko od članstva HDZ-a, ugledni građanin ne može biti u povjerenstvu, ne može biti funkcioner u povjerenstvu ali član stranke, zbog čega ne bi član stranke bio član povjerenstva? S time da se opet ne pretvore ta povjerenstva u stranačko nadmetanje SDP-a i HDZ-a. Ali mislim da je ovdje, trebamo pripaziti, to znači da negdje mi 300, 400 tisuća građana stavljamo u neravnopravan položaj. Ovdje bi trebalo preformulirati da oni ljudi koji obavljaju funkcije u strankama, obavljaju funkcije u lokalnoj samoupravi i u državnoj upravi ili su saborski zastupnici, ministri. Čini mi se da bi ovaj zakon trebalo još popraviti sa 2, 3 amandmana koja ćemo dati da nije ovo tehnički zakon te da trebamo vrlo dobro, pomno razmisliti o tome tko je u povjerenstvu i način na kojima se komunicira sa javnošću, iz ministarstva i iz policije. Rekao sam samo za dva primjera a postoje niz primjera u kojima se upravo potvrđuje to da policija ili ministarstvo ne radi uzorno nego radi upravo suprotno onako kako se ne smije. Hvala lijepa.
Ingrid Antičević-Marinović, replika.
Kolega vaša rasprava u cjelini mi se svidjela, ona je ja mislim dosta i bila objektivna. Posebno apostrof činite na ono što mora policija činiti a što ne smije činiti. Kada govorite o tome da ima onih koji zloupotrjebljavaju svoj položaj i tu veliku moć koju im je društvo dalo, to svakako ali to nažalost ima u brojnim profesijama i ukazivati na takve nedostatke nije napad na profesiju nego upravo zalaganje za čistoću te profesije. Međutim, posebno bih evo iskoristila i ovu repliku i nadopuniti ono što ste rekli što se ne bi smjelo nikako činiti a to je ono što se godinama i desetljećima u Hrvatskoj čini a to je da često policija i to onda kada radi samostalno ili još češće kao asistent, dakle ono što radi po nalogu državnog odvjetništva, dakle kao redarstvena vlast da se događa privođenje okrivljenika odnosno osumnjičenika često preko noći, u sumrak, pred velikim svjetlima reflektora. To je nešto što zabrinjava, jer taj posao otkrivanja, pogotovo složenog kriminaliteta, gospodarskog kriminaliteta zahtjeva strpljivost, tišinu i mir. Zahtjeva dobre, valjane i čvrste dokaze koji se izvode pred sudom, koji se na takav način osvjetljavaju a ne svjetlima kamera.
Branko Vukšić, odgovor na repliku.
Kolegice Antičević-Marinović, evo slažemo se, i stvarno ste me nadopunili i slažem se u potpunosti s vama. Neka do posljednjih hapšenja, u posljednjih nekoliko godina su zapravo svojevrsna estradna priredba, show, pokazuje se moć ili se pokazuje, želi se pokazati koliko policija ima moći i zapravo koliko država djeluje pa se privodi, hapsi ili kako god hoćete, uhićuje ljude i privodi se na stvarno nevjerojatan način. I uvijek su pri uhićenjima zanimljivo novinari. Kako to da novinari saznaju? Znači prvo se kaže novinarima sad ćemo uhapsiti toga i toga pred tim i tim kućnim brojem ili pred njegovom kancelarijom, dođite, snimite i onda normalno da trebaju snimiti spektakl, a spektakl nije ako netko išeta i ušeta u auto nego je spektakl ako se stave lisičine, ako mu se pogne glava, ako ne znam što da se napravi pa onda vi imate onih kaputa, skrivanje itd. i mislim da to policiji ne služi na čast i da kad bi bila daleko manje estradna i kad bi bila skromnija da bi efekti bili bolji. I šta se onda događa, i onda se događa velika pompa uhićenje, nakon mjesec-dva se pusti osumnjičena osoba iz pritvora i onda čekamo godinama i ništa i poslije toga sud utvrdi da nema dovoljno dokaza. Uostalom, znamo to i iz 2000.-ih godina iz razni mafijaških afera i političkih afera da od te velike pompe nema puno koristi.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Franko Vidović.
Poštovana potpredsjednice zahvaljujem. Poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Ovim izmjenama i dopunama se u prvom redu kroz izmjene članka 5. stvaraju pretpostavke za učinkovitije postupanje Povjerenstva za rad po pritužbama u Ministarstvu unutarnjih poslova. Detaljnije se propisuje postupak po pritužbama fizičkih ili pravnih osoba koje smatraju da su njima ili drugim osobama, djelovanjem ili propuštanjem djelovanja policijskog službenika u primjeni policijskih ovlasti povrijeđena prava ili slobode. Nadalje, izmjenama članka 7. Zakona o policiji usklađuje se izričaj odredbe nakon stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. članak se odnosi na međunarodnu suradnju policije, na europsku suradnju i sudjelovanje u radu tijela Europske unije, kao i na upućivanje policijskih službenika na rad u inozemstvo. U članku 46. se predlaže izmjena radi otklanjanja nelogičnosti koje su dovodile do poteškoća u primjeni te odredbe kojom je propisano da je odlučivanje o pravima, obvezama i odgovornostima te prestanku službe policijskog službenika upravna stvar. Ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se dodati u tekst i rješenje o izboru kandidata. Dosad je važećom odredbom institut imenovanja i izbora policijskih službenika propisan na dva način pa je u praksi nerijetko dolazilo do problema u provedbi navedene odredbe. Predložene izmjene članka 62. Zakona o policiji dopunjavaju se na način da se od obveze oglašavanja slobodnih radnih mjesta rukovodećih policijskih službenika izuzmu radna mjesta pod kategorije niži rukovoditelj budući se radi o velikom broju radnih mjesta što predstavlja veliko opterećenje prilikom provedbe postupka izbora na ta radna mjesta. Transparentnost postupka izbora osigurava se primjenom odredbe članka 70. Zakona o policiji kojim je propisana obveza ministarstva da najmanje dvaput godišnje objavi popis slobodnih radnih mjesta radi popune tih radnih mjesta, a jednako tako i rokove u kojima policijski službenici podnose zamolbe, odnosno rokove u kojima se te zamolbe rješavaju. U svezi s time je i predložena izmjena odnosno dopuna članka 70. Zakona o policiji. Naime, primjena navedene odredbe stvara probleme u praksi s obzirom da je odredbom članka 68. Zakona o policiji propisano da se policijski službenik premješta na osobni zahtjev ili po potrebi službe na određeno ili neodređeno vrijeme, dok je člankom 70. propisana obveza objave slobodnih radnih mjesta dva puta godišnje u svim navedenim slučajevima. Obzirom da u praksi nije moguće predvidjeti koja će radna mjesta u određenom trenutku biti potrebno popuniti radi potreba službe predlaže se obveza objave slobodnih radnih mjesta samo u slučaju popune radnih mjesta na osobni zahtjev i to na neodređeno vrijeme. Također zbog operativnosti i efikasnosti cijelog sustava predlaže se skraćivanje propisanih rokova za podnošenje zamolbe i rokova za njihovo izvršavanje. Predložene izmjene članka 120. stavka 1. točke 1. Zakona o policiji odnose se na usklađivanje s propisima iz područja mirovinskog osiguranja, a njima se propisuje prestanak službe po sili zakona utvrđivanjem prava na mirovinu. Izmjenama članka 128. riječi 1. siječnja 2015. zamjenjuju se riječima 1. siječnja 2017. Ovim se naime predlaže odgoda stupanja na snagu odredbe o otpremnini za policijske službenike obzirom da u državnom proračunu nisu osigurana sredstva za istu i obzirom da Republika Hrvatska u prethodnoj godini nije zabilježila gospodarski rast. S druge strane, postoji potreba da za policijske službenike koji odlaze u mirovinu bude doista propisana otpremnina na specifičan način. Sindikat policije Hrvatske predložio je da se od 1.1.2015. smanji ukupan iznos otpremnine i to za 1/3 sve do pozitivnog rasta BDP-a u tri uzastopna tromjesečja kad bi se otpremnina počela isplaćivat u punom iznosu te su predložili da se sredstva za ovu stavku uštede na neovlaštenom, nenamjenskom i neekonomičnom 24-satnom korištenju službenika automobila te tvrde da je uvođenjem reda na tom području moguće u nekoliko godina uštedjeti nekoliko desetaka milijuna kuna. Uslijed višegodišnje recesije u kojoj se Republika Hrvatska nalazila, a posebno s obzirom na činjenicu da je već za tekuću godinu bilo potrebno osigurati dodatnih 100 milijuna kuna za plaće i ostala materijalna prava zaposlenika nije moguće preuzeti nove financijske obveze na teret državnog proračuna Republike Hrvatske. Što se tiče izmjena i dopuna članka 5. koji je ovdje do sada izazvao najviše rasprave Zakona o policiji kojima se propisuje način podnošenja pritužbi na rad policijskog službenika ili drugog zaposlenika Ministarstva unutarnjih poslova, odnosno na rad ustrojstvene jedinice policije ili druge ustrojstvene jedinice ministarstva, dodani su članci 5.a do 5.f, a sve s ciljem stvaranja pretpostavki za učinkovitije postupanje Povjerenstva za rad po pritužbama u Ministarstvu unutarnjih poslova. Također se omogućava poduzimanje odgovarajućih mjera za učinkovitiji nadzor postupanja policijskih službenika pojačanim djelovanjem nadležnih tijela Ministarstva unutarnjih poslova. Osnivaju se povjerenstva za rad po pritužbama u sjedištu ministarstva koje je i do sad postojalo, ali i u policijskim upravama. To pokazuje volju da se policija i njen rad fokusiraju na službu u interesu građana i za građane, te da zaštite građane od mogućnosti zlouporabe ovlasti i to preventivno kroz samo osnivanje i postojanje takvog tijela, ali i praktično da utvrde da li je do zlouporabe došlo. Kroz tih 6 članaka od 5a. do 5f. propisuje se način izbora članova povjerenstva koje imenuje i razrješuje Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Hrvatskog sabora, a na prijedlog organizacija civilnog društva, organizacija stručne javnosti i nevladinih organizacija. Zatim da su svi članovi Povjerenstva obvezni proći postupak temeljne sigurnosne provjere, način razrješenja članova povjerenstva kao i da je svaki član povjerenstva dužan čuvati tajnost podataka koje je doznao sudjelujući u rješavanju pritužbi na rad policijskih službenika. Članovi Povjerenstva se imenuju na vrijeme od 4 godine s mogućnošću ponovnog imenovanja. U radu Povjerenstva sudjelovat će i policijski službenik kojeg imenuje ministar, a koji pruža stručnu i administrativnu pomoć u povjerenstvu bez prava odlučivanja. Slušao sam kolege što su prethodno govorili o efikasnosti samog povjerenstva, pa evo ja napominjem do sad je postojalo samo jedno Povjerenstvo pri Ravnateljstvu, odnosno pri MUP-u u centrali sastavljeno od 3 člana i tu su se praktički slijevale sve pritužbe na rad policije u cijeloj Hrvatskoj. Na ovaj način bez obzira na to što mogu se čak i složiti da će bit teško naći 120 volontera koji zadovoljavaju kriterije, ali na ovaj način taj se postupak praktički decentralizira, pa vjerujem da se na taj način postiže i efikasnost. Dakle, svaka policijska uprava će dobiti 3 člana Povjerenstva za rad po pritužbama. Uz osnivanje Vijeća za građanski nadzor nad primjenom policijskih ovlasti o čemu smo donijeli zakon mislim krajem prošle godine ovo je drugi potez koji pokazuje volju i želju ministarstva da rad policije što je moguće više učini transparentnim i da se taj isti rad otvori prema građanskom nadzoru i kontroli. Klub SDP-a će podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji. Hvala.
Furio Radin, replika.
Shvaćam kako da kažem dobronamjernost riječi koje su upravo rečene oko modela 20 povjerenstava, svako od 6 članova. Znači 120 članova povjerenstva plus centralno povjerenstvo, 126. Sumnja koja se javlja u meni je kad počnem razmišljati da li je moguće imati 126 članova NGO-a civilnog društva u Hrvatskoj koji su u istom trenutku kvalitetniji i u istom trenutku spremni odvajati znatan dio svoga vremena za ra pro bono oko predstavki građana. Ja sumnjam.
Franko Vidović, odgovor na repliku.
Kolega Radin, mogu vam čak reći da se u jednom dijelu slažem sa vama. Ali mislim da je to put kojim moramo krenuti. Da li Udruge civilnog društva po svojoj vokaciji su volonteri i dobar dio njih radi probono. Prema tome, znam da će bit teško u startu ali ne mislim da je to tolka obveza jer pretpostavljam da će se ta povjerenstva sastajat jednom mjesečno ili jednom u dva mjeseca kad se skupe određene pritužbe. Prema tome, vjerujem da bi se mogli naći ljudi koji su zainteresirani za ista, za civilni nadzor o čemu se dugo, dugo godina u Hrvatskoj govorilo. Vi ste duže u politici od mene. To znate bolje nego ja. Dugi niz godina se govorilo u Hrvatskoj, pa i ovdje u ovom sazivu Sabora o civilnom nadzoru policije. I evo sad je prilika. Prema tome, ja vjerujem da će se i civilne udruge iskazati. Hvala.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a kolega Mile Horvat.
Zahvaljujem se kolegice i kolege, pozdravljam zamjenika ministra unutarnjih poslova. Ja ću u ime kluba reći nekoliko stvari koje mislimo da su ključne za izmjenu ovog zakona. Dakle, pozdravljam u svakom slučaju nastojanje Ministarstva unutarnjih poslova da unaprijedi Zakon o policiji na način kao što je to predloženo i osnovnim zakonom i ovim izmjenama u svakom slučaju u pogledu pojačavanja zaštite ljudskih prava prilikom postupanja policije. U svakome slučaju mislimo da je cilj tih predloženih izmjena jača kontrola policijskih ovlasti. Da, tako pojednostavimo stvari. I zato smo kao pripadnici jedne od nacionalnih manjina ovdje vrlo zainteresirani da se uspostavi takva vrsta civilne kontrole rada policije. Dakle, da nismo imali Izvještaj Odbora za ljudska prava koje je kolega Furio Radin ovdje iznio mi ne bi imali pregled rada ovoga Povjerenstva, odnosno ne bi imali značaj, ne bi imali pregled značaja dosega tog instituta koji smo uspostavili prije nekoliko godina. Dakle, prema onom što je rečeno u Odboru za ljudska prava vidljivo je da je do sad, to baš i nije bila najefikasnija stvar. U 2013. godini je Služba unutarnje kontrole ministarstva ocijenilo je svega od 2 hiljade 200 i nešto riješenih predstavki, svega je 3,4% je odlučeno ka utemeljeno, a 5,7 kao djelimično neutemeljeno dok je 90% takvih predstavki ocijenjeno kao neutemeljeno. Iste godine je zaprimljeno još 220 tužbi, što je 10% više. Služba unutarnjih poslova ocijenila je nepotvrđenim i neutemeljenima 10% takvih predstavki. Povjerenstvo je od tih 221 pritužbu riješilo svega 45. Dakle, to u 2014. godini je nastavljeno rješavanje predmeta iz 2013. i riješeno je svega 42 predmeta ili svega 19%. Prema tome, to govori o tome koliko je ta namjera građanske kontrole ispunila svoju funkciju. Isto tako je rečeno da povjerenstvo nije iskoristilo mogućnosti da upućuje odgovore strankama u propisanom roku od 90 dana što je vrlo bitno. Znači, da je sve ostalo što je rješavano, rješavano izvan razumnog roka. Vidimo da institut razumnog roka nije samo problematičan unutar pravosudnog sistema, unutar pravosuđa, o čemu smo često govorili. Vidimo da institut probijanja razumnoga roka je jedna praksa koja se i na ovom nivou koristila i to dakako nije dobro. Isto tako je konstatirano da se treba precizirati djelokrug rada povjerenstva, ono se treba odnositi isključivo na zakonitost postupanja policijskih službenika. Očito su ljudi neinformirani pa zaštitu traže i povodom nekakvih drugih razloga, povodom imovinsko-pravnih odnosa, prekršajnih odnosa itd., itd. što je za pretpostaviti da onda to opterećuje ovo povjerenstvo. I onda na prijedlog saborskog Odbora za ljudska prava se ide u izmjene ovog zakona i predlaže se da se, ukoliko smo mi to shvatili pravilno, da se po policijskim upravama naprave takva povjerenstva. I sa pravom mi postavljamo pitanje da li će to onda biti efikasan instrumentarij za građansku kontrolu? Jer ako nismo mogli popuniti kadrovski jedno povjerenstvo, a ovdje činjenice govore da su se na natječaje za popunu dva člana 2012. godine prijavila svega 4 valjana kandidata iz kategorije predlagatelja civilnog društva i organizacija stručne javnosti, a da je na ponovljeni javni poziv za jednog člana su se prijavila svega 2 kandidata. Kako je onda za očekivati da ćemo mi u narednih 20 policijskih uprava gdje trebamo izabrati 60 kandidata i 60 zamjenika kao što je to već rečeno 120 nekakvih novih imena, hoćemo li mi onda to moći popuniti i stvoriti jedan efikasni sustav? Isto tako mislimo da rad tih ljudi upravo zbog njihove efikasnosti ne treba biti volonterski. Mislimo da oni trebaju da budu adekvatno nagrađeni za vrijeme koje provedu na tim poslovima, osim što im se plaćaju osnovni troškovi treba ih i stimulirati financijski da oni rade taj svoj posao ozbiljno. Mislimo da za svaki instrumentarij koji u okviru sistema želimo stvoriti treba osigurati određena sredstva i da to ne možemo pravdati sa nedostatkom proračunskih sredstava jer kad bi se izračunalo koliko bi to koštalo to bi bio minimum, a taj minimum očito djeluje destimulirajuće na kvalitetan rad. Isto tako mislimo da se u samom zakonu u članku 5. gdje se govori o podnošenju predstavki i pritužbi, o načinu rada, na rad zaposlenika, o načinu postupanja unutar toga povjerenstva treba napraviti distinkciju između povjerenstva pri MUP-u i povjerenstva pri policijskim upravama. Nije nam jasno da li je to nekakvo krovno povjerenstvo koje ima karakter drugostupanjskog organa i u svakom slučaju onda ovdje trebamo razgovarati je li bi onda takva nadležnost bila u skladu sa Zakonom o upravnom postupku. Možda bi, po nama, bilo bolje rješenje da se povjerenici po svakoj županiji naprave po uzoru na Ured pučke pravobraniteljice. Možda je to model kojim bi efikasnije se ta stvar rješavala. Jer se bojimo da bi ovakav broj članova mogao, ovakav izbor članova, način izbora članova, njihov volonterski rad, brojnost njihova itd. moglo bi dovesti u pitanje provodivost ovog instituta. Isto tako mislimo da je potrebno ukloniti vremenski rok od 30 dana u kojima je građaninu dozvoljeno podnijeti pritužbu ili predstavku na rad policije od dana saznanja za tu povredu. Mislimo da taj vremenski rok treba biti, ili ga ukinuti ili treba biti znatno, znatno duži jer treba oštećenim osobama, uvjetno oštećenima, treba dati više vremena da se odluče za pokretanje toga postupka jer oni proživljavaju određenu vrstu trauma koje su učinjene tom povredom i oni djeluju demotivirajuće za pokretanje tog postupka u samom početku, dakle u tih 30 dana. I zbog toga ljudi često izbjegavaju da reagiraju u tako kratkom roku dok kasnijim protokom vremena njima postaje jasnije da su njihova prava na neki način povrijeđena i onda im dolazi do toga da, do potrebe da traže zaštitu. Povjerenstvo bi trebalo voditi računa i o tome da se radi uglavnom o neukim, neinformiranim građanima koji vrlo malo znaju za mogućnost korištenja ovoga svoga prava. Mislimo da bi bilo puno efikasnije kada bi povjerenstvo imalo ovlasti postupati po pritužbama građana temeljem direktne pritužbe građana. Mislimo da bi to bio na neki način konkretniji instrument. Posebno želimo istaći da bi trebalo unaprijediti rad policije na PPDS-u, znači u povratničkim sredinama sa povratničkom populacijom u smislu davanja punih informacija o mogućnostima ostvarivanjima svojih statusnih prava, budućih kontakata sa policijom itd. itd. Jer vidimo, imamo primjere na terenu, imamo primjere iz nekog izvjesnog gospodina Čujića iz Tonja koji je podnio zahtjev za prijavu prebivališta na svojoj prethodnoj adresi, na svojoj prethodnoj nekretnini koja je naravno porušena, u Policijskoj postaji Ogulin, Policijska uprava Karlovačka, naravno njemu je to odgovoreno, odbijen je u tom zahtjevu i odbijen je usmenim putem. Čovjek ni do danas nije na čisto je li on ima pravo na prijavu prebivališta ili nema pravo na prijavu prebivališta. Prema tome, to su stvari koje trebamo na neki način uvesti u red i takve nelagodne situacije za ljude otkloniti. Isto tako pozdravljamo inicijativu mobilnih ureda u vidu kombija za obilazak terena u kojima su građani mogli u ovom periodu sad dobiti i svoje osobne dokumente, mislimo da je to dobar model za osiguranje dostupnosti građana, posebno starih, bolesnih, onih u izoliranim područjima na područjima posebne državne skrbi gdje im je odlazak u najbližu policijsku upravu vrlo veliki problem. Isto tako kad se govorio o otpremninama, je prilika da se kaže, prihvaćamo inicijativu da se sa otpremninama na neki način stane do određenog vremenskog perioda kad za to be budu bili kvalitetniji financijski uvjeti. Ali ovdje moram upozoriti da taj odlazak u mirovinu putem otpremnina se negativno odražava na činjenicu zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u poslovima policijskih, po policijskim upravama. Činjenica jeste da tamo gdje pripadnik nacionalne manjine odlazi u mirovinu na njegovo mjesto se ne prima pripadnik nacionalne manjine i tu se ta participacija smanjuje, podaci to govore da su u 2014. pripadnici manjina, od 2013. ih je bilo 3,39 od toga pripadnika Srpske zajednice 2,62, a 2014. 5,64 a pripadnika Srpske zajednice i dalje 2,62% učešća. Po policijskim uprava se može vidjeti podataka da 2013., odnosno 2014. u odnosu na 2013. ta participacija opada. Znači potvrđuje ovu tezu o kojoj sam ja govorio da se na mjesto pripadnika nacionalne manjine koji odlazi u mirovinu ne prima pripadnik nacionalne manjine. I tu je stvar koju trebamo promijeniti i na taj način će se na neki način ispuniti i akcijski plan Vlade, i ispunit će se obaveze iz Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, ali će se u svakom slučaju i steći puno veće povjerenje pripadnika nacionalnih manjina u organe ove službe. I na kraju ću dodati još dvije stvari koje možda i nisu vezane direktno za ovaj zakonski prijedlog, ali znače, odnose se na rad, život policije i stanovništva, dakle imamo problem premještana policijskih službenika gdje se uglavnom oni premještaju i zadržavaju dugo vremena puno dalje od svoje životne sredine, pa imamo činjenicu da neko iz Baranje ili iz užeg dijela Slavonije odlazi u Dubrovnik, tamo bude raspoređen 5, 6 godina i njegov odlazak, povratak kući preko vikenda mu čini vrlo veliki problem. Imamo puno zahtjeva ljudi za rasporedom bliže svojoj sredini. Uvažavamo da policija ima svoju logiku rasporeda što dalje od kuće, ima to vjerojatno svog opravdanja, ali mislimo da bi se u tom slučaju ipak mogao naći neki kompromis i tim ljudima udovoljiti da dođu bar par stotina kilometara bliže svojim domovima. I zadnja stvar, dakle ono što je primijećeno, a i što ljudi govore kod nas na istoku, pogotovo u Baranji je primijećeno vrlo velik broj policijskih patrola na ulicama, ljudi kažu od Munchena do granice ne vidiš ni jednu policijsku patrolu, onda vidiš od Batine, od prijelaza do Osijeka 5 policijskih patrola. To nije slučaj u Istri, to nije slučaj u Dalmaciji. Mi postavljamo pitanje kakav onda oblik turizma, vinskih cesta i svega toga mislimo raditi ukoliko na svakom ćošku stoji policijska patrola i vrši testiranja u toku dana, što naravno je pravo, što je naravno je logika, mi ne ulazimo u to, ali postavljamo pitanje da li to baš tako mora biti? I ljudi imaju osjećaj da je to posebno, se to posebno dešava na onom istoku RH. U svakom slučaju mi smo zato da se ovaj model instituta poboljša pa neka to bude čak i kroz formu ovih izmjena i dopuna zakona.
Dragan Crnogorac replika.
Pa kolega Horvat, a prvo Odbor za ljudska prava nije bio zadovoljan kao što ste rekli upravo efikasnošću ovoga instituta i zato smo i traži da se on poboljša, dakle tražili smo da se naprave izmjene u pravcu kako bi se ovaj nadzor dakle bolje provodio jer uvijek se tu zamjenjuje teza, vidite to je samo troje ljudi koji rade na državnom nivou, sve pritužbe dolaze kod njih. Pa normalno ovo što ste istakli, institut razumnog roka da je jednostavno ne mogu ljudi to da postignu, ne mogu. I meni je žao što u ovim izmjenama predlagač ili predlagateljica nije otišla i dalje dakle da je dala još ovlasti veće tim povjerenstvima. Ja se slažem da bit će možda teško izabrati svih 126 osoba, ali dajmo, otvorimo ako smo rekli da ćemo biti transparentni pa dajmo priliku da se predlaže. Ovako je zatvoreno sve. Dakle, dajmo priliku da se može predložiti po lokalnim policijskih upravama, rasteretit ćemo, možda na nekim policijskim upravama neće biti toliko posla, možda će imati dvije tri pritužbe tokom godine, neki će možda imati više ali će tim biti efikasniji rad po policijskim upravama i na kraju ovoga, državnog centralnog građanskog nadzora. I slažem se s vama što se tiče plaćanja, trebalo bi se to platiti, ja sam to isticao na odboru. I samo još na kraju ovo što ste rekli vezano za zastupljenost TPF je mogao biti u istočnoj Slavoniji i Baranji, … [[Govornik se ne razumije.]] se nema, ali ne može biti TPF izgleda u drugim krajevima na PPDS, ne znam zašto. Ne samo da nema zapošljavanja nego ima i čak smjena sa rukovodećih pozicija pripadnika nacionalnih manjina iako je to obaveza i čak kada pišemo ravnatelju Dominiću on najčešće ni ne odgovori na naše dopise.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Kolega Crnogorac vi ste kao član saborskog odbora vjerojatno više upućeni u cijelu logiku ove inicijative i zahvaljujem se još jednaput na vašem pojašnjenju. Dakle sada je svima nama jasnije šta je predlagatelj htio. I ja se slažem s vama da će vjerojatno se rasteretiti to jedno povjerenstvo na način da se posao disperzira po policijskim upravama i da će vjerojatno tada biti i ažurnost u tom poslu veća, odnosno neće se probijati razumni rok kao postupovna kategorija koja je vrlo ozbiljna zamjerka. Mislim, to sam i rekao i stojimo mi u klubu na tome da posao treba platiti, svaki posao koji se radi volonterski, prilično se volonterski onda i završava. Dakle posao ako mislimo da ozbiljno ga radimo, treba ga ozbiljno i platiti i ne bi trebalo da bude u državnom proračunu na poziciji Ministarstva unutarnjih poslova problem platiti 60 takvih ljudi ukoliko će to doprinijeti kvalitetnijem radu i, odnosno 126, dakle, evo ispravljeno je, dakle i ukoliko će to onda imati svoju punu ulogu civilne kontrole rada policije. Što se tiče same podzastupljenosti i zastupljenosti mi smo o tome svakom prilikom govorili i već smo prilično i dosadili na tu temu podzastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u ovim službama. Ali je činjenica da imate policijsku upravu gdje postoji znatan dio ili čak većinsko srpsko stanovništvo gdje nemate niti jednog policajca u toj policijskoj upravi pripadnika srpske zajednice. Misli da je to nedopustiva stvar a imamo takve podatke, dakle ne pričamo napamet.
Franko vidović, replika.
Pa kolega Horvat, problematizirali ste također popunjavanje svih povjerenstava, odnosno kako naći svih 126 osoba, čak se u jednom momentu istaknuli da rad ne bi trebao biti volonterski ako sam vas dobro čuo. Dakle, ja vam se držim one narodne da se svak češe tamo gdje ga svrbi. U demokratskom društvu vjerujem da postoji neprekidno nepovjerenje kako u rad policije, u smislu prekoračenja ovlasti tako i u rad službi itd.. I normalno je da se onda pokušava osigurati civilni nadzor. Dakle postoje civilne udruge, postoje aktivisti tih udruga, postoje ljudi koji su zainteresirani za to. Ja vjerujem da će se oni iskazati upravo na ovako nečemu. Sa druge strane, kao što je rekao i vaš kolega, proširenje broja povjerenstava u principu dovodi do povećanja efikasnosti a pri tome svi gubimo iz vida da u principu mi razgovaramo o 276 pritužbi u 2013. godini. Dakle ako to podijelimo, ajmo podijeliti proporcionalno mada bi trebalo podijeliti po broju stanovnika, ali ajmo ih podijeliti proporcionalno, ako to podijelimo na 21 povjerenstvo to je 15-ak predmeta tijekom jedne godine. Prema tome, ja vjerujem da će se ipak ti ljudi naći i vjerujem da će oni odraditi taj posao. A sa druge strane mislim da im za takav posao ne bi trebalo platiti. Mislim da je dovoljno što je predviđeno u zakonu a to je da im se nadoknađuju troškovi putovanja kažem i zbog same prirode jer i civilne udruge predlažu, zbog same prirode tih civilnih udruga da imaju na neki način nadzor nad institucijama sustava. Eto, hvala.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Zahvaljujem se. Uvaženi kolega, dakle prvo, mi imamo potpuno povjerenje u rad policije i ovom raspravom se ne dovodi u pitanje povjerenje u rad policije nego pokušavamo argumentirano za i protiv stvoriti jedan sustav koji će onda se otvoriti prema građanima. Naravno 276 pritužbi nije veliki broj. Ekonomski kada bi se to iskazalo neopravdano je da to rade profesionalci. I ne trebaju biti profesionalci ali se valjda mogu platiti neki nužni troškovi za taj rad i neka dnevnica. Dakle ne možemo očekivati rad je 100% volonterski a da ga urade kvalitetno. To je dobro što nema toliko pritužbi, to znači da policija dobro radi. To je jedan faktor, jedna strana te medalje a revers te medalje je da možda ljudi nisu ni informirani, da imaju mogućnost da koriste taj institut. Ja vjerujem da kod mene, u mojoj okolici malo njih zna da se može napraviti jedna pismena pritužba na rad policajca. Možda ova rasprava urodi time da se ljudi bolje informiraju pa da shvate da smo mi ovdje uložili napore svi zajedno da se napravi kvalitetan demokratski institut koji oni treba da koriste, koji je u njihovoj funkciji a ne u funkciji statistike da li je to 276 ili 500 pritužbi. Dakle nije svrha statistika nego je cilj da mi stvorimo društvo u kojem će, koje će biti otvoreno prema građanima i kojim će građani moći koristiti taj instrumentarij. Očito da građani ne znaju a ja sam ubeđen da ni u Lici ili onim dijelovima zapadne Slavonije gdje se vraćaju ljudi znaju da mogu koristiti ovaj institut i da ih on pri tome ništa ne košta što je najvažnije.
Šime Lučin, replika.
Hvala lijepo. Prvo nešto oko umirovljenja, načelno. Ja mislim da bi mi svi skupa se trebali zalagati da stimuliramo policajce da što duže ostaju u sustavu i da što kvalitetnije rade svoj posao. Ne znam točno kakva je danas situacija ali prije 15 godina ja sam u Ministarstvu unutarnjih poslova sam 42 godine bio jedan od najstarijih. I kada otiđete negdje vani onda zapravo vidite tko su stari, iskusni policajci na ključnim mjestima. Dakle apel da više razgovaramo o tome, da ljude stimuliramo putem mogućnosti napredovanja, putem nagrađivanja da ostaju u sustavu jer za policijski posao je jako bitno iskustvo. Što se tiče nadzora drugo, polazim od činjenice kolega Horvat da je bilo kakvi nadzor bolji nego nikakav pa neka od ovih 20 povjerenstava u prvoj godini ih 10%, 20% profunkcionira napravili smo iskorak naprijed. Ja moram priznat, to nisam čuo samo od vas nego i od kolega ranije, veliku skepsu da mi u Hrvatskoj ne možemo naći 120 poštenih, normalnih, racionalnih ljudi koji mogu odijelit dobro od zla. Mislim da naša očekivanja da mi ovdje biramo nekakve stručnjake, policijske eksperte, eksperte za ljudska prava. Nije realno niti nam to treba. U razvijenijim demokracijama, starijim demokracijama zapravo ta priča izgleda sasvim drugačije. Ja moram priznat da ja ovo vidim samo kao prvi korak, ja bih volio da u idućem koraku ta povjerenstva se biraju na tim razinama gdje će i obavljati posao. I svakako nisam da to budu profesionalci koji će bit plaćeni, a pogotovo ne da ih plaća MUP, dakle da ih plaća onaj koji će nadzirati. Prema tome, mislim da bi trebali malo drugačije pristupit ovoj temi i da ovaj zakon jeste iskorak naprijed.
Mile Horvat, odgovor na repliku.
Kolega Lučin, nije mi baš vaša rečenica posljednja jasna da treba plaćati onaj koji će nadzirati. Znači očekujemo da građani koji traže zaštitu ovog povjerenstva onda avansiraju nekakve troškove ili da plate tu zaštitu. To mislim da ne bi bila dobra poruka ljudima. Mislim da ova država može platiti dnevnice za 126 ljudi koji će obavljati ovaj posao. Slažem se s vama da ta povjerenstva disperzirana po policijskim upravama će možda biti efikasnija od jednog centralnog. To je isto stvar za polemiku i pustimo neka praksa to i potvrdi, ja nemam ništa protiv toga. Rekli ste da smo mi skeptični, da ne možemo pronaći 120 moralnih, poštenih ljudi. Ja nisam skeptičan da ih nema, ali podatak govori da je u prvom krugu 2012. svega se 4 javilo, a u drugom krugu za izbor jednog člana 2 kandidata su se javila. Prema tome ili su ljudi neinformirani ili civilna ta društva ne rade svoj posao, dakle ne rade ono što treba da rade ili se tu nešto treće dešava. Ali ovaj podatak upozorava ako nismo mogli popuniti jedno povjerenstvo od 6 kako ćemo onda popuniti 20 drugih povjerenstava. Ja sam u tom dijelu skeptičan, a ne u pogledu kvalitete naših građana itd. Što se tiče zadnjeg vašeg pitanja o umirovljenju, mi moramo stalno isticati činjenicu da pripadnici nacionalnih manjina prema akcijskom planu i one prošle Vlade i ove sad imaju pravo na određeni postotak zastupljenosti u tim poslovima. I logično je očekivati da ukoliko jedan stariji umirovljeni ode da novi mladi kadar dođe ali on mora biti uvjetno rečeno kažem sad ovdje pripadnik mađarske zajednice ako je pripadnik te otišao na području gdje se to očekuje da bude ili pripadnik talijanske ili šta ja znam. U stvarnosti se dešava drugačije, ovi stari ljudi odlaze, mladi koji dođu nisu pripadnici tih nacionalnih manjina i tu se onda ta struktura značajno degradira. O tome govorimo cijelo vrijeme.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a potpredsjednik Tomislav Čuljak. Izvolite kolega.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Klub HDZ-a pozdravlja nastojanje MUP-a da unaprijedi rad Povjerenstva za rad po pritužbama kroz ovdje nam predložene izmjene Zakona o policiji. Ipak držimo kako predložene izmjene kao i način na koji se one donose, a mislim na donošenje po hitnom postupku, neće dovesti do nužno potrebne reforme. Dozvolite mi jednu manju digresiju kojom želim skrenuti pozornost na sad već zabrinjavajuću praksu SDP-ove Vlade prilikom upućivanja zakona u Hrvatski sabor. Ovo će biti 580. zakon donesen po hitnom postupku od ukupno 708 zakona koliko smo ih do današnjeg dana izglasali ovdje u Saboru. Svega 241 zakon odnosio se na nužna usklađenja sa zakonodavstvom Europske unije, dok smo u redovnoj proceduri imali tekst 129 zakona. I ovaj zakon danas pred nama još je jedan primjer sporadičnog i nadasve površnog pristupa ove Vlade koji se očituje u manjkavosti provedbe ovdje usvojenih zakona u Hrvatskom saboru. Vlada u proceduru u pravilu upućuje zakone gdje u prijedlozima izmjena ili dopuna ili novih zakona nema analize postojećeg stanja, gdje nema informacije o provedenoj raspravi, gdje nema procjene očekivanih rezultata, gdje nema očitovanja o stavovima onih koji su zainteresirani i koji su sudjelovali u toj raspravi. Naime, za razliku od prošlih izmjena koje su se također odnosile na prolongiranje odnosno odgodu primjene članka 128. iz studenog 2012. godine, kad nam je predlagatelj ponudio i određene podatke kao što je broj policijskih službenika koji bi u ovoj godini trebali ostvariti uvjete za mirovinu, a samim tim i na otpremninu kao i iznose koje bi sukladno važećem zakonu ministarstvo trebalo isplatiti. U ovom prijedlogu zakona te podatke nemamo pa s razlogom postavljam pitanje zamjeniku ministra. Da li su uopće radili procjenu i izračun potrebnih sredstava ili su unaprijed znali da zakonom propisanu obvezu nemaju namjeru ispoštovati. Dakle vi procjenjujete da u ovom trenutku država nema sredstava da isplaćuje taj iznos predviđen ovim zakonom, ali ono što i dalje ostaje nejasno, zašto prolongirate to, zašto niste predvidjeli neke omjere koje država može isplatiti u ovoj i u sljedećoj godini ili zašto onda tu odredbu ne ukinete potpuno pa kažete da nema otpremnina. Na čemu se uopće temelji vaša procjena rasta BDP-a kroz sljedeće dvije godine? Kako ste došli do podataka da će BDP toliko porasti pa će biti moguće isplaćivati predviđene otpremnine policijskim službenicima za dvije godine nego što je to moguće 1.1.2015.? Jer ako vam je gospodin Grčić dao svoju analizu i procjenu gospodarskog rasta možda da amandmanom predložite izmjenu, pa umjesto 2017. godine stavite 2020. Također primijetio sam kako u poslovničkom dijelu zakona u Glavi III. Ocjena potrebnih sredstava za provedbu zakona procjenjujete kako za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu, pa se pitam kako namjeravate osigurati sredstva predviđena u članku 5D. a odnosi se na naknade troškova prijevoza članova Povjerenstva za dolaske na sjednice Povjerenstva. No, da se vratim na razlog donošenja ovog zakona. Zaključkom Hrvatskog sabora na sjednici održanoj dana 26. rujna 2014. godine zadužena je Vlada RH da izmijeni i dopuni odredbe članka 5. Zakona o policiji, a u cilju stvaranja pretpostavki za učinkovitije postupanje Povjerenstva za rad po pritužbama MUP-a i učinkovitiji nadzor postupanja policijskih službenika pojačanim djelovanjem nadležnih tijela MUP-a. Ponovit ću, mi u klubu HDZ-a smatramo kako ponuđeno rješenje nije do kraja definiralo jasne kriterije za rad kao ni ovlasti povjerenstva. I ove predložene odredbe zakona nedorečene su i manjkave u smislu učinkovitijeg rada Povjerenstva kao primjerice koliko često zasjeda to Povjerenstvo i postoje li prioriteti i koji su to prioriteti. Naime, i samo Povjerenstvo je u svom Godišnjem izvješću dalo do znanja kako nije funkcioniralo zbog manjka ovlasti i kapaciteta, a kako su primjerice rješavale predmete stare i po desetak godina. Nadalje, smatram kako bi bilo bolje kada bi Povjerenstvo moglo postupati po pritužbama građana temeljem pritužbi upućenih izravno Povjerenstvu, a ne tek nakon što stručni nadzor policije dobije eventualnu pritužbu ili građanin nije zadovoljan odlukom stručnog nadzora. Ovako ostaje veliki prostor prikrivanja eventualnih povreda ljudskih prava od strane policije u postupcima koje provodi unutarnja kontrola. Još bih skrenuo pozornost kolega zastupnika na ono što činite predloženom izmjenom članka 62. koji sada glasi: "Slobodna radna mjesta rukovodećih policijskih službenika koja nisu navedena u članku 60. stavka 1. ovog zakona oglašavaju se putem internog oglasa i popunjavaju premještajem ili rasporedom." Predloženom izmjenom od obveze internog oglašavanja upražnjenih radnih mjesta izuzimate rukovodeća radna mjesta pod kategorije niži rukovoditelj što je neprihvatljivo iz razloga što se radi o najvećem broju rukovoditelja koji su u neposrednom kontaktu s građanima, te je itekako bitno da se iz što većeg broja kandidata odabere što kvalitetniji kandidat i da se u konačnici onemogući nepotizam, odnosno privilegiranje određenih službenika koji će znati koja su radna mjesta slobodna. Ili će te osobe čelnici raspoređivati po svojoj volji dok drugi službenici neće ni znati da su ta radna mjesta slobodna. Gdje je tu transparentnost u izboru rukovodećih službenika ili je ta odredba nužna prije parlamentarnih izbora kako bi se nagradilo podobne i poslušne. Dakle, rukovoditelji koji nisu zadovoljili na jednom radnom mjestu mogu se bez provedbe internog oglasa rasporediti na drugo slično radno mjesto i tako u nedogled. Dok se onemogućava drugim policijskim službenicima da se kandidiraju za to radno mjesto jer se ne raspisuje interni oglas. Dakle, stvara se nejednakost u pravima zaposlenika koji ispunjavaju uvjete za kandidatura za radno mjesto ali se ne mogu kandidirati za određeno radno mjesto jer će se isto popuniti rasporedom bez raspisivanja internog oglasa samo zato što je netko jednom bio izabran za rukovoditelja određene kategorije. Možda je bila prilika ovim izmjenama kroz dva čitanja ozbiljno urediti pitanje nadzora nad postupanjem policije. Ovako se formalno ostavlja dojam i šalje poruka građanima da nad postupanjem policije postoji nadzor kao i kod formiranja Vijeća za građanski nadzor nad primjenom pojedinih policijskih ovlasti gdje postoji najveća sumnja u moguće zlouporabe. Formalno vijeće je ozakonjeno, ali teško je vjerovati da će vijeće biti formirano do kraja godine, a uz ovlasti koje ima teško je očekivati ozbiljniji nadzor nad postupanjem PNUSKOK-a i primjene pojedinih policijskih mjera prema građanima. Na ovaj način teško će se povećati povjerenje građana u postupanje policije. Zaključit ću kako klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati izmjene i dopune ovog zakona predloženog na ovakav način. Hvala lijepa.
Josip Đakić, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, rekli ste da ima puno stvari koje su kontradiktorne i koje zapravo štete sadašnjem izboru u MUP-u, pa tako se žalbe na rješenja o rasporedu, imenovanju, razrješenju, premještaju, plaći te prestanku službe trebalo bi dodati i izboru onih koji su izabrani na radna mjesta na koja je natječaj jesu uložene žalbe mogu u nedogled obavljati svoje poslove bez da se riješi žalbeni postupak zato što ti izabrani su izostavljeni u ovom članku 46. To je samo nastavak tumačenja članka 126. Zakona o policiji kojim je saborska većina retroaktivno proglasila sva radna mjesta slobodnim, a sada se ponovo moraju raspisivati interni oglasi kao primjerice u Policijskoj upravi istarskoj jer je Odbor za državnu službu ponovno po drugi ili treći puta poništio natječaje zbog toga jer članovi komisije sada nisu imenovani u skladu sa Uredbom o raspisivanju i provedbi javnog natječaja odnosno internog oglasa. Dakle, izmjenama navedenoga članka samo se dalje želi prolongirati nezakonitosti i izbjegavati postupanje po rješenjima Odbora za državnu službu, pravosudnih tijela, tijela državne uprave i drugih, te omogućiti postavljanje i dalje podobnih kadrova bez obzira da li su nezakonito izabrani, odnosno poništeni javni natječaji ili interni oglas na kojima su bili izabrani a poništavanje se dogodilo i zbog toga što nisu imali adekvatnu stručnu spremu.
Hoćete odgovoriti? Odgovor na repliku, Tomislav Čuljak.
Pa kolega Đakić vi ste u pravu, svi se dobro sjećamo kada je došlo do promjene vlasti u RH da su u MUP-u napravljene određene kadrovske promjene, da je smijenjen veliki broj ljudi koji su bili na rukovodećim radnim mjestima pa gotovo ja bih rekao negdje 2,5 tisuće ljudi je smijenjeno u tom trenutku, ali ne na način da su provedeni natječaji kako je to bilo predviđeno zakonom nego su provođeni natječaji kojim se biralo ipak ljude koji možda po svojim kvalitetama ili stručnosti nisu trebali doći na te pozicije. Ono što je jasno uslijedilo to je da tada su pojedini ljudi imali rješenja na zapravo isto radno mjesto, znači dva rukovoditelja, bivši i novoizabrani su imali rješenja na isto radno mjesto. Uslijedile su tužbe i te tužbe će netko morati platiti. Naravno, uvijek je tu država da plati nečije greške.
U ime kluba nacionalnih manjina kolega Furio Radin.
Hvala lijepa. Počet ću ono parafrazirajući gotovo parafrazirajući Bibliju – najprije nije bilo ničega, najprije nije bilo nikakvog nadzora policije niti građanskog, niti društvenog niti nikakvog, nakon toga počela je proliferacija tijela koja bi trebala nadzirati policiju ili sigurnosnih službi. Tako da danas imamo tijela koja nadziru i policiju a imamo i tijela koja nadziru i posebne dijelove sigurnosnog sustava kao što je građanski nadzor nad sigurnosnim službama, znači 2. Treći je ovo povjerenstvo koje je u osnovi ingerencije Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Povjerenstvo za rad po pritužbama. Nakon toga sada se predlaže da, jer sve to na neki način ne funkcionira, teško se uspostavlja, nema kandidata, kad ih ima daju ostavke jer ne mogu izdržati taj tempo i naravno mora se naći određeno rješenje s čime se svi mi slažemo. I rješenje se onda nalazi u tome da se poveća broj tijela koji će vršiti nadzor nad policijom, i to građanski nadzor. I to ne na 2, 3 nego na 60 + 1, na 61. Što zahtijeva da mi pozivnim natječajima, a imamo već problema za naći 5, odnosno 6, da mi pozivnim natječajima nađemo 126 kao što je rečeno ovdje uglednih građana koji normalno da postoje koji će izdvojiti svoje vrijeme da pro bono izvršavaju nadzor policijskih službi. Ali, sada će oni biti iz svih županija. Znači, iz 20 županija. I to bi bilo još na neki način i razumljivo ako bi mi taj izbor izvršili u samim županijama. Ne, taj izbor će se vršiti na sljedeći način: biti će raspisan poziv, natječaj da tako kažem, javit će se 120 u ovom slučaju uglednih građana, trebalo bi se javiti 120 ili 360 tako da bude više kandidata ili 1000 jer valjda treba više kandidata da se odaberu oni najbolji građana i onda Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina izabrat će malu komisiju koja će ovome Saboru, jer to kaže zakon, ovome Saboru predložiti nadajmo se 120 kandidata i ovaj će Sabor imati 120 kurikuluma vitae biografija na osnovi kojih će morati izabrati ovaj Sabor, ne poznavajući uglavnom nitijednog ili možda netko od nas jednog ili dva morat će izabrati 120 članova tih područnih povjerenstava. Znači, centralizirat ćemo cijelu stvar i ovdje ćemo nakon toga što nije bilo nikakvog nadzora pa onda je bilo nekakvog nadzora i sad ćemo imati jednog nadzora enormne količine ljudi koji će vršiti funkciju nadzora policije u 20 županija. Znate, to me podsjeća na ono kad ne možeš riješiti jednu stvar onda pokušaš je dati, pokušaš osnivati dodatne radne grupe da tu stvar riješi. Ono što je rečeno ovdje u jednom trenutku od više vas je to da ima 221 pritužbu, i sada to ako se podjeli sa 20 ja vas uvjeravam da će broj pritužbi itekako narast što je u biti i dobro, što bi trebao biti i cilj da narastu pritužbe jer ako ćemo uspjeti uspostaviti takav sustav po županijama onda svaka županija će biti naravno svoj svijet koji će funkcionirati na određeni način. Pa ja se ne bi čudio da bude gotovo onoliki broj pritužbi u nekim županijama koliko je bilo na nacionalnoj razini, ali sve to naravno mi ćemo vidjeti, jer koliko sam shvatio taj zakon će biti donesen. Ja ću ponoviti ono što su neki ljudi, neki zastupnici već rekli, služba unutarnji kontrole ministarstva koji je još jedna kontrola koju prije nisam spomenu, to nije građanska, to je profesionalne kontrola, znači služba unutarnje kontrole ministarstva ocijenila je od 2238 predstavki tijekom 2013. godine da je jedva 3,4% bilo utemeljeno. Nakon toga 10% od tih pritužbi došlo je na Povjerenstvo za rad po pritužbama koje je dobilo 221 pritužbu i pronašla je da je, riješilo je samo manje od polovice te pritužbe, i pronašla je da je ¾ više od ¾ tih pritužbi neutemeljeno. To se sve odnosi na 2013., i u 2014. godini to povjerenstvo nije uspjelo niti jednu pritužbu zapravo razmatrati jer nije mogao, nije imao vremena, nije funkcionirao i ja znam da je to tako jer mi smo pratili taj rad. Vidite, kad dolazimo pred takve situacije gdje je doista podijeljeni su zastupnici, pa i zastupnici Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, pa i zastupnici Kluba nacionalnih manjina su podijeljeni oko toga da li treba to raspršiti po županijama ili treba zadržati jedan centralni veći, jedno centralno veće povjerenstvo, onda nakon toga treba naći neki kompromis. Ono što ću ja predložiti ko kompromis je to da ako već moramo ići po županijama, ma da ja smatram kao što sam rekao prije da će to biti težak posao, ako već moramo ići po županijama onda dajte da ustanovimo sustav supsidijarnosti, dajte da onda županijske skupštine kao što je rečeno i prije odaberu svoje povjerenstvo, da imaju nadzor nad njim i da na taj način upravo na osnovi supsidijarnosti vrši dio funkcije države. Vi ćete mi reći da to nije moguće zato što je Ministarstvo unutarnjih poslova centralizirano, nije u ingerenciji županijskih skupština, ali ovdje se ne radi o funkcioniranju ministarstva nego se radi o građanskom nadzoru funkcioniranja ministarstva, i građanski nadzor funkcioniranja ministarstva itekako da može biti u ingerenciji županije. Na taj način bismo mi kao prvo dali ljudima koji poznaju teren da tako kažem da izaberu svoje povjerenstvo koje će nadzirati rad policije na tom terenu. Kao drugo podići ćemo razinu, kako da kažem, važnosti županije, županijskih skupština županija za koji već odavno tvrdimo da bi se politika i sustav i administracija trebali decentralizirati pa ćemo doista unaprijediti tu decentralizaciju koja stoji u Ustavu i to na nečemu što je dozvoljeno, to je na građanskome nadzoru. U tom slučaju ja mislim da bi mogao barem u dobrom djelu županija taj cijeli sustav profunkcionirati. I tako ću ja dati jedan amandman pa vi razmislite o tome da li to ne bi bilo rješenje. To znači nije decentralizirani nadzor nečega što je centralno, jer to nije nadzor županijske skupštine to je građanski nadzor, to je sasvim jedna druga stvar. Građanski nadzor može biti na bilo kojoj razini, za bilo što u državu, i hvala Bogu pa čak i do vojske ako hoćemo, i hvala Bogu da je to tako jer građanski nadzor je upravo to. A drugo alternativno tome predložit ću, kažem u svoje ime jer smo podijeljeni u tome, predložit ću da bude jedno povjerenstvo veće od 10 članova ili čak, a to vama dajem sada tu mogućnost kao što je rekao ja mislim prije zastupnik Horvat neka bude iz svake županije po jedan povjerenik da tako kažem u tom povjerenstvu i da onda on nosi iz svoje županije u tom povjerenstvu te predstavke. Kažem onaj kompromis da županijske skupštine izaberu te, izaberu povjerenstva za građanski nadzor po meni bi bio u ovom slučaju najbolje. I ponavljam, građanski nadzor nije politička kontrola, nego građanska kontrola i ona je dozvoljena na svim razinama. Hvala.
Josip Đakić replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Radin, rekli ste, najprije nije bilo ničega a onda se dogodio i nadzor i povjerenstva itd.. Pa ja bih samo htio podsjetiti da dogodila se depolitizacija policije kao i Hrvatske vojske u danom momentu, demokratizacije društva, europskih standarda i vrijednosti. I jasno je da ta depolitizacija koja je učinila svoje, jasno je definirala tko su osobe na kojim radnim mjestima, kakve stručne spreme, koliko godina itd.. Jasno je da i ovim što predlažete ima dobrih stvari, i ja bih se zapravo s nekima i složio da županijske skupine apsolutno budu te koje će građanski nadzor imati pod svojom kontrom i s obzirom da više nisu te koje odlučuju o potvrđivanju kandidata za načelnika policijske uprave nego su, formalno dolazi kod njih ali nema nikakvog utjecaja na izbor osobe koja će biti načelnik. Jasno ima još nekih poboljšanja koja bi trebala se učiniti, navesti opis i kada i na koji način je osoba saznala za neku povredu, to je vrlo bitno kako bi se u narednom periodu, to kažu i sindikati policije kako bi se već moglo znati da li ta prijava ili taj podnesak koji je doživljen prema povjerenstvu imao stvarnog opravdanja ili nema i kada se događaj zapravo zbio. To je ono što je propušteno ovdje možda napraviti. I trebalo je prihvatiti sindikalne primjedbe kao i primjedbe onih koji su u struci jasno rekli da ovdje ima manjkavosti i opet će biti propusta koji neće biti na dobrobit rada Hrvatske policije.
Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba HNS-a govoriti će poštovani zastupnik Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče. Predložene izmjene i dopune Zakona o policiji, sustavno mijenjaju nekoliko ne tako beznačajnih segmenata iz tog zakona. Kao što se vidi izmjene i dopune se odnose na prvenstveno civilni nadzor policije, odnosno uspostavljanje povjerenstva na pritužbe građana u svim županijama. Odredbom se propisuju poslovi Ministarstva unutarnjih poslova koje obavlja radi stvaranja uvjeta rada policije, odnose se na međunarodnu suradnju policije, na europsku suradnju, te predstavljanje i sudjelovanje u radu tijela Europske unije kao i upućivanje policijskih službenika na rad u inozemstvu. Predlaže se izmijeniti navedenu odredbu na način da se rješenje o izboru kandidata kao i na rješenje o imenovanju policijskih službenika na radno mjesto žalba ne odgađa izvršenje. Također u tu odredbu dodano je rješenje o prijemu budući je u dosadašnjoj praksi uočeno da se na izvršenost rješenja o prijemu u slučaju žalbe čeka iznimno dugo, te postupak prijema gubi smisao jer i u slučaju potrebe žurnog popunjavanja radnog mjesta ovaj postupak može trajati neprimjereno dugo. Predlaže se da se od obveze oglašavanja slobodnih radnih mjesta rukovodećih policijskih službenika izuzmu radna mjesta potkategorije niži rukovoditelj budući da se radi o velikom broju radnih mjesta što predstavlja veliko opterećenje prilikom provedbe postupka izbora na ta radna mjesta. Predlaže se obveza objave slobodnih radnih mjesta, propisati samo u slučaju popune radnih mjesta na osobni zahtjev i to na određeno vrijeme. Također predlaže se i uskraćivanje propisanih rokova za podnošenje zamolbe i rokova za njihovo rješavanje. Predlaže se izmijeniti odredba članka 120 stavka 1. točke 1. Zakona o policiji kojim je propisan prestanak službe po sili zakona utvrđivanjem prava na mirovinu a radi usklađivanja s propisom iz područja mirovinskog osiguranja. Dalje, predlaže se odgoditi stupanje na snagu odredbe članka 21. stavka 1., 2. i 3. Zakona o policiji koji bi trebali stupiti na snagu 1. siječnja 2015. godine uzimajući u obzir tešku gospodarsku situaciju u kojoj se Republika Hrvatska nalazi uslijed višegodišnje recesije kao i činjenicu da za primjedbu odredbe članka 21. stavka 1., 2. i 3. Zakona o policiji nisu osigurana sredstva u državnom proračunu te s druge strane potrebu da za policijske službenike budu propisana otpremnina na specifičan način. Predloženom odredbom prolongira se njezino stupanje na snagu do 1. siječnja 2017. godine. To je ono što se predlaže kao izmjene i dopune u ovom Prijedlogu Zakona o policiji. Mi ćemo se iz kluba Hrvatske narodne stranke-Liberalnih demokrata referirati više vezano kao što su i prethodni kolege civilni nadzor rada nad radom policije. Jasno je da kao Liberali mi u HNS-u smatramo da je civilni nadzor nad policijom, uostalom kao i nad vojskom, tajnim službama i ukupnim represivnim aparatom države obavezan. Kao i u svim drugim demokratskim državama to je naprosto osnovni postulat civilne, liberalne, demokratske države. Naime, mi smo se kao građani, pojedinci zajednički odlučili živjeti u uređenom društvu i zato smo stvorili državu kako ne bi sukobe rješavali sami, međusobno, država je za nas uspostavila mehanizme zaštite od nas samih, policiju, sudstvo. Kako policija jedina uz vojsku ima pravo vršiti represiju pa i oružjem neophodan je civilan nadzor tog i takvog rada. Svima je jasno da bez obzira na kazneno djelo koje neki pojedinac učini tom istom pojedincu ne smiju biti povrijeđena njegova ljudska prava i taj isti pojedinac ima pravo na pravnu zaštitu ali na pravičan i korektan odnos policijskih službenika spram njega sve bez ili u okviru neophodne minimalne primjene sile. Mi u Hrvatskoj imamo sreću da je naš sustav policije, pravila ponašanja policijskih službenika i službenica, njihova naobrazba i odgoj na zavidnoj razini. I zaista možemo reći da u posljednje vrijeme o radu policijskih službenika ne čujemo ništa ili vrlo malo. U ovoj zemlji gdje se svaki sumnjivi a kamoli negativan događaj medijski dramatično prenapuhava a o policiji se nema što govoriti to naprosto znači da policija svoj posao radi dobro. Koliko se sjećam u zadnje vrijeme najviše se o policiji govorilo zbog nezadovoljstva djela policajaca oko novih ljetnih polo majici pa je stoga napravljen slučaj u najmanju ruku kao da o tome ovisi sigurnost zemlje. Ponovio bih, dojam je da su nakon dugo, dugo godina policijski službenici i službenice primjer uljudnog i kontroliranog ponašanja što ide za pohvalu njima, svakom pojedinačno i cijeloj službi a nije da rade u idiličnim uvjetima niti društvene klime, niti prijateljski raspoloženih građanki i građana. Čini mi se čak štoviše da su mediji uspjeli ovakvo ne baš idealno stanje u društvu pretvoriti u stanje sveopće tragedije. To sigurno ne povećava pristojnost i neagresivnost građana spram policijskih službenika. U takvom okruženju nije jednostavno biti policajac ili policajka. No bez obzira, jasno je da svugdje ima loših i neprofesionalnih državnih službenika pa i policijskih djelatnika. Pošto se radi o vrlo osjetljivim područjima ljudskih prava te mogućnostima okrutnog postupanja neophodan je pojačani nadzor. Osim unutarnjih kontrola i službeničkih stega kod djelatnosti represivnih aparata neophodan je i civilni nadzor. I zato je osnovano Povjerenstvo za rad po pritužbama građana. Zbog velikog broja predmeta sadašnje Povjerenstvo za rad po pritužbama nije u stanju riješiti ni desetinu predmeta godišnje. Zbog toga je ministarstvo predlaže ovim izmjenama zakona osnivanje povjerenstva na razini svake uprave što znači na razini svake županije. Mislim da je to i logično rješenje kako bi se pritužbe mogle riješiti na kvalitetan način i u zadovoljavajućem roku i kako bi povjerenstvo odnosno povjerenstva mogla djelovati efikasno te ispunjavati u cijelosti svoju svrhu. Na saborskom Odboru za ljudska prava bila su tri sporna momenta iz predloženih izmjena i dopuna zakona. Prvo, bio je sporan način odnosno mjesto biranja članova povjerenstva i njihovih zamjenika. Naime, postojala je vrlo razumna primjedba da predloženi način biranja postavljen pred Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina zadatak koji svojim opsegom može zagušiti rad odbora. Treba raspisati javni poziv, izabrati 126+6 članova i njihovih zamjena. Opravdan je strah da se tim načinom pred odbor stavlja preopsežan zadatak i postoji realna mogućnost da se na javni poziv na prijedlog organizacije civilnog društva i nevladinih organizacija javi po 50-ak osoba iz svake županije, što znači oko 1000 ljudi koje povjerenstvo treba izabrati i od njih predložiti 126 najboljih koje bi potvrdio onda ovaj Sabor. Osobno smatram da se treba pronaći način da se na razini policijskih uprava odnosno županija izaberu članova povjerenstava i njihovi zamjenici na razini županija. Oni mogu kao gotov prijedlog eventualno doći na saborski Odbor za ljudska prava koji može izvršiti konačnu provjeru i može donijeti krajnju odluku te imenovati članove povjerenstva. Drugo rješenje bilo bi povećati broj članova jedinstvenog povjerenstva te strukturirati i urediti rad povjerenstva određenim pravilnikom. Drugo što je bilo sporno je prijedlog da članovi povjerenstva rade bez naknade te da su članovi Povjerenstva za rad po pritužbama osobe koje uživaju profesionalni i osobni ugled u javnosti te da svoju funkciju obavljaju kao počasnu funkciju. Mi u HNS-u smatramo da članovi takvog povjerenstva koji naprosto moraju vršit svoju funkciju po pritužbama građana trebaju biti za svoj rad obeštećeni novčanom naknadom. Ta naknada može biti i simbolična, ali čini nam se da je to vrsta posla koja zahtijeva puno značajniji angažman od počasnog kako je navedeno u članku 2. o dopuni članka 5. u 5.d Prijedloga izmjena i dopuna Zakona o policiji. I treći sporni dio iz predloženih izmjena i dopuna jest u članku 5.d predloženih izmjena i dopuna gdje se navodi da član povjerenstva ne može biti član političke stranke. Smatramo tu odluku duboko diskriminatornom. Radi se o počasnoj funkciji uglednih članova lokalne zajednice, a to između ostalog jesu i članovi političkih stranaka. A za sve članove i ovako se predviđa postupak temeljne sigurnosne provjere. Mi u HNS-u ne vidimo baš nikakav razlog da se na ovakav način potpuno suprotno općim pravima diskriminira članove političkih stranaka uz ponovljenu primjenu da je to flagrantno kršenje općih i ljudskih prava. Mislimo da bi predlagač morao razmisliti o navedenim primjedbama jer bi nam svima morao biti cilj isključivo efikasan rad povjerenstva. Bojimo se da je ovakvim rješenjem zadovoljena forma, a da će se svrha i učinkovitost rasplinuti u stalnom popunjavanju članova povjerenstava na razini policijskih uprava odnsono županija. Uz navedene primjedbe, klub HNS-a Liberalnih demokrata prihvatiti će navedeni Prijedlog zakona o policiji. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo uvaženi Franko Vidović, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Blažekoviću, u načelu podržavam vašu raspravu, ali zbog cijele javnosti, zbog onog što je ovdje prije izneseno pa i dijela koji ste vi spomenuli u vezi otpremnina dužan sam reći. Temeljem Zakona o policiji iz 2011. godine u vezi otpremnina koje su trebale, otpremnine su tad trebale stupiti na snagu 1.1.2013., ne slučajno 1.1.2012. npr. Nakon izmjena i dopuna od 12. mjeseca 2012. taj je rok prolongiran na 2015. siječanj, a s ovim najnovijim izmjenama ga prolongiramo na 1.1.2017. Ali o čemu se tu doista radi? Po prethodnom Zakonu o policiji otpremnine su bile osam puta manje i iznosile su oko 14500 kuna bruto sa pripadajućim doprinosima i davanjima po zaposleniku, a u skladu sa kolektivnim ugovorom za državne službenike i namještenike. Prema podacima Ministarstva unutarnjih poslova oko 500 ljudi godišnje odlazi u mirovinu i ukupna cifra po prethodnom zakonu iznosila je za otpremnine 7 milijuna i 250 tisuća kuna. Po novoj odredbi Zakona o policiji koji je donesen 2011., a gle čuda od 1.1.2013. je trebalo tupiti na snagu, ukupna cifra za otpremnine osam puta veća za 500 ljudi, odnosno ona iznosi 63,5 milijuna kuna. Prosječna isplata po zaposleniku bi iznosila 127 000 kuna bruto. Ovo iznosim znajući da je ministarstvo već u ovoj godini osiguralo rebalansom 100 milijuna kuna za plaće i ostala materijalna prava zaposlenika. A cijeloj javnosti ostavljam za pitanje da li je to doista pravična otpremnina za godine provedene u službi. Hvala.
Druga replika, poštovana Sonja König.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče našeg Sabora. Poštovani kolega Blažeković, govorili ste u svojoj raspravi između ostalog i o sastavu članova Povjerenstva za rad po pritužbama i o prijedlogu koji u startu eliminira, da eliminira 10% naših sugrađana, 10% našeg stanovništva da se kandidira, da se uključi, da sudjeluje u radu Povjerenstva, zapravo da radi na dobrobit naših građana. Riječ je o prijedlogu koji propisuje da član Povjerenstva ne može biti osoba koja je član ili članica političke stranke i po tom pitanju apsolutno dijelim vašu zabrinutost jer time gubimo mogućnost da i oni koji su se odlučili na javno djelovanje i na to da svojim sugrađanima pomognu to i čine, a to je suština ili bi barem trebala biti suština politike, to je po mom mišljenju i suština ili bi barem trebala biti djelovanja političara i političarki. Tim više zabrinjava takav prijedlog i zbog toga, zapravo i zbog činjenice da postoji deficit kandidata, vidjeli smo da je jedva oformljeno jedno Povjerenstvo od tri člana, a sada se predviđa osnivanje dodatnih Povjerenstava koji ukupno trebaju imati 120 odnosno 126 člana. A po ovom prijedlogu niti jedan od njih ne smije biti član političke stranke. I moram reći, ako se to u našoj zemlji uopće smije reći ovim prijedlogom zakona političarke i političari su uistinu diskriminirani. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice König točno je i to treba napomenuti još jednom. Ja mislim da je tu došlo do nekakve zabune i da će to predlagač naprosto maknuti, jer čuli smo i nekakva objašnjenja da to ide u skladu sa depolitizacijom funkcija, a to nema nikakve veze jedno sa drugim. Radi se o civilnom nadzoru i on stvarno nema nikakve veze sa depolitizacijom u ovom slučaju policije, jer civilni nadzor jest točno suprotno od policija, tako da predlažem da se ta druga alineja ako mogu to reći samo izbaci van jer piše: "Članovi Povjerenstva za rad po pritužbama ne može biti osoba koja…" pa onda kaže "nije državljanin RH je član političke stranke". Samo da "to je član političke stranke" da se izbaci iz članka 5d. Prijedloga izmjena i dopuna ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HDSSB-a govorit će uvaženi Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče. Evo već i ovaj tjedan se susrećemo i čini se naizgled da ovaj zakonski prijedlog, odnosno sa konačnim prijedlogom zakona je jedno tehničko pitanje, odnosno odnosi se na dva članka u Zakonu o policiji, a to je članak 5. I danas malo rjeđe spominjani članak 128. sa stavkama i odredbe članka 21. stavka 1., 2. i 3. zakona. Naime, radi se o tome da kako je netko već rekao ovdje da su otpremnine, dakle policajaca koji odlaze u mirovinu, dakle odgađane, isplata je odgađana od 2011. godine pa je ona Vlada, dakle to izmjestila u 2013. godinu pa je onda rečeno da će biti isplaćeno do 1. siječnja 2015. i evo sada zapravo je to 1. siječnja 2017. godine. Što to kada gledamo taj slijed što to znači? Reklo bi se ovako u narodnoj poslovici brigo moja prijeđi na drugoga. Dakle, jedna Vlada na drugu, pa druga na eventualnu možebitnu treću Vladu. Ne znam koja će biti. Dakle, jednostavno odgađa. Ili pak oni koji čekaju na ovu isplatu, a prema statistici, odnosno podacima Državnog zavoda za statistiku imamo dakle plaće koje su 12, 10 ili 6 puta, dakle veće su te otpremnine od obične plaće koju policajci primaju. Prema tome, dakle različito prema pojedinom statusu koji je zakonom reguliran. Dakle, 6 plaća, 10 ili 12 plaća kad se odlazi u mirovinu. Prema tome, ako je to odgađano od 2011. godine na 2013., pa 2015., to je šest godina ili kako bi rekli opet u Dalmaciji "čekaj krenut će dok trava naraste". Dakle, razlog tome je jasno napisan što je pomalo neću reći neuvjerljivo i pomalo zapanjujuće, dakle da se radi o tome, da se ovo stupanje na snagu ovih odredbi se vrši zato što država Republika Hrvatska se nalazi u višegodišnjoj recesiji i činjenici da nema novaca. To je objašnjenje koje piše u ocjeni stanja ovog zakonskog prijedloga. E sada kada razmatramo kako to kaže ovdje da smo u recesiji i da nema novaca za isplatu, dakle tih otpremnina onda se pitamo za što sve drugo ima novaca osim za naše hrvatske policajce? Ja ne bih htio sad biti, dakle nabrajati sve ono što se potrošilo, utrošilo i kamo sve novci odlaze. Ali kada bi pitali one u školstvu oni bi tako isto rekli, dakle nema ni za školstvo. Kada bi pitali liječnike u zdravstvu i za njih nema novaca. Pa dobro gdje su novci? E međutim, malo prije nego što sam došao za ovu govornicu dobio sam jedan telefonski poziv u kojemu ljudi, odnosno jedan čovjek kaže da hrvatska policija uživa povjerenje hrvatskih građana, međutim je pomalo i gubi. Naime, u nekim selima Brodske Posavine pojavili su se tzv. lopovi doslovce tako lopovi koji svaki drugi dan ili tjedan odrede drugo selo za pljačku i to poljoprivrednih strojeva, dakle kosilica, trimera, kazana za rakiju jel' onih koji su od bakra jel' i odnose. Kada dođe policija napravi se zapisnik na poziv dakle policije napravi se zapisnik i kaže izvijestiti ćemo vas o tome. Međutim, to su štete relativno male vrijednosti pa nema tako elemenata da progonimo to. Pa čak se događa i to da ljudi utoče gorivo na benzinskoj crpke i ode sa benzinske da ne plati. Onaj tko radi na crpki ne vidi ili nema kameru, nemaju sve crpke kameru jel', i kada dođe policija, napravi zapisnik a to je premala šteta, samo 500 kuna je natočio goriva. Ja bih volio, i ti ljudi bi voljeli, kada bi se policija barem nakon 2 godine bila istraga ili ne bila, bio očevid ili ne bio, dakle da kaže tim ljudima, dođu u selo i kažu radili smo, nismo mogli naći tragova tih pljačkaša, tih lopova, tih kriminalaca i ne možemo vam pomoći. Pa bar tako, bar da lijepa ljudska riječ svaka vrata otvara pa i naša policija može doći onda pa to reći. Trebaju li ti ljudi koji su dakle sastavili zapisnik zajedno s policijom tražiti mišljenje ovo sad govorimo o povjerenstvima koja će se stvoriti u svakoj županiji, trebaju li oni, dakle prema njima nije postupljeno nikakvom fizičkom silom, represijom itd. ali nisu zadovoljni sa ovom činjenicom da nije ništa učinjeno niti su oni uopće obaviješteni o rezultatima istrage, potrage itd. Trebaju li i oni podnijeti povjerenstvu koje će se formirati u županiji, svakoj policijskoj upravi, dakle u županijama, 21, također predstavku u svezi ovakvog postupanja policije? Evo, jedno pitanje koje sam maloprije dobio kažem putem telefonskog razgovora. O drugim stvarima gdje dolazi do kršenja ajde da kažem ljudskih prava, primjene fizičke sile ja mogu nabrajati puno toga. Evo imamo, mislim da nema zastupnika možda ni kod vas u Vladi da gospodin Miletić iz Rijeke nije pisao u svezi postupka prema njemu u Rijeci jel' navodi i članak Kaznenog zakona po kojemu je on privođen, ispitivan itd. ali kaže da iza toga netko stoji, to je njegova sumnja. I to nekakva kako bih rekao krupna riba ili krupna zvijer, ne znam kako. Ja ne bih htio da nitko od nas ili pak onih u izvršnoj vlasti postupaju po onoj pjesmi A. B. Šimića i da izvode krive zaključke iz te pjesme koja se zove "Opomena, čovječe pazi da ne ideš malen ispod zvijezda" pa onda ja mogu raditi što god hoću jer ja sam velik. A onda se to odnosi i na postupanje policije. Ili pak slučaj u Vukovaru sa braniteljem Pajčićem koji je pao po navodu policije i tako jedno 5, 6 puta pao, udario glavom u betonsku podlogu jel', tako on pada 5, 6 puta i udara glavom o podlogu. Ili pak o postupanju policije sa gospodinom Frančiškovićem, znamo i to da je proglašen paranoidnim šizofrenikom itd., sve za eventualne dnevne potrebe. Ili pak, ali to još ne spada u domenu Hrvatske policije, dakle intervenciju nad BBB-ima '90. godine u Maksimiru, ali kasnije je taj isti koji je izdao naredbu za intervenciju nad navijačima Dinama je vodio i fabricirao nalaze gospodinu Glavašu u Osijeku jel' tako. Tako da jedan kontinuitet lošega rada i rada protiv da kažem općih interesa i općeg dobra dakle postoji i koji se prenio i u Hrvatsku policiju. Dakle, gospodin Faber jel'. S druge pak strane slušamo prije tri dana, na Dan žena 8. ožujka, kako je jedan vozač u Splitu svojim vozilom ili ukradenim vozilom udario policajca pa je bježao jednoj patroli pa je došla druga pa su, to je kao u onim američkim filmovima naganjanje bilo. Imamo i drugih slučajeva gdje se čak i vatrenim oružjem dakle pucalo na policiju. Imamo slučaj da tri policajca nisu mogli privesti djevojku od 50 kg tjelesne težine jel', da je upotrijebila i ona fizičku silu i da su tri policajca imali silnoga i grdnoga posla da nju savladaju i privedu, itd. Dakle, uz ovo povjerenstvo ja bih rekao da bi ponekad i policajci koji imaju ograničene ovlasti, dakle pozornici oni obični policajci, osim interventne policije koja onda ima ovlasti upotrijebiti i oružje itd. trebalo osnovati možda i kontra povjerenstvo. Dakle, za zaštitu policajaca od ovakvih osoba koje su zaista, koje je teško privesti ili koje pak se ne libe upotrijebiti silu u kontaktu sa policijom. Dakle, ima elemenata kao što i kod liječnika imate udruge pacijenata itd. ali imate i slučajeva da pacijenti ili rodbina napada liječnike, fizički hoće da se obračuna, ako mu ne da ono što on hoće. A to što mu liječnik objašnjava da mu nije po zakonu da ga to ne pripada, toplice ili ne znam ni ja što, to njega ne zanima. Imate sukob između rodbine, pacijenta i liječnika. To sam doživio ne znam koliko puta. On je sebi utuvio u glavu da on baš to ima pravo. Pa tko će zaštititi, imamo li udrugu za zaštitu liječnika od takvih? Kao što bi trebalo čini mi se ponekad postojati i povjerenstvo za zaštitu policije od ovakvih postupaka pojedinaca uglavnom jel' ili pak nekakve grupe koja ima također određene namjere da skrije svoju rabotu kriminalnu, a onda upotrijebi i silu protiv policije. To što je to 21 povjerenstvo diljem Hrvatske po 3 člana i 3 zamjenika je dobro, u neku ruku decentraliziramo to povjerenstvo koje je sad jedinstveno i mislim da će broj slučajeva koji će se time rasporediti po cijeloj Hrvatskoj, po povjerenstvu biti manji nego sad ovakav pritisak na ovo središnje povjerenstvo koje imamo. No, nisam zadovoljan time što svaka osoba koja želi napisati ili napraviti podnesak protiv rada policije nema izravan pristup povjerenstvu. Dakle, policija dostavlja, ona obradi sve i onda to dostavi povjerenstvu. Privatno lice nema izravnog, izravnog kaže, pristupa povjerenstvu. Kako će to povjerenstvo saslušati tu osobu, kao će ono procjenjivati činjenice koje će podastrti policija a radi se dakle o civilnom, građanskom povjerenstvu? Dakle, teško je to procijeniti. Hoće li biti objektivna ili će nezadovoljstvo biti još veće? Teško je sad procijeniti to. O statistici, o tome koliko je bilo pritužbi 2400, pa je onda uvaženo 220, pa je onda odbačeno još 75%, znači ostalo je samo jedan vrlo, vrlo mali postotak oni gdje bi zaista policija imala nekakvu odgovornost u svojoj službi za postupanje u svojoj službi, teško je govoriti upravo iz razloga što upravo i ovo povjerenstvo središnje također nije imalo kontakta sa, izravnog kontakta sa onima koji podnose prigovor protiv postupanja policije. E sad, u članku 5.d kaže ovako: "Članovi povjerenstva, dakle ima ih 21, za rad po pritužbama su osobe koje uživaju profesionalni i osobni ugled u javnosti." Je li mjerljiv profesionalni i osobni uglade u javnosti? Imamo li mjerila kojim to možemo izmjeriti? I neki dan smo raspravljali upravo u svezi toga, dakle te svoju funkciju koju obavljaju kao počasnu funkciju. Dakle, član povjerenstva je i počasna funkcija kao što mi se čini da bi možda mogla biti analogija ili usporedba sa sucima porotnicima koji zapravo tamo budu na sudu a zapravo uglavnom ništa ne odlučuju, koje bira Županijska skupština, dakle Županijska skupština bira suce porotnike. A ovdje ovo povjerenstvo evo bira Odbor za ljudska prava Hrvatskog sabora ili pak postoji dvojba da i ove članove povjerenstva i zamjenike biraju Županijske skupštine. Dakle postoji jedna dvojba, ovo je konačni prijedlog zakona, možda se može još amandmanom nešto učiniti, nešto pridodati ali teško. Druga stvar koja se pojavljuje ovdje u raspravi je mogu li članovi stranaka biti članovi povjerenstva, jer je ovdje određeno da kao što i policija treba biti apolitična, da i članovi povjerenstva budu apolitični iako se radi o građanskom nadzoru a ne djelatnicima policije, dakle to je građanski nadzor. Mislim da časnih, kako ovdje kaže, da osobe koje uživaju profesionalni i osobni ugled ima i u strankama, oni ne smiju biti visoki dužnosnici stranke, ne smiju biti na funkcijama ne znam gradonačelnika, ili ne znam ni ja što, ali u strankama ima da kažem i oni koji nisu tako istaknuti ali su članovi stranke. Pa evo o tome treba također razmisliti. Hvala lijepa.
Vrijeme. Imamo tri replike. Prvo poštovani Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić, u jednom djelu se ne mogu s vama složit, odnosno s vašim izlaganjem a to je da Hrvatska policija ne radi dobro svoj posao. Pa ako hoćete, i kad je riječ o gospodinu Faberu, vjerojatno vaša iskustva s gospodinom Faberom, radi svima poznatog slučaja zapravo dovodi do vaših ocjena. Moja iskustva sa njime, a dugo sam s njim surađivao govore da je on ipak pored vašeg mišljenja jedan vrhunski, vrhunski profesionalac. S druge strane, vama isto poznato kao i svima ovdje da gospodin Faber nije ni pisao optužnici niti u prvom, niti u drugom stupnju niti konačno donio presudu koja vas u ovom slučaju interesira. Dakle, odmah me to asociralo na sljedeće, dakle uloga upravo ovog povjerenstva, ili povjerenstava o kojima ovdje razgovaramo ukoliko budu radili svoj posao neće samo doprinijeti zaštiti ljudskih prava i prava građana, nego će zapravo zaštiti i ugled policije. Jer često se u javnosti stvori slika da su policajci grubi i brutalni i kad se napravi istraga i iz MUP-a dođe informacija da to nije bilo to to nitko ne vjeruje, ali ja sam uvjeren kad to konstatira dakle Povjerenstvo za civilni nadzor da će zapravo se onda njima vjerovati. I dakle, to ne samo da će stimulirat dobar rad policije nego će i skinut ili skidat u dobrom djelu slučajeva ili broju slučajeva i eventualne nejasnoće i krive optužnice.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Lučin, vi ste vrlo blizu govornice ali niste dobro čuli što sam ja rekao. Naime, ja uopće nisam rekao da Hrvatska policija loše radi. Ako vi mislite da sam ja svojom da kažem kritikom na gospodina Fabera govorio o lošem radu policije, pa nije Faber cijela policija. Gospodin Faber je fabricirao i uzeo si za pravo da pakira kao što vi kažete u poznatom slučaju, slučaju Glavaš, dobro to je jasno. Prema tome, osim toga čovjek ima iskustvo još iz Jugoslavenske milicije pa onda nije problem to. Prema tome, kontinuitet postoji. Prema tome nisam ja govorio o lošem radu policije nego sam govorio o pojedinačnim slučajevima koji se javljaju u običnom životu a ja o običnom životu i našoj Slavoniji govorim uvijek i uvijek ću govoriti. Ja mislim da je gospodin Evelin to i pribilježio i registrirao što sam rekao, ništa lošega ja nisam rekao. Samo sam rekao da se uspostavi bolji kontakt između građana i policije i ništa drugo. Da se dođe kod građana i kaže nismo ništa pronašli, ne znamo tko je i to bi ljude valjda u neku ruku utješilo ajde ako ništa drugo. Ovako, oni ne znaju šta se uopće događa ni šta se radi. Bili, otišli i nema ih više. Eto to.
Druga replika, poštovani Dražen Đurović.
Hvala. Pa znate kolega Grubišić, kako se kaže ako ne želiš da se problem riješi onda osnuj povjerenstvo a ako ne želiš da se u 21 županiji išta riješi onda osnuj 21 županijsko povjerenstvo i po mogućnosti tom povjerenstvu ne daj nikakve ovlasti, ne daj mu nikakve ingerencije, ne daj mu nikakve alate i onda ćeš imati, a u njega stavi ugledne ljude i onda ćeš dobiti zapravo upravo ono što i želiš, dakle da dobiješ još 21 smokvin list. Pri tome ne dovodim uopće u pitanje Hrvatsku policiju koja uživa vrlo visok ugled u hrvatskom društvu koja je dobro organizirana i koju hrvatski građani većinom podupiru. Ali svi znamo da u proteklih nekoliko godina je nekoliko županijskih načelnika smijenjeno, da su pokrenute istrage protiv njih. Mnogi od oni koje je ova vlast postavila upravo zbog sumnje u koruptivna djela, brojni načelnici, djelatnici PNUSKOK-a, brojni voditelji na nižim razinama. Prema tome, očito je da u zapovjednom lancu i u vodstvu policije ima itekako problema korupcije i sličnih stvari za koje bi trebao itekako, bio dobar građanski nadzor ne samo u onom postupanju bazične policije. Međutim, uspostavom ovakvih povjerenstava koje naravno nemaju kao što sam rekao ni alate, ni ingerencije, ni sredstva, ni pravo a ne postoje ni sankcije ikakve prema policiji i ako se neće ispoštivati njihovo djelovanje zapravo dobivamo i formiramo samo 21 smokvin list u 21 županiji. I zato smatram, imamo mi sličan model i slične obrasce i kada je riječ o radu i obavještajne zajednice također, da se ne zanosimo, dakle i slična smo mi tijela i tamo formirali koja zapravo služe samo kao smokvin list.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Đurović, da ja sam čuo da je građanski nadzor tajnih službi da mnogi u tom, dakle građanskom nadzoru nikada nisu bili u onom centru za komunikacije, niti znaju tehnologiju niti išta. Oni obave to što obave, daju svoj komentar u javnost i gotovo. A što se tiče povjerenstava, pa evo sada imate i jedno povjerenstvo koje, vidite kako je efikasno. Dakle mislilo se, evo ja ne branim gospodina Tonkovića, ali da bi možda bilo efikasnije to podijeliti po županijama. Dakle učinkovitiji rad tih povjerenstava. Ja znam da neće puno pomoći jer vidite, nema izravnog kontakta između, onog što je, čini mi se Horvat reko, nema izravnog kontakta između onoga tko podnosi taj podnesak, dakle osobe koja je nezadovoljna postupanjem policije i tog povjerenstva, dakle potpuno je izbjegnut, jedna strana, povjerenstvo nije dostupno jednoj strani. A kako će onda raditi uopće to povjerenstvo? I tu se dijelom slažem s vama. Hvala.
Treća replika poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Poštovani kolega, u svojoj raspravi, eto i kao liječnik, ali i to nije prvi put, mnogi tako kolege liječnici raspravljaju kada raspravljamo o položaju, statusi i problemima i u pravosuđu i u policiji, sada prilikom izmjena ovog Zakona o policiji da bi eto i liječnicima trebalo posebno i povjerenstvo i posebna zaštita i oni su često i ugroženi u svom poslu itd.. I sve to stoji. Međutim, ne stoji upravo, i potrebno je to razlikovanje jer i policija i pravosuđe, dakle i suci i policajci dio su strukture vlasti. Oni imaju posebnu zadaću, pogotovo policajci. Njegova je dužnost dakle, ne da se izloži kao i svaki građanin, da spasi drugoga, jer to drugi nije ako je on u pogibelji. Posao policajca je da u svojoj dužnosti, u svom poslu izloži vlastiti život. A to niti je vaša dužnost niti je moja dužnost. I upravo iz razumijevanja te stvari i upravo i zato povjerenje građana, možemo imati i 101 primjedbu, ali upravo, oni su jamac sigurnosti, oni su dužni izložiti vlastiti život da bi vas zaštitili. A vi to niste, vi ćete ga operirati. Ali ako vas on poslije, napadati dakle, ili neku drugu situaciju onda vi to niste dužni izložiti vlastiti život da biste drugoga spasili. Zbog toga oni moraju imati i posebne dužnosti a bome i posebne ovlasti, upravo da bi ispunili tu ustavnu i zakonsku zadaću. Hvala.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala. Kolegice Ingrid, vi i ja imamo često ista razmišljanja, barem u nekim stvarima. Naime, uvjeren sam i vi kao i ja [[Upadica: Generacija.]] Molim? Generacija, nije, ne znam, mlađa je ona. Uvjeren sam kao, vi ste uvjereni kao i ja da naša Hrvatska policija danas sasvim sigurno ima daleko veći stupanj povjerenja građana nego li ona nekakva ranija, ajde da kažemo milicija što je bila, to je sasvim sigurno. A to da pojedine primjedbe, slučajeve koji se događaju evo svakodnevno, da ne kažem, da ih ne treba iznijeti, pa pri tome raspraviti o ovlastima ili pak o tome da je netko prema policiji učinio nešto što ne priliči običnom građaninu. O tome sam govorio i da bi možda čak bilo dobro i nekakvo, ajde tako ga nazovimo kontra povjerenstvo osnovati da se vidi kako neki ljudi da kažem prema policiji postupaju zaista nevjerojatno. Ima i takvih slučajeva, nisu svi slučajevi tu da građani podnose. Mogli bi policajci ponositi podneske protiv nekih građana koji su u pijanom stanju, ne znam ni ja u kakvom. Točno je da oni možda moraju i istrpiti ali ponekad je vrlo teško istrpiti nekoga tko je u pripitom stanju, ima 3,5 promila alkohola i onda ga trpi, mislim strašno. Ima svega, ali ja sam neke stvari samo iznio ovdje jasno i glasno da o tome raspravljamo. Eto hvala lijepo.
Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba DC-a, Novog vala i Reformista poštovana Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine zamjeniče ministra. Naš klub pozdravlja ovaj zakonski prijedlog za unapređivanje rada Povjerenstva za rad po pritužbama Ministarstva unutarnjih poslova. Međutim prije svega bi naglasili da ovo nije nikakav tehnički zakon kao što se to danas moglo čuti, riječ je o zaštiti ljudskih prava i sama činjenica postojanja tijela kojem se građani nezadovoljni postupanjem policije mogu obratiti predstavlja jedan značajan doprinos zaštiti ljudskih prava. Ja ću podsjetiti na jedno od mjerila za zatvaranje poglavlja 23.-Pravosuđe i temeljna prava bilo je upravo usvajanje novog Zakona o policiji kojim bi se ostvarila jedna od pretpostavki za poduzimanje mjera za poboljšanje učinkovitosti i neovisnosti policije. To je uključivalo ako se sjećamo i depolitizaciju, specijalizaciju te povećani profesionalizam policijskih službenika. U slučaju pritužbi građana na djelovanje policije uveden je institut tzv. civilnog nadzora koji se sastojao od 3 člana povjerenstva, 2 člana su predstavljala javnost i dolazili su iz redova građana, a treći član iz redova struke i to povjerenstvo čiji danas evo rad unaprjeđujemo djelovalo je u drugom stupnju. Kada pogledamo izvješće našeg saborskog Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, 11. veljače 2014. godine ono je raspravljalo o radu Povjerenstva za postupanje po pritužbama Ministarstva unutarnjih poslova i zaključilo da to povjerenstvo doista ima određenih problema u radu. Dakle povjerenstvo nije uspjelo riješiti onaj broj predmeta koliko je dobilo, nisu mogli odgovoriti strankama u onom propisanom roku od 30 dana na njihove pritužbe, nisu čak ni u nekim dužim rokovima uspjeli odgovoriti, u velikom broju slučajeva uopće nisu odgovorili i dakle za ovakvu neažurnost i neučinkovitost u radu, dosadašnjem radu povjerenstva očigledno su se iskristalizirali neki razlozi, a to je da je broj predmeta koje je povjerenstvo zaprimilo daleko veće od onoga što oni mogu odraditi. Da su ti predmeti bili različiti i sa općinske razine i sa regionalne razine, lokalne razine, regionalne pa i nacionalne, isto tako različiti su bili sami predmeti, bilo je i područja koja se uopće nisu ticala samog djelovanja povjerenstva i to je sve dovelo do jedne prilične neučinkovitosti samog povjerenstva. Mi smo ovdje govorili o toj volonterskoj funkciji samih članova povjerenstva. U našem klubu smatramo da taj volonterski rad ipak treba na neki način, uopće rad ovog povjerenstva treba vrednovati jer ukoliko se taj rad ne vrednuje doista ćemo imati opet situacije, bez obzira koliko tih povjerenstava još napravili da jednostavno pristup poslu neće biti onakav kakav se očekuje. Ako u mnogim drugim povjerenstvima se rad ljudi nagrađuje onda mislim da bi se trebalo i u ovom povjerenstvu rad ljudi nagraditi, posebno jer se traže određene kvalifikacije, traži se da ljudi budu ugledni u društvenoj zajednici, traži se aktivan angažman. Mislim da na ovaj način šaljemo krivu poruku. Ako želimo doista štititi ljudska prava i kroz rad ovih povjerenstava onda oni koji su u tom povjerenstvu doista trebaju na neki način njihov rad biti vrednovan. Ne možemo imati standarde koje smo propisali i hvalimo se da smo ih propisali i dobro je da smo ih propisali, a s druge strane praktički ispada da je to samo forma i mislim da to nije dobro. Dakle apsolutno treba ova povjerenstva osnažiti, ulogu samog povjerenstva osnažiti, ali treba vrednovati rad ljudi koji rade u tim povjerenstvima da analiziraju pritužbe, da imaju i određene mogućnosti provjeravati, koristiti dokumentaciju, ne samo ono što se nađe u upravnom spisu unutar samog ministarstva nego da doista imaju neke mogućnosti i sami istraživati da li je baš sve ono što je napisano i npr. odbijeno od strane službenog tijela doista tako. Evo to su one osnovne primjedbe koje bi imali. U načelu smatramo da uz ovu napomenu, a to ćemo podnijeti amandman, da je potrebno vrednovati rad povjerenstva. Mi ćemo prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovani Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Škare-Ožbolt, evo upravo ono s čime ste vi završili ja ću se nastaviti. Ja sam suprotnog mišljenja, mislim da nagrade za rad povjerenstva ne znam što bi to bilo, da li bi to bilo plaća, da li bi bila to nagrada. Što znači jednom sveučilišnom profesoru koji bi se pretpostavimo našao u tom povjerenstvu naknada od 1000 kuna ili 1500 kuna? Hoće li biti te naknade zapravo mamac da ljudi uđu u Povjerenstvo da bi zaradili 1000 kuna, 2000 kuna. Koji će to ljudi biti? Ja mislim da smo mi kao društvo zaboravili na društvene obveze, da smo mi zaboravili na naše obveze prema građanima i da je to nekad bilo sasvim normalno da se radi u interesu društva, da ne treba sve plaćati jer nismo preuzeli ono najgore što je od neoliberalnog kapitalizma, a to je svaka komisija, svaki rad, svaki sastanak, svaki korak po stepenicama u neku instituciju treba platiti. Jer ako se neće platiti onda neće dobro obaviti. Ja mislim da ugledni građani ako to stvarno jesu ugledni građani, naravno da ugledni građani mogu biti bez posla pa su u neprilikama pa nemaju novaca itd. Ali to nije svrha povjerenstva. A da će oni istraživati to ja ne smatram da oni trebaju istraživati. Oni trebaju donositi zaključke na temelju informacija. Ako im nedostaju informacije prema kojima trebaju presuditi, odnosno trebaju donijeti nekakvu odluku tada trebaju zatražiti od službi da im dostave te i te informacije. Oni sasvim sigurno ne može se to povjerenstvo pretvoriti u neko istražno tijelo koje će se baviti onim poslovima za koje sigurno nije nadležno.
Na repliku odgovara uvažena Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani kolega Vukšić, mi smo u ovom Saboru osnivali puno povjerenstava koje su istraživale i bavile se poslom koji im je određeno zakonom. Manje-više sva su bila, ljudi u tim povjerenstvima su dobivali naknadu. Vi sad imate ovdje, iznijeli ste primjer sveučilišnog profesora. Pa ako sveučilišni profesor dođe u to Povjerenstvo i primi se ozbiljno posla njemu će trebati puno više vremena da proanalizira neki predmet, upustit će se čovjek u taj posao, provest će možda nekoliko sati, možda će cijeli dan provesti, možda će provesti nekoliko dana na rješavanju nekog predmeta. Možda stvari neće biti tako jasne kao što je izvješće je napisano. I zar vi mislite stvarno da bi netko trebao toliko vremena provesti i da bi rad trebao biti besplatan. Nećete dobiti, budimo objektivni. Ovo je 21. stoljeće. Nema više tih idealizama gdje će vam čovjek kojeg imenuje neka udruga iako je on sveučilišni profesor provesti danima i boriti se za nečija prava, a da za to ne bude adekvatno nagrađen ili barem simbolično nagrađen. Ali da bude nagrađen. Vi danas ako iz ovog izvješća vidite imate slučajeva da se povjerenstvo uopće nije sastalo, jer se ljudi nisu mogli naći. Ali nemaju nikakve ni obaveze da se nalaze, jer njihov rad uopće nije adekvatno tretiran. Prema tome, treba uvesti nekakve vrijednosti nagrađivanja njihovog rada. Ja mislim da treba i njihov rad treba poštovati, a na taj način ćete pokazati da će doista to povjerenstvo imati obavezu doista raditi, imati kvalitetu rada. A ovako imate, formirali smo povjerenstvo, formirali smo još mrežu povjerenstava [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] i nikom ništa.
Nova replika, Sonja König.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče našeg Sabora. Kolegice rekli ste među ostalog da je za neučinkovitost povjerenstva kriva ili kako već hoćete reći količina predmeta sa kojom su se susretali. Međutim, prema iskazima članova povjerenstava to nije točno. Oni tvrde da se nisu mogli sastati čak 25 puta od 50 sazvanih sjednica zbog toga što nisu imali zamjene. Ovim prijedlogom to se predviđa i zato ga pozdravljam. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovana Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Neki članovi Povjerenstva su iznosili u javnosti informacije da su predmeti, da količina predmeta koju su dobivali s obzirom i opseg posla koji su imali s obzirom na kapacitete, na uvjete, na nedolaske česte drugih članova Povjerenstva, na nesazivanje sjednice predstavljali su ozbiljan problem. I mislim da smo u tom smislu trebali istretirati ovaj prijedlog zakona na način da te probleme doista i uzmemo u obzir.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva se javila uvažena Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra, poštovane kolegice i kolege. Apsolutno se slažem. Mislim da su većina tako i govorila, svi koji su govorili u ime kluba govorili su da se, glavnina je govorila da se ne radi iako se radi o maloj izmjeni da se ne radi ni o kakvim tehničkim promjenama, nego upravo o takvim promjenama koje će i ja to tako smatram demokratizirati rad policije. Dakle, mi smo svi ove godine i možemo uočiti veliki napredak i sa svih strana i to je dobro da se tako više u Hrvatskom saboru raspravlja, a to znači da zaista tomu i jeste tako da se policija sve više profesionalizira i da odgovara zaista potrebama građana. Policija je najvidljiviji dio struktura vlasti koji je odgovoran za javnu sigurnost. Zadaća koju treba ispuniti da djeluje u skladu sa zakonom ali i međunarodnim obvezama u svakom trenutku mora biti takva da se poštuju ljudska prava i sigurno da i ovako mala izmjena tom cilju doprinosi. Sigurno da će ova izmjena doprinijeti ostvarenju ciljeva koje ima policijska služba, a to je prije svega važnost se poštuje vladavina prava, policijska etika i standardi u oblasti ljudskih prava, suština policijske odgovornosti prema zajednici, prema društvu u cjelini kojem služi kao i potreba za suradnjom sa tom zajednicom. Ako se samo podsjetimo koje su osnovne zadaće policije, policijskog službenika, prije svega da štiti javni red i mir, da štiti i poštuje osnovna ljudska prava i slobode svakog pojedinca, da sprečava kriminalitet ali jednako tako i da se bori protiv kriminalaca i da svakog osumnjičenika da osiguraju dokaze i da takvu osobu privedu licu pravde. Ali, često se zaboravlja istaknuti, iako to naši građani posebno cijene, to se često odvija daleko od svakih svjetla kamera a to je da pružaju pomoć i služe građanima i to svakodnevno. To su zadaće koje posebno su nezamislive dakle da se odvija jedna sigurnost, funkcioniranje zajednice bez tako posebne jedne zadaće kojoj često ne odajemo toliko priznanja koliko bi trebali. Smatram da će ovim izmjenama poboljšati se legitimnost i države i vlasti u cjelini, ovih svih segmenata i povjerenja građana u institucije. Da odgovara dakle upravo tim potrebama, očekivanjima javnosti i da koristi policija upravo autoritet države ali u interesu građana. Policija znamo svi ima posebna ovlaštenja, dakle i da povremeno ili privremeno liši pojedince nekih osnovnih ljudskih prava ali posebno onda možemo govoriti i o demokratskom postupanju jer se štite interesi zajednice u takvim slučajevima da se ograniči pravo uživanja prava pojedinaca a u ekstremnim slučajevima da upotrijebi i smrtonosnu silu. Kako doći do demokratske policije odnosno na kojem je putu Hrvatska prema ostvarenju tog jednog ideala? Naravno da sve one, neki pojedini slučajevi o kojima su pojedinci govorili i vjerujem da su govorili, to je jako važna i motivacija i način na koji se nešto govori, upravo u cilju dakle još veće profesionalizacije i poštivanja i respekta prema policiji, prema policajcima i prema policiji u cjelini za čistoću te tako važne gotovo i prevažne funkcije. Demokratski način obavljanja policijskog posla zahtjeva da policija stoji izvan politike. To je većina ovdje potvrdila da je tomu ipak danas tako. I da štiti demokratske aktivnosti i procese. U suprotnom kad tome tako ne bi bilo zaista sama demokracija bi bila ugrožena. Da bi opravdala povjerenje građana policija mora pokazati dakle svoj profesionalizam i integritet. Zato sve one zlouporabe koje se događaju, jer osnovno pitanje je, ali tu je jako važna i edukacija prema građanima koje često i policija u različitim akcijama provodi, što policija mora raditi, a što policija ne smije raditi. I gotovo kao u svakoj profesiji kao da je to sistem spojenih posuda, ako se ne radi ono što se treba onda se često radi ono što se ne treba. A kada je pitanje ovdje kod policije onda to može biti i kobno. Zato, svako upozorenje, ja vjerujem da će i ovim izmjenama, dakle i tim građanskim pojačanim nadzorom upozoravati upravo ne protiv policije nego za policiju i upravo kažem kako bi ona mogla opravdati povjerenje građana i ostvariti svoju zakonsku zadaću. Službenici u svakom slučaju, policijski službenici, u svakom slučaju moraju štititi ljudsko dostojanstvo i onog najvećeg odnosno osumnjičenika za najteži zločin, moraju postupati tako da se štiti ljudski integritet i ljudsko dostojanstvo. Važno u svemu tome su i principi koji su donijeti na Konferenciji za sigurnost i suradnju Europe još 1990. godine gdje upravo se govori o otvaranju policije i javnosti rada policije i građanskoj kontroli. Dakle, svi oni koji govore o nekakvom smokvinom lišću, vinovom lišću, koji su opsjednuti lišćem i biljkama i plantažama toga ovdje mjesta nema. Zato što još više dopunjavamo te zaključke još iz daleke 1990. godine i ove konferencije. Dakle, potrebno je i partnerstvo policije i javnosti. A u tome svakako da ključnu ulogu imaju mediji. Odnos policije i medija u edukativnom smislu i da približava rad policije i da govori o onim nepravilnostima. Ali, još ću ponoviti što sam već rekla jedanput u replici, ništa ne baca veću sjenu na rad policije a ovdje i samog Državnog odvjetništva jer po novom Zakonu o kaznenom postupku oni su upućeni jedno na drugo kada nastupaju po nalogu Državnog odvjetništva redarstvene vlasti onda su i dužne te naloge i izvršavati. Dakle, ništa ne baca veću sjenu na njihov rad kao svjetla reflektora kada se privode ljudi, kada se lišavaju slobode jer to nije potrebno. Jer javnost onda vjeruje da snaga tog svjetla je obrnuto proporcionalna snazi dokaza. A to mislim policiji a ni Državnom odvjetništvu jer imaju jednaku zadaću, da progone, da štite građane i da progone kriminalce. Sigurno da im to ne treba. Jer ljudi onda stvaraju dojam, puno se o tome govori, obasjana su svjetla a da kasnije se o tome ništa ne govori, ljudi ne znaju ishod pa onda smatraju da svaka istraga ode bestraga. Hvala lijepa.
Na ovo izlaganje repliku iznosi poštovani Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Antičević, da, sjenu stvara na policijsko postupanje kao imenovanje u zvanja i rješenje Odbora za državnu službu kojim su poništena rješenja Ministarstva unutarnjih poslova u predmetu u kojem su imenovane osobe koje su u stručnom zvanju van konkurencije imenovane za načelnika sektora policije u Istarskoj županiju. Jedno rješenje, pa drugo rješenje, zbog toga što je povjerenstvo sastavljeno van zakona i tako redom. To je sve sjena koju doživljava policija u trenucima kada je depolitizirana i kada ne bi smjelo ni pristrano a ni van stručnih sposobnosti nekoga staviti na radno mjesto za koje je propisana stručna sprema. To su stvari o kojima jasno piše Odbor za državnu službu, upozorava konstantno na to, donosi rješenja koja se ne uvažavaju i ponovo se imenuju isti na radna mjesta. Još je gore kada na radnim mjestima su dva sa istom plaćom, istim koeficijentom sa različitim stručnim spremama. To je ono što zasjenjuje stvarno rad policije.
Na repliku odgovara uvažena Ingrid Antičević-Marinović.
Pa taman kad sam povjerovala, dakle i svaki put me vi demantirate nažalost, da ćemo maknuti naše političke razgovore dakle i kadrovirati oko toga, a izgleda ste vi možda i bolje upućeni što se tiče kadrovskih stvari u samoj policiji, to dopuštam da ste puno bolje od mene tu upoznati. I ako postoji, dakle vi ste nekoliko puta ovaj slučaj i ponovili, i ja onda opet želim vjerovati da to radite zato da se isprave takve neke nepravilnosti, nepodopštine, nezakonitosti ili već kako ćemo nazvati, a ne da govorimo o politizaciji. Svakako ako je to istina treba vidjeti o čemu se tu radi i da se zaista poštuje zakon. Hvala.
Pojedinačna rasprava poštovana Mirela Holy. Nema je, gubi pravo na raspravu. Završno obraćanje zamjenika ministra unutarnjih poslova gospodin Evelina Tonkovića. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]]
Molim vas zamjeniče uključite mikrofon.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Imamo jednu zakonitu, odlučnu i nadasve kontroliranu službu koja daje jedan proizvod koji se zove javna sigurnost svima nama. Mi sve unutar sustava činom kroz svakodnevni rad znači rukovoditelja svih razina da vode računa o zakonitom radu svih djelatnika policije. Normalno da će se uvijek potkradati određene greške i pogreške, svaki od nas je u situaciji da radi pogrešku uz najveće htjenje i želju da izbjegne grešku. Prema tome, ništa nije besprijekorno i ni jedan sustav nikad ne može kazati za sebe da ne može biti bolji i kontroliraniji, ali budite uvjereni da sa razine Ministarstva unutarnjih poslova činimo sve da svi zajedno imao jednu kontroliranu, zakonitu i nadasve susretljivu policiju, policiju koja će biti prijatelj svakog građanina i zaštitnik. Jedan od načina da mi policiju još više učinimo kontroliranim je i ovaj jedan napor da se ova povjerenstva prošire u svim policijskim upravama. Uvijek se pojavljuju ta tehnička pitanje ima li ljudi, nema li ljudi, zašto ih nema itd. ali mi otvaramo i dajemo jednu platformu da se ta povjerenstva naprave i da građani imaju neposredni nadzor nad svim djelatnostima policijskih službenika. Svaka utemeljena pritužba koju povjerenstvo u svom radu uoči ono može obavijestiti i obavještava se unutarnja kontrola koja tada ponovno vrši provjere, ja bi želio naglasiti i tada daje prijedloge rukovoditeljima za poduzimanje određenih mjera prema određenim policijskim djelatnicima ili ide se dalje u koordinaciju sa drugim tijelima progona. A povjerenstva u tijeku donošenja svojih odluka, znači uvijek mogu zatražiti dodatne provjere od unutarnje kontrole, unutarnja kontrola ima sve alate da može provjeravati a isto tako i građani mogu i kontaktirati sa unutarnjom kontrolom neposredno prije svojih donošenja meritornih odluka. A isto tako povjerenstvo će imati ovlast da može tražiti u bilo kojem trenutku svoje stručno mišljenje odnosno stručno mišljenje bilo kojih drugih dijelova Ministarstva unutarnjih poslova. Iskoristio bi ovu priliku samo da ukažem na par podataka koji govore o našoj zajedničkoj službi, složenosti njenog rada i ovim određenim malim pogreškama u njenom radu, mogućim malim pogreškama koje želimo anulirati i učiniti i dovesti na jednu najminimalniju mjeru. Ako ćete mi dozvoli da samo jednu statistiku prikažem, ako mi danas imamo 10 tisuća hrvatskih policajaca, kažem samo 10, koji će danas obaviti samo jednu rizičnu radnju od legitimiranja, privođenja itd. pa ako je to puta 30 dana 300 tisuća takvih rizičnih situacija, pa ako je to u jednoj godini samo neka je 10 mjeseci to je skoro 3 milijuna intervencija. Na takav jedan opseg vrlo rizičnih radnji mi smo imali možda 2,5 tisuće pritužbi. To govori o onome što sam želi i uvodno vam kazati činimo sve da bude najminimalniji broj mogućih pogrešaka i otvaramo sve da te greške u budućnosti anuliramo. Prekompleksno je ovaj sustav, ogroman sustav sa mnoštvo intervencija. I mislim da svi zajedno i vi saborski zastupnici i mi možemo biti zadovoljni da i ovoliko malo pritužbi ima iako ne kažem da ih možda moguće u radnom životu ima i više ili da će ih biti. Hvala vam lijepo.
Prelazimo na replike. Prvo Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Gospodine Tonković, htio sam reći da ste u svom ovom završnom izlaganju rekli da, dakle ide prvo nadzor, dakle unutarnja kontrola i onda povjerenstvo. Ja ponovo ponavljam ono što sam ja rekao a to je da nema kontakta između onog tko podnosi dakle podnesak, dakle fizičke osobe ili pak i pravne, ne znam, fizičke osobe i povjerenstva. To nedostaje, ta karika nedostaje. A vi je niste naveli u ovom vašem završnom izlaganju pa vas molim da nam i to objasnite ako može.
Odgovor na repliku, poštovani Evelin Tonković. Izvolite.
Možda se omaklo, nismo razumjeli, uvijek postoji mogućnost neposrednog kontakta. I ako se ocjeni za potrebnim podnositelj pritužbe se poziva, on razjasni i objasni sve one elemente što on smatra da su nužni da se provede. Tu nema dvojbe. Ali nadzor ne radi samo unutarnja kontrola nego nadzor radi i po vokaciji i po naravi svog posla i rukovoditelji, od onih najnižih razina do ovih najviših.
Druga replika Josip Đakić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine zamjeniče, dobro ste rekli da malo primjedaba koliko je opsežan posao i struktura zakona kao i ovlasti i svega ostaloga. No, međutim, bilo bi dobro kada bi i ovo malo primjedbi koje je nezavisni sindikat uputio na određene članke zakona prihvatili, tada bi stvarno pokazali da je to u interesu boljega, kvalitetnijega, konstruktivnijega i transparentnijega rada u budućnosti. Ja imam nekoliko tih stvari koje su opisane u nekoliko članaka, u članku 5., u stavku 1., u stavku 2., u članku 5.d i tako redom. Najviše on što bode oči i to sam danas ponavljao, to trebate otkloniti i skinuti sa dnevnog reda kako ne bi ni Ured za državnu službu donosio rješenja i poništavao vaša rješenja. Molim vas da prihvatite bar ovo od nezavisnog sindikata policije koji vam je uputio nekoliko sitnih primjedbi a koje mogu biti vrlo dobre i vrlo konstruktivne.
Treća replika Branko Vukšić.
Uvaženi zamjeniče ministra. Sve je meni jasno i slažem se s vama, s ovom ocjenom. Velika većina policajaca, ovo što ste rekli 3 milijuna intervencija radi dobro. Nepotrebno je ovo što govorimo, onaj riječki slučaj, vidjeli ste. Mislim nepotrebno je, ljudi kada to gledaju zapravo su zaprepašteni kako trojica policajaca nekoliko minuta muče jadnu djevojku. Sigurno da to nije slika policije ali to ne možeš zanemariti. Drugo, Dubrovnik, isto tako, kako može čovjek u alkoholiziranom stanju, pustite, ja uopće ne govorim o krivici ni policije, tri put bježati i onda kaže predsjednik sindikata policije nisu uvježbani jer nema više novaca za borilačke vještine. To je to. I druga stvar, niste odgovorili, volio bih da odgovorite show kod uhićenja. Kako to da svi novinari znaju da trebaju kamere da će biti tog dana ujutro u 6 sati uhićena ta i ta osoba. Zbog čega se to radi? Mislim da bi policija to trebala raditi diskretnije i da bi to trebalo, jer ovako sve izgleda kao jedno kazalište, ništa drugo.
Odgovor na repliku poštovani zamjenik Evelin Tonković.
Poštovani zastupniče, ja bih samo kazao da to su pojedinačni slučajevi, obuka se radi, uvijek zavisi od čovjeka. Znate ima uvijek mogućnost da netko dobro savlada obuku, netko lošije, netko se ne snađe nekada u nekoj situaciji, ali to su stvari koje mi ne možemo utjecati ali ih rješavamo. Što se tiče ovog drugog dijela da bi policija bila ta koja najavljuje neka uhićenja, to su ovako ozbiljne tvrdnje, ja vam s ove pozicije mogu kazati da takvih najava policija ne radi, ne mislim u odnosu na vas nego puno je kompleksno to pitanje, znate. Mnogo je ljudi upućeno u informaciju da će se nešto dogoditi ili obitelj zna, neki drugi znaju itd., pa je za pretpostaviti da ljudi radeći i neke poslove se i interesiraju aktivno o nečemu što će se dogoditi pa onda se i tako postavljaju pa onda vidite te slike da kamere čekaju pred kućama, pred uredima itd. ili pred nekakvim sudskim zgradama. To nije do policije, budite uvjereni i to nama nije u interesu. Hvala.
Zaključujem raspravu. Zahvaljujem poštovanom zamjeniku ministra, svima koji su sudjelovali u raspravi.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o policiji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.BR. 798. Rasprava o tekstu konačno zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 3 suzdržana i 24 glasa protiv prihvaćen prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Molim predstavnika Vlade poštovanog zamjenika ministra unutarnjih poslova Evelina Tonkovića da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske.
Hvala predsjedniče. Ovaj amandman Vlade predlaže se, ovim amandmanom predlaže se u članku 2., o dodanom članku 5.a stavka 2. riječi ili predstavke brisati. Naime, s obzirom da su u dodanom članku 5.a stavku 2. pogreškom navedene riječi ili predstavke, potrebno ih je brisati radi ujednačavanja sadržaja odredbe toga stavka sa ostalim odredbama članka 5.a do 5.f uzimajući u obzir da se navedenim člancima regulira podnošenje pritužbi a ne i predstavki.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da glasujte o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 85 glasova za, 27 suzdržanih glasova i 3 glasa protiv prihvaćen amandman Vlade Republike Hrvatske i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandmani Odbora za zakonodavstvo poštovani zamjeniče ministra. Amandman broj 1 na članak 2.
Hvala predsjedniče. Amandman Odbora za zakonodavstvo se prihvaća u odnosu na preložene izmjene u članku 2. u dijelu koji se odnosi na dodani članak 5.a stavak 3. Dok se radi pogreške u pisanju kod pripreme amandmana Odbora za zakonodavstvo odnosno ispuštenog slova prihvaća u izmijenjenom obliku u dijelu koji se odnosi na dodani članak 5.c u stavku 3 i 4 tako da glasi: U dodanom članku 5.c stavcima 3 i 4 riječ "odbor" zamjenjuje se riječima "Hrvatski sabor po prijedlogu odbora".
… [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepa. U izmijenjenom obliku prihvaćen postao sastavni dio konačnoga prijedloga zakona. Poštovani zamjeniče ministra, zastupnik Furio Radin podnio je amandman. Možete se izjasniti.
Hvala predsjedniče. Na članak, amandman se ne prihvaća. Na članak 2. u dijelu kojem se dodaje novi članak 5.b. Amandman se ne prihvaća iz razloga što bi izostavljanjem riječi nadležnom dovelo do dvojbe u primjeni norme. Naime, intencija članka 5.b je da u slučaju kada je podnositelj pritužbi i nakon primitka odgovora ustrojstvene jedinice za unutarnju kontrolu nezadovoljan tim odgovorom dalje postupa upravo nadležno povjerenstvo za rad po pritužbama pri čemu riječ nadležno označava povjerenstvo određene policijske uprave ili povjerenstvo u sjedištu ministarstva ovisno o tome na rad kojeg se policijskog službenika pritužba odnosi.
Poštovani zastupnik Furio Radin, podnositelj amandmana. Dakle ako nije vaš ne možete se izjasniti da li ga povlačite ili nepovlačite ili se slažete, ne slažete se. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ne možemo ni glasovati ako nije vaše. Pa naravno da je. Uključite se pa recite.
Ja sam imao jedan amandman zajedno sa kolegom Blažekovićem i to je amandman moj 3, amandman 2 nije moje.
Poštovani kolega Furio Radin na licu mjesta, ja bih volio da provjerite ovaj tekst a sljedeći amandman je, oprostite ali sljedeći amandman su zastupnici Furio Radin i Boris Blažeković, sljedeći. Potpis Furio Radin, osobno. … [[Upadica se ne čuje.]] O.K. Dobro. Hvala lijepa kolega Radin. Amandman je povučen.
Ovaj je moj sada.
Poštovani zamjeniče ministra zastupnici Furio Radin i Boris Blažeković.
Hvala predsjedniče Sabora, amandman se ne prihvaća iz razloga što formulacija predložena podnesenim amandmanom ne bi osigurala jednobraznost u postupanju prilikom odabira kandidata za članove povjerenstava. Odnosno predlagatelj je stajališta kako predložena formulacija ne može osigurati jedinstvene kriterije za odabir članova povjerenstva. Naime u članku 5.c stavku 4 već je predviđeno kako će članovi povjerenstva za rad po pritužbama u policijskim upravama kao i njihove zamjenike imenovati se temeljem prijedloga organizacija civilnog društva, organizacija stručne javnosti, nevladinih organizacija koje djeluju na njihovom području. O navedenim prijedlozima odlučivati će se i izabirati i članovi i zamjenici na jednom mjestu u Hrvatskom saboru upravo kako bi se osigurala primjena jednakih kriterija pri izboru članova povjerenstava.
Podnositelji amandmana u ime podnositelja poštovani zastupnik Furio Radin, izvolite kolega.
Hvala lijepa. Ovo je moj amandman i do sada smo morali dva puta raspisati natječaj za povjerenstvo od 3+3 članova povjerenstva jer jednostavno nije bilo kandidata. Po ovom novom sistemu u Saboru morati ćemo izabrati 126 pripadnika članova civilnog društva, članova povjerenstva iz redova civilnog društva i iz redova stručnjaka. Ja sam pesimist u tom pogledu da ćemo mi imati dovoljan broj kandidata uopće za izabrati ih zato sam predložio da se cijeli taj postupak osim za centralno povjerenstvo da se odvija po sistemu supsidijarnosti u županijskim skupštinama. Neka one provedu natječaj i odaberu svoja županijska povjerenstva a ne da se sve to centralizira jer je namjera i po Ustavu ovoga društva je ta i Hrvatske općenito, hrvatskog društva ne samo civilnog društva i općenito je ta da se decentraliziraju političke i ostale ovlasti. Ove u ovom slučaju bi bile ovlasti civilnog društva koje bi se decentralizirale u županijama pa zato tražim glasanje.
Molim da glasujemo o amandmanu poštovanih zastupnika Furia Radina i Borisa Blažekovića kojeg Vlada ne prihvaća? Glasovanje je završeno. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala lijepa. Nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 79 glasova za, 30 suzdržanih, 4 glasa protiv donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o policiji u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Sada ćemo objedinjeno raspraviti iduće dvije točke dnevnog reda, to su: - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, drugo čitanje, P.Z. br. 758; - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom odvjetništvu, drugo čitanje, P.Z. br. 759; Predlagateljica oba zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akata ste primili. Kod donošenja odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje. Raspravu za oba zakonska prijedloga proveli su Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnica predlagateljice dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena zamjenica ministra pravosuđa, gospođa Sandra Artuković Kunšt, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Osnovni razlog za predlaganje Izmjena i dopuna Zakona o sudovima je usklađenje Zakona o sudovima sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova a tim zakonom provodimo reorganizaciju mreže sudova u Republici Hrvatskoj a naravno ovim zakonom želimo i uskladiti se sa općim ciljevima reorganizacije našeg pravosudnog sustava. Predložene odredbe Zakona o sudovima ujedno su usklađene i sa predloženim izmjenama Zakona o državnom odvjetništvu. Budući da će reorganizacijom mreže sudova doći do smanjenja broja općinskih sudova sa njih 67 na sada 22 općinska suda, odnosno broja prekršajnih sudova na 22 te dio okrupnjavanja ovih pravosudnih tijela i da će se povećati time broj njihovih stalnih službi predlaže se u zakonu jasnije određenje pojma što to jest stalna služba u smislu njezinog definiranja, uvjeta za njezino osnivanje i uvjeta za prestanak. Uvodi se i pojam voditelja stalne službe. To je dakle samo mogućnost, to ne znači da se voditeljem stalne službe ustanovljava novo radno mjesto nego se jednom od sudaca stalne službe povjeravaju poslovi sudske uprave, ukoliko to predsjednik suda kome ta služba pripada odluči da mu je to potrebno iz razloga što je recimo ta služba udaljena ili što ima veći broj sudaca. Pojam voditelja stalne službe određen je u smislu pomoći predsjedniku suda kojem pripada ta stalna služba u obavljanju poslova sudske uprave. Alat koji omogućava skraćivanje i povećanje broja predmeta je i delegacija predmeta. Mi taj alat i dalje zadržavamo. Predlaže se prenijeti ovlast za odlučivanje o delegaciji predmeta sa preopterećenog suda na manje opterećene sudova, sa predsjednika Vrhovnog suda na predsjednika neposredno višeg suda. U pravilu će to biti županijski sud u odnosu na sudove sa kojih se spisi delegiraju i na koje se delegiraju. Institut podnošenja godišnjeg izvješća predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Hrvatskom saboru vremenski smo odredili na način da je krajnji rok za podnošenje toga izvješća 30. travnja tekuće godine. Radi veće učinkovitosti i transparentnosti postupka donošenja okvirnih mjerila za rad sudaca predlaže se postojeću ovlast ministra pravosuđa da upozori opću sjednicu Vrhovnog suda Republike Hrvatske na potrebu donošenja ili potrebu izmjena i dopuna okvirnih mjerila za rad sudaca zbog toga što su se izmijenili propisi ili provode se druge mjere iz ovlasti Ministarstva pravosuđa, dopuniti i ovlašću da ministar samostalno može donijeti okvirna mjerila u slučaju da opća sjednica u roku od 2 mjeseca od mjeseca upozorenja nije dostavila svoj prijedlog. Predlaže se i transparentnost odnosno objava okvirnih mjerila na internetskoj stranici Ministarstva pravosuđa. Predložili smo i dodatnu razradu postojećih odredbi ovog zakona koji se odnose na rad Pravosudne inspekcije kao instrumenta za praćenje i harmoniziranje rada sudova u koje će ubuduće i u širem krugu nadzornih ovlasti moći sudjelovati i ovlašteni službenici Ministarstva pravosuđa. Važeće odredbe o dodjeli predmeta u rad sucima izmijenjene su s obzirom na to da smo uveli informacijski sustav kojim algoritamskim sistemom dodjeljuje predmete u rad sucima. Ručna dodjela dakle postaje iznimka. Predlaže se da se osnovna načela dodjele propišu zakonom, a sam postupak dodjele i tehnički modaliteti dodjele ostat će i dalje propisani odredbama sudskog poslovnika. Cilj nam je povećati učinkovitost i u obavljanju sudske uprave i u tu svrhu predlaže se da predsjednike svih sudova obvezujemo na dostavu godišnjeg programa rada i na podnošenje izvješća o obavljenim poslovima sudske uprave za prethodnu godinu na način da se time omogući kontinuirano praćenje njihovog rada i rezultata suda kojim rukovode, ali i rezultata rada samog predsjednika suda. U odnosu na prijedlog zakona i na konačni prijedlog ovdje imamo razliku u smislu da smo objedinili godišnji program rada i izvješće u jedan akt kojeg je dužan predsjednik suda podnijeti. U postupku u kojem ministar pravosuđa daje ovlaštenje za obavljanje poslova sudske uprave sucu u sudu u kojem je predsjednik suda prestao obavljati svoju dužnost, a to je tzv. vršitelj dužnosti predsjednika suda, predlaže se da se u tu svrhu pribavi i prethodno mišljenje Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Mi smo ustanovili algoritamsku dodjelu predmeta povodom žalbi na drugostupanjske sudove. Dakle sada će u Republici Hrvatskoj povodom žalbi na odluke prvostupanjskog suda biti moguće da bilo koji županijski sud dobije takav predmet na odlučivanje u drugom stupnju. Svjesni smo da takva situacija može izazvati potrebu za dodatnim ujednačavanjem sudske prakse i u tu svrhu radi … sudske prakse županijskih sudova kojima se ovim zakonom izmijenila mjesna nadležnost predložili smo uvođenje održavanja obveznih sastanaka Vrhovnog suda Republike Hrvatske sa predsjednicima sudskih odjela svih županijskih sudova zaključci kojih sastanaka će se objavljivati na internetskoj stranici Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Još jedan alat koji će omogućiti ujednačavanje sudske prakse je ustanovljene centra sudske prakse. Centar sudske prakse ne iziskuje posebne financijske troškove jer će naravno u njemu djelovati postojeći suci, a to će biti posebna ustrojstvena jedinica Vrhovnog suda sa zadaćom da prati, analizira i objavljuje sudske presude svih naših sudova, ali isto tako i sudova Europske unije, suda u Strassbourgu i suda u Luxemburgu. Centar sudske prakse ustanovljena na Vrhovnom sudu će djelovati i kroz područne centre najvećih županijskih sudova. Mi smo i ponosni i drago nam je da postoji interes Europske unije i međunarodnih institucija za sudjelovanje naših sudaca, ali isto tako i da naši suci iskazuju interes da sudjeluju u međunarodnim institucijama i organizacijama radi razmjene izbora ili imenovanja. U slučajevima kada suce u međunarodne institucije i organizacije ne upućuje Vlada bilo je potrebno urediti situaciju sa njihovim statusom nakon što su upućeni na rad u međunarodne institucije ili organizacije. Dakle, oni se upućuju uz suglasnost ministra pravosuđa i predsjednika Vrhovnog suda najdulje na vrijeme od 4 godine za koje vrijeme im sudačka dužnost miruje. S obzirom na broj i raspored mreže sudova koji će u prvom valu od 1. travnja u konačnom od 1. srpnja 2015. stupiti na snagu predlaže se izmjena i usklađivanje važećih odredba zakona o područjima na kojima se osnivaju županijski sudovi, odnosno odredaba zakona o broju članova sudačkih vijeća na općinskim sudovima. Zbog potrebe posebne razrade postupanja djelatnika Pravosudne policije i uvjeta da bi oni djelovali kao službenici Pravosudne policije izvršili smo određene izmjene i u tom dijelu zakona. Dakle, razlike koje možemo uočiti u odnosu na prvotni i konačni prijedlog tiču se osnivanja stalne službe u smislu da i predsjednik neposredno višeg suda može predložiti u uvjetima kada je to potrebno osnivanje ili prestanak stalne službe. Posebnu pozornost smo dodijelili i činjenici da na našim sudovima djeluju Odjeli za podršku žrtvama i svjedocima kao vrlo važna institucija, a ministar će odrediti pravilnikom način na koji će oni podrobnije djelovati. Imali smo instituciju zamjenika predsjednika suda. Ta institucija se izostavlja. Dakle, zamjenik suda ne obavlja poslove sudske uprave, nego uistinu zamjenjuje predsjednika suda kada je on spriječen. Kao što sam prethodno rekla, izvješće o radu i plan poslova sudske uprave koje obvezujemo da ih podnosi predsjednik suda spojili smo u jedan akt, dakle to više nisu dva akta. To su u glavnini bitne i najvažnije razlike između prijedloga i konačnog prijedloga Zakona o sudovima. Ako dozvolite nastavit ću o Zakonu o državnom odvjetništvu jer je rasprava objedinjena. Kao i Zakon o sudovima izmjene se predlažu u cilju usklađivanja ovoga zakona Zakonom, izmjenama i dopunama Zakona o područjima i sjedištima sudova i državnih odvjetništava. Reorganizira se i racionalizira se i državno-odvjetnička mreža u Republici Hrvatskoj. Doći će do smanjenja broja općinskih državnih odvjetništava sa 33 na 22, te do okrupnjavanja ovih pravosudnih tijela. Isto imamo stalne službe. Jasnije se određuje pojam što je to stalna služba Državnog odvjetništva. Također i ovdje uvodimo voditelja stalne službe kao mehanizma pomoći državnom odvjetniku ukoliko to bude potrebno za određenu stalnu službu. Također rad Pravosudne inspekcije će biti i u odnosu na rad državnih odvjetnika pojačan u smislu da će ovlašteni službenici Ministarstava pravosuđa ovdje moći vršiti veći opseg svojih ovlasti. Također smo i kod podnošenja izvješća glavnog državnog odvjetnika Hrvatskom saboru dali vremenski rok. To je dakle krajnji datum 30. travnja. Radi veće učinkovitosti i transparentnosti postupka pri donošenju okvirnih mjerila za rad državnih odvjetnika, a i državni odvjetnici postupaju na temelju okvirnih mjerila za svoj rad. Također se predlaže da ministar pravosuđa ukoliko glavni državni odvjetnik po pozivu da dostavi okvirna mjerila tako ne postupi, dakle da ministar pravosuđa može samostalno donijeti okvirna mjerila ako u roku od dva mjeseca od upozorenja ona nisu donesena. I kao i kod sudova i kod državnih odvjetnika uvodimo transparentnost u smislu objave okvirnih mjerila na internetskoj stranici Ministarstva pravosuđa. Veliku pažnju i energiju a i sredstva smo uložili u uvođenje informacijskog sustava za državna odvjetništva. Dakle, CTS ili informacijski sustav rada Državnog odvjetništva omogućava također algoritamsku dodjelu predmeta i dakle automatska elektronička i nasumična dodjela predmeta u rad državnim odvjetnicima će se ustanoviti i ovdje i to po redoslijedu primitka i po abecednom redu dužnosnika, odnosno savjetnika. Poslovnik Državnog odvjetništva detaljnije propisuje ovu odredbu. I kao i kod sudaca uvažavajući i mogućnost i interes državno-odvjetničkih pravosudnih dužnosnika da sudjeluju u međunarodnim institucijama i organizacijama regulira se ta mogućnost sa pravima koji za državne odvjetnike miruju u tom slučaju. To je ukratko o Konačnom prijedlogu Zakona o sudovima, izmjenama Zakona o sudovima i Državnom odvjetništvu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Poštovani Dražen Đurović, izvolite.
Hvala. Gospođo zamjenice ministra, sve ovo oko mreže čime se bavi ovaj zakon koji formulira, definira mrežu sudova i državnih odvjetništava zapravo je samo forma za koju nismo, pitanje je da li će išta mijenjati na samom sadržaju i na svemu onome i na svim onim pravosudnim epilozima i na svemu onome kako zapravo hrvatsko pravosuđe postaje sve više akter političkih događaja u RH, a hrvatski građani sve više na žalost gube povjerenje u hrvatski pravosudni sustav. I umjesto da se energija pa i ako hoćete energija ministarstva usmjeri na sadržaj vi zapravo mjesecima se iscrpljujete i čitav pravosudni sustav iscrpljujete bavljenje formom bez uopće jasnih ciljeva što će to bavljenje formom u konačnici donijeti za ono što je već odavno u RH prepoznato kao jedan od najvećih problema Republike Hrvatske, a to je upravo hrvatsko pravosuđe. Također bih vas upitao da li su centri sudske prakse kad je riječ o njima i o njihovom ustroju, a posebno mjestima gdje se oni uspostavljaju da li je to uspostavljeno striktno prema nekim određenim normama ili kriterijima ili je tu bilo određenih interesa i različitih interesnih rekao bih prilagodbi s obzirom na pozicije nekih mjesta ili utjecaja nekih skupina oko određivanja gdje će se ti centri sudske prakse zapravo uspostaviti. I u konačnici vidimo zapravo iz epiloga cijelog niza slučajeva da bi bilo dobro kad bi se u hrvatskom pravosuđu više bavili sadržajem, a manje sa formom.
Na repliku odgovara zamjenica ministra pravosuđa poštovana Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo. Pa žao mi je da niste uočili da ovo nije samo formalna izmjena, ovo je suštinska, sadržajna i bitna izmjena mreže pravosudnog sustava ali ne samo u smislu lokacije i broja nego i u smislu alata koji omogućavaju da se pravosudni sustav ubrza i pokrene. On je zasigurno na boljoj razini nego što ste vi sad kritički iskazali iz svoje pozicije. To pokazuju i rezultati na kojima je pozicionirano hrvatskog pravosuđe na … [[Govornica se ne razumije.]] s tim da nije uključena 2014. godina, ali uvjereni smo da će i sa ovim izmjenama taj rezultat biti i još i viši. Svakako smo se posvetili, možda se i jesmo iscrpljivali u kriterijima po kojima ćemo složiti mrežu. I vi ste apostrofirali centre sudske prakse, oni su ustanovljeni u najvećim županijskim sudovima. Izmjena, što sam propustila reći i zato vam hvala za ovu repliku da mogu to nadopuniti između prvog prijedloga i konačnog prijedloga zakona je utoliko da nemamo više centre sudske prakse na Županijskom sudu u Velikoj Gorici jer smo procijenili da takva koncentracija Varaždin, Zagreb, Velika Gorica nije potrebna. Ali ostaju centri sudske prakse u najvećim županijskim sudovima Osijek, Rijeka, Split, Varaždin i Zagreb a mislim da nema nikakve dvojbe da su to upravo sudovi koji sa svojim položajem obuhvatom nadležnosti koje imaju brojem predmeta i brojem sudaca predstavljaju područja koja će biti svrsishodniji centar sudske prakse. Hvala lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba Nezavisnih zastupnika Linića, Vukšića, Hodžića i Vuljanića govorit će poštovani Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra. Klub se zove drugačije, ali nema veze naučit ćete se.
Klub će se zvati drugačije kad bude tako registrirano u Saboru, kad o tome bude
Piše na semaforu.
Pa bez obzira što piše na semaforu. Kad o tome odluči predsjedništvo i Odbor za Ustav. Sad nastavite govoriti u ime svog kluba.
Ovo je bilo dosta oštro, ali neka. Naime, Zakon o sudovima i Zakon o Državnom odvjetništvu mijenja se sustavno i produženo već dosta godina, koliko ja pamtim nekakvih 7, 8, stalno smo u reformama i sve te reforme zapravo govore o potrebi da se promijeni sustav koji očito je jedna od najslabijih karika u Hrvatskom društvu. Da bi shvatili i znali zašto je to tako trebamo se vratiti u povijest propadanja. Tamo '90-ih godina jedan od prvih poteza nove vlasti bio je napraviti čistku u sudstvu. I maknuti, pored onih ljudi koji su morali otići i koji bi otišli sami po sebi, maknuti i dobar broj ljudi koji su znali kako sistem funkcionira i kako treba funkcionirati, koji su bili profesionalci. Dakle, pometeni su oni koji drugačije misle i inflacijom imenovanja ugled pojedinačnog suca sveden je naravno na minimum. Čim nečega ima više nego što treba cijena pojedinačnog tog proizvoda, čovjeka, struke ili kako god hoćete je manja nego što bi bila da to nije tako. Rezultat je da imamo gotovo najviše sudaca po glavi stanovnika u Europi i gotovo najduže sudovanje. Rezultat je da građani Hrvatske odlaze pravdu tražiti po svijetu, u Bruxelles, Haag, kamo već. Zašto investitori zaobilaze Hrvatsku? Čitavo vrijeme obje Vlade nam pričaju ključna stvar jest osloboditi, deregulirati tržište rada. Dakle, platiti radnike manje i sad će investitori navaliti. Tu praksu smo isprobali jedanput, dvaput, triput, pet puta i plaće su došle do granice gladi, a investitori ne dolaze. Očito da nije u tome vic. Jedan od razloga zašto investitora u ovoj zemlji nema jeste ovakav način i ovakvo trajanje sudovanja. Dakle, nepovjerenje u sudsku vlast i nepovjerenje da će se napraviti na sudu ono što u zakonu piše. To je razlog zašto hrvatski građani ne vjeruju u sustav. Da ne bi ispalo da ja sad tu izmišljam nekakve populističke fraze evo danas nam je došlo u Odboru za europske poslove nešto što se zove semafor pravosuđa za 2015. godinu gdje to isto brojkama, tablicama i grafikonima piše. Najviše sudaca ili gotovo najviše, nismo baš prvi, drugi smo, na 100 000 stanovnika, najdulje sudovanje, opet nismo najgori nego drugi ili treći, najmanje povjerenje u sudski sustav, i tu nismo najgori nego drugi, treći odozdola i tome slično. Dakle, to nisu fraze, to su činjenice koje je ustanovila i Europska komisija. Sad malo o ovim promjenama, sustav je shvatio da je neujednačenom sudskom praksom neuvjerljiv što je naravno istina. Ispada da nije ključno na koji ste način to i koliko oštro prekršili zakon, ključno je ko vam sudi. Pa ćete za praktično isto djelo na jednom sudu priči sa uvjetnom kaznom, na drugom sudu završiti dvije godine u zatvoru. Ta neujednačenost i nekoordiniranost sudskih organa u Hrvatskoj dolazi do granice, do razine smiješnoga kao što je došla sa gospodinom Milanom Banićem jučer i prekjučer. Jedan sud ga vraća, jedan te isti sud ga vraća na mjesto gradonačelnika da bi ga drugi organ tog istog suda stavio u zatvor. Šta je sad istina? Nešto ne štima. Ok, to su dva predmeta, znači nema koordinacije, jedan čovjek je za Boga miloga i o istim kaznenim djelima se radi. Nema koordinacije, nitko s nikim ne razgovara, umrežen nije nitko s nikim da bi mogao vidjeti šta ovaj drugi radi i događaju se takve smiješne stvari koje štete sustavu i koje štete povjerenju građana u sudbeni, politički i društveni sustav. Sustav je isto tako shvatio da treba podržati žrtve i svjedoke. I što radi? Osniva odjel za podršku žrtvama i svjedocima, ali ne danas, za 6 mjeseci, za 6 mjeseci treba donest provedbene propise da se to ostvari, za 6 mjeseci ili ajde recimo za 8 su izbori i od toga neće biti ništa. To je očito jedan od načina ako ne znaš kako stvar gurnuti pod tepih, osnuj povjerenstvo, odbor ili tako nešto slično. Donose se okvirna mjerila rada sudaca što je pohvalno. Svaki rad u takvom, od društvene koristi može se i treba se ocijeniti i procijeniti, međutim ako toga nije bilo dosada a kako su to, ko je ocjenjivao suce, kako ih je ocjenjivao, jel ih opće netko ocjenjivao, jel bilo načina da se sucu koji loše radi, koji kriminalno loše radi, a znamo svi takvih primjera, da mu se kaže oprosti kolega ili oprostite kolegice niste prekršili zakon nigdje, ali vi niste za taj posao? Nije bilo načina i to se nije događalo jer svi znamo i bolesne, i tako čudne suce koji još uvijek funkcioniraju ili su donedavno funkcionirali. Još jedan element ovih izmjena i dopuna je dodjela predmeta po kompjuterskom algoritmu koji će nasumično odabrati suca i odvjetnika. Kod odvjetnika postoji mogućnost da glavni državni odvjetnik predmet da državnom odvjetniku u koga ima povjerenja da će ga ozbiljno napraviti iako je predmet važan i težak, kod suca to ne postoji. A znao da ljudi nisu isti, znamo da imao puno sudaca i znamo da neki jednostavno neće biti u stanju obaviti važan posao. Jesu li baš kompjuterski algoritmi ti koji trebaju određivati ljudske sudbine? Ne bi li netko trebao, neko, predsjednik suda, ne znam ko već imati odgovornost? Dao sam taj predmet tom sucu jer vjerujem da će ga napraviti onako kako Bog zapovijeda i kako ga treba napraviti. Ako ne napravi onda sam ja kriv jednako s njim, ovako je krivo računalo. Pa ja se ne bi svađao s računalom. Sve u svemu sve ove promjene koje su predložene organizacijski bi trebale funkcionirati bolje nego dosada. Tu suštine nema. Nakon svega toga da se i 100% provede točno ovako kako je napisano sudstvo nam neće niti pola koraka biti bolje nego što je danas. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvo Dražen Đurović.
Evo kolega Vuljanić, upravo bi se složio s vama mi možemo formulirati i preslagivati kako god hoćemo, a ako se ne uhvati zapravo problema i sadržaja onda zapravo hrvatski građani neće dobiti bržu pravdu nego što je danas dobivaju. A svi znamo da je zapravo spora pravda nije pravda nego često nepravda. Vidjeli smo na suđenju Mustaću i Perkoviću što se dogodilo prije nekoliko mjeseci u jednom danu. Pa zašto naši pravosudni djelatnici ne odu vidjeti što se događa na njemačkom sudu gdje jedan sud obavi četiri ili pet procesnih radni u jednom danu. U jednom danu su riješili i zahtjev za izuzećem, i proveli liječničko vještačenje i još nekoliko postupaka koji bi se u pravilu u Hrvatskoj samo u jednoj parnici otegli na 3 do 9 mjeseci. Pa daj pogledajmo na koji način funkcioniraju sudovi onih država koje bi nam trebale biti nekakav uzor i primjer kako se to može. A nemojmo se baviti ovakvim formama gdje će biti zgrada, kako će se zvati, tko će biti zamjenik, tko će bit predsjednik, sve će ostati isto samo ćemo mi to sve stalno drukčije, iznova formalno preslagivati. I imat ćemo dojam i privid da nešto radimo i da nešto činimo. Ma u potpunosti bi odbacio ovakve besmislene, stalna preslagivanja koja zapravo sadržanoj ništa ne čine, umjesto da se učine. Imamo danas dva ili tri Kaznena zakona koja su na snazi i slično. Umjesto da se zaista bavimo sadržajem i mi kao parlament i našeg ministarstva iz hrvatske javnosti iscrpljujemo se koje kakvim formama koje zapravo neće uroditi ničem kao što su bile i ove izmjene mreže sudova.
Odgovor Nikola Vuljanić.
Hvala. Kolega ja bih se složio s vama da se ovdje naravno sadržaj ne dira, to ne treba nikome ni dokazivati. Kako bi se sadržaj mogao dirati piše i u ovom semaforu, brojke su čarobne, brojke su čarobne jer ne lažu i govore koliko sudaca radi koliko posla u toj istoj Njemačkoj koju ste vi spominjali. S druge strane, treba napraviti formalne promjene, treba i njih napraviti ali nije to nešto s čime bi se trebala i pravna i opća javnost u Hrvatskoj tako zabavljati i gubiti vrijeme, suštinu nismo nažalost ni pipnuli. Hvala.
Druga replika Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani kolega Vuljanić, rekli ste u svojoj posljednjoj rečenici da sustav neće biti ništa bolji nego što je danas sa svim svojim izmjenama. Pa rekla bih da se, ne bih se baš mogla složiti s time jer svaka promjena, svaka reforma gura ovaj tromi sustav na bolje. Međutim, spomenuli ste investicije i postavili ste pitanje zašto nema stranih ili investicija u Hrvatskoj. Pa nema ih jer jednostavno ove sve promjene o kojima raspravljamo danas bi trebale doći ali postavlja se pitanje prioriteta da li je važnije sada te promjene napraviti, izazvati ponovno zastoj u rješavanju predmeta ili riješiti predmete pa onda kako treba napraviti bolji sustav. Ja ću samo podsjetiti da smo prije mjesec dana ovdje raspravljali o koncesiji za Kupare. 6 mjeseci je trebalo državi da riješi, odnosno 6 mjeseci treba da se riješi jedna plomba na sudu, Općinskom sudu u Dubrovniku, na zemljišno knjižnom odjelu. Država to nije u stanju riješiti. Zašto? Zato što tamo netko nije riješio tu plombu. Niti jedna od ovih promjena neće riješiti tu nesretnu plombu. I neće na taj način investitor od 300 milijuna eura doći u Kupare i ulagati u Kupare. I to vam je odgovor na ovo vaše pitanje. Dakle niti jedna od ovih mjera Zakona o sudovima, reorganizacije mreže sudova neće riješiti to prokleto pitanje jedne plombe zbog koje će vam se masa investitora okrenuti i otići.
Odgovor na repliku, Nikola Vuljanić.
Da naravno, ni jedna ovakva promjena organizacije i forme neće riješiti to suštinsko pitanje zašto ljudi iz svijeta a i naši građani nemaju povjerenja u sistem, pa zato što ne funkcionira. A zašto drugo? Pa nisu ljudi ludi. Jednostavno im ne funkcionira, ne mogu godinu dana doći do nekakvog papira kojeg bi u zemljama koje su po mnogo čemu iza nas dobili za tjedan ili dva, jasna stvar da se okrenu i odu svojoj kući. Da li ćemo mi ovakvim korak po korak formalnim promjenama i dalje zapravo govoriti o tome da nam je sistem nestabilan i da ne znamo kako bi trebao funkcionirati ili ćemo se konačno prihvatiti suštine stvari i pitati toga iz Dubrovnika koji 6 mjeseci nije uspio skinuti plombu sa jednog slučaja, a stari moj a što ti zapravo radiš tamo, što ti radiš pravo tamo i zašto si ti tamo, ima previše ljudi u sustavu, tebe eto baš ne trebamo. Dok to ne uspijemo napraviti sve ove reforme možete objesiti mačku rep. Hvala.
U ime kluba SDP-a govoriti će poštovana Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Kao već što smo rekli u prvom čitanju, glavni razlog za donošenje ovih prijedloga zakona je usklađivanje sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova i sa Zakonom o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Mene uvijek oduševljava ali i s jedne strane čudi kada govorimo o pravosuđu s koliko strasti, koliko slavodobitno kritiziramo tu treću granu vlasti. A tko je odgovoran molim vas za funkcioniranje te grane vlasti? U krajnjoj liniji vlast, zakonodavna i izvršna. Dakle mi smo sretni da kažemo ima još netko gori od nas. I svatko može reći da nešto ne valja ali treba puno ljubavi i puno razumijevanja i znanja da znamo odakle smo krenuli i kakva je situacija. Istina, semafor ovaj i zaista upalio se u crveno u Hrvatskoj. I sve je ovo točno. I što je kolega Vuljanić sada malo prije rekao, ali gdje smo mi bili prije samo nekoliko godina? Pa to se uopće nije spominjala reforma pravosuđa, pa to se nije pravosuđe ni spominjalo u Hrvatskoj. To je nešto od koga je, i od čega je svatko digao ruke, to je bio sustav u raspadu gdje su od sudaca kvalitetnih smo ustrojili javno bilježništvo, gdje su mnogi potjerani, gdje su neki sami otišli u unosnije službe. A mnogi stručnjaci koji malo poznaju ovaj sustav kažu da treba 50 godina bude onakav kakav treba biti. I zato zaista govoreći o ovoj problematici sam rekla da smo tek negdje na pola puta. I s pravom ljudi i kritiziraju, ali treba uvijek onda reći i što je dobro učinjeno. I koliko imamo sjajnih i dobrih sudaca i koliko se politika maknula od pravosuđa i koliko sada imaju veliki problem u pravosuđu da ovise o jednom ili o skupini ljudi, to je tzv. interna ovisnost o kojem u zapadnoj Europi se već godinama i desetljećima govori, gdje oni jedan o drugome ovise. Ili u pravilu dobar sudac ovisi o lošem sucu ali to je njihova odgovornost. I koliko pomoći onda da se ta odgovornost pojača? Kako učiniti to da preuzmu tu odgovornost jer godinama i desetljećima su htjeli sami tu odgovornost, da oni sami odlučuju koga će primiti u vlastite redove, koga će promovirati, koga će isključiti iz svojih redova. To pravosuđe danas ima, u mnogim zemljama to nema. I sad se javio veliki, veliki problem. I zato ove izmjene kad malo gledate, ne samo ova delegacija nadležnosti koja ostaje i koja je uvedena ranije da preopterećeni sud da se predmeti delegiraju, to je jedan bio od dobrih načina, nego da sudac koji negdje u manjim sudovima dakle sada s ovom reorganizacijom, kako u pravosuđu tako i u državnom odvjetništvu. Dakle ovo nije samo spajanje i razdvajanje, godinama smo nešto razdvajali pa smo opet spajali i zaista nekom može se činiti da je to iz šupljeg u prazno. Ali svaki ovaj potez reformski koji smo učinili zbog čega se nešto smanjuje, koji su efekti toga, kamo sreće da se svaki zakon radi kao što su se ova četiri zakona radila, ona dva koja su već stupila na snagu i još ova dva koja usklađujemo s tim. Koji su efekti? Vi ste imali suca koji je 10 puta manje opterećen nego drugi sudac, isto tako i kod državnih odvjetništava. I sada dakle sa ovakvim reformama se to postiže ujednačenost, opterećenost i o tome i ovaj crveni semafor iz Europske komisije ne govori o tome. On ne govori o tome, ali to je također jedna zadaća koja nama stoji da je ispunimo, da rasteretimo suca da radi samo ono što je najvažnije, da sudi, a ne da zbraja tamo parnične troškove i da radi sve. To nigdje nema, pa on je dragocjen i skupo plaćen da bi radio taj posao. Mi smo ih dosta rasteretili i s većim angažmanom …, ali još uvijek to nije dovoljno. Da li danas itko govori da ima problema s ostavinom? Još se ožalošćena porodica, obitelj nije ni našla, već zove javni bilježnik. Godinama smo to imali problem, danas više o tome ne govorimo. Pa budimo i samosvjesni i ponosni na ono što smo riješili, ali vrlo kritički i zreli da govorimo što ne valja. Tako razvijeni i samosvjesni ljudi i narodi razmišljaju. Ali istina je i to, ne možemo povjerit da ljudi nisu baš zadovoljni, a u mnogim zemljama su ljudi, građani zadovoljni vlastitim pravosuđem. I zaista, postavlja se pitanje kad danas čovjek ide u sudnicu jel on ide u casino se kockati ili ide zaista u katedralu duha gdje će mu svećenici pravde udijeliti ono što mu pripada. I zato kad je Ministarstvo pravosuđa predložilo, Vlada predlaže ovaj prijedlog zakona da o žalbama, da žalbeni sud bude ne recimo onaj u Šibeniku ili u Zadru koji bi trebao postupati po žalbama na presude općinskog suda onda zaista to ne radi iz obijesti nego zaista radi iz te činjenice, a o tome su govorili kolege prije i potpuno su u pravu, da se takve presude često, ja ovdje ne volim govoriti o pojedinačnim presudama i tko smo mi da mi sudimo o presudama. Ali ljudi, ne treba biti ni pravnik, treba imati samo zdravu logiku da vidite koja su to obrazloženja i što stoji iza toga, pogotovo u manjim sredinama. I zato je ovakav prijedlog da bi se zaštitili građani, a bio je jedan i objektivan razlog koji daleko više ne postoji, a to je onaj da se stalno mijenjaju zakoni. Mi u zadnjih godinu dana ili dvije zaista smo došli do jedne stabilnosti. To najprije možda vidimo i kroz naš Odbor za zakonodavstvo gdje su nekada na dnevnom redu bilo po 30, 40 točaka. Mi danas u zadnje vrijeme imamo 5, 6, 2, 3 promjene. Dakle dolazi do jedne stabilnosti, ne velike i česte izmjene zakona što su suci nam često prigovarali i tu su bili apsolutno u pravu. Pa nismo se kaže još ni naučili, još se nije stvorila praksa, mi već mijenjamo zakone. Bili smo često i prisiljeni to raditi, danas više takvih objektivnih okolnosti za pravosuđe nema. Dakle ono što će ova reorganizacija i kakve su ove izmjene gdje su one suštinske, one nisu samo promjena da bi se i uštedjelo što je uvijek važno, ne samo u vremenu krize nego u svim vremenima, tako se odgovorna vlast ponaša, nego jednostavno da bi bila veća odnosno transparentnija, da bi suci dolazili u pravedniji položaj jedni naspram drugih, jednako tako kao i državni odvjetnici. Nama je posebno drago što ovim izmjenama je naš prijedlog koji je došao iz kluba i sugestija iz kluba SDP-a upravo ta da se kod jako važnih predmeta koji su složeni, koje ne može obavljati sudac koji je netom došao u taj sud, koji tek da je zadovoljio one formalne uvjete nego iskusni i najbolji, a te je lako prepoznati, a to se zna i onaj koji predsjednik je suda ili je državni odvjetnik u određenom državnom odvjetništvu da to on najbolje i zna procijeniti. Ono što kako bi i to je govorio prije mene kolega Vuljanić i to je dobro, dakle da bismo mi unaprijedili pravosuđe, da bi i pomogli pravosuđu, da bi mu dali bolje mehanizme i alate mi ga trebamo i zaštiti s jedne strane od šikanoznog postupanja, ali s druge strane i od onih kojima nije mjesto tamo, a koji sam sustav je izgleda preslab jer je još uvijek tako stvoren i formiran, tu bi trebalo vidjeti kako da razbijemo tu unutarnju neovisnost jer vidimo kad su izbori unutar tko će biti u pojedinim vijećima sudačkim , pa kakve političke stranke šta se sve odvija na sudovima i kakve su to bitke. I sad kako, ako predsjednik suda jer je važno što će reći i određeno vijeće da bi državno sudbeno vijeće imenovalo određenog suca predsjednikom tog suda koji se zamjera, koji govori svojim kolegama slabo radiš, morat ću pokrenut stegovni postupak ukoliko ne ubrzaš te postupke, ukoliko se ne držim rokova, kakva ti je kvaliteta suđenja. Dakle, moramo ih osloboditi ili drugačije stvoriti taj sustav da najbolji mogu biti promovirani i da ti uvjeti budu što do krajnjih granica objektivizirani. E kako bi trebali još zaštititi? Netko misli da je to napad. Ne to je zaštita. Mi smo nekada imali, pa ne nekada nego sve do 1997. godine kada smo tzv. kaznenom … [[Govornica se ne razumije.]] reformom kada je to kazneno djelo nestalo iz našeg kaznenog zakonodavstva. To je bilo specifično kazneno djelo za suce i pravosudne dužnosnike, kršenje zakona od strane suca i Državnog odvjetništva, dakle državnih odvjetnika. I to je odjedanput nestalo. Mnogi kritičari su rekli, e ali dobro kroz zlouporabu položaja sve je pokriveno. Nije točno. Mnoge profesije, pogotovo to smo imali i posebno i štitimo pravosudne dužnosnike. Nije svejedno napasti običnog građanina ili policajca ili suca. Dakle, imaju posebnu zadaću, posebnu funkciju. I dakle da bi zaštitili od lažnog prijavljivanja jer mnogi uzorni suci koji se nisu libili i u puno težim vremenima nego koja su danas časno obavljati svoju zakonsku i ustavnu zadaću. Svaki je imao kaznenu prijavu. Okrivljenik podnese kaznenu prijavu da sudac zloupotrebljava dužnost jer njega progoni, jer mu sudi umjesto da su se vodili kazneni postupci protiv onih koji nisu sudili, nego su svoje norme prije dvadesetak godina izvršavali tako da su držali predmete u ladici. Mi smo takvo pravosuđe naslijedili 2000. godine gdje je sudac imao normu gdje ništa ne radi, samo čeka da mu predmeti budu u ladici, da ih obavije val zastare i da mu se to računa kao riješeni predmet. Dakle, ove mjere koje se predlažu, koje su predložene Zakonom o sjedištima sudova i Državnih odvjetništava i ovim prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o sudovima i Državnim odvjetništvima kojima se usklađuju ovi zakoni sa onima koje smo usvojili doći će upravo do toga, dakle stvorit će se objektivni mehanizmi da suci budu ravnomjerno opterećeni, da opteretimo i one koji do sada nisu imali toliki broj predmeta a naravno da bi onda i svoje zadaće mogli ispunjavati a to je da čovjek pojedinac, pravna osoba koja se obraća sudovima dobije odluku u roku, primjerenom roku kao što to zakon kaže i kvalitetnu odluku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene tri replike, ali kako ih ne možemo sve čuti u dvije minute to ih ostavljamo radi pravednosti iza 15 sati. Sada oglašavam stanku. STANKA U 13,27 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici nastavljamo u plenarnom zasjedanju Hrvatskog sabora, popodnevno zasjedanje i to sa replikama. Poštovani zastupnik Boro Grubišić, replika. Nije tu. Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora, kolegice Antičević nema ali ja ću replicirati kao da ona tu jest. Ona je postavila pitanje kako postupiti prema ovim sucima koji krše zakon. Problematizirala je kako bi država trebala na neki način kontrolirati nemoralne i nestručne suce. Ja se prvi put evo u ove tri godine slažem s kolegicom Antičević pa htio sam dati jedan primjer. A sebe pitam da li ćemo mi u Hrvatskoj ili da li sad trebamo plaćati suce, davati naknadu za pošteno suđenje kao što je to u nogometu? Ja ponovno, ovdje sam već iznosio i reći ću ponovno, ja sam osuđen po splitskom sucu Općinskog suda Josi Puliću jer sam gospodinu Mucalu u raspravi da on treba biti intendant rekao da HDZ u svojstvu predsjednika HDZ-a na televiziji da neće glasati za njega jer je nestručan, jer ga tri ministra nisu odobrili jer je bio član KOS-a. I to je taj sudac rekao u presudi da je to točno ali svejedno me osudio da to nisam smio reći. Ali ovo je ono što mene zabrinjava, Županijski sud u sastavu Blaženka Ćurin, Sovjetka Režić i Miho Mratović kažu sljedeće oni su potvrdili prvostupanjsku presudu i ono što treba državu zabrinuti gdje direktno suci krše hrvatski zakon. Kaže konačno nije u pravu tuženik tj. ja, ni kada ističe da je informiranje o okolnostima koje utječu na formiranju stava prema tužitelju bilo potrebno da bi se realizirao demokratski princip dostupnosti informacija te da je takvo informiranje bilo potrebno radi upoznavanja Gradskog vijeća koje je trebalo donijeti Odluku o imenovanju intendanta. Informacija o tome kako se netko izjašnjavao, koje je zadatke obavljao na vojnom vježbanju spada u one koje javnost treba znati da bi se udovoljilo proklamiranom načelu o dostupnosti informacija. Ovo je kršenje hrvatskog zakona, ovi suci moraju biti tuženi, moraju biti sankcionirani i ne mogu suditi više u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Nema odgovora na repliku, nije prisutna.
Ima, ja tražim odgovor na repliku, ali molim zamjenicu ministra da mi objasni ovo.
Hvala vam lijepa, sve sam čuo, nema poštovane kolegice Ingrid Antičević-Marinović po Poslovniku nema tko odgovoriti na repliku. Poštovana kolegica zastupnica Vesna Škare-Ožbolt, replika. Hvala lijepa, nema je prisutne u dvorani, gubi pravo. Idemo dalje na raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub Liste nezavisnih zastupnika i poštovani zastupnici Grubišić i Kajin. … [[Upadica se ne razumije]] Bili su prijepodne? Super, hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a poštovani zastupnik Davor Miličević i Davorin Mlakar. Ne, samo jedan? Dobro. Kolega Davor Miličević, izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima. Ove izmjene i dopune Zakona o sudovima kao što smo već konstatirali u prvom čitanju predlažu se kako bi predlagatelj uskladio odredbe Zakona o sudovima sa Zakonom o područjima i sjedištima sudova odnosno uskladio zakon sa organizacijom mreže sudova u RH i ciljevima i svrhom same reorganizacije sudova. Sa novom reorganizacijom pravosudne mreže pojavljuje se jedan novi institut u pravosuđu voditelj stalne službe koji upravlja sudom, pomaže predsjedniku suda u obavljanju poslova sudske uprave a jednako tako omogućava pravovremeno obavljanje poslova i povećava učinkovitost rada suda. Ono što smo ispred kluba HDZ-a stavili kao primjedbu u prvom čitanju zakona ili bolje rečeno ono na što želimo ukazati i za što držimo da može predstavljati veliki problem jeste izmjena članka 16. Zakona o sudovima i to stavak 5. istoga članka u kojem se navodi da odluku o osnivanju i prestanku rada stalnih službi i odjela izvan sjedišta suda donosi ministar pravosuđa. I nadalje stojimo pri mišljenju da predmetna odredba zakona po nama je jako dvojbena jer se nigdje ne navodi koji su to kriteriji temeljem kojih ministar pravosuđa donosi takvu odluku iako se radi o jako bitnoj činjenici. Iz predmetne zakonske odredbe proizlazi da ministar pravosuđa prema svom nahođenju bez da se savjetuje sa bilo kime može ukinuti bilo koju stalnu službu tj. sada Općinski sud u RH. A to je upravo ono što smo naglašavali da je problem kod donošenja Zakona o područjima i sjedištima sudova. Mišljenja smo i nadalje da se ovim načinom na mala vrata ukidaju općinski sudovi pretvarajući se u stalne službe i time se otvara mogućnost da ministar pravosuđa diskrecionom odlukom ukine tu istu stalnu službu. Stoga smo predlagatelju sugerirali da se do konačnog prijedloga zakona pažljivije uredi ovaj stavak, pokuša pronaći adekvatni način tako da se o statusu voditelja služba odlučuje kroz pravosudna tijela odnosno da do donošenja odluke ne bude isključivo u nadležnosti ministra pravosuđa koji bi diskrecionom odlukom odlučivao o statusu voditelja službe. Ono što je pozitivno u ovim izmjenama i dopunama zakona, a jednako je tako i vrijedno za istaknuti jeste članak 9. kojim se mijenja članak 43. osnovnog zakona dodajući stavak 5., 6. i 7. tako što se uvodi jedan novi institut Centar sudske prakse koji ima zadaću da prati, analizira i objavljuje sudsku praksu sudova u RH, a jednako tako i praksu sudova koji odlučuje na razini Vijeća Europe i EU. Rad centra bit će pri Vrhovnom sudu RH i kroz područne centra pri županijskim sudovima u Osijek, Rijeci, Splitu, Varaždinu, Velikoj Gorici i Zagrebu, a za voditelja Centra sudske prakse bit će imenovan sudac Vrhovnog suda RH određen godišnjim rasporedom poslova. Voditelje područnih Centara sudske prakse imenuje predsjednik Vrhovnog suda RH iz reda sudaca Županijskog suda pri kojem centar djeluje. Unutarnje ustrojstvo i način rada Centra sudske prakse pobliže se uređuje Poslovnikom Vrhovnog suda RH. Nadalje, člankom 86. Zakona o sudovima nomotehnički se odredbe zakona preciznije odrađuje i određuje njihov izričaj. Također je u zakonu određeno da se poslovi u sudu raspoređuju na kraju svake kalendarske godine za slijedeću godinu. Zatim se ovim prijedlogom zakona određuje da se u sudovima predmeti u radu sucima dodjeljuju automatskom elektroničkom nasumičnom dodjelom primjenom odgovarajućeg algoritma što opet onda pozdravljamo i podržavamo. A u sudu gdje nije u primjeni sustav za automatsko elektroničku dodjelu predmeta predmeti se sucima dodjeljuju ručno po redoslijedu njihovog primitka, slijedeći je abecedni red prezimena sudaca. I zaključno, kako smo ispred kluba HDZ-a ovaj prijedlog zakona podržali nakon prvog čitanja nema razloga da klub HDZ-a i ne podrži zakon u drugom čitanju. Hvala.
Hvala. Da li će drugi dio poštovani zastupnik Mlakar u ime kluba HDZ-a također?
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kako se radi o drugom čitanju zakona koji smo podržali u provom čitanju, naše primjedbe sada više neće biti načelne, ostaje nam ustvari osvrnuti se samo na neka rješenja s obzirom na najave koje čujemo pa ću ja probati u ovom svome izlaganju uputiti pitanje predlagateljici odnosno zamjenici ministra pravosuđa. Naime, člankom 18. propusuju se mogućnosti da uz obnašanje sudačke dužnosti da vam ona miruje ukoliko budete upućeni na rad na poslove u Ministarstvo pravosuđa, Državno sudbeno vijeće, sada se uvode i međunarodne institucije odnosno međunarodni sudovi što je sve za razumjeti i što je rješenje koje naš sustav poznaje i dosada. Ono što mi se čini upitnim je mirovanje sudačke dužnosti dok se pravosudni dužnosnik upućuje na rad u pravosudnu akademiju i to iz dva razloga, jedan je pitanje opsega rada pravosudne akademije i njena nužnost postojanja. Znam da je to bio jedan od uvjeta u pristupanju Hrvatske EU, prema mnogim ocjenama čini se da ta institucija nije u potpunosti ispunila svoju svrhu ili da njena svrha nije bila najpreciznije, najtočnije određena. Ono što je ta institucija unijela u naš sustav rekao bih da je unijela dodatne probleme i zabunu jer je ona postala pretpostavkom edukacije sudačkih dužnosnika za mogućnosti uopće obavljanja i obnašanja sudačkih dužnosti. Uvođenjem pravosudne akademije de facto su svi oni ljudi koji su ušli u sustav računajući da će ih smjesta savjetnika sudačkih biti konkurentni za sudačke dužnosti, jedan dio njih je izgubio tu mogućnosti činjenicom da nisu bili polaznici pravosudne akademije. To ističem zato što se u javnosti kalkuliralo s mogućnošću da se ovakva ili ova pravosudna akademija ukine. S obzirom na činjenicu da svi oni koji će obnašati pravosudne dužnosti imaju obvezu osim školovanja, redovitog školovanja na Pravnim fakultetima moraju završiti i vježbenički staž i polagati pravosudni ispit, sada im se nameće dodatna obveza od 2 godine pohađanja pravosudne akademije da bi se tek tada mogli kvalificirati i natjecati se za pravosudne dužnosti. Čini se da taj sustav i kroz ovu dosadašnju praksu nije u potpunosti pogodio svoju svrhu. Jedan dio ljudi rekao sam izgubio je mogućnost uopće natjecati se za sudačke dužnosti i pitanje je da li će uopće pravosudna akademija kako je zamišljena ostati i nadalje institucija nužna za pravosudne dužnosnike. Stoga mi se čini ako postoji namjera ili prijedlog ili neki plan rada Ministarstva pravosuđa o ukidanju pravosudne akademije da je onda dodatno nepotrebna odredba članka 18. koja kaže da i oni suci koji će biti raspoređeni na pravosudnu akademiju imaju pravo tamo raditi, njihova sudačka dužnost će mirovati dok traje njihov angažman u pravosudnoj akademiji. Ja to govorim zato jer uz taj angažman ide i sudačka statistika kojom neću zamarati. Znamo da svi oni koji će biti prebačeni na druge dužnosti imaju bitno smanjenu statistiku koju kao suci moraju odraditi. Kad uz to uzmete i predsjednike sudova onda je taj broj sudaca sve veći i veći, a svjesni smo činjenice da nam pravosuđe još uvijek pa rekao bih gotovo grca u zaostacima i da bismo trebali učiniti sve da dobijemo uz ove neke mjere koje i ovaj zakon donosi, trebali bismo dobiti poboljšanje obavljanja sudačkih dužnosti i sudačkog posla a na ovaj način jedan dio ljudi regrutiramo na druge poslove i nisam siguran da ćemo na taj način postići svrhu. To je što se tiče dužnosti, upućivanja dužnosti u neke od ovih institucija koje postoje i do sada. Ali mislim da ovo rješenje ako se o pravosudnoj akademiji razmišlja na drugi način nije dobro. Drugo je činjenica da se ovim zakonom uvodi centar sudske prakse kao nova ustrojstvena jedinica vrhovnog suda mada ona negdje po ovom kako je opisan posao već spada u one već, rekao bih poslove koje radi sudačka evidencija. Međutim, ako već se smatra, misli da s obzirom na povećan broj, odnosno obim poslova zbog europskog zakonodavstva koje će trebati pratiti takva evidencija je nužno osnivanje ovakve ustrojstvene jedinice, ne vidim razloga da voditelja područnog centra sudske prakse imenuje predsjednik Vrhovnog suda i to iz reda sudaca županijskog suda u kojem se osniva taj centar sudske prakse a uz prethodno mišljenje predsjednika suda pri kojem centar djeluje. Ne vidim što bi tu predsjednik Vrhovnog suda znao bolje, preciznije ili temeljitije o mogućnostima ili o kvalitetama tog voditelja centra a što ne bi znao njegov predsjednik suda koji je i zadužen za obavljanje poslova sudske uprave a i između ostaloga i za organizaciju posla. Kada bi ova norma i ostala takva prethodno pribavljeno mišljenje znači da bi ono moglo biti čak i negativno a da predsjednik Vrhovnog suda svejedno odredi da će osoba a obavljati poslove voditelja centra i mislim da ta na taj način uređena norma nije dobra. Prema tome, ako je predsjednik županijskog suda osoba koja organizira poslove, nas u ovome sudu a čak ima sad i proširenu nadležnost u žalbenom postupku za cijeli teren koji pokriva onda je vjerojatno dovoljno educiran, dovoljno upućen da može odrediti i voditelja centra bez potrebe da se u taj postupak uključuje predsjednik Vrhovnog suda. Ako već mislite da je predsjednik Vrhovnog suda jedini koji to dovoljno poznaje onda bi trebalo biti barem pozitivno mišljenje predsjednika suda da bi ta norma imala smisla. U ostalim dijelovima ono što smo već govorili da ne ponavljam čini nam se osobito važnim i dobrim rješenjem da ovaj zakon omogućava bolji raspored predmeta po ne samo sucima nego i sudovima. I osobito nam se čini vrijednim mogućnost da se žalbeni postupak rješava na teritoriju određenih županijskih sudova što bi moralo garantirati ubrzan rad sa žalbama. Šteta da ovdje nije u opremi zakona možda ponuđena i neka analitika da vidimo kakvo je stanje u rješavanju sudskih predmeta jer bi tim više moglo se pratiti kroz godinu ili dvije utjecaj ovog zakona u praksi. Kao što smo rekli, sugerirali bismo predlagatelju da ove dvije naše primjedbe usvoji. Ako ne postoji takva volja, mi možemo to dati i u formi amandmana na ovaj zakon. U ostalom dijelu mi smo suglasni sa odredbama ovoga zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama poštovani kolega. Imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Ivan Šuker replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Mlakar dosta često smo u Visokom domu govorili o hrvatskom branitelju Mariću. S obzirom da danas raspravljamo o pravosudnim zakonima nažalost nigdje nisam uspio pročitati ono što se dogodilo u Europskom parlamentu prije svega zahvaljujući našem kolegi Plenkoviću i ostalim kolegama europarlamentarcima koji su potpisali taj amandman na izvješće o napretku Srbije gdje je tim amandmanom praktički, ne može se reći naređeno ali će tim amandmanom biti definirano da Republika Srbija mora preispitati Zakon o univerzalnoj jurisdikciji. Doduše zakon je prošao, zapravo amandman dosta tijesno 347 naprama 319 ali s obzirom na sve što je bilo i u hrvatskim medijima i kako su mnogi u Hrvatskoj pokušali osporiti taj prijedlog amandmana mislim danas kada govorimo i o državnom odvjetništvu i danas kada govorimo o hrvatskom pravosuđu da naprosto treba istaknuti uspjeh naših kolega u Europarlamentu. I možda je to mali korak, ali korak koji nam jasno ukazuje da u budućem političkom djelovanju naših zastupnika u Europarlamentu itekako se možemo boriti za interese kako Hrvata izvan Republike Hrvatske tako i hrvatskih građana na koji je nažalost krivi mač pravde primijenjen a to je prije svega hrvatski branitelj Marić koji čami u srbijanskim zatvorima. Pa evo, čestitka kolegi Plenkoviću i ostalim kolegama koji su potpisali taj amandman.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Šuker u vašoj replici sadržan je i odgovor na pitanje koje se u njoj nalazi zašto u medijima o tome nema vijesti upravo zato što je taj amandman djelo uvaženog zastupnika Europarlementa Andreja Plenkovića. Da je bio netko drugi kao što vidimo i po nekim drugim stvarima neki drugi naši europarlamentarci zasjenili su pozitivno djelovanje naših parlamentaraca u Europarlamentu. Vidjeli smo vijesti koje se tiču i nekih drugih. Čak i onih koji su iako iz male hrvatske grupe oponirali ovome što je radio gospodin Plenković. Drugi dio u tom istom odgovoru sadržan je u našem zakonodavstvu i potpuno ste u pravu kada govorite o stanju našega pravosuđa. Naime, Zakonom o ništetnosti određenih pravnih akata koje donosi Republika Srbija na bazi još onih bivše JNA, ovaj parlament u mandatu HDZ-ove Vlade donio je zakon koji je spriječio univerzalnu jurisdikciju kako ju razumije izgleda još jedino Republika Srbija i na temelju koje donosi zakone zbog kojih neki Hrvati završavaju u srbijanskim zatvorima. Podsjetit ću da je bivši, sada već bivši predsjednik Republike ustao na ocjenu ustavnosti toga zakona na Ustavnom sudu i hvala Bogu Ustavni sud još uvijek se o tome nije očitovao, ali sam uvjeren da će pokazati kako je taj zakon itekako sukladan hrvatskom Ustavu i jedna je od rijetkih koje Hrvatska može postaviti posizanju Srbije na teritorij drugih suverenih država u svom bližem okruženju.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče Sabora. Zamjenice ministra, kolegice i kolege zastupnici. Dakle nema razloga da se oba ova zakonska prijedloga i za sudove i za državno odvjetništvo ne podrže jer to je onaj put koji smo započeli, a to je put koji smo nazvali reforma hrvatskog pravosuđa. Istina je da će on trajati dugi niz godina zbog i postupka prilagođavanja, ali i zbog svega onoga što se sa ova dva zakonska prijedloga želi postići. Ono što mene zabrinjava, a to je da smo prilikom izvješća predsjednika Vrhovnog suda o stanju sudova za 2013. godinu čuli ovdje, a i bilo je napisano u izvješću od predsjednika da reforma koju smo provodili, koju je ministarstvo predlagalo Hrvatskom saboru i zakone koje smo donijeli ne prate situaciju koja se dešava na sudovima i da nema racionalizacije u ovim Zakonom o područjima i sjedištima sudova. Kao i ako ćemo gledati na državna odvjetništva pa ovdje kada smo u tom izvješću postavljali pitanja nismo baš dobili konkretan odgovor, ali u izvješću predsjednika Vrhovnog suda piše da ova reforma nije donijela uštede u troškovima i da se čak u nekim situacijama taj proces zakomplicirao. Pa onda ono što mi zaista želimo i što smatramo mi to podržavamo da ovo treba, ne slaže se s onim što je ovdje u Hrvatskom saboru rekao predsjednik Vrhovnog suda. Pa ja posebno podržavam i ovaj dio ovog zakonskog prijedloga gdje se regulira preciznije podnošenje godišnjeg izvješća predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Hrvatskom saboru i ako će ta izvješća biti takva da se ona u koliziji sa zakonima koje mi donosimo onda to nije dobro. Ako će ta izvješća biti samo statistička nabrajanja problema, ako ono sljedeće izvješće neće dati rezultate da se poprave problemi koji su bili u godini o kojoj smo raspravljali onda tu nema nekakvog velikog rezultata oko toga izvješća predsjednika Vrhovnoga suda ako ono nije u skladu s onim što mi ovdje radimo, a to su zakoni gdje mi želimo učinkovito hrvatsko pravosuđe i to je nešto što ćemo mi pratiti. Ako odgovorno želimo podržavati reformu, osim što su sva ova rješenja koja jesu modernizacija sustava mi smo svjesni da dugotrajnost postupaka neujednačenosti sudske prakse, veliki zaostaci u sudovima da su to sve daljnji koraci kojima mi to želimo smanjiti i učiniti hrvatsko pravosuđe u kontekstu i funkcionalnosti ali naših obveza kao zemlja članica Europske unije ovo što se događa ne smije se događati. Nas posebno zabrinjava to da smatram da imamo dobre zakone i da su ovo dobra zakonska rješenja, od dakle organizacije mreže sudova do uvođenja voditelja stalne službe, do toga da se pri Vrhovnom sudu ide u centar za objedinjavanje sudske prakse što će smanjiti neujednačenost ove situacije da imamo pravne presedane, da se na temelju istih pravnih činjenica potpuno drugačije presuđuje, a to sve skupa ugrožava pravnu sigurnost zemlje. Onda u tim svim našim dobrim namjerama i dobrim zakonskim prijedlozima dolazi do nesuglasja i to nije dobro, to nije dobar put ka budućnosti hrvatskog pravosuđa. Mi smo svjedoci i ovih dana da su hrvatski sudovi na raznim razinama donosili svakojake odluke koje su po procjenama ne samo sad politike i zastupnika i Sabora nego i pravne struke u određenom dijelu rezultat teza da se u Hrvatskoj uvodi potpuna pravna nesigurnost. Onda ovo što mi tu govorimo, hoćemo neujednačenu praksu, hoćemo pravnu sigurnost, hoćemo funkcionalno pravosuđe, to nema veze s onim što se dešava u stvarnom svijetu, a to su problemi na sudovima. Ono sve što smo i do sada govorili o ovim reformama i ovakvim zakonskim prijedlozima stoji. Isto tako, nisam siguran da će sve ovo što piše u oba zakonska prijedloga moći biti provedeno ako mi prije svega nismo osigurali financijska sredstva, to je preduvjet broj jedan, bez toga ne znam kakva reorganizacija može imati uspjeha. Ono što smo čuli u izvješću predsjednika Vrhovnoga suda da nema dovoljno novca za edukaciju pravosudnih kadrova na svim razinama, isto tako to ne može kvalitetno pratiti ove zakonske prijedloge niti reformu ako nema edukacije. Ja se mogu slobodno i sam to mislim da mi u pravosuđu i na svim razinama sudova, to nije nikome osobna uvreda nego imamo kao i u svakom poslu u životu jako dobre kadrove, manje dobre, a imamo i nekvalitetne, a za sve se moraju primjenjivati isti zakoni. Ja mislim da trebamo uložiti dodatne napore da se posebno poradi na edukaciji pravosudnih kadrova, od sudaca do državnog odvjetništva, do svih ljudi koji su u ovom sustavu. Bez toga nema uspješne reforme i bez toga ova matematika, ove brojke koje ovdje stoje, koliko će biti sudova, koliko će biti ispostava, sjedišta ovakvih ili onakvih državnih odvjetništava, voditelja stalnih službi, objedinjavanja sudske prakse. Neće biti od toga ništa ako mi nismo čitav sustav stavili u pogon, a to je da kvalitetna zakonska rješenja moraju pratiti stvarni život, a to je da se u hrvatskim sudnicama ponekad i vrlo često događa nešto što je u potpunoj suprotnosti od onoga što smo mi željeli postići. Ja se nadam da će izvješća Vrhovnog suda, kao i izvješća glavnog državnog odvjetnika ovdje u Hrvatskom saboru pratiti ovo što mi ovdje radimo, jer bez toga mi ćemo kaskati. Netko je danas ovdje spomenuo, mislim kolegica Antičević 50 godina treba da hrvatsko pravosuđe dođe na ono što mi želimo. Ja se nadam i vjerujem da će trebati puno manje, jer ovo jesu dobri zakonski prijedlozi. Nekako je želja da generacije koje će nas zamijeniti na nekim poslovima na kojima mi danas radimo će puno više dati doprinosa pravnoj sigurnosti i svakako poštivanju i zakonskih prava, ali i temeljnih ustavnih prava naših građana. Jer sve što mi ovdje radimo to će se primjenjivati na one koji u Hrvatskoj žive. Na žalost nekada preko leđa ljudi koji apsolutno nisu niti zaslužili, niti trebali biti uvučeni u žrvanj nefunkcionalnog hrvatskog pravosuđa i neujednačene sudske prakse. Mi ovo podržavamo i vjerujem kažem da ćemo taj kotač, mehanizam pravosudnog sustava učiniti funkcionalnim i sposobnim da prate jedni druge. Ovo što mi radimo ovdje, ali i ono što trebaju raditi vani u sustavu pravosuđa. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Na redu je sada klub DC-a i Novog vala i Narodne stranke reformista i poštovana zastupnica Vesna Škare Ožbolt. Nije u dvorani, gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova zastupnika i zastupnica po ovoj temi. Završno će se obratiti poštovana zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković-Kunšt. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Evo iznesene su u raspravi određene tvrdnje. Ova jedna s kojom se izričito ne slažem moram to iskazati. Dakle, ne slažemo se da je pravosuđe najslabija karika hrvatskog društva. Ono to sigurno nije, ali se slažem sa tim da je najvažnija karika za funkcioniranje pravne države i za zaštitu svakog pojedinca kod nas. Prilika je očitovati se i na podatak o prekomjernom broju sudaca u odnosu na broj stanovnika a koji je u … [[Govornica se ne razumije.]] prikazan. Dakle, valja uzeti u obzir, a to je već i rečeno tijekom rasprave da su ovdje bitne dvije činjenice. Dakle, hrvatski sudovi imaju u nadležnosti najširi dijapazon odlučivanja, dakle ono što nam poprilično remeti strukturu u odnosu na pozicioniranje prema drugim europskim zemljama je činjenica da u naš pravosudni sustav ulaze i prekršajni predmeti i oni sa svojim brojem znatno remete ovu kategorizaciju. Također, hrvatski suci i dalje prekomjerno obavljaju administrativne poslove i nisu od tih poslova oslobođeni u dovoljnoj mjeri da bi se bavili samo suđenjem. Govorilo se ovdje da se na temelju ovoga zakona tek očekuje formiranje Odjela za žrtve i svjedoke. To nije točno. Dakle, naši Odjeli za žrtve i svjedoke djeluju već od 2009. godine. Ustrojeni su pri županijskim sudovima, funkcioniraju vrlo dobro do mjere da su čak i u europskim mjerilima prepoznati kao jako dobar i odličan sustav koji pomaže, dakle svjedocima žrtvama a i djeci prilikom pristupa sudu. Govorili smo i o odgovornosti predsjednika suda, ali ne u smislu da bi on bio taj koji bi dodjeljivao predmete. Mi smo se upravo borili i ishodili rješenje algoritamskom dodjelom da bi zapriječili bilo kakav voluntarizam ili diskrecijske ocjene prilikom toga tko će o kojem predmetu suditi. Bilo je riječi da zemljišno-knjižni odjel suda u Dubrovniku svojim dugotrajnim rješavanjem brisanja plombe odugovlači investicije. I ovdje je rečena jedna rečenica s kojom se izričito moramo protiviti, a ona glasi da bi trebalo pitati toga u Dubrovniku. Ovaj zakon i svi ovi napori koje čini Ministarstvo pravosuđa temelji se na onoj osnovnoj postavci, a to je trodioba vlasti. Dakle, niti Parlament, niti izvršna vlast ne mogu u hijerarhiji trodiobe vlasti postavljati takvo pitanje. Ovaj zakon i je ustrojen na način da se ustanovljava hijerarhijska odgovornost suca, naravno u prvom redu za predmet koji mu je dodijeljen u rad. Predsjednika suda, predsjednika neposredno višeg suda, predsjednika Vrhovnog suda, a bilo je postavljeno i pitanje da li uopće postoji sustav koji kontrolira rad sudaca. Naravno da postoji. Državno sudbeno vijeće je nadležno za taj dio poslova. I evo mogu uputiti na internetsku stranicu Državnog sudbenog vijeća sastav prethodnog vijeća je završio sa radom. Imamo ustanovljen novi sastav. Stari sastav je na internetskoj stranici objavio popis odluka kroz godine koliko su i o čemu su unutar Državnog sudbenog vijeća kao tijela nadležnog za suce u našoj državi odlučivali. Bilo je riječi o tome da se u konkretnom predmetu što naravno ne želim ulaziti postavlja pitanje odgovornosti suca. Članak 122. jamči sucima to da mogu biti, dakle slobodni u odlučivanju i u primjeni zakona i to je osnovni postulat nezavisnosti sudstva kojeg naravno ova država štiti i štitit će. Bilo je konkretno rečeno pitanje vezano za članak 18. za mirovanje sudačke dužnosti. Kroz to pitanje je zapravo postavljeno ono bitno potpitanje, dakle što će biti sa Pravosudnom akademijom. I poštovani zastupnici tijekom rasprave i naravno mi u ministarstvu i sve naše kolege u pravosuđu su svjesni i znaju koliko je važna edukacija hrvatskih pravosudnih dužnosnika i za naše zakonodavstvo i za europsko zakonodavstvo. I naravno Pravosudna akademija nastavlja dalje sa svojim djelovanjem tako da nema potrebe da se angažman u pravosudnoj akademiji drugačije tretira nego kao i u drugim organizacijama. Što se tiče Centra za sudske prakse nije ga moguće izjednačiti sa sudačkom evidencijom. Sudačka evidencija je nešto drugo. Ona djeluje na razini samog suda, a Centar sudske prakse upravo ima tu dodanu vrijednost, dakle da se kroz njega razmatraju i gledaju odluke ostalih sudova ne bi li došlo do ujednačavanje sudske prakse. I upravo je to razlog zašto predsjednik Vrhovnog suda ovdje ima svoju ulogu u smislu predlagatelja osobe koja će biti u područnom uredu Centra sudske prakse voditelj toga centra, zato što se kroz ovaj mehanizam ustanovljava praktično ona bitna zadaća Vrhovnog suda koja možda dosada nije bila do te mjere izražena, a to je ujednačavanje sudske prakse. S jedne strane imamo algoritamsku dodjelu predmeta u rad na drugom stupnju, s druge strane imamo centre sudske prakse i posebnu ulogu Vrhovnog suda na ujednačavanju prakse da dobijemo ono što se i ovdje apostrofiralo kao problem, dakle da građanin može na jednom sudu dobiti jednu odluku, a drugi u sličnom predmetu ili jednakom drugu odluku. Racionalizacija naravno stvara određene promjene ali i one koje su bitne na kojima smo se posebno aktivirali su i uštede. Dakle, mi ćemo kroz racionalizaciju mreže sudova ostvariti određene uštede. One će biti sigurno, će omogućiti ono što je dakle cilj da se daljnjom edukacijom uspostavi ta toliko željena pozicija hrvatskog pravosuđa unutar EU na zadovoljavajućoj razini bolje nego ono što sada jest. A sigurni smo da ćemo to i ovim racionalizacijama i izmjenama zakona postići. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje, poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite kolega.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora. Gospođo zamjenice ministra, nedvojbeno je da Hrvatskoj treba profesionalna televizija, samostalno profesionalno pravosuđe i sve ostale institucije. Toga je hrvatski narod željan već 1000 godina. Mislili smo da smo to vrijeme dočekali, ja smatram da nismo. Ja vas gospođo ministrice razumijem kad vi kažete da su suci samostalni pa to nitko ne osporava niti tko smije osporavati. Samo se radi o tome, ja sam postavio, dao sam dijagnozu, dao sam potvrdu nažalost na mom slučaju. Ako ja trebam biti žrtva, to se ne smije događati ubuduće. Smatram da suci, sudbena vlast, izruguje zakonodavnu vlast. Ja vas pitam je li to tako? Ja tvrdim da jest. Jer iz presude ove lijepo sam je pročitao, sudska vlast kaže konačno nije u pravu tuženik tj. ja ni kada ističe da informiranje u okolnostima koje utječu na formiranje stava prema tužitelju tj. Mucalu bilo potrebno da bi se realiziralo demografski princip dostupnosti informacija te da je takvo informiranje bilo potrebno radi upoznavanja Gradskog vijeća koje je trebalo donijeti Odluku o imenovanju intendanta. Još jedna rečenica ključna, ovo je ključno, informacija o tome kako se netko izjašnjavao u prošlosti, koje je zadatke obavljao na vojnoj vježbi ne spada u one koje javnost treba znati da bi se udovoljilo proklamiranom načelu o dostupnosti informacija. Zakon o dostupnosti informacija danas se bira direktor HNK-a u Zagrebu na skupštini ili u Saboru ili na Skupštini Grada Zagreba i svaki vijećnik ima pravo pitati toga o svemu što je javna stvar. A to što je on bio u JNA i što je obnašao dužnost to je javna stvar iz njegova životopisa i ne može mu biti uvreda nego on ako mu je povrijeđena čast njemu bi to trebalo biti čast kazati. Prema tome, sud je prekršio zakon i ruga se hrvatskim zakonima.
Hvala lijepa kolega Marasović [[Upadica Marasović: E molim da mi odgovori gospođa.]] Neće odgovarati. Zaključili smo raspravu o tekstu zakona P.Z. br. 758 i također smo zaključili raspravu o tekstu zakona P.Z. br. 759. O oba zakona ćemo glasovati kad se steknu za to uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima, drugo čitanje, P.Z. br. 758. Rasprava o tekstu zakona je završena. Molim predstavnicu predlagateljice Vlade, poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da se očituje o amandmanu kolege.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Vlada ne prihvaća predloženi amandman. Naime, predlagatelj amandmana poistovjećuje nadležnost voditelja područnog centra sudske prakse i nadležnost suca koji je godišnjim rasporedom poslova određen za evidenciju sudske prakse pojedinog županijskog suda. Člankom 11. Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima predloženo je osnivanje centra sudske prakse i to je posebna ustrojstvena jedinica Vrhovnog suda koja prati, analizira i objavljuje sudsku praksu svih sudova u Republici Hrvatskoj, a i praksu sudova Europske unije. S obzirom da je centar sudske prakse ustrojstvena jedinica Vrhovnog suda i da djeluje pri Vrhovnom sudu bilo je logično odrediti da voditelje područnih centara pri županijskim sudovima, a imamo ih u Osijeku, Rijeci, Splitu, Varaždinu i Zagrebu, imenuje predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Uvažena je činjenica da predsjednik županijskog suda koji je zadužen za organizaciju rada na županijskom sudu na kojem predsjedava je odgovoran za tu organizaciju i stoga je predloženo da predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske voditelje područnih centara sudske prakse imenuje uz prethodno mišljenje predsjednika suda pri kojem područni centar djeluje. Ovo zakonsko rješenje je u skladu sa zadaćama i ovlastima Vrhovnog suda kao najvišeg suda koji osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost u primjeni zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Podnositelj amandmana, poštovani zastupnik Davorin Mlakar.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa suprotno onome što tvrdi Ministarstvo pravosuđa, ništa ovdje nije poistovjećeno, dapače. Ovim prijedlogom zakona formira se jedna potpuno nova služba, a to je centar sudske prakse kojem je manje-više ovim zakonom i određen njegov djelokrug. Ono što je sporno i ono što sam predlagao ovim amandmanom je da voditelje centara koji se nalaze u Osijeku, Rijeci, Splitu, Varaždinu i Zagrebu, ne imenuje predsjednik Vrhovnoga suda nego da ih imenuje predsjednik tog županijskog suda na čijem području ti centri djeluju. I ovim obrazloženjem zamjenica ministra nije me razuvjerila od logičnosti ovog prijedloga amandmana, tim više što ako ostane dosadašnje rješenje onda bi barem bilo korektno da predsjednik Vrhovnog suda uz pozitivno mišljenje predsjednika županijskih sudova može imenovati osobe za voditelje ovih centara, a ne samo uz pribavljeno mišljenje jer to može značiti da se predsjednik određenog suda ne slaže sa prijedlogom predsjednika Vrhovnog suda. Zbog toga tražim glasovanje o amandmanu i tvrdim da je ministarstvo ponovo pogrešno razumjelo namjeru amandmana koje sam predao.
Hvala lijepa. Molim glasujte o amandmanu poštovanog zastupnika Davorina Mlakara kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da nije amandman dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 104 glasa za, 5 suzdržanih i 1 glasom protiv, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica. A sada idemo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o nasljeđivanju, drugo čitanje, P.Z. br. 768 Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona ste primili. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje, članci od 194. do 202. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice dati dodatno obrazloženje uvodno? Da. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepo. Zakonom o nasljeđivanju je uređeno pravo nasljeđivanja te pravila po kojima sud odnosno druga tijela i ovlaštene osobe postupaju u nasljednim stvarima. U ostavinskim stvarima dakle postupak provodi Općinski sud odnosno javni bilježnik kao povjerenik suda. Postojeća odredba koja određuje područje na kojem javni bilježnik ima nadležnost pri odlučivanju o ostavinskim postupcima je sadržana u članku 245. i glasi: "Sud će provođenje ostavinskih rasprava povjeravati javnim bilježnicima prema odredbama Zakona o javnom bilježništvu o službenom području javnog bilježnika." Zakonom o javnom bilježništvu je određeno da je službeno područje javnog bilježnika vezano za područje zakonom ustanovljenog suda na kojem on ima svoje sjedište. Ako na području suda imaju svoja sjedišta više javnih bilježnika predmeti se dodjeljuju u rad ravnomjerno po abecednom redu prezimena javnog bilježnika. Mi smo Zakonom o područjima i sjedištima sudova koji je donesen na 14. sjednici Hrvatskog sabora 24. listopada prošle godine, a koji u najvećem dijelu stupa na snagu 1. travnja, odnosno u konačnici 1. srpnja ove godine, među ostalim reorganizirali mrežu općinskih sudova i odredili područja njihovih nadležnosti i sjedišta na kojim će djelovati. Dakle, od 1. travnja prestaje s radom 44 općinska suda, odnosno povećava se područje njihove nadležnosti. Preostalih 24 općinska suda nastavljaju s radom na proširenom području nadležnosti. Povećavanjem nadležnosti općinskih sudova povećavaju se i službena područja javnih bilježnika jer je Zakon o javnom bilježništvu u službeno područje javnog bilježnika vezao za područje zakonom ustanovljenog suda na kojem on ima svoje sjedište, osim ako ministar pravosuđa za pojedini slučaj drugačije ne odredi. Zbog promjene područja nadležnosti općinskih sudova potrebno je način dodjeljivanja ostavinskih predmeta u rad javnim bilježnicima uskladiti sa novom mrežom Općinskih sudova i njihovim područjem nadležnosti prvenstveno sa ciljem odgovarajuće dostupnosti ureda za građane koji sudjeluju u ovom ostavinskom postupku. Dakle, predlaže se da sud ostavinske predmete dodjeljuje u rad javnim bilježnicima sa sjedištima na području njegove nadležnosti sukladno pravilniku kojeg će donijeti ministar pravosuđa. Pravilnikom će se unutar područja nadležnosti pojedinog suda odrediti uža područja za dodjelu ostavinskih predmeta u rad javim bilježnicima i to prema kriteriju blizine mjesta prema kojem je zasnovana mjesna nadležnost suda za provođenje ostavinskog postupka i mjesta u kojem javni bilježnik ima svoje sjedište. Praktično to će značiti ako govorimo o nadležnosti Općinskog suda Split da nećemo dovesti građane u poziciju u kojoj jesu na području toga suda da recimo sa Hvara trebaju ići kod javnog bilježnika u Trogir. Upravo se u ovim manjim, užim mjestima ustanovljava takva nadležnost. Dakle, izmjene područja nadležnosti sudova ne utječu negativno za ostvarivanje prava građana, omogućavanje se naravno i ravnomjerna dodjela predmeta javnim bilježnicima, ako na području određenom pravilnikom o rasporedu rada javnih bilježnika ima više njih koji imaju svoje sjedište predmeti će im se dodjeljivati ravnomjerno po abecednom redu prezimena javnog bilježnika. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Da li izvjestitelji radnih tijela Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub Nezavisnih ljevičara. Poštovani zastupnik Slavko Linić. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala lijepa. Gubi pravo rasprave o ovoj temi. Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović u ime kluba Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa vrlo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava donošenje ovog prijedloga zakona i kao što je poštovana zamjenica uvodni i rekla i ovaj prijedlog zakona je upravo usklađenje sa zakonom o nadležnosti općinskih sudova gdje je sada potrebno i ovim prijedlogom zakona, Zakona o nasljeđivanju odrediti način dodjeljivanja ostavinskih predmeta. Možda samo za napomenuti je da javni bilježnici nastupaju kao povjerenici sudova u ostavinskim predmetima, sada već daleke 2003. godine i nešto sam o tome govoreći u ime kluba SDP-a povodom drugih prijedloga zakona prije podne istaknula važnost toga gdje se u Hrvatskoj više nemamo problema sa nespornim ostavinskim raspravama. Druga je stvar ako iz ostavine proistječe neki spor pa onda dođe do parnice, ali u pravilu raspored imovine iza ostavitelja na njegove nasljednike koji obavljaju javni bilježnici sasvim uredno i sasvim promptno. To Hrvatska više nema problema s tim stvarima. A moramo reći da je bilo problema, i da su ljudi čekali, dakle i čak počesto ako umre suprug žena čeka, supruga čeka da bi se upravo ona odredila nasljednicom kako bi mogla uopće primati njegovu mirovinu. To je znalo trajati i godinama. Dakle, bilo je pitanje samo pameti i umješnosti da se novoformiranoj instituciji javnog bilježništva koje je do 45. imalo dugu tradiciju i vrlo uspješnu u Hrvatskoj i pošto su se javnobilježništvo formiralo onda kada smo ga 1990.i neke godine od najiskusnijih sudaca, dakle odmah je startalo na zdravim nogama i da su vrlo brzo i vrlo dobro preuzeli pogotovo ove poslove, ne one koji su izvorno i tradicionalno samo poslovi javnobilježništva nešto što javnost najčešće zna kroz ovjere, kroz solemnizirane isprave koje su odmah izvršne, ovršne. Nego jednako tako kao što Zakon o javnobilježništvu i omogućava da javni bilježnici nastupaju kao povjerenici poslova. S obzirom na ovaj semafor Europske komisije koji još uvijek stavljaju ozbiljne zamjerke našem pravosuđu onda nema nikakve prepreke, a to javnobilježništvo sa svojih skupova i često u kontaktu s drugim granama vlasti dakle upozorava da su oni vrlo spretni i spremni preuzeti i čitav drugi niz poslova koje danas obavljaju sudovi a koji su nesporene stvari i za koje nas Europska komisija čak direktivama i dalje potiče da rasteretimo pravosuđe i ostavimo pravosuđe za zaista sudske predmete, sporne predmete a sve ono što nije sporno, što nije suđenje u najužem smislu riječi da prebacimo i ovu službu. Ono što su bili možda počesto i primjedbe i što se ovim prijedlogom rješava, evo usput da javni bilježnici budu ravnomjerno opterećeni, odnosno oni vole te premete, jer ti se predmeti i naplaćuju, dakle nije brigo moja prijeđi na drugoga, nego upravo da svi dobiju jednaki broj predmeta. I to sudovi i dosada su više-manje radili, a pogotovo sada evo po abecednim redom kao što je to rekla i zamjenica. Međutim, koristim ovu priliku da kažemo o tome da neke institucije samo zastupaju određeni javni bilježnici, o tome treba javno progovoriti, o tome govori članstvo, a pošto ministarstvo ima i ovlasti i dužnosti i nad kontrolom i rada javnih bilježnika treba i ovom prilikom reći da, evo vi ste često, ne znam ko nije i digao kredit, bar onaj potrošački ili za vozilo, gdje će vas odmah kupac, prodavač uputiti na određenog bilježnika. To je po zakonu zabranjeno, stranka ima pravo sama birati kod kojeg će ići bilježnika, dakle tko će ovjeriti ugovor. Evo, mislim da je mjesto i vrijeme da kažemo nešto i o tome. Ono što su javni bilježnici često isticali kao problem to se i rješava ovim, možda je to mala izmjena za nas ovdje ali dakle mi znamo da i javni bilježnici, točno postoje i pravilnici koji su to, koja je to veličina prostora koji oni moraju imati da bi uopće mogli otvoriti svoj ured, često ti spisi jer su oni dosada od važećeg rješenja. Javni bilježnik je morao u svom javnom bilježničkom spisu zadržavati kompletan prijepis spisa. Sada više ne što uvelike smanjuje upravo obujam sve te arhive gdje je nepotrebno da iste stvari imaju i javni bilježnici i sudovi. To je još jedan dobar primjer i na ovim malim stvarima koji javnim bilježnicima kao i službi itekako puno znače a kako bi upravo mogli obavljati svoj posao promptno, uredno pa i kao povjerenici sudova kako vlast osluškuje i što kaže sama struka, ovdje konkretno i javni bilježnici. Još jednom ističem, klub SDP-a podržava donošenje ovog prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepa klubu SDP-a. Pozivamo poštovanu zastupnicu Vesnu Škare-Ožbolt u ime kluba Novog vala, Narodne stranke reformista i DC-a. Nije u dvorani, gubi pravo rasprave o ovoj temi. Poštovani zastupnik Davor Miličević u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Konačni prijedlog Zakona o nasljeđivanju. Zakonom o područjima i sjedištima sudova koji je donesen u Hrvatskom saboru 24. listopada prošle godine a koji u najvećem dijelu stupa na snagu 1. travnja 2015. godine između ostalog se organizira mreža općinskih sudova, određuju se njihova područja nadležnosti i sjedišta u kojima će djelovati. Od 15. travnja 2015. godine prestaju sa radom 44 općinska suda odnosno povećava se područje njihove sudske nadležnosti. Dakle preostala 24 općinska suda nastavljaju sa radom na proširenom području nadležnosti. Povećanjem nadležnosti općinskih sudova povećavaju se i službena područja javnih bilježnika jer je Zakonom o javnom bilježništvu, službeno područje javnog bilježnika vezano za područje zakonom određenog suda na kojem on ima svoje sjedište. Slijedom promjene nadležnih sudova potrebno je uskladiti dodjeljivanje ostavinski predmeta za nadležnost i rad javnim bilježnicima odnosno uskladiti se sa novom mrežom općinskih sudova i njihovim područj em nadležnosti. I to prvenstveno sa ciljem odgovarajuće dostupnosti bilježničkog ureda za građane koji sudjeluju u ostavinskom postupku. Naime ovaj Konačni prijedlog Zakona o Izmjenama Zakona o usklađivanju sadrži samo izmjenu kroz tri članka. Prema tome, kako je došlo do promjene nadležnosti općinskih sudova povodom racionalizacije sudova potrebno je stoga urediti i dodjeljivanje ostavinskih predmeta za rad javnim bilježnicima sukladno novom mrežom općinskih sudova i njihovim područjem nadležnosti. Stoga se ovim izmjenama zakona predlaže da sud ostavinske predmete dodjeljuje u rad javnim bilježnicima sa sjedištem na području njegove nadležnosti sukladno pravilniku koji donosi ministar nadležan za poslove pravosuđa. Nadalje, pravilnikom će se unutar područja nadležnosti pojedinog suda odrediti uža područja za dodjelu ostavinski predmeta za rad javnim bilježnicima prema kriteriju blizine mjesta prema kojem je zasnovana mjesna nadležnost suda za provođenje ostavinskog postupka i mjesta u kojem javni bilježnik ima sjedište. Budući da su izmjene pozitivne naravi i usklađuju se sa već donesenim Zakonom o područjima i sjedištima sudova klub Hrvatske demokratske zajednice će i ovaj Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o nasljeđivanju podržati. Hvala.
Hvala i vama poštovani kolega. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova i zastupnika za pojedinačnu raspravu. Da li predstavnica predlagateljice? Ne. Time smo raspravu o tekstu zakona završili pa ćemo glasovati kada se steknu uvjeti za to. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o nasljeđivanju, drugo čitanje, P.Z. br. 768. Rasprava o tekstu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 110 glasova za, donesen Zakon o izmjenama Zakona o nasljeđivanju u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. Zakon o Nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja smo usvojili 2011. godine. Tim zakonom uspostavili smo nacionalni preventivni mehanizam, dakle izvršili smo obvezu koju je Republika Hrvatska preuzela preuzimanjem fakultativnog protokola uz Konvenciju protiv mučenja i drugih neljudskih i okrutnih i ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja. Kod nas postupke nacionalnog preventivnog mehanizma obavlja pučki pravobranitelj. Stanje koje je do ovih predloženih izmjena bilo uređeno kako se nacionalni preventivni mehanizam provodi jest tako da uz pučkog pravobranitelja obvezno sudjeluju i dva predstavnika udruga registriranih za obavljanje djelatnosti iz područja zaštite ljudskih prava i dva predstavnika akademske zajednice. Ove predložene izmjene sastavljene su u suradnji sa pučkom pravobraniteljicom, imaju za cilj da se ostvare tri učinka dakle da se omogući veći broj obilazaka mjesta gdje se nalaze osobe lišene slobode ili gdje bi se one mogle nalaziti. Dakle da se aktivno uključuju u nacionalni preventivni mehanizam neovisni stručnjaci, te da se uključe i posebne pravobraniteljice u poslove nacionalno preventivnog mehanizma. Izmjene koje su predložene radi povećanja broja obilazaka svode se na to da mi dakle mijenjamo odredbu o obveznom sudjelovanju dvaju predstavnika udruga registriranih za područje ljudskih prava i dvaju predstavnika akademske zajednice. Dakle pravobraniteljica može sama obići mjesta a može i po potrebi angažirati udruge civilnog društva odnosno stručnjake određenog profila. I u tim okolnostima će se smatrati da su obilasci izvršeni a i nadamo se da ćemo se time pomaknuti u ovom relativno malom broju obilazaka koje smo izvršili u prethodnom razdoblju u odnosu na druge europske zemlje. Izmjene koje su predložene radi aktivnijeg uključivanja većeg broja nevladinih organizacija i neovisnih stručnjaka se tiču dakle članka 2. Mi smo predložili da se putem javnog poziva od strane pučke pravobraniteljice odaberu udruge sa kojima će se sklopiti ugovor o suradnji. Time će se naravno omogućiti znatno šira, a i kvalitetnija suradnja sa udrugama koje obavljaju poslove nacionalnog preventivnog mehanizma. Izmjene koje su predviđene radi bolje suradnje i aktivnije uloge posebnih pravobraniteljica unutar nacionalnog preventivnog mehanizma temelje se na protokolu odnosno na formaliziranoj suradnji koju pučka pravobraniteljica ima sa posebnim pravobraniteljicama, a naravno uvjereni smo da će određena populacija koja je eventualno ugrožena dobiti višu razinu zaštite ukoliko joj se povjeri pažnja od strane posebnih pravobraniteljica. Ove izmjene doprinijet će jačanju i zaštiti ljudskih prava svih kategorija osoba lišenih slobode. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra pravosuđa. Da li žele izvjestitelja radnih tijela Hrvatskog sabora iznijeti svoja izvješća? … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam registrirao, ali ne znači da nije bila jer nisam vidio. Pa molim kolege i kolegice da jače lupe jer se ne boje nikoga. Tko je taj tko se javio… Poštovani zastupnik Ante Babić, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo Kunšt Artuković, u svom izlaganju ste rekli da se donose ove izmjene i dopune zakona koje bi imale za cilj i omogućavanje većeg broja obilazaka mjesta gdje se nalaze osobe lišene slobode. Od 2012. godine do kraja 2013. godine pučka pravobraniteljica je imala 19 obilazaka. Kada se to usporedi sa zemljama u susjedstvu onda se vidi koliki je to bio mali broj obilazaka. Ona je to obrazložila, razlog zbog čega se to dogodilo jest zapravo nedostatak financijskih sredstava za naknade predstavnicima udruga iz akademske zajednice u tim obilascima. Uz pučku pravobraniteljicu trebala su biti dva člana udruga iz civilnog sektora i dva člana iz akademske zajednice. Sad postoji određena kontradiktornost. Ovim izmjenama zapravo se povećava neovisnost pučkog pravobranitelja koji može uz jednog člana udruge ili akademske zajednice vršiti takav nadzor. Međutim, postavlja se pitanje gdje su u toj cijeloj priči stručne osobe, po kojim kriterijima će pučka pravobraniteljica birati te osobe i čemu zapravo onda služe udruge u tom slučaju. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo. Dakle, sadašnje stanje zahtijeva da se u provedbi nacionalnog preventivnog mehanizma uključi 4 osobe obavezano. Mi ćemo ovim izmjenama omogućiti dakle da pučka pravobraniteljica sama ili s 1, 2 ili već koliko ona odabere stručnjaka izvrši pregled mjesta gdje se može nalaziti ili se nalazi osoba lišena slobode. Dakle uz racionalnije postupanje i uz kvalitetan i pravi odabir udruge posebne pravobraniteljice ili stručnjaka moći će se ustvari na temelju ovih izmjena dogoditi određene uštede. Ova tema o izboru stručnjaka je već bila tijekom rasprave na Odboru za ljudska prava razmatrana, dakle mi smo u odnosu na udruge predvidjeli raspis javnog natječaja, ali u odnosu na stručnjake nismo. Naime, nije moguće predvidjeti kad će, u kojem trenutku i kojeg profila stručnjak biti potreban za angažman pučke pravobraniteljice u određenoj situaciji. Dakle, da ne bismo angažirali unaprijed bez potrebe stručnjake, ne znajući da li će oni stvarno biti za provedbu nacionalnog preventivnog mehanizma i angažirani, dozvolili smo i dajemo puno povjerenje pučkoj pravobraniteljici da ona sa liste stručnjaka koji će biti sastavljeni u određenom trenutku odabere osobu ako će smatrati da je to potrebno da bi se kvalitetno proveo nacionalni preventivni mehanizam. U tom smislu u odnosu na stručnjake nismo izvršili nikakve izmjene u smislu javnog poziva. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Sada pozivam da li predstavnici radnih tijela Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća? Ne žele. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika. Nema prijavljenih klubova. Nema prijavljenih ni pojedinačnih rasprava zastupnika. Raspravu o tekstu zakona time smo zaključili pa ćemo prijeći na sljedeću točku. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja, drugo čitanje, P.Z. br. 717. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandman je podnio Odbor za ljudska prava, prava nacionalnih manjina. Molim predstavnicu Vlade, poštovanu zamjenicu ministra pravosuđa Sandru Artuković Kunšt da se očituje o amandmanu odbora.
Hvala vam lijepo. Vlada prihvaća amandman Odbora za ljudska prava.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno, molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 113 glasova za, donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o Nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprečavanje mučenja i drugih okrutnih, neljudskih ili ponižavajućih postupaka ili kažnjavanja u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. To je - Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2013. godini Vlada Republike Hrvatske podnijela je ovo izvješće na temelju članka 46. Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Prijedlog izvješća ste primili. Raspravu o izvješću proveo je odbor za pravosuđe. Izvješća ste također primili ovdje na sjednici. Želi li predstavnica predlagateljice Vlade Republike Hrvatske dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa Sandra Artuković Kunšt, izvolite.
Hvala lijepo. Prvi Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći stupio je na snagu u lipnju 2008. U odnosu na građane počeo se primjenjivati 1. veljače 2009. godine, a u 2013. godini na području cijele Republike Hrvatske zaprimili smo ukupno 8184 zahtjeva za odobravanje pravne pomoći. U odnosu na 2011. godinu broj zahtjeva se povećao za 32,30%, a u odnosu na 2012. broj zahtjeva se povećao za 13,64%. Najviše zahtjeva za odobravanje pravne pomoći u 2013. godini podneseno je naravno na području grada Zagreba, ukupno 1068, a najmanje na području Ličko-senjske županije, ukupno 90 zahtjeva. Nakon novele prvog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći iz srpnja 2011. na snazi su i dalje ostale odredbe koje su se u praksi pokazale kao neprovedive i nezadovoljavajuće, stoga je u cilju zadovoljenja potreba građana kao i dosezanja međunarodnih pravnih standarda, izvršeno usklađivanje sa relevantnim odredbama Ustava RH o pravu na jednakost svih pred sudom i drugim tijelima, o pravu na pravično suđenje i općenito vladavinu prava, te je istaknuta uloga države uvijek kada je to potrebno radi zaštite ljudskih prava u ovom slučaju radi ostvarivanja temeljnog ljudskog prava na pristup pravdi. Slijedom navedenog tijekom 2013. se pristupilo izradi novog zakonskog teksta čije odredbe su stupile na snagu prošle godine 1. siječnja. U prvom dijelu izvješća, a izvješće Ministarstva pravosuđa podnosi sukladno članku 45. Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći svake godine. Daje se cjeloviti prikaz sustava besplatne pravne pomoći u Hrvatskoj kroz zakonodavni i institucionalni okvir. Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći i podzakonskim propisima uspostavili smo sustav kojim se omogućava građanima slabijeg imovnog stanja da angažiraju odvjetnika i da dobiju pravnu pomoć za pojedine pravne radnje. Sustav besplatne pravne pomoći funkcionira na način da građanin podnese zahtjev za besplatnu pravnu pomoć Uredu državne uprave u županiji odnosno u gradu Zagrebu prema mjestu svoga prebivališta. Ured onda u prvom stupnju rješava povodom ovih zahtjeva, a u drugom stupnju po žalbama rješava Ministarstvo pravosuđa Odjel za besplatnu pravnu pomoć. Drugi središnji dio ovoga izvješća sadrži statističke podatke za 2013. godinu. Mi te podatke generiramo iz informatičkog sustava kojeg smo ustanovili za besplatnu pravnu pomoć. Imamo ukupan broj zaprimljenih zahtjeva na području cijele republike onda u svakoj županiji pojedinačno broj odbijenih, broj odbačenih i broj obustavljenih zahtjeva zahtijeva za besplatnu pravnu pomoć. Odbijajući zahtjevi su oni kod kojih imovno stanje stranke ne udovoljava uvjetima za besplatnu pravnu pomoć ili se radi o postupcima koji nisu postupci za koje se odobrava pravna pomoć ili je utvrđeno da plaćanje sudskih pristojbi kao posebna kategorija ne bi ugrozilo uzdržavanje stranke i članova njezinog kućanstva sukladno odredbi 5b Zakona. Zahtjevi koji su odbačeni su oni uz koje podnositelji nisu priložili izričite pisane suglasnosti za sebe ili članove svojeg kućanstva ili je riječ o takvim nedostacima po kojima uredi više nisu mogli postupati. Obustavili smo one postupke u kojima su stranke odustale od zahtjeva, a zanimljiv je razlog odustanka sadržan u činjenici da je postupak za koji se pravna pomoć tražila u većoj većini već i završen prije donošenja rješenja o besplatnoj pravnoj pomoći. U izvješću su izneseni podaci za vrste pravne pomoći i vrste postupaka u kojima se pravna pomoć u protekloj godini odobravala. U dijelu koji se odnosi na korisnike pravne pomoći izneseni su statistički podaci prema državljanstvu, spolu i prebivalištu. Financijski dio izvješća daje prikaz strukture troškova besplatne pravne pomoći. U statističkom dijelu su izneseni podaci o sredstvima koji su u državnom proračunu bili namijenjeni za financiranje sustava besplatne pravne pomoći, a posebno su iskazani i podaci o sredstvima za financiranje projekata udruga ovlaštenih za pružanje besplatne pravne pomoći. U ovom dijelu smo htjeli naglasiti smjer koji bi bio poželjan da se u ovom segmentu pomoći građana ide. U završnom dijelu opisane su aktivnosti Ministarstva pravosuđa u procesu daljnjeg jačanja sustava pravne pomoći i dana je ocjena stanja s obzirom na rezultate u promatranom razdoblju što je, dakle imalo za cilj, rezultati donošenja novog Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Poštovani kolega zastupnik Ante Babić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče. Pa evo samo bih se referirao na tri stvari iz vašega izlaganja. Prvo su zapravo zahtjevi koji su podneseni za ostvarivanje prava na besplatnu pomoć i to najviše iz Grada Zagreba. Rekli ste 1068, a iz Ličko-senjske županije samo 90. Što vam to zapravo govori? Da ljudi nisu educirani, da nemaju možda informaciju o ovome i da zapravo ljudi iz Ureda državne uprave nisu dovoljno informirali ljude na području Ličko-senjske županije koja je morate se složiti najsiromašnija i najnerazvijenija županija u svakom pogledu. S druge strane, za pružanje primarne pravne pomoći u registru udruga koje vodi Ministarstvo pravosuđa registrirano je 37 ovlaštenih udruga, a temeljem javnog natječaja za dodjelu sredstava za financiranje projekata udruga i pravnih klinika ovlaštenih za pružanje besplatne pravne pomoći Ministarstvo pravosuđa svake godine objavljuje natječaj i zaplijenjeno je svega 10 projekata, samo 10 projekata. Ne znam što se nalazi i kako se moraju aplicirati ti projekti, koji su uvjeti, je li teško napisati te projekte i zbog čega su odbili. Koliko znam Udruge iz Domovinskog rata imale su tri projekta i sva tri projekta su odbijena. I treća stvar je vezana za ove naknade u ukupnom iznosu od gotovo 2 milijuna kuna s tim da se govori da su se isplaćivala sredstva iz 2013. godine. Pa me zanima, ako ne postoje rezervirana sredstva neka se onda to kaže ovdje u ovom časnom Domu. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovana zamjenica ministra Sandra Artuković-Kunšt.
Hvala lijepo. Broj zaprimljenih zahtjeva u gradu Zagrebu i u Ličko-senjskoj županiji ne govori ništa više od toga nego o broju stanovnika koji se nalaze na tim područjima. U odnosu na pitanje o udrugama i projektima kojima udruge apliciraju za dodjelu sredstava činjenica jest ne samo u ovom segmentu, nego i u svim segmentima našeg funkcioniranja da još nismo dovoljno izvješteni kako se projektno pripremaju projekti, odnosno financiranje iz projekata i to je nešto u čemu ćemo se na svim segmentima morati malo bolje izvještit pa tako i ovdje. Ali sam sigurna da napredujemo i da će to biti u budućnosti tako. A što se tiče dospječa za financiranje činjenica jest da financiramo onda kad predmet bude gotov, pa se radilo dakle o tome, o tom vremenskom slijedu. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zamjenice ministra. Da li predstavnici radnih tijela, odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja stajališta? Ako ne žele hvala lijepa. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Nezavisne liste Ivan Grubišić i Damir Kajin. Situacija je takva da nisu u dvorani i gube pravo rasprave o ovoj temi. Sljedeći je klub HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra. Klub HDSSB-a će prihvatiti Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2013. godini uz jedno malo zapažanje, s obzirom na statistiku koja je ovdje iznesena u ovom materijalu i po kojoj se može možda štošta i razaznati zanimljivoga u svezi toga. Naime, besplatna pravna pomoć je očito ponegdje etablirana, dakle kao takva je prihvaćena kao jedan instrument pomoći pučanstvu u svezi ostvarivanja pravne pomoći a opet u drugim sredinama baš i nije. Osim toga gledajući po županijama u RH, što je vrlo zanimljivo, na stranici 1. kaže gdje je prikazano dakle usporedno korištenje besplatne pravne pomoći u odnosu na prethodno izvještajno razdoblje dakle usporedba 2012. i 2013. godine. Zanimljive su brojke koje se ovdje navode pa evo ja ću malo po županijama krenuti s obzirom da su te brojke tako. Evo, Bjelovarsko-bilogorska, dakle po abecednom redu se ide, ima povećanje od 132 slučaja za potraživanja besplatne pravne pomoći u 2013. u odnosu na 2012. Dakle, ukupno 317 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć. Također, zanimljiva po veličini županije koja je evo manja od Brodsko-posavske, poglavito i od Vukovarsko-srijemske daleko Krapinsko-zagorska županija koja ima 328 potraživanja besplatne pravne pomoći ili 117 više negoli u 2012. Za razliku od njih, pa evo još možemo, i Međimurska županija ima povećanje od 103 zahtjeva za besplatnom pravnom pomoći što je u 2013. iznosilo 431 slučaj. Također je vrlo visok broj zahtjeva u Sisačko-moslavačkoj županiji s obzirom na gospodarsku situaciju koju gledamo iz dana u dan, možda da kažem donekle i zanimljivo socijalno stanje u toj županiji gdje je 760 zahtjeva u 2013. ali ih je u 2012. bilo 920. Dakle, više negoli u 2013. Koliko će ih biti 2014. ili 2015. to je vrlo upitno. Evo i Zagrebačka županija 689 zahtjeva, 351 više negoli u 2012. Dakle, gotovo 50% uvećanje. Za razliku od njih Brodsko-posavska, moja županija, ima 200 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć u 2013., a što je za 87 manje negoli, u 2013. 200, a u 2012. 287. To znači smanjenje za 87. Kada gledamo raspored tih županija nekako regionalno ima jedna stara poslovica na sod, na sod i nekako ovi krajevi čini mi se zapadnije neću reći da se češće sude i da se sude za sve i sva ali tako nekako ispada po ovim tablicama da je to staro pravilo ili stare navike ili navade su ostale i dalje kao što su bile i po našim narodnim saznanjima. Klub HDSSB-a će prihvatiti ovo izvješće jer to su čista statistika koja je ovdje iznesena i ne bih duljio i tratio vrijeme sa daljnjom raspravom. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega Grubišić. U ime kluba HDZ-a poštovani kolega Davor Miličević.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana zamjenice ministra, kolegice i kolege. Raspravljamo danas o 5. Izvješću o provedbi Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Ova izvješća Hrvatskom saboru korisna su i služe nam da sustavno i kontinuirano pratimo da li je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji smo donijeli u provedbi i praksi postigao svrhu i cilj radi kojeg smo ga donosili. Sustav ostvarivanja prava na pravnu pomoć je sustav koji jamči ostvarivanje temeljnog ljudskog prava … [[Govornik se ne razumije.]] prava pristupa sudovima i javno-pravnim tijelima pod jednakim uvjetima. Zato je važan parlamentarni nadzor nad promjenom zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji se provode svake godine raspravom o Godišnjem izvješću o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava za prethodnu godinu. Naime, 2008. godine donesen je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji objedinjuje ovaj institut pravne pomoći u cjelovit sustav jer su dotada oni egzistirali kao oblici pravne pomoći kroz posebne zakone što ne znači da je danas uz ovaj zakon još uvijek imamo pojedine regulacije posebnih zakona. Tada, 2008. godine, zakon je donijet sukladno Europskoj konvenciji o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda odredbama Ustava RH o tome da svatko ima pravo na pravično, nepristrano i u razumnom roku pravedno suđenje te europskoj pravnoj stečevini i najboljoj praksi i preporukama dokumenata Vijeća Europe. Tada je tim zakonom pravna pomoć proširena i na upravne postupke i upravne sporove, proširen je krug pružatelja pravne pomoći pa su onda tu mogućnost pružanja pravne pomoći dobile i udruge i pravne klinike, a izmjenom Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći od 1. siječnja 2013. godine i uredi državne uprave. Ovo izvješće kao i svake godine prikazuje broj podnijetih zahtjeva, odobrenih zahtjeva, isplaćenih naknada i obračuna tih sredstava po uredima državne uprave po županijama i za Grad Zagreb vrste pružene pravne pomoći, vrste korisnika primatelja pravne pomoći i postupaka za koje su ona odobrena. Iz ovog izvješća iščitavamo da se zahtjevi građana za pravnu pomoć kontinuirano povećavaju pa tako je 2012. bilo 7068 a u 2013. godini 8184 zahtjeva. Nadalje, isplaćena sredstva u 2013. godini za udruge su iznosila 162 607 kuna od čega je udrugama kroz projektno financiranje odobreno samo 200 tisuća kuna. Udruge moraju godišnje podnositi godišnje izvješće o utrošenim sredstvima a neutrošena sredstva vratiti po zakonu. Ovdje imamo i pregled korištenja po vrstama pravne pomoći pružateljima iz kojeg je razvidno da i dalje prednjači sekundarna pravna pomoć i odvjetnici. Međutim, niti jedno izvješće dosada, niti ovo izvješće a na to smo upozoravali ne sadrži podatke o tome da li su sredstva koja su dovedena iskorištena u cijelosti, ako nisu a s obzirom na izvješća koliko je pravne pomoći pruženo putem udruga jesu li neiskorištena sredstava vraćena u državni proračun. Jednako tako novelom zakona iz 2011.godine u slučaju pružanja sekundarne pravne pomoći detaljno je utvrđen postupak vraćanja sredstava u proračun ukoliko je korisnik pravne pomoći uspio u postupku i koliko su mu nadoknađena utrošena sredstva u postupku. Ovih podataka također nemamo u izvješću. A oni bi bili dragocjeni i očekivali smo ih jer bi na neki način pružili i sliku o tome koliko je bila uspješna pravna pomoć koju su pružali odvjetnici kroz sekundarnu pravnu pomoć i zastupanje pred sudovima. Nepodnošenje podataka u povratu sredstava u državni proračun govori da se ne provode odnosno barem se nama u izvješću ne prikazuju mehanizmi kontrole trošenja proračunskog novaca koji su zakonskim odredbama predviđeni i na tome bi trebali poraditi. Na kraju iščitavajuće aktivnosti Ministarstva pravosuđa vidimo da su se održavale radionice, okrugli stolovi za suce, savjetnike i odvjetnike međutim unatoč sugestiji prilikom rasprave o prošlogodišnjem izvješću za 2011.godinu da se ovakve radionice moraju raditi zainteresirane građane nažalost te aktivnosti ne vidimo barem iz izvješća da je bilo. Klub HDZ-a podržat će izvješće jer nam ono jednostavno daje sliku o tome kakvo je pravo stanje i kako se provodi zakon u praksi. Hvala.
Hvala lijepa poštovani kolega. Na redu je klub SDP-a u Hrvatskom saboru i poštovani kolega Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena zamjenice ministra pravosuđa, poštovane kolegice i kolege. Dakle, besplatna pravna pomoć je rekao bih uvjet bez kojeg se ne može ukoliko želimo osigurati jednakost svih pred zakonom neovisno o financijskom stanju odnosno imovinskoj snazi određene osobe jer ukoliko netko želi ostvariti određeno svoje zakonsko pravo ili zaštiti određeno svoje zakonsko pravo ukoliko ne raspolaže sa dovoljnim pravnim znanjem jasno je da onda to njegovo pravo ostaje mrtvo slovo na papiru. Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći koji je donesen prošle godine je postavio taj dobar okvir da se oni naši sugrađani ali i drugi državljani koji se zateknu ovdje u Hrvatskoj, državljani drugih država koji se zateknu ovdje u Hrvatskoj a nužno im je potrebna takva vrsta pomoći da mogu zaštiti svoja prava da se na taj način zaštiti jedan princip humanosti i solidarnosti i poštivanja svakog ljudskog bića prilikom ostvarivanja ili zaštite njihovih prava. Klub SDP-a će prihvatiti ovo izvješće, ono sadrži dosta dobre i detaljne podatke iz kojeg možemo vidjeti trendove na ovom području kako se dakle pružala i ostvarivala primarna i sekundarna pravna pomoć. Po županijama kad pogledamo jasno je da vidimo da određene županije pogotovo one koje imaju recimo manji BDP po stanovniku su imale i veći dio zahtjeva, veći broj zahtjeva za pružanjem besplatne pravne pomoći. Dakle očito je da je ovaj zakon donekle ostvaruje svoju svrhu da tamo di postoji najveća potreba da ovaj zakon pomaže da osobe koje inače ne bi mogle ostvariti neka svoja zakonom priznata prava da ih uz pomoć ovog instituta i ostvare. Možda … [[Govornik se ne razumije.]] iz Zagreba, ali dobro Zagreb je inače po broju stanovnika najveće područje Hrvatske, najveći grad, županija, osim toga i ljudi u urbanim sredinama možda i više tendiraju da na neki način zaštite, … [[Govornik se ne razumije.]] na neki način zaštite svoja prava koja im pripadaju zakonom tako da je to možda i očekivano, ali to možda ukazuje na činjenicu da bi postojanje ovog instituta možda trebalo i približiti još više pogotovo ljudima u siromašnijim područjima Hrvatske, pogotovo ljudima u ruralnim sredinama da ovakav institut postoji i da ga mogu ostvariti i da im približimo način na koji se zakonom propisano da se ovaj pravo na besplatnu pravnu pomoć može ostvariti. Složio bi se isto tako da bi bilo dobro da u ovom izvješću ima i neki podatak o tome kako su pogotovo odvjetnici vršili tu pravnu pomoć koja je dakle postotak niti uspješnosti, da imamo neku povratnu informaciju. To bi možda bila i određena kontrola i odvjetniče struke jer ponavljam radi se o ljudima koji su najnezaštićeniji rekao bih dio društva koji su zbog svoje teške socijalne i materijalne situacije bili u nužnosti da ovakav vid pomoći zatraže te im je, te je stoga mislim potrebno obratiti posebnu pažnju na način kako se ta pomoć vrši. Dakle, da imamo neku povratnu informaciju kako su odvjetnici postupali, kolika je bila, pretpostavljamo naravno oni po službenoj dužnosti moraju postupati sa punom pažnjom kao i kod svakoga, ali ipak mislim da zbog specifičnosti populacije, osjetljivosti tog djela populacije koji tu pravnu pomoć traži da bi bilo dobro i dodatna, i dodatni podaci o ovome aspektu o kojem sam govorio. Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći zadnji iz 2014. je dakle predvidio i da npr. pravne klinike mogu pružati primarnu besplatnu pravnu pomoć i dakle ove određene udruge i ustanove i vidimo da je to, da je došlo do primjene tih odredbi zakona. Vidimo da je to prilično ravnomjerno raspoređeno što znači da je, rekao bih da je po objektivnim kriterijima sigurno provodio natječaj i da je bio dosta dobar odaziv i klika i ovih udruga koje su se prijavile za pružanje primarne pravne pomoći. I sigurno je da je to jedan put koji je dobar i s kojim treba nastaviti. Zbog svega izrečenog, smatramo da je ovo izvješće dobro. Nadamo se da će iduće izvješće i uvažiti možda ove primjedbe. I klub SDP-a će podržati izvješće u cijelosti. Hvala.
Hvala i vama kolega. Time smo iscrpili listu prijavljenih klubova i listu prijavljenih zastupnika. Zaključujem raspravu. O izvješću ćemo glasovati kada se steknu za to uvjeti. Za danas ja i Sabor smo ispunili zadaću pa ćemo sada zastati sa radom. Nastaviti ćemo sutra u 9,30. 7. točkom utvrđenog dnevnog reda, to je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju i tako po redu, 8., 9., točka, 10. i 11. sve je predviđeno za sutra, zavisi kako ćemo biti. Hvala vam lijepa. Vidimo se sutra ujutro. SJEDNICA PREKINUTA U 16,25 SATI. Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2013. godini. Rasprava o izvješću je zaključena. U skladu sa prijedlogom Odbora za pravosuđe kao matičnim radnim tijelom dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2013. godini. Molim glasujte o prijedlogu zaključka. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 112 glasova za, dakle jednoglasno. Time smo i završili glasovanje o odrađenim točkama dnevnog reda, materijalima pa ćemo se vratiti na raspravu kako smo to i obećali.