Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo 30. sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Marko Koprivc od 15. ure dalje, Franc Jurša, mag. Bojana Muršič, Jani Prednik, Janja Sluga od 15.30 dalje, mag. Karmen Furman, Nada Brinovšek, Lidija Ivanuša, Suzana Lep Šimenko, Nik Prebil, Rudi Medved, Franc Rosec, Aljaž Kovačič, Iva Dimic od 12. dalje, Aleksander Reberšek, mag. Dejan Židan od 14. ure dalje, Predrag Baković od 14. ure dalje, mag. Meira Hot, Matjaž Nemec od 12. do 14. ure, mag. Marko Koprivc od 15. dalje, dr. Franc Trček, Eva Irgl, Jure Ferjan in Jerca Korče. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O PRILOŽNOSTNIH KOVANCIH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade mag. Maji Hostnik Kališek, državni sekretarki Ministrstva za finance.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Državni zbor danes razpravlja o Predlogu zakona o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih, ki ga je v obravnavo po skrajšanem postopku Državnemu zboru posredovala Vlada Republike Slovenije. Glavni namen predlagane spremembe Zakona o priložnostnih kovancih je povečati število dogodkov, ob katerih se lahko v posameznem letu izdajo zbirateljski kovanci. V skladu z Zakonom o priložnostnih kovancih Republika Slovenija izdaja priložnostne kovance ob političnih, zgodovinskih, znanstvenih, kulturnih, športnih, humanitarnih in drugih dogodkih, ki so splošnega pomena za Republiko Slovenijo ali pa imajo širši mednarodni pomen. Dogodke, ob katerih se izdajo priložnostni kovanci, določi Vlada Republike Slovenije. Priložnostni kovanci se delijo na spominske in zbirateljske kovance. Spominski kovanci so po dimenziji fizičnih ter kemijskih lastnostih enaki tečajnim evro kovancem za dva evra. Zbirateljski kovanci pa so izdelani iz zlata, srebra in kovin, ki jih določi Vlada Republike Slovenije. Veljavni Zakon o priložnostnih kovancih zdaj določa, da se lahko zbirateljski kovanci izdajo ob največ dveh dogodkih na leto. Zaradi številnih pomembnih dogodkov je bilo ugotovljeno, da je veljavna ureditev preveč omejujoča, saj v nekaterih letih onemogoča izdajo zbirateljskih kovancev ob vseh ključnih dogodkih, ki bi si to zaslužili. S predlogom zakona se zato predlaga sprememba, ki bo omogočila, da se v posameznem letu lahko izdajo zbirateljski kovanci ob več dogodkih. Na podlagi sprejetega amandmaja na Odboru za finance bo mogoče na leto izdati zbirateljske kovance ob največ desetih dogodkih. Na ta način bo omogočena večja fleksibilnost pri številu dogodkov, ob katerih bodo lahko izdani zbirateljski kovanci. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada predlaga, da Državni zbor podpre predlagano besedilo Zakona o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 45. seji 16. februarja letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o priložnostih kovancih, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora je amandma k predlogu zakona vložila Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, in sicer k 1. členu. V uvodu je državna sekretarka Ministrstva za finance predstavila ozadje, vsebino in osnovni cilj predloga zakona, ki uvaja večjo fleksibilnost pri številu dogodkov, ob katerih se izdajo zbirateljski kovanci v posameznem letu. Prav tako je izrazila podporo Vlade amandmaju Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ki še povečuje število dogodkov, ob katerih se lahko izdajo zbirateljski kovanci, in sicer s prvotno predlaganih 5 do največ 10 dogodkov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila na dve zadevi. Najprej je izpostavila rok uveljavitve predloga zakona, ki odstopa od splošnega 15-dnevnega uveljavitvenega roka brez utemeljenih razlogov za skrajšanje tega roka. Kot drugo pa je izpostavila nerazumljivost tega časovnega elementa, ki v povezavi z 2. členom veljavnega zakona določa, da Vlada vnaprej določi dogodke, ob katerih se izdajo priložnostni kovanci. V razpravi je bil izražen pomislek glede smiselnosti sprejemanja predlaganega zakona, ki s seboj prinaša tudi finančne posledice, ter kritika glede njegove predlagane hitre uveljavitve in poziv k obrazložitvi razlogov zanjo. Državna sekretarka je v odgovoru na razpravo podala obrazložitev omenjenih razlogov ter pri tem izpostavila namero Vlade o izdaji priložnostnih kovancev že v prihodnjem 2023. letu. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandma Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 1. členu in ga sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o obeh členih predloga zakona skupaj in ju sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjeni predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Leon Merjasec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsednik, hvala za besedo. Pozdravljena državna sekretarka, poslanke in poslanci! Veljavni Zakon o priložnostnih kovancih v tretjem odstavku 5. člena določa, da se lahko zbirateljski kovanci izdajo ob največ dveh dogodkih na leto. Dogodke, ob katerih se izdajo priložnosti kovanci v skladu s prvim odstavkom 2. člena zakona, določi Vlada Republike Slovenije. Zaradi številnih pomembnih dogodkov na kulturnem, športnem, humanitarnem, zgodovinskem, znanstvenem, političnem in drugih področjih menimo, da je povečanje števila izdaj zbirateljskih kovancev smiselno. S Predlogom zakona o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih se predlaga sprememba, ki bo omogočila, da se v posameznem letu izdajajo zbirateljski kovanci ob največ desetih dogodkih, tako bo omogočena večja fleksibilnosti pri številu izdanih zbirateljskih kovancih, če bo v posameznem letu ocenjeno, da je večje število dogodkov primernih za obeležitev z izdajo zbirateljskih kovancev. Torej gre za povečanje možnosti največjega števila letnih izdaj zbirateljskih kovancev iz obstoječih 2 na največ 10. Koliko bo dejansko izdanih priložnostih oziroma zbirateljskih kovancev, pa bo to, kot to predpisuje že veljavni zakon, določila Vlada Republike Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Tudi na zadnji redni seji tega mandata obravnavamo predlog zakona, ki so ga koalicija in njeni zavezniki skozi postopek temeljito spremenili. Namen in cilj zakona, pripravljenega s strani vlade, je bil omogočiti Banki Slovenije, da letno izda več kot le dve seriji priložnostnih kovancev, kolikor ji je to dovoljevala dosedanja zakonska rešitev. Izvorni predlog je predvideval, da se ta omejitev poviša tako, da bi bilo možno izdati do pet serij kovancev letno. Rešitev je bila obrazložena in seveda nikomur sporna. Na odboru pa je bil na to vložen in sprejet amandma, s katerim bi se letna omejitev števila serij kovancev še dodatno povišala, in sicer na deset. To bi pomenilo, da bi Banka Slovenije lahko praktično vsak mesec izdala nov spominski kovanec. Razlogov, zaradi katerih naj bi bilo potrebno tako korenito spreminjati veljavno ureditev, ne predlagatelj amandmaja ne njegovi podporniki niso pojasnili, a mu je vladajoča koalicija iz nepojasnjenih razlogov podporo naklonila. Predlagatelj je za sejo Državnega zbora sicer vložil amandma, s katerim bi spremembo znova vrnili v sprva predlagane okvirje, a žal je bil amandma umaknjen, zakonskega besedila pa zato Državi zbor ne more več spreminjati, odloča lahko le o njegovem sprejetju oziroma zavrnitvi. Spoštovani, tudi na zadnji redni seji mandata se očitno ne moremo izogniti rokohitrskih potez vlade in njenih polkoalicijskih podpornikov, ki samovoljno spreminjajo vsebino zakonskih predlogov in vnašajo dodatno zmedo. Ne vemo, kakšni so interesi predlagatelja in podpornikov sprejetega amandmaja, vemo pa, da tak način sprejemanja predpisov nikakor ni primeren. Zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov tega predloga zakona ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, drage kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci Nove Slovenije bomo z veseljem podprli zakon o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih. Priložnostni kovanci v Sloveniji se delijo na spominske kovance in na zbirateljske kovance. Spominski kovanci so po dimenziji in kemijskih ter fizičnih lastnostih enaki tečajnim kovancem za 2 evra, imajo skupno stran z obliki evrokovanca za 2 evra ter nacionalno stran z motivom, s katerim se zaznamuje dogodek širšega mednarodnega pomena oziroma večjega pomena za Slovenijo. V Sloveniji se izdajajo le ob enem dogodku na leto. Spominski kovanci so plačilno sredstvo v vseh državah članicah evroobmočja. Zbirateljski kovanci se pa izdajajo ob po sedaj veljavni zakonodaji največ dveh dogodkih na leto, kar tudi mi ocenjujemo in smo ocenjevali, da je premalo. Izdelani so iz zlata, srebra ali kovin, ki jih določi Republika Slovenije. Od kovancev v obtoku se razlikujejo v barvi, premeru in teži. Nominalna vrednost je izražena v evrih, vendar se razlikuje od nominalnih vrednosti tečajnih kovancev. Zbirateljski kovanci so zakonito plačilno sredstvo po njihovi nominalni vrednosti na območju Republike Slovenije, v drugih državah pa imajo le numizmatično vrednost. Prodajajo se po nominalni ali višji vrednosti. Podprli smo amandma, ki dejansko omogoča, da se v posameznem letu izdajajo zbirateljski kovanci ob največ desetih dogodkih, ne več dveh, kot to velja v še zdaj veljavni zakonodaji. Imel sem ta privilegij, da sem sam preveril, kako zadeve delujejo. V letu 2017 sem Banki Slovenije na njen poziv predlagal, da izda priložnostne kovance ob 100. obletnici združitve prekmurskih Slovencev z matičnim narodom v letu 2019. To se je dejansko realiziralo, za kar sem izjemno hvaležen in vesel. Končno je Vlada tista, ki sprejme Uredbo o izdaji priložnostnih kovancev. Izdan je bil zlatnik, in sicer 500 kosov, srebrnik tisoč 500 kosov, dvokovinski kovanec, proof, tisoč kosov in dvokovinski kovanec, navadna tehnika, 50 tisoč kosov. Na žalost jih več ne morete kupiti, ker so zaloge pošlje. So izjemno lepi. Zakaj pravzaprav gre? Naj spomnim, da je Državni zbor Republike Slovenije 17. avgust postavil med državne praznike. V utemeljitvi državnega praznika je bilo zapisano, citiram: »To željo po skupni enotnosti smo morali zapisati med državne praznike, da bomo tudi prihodnje generacije spominjali, kako smo Slovenci nastali, se združevali in ohranili. To nas povezuje tudi v skupnih naporih za krepitev slovenske kulture in gospodarstva ter za večjo blaginjo vseh.« Republika Slovenije je torej ob 100-letnici priključitvi Prekmurja oziroma združitve prekmurskih Slovencev z matičnim narodom izdala zbirateljske kovance. Osrednji motiv je preplet citata narodnega buditelje in publicista Jožefa Klekla starejšega iz številke lokalnega tednika Novine, izdane 17. avgusta 1919. Ta citat se glasi: »Deca ste lüblene slovenske matere.« In še figuralna upodobitev štorklje v letu od desne proti levi, to je od vzhoda proti zahodu, kar daje dodatno simbolno podlago. Kot rečeno, ta zakon je dober in ga bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Marko Bandelli bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani! Trenutna zakonodaja odloča, da se zbirateljski kovanci izdajo ob političnih, zgodovinskih, znanstvenih, kulturnih, športnih, humanitarnih in drugih dogodkih, ki so splošnega pomena za Slovenijo ali imajo širši mednarodni pomen. Pri tem se lahko zbirateljski kovanci izdajo ob največ dveh tovrstnih dogodkih na leto. Ni prav nobenega dvoma o tem, da imamo Slovenci letno več kot samo dva pomembna dogodka, s katerimi želimo obeležiti svoje dosežke, zato v SAB ne nasprotujemo izdaji kovancev, ki bi namesto dveh obeležili pet pomembnih dogodkov letno. Moramo pa opozoriti na nekaj vprašanj, ki so se nam v zvezi s sprejetjem tega zakona postavili, a na njih s strani predlagatelja nismo prejeli odgovorov. Prvi nenavaden pojav v zvezi s sprejetjem zakona je navedba državne sekretarke z Ministrstva za finance in sicer, da je vlada prvotno razmišljala o tem, da bi se število zbirateljskih kovancev povečalo na 10. Zakaj je od tega predloga odstopila, ni jasno, če je naknadno v postopku podprla dopolnilo Slovenske nacionalne stranke, po katerem se namesto petih omogoča izdaja desetih kovancev na leto. Pri tem ne moremo mimo dejstva, da vsaka izdaja priložnostnega kovanca tudi nekaj stane, in mimo dejstva, da se z zbirateljstvom ukvarja prvak SNS Zmago Jelinčič Plemeniti. Zbirateljstvo označuje kot zelo donosno, celo donosnejše kot je vlaganje v zlato. Drugi nenavaden pojav, vezan na predlog zakona, se nanaša na začetek veljave zakona. Ustava namreč v 154. členu določa, da začnejo predpisi veljati v 15 dneh po objavi. Temu morama zakonodajalec slediti, če pa predlaga krajši rok za uveljavitev zakona, mora v okviru zakonodajnega postopka izčrpno navesti in utemeljiti razloge za skrajšanje roka uveljavitve zakona. V konkretnem primeru vlada ni upoštevala ustave, saj je brez kakršnekoli obrazložitve navedla, da začne zakon veljati naslednji dan. Odgovora na to, zakaj se vladi tako mudi, na matičnem delovnem telesu nismo prejeli, zato o njih lahko le špekuliramo. Glede na to, da je vlada v prejšnjih letih pomembne dogodke bodisi za spominske bodisi za zbirateljske kovance določala v začetku leta za naslednje leto, je eden izmed možnih razlogov vladna zamuda. A pozor, vedeti moramo, da takojšnja uveljavitev tega zakona zagotavlja trenutni vladi pravico, da z uvedbo po lastni presoji določi pomembne dogodke, ob katerih se bodo v naslednjem letu izdali kovanci. Glede na njeno dosedanje delovanje ni dvakrat za reči, da bo pri tej izbiri prednjačila njena ideologija. In če smo prejšnja leta z zbirateljskimi kovanci obeležili 150. obletnico rojstva slikarja Matije Jame, 300. obletnico Škofjeloškega pasijona in 30. obletnico državnosti Republike Slovenije, nas vodstvo sedanje vlade ne bo presenetilo, če bo zbirateljskim kovancem kot pomemben političen dogodek leta 2023, če karikiram, obeležila 34. obletnico delovanja stranke SDS. Le kdo od članov sedanje vlade bi takšni odločitvi nasprotoval?! V Poslanski skupini SAB zakona ne podpiramo.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Desus.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Veljavni zakon o priložnostnih kovancih, ki je bil sprejet pred nekaj manj kot 15 leti, določa, da se priložnostne kovance izdaja ob različnih vrstah dogodkov, ki so splošnega pomena za našo državo ali pa imajo širši mednarodni pomen. Dogodke, ob katerih se izdajo priložnostni kovanci, določi Vlada, in sicer najpozneje devet mesecev pred dnem, ki bo obeležen z njihovo izdajo. Med dvema vrstama priložnostnih kovancev so spominski in zbirateljski. Prvi so po dimenziji in drugih lastnostih enaki tečajnim evrokovancem za dva evra, nominalna vrednost spominskih kovancev je 2 evra in so zakonito plačilno sredstvo v evroobmočju. Zbirateljski kovanci pa so izdelani iz zlata, srebra ali pa iz drugih kovin, izdajo pa se lahko ob največ dveh dogodkih na leto. Njihov videz je drugačen od kovancev v obtoku, zakonito plačilno sredstvo pa so samo na območju Republike Slovenije. Tako je denimo Banka Slovenije od 2. marca letos dala v prodajo in v obtok prve letošnje priložnostne kovance. V prodaji so spominski kovanci ob 150. obletnici rojstva arhitekta Jožeta Plečnika in zbirateljski kovanci ob 150. obletnici rojstva slikarja Matije Jame. Predvidoma bi naj julija letos izšla oziroma je načrtovana še izdaja skupnega spominskega kovanca vseh držav članic evrosistema, in sicer na temo 35. obletnice programa študentske izmenjave Erasmus. V Sloveniji obstaja veliko o političnih, zgodovinskih, športnih, kulturnih in drugih pomembnih dogodkov, zato je predlagatelj zakona zaznal, da je sedanja ureditev, ki izdajanje zbirateljskih kovancev omejuje le na dva dogodka letno, neustrezna. Z novelo je bilo sprva prelagano, da se število pomembnih dogodkov, ki jih velja obeležiti na tako specifičen način, poveča na 5. Po sprejetem amandmaju na matičnem odboru, na Odboru za finance, je predlagano še dodatno zvišanje zgornje meje za število izdanih zbirateljskih kovancev, in sicer bo po novem mogoče izdati do 10 kovancev na leto. S predlogom zakona se tako omogoča večja prilagodljivost pri obravnavi dogodkov, ob katerih se v posameznem letu izdajo zbirateljski kovanci. V Poslanski skupini Desus se nam to zdi smiselno. Na predlog namreč gledamo dobronamerno, ne pa tako kot nekateri lokalni teoretiki zarote. Ti lokalni teoretiki zarote celo o taki benigni zadevi, kot je izdajanje jubilejnih kovancev, iščejo dlako v jajcu in sovražno dejanje. To je popoln nesmisel. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo Predlog zakona o spremembi Zakona o priložnostnih kovancih soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zmago Jelinčič Plemeniti bo predstavil stališče Poslanske skupine SNS.
Lep pozdrav vsem skupaj! Zakon, ki ga imamo pred seboj, je smiseln, čeprav popravlja eno samo zadevo, da se število zbirateljskih kovancev poveča z dveh na leto na 10 na leto. Govorim tudi kot numizmatik in kot nekdanji sodni izvedenec za numizmatiko, kako to deluje to v zahodnem svetu, pa tudi na vzhodu. Zbirateljski kovanci so lahko izredno velik dohodek za državno blagajno, zato je smiselno, da se jih izda več, vendar ne v ekstremno velikih količinah. Napaka je bila že enkrat narejena s strani Banke Slovenije, ko je 3 evrske dvokovinske kovance ob predsedovanju Sveta Evrope najprej nakovala v enem številu in v tistem primeru je cena 3 evrskih kovancev zrastla na 46 evrov. Potem so pa šli hitro še v dodatno kovanje brez oznake razlike in v številu 300 tisoč kosov. V tem primeru se je zgodilo, da je vse skupaj padlo na 6 evrov za kovanec. Neumno delovanje Banke Slovenije se je pokazalo tukaj, kakor se tudi kaže na tem, da Banka Slovenije mimo zakona od leta 2008 naprej izdaja 3 evrske dvokovinske kovance. Banka Slovenije dela po svoje, mimo zakona in mislim, da jo bo treba povprašati po zdravju, kako in s kakšno pravico si lasti zakonodajno odločitev v Sloveniji. Zakon popravlja, kot sem že povedal, en majhen segment dobro in pravilno, vendar bo smiselno ta zakon predelati po dolgem in počez, kajti rekel bi, da je totalno zblojen in marsikaj se ne ve, kaj se sme in kaj se ne sme. Še najhuje pa je to, da Banka Slovenije dela po svoje, da je ne zanima, kaj govori zakon, ampak jo zanima samo njena lastna odločitev. Že pri izdaji teh kovancev je treba vedeti, da komisija, ki odloča o izboru motiva, uporablja neka čudna merila − ni pomembna ideja za kovanec, pomembno je to, da določeni arhitekti in oblikovalci to predstavijo na kaširanem papirju 40 krat 60 centimetrov, da mora bit izris takšen, drugačen in tako naprej, kar je nemogoče za nekoga, ki hoče dobro idejo spraviti v obtok. Morda bi kdo rekel, da je bolj pomemben papir ali pa olupek oziroma embalaža, kot pa je pomembna vsebina. To pri Banki Slovenije zagotovo velja. Če pogledamo, da je Einstein pisal svoje formule na razne papirje, ki niso bili ravno ugledni, pa vendar je bil to Einstein. Pa če vzamemo, da je Picasso narisal nekaj svojih risb na papirček v gostilni oziroma v restavraciji, se kaže, da v Sloveniji hodimo nekako 200, 300 let za njimi, kajti pri nas je pomembna embalaža, pomemben je kaširan papir. Seveda v tem slučaju lahko samo določeni ljudje, ki imajo recimo firme, arhitekturne biroje in podobno, da tisti to lahko dajo, ideje izginjajo. Jaz sem bil nekaj časa v tej komisiji, so me vrgli ven zaradi mojih načel, tako kot so vrgli ven tudi predstavnika iz Narodnega muzeja Slovenije, ki tudi ni pristajal na take čudne zadeve, ki so se dogajale in se dogajajo v Banki Slovenije. V Slovenski nacionalni stranki bomo zato vsaj to spremembo z veseljem podprli. V naslednjem mandatu pa bomo pripravili kompleksen zakon, ki bo v celoti zamenjal sedanje nemogoče stanje na tem področju. Še enkrat, mi bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DIVJADI IN LOVSTVU V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Antonu Hareju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani poslanci in poslanke! V letu 2004 je bil sprejet Zakon o divjadi in lovstvu, ki je takrat našteval v 68. členu enajst lovišč s posebnim namenom. Trenutno jih imamo dvanajst, kajti po sprejetju zakona je bil ustanovljen tudi javni zavod Brdo pri Kranju. Tako imamo trenutno dvanajst lovišč s posebnim namenom. Deset lovišč s posebnim namenom je v upravljanju Zavoda za gozdove Slovenije, poleg omenjenega javnega zavoda Brdo pa poznamo tudi Triglavski narodni park oziroma lovišče s posebnim namenom Triglav Bled. Na pobudo Zavoda za gozdove Slovenije smo bili že pred časom zaprošeni, da tri lovišča s posebnim namenom, ki so locirana trenutno na lokaciji Kočevje, Snežnik, Medved in Jelen, se zaradi same racionalizacije združijo v eno. To smo tudi predlagali in tudi to predlagamo v trenutni noveli, da iz treh z združitvijo nastane bistveno večje eno lovišče s posebnim namenom. Ko smo pogledali ostala lovišča s posebnim namenom, tudi lovišče s posebnim namenom Triglav Bled, ki je v upravljanju javnega zavoda Triglavski narodni park, smo videli, da se tudi lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor neposredno dotika tega lovišča. Zato smo na ministrstvu predlagali, da se tudi ta dva združita v eno. Spodnji, najbolj južni del, govorimo o približno 500 hektarjih, pa pridružujemo lovski družini Lubinj. Ko smo pogledali zakonodajo, smo ugotovili, da je v 7. členu Zakona o divjadi in lovstvu, v tretjem odstavku, določeno, da LPN ustanovi vlada na predlog ministra. V 68. členu je bilo navedenih, kot sem že prej pojasnil, enajst lovišč s posebnim namenom, kajti dvanajsto še ni bilo ustanovljeno. Tako na ministrstvu kot pri vladni službi za zakonodajo smo dobili indic, da sta dva člena zakona nekoliko v nasprotju, zato se nam je zdelo smiselno, da enostavno 68. člen črtamo in s tem predlogom smo prišli tudi v Državni zbor. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora pa nam je predlagala in tudi pojasnila, ker po takratnem zakonu je ustanovila lovišča s posebnim namenom na predlog ministra vlada, vendar bi bilo smiselno, da zakonodajno telo v 68. členu pojasnjuje in tudi potrjuje, katera so tista lovišča s posebnim namenom, ki naj bodo v veljavi. Naj pojasnim. Veste, da je 60 % površine Slovenije pokrite z gozdovi, lovišča s posebnim namenom pa pokrivajo 10 % od teh gozdnih površin. Tako imamo v Republiki Sloveniji kar dobro poskrbljeno tudi za te javne naloge, javne funkcije, monitoring divjadi, živali, in to tudi ohranjamo v nadalje. Zato se težko strinjam z nekaterimi opazkami, češ, da ukinjamo LPN ali da bi jih skušali kakorkoli ukiniti. Tako predlagam sprejetje novele zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši.
Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej vam, predsedujoči, in predstavniku Vlade! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je novelo Zakona o divjadi in lovstvu obravnaval na 35. seji 23. 2. 2022. Poleg predloga zakona so člani odbora prejeli tudi pisno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki ga je njena predstavnica dodatno utemeljila. Poudarila je, da gre v predlagani noveli zakona za črtanje določbe, ki opredeljuje enajst lovišč s posebnim namenom, in sicer zaradi tega ker naj bi bila ta vsebina v pristojnosti izvršilne veje oblasti. Izpostavila je tudi, da iz zakonodajnega gradiva v postopku sprejemanja veljavnega zakona ni razviden cilj, ki je bil zasledovan z izpostavljenimi rešitvami. Vendar pa ni dvoma, da gre pri 68. oziroma 80. členu veljavnega zakona za izvršilno klavzulo z rokom. Zakonodajalec je z Zakonom o divjadi in lovstvu izvršilni veji oblasti naložil ustanovitev enajstih lovišč s posebnim namenom in ji za to določil rok. To pomeni, da zakonodajalec ustanovitev lovišč s posebnim namenom ni v celoti prepustil presoji izvršilne veje oblasti, temveč ji je z zakonom naložil ustanovitev najmanj enajstih lovišč s posebnim namenom. S predlagano spremembo se to spreminja in ustanavljanje lovišč s posebnim namenom prepušča v celoti presoji izvršilne veje oblasti. Podrobnejši vsebinski razlogi, zaradi katerih ustanavljanje lovišč s posebnim namenom ne bo več v zakonodajalčevi pristojnosti, v predlogu zakona niso navedeni. Če gre za vsebine, katerih urejanje je na podlagi ustave pridržano zakonodajalcu, bi predlagana rešitev pomenila, da izvršilna veja prevzema pristojnosti zakonodajne veje oblasti. Glede na ustavno določnost temeljnih razmerij med posameznimi vejami oblasti bi to pomenilo neskladje z drugim odstavkom 3. člena Ustave. Od vložitve predloga zakona pa do obravnave na seji odbora sta bila vložena amandmaja poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Konkretno k 1. členu in za novi a člen, ki določata, da ta pristojnost določitve lovišč s posebnim namenom ostane v pristojnosti zakonodajalca. Podpredsednik Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je poudaril, da komisija predlog zakona podpira. Predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije pa je izrazil prepričanje, da je veljavni zakon potreben mnogo večjih sprememb, kot so predložene. V razpravi je sodeloval tudi predsednik Lovske zveze Slovenije, ki je predlagana amandmaja poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Konkretno ocenil kot ustrezna. Direktor Zavoda za gozdove Slovenije pa je poudaril, da zavod podpira spremembo tega člena na način, da so lovišča s posebnim namenom Medved, Snežnik Kočevska Reka in Žitna gora združijo v enotno lovišče s posebnim namenom Kočevsko. Predlagal pa je tudi, da se v člen vključi še manjkajoče lovišče s posebnim namenom Brdo pri Kranju. V razpravi so nekateri člani odbora podprli amandmaja poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Konkretno k 1. členu in za novi a člen, saj združitev lovišč pomeni racionalizacijo njihovega poslovanja. Nekateri člani odbora so menili, da predlagana zakonska rešitevpomeni korenite spremembe veljavnega zakona in da ne gre le za manjši popravek, zato bi morala biti predmet širše in poglobljene razprave, ne pa samo novela zakona obravnavana po skrajšanem postopku. Nekateri člani so odločno nasprotovali kakršnemukoli združevanju lovišč in izrazili prepričanje, da morajo lovišča s posebnim namenom ostati takšna, kot so. Menili so tudi, da je novela zakona dejansko podlaga za privatizacijo lovišč s posebnim namenom in za zagotavljanje parcialnih interesov neke ozke ciljne skupine ljudi. V ozadju predlagane spremembe naj bi bili izključno zasebni interesi in veliki pritiski za krčenje lovišč s posebnim namenom, predvsem Prodi-Razor, ki se izvaja že od uveljavitve zakona, še posebej pa so izraziti v zadnjem času. Poleg tega niti iz obrazložitve predloga zakona niti iz obrazložitve predlaganih amandmajev ni razviden cilj, ki je zasledovan s predlaganimi rešitvami. Tudi iz lanskoletne predstavitve delovanja Zavoda za gozdove Slovenije ni razbrati, da bi bila izločitev lovišč s posebnim namenom iz upravljanja zavoda v njihovem interesu oziroma da si želi znebiti svojih lovišč. Vsekakor gre za vprašanje, ki bi jih moral predlagatelj novele zakona podrobneje pojasniti. Odbor se je v razpravi opredelil tudi do vloženih amandmajev poslanskih skupin SDS, Nova Slovenija − krščanski demokrati in Konkretno in jih sprejel. Predlog Poslanske skupine Socialnih demokratov za amandma k 1. členu pa je zaradi sprejetja amandmaja koalicijskih poslanskih skupin postal brezpredmeten. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Jože Lenart bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, kolegi. V LMŠ smo kmalu po prejetju zakona v Državnem zboru sklicali sestanek, kamor smo povabili tudi ministra dr. Jožeta Podgorška, da nam dodatno pojasni vsebino predlaganega zakona o divjadi in lovstvu ter okoliščine, ki so hkrati privedle do odločitve, da se novela zakona sprejema po skrajšanem postopku. K povečani stopnji previdnosti so nas predvsem vodile slabše izkušnje v preteklosti. Zlasti v LMŠ zastrižemo z ušesi, ko pride do vprašanja posegov v okolje in prostor ter z njim povezava na javni interes. V LMŠ smo do sedaj že dokazali, da se zelo dobro zavedamo, kako lahko malomarni ter nekritični posegi v naravni prostor povzročijo nepovratno škodo naravi in ljudem. Ne moremo se znebiti občutka razočaranja, da so malodane predrzni predlogi iz SDS kovnice, ki jim lahko rečemo nedemokratični v smislu manka minimalnega soglasja s strokovno in ostalo zainteresirano javnostjo, klientelistični v smislu očitnega zastopanja enostranskih interesov ter zakonodajno-pravno nesprejemljivi z vidika koncentracije moči na izvršilno vejo oblasti. Tako ali drugače so našli pot na kmetijsko ministrstvo. Za nameček imajo tovrstni zakoni še mnogokrat dvomljivo oznako skrajšani ali nujni. Da imamo v LMŠ še kako prav, se je potrdilo z vloženimi dopolnitvami koalicije v drugi obravnavi delovnega telesa, ki so diametralno nasprotni interesom, kar so sprva hoteli in za katere si lahko domišljamo, da so tudi posledica konstruktivnih predlogov Poslanske skupine LMŠ. Ne upamo si niti pomisliti, da bi tudi tu deloval glasovalni stroj in bi danes imeli pred sabo prvotni predlog sprememb zakona, ki je brez ustreznih pojasnil predvideval črtanje poimenske navedbe lovišč s posebnimi nameni, iztrgal pristojnost zakonodajne veje oblasti in se niti ne potrudi urejati pravnega položaja upravljavcev lovišč s posebnim namenom. Tako pa imamo pred sabo nadgradnjo veljavne ureditve, kjer v LMŠ poleg tega, da ostaja pravna varovalka pred mešetarjenjem z javnim interesom vsakokratne vlade, predvsem pozdravljamo smiselno združevanje LPN na Kočevskem v eno lovišče s posebnim namenom. Osnovni model javne službe s področja divjadi in lovstva je dober v primerjavi z drugimi državami, ki so občutile nepredvidljivost lovne pravice, ki izhaja iz lastne zemlje. Prav tako ne smemo pozabiti številne znanstvene raziskave s področja divjadi, trajnostne rabe okolje in lovstva, ki se odvijajo v LPN in pripomorejo k ugledu naše države v svetu. Namesto kontroverznih posegov bi morali razmišljati, kako izboljšati obstoječi model delovanja LPN. Čeprav bi vladi in ministru lahko očitali škodljiv naklep, ki bi zagotovo dolgoročno škodoval gozdnemu habitatu, smo iz spornega predloga dobili predlog zakona, ki v določenem delu sledi predlogom strokovne javnosti. V LMŠ Predlog zakona o spremembi Zakona o divjadi in lovstvu ne bomo podprli.
Hvala lepa. Predrag Baković bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Predlog zakona o spremembi Zakona o divjadi in lovstvu smo poslanke in poslanci dobili na mizo po skrajšanem postopku. Na prvi pogled naj bi šlo samo za neko manjšo spremembo in bi bil postopek sprejemanja zakona, ki je bil izglasovan, morda tudi upravičen, a kaj, ko je ta zakonska sprememba mnogo več kot majhna oziroma neškodljiva. V uvodnem besedilu predlagatelji zapišejo, da je določba 68. člena Zakona o divjadi in lovstvu, ki taksativno našteva enajst konkretnih lovišč s posebnim namenom, v očitnem nasprotju z določbo tretjega odstavka 7. člena istega zakona. Zakon je po mnenju vladajočih treba spremeniti, da se odpravi omenjena pravnosistemska neskladnost med določbami 7. člena in določbami 68. člena že omenjenega zakona ter da se jasneje določijo pooblastila, ki jih ima vlada na področju lovišč s posebnim namenom. Veste, ta člen je že dolgo v tem zakonu in do sedaj ni nikogar motil. Sedaj pa se je zgodilo to, da je nekoga zmotil in da je pravzaprav bil samo to razlog, da se je zakon odprl in da so se pripravile potem druge spremembe, do katerih se bom opredelil v nadaljevanju. Cilj spremembe zakonske materije naj bi bil, da se omogoči nemoteno izvajanje nalog javne službe trajnostnega upravljanja divjadi v LPN, ki so zakonsko določeni. To bi po mnenju avtorjev zakona dosegli tako, da bi 68. člen enostavno črtali. A o čem pravzaprav sploh govorimo? Vlada oziroma resorno ministrstvo bi s predlaganim črtanjem omenjenega člena ukinilo lovišča s posebnim namenom, in sicer Triglav Bled, Kozorog Kamnik, Pohorje, Fazan Beltinci, Kompas Peskovci, Prodi-Razor, Jelen, Medved, Snežnik Kočevska reka, Žitna gora in Ljubljanski vrh, ter jih na podlagi določb 7. člena preoblikovalo na novo, po svoje. Takšna rešitev seveda za nas Socialne demokrate vsekakor ni sprejemljiva in smo ji nasprotovali. Nasprotovali pa smo tudi amandmaju, ki je prišel iz koalicijskih vrst. Po podrobnem pregledu tega amandmaja lahko vidimo, da bi vladajoči nekatera lovišča s posebnim namenom ohranili, nekatera združili skupaj, kar je morda tudi smiselno, in bi ob tem hitrem premisleku lahko dejali, da rešitev, ki jo prinaša amandma, ni sporna, a temu žal ni tako. Kamen spotike ali v katerem grmu leži zajec je lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor. Del tega lovišča želijo spojiti z loviščem s posebnim namenom Triglav Bled, del pa priključiti lovski družini Ljubinj, ki pa ni lovišče s posebnim namenom, temveč gre za prostovoljno, bom rekel amatersko, društvo. Čemu koalicija predlaga tako rešitev? Kdo ima interese pri lovišču s posebnim namenom Prodi-Razor? Veliko je bilo o tem napisanega v medijih in če gre temu verjeti, se bo zgodilo, da bo koča, ki sicer uradno prehaja v last države oziroma Triglavskega narodnega parka, se pa, glej ga zlomka, nahaja ravno na tistem delu, ki se bo pripojil lovski družini Ljubinj, v doglednem času prodana, kot se sliši iz krogov blizu vodstva Triglavskega narodnega parka. Da ne govorimo o bogatem delu revirja z gamsi in ostalimi prostoživečimi živalmi. Socialni demokrati smo na seji matičnega odbora predlagali amandma, ki bi ohranil vsa lovišča s posebnim namenom, ki trenutno obstajajo v Sloveniji, in hkrati odpravil pravnosistemsko neskladnost, če že obstaja med omenjenima členoma. Amandma ni bil sprejet, zato ga vlagamo ponovno, ker menimo, da je dikcija, kot je zapisana sedaj, škodljiva. Upravičen je tudi dvom, da rešitev, ki je trenutno zapisana, pelje oziroma predstavlja podlago za morebitno privatizacijo dela lovišča s posebnim namenom in zagotavlja parcialne interese neke ozke ciljne skupine ljudi. Z gotovostjo lahko trdimo, da cilji in rešitve, ki so v zakonu zapisani, niso resnični in pravi, saj niti iz obrazložitve predloga zakona niti iz obrazložitve predlaganih amandmajev ni razviden cilj, ki je zasledovan s predlaganimi rešitvami. V Poslanski skupin Socialnih demokratov menimo, da je zakonski predlog sporen in škodljiv. Ponovno predlagamo amandma, ki nastalo situacijo rešuje na način, da ohranja LPN in hkrati odpravlja nepravilnosti v zakonu. Že sedaj napovedujemo, da v primeru nesprejetja našega amandmaja Predlog zakona o spremembi Zakona o divjadi in lovstvu ne bo deležen naše podpore in mu bomo nasprotovali. Hkrati pa poudarjamo, da bomo, če bo zakon sprejet, budno spremljali, kaj se bo dogajalo z omenjeno kočo in kako hitro se bodo vzpostavili pogoji za njeno prodajo ter komu. In takrat bomo glasni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Zakon je v bistvu podlaga za privatizacijo lovišč s posebnim pomenom. Tu sicer ne gre za privatizacijo v klasičnem smislu, da bi se LPN preprosto nekomu prodali, gre za to, da se te LPN, ki so taksativno našteti, izbriše iz zakona in prepusti vladi škarje in platno pri oblikovanju teh lovišč. To pa predvsem zato, ker se LPN, ki so vsi v upravljanju Zavoda za gozdove, že desetletja soočajo s pritiski sosednjih lovišč, ki so v upravljanju lovskih družin, ki se hočejo širiti na območje LPN in tam imeti biznis. LPN so bili leta 2004 preimenovani iz dotakratnih gojitvenih lovišč in že takrat se je ob tej spremembi gojitvena lovišča krčilo na račun lovišč sosednjih lovskih družin. LPN so zato manjši od takratnih, in to ne zanemarljivo, ampak skupaj kar za 8685 hektarjev. S predlogom zakona se ta trend samo še nadaljuje. Nelogičnosti pa je toliko, da je popolnoma jasno, da je namen zakona v resnici nekaj čisto drugega, kot se nam predstavlja. Na to v svojem mnenju opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Vladi očita celo protiustavnost, ko pravi, da iz zakonodajnega gradiva ne izhaja, da gre za vsebine, ki so lahko predmet podzakonskega urejanja, in če gre za vsebine, katerih urejanje je na podlagi ustave pridržano zakonodajalcu, bi predlagana rešitev pomenila, da izvršilna veja prevzema pristojnosti zakonodajne veje oblasti. Torej za vladno fasado obrazložitve zakona, ki je popolnoma zgrešena, se skrivajo zasebni interesi. Pritiski na krčenje LPN se izvajajo že dolgo in še posebej so se intenzivirali pod to vlado. Še posebej pa so veliki pritiski ravno na lovišče Prodi-Razor. Zdaj pa pridemo na amandma koalicije, ki je bil sprejet na odboru in s tem amandmajem se je pokazalo, da namen zakona v resnici sploh ni usklajevanje členov, niti ni namen, da bi se privatizirali LPN, zakon je ciljno usmerjen prav v Prodi-Razor in je lobistično maslo tistih, ki bodo s tem profitirali. Vse ostalo v zakonu ostaja isto. Tri lovišča na Kočevskem se celo združujejo, kar je bil tudi predlog Zavoda za gozdove, in dopisuje se LPN Brdo pri Kranju, ker v praksi tako in tako že imamo. Edina prava sprememba pa bo LPN Prodi-Razor, ki se bo razkosal očitno v korist lovske družine Ljubinj. In spet bode v oči, da je popolnoma neobrazloženo, zakaj ga je treba razdeliti, medtem ko vsi ostali LPN ostajajo takšni, kot so, razen treh kočevskih, ki se celo združujejo. Kolikor nam je znano, se v ozadju že rišejo nove meje LPN, predlog za krčenje Prodi-Razorja je že dolgo na Zavodu za gozdove, problem pa je, da vse skupaj ne gre tako hitro. Očitno je ta problem strokovna integriteta zaposlenih na Zavodu za gozdove Slovenija. Ampak z veliko volje in malo časa ali pa z malo časa in veliko volje se bo tudi to premaknilo in sprememba tega zakona, dimna zavesa, s katero se domnevno samo usklajujeta dva člena, bi to omogočila. Z amandmajem koalicije, ki je bil sprejet na odboru, se je ta dimna zaveza razblinila in zdaj je popolnoma jasno viden namen tega zakona. Na koncu gre preprosto za to, da se na novo narišejo meje LPN Prodi-Razor, stran od oči javnosti in po željah nekaterih interesov iz ozadja. Govori se, in te govorice ne prihajajo samo iz enega vira, da je eden glavnih protagonistov v celi zgodbi vodja Poslanske skupine SDS Danijel Krivec, ki lobira prav za spremembe prej omenjenega lovišča Prodi-Razor, ki bi šle najbolj v korist lovski družini Lubin, pri čemer celotna lovska družina niti ne ve, kaj v sodelovanju z vladajočo politiko snujejo nekateri njeni člani. Kar 5-krat je GZS že zavrnil predlagane spremembe. S tem zakonom se bo povozila vsa strokovnost vodenja LPN in integriteta ZGS in se jih bo prisililo, da se meje LPN Prodi-Razor narišejo na novo. Seveda niso pod enakimi pritiski vsa območja, niti ne gre za to, da bi celotni LPN Prodi-Razor priključili lovišču Lubin. Pritisk je predvsem na območja, ki so najbolj zanimiva z vidika služenja od turizma in na tista, kjer se na najbolj idiličnih mestih nahajajo lovske koče v lasti države. Če se bo preneslo upravljanje celotnega lovišča, se bo verjetno preneslo tudi upravljanje lovskih koč, ki bodo postale privatne rezidence glavnih protagonistov v ozadju tega zakona, pravnoformalno pa še vedno v državni lasti. Zakon je izredno nevaren in škodljiv, ukrojen je tako, da je po volji tistim, ki so zakonske spremembe v ozadju zlobirali prek članov največje vladne stranke, zato temu zakonu odločno nasprotujemo.
Hvala lepa. Andrej Černigoj bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovani kolegice in kolegi! Stanje na področju kmetijstva je zaradi velikih škod, ki jih povzročajo zveri in divjadi, zelo resno. Od leta 2008 se je populacija zveri potrojila, število živinorejskih kmetij pa znižalo za 21 %, število drobnice pa se je zmanjšalo za 28 %. To vodi v izgubo kulturne kmetijske krajine in negativne socialne ter demografske trende slovenskega podeželja. Potrebno je učinkovito in aktivno upravljanje s populacijo divjadi in velikih zveri, kmetom pa je treba za škodo izplačevati primerno odškodnino. Stalež velikih zveri in navadnega jelena je treba vrniti na stanje izpred 30 let, saj bomo le tako lahko zagotovili poseljeno in obdelano podeželje. Za to pa potrebujemo tudi dobro organizirana, učinkovita in odzivna lovišča s posebnim namenom. S prvotno rešitvijo, črtanjem 68. člena Zakona o divjadi in lovstvu, bi odpravili pravnosistemske neskladnosti med določbami 7. člena in 68. člena ZDLov-1. Prav tako bi jasneje določili pooblastila, ki jih ima vlada na področju lovišč s posebnim namenom. S tem bi zagotovili tudi nemoteno izvajanje nalog javne službe, trajnostnega upravljanja divjadi v loviščih s posebnim namenom, ki so določene v ZDLov-1. Tako bi bilo omogočeno izvajanje podzakonskih predpisov vlade. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe je bil na matičnem delovnem telesu sprejet amandma koalicije k 1. členu predloga zakona, s katerim se ohranjajo poimensko našteta lovišča s posebnim namenom in hkrati tudi pristojnost zakonodajalca pri ustanavljanju lovišč s posebnim namenom. Prav tako se z amandmajem ureja dodatno lovišče s posebnim namenom Brdo pri Kranju, ki je bilo ustanovljeno z uredbo o ustanovitvi lovišča s posebnim namenom Brdo pri Kranju. Predvideva se tudi združitev treh lovišč Medved, Snežnik Kočevska reka, Žitna gora v lovišče Kočevsko, kar bo racionaliziralo delovanje in izboljšalo učinkovitost delovanja teh loviš s posebnim namenom. Poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo Zakon o spremembi Zakona o divjadi in lovstvu soglasno podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Vlada nas je želela prepričati, da novela prinaša benigno spremembo, ki zgolj odpravlja sedanja zakonska neskladja, vezana na lovišča s posebnim namenom. Zakon danes v 68. členu določa, katera lovišča imajo status lovišč s posebnim namenom. V okviru teh lovišč se opravljajo posebne naloge s področja ohranjanja in usmerjanja razvoja populacij divjadi in njenega življenjskega okolja. Predlagatelj je želel 68. člen preprosto črtati, kar pomeni, da lahko vlada sama presoja in odloča o ustanovitvi posebnih lovišč. Takšna rešitev je povsem v nasprotju z namenom zakona, saj izvršilni veji oblasti daje več pravic, kot ji pripada. Slednja ima danes zgolj pooblastila za izvrševanje odločitev zakonodajalca in ne za odločanje namesto njega. V SAB smo takšnemu predlogu nasprotovali. Ustava namreč jasno določa, da se pogoji za izkoriščanje naravnih bogastev, skrb za zdravo življenjsko okolje, varovanje ogroženih vrst določajo samo in izključno z zakonom in ne z akti, ki jih sprejema vlada. Pod črto povedano, prenos pooblastil, ki jih ima danes državni zbor kot zakonodajno telo na vlado, bi nasprotoval naši ustavi, ki jasno določa, katere dobrine in sfere našega življenja so tako pomembne, da odločanje o njih ne prepušča vladi. Koalicija je naknadno k predlogu, ki ima le en vsebinski člen, vložila amandmaje, s katerimi je eliminirala vladni poskus prenosa pooblastil iz zakonodajne na izvršilno vejo oblasti. Ob tem se nam je postavilo povsem legitimno vprašanje, zakaj potem vlada sploh vztraja pri tem zakonu. Vladni namen so razkrili koalicijski amandmaji, in sicer delitev lovišča Prodi-Razor tako, da postane del lovišča s posebnim namenom Triglav in pa lovišča Ljubinj. Del zemljišča bi se priključil sosednjemu lovišču Triglav Bled, s katerim upravlja javni zavod Triglavski narodni park, preostali del sedanjega lovišča Prodi-Razor pa bi se priključil lovišču Ljubinj, ki ga upravlja lovska družina Ljubinj. Videti je, da se vladi proti koncu mandata zelo mudi s sprejemanjem zakonov, ki so nekomu pisani na kožo, nekomu v korist. Zato tudi stalno predlagajo skrajšane postopke, tako je tudi v tem primeru. Za takšno spremembo pa si je najbolj prizadevalo lovsko društvo Ljubinj. Med člani tega lovskega društva najdemo tudi našega kolega poslanca. A Zavod za gozdove in stroka vztrajata pri tem, da zemljišče lovišča Prodi-Razor ostane združeno. Status lovišč s posebnim namenom nas zavezuje k temu, da se na točno določenem območju z naravo gospodari z največjo možno skrbnostjo. Tudi uredba o ustanovitvi teh lovišč med njihovimi posebnimi nalogami na prvem mestu navaja ohranjanje celovitosti in pestrosti lovišč ter biotske raznovrstnosti. Predlagana sprememba pa se mimo vseh strokovnih kriterijev oddaljuje od osnovnega namena posebnih lovišč, zato bo Poslanska skupina SAB tej spremembi nasprotovala. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat vsem skupaj! Pred sabo imamo Predlog zakona o spremembi Zakona o divjadi in lovstvu, in to po skrajšanem postopku. Za razumevanje obravnavanega zakona je treba malce poznati tudi situacijo na terenu, v tem primeru v gozdu. Po podatkih Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije škoda po divjadi stalno narašča, ker odstrel enostavno ne sledi reprodukciji. Število večinoma parkljaste divjadi se nenehno povečuje. Največ škode na kmetijskih površinah naredijo divji prašiči, od 70 do 75 % vse škode, preostalo pa jelenjad in srnjad. Povečanje gre predvsem na račun pomanjkanja hrane v naravi. Problematika se vleče že leta in leta predvsem zaradi neustreznih zakonov in vtikanja nevladnih organizacij v delo tako lovskih družin kot v delo ministrstva. Trenutno veljavni zakon je vsekakor potreben mnogo večjih sprememb, kot so predložene v obravnavanem predlogu zakona. Ne smemo pozabiti, da je poseben namen lovišč v večini primerov vprašljiv, saj so to lovišča, ki so ostanek preteklega sistema. Kljub dejstvu, da je smiselnost zakona odvisna od tega, na kateri strani je oseba, ki ga ocenjuje, se nam zdi smiselno, da zakon podpremo. Sami lovci menijo, da ima tako pozitivne kot negativne strani, a da bo glavni cilj spremembe le omogočil nemoteno izvajanje nalog javne službe trajnostnega upravljanja divjadi v loviščih s posebnim namenom. Sprašujejo pa se, ali se bo tako imenovano elitno lovstvo, ki se je zdaj izvajalo v ozadju, na ta način vršilo izven teh lovišč s posebnim namenom. Mogoče predlog odpira kar nekaj novih vprašanj, a hkrati rešuje tudi kar nekaj zagat, s katerimi se dnevno srečujejo lovske družine in lastniki gozdov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Leon Merjasec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Predsednik, hvala za besedo. Pozdravljeni, državni sekretar, poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije na predlog ministra predlaga Državnemu zboru sprejetje sprememb Zakona o divjadi in lovstvu po skrajšanem postopku, ker gre za manj zahtevne spremembe v zakonu. Gre za spremembe v 68. členu Zakona o divjadi in lovstvu, kjer je zdaj določeno, da so lovišča s posebnim namenom v Republiki Sloveniji Triglav Bled, Kozorog Kamnik, Pohorje, Fazan Beltinci in Kompas Peskovci, Prodi- Razor, Jelen, Medved, Snežnik Kočevska Reka, Žitna gora in Ljubljanski vrh. Ta člen pa je v nasprotju s pravnosistemskim načinom ustanavljanja lovišč s posebnim namenom ali vsaj nedosleden glede na navedeni sistem. Zaradi odprave pravnosistemske neskladnosti med določbama 7. in 68. člena Zakona o divjadi in lovstvu ter jasnejše določitve pooblastil, ki jih ima Vlada na področju lovišč s posebnim namenom, ter s tem nemoteno izvajanje nalog javne službe trajnostnega upravljanja divjadi v lovišču s posebnim namenom, ki so določena v Zakonu o divjadi in lovstvu, je podana sprememba zakona. S predlaganimi spremembami Zakona o divjadi in lovstvu smo v koalicijskih strankah na odboru predlagali amandma. S tem amandmajem se predlaga črtanje lovišč s posebnim namenom Prodi-Razor, Medved, Snežnik Kočevska Reka in Žitna gora, kot so določena v 68. členu zakona. Lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor bo postalo del lovišča s posebnim namenom Triglav Bled in lovišča Ljubinj. Lovišča s posebnim namenom Medved, Snežnik Kočevska Reka in Žitna gora pa se združijo v enotno lovišče s posebnim namenom Kočevsko, saj se ta lovišča teritorialno držijo skupaj in imajo že sedaj istega vodjo ter sedež. Z združitvijo teh lovišč v enega se bo racionaliziralo delovanje in izboljšala učinkovitost delovanja lovišča. Poleg navedenih sprememb se v Zakonu o divjadi in lovstvu dodaja novo lovišče s posebnim namenom Brdo pri Kranju. Ker te spremembe Zakona o divjadi in lovstvu ne prinašajo dodatnih finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva, bomo v Slovenski demokratski stranki zakon podprli.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14. marca 2022. Amandma Poslanske skupine SD k 1. členu je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 1.a členu, zato bomo o vseh amandmajih k tema členoma razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 1. in 1.a člen ter dva amandmaja Poslanske skupine SD in amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Kolega Koražija, imate besedo.
Hvala za besedo, predsednik. Imam tudi eno postopkovno. Zanima me, ker k 1. členu smo tudi mi v Levici dali amandma.
Ja, saj sem ga poimenoval, se pravi, 1. in 1.a, dva amandmaja poslanske skupine SD in Poslanske skupine Levica.
Hvala. V Levici predlagamo amandma k 1. členu. V spremenjenem 68. členu se za besedo »Bled« doda besedilo »Prodi-Razor«. Sedaj bom pa prišel v bistvu tudi k temu zakonu, ki je v resnici neke vrste dimna zavesa. Najprej z neko privatizacijo teh lovišč s posebnim namenom, v resnici pa gre na koncu koncev samo za to, da se lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor razkosa, razdeli in sploh se ta lovska družina Ljubinj prizadeva, da bi ta del pripadal njim. Tudi na odboru, ko smo se pogovarjali, je zelo hitro postalo jasno, po eni strani res govorimo o privatizaciji teh lovišč s posebnim namenom, po drugi strani pa ta dimna zavesa za Prodi-Razor, kjer so očitno res veliki interesi, ne samo politični interesi, ampak tudi ostali od vseh teh velikih igralcev na trgu oziroma tudi v Sloveniji. S tem amandmajem, ki ga predlagamo, se bo lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor ohranilo kot ločeno lovišče s posebnim namenom v mejah, kot jih trenutno obsega, se pravi, da ostane v mejah, kot je bilo do sedaj, ne pa, da bo res prišlo do dodatnega razkosanja tega lovišča s posebnim namenom in bo potem dejansko lovski družini Ljubinj zadeva kar v veliki večini pripadala. Kolikor smo v Levici seznanjeni, pa tudi mislim, da je bilo na odboru omenjeno, so se vršili zelo veliki pritiski na Zavod za gozdove Slovenije, ki je dejansko ta predlog glede lovišča s posebnim namenom Prodi- Razor vedno, ko so dobili zahtevo, da uredijo stvari, zavrnil ta predlog. Tako da je tu že v osnovi problem, ki bi se ga morali v resnici tudi lotiti na področju stroke. Če stroka reče, da je proti, potem bi bilo treba to upoštevati, njihova mnenja potem prenesti v zakon oziroma jih pri zakonu dejansko zmeraj upoštevati. Po informacijah, s katerimi razpolagamo, je Zavod za gozdove Slovenije petkrat zavrnil to prošnjo oziroma pritisk, da bi se spremenilo to lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor. Kot rečeno, mi v resnici s tem amandmajem predlagamo, da se ohranijo meje, kot so bile, da ne bo prišlo do res zelo velike nepopravljive škode v smislu tega, da se bo uničevala biodiverziteta in tudi habitat, ker vemo, da je po moje ta lovski turizem trenutno v Sloveniji, žal, priljubljen. Tako se bo to tudi izrabljalo v smeri tega lovskega turizma, o katerem bi se tudi morali dejansko pogovoriti, saj je to dejansko res streljanje živali na terenu, nič drugega, za trofeje.Na to sem tudi včeraj opozoril na seji oziroma pri mojem ustnem poslanskem vprašanju, da se, ko govorimo o zvereh pa o živalih, si v bistvu živali ne zaslužijo, da jih imenujemo zveri, si pa žal človek dostikrat. Dejansko na koncu koncev s tem amandmajem tudi podpiramo ta del, ki govori o združitvi lovišč s posebnim namenom Medved, Snežnik Kočevska reka, Žitna gora, ki bi bila potem združena v enotno lovišče s posebnim namenom Kočevsko. Kot rečeno, s tem amandmajem predlagamo, da se pri lovišču s posebnim namenom Prodi-Razor ohranijo meje, kot so, in da se združijo že prej omenjena območja treh lovišč v lovišče s posebnim namenom Kočevsko. Prosim, če ga podprete, ker mislim, da je prav, da tudi zatremo v kali raznorazne politične in tudi gospodarske interese, ki jih želijo določeni lobisti oziroma tudi lobistična združenja skozi ta zakona sprovesti oziroma tudi prenesti v zakon. Če že ne kaj drugega, bomo dejansko naredili veliko dobrega za naravo in za ohranjanje naše narave oziroma biodiverzitete. Kot rečno, zakon sam po sebi je zelo grozen, ampak s tem amandmajem vsaj poskušamo stvari nekako ohranjati v mejah morale, kolikor še gre. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima kolega Baković.
Hvala lepa za besedo. Socialni demokrati smo vložili amandma, ki vrača te spremembe, ki so bile opredeljene z amandmajem koalicije, na staro. Lahko se strinjam tudi s kolegom iz Levice, da je morda smiselno, da bi tri lovišča z območja Kočevske − Snežnik Kočevska reka, Žitna gora in Medved združili v eno. Lahko se s tem strinjamo, pa vendarle menimo, da se te spremembe, ki so se zgodile, tako invazivne in nevarne, da pravzaprav je najbolje, da v tem trenutku ostane tako, kot je. Z našim amandmajem k 68. členu oziroma 1. člen govori o tem, da se to ohranja, seveda pa smo opredelili zraven tudi še lovišče Brdo pri Kranju, ki že ves čas funkcionira, ampak ni bil opredeljeno. Z zanimanjem sem poslušal razprave oziroma stališča poslanskih skupin. Nekdo je v svoji razpravi rekel, da lovišča s posebnim namenom so ostanek preteklega sistema. Res. A je to slabo? A je vse to slabo? A je bilo vse v preteklem sistemu slabo? A je treba to uničiti? A je treba to sprivatizirati? Jaz imam občutek, da mi uveljavljamo neko grofovsko lovstvo, kjer se bodo lahko samo izbranci nahajali na določenem teritoriju, ki so bogata s prostoživečo divjadjo. Enostavno se je to tudi že pokazalo z Zakonom o orožju, ker so se uvedli moderatorji zvoka ali dušilci po domače in tako naprej. Ker to imajo sosedje v Avstriji, to imajo nekje drugje in je pravzaprav moderno. No na koncu smo ugotovili, da vsi lovci, ki so lovci s srcem, pa teh je največ, še nimajo teh moderatorjev. Če se vrnem nazaj na amandma. V razpravah tudi na odboru sem zaznal, da naj bi se del lovišča Prodi-Razor sedaj dal lovski družini Ljubinj, ker da ji je bil ta del nekoč odvzet. Mediji ali pa določeni prispevki novinarjev kažejo na to, da to ni bilo res. Jaz ne bom tukaj razpravljal o tem, ali je to res ali ni res, ampak dejstvo pa je, kar sem povedal tudi v sami razpravi oziroma v predstavitvi stališč Socialnih demokratov, da se na delu, ki se pripoji lovski družini Ljubinj, nahaja tudi neka lovska koča. Minister nas je potolažil in je rekel, da se vse nepremičnine, ki so v lasti LPN, prenesejo na državo. To pomeni, da se prenese na Triglavski narodni park. A glej ga vraga, nekje sem zasledil, da Triglavski narodni park nekako pravi, da tiste nepremičnine, ki pa so nerentabilne, pa bodo šle v prodajo. Zdaj mene res zanima, ali bo tudi ta koča nerentabilna in ali bo šla v prodajo. Saj to se bo kmalu videlo. In kot sem rekel, takrat bomo glasni. Poskus črtanja 68. člena, ki so ga najprej poskušali dati v zakon oziroma najprej novelirati zakon, seveda lahko razumemo na več načinov. Eden je, da gre za to, da se trofejna, najbolj atraktivna lovišča potem nekako na nek način sprivatizirajo. Ravno ta del, strokovnjaki pravijo, jaz tega ne vem, ampak ravno ta del, ki se pripaja lovski družini, naj bi bil menda, tako rečejo, gamsja meka. Če smo imeli na eni strani neko režimsko organizacijo ali pa neko ustanovo, ki se je ukvarjala z lovom profesionalno, torej lovišča s posebnim namenom, za časa rajnke države, bomo imeli danes − kaj? Grofovska področja, ki bodo dostopna samo določenim. In tukaj gre za nek poskus razgradnje državnih lovišč. Jaz živim sredi enega takega lovišča in vam povem, da funkcionirajo stvari odlično. Lahko povem zadnji primer s tega tedna oziroma preko vikenda, ko je ravno po mojem dvorišču noč in dan hodila neka lisica, ki je bila očitno bolna, garjava, v zelo kratkem času so lovci tega lovišča s posebnim namenom odreagirali, lisico živo ujeli, jo odpeljali na veterino in delali tako, kot je potrebno. To funkcionira. Zakaj bi spreminjali tisto, kar je dobro? Če spreminjamo tisto, kar je dobro, potem so neki drugi nameni zadaj. Dejansko tudi sam postajam na nek način paranoičen in razmišljam, kje za vraga tiči neka finta, da se bo to spremenilo. Pa ni to edini poskus. Govori se tudi, da naj bi se pripravljali podzakonski akti o novih mejah lovske družine Krvavec. Jaz sem se pogovarjal z nekaterimi, ki pravijo, če se bo to zgodilo tam, potem se preseka največje nahajališče divjih petelinov. A to želimo? Potem se lepo iz neke tabele, ki je dostopna tudi javnosti, vidi, kakšni so apetiti. Recimo lovišče s posebnim namenom Kompas Peskovci, ki je bilo tudi v prvotni fazi namenjeno temu, da bi se spremenilo, da bi šlo nekaj pod lovske družine, in so bili navedeni možni upravljavci lovska družina Boreča, Krka, Goričko in tako naprej. Nadalje Kozorog Kamnik, kjer imamo cel kup teh možnih upravljavcev in nekateri od njih imajo res tudi teritorialne težnje po tem, da bi se del lovišč s posebnim namenom, kjer je, bom rekel, dobro upravljano, kjer so ti habitati dobri, odlični, da bi se preneslo na lovske družine. Jaz verjamem, da večina lovcev, in tukaj nočem narediti nobenemu krivico, to dela s srcem, tako tisti, ki so profesionalni, kot tudi tisti lovci, ki so v društvih kot prostovoljci, da jim ni v prvi fazi uplen divjadi. In v veliki večini, se strinjam z njimi, je res tako. Ampak poznam razmere, mnogo teh lovskih čuvajev, bom rekel, kot smo jim včasih rekli, imajo lovske pomočnike, ki so hkrati člani nekih lovskih družin in pomagajo in igrajo ključno vlogo. Na koga bomo pa sedaj to prenesli? Že sedaj je možno, bom rekel, tudi kaj »pojagat« v teh loviščih, seveda v skladu s predpisi in tako naprej. Če pogledamo za Snežnik Kočevska Reka, tudi tam je možen upravljalec lovska družina Draga - Trava. Imamo tudi lovske družine, ki so ustanovljene na papirju, pa sploh nimajo lovišča. Ali bomo tudi njim dali? To so ti problemi, s katerimi pravzaprav se jaz ne strinjam in jim nasprotujem. Kot sem že rekel, morda edina smiselna stvar je združitev trehlovišč nad Kočevskem pod imenom Kočevsko. Tukaj seveda nimamo nobenih težav in tudi amandma Levice to naslavlja. Vse ostalo pa, za božjo voljo, pustimo tako, kot je. Saj sami veste, da nikoli se ne menja konja, ki zmaguje. V tem primeru so lovišča s posebnim namenom tista, ki odlično skrbijo. Pustimo finance, nekje so morda težave, pa vendarle moramo gledati neko višjo dobrobit, da so naravni habitati zavarovani, da je kontinuiteta preskrbe in upravljanja z živalmi na mestu, tako kot mora biti, da enkrat za vselej lahko tudi rečemo, da pa vse v prejšnjem sistemu pa ni bilo slabo. Če mislite, da je bilo, potem ne vem, potem je najbolje, da se ukinemo, ker smo vsi iz prejšnjega sistema, vsaj moji letniki. Pa se ukinimo, ker smo vsi slabi. To je kontinuiteta, potem tako razmišljamo naprej. Še enkrat, da ne bom predolgo vlekel. Gre za to, da je naš amandma ustrezen, da pravzaprav samo ohranja situacijo, kakršna je bila pred poskusom spremembe novele Zakona o divjadi in lovstvu, in da prosim vse za podporo temu amandmaju. Morda v nekem drugem času, ko bodo volitve mimo, ko ne bo več te tenzije ali pa morda, bom rekel, vračanja kakšnih uslug komurkoli, da se lahko v miru pogovorimo in rečemo, kje morda se da kaj pogovarjati. Danes, ko nasprotuje temu tudi stroka, Zavod za gozdove, pa politika rine v neko zgodbo, ki pravzaprav nima nobenega smisla. Meni je žal, da moram tako razpravljati, pa vendarle se mi zdi, da tukaj res ni vse čisto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Violeta Tomić.
Zagovarjala bom naš amandma k 1. členu, kjer se lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor ohranja kot ločeno lovišče s posebnim namenom v teh mejah, ki jih konkretno zdaj obsega. S tem bi preprečili, da bi del lovišča prešel v upravljanje javnega zavoda in pod upravljanje zasebne lovske družine, vključno z vsemi nepremičninami, s katerimi trenutno upravlja javni zavod. Kot je prej kolega omenil, ja, nerentabilne premičnine se pa lahko prodajajo. Dobro vemo, kako se je v teh letih različne tovarne, firme, letališča, banke naredilo za nerentabilne in jih potem tako rekoč za bagatelo prodalo. S tem so si nekateri zagotovili nesluteno bogastvo in moč na račun drugih. Nekatere stvari so skupnostne in res ni treba vsega uničiti. Ob vsej privatizaciji, ko nam ni ostalo nič več, nam je ostala samo še narava. In zdaj je na vrsti očitno narava, voda, vodni viri in lovišča, gozdovi in tako naprej. To je zelo zelo nevaren trend. Zavod za gozdove je do zdaj že večkrat zavrnil krčenje meje lovišča Prodi-Razor. Po naših informacijah najmanj petkrat. Lobisti pri Zavodu za gozdove niso bili uspešni, zdaj imajo pa na oblasti zelo čuječno stranko, ki lobiste zelo rada sprejema. Kar dve sta, bom rekla. In preko te vladajoče politike bodo dosegli spremembe zakona, ki ga trenutno obravnavamo. Zakon zavodu z zakonom izrecno nalaga, da mimo vseh strokovnih utemeljitev razkosa lovišče s posebnim namenom Prodi-Razor in ta del lovišča prepusti v upravljanje zasebnemu upravljavcu. Mi s tem predlogom amandmaja onemogočamo takšno zlorabo politične moči in zato naslavljamo ta parlament, da vendarle ohrani toliko razuma, dostojnosti in državotvornosti, da vsaj zadržimo tisto, kar se spodobi. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Kolega Merjasec.
Hvala lepa za besedo. Na nekatere se moram malo odzvati. Prodi-Razor, lovišče s posebnim namenom. Velikokrat je bila omenjena lovska koča, ki je po lovskih normativih tukaj. Ta koča je bolj bivak kot lovska koča. Lovska koča je velika, ta je za dve, tri osebe, da prespijo, ko gredo v gozd. To je ena stvar. Druga stvar, ko se mogoče s kolegom tudi ne morem strinjati, da se gremo grofovsko lovstvo. Kot veste, sem lovec, pa nisem nobeden grof, sem pa gospodar lovske družine, v kateri smo tudi dobili del lovišča s posebnim namenom in s tem gospodarimo odlično. Lovni turizem. Ja, lovni turizem se izvaja, največ ga je prav v LPN. S tem se financirajo, imajo največji finančni dobiček prav iz lovnega turizma. Ampak to niso lovci iz Slovenije, to so lovci iz tujine. Kar se pa tiče uničevanja biodiverzitete in habitatov, se tudi ne morem strinjati. Toliko lovskih družin imamo v Sloveniji, da bi potem že vse naše okolje uničili. S tem se ne morem strinjati, ker dajete lovce lovskih družin v en tak zaničevalen položaj. Divji petelini. Divji petelini v Sloveniji niso lov na divjad, zato tudi kdorkoli bo opravljal s tem loviščem, ne bo mogel loviti divjega petelina. Kot sem že v predstavitvi stališča povedal, podpiramo ta zakon kot smo ga predlagali. Hvala.
Hvala lepa. Replika najprej kolegica Tomić, potem Baković.
Hvala. Želim, da se jasno ve, da nikakor ni nihče želel dajati lovcev v nekakšen, kot pravite, zaničevalen položaj. Mi jih zelo spoštujemo. Večina lovcev sploh ne ve, kaj jim kuha SDS v tem trenutku in vaš vodja poslanske skupine, kakšni osebni interesi so tukaj zadaj, kakšni lobistični interesi. Naj se jasno ve, da je lovstvo spoštovano društvo, ki ga poznamo v Sloveniji, ima dolgo tradicijo in opravlja zelo koristne naloge. To, kar pa zdaj počnete s tem zakonom, je pa privatizacija. In ko pravite, da tista lovska koča je navaden bivak. Zelo dobro vemo, kako bivak, ko pride v prave roke, postane lahko razkošna vila, sploh če je na zanimivi in atraktivni lokaciji. Ravno tako dobro vemo, da za podporo tej vaši vladi, ki se s korupcijo kar rada ukvarja, se lahko legalizira tudi črna gradnja na atraktivni lokaciji, ki je bila prej lopa, recimo ob morju. Tako da, lepo vas prosim, ne zavajajte ljudi, res smo pred volitvami, toda malo osnovne poštenosti pa je potrebno imeti. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Baković ima besedo za repliko.
Rad bi pojasnil tole moje grofovsko lovstvo. Kolega, zmotno ste mislil, da sem vas imenoval ali kateregakoli lovca, da je grof. Ampak s takimi spremembami, kot se dogajajo sedaj, se ustvarja občutek, da želi nekdo uvesti grofovsko lovstvo. Z vsem spoštovanjem do lovcev in do vseh, kot sem povedal že na začetku. Kar se bivaka tiče ali pa lovske koče, ja, se strinjam, ampak, veste, v Triglavskem narodnem parku ni dovoljeno graditi. Vse obstoječe objekte, ki pa so, se pa lahko adaptira. In se jih tudi bo, ko bo prišlo to v privatne roke. Kar se pa divjega petelina tiče, ja, ne gre za lov, se strinjam, ampak gre za to, če bodo presekali to področje divjega petelina na pol, bo še bolj moteno njegovo naravno okolje, še več bo lovcev tam, še več bo vsega. Za to gre. Ne za to, da bo nekdo lovil ali pa ne bo lovil divjega petelina. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Kolega Koražija, replika? Razprava. Gospod državni sekretar, imate besedo.
Hvala za besedo. Jaz bi samo pojasnil, ker sem mogoče v uvodni predstavitvi to preskočil. Poglejte, območje s kočami in stanovi, ki so trenutno v Prodi- Razoru. V celoti vsi objekti gredo tudi v upravljanje Triglavskega narodnega parka. Prodi-Razor je že itak zelo majhno lovišče s posebnim namenom. 80 % ga združujemo z loviščem Triglav Bled, ki je v upravljanju Triglavskega narodnega parka, samo ta najbolj južni del, ki je najbližji lovski družini Ljubinj, gre njim v upravljanje, kot sem že uvodoma povedal, približno 500 hektarjev od 2 tisoč 500, kot je, mislim, celotna velikost. Vsi objekti, tako stanovi kot koča, pa gredo v upravljanje Javnega zavoda Triglavski narodni park. Zdelo se mi je smiselno, da to pojasnim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Koražija ima besedo.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za besedo. Se bom kar navezal na to lovsko družino Ljubinj, ker preverjamo informacije. Dejansko so prišle informacije, ki so delno potrjene, da naj ne bi bil to ta del, za katerega lovska družina Ljubinj razlaga oziroma trdi, da ji pripada oziroma da bi ji bil sploh kdaj odvzet, za katerega se tako zelo zavzema. Se pravi za Prodi-Razor. To je prva stvar. Druga stvar. Navezal bi se na razpravo gospoda Merjasca iz SDS, ko je govoril o habitatih in biodiverziteti. Mislim, da je to ena najpomembnejših stvari trenutno, ko gre za poseg v naravo oziroma ko gre za spreminjanje nekih naravnih meja, v tem primeru lovišč s posebnim namenom, ker lahko z neko nepravo potezo porušimo celoten del narave oziroma pokrajine in lahko pride do resnih težav, tudi s povečanjem števila določene vrste živali ali celo do izumrtja in podobno. Tako bi morali biti glede tega zelo pazljivi. Sploh ko govorimo o območju Triglavskega narodnega, moramo biti izredno in zelo pazljivi, da ne pride do kakšnih resnih težav, ki bi jih lahko spreminjanje meja lovišč s posebnim namenom zagotovo tudi povzročilo. Naslednja stvar. Ko govorimo o lovišču s posebnim namenom Prodi- Razor je treba opozoriti, kar je, mislim, že prej kolega Baković razlagal, tudi na Goričko oziroma na to območje Prekmurja. Tako ni problem samo ta del, ki je v tem predlogu, ker tudi tam stvari v resnici niso povsem jasne. Tudi lovske družine so malce zmedene oziroma ne vedo, kaj se pravzaprav dogaja oziroma zakaj takšen način. Enostavno imam občutek, in to je prej tudi Violeta res vrhunsko povedala, da se dejansko niti lovci oziroma lovske družine ne zavedajo, kaj jim s tem zakonom pripravljate. Naslednja stvar je lovski turizem, ki je postal problem. To, kar je prej tudi gospod Merjasec govoril, da prihajajo turisti iz tujine lovit k nam oziroma po trofeje, ki jih plačajo, ali kakorkoli že, je vsaj z mojega stališča nedopustno. [[oglašanje iz dvorane]] Kot rečeno, res bi bilo bolje, da se stvari ohranijo takšne, kot so, da jih ne spreminjamo. Mislim, da bi bilo dobro slišati tudi kakšnega strokovnjaka iz Zavoda za gozdove Slovenije, ker bi morda lahko kaj dodal na to temo oziroma nam stvari bolj direktno razložil. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri v okviru glasovanj. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MORSKEM RIBIŠTVU V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju Antonu Hareju z Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala, predsedujoči, ponovno za besedo. Ponoven pozdrav še pri tej točki. Imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o morskem ribištvu. Orade nam že nekaj let v slovenskih školjčiščih povzročajo škodo, jedo predvsem školjke klapavice, ki so glavna vrst školjk, ki se gojijo v treh gojitvenih območjih v slovenskem morju. To so Debeli rtič, Strunjan in Sečovlje. Orade se pogosto oziroma večino časa predvsem od aprila do oktobra zadržujejo kar v območju školjčišč in okrog njih, saj jim le-ta poleg obilja hrane nudijo tudi zavetje in varnost pred večjimi plenilci pa tudi ribiči, ki v tem območju, pasu 150 metrov, ne smejo loviti. Školjkarji že več let poročajo o škodah na školjčiščih. Te so potrdili tudi v Kmetijsko gozdarski zbornici Sloveniji in Zavodu za ribištvo Slovenije, ki so si škode tudi večkrat že ogledali. Ocena škode na školjkah, ki so jo evidentirali školjkarji, se giba med deset in več sto tisoč evrov letno. Seveda smo razmišljali tudi o drugih načinih reševanja tega problema, od uporabe dodatnih mrežic okoli posajenih školjk, kar pa se je izkazalo za neugodno, kajti mrežica se je prerasla. Zvočni odganjalci so še v preizkusu, vendar motijo tudi druge morske organizme. Razmišljali smo tudi o subvencioniranju zavarovalnih premij, nadomestila ali povračilo škod ali pa zavarovanja subvencij in nadomestila, vendar so vse te rešitve v bistvu manj primerne. Zato smo pripravili novelo tega zakona, ki v bistvu rešuje to problematiko v samem jedru, se pravi omogočamo sam izlov orad v tem 150-metrskem pasu okoli školjčišča, seveda pod posebnimi pogoji in tudi posebnimi predhodnimi dovoljenji. Tako predlagamo spremembe in dopolnitev zakona v 17. členu, kjer predvidevamo posebno dovoljenje za gospodarski ribolov. Spremeni se tudi 19. člen, ki prepoveduje gospodarski ribolov v pasu 150 metrov okoli objektov akvakulture, spremeni se 32. člen, ki določa pogoje za ribolov v ribolovnih rezervatih in pa 51. člen, ki določa prekrškovne določbe. Predlagano je, da se spremembe in dopolnitve Zakona o morskem ribištvu sprejmejo po hitrem postopku, da bi bile v Državnem zboru sprejete v prvi četrtini tega leta in se potem že v letošnjem letu omogoči izlov orad in pri tem prepreči tudi škoda na samih školjčiščih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je novelo Zakona o morskem ribištvu obravnaval na 35. seji 23. 2. 2022. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala konkretno pripombo k 3. členu predloga zakona. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakona podpira, prav tako ga podpira Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije. O predlaganih zakonskih rešitvah ni bilo razprave. Na podlagi pripomb Zakonodajno-pravne službe so poslanske skupine SDS, Nova Slovenija − krščanski demokrati in Konkretno pripravile amandmaja k 3. in 7. členu predloga zakona, ki ju je odbor sprejet. Sprejeta amandmaja sta vključena tudi v dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gregor Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Spremembe in dopolnitve Zakona o morskem ribištvu so na poslanske klopi prinesli predstavniki Vlade z namenom, da se škoda, ki se trenutno dogaja našim školjkarjem, ne bi več dogajala. Lahko bi dejali, da gre za interventni zakon. Predlagani cilji in rešitve so zelo podobni naravi različnih interventnih zakonov, ki obvarujejo ali povrnejo škode, ki so nastale zaradi različnih dejavnikov ali razlogov. Po besedah predlagateljev je ugotovljeno, da se škoda na školjkah, ki jo povzročajo večinoma orade, ki jejo školjke klapavice, pojavlja že vsako leto. Naši školjkarji pa nimajo možnosti, da to preprečijo ali vsaj omilijo. Trenutno stanje jih spravlja v neenakopraven položaj s školjkarji iz sosednjih držav, kjer je izlov orad možen tudi znotraj 150-metrskega pasu okrog objektov marikulture. ZMR- 2 pa tak ribolov v slovenskih vodah izrecno prepoveduje. S predlaganimi spremembami ter dopolnitvami se želi omogočiti izlov orad ter drugih rib, ki se prehranjujejo s školjkami, na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov znotraj ribolovnih rezervatov v Strunjanu in Portorožu ter tudi znotraj 150-metrskega pasu območij objektov marikulture zaradi zmanjšanja škod, ki jih na školjkah povzročajo orade. Spremembe ter dopolnitve bi omogočile reguliran ribolov na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov, s katerim bi se omenjene škode zmanjšale, zagotovili pa bi tudi ohranitev in razvoj marikulture v slovenskem morju. Predlagatelji zapišejo, da orade ne sodijo med ogrožene vrste, le najmanjša tržna mera 20 centimetrov je določena, kar pa je edini pogoj, ki ga bo treba upoštevati pri pogojih izlova ob izdaji posebnega dovoljenja. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo rešitve, ki jih je pripravilo pristojno ministrstvo. Vsekakor je treba našim školjkarjem pomagati in omogoči, da svojo dejavnost nemoteno in brez ovir opravijo še naprej. Nikakor v luči reševanje nastale situacije ne smemo pozabiti na morski živelj in morski ekosistem, ki je znan po tem, da je izredno ranljiv. Paziti moramo, da se trenutno stanje ne poruši oziroma poslabša. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar Zalar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenije – krščanski demokrati.
Hvala za besedo. Slovenija je morska država. Čisto morje, ohranjanje habitatov in ohranjanje tradicije ter kulture ribištva v Sloveniji je naša zaveza. V zadnjih desetletjih se je premalo poudarjal pomen ohranjanja slovenskih ribičev. Ohranilo se je le nekaj najbolj predanih ribiških družin, ki predstavljajo ribištvo v Sloveniji. Poleg ribičev imamo tudi školjkarje, ki večajo raznolikost panoge in gospodarski pomen sobivanja z morjem. Pridelovalci školjk v Sloveniji se že nekaj časa ukvarjajo s problematiko napadov orad na školjke, kar jim povzroča gospodarsko škodo. To pričajo tudi številke, saj se je vzreja morskih rib in mehkužcev v primerjavi z letom 2019 v letu 2020 zmanjšala za kar 45 odstotkov. Poročila o stanju kmetijstva, živilstva, gozdarstva in ribištva za leto 2020 vidijo razloge za ta pojav tudi v prostoživečih oradah, ki slovenskim vzrediteljem školjk povzročajo določeno škodo. Ribiči so se za pomoč obrnili tudi na Poslansko skupino Nove Slovenije, ki je ministru za kmetijstvo dr. Jožetu Podgoršku postavila pisno poslansko vprašanje glede problematike z oradami in morebitnih rešitev. Ministrstvo se je odzvalo in pripravilo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o morskem ribištvu, ki problematiko rešuje. S predlogom zakona se omogoča izlov orad v območjih školjčišč, kjer orade in druge ribe, ki se prehranjujejo s školjkami, povzročajo ekonomsko škodo. Jedo predvsem školjke klapavice, ki so glavna vrsta školjk in se gojijo na teh gojitvenih območjih v slovenskem morju na Debelem rtiču, Strunjanu in Sečovljah. V primeru rezervatov, kjer je ribolov prepovedan, veljavni zakon že omogoča izjemo, in sicer ribolov na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov in izlov zimskih jat cipljev. Enaka izjema je s predlagano spremembo zakona predvidena tudi v primeru izlova orad in drugih vrst rib, ki jedo školjke, zaradi preprečevanja škod na školjčiščih. S spremembo veljavnega zakona bo ribolov znotraj objektov marikulture in v območju 150 metrov okoli objektov marikulture dovoljen na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov, ki se bo izdal na podlagi javnega poziva, v katerem bodo določeni osnovni pogoji in kriteriji za izdajo dovoljenja. Dovoljenje se bo izdalo posameznim imetnikom dovoljenj za gospodarski ribolov, ki bodo izpolnjevali pogoje in pravočasno oddalo vlogo. Potrebno bo tudi pozitivno strokovno mnenje Zavoda za ribištvo. Dovoljenje bo izdano le za določen čas za določeno območje in s predpisanim ribolovnim orodjem. Gospodarska škoda zaradi napadov orad na školjke, ki jo beležijo slovenski vzreditelji, je vsako leto večja, kar zmanjšujejo konkurenčnost slovenskih školjkarjev. Rast, razvoj in konkurenčnost slovenskih podjetij v morskem gospodarskem ribolovu in morskem ribogojstvu, marikulturi, je za Slovenijo strateškega pomena, zato bo Poslanska skupina Nova Slovenija Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o morskem ribištvu, ki to problematiko rešuje, podprla. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Zakon o morskem ribištvu prepoveduje ribolov znotraj objektov marikulture in 150 metrov v njihovi okolici. Prepoveduje pa tudi ribolov v ribolovnih rezervatih, kar sta prav Portorož in Strunjan. Tam se pa nahajajo tudi ta školjčišča. Novela prinaša izjemo, in sicer za reguliran izlov orad na območju, kje se nahajajo gojišča školjk. Izkazalo naj bi se, da zaradi večjega števila orad, ki se prehranjujejo s školjkami, na gojiščih nastaja premoženjska škoda, ki je ocenjena v višini 100 tisoč evrov. To je bilo imenovano kot strateški interes, da se to zaščiti. 100 tisoč evrov je mogoče precej pretirano. Tak izpad proizvodnje školjk naj bi resno ogrožal ekonomičnost proizvodnje. Res je, da orade niso zaščitena vrsta, vendar se selijo in v školjčišče prihajajo kot v krmišče, ker tam hranijo školjke, imajo školjke in tam se orade prihajajo hranit, krožijo pa tudi naokrog. Zato je to krasno območje za kaj uloviti. Toda posebno dovoljenje se z zakonom daje samo tistemu, ki ima že danes dovoljenje za gospodarski ulov. Le-ta pa je veliko bolj intenziven za marikulturo, ne samo zaradi načina lova, temveč tudi zaradi njegovega obsega. Dejstvo je, da na tak način ribič, ki bo imel koncesijo, ne bo ujel samo orade, ampak bo ujel tudi ostale vrste rib s tega območja. Videti je tudi v primeru tega zakona, ki ga sprejemamo po skrajšanem postopku, da se vladi pred koncem mandata mudi sprejemati zakone, ki so pisani nekomu na kožo in ki gredo nekomu v korist. V poslanski skupini zaradi tega zakona ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! S predlagano novelo Zakona o morskem ribištvu se želi omogočiti izlov orad in drugih rib, ki se prehranjujejo s školjkami. Omenjene ribe namreč povzročajo veliko ekonomsko škodo že nekaj let s tem, da jedo predvsem školjke klapavice, ki so glavna vrsta školjk, ki se gojijo na treh gojitvenih območjih v slovenskem morju, in sicer na Debelem rtiču, v Strunjanu in Sečovljah. Tako sami školjkarji kot tudi Kmetijsko gozdarska zbornica Slovenije in Zavoda za ribištvo Slovenije že več let poročajo o škodah na školjčiščih. Ocene tako povzročene škode naj bi se gibale od nekaj deset do nekaj sto tisoč evrov. Poleg vsega so naši školjkarji postavljeni tudi v neenakopraven položaj v primerjavi s školjkami iz sosednjih držav, kjer je izlov orad možen tudi znotraj 150-metrskega pasu okrog objektov marikulture. Glede na to da izpad proizvodnje v posameznih letih že resno ogroža ekonomičnost proizvodnje in nadaljnjo dejavnost školjkarstva pri nas, je nujno sprejeti določene ukrepe. Po veljavnem zakonu o morskem ribištvu je namreč ribolov znotraj objektov marikulture in 150 metrov okrog njih prepovedan. Školjčišči Portorož in Strunjan pa ležita tudi v ribolovnem rezervatu, kjer je ribolov dovoljen le na podlagi posebnega dovoljenja. S predlagano novelo se dovoljuje ribolov znotraj objektov marikulture in območju 150 metrov okrog objektov marikulture, vendar le na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov. Dovoljenje bo izdano le za določen čas za določeno območje in s predpisanim ribolovnim orodjem, določa pa se tudi pogoj predhodnega obveščanja ribiške inšpekcije in Zavoda za ribištvo Slovenije. Namen predlagane novele je tako omogočiti reguliran ribolov na podlagi posebnega dovoljenja za gospodarski ribolov, s katerim bi se zmanjšale škode ter zagotovila ohranitev in razvoj marikulture v slovenskem morju. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav ministru, ki se nam je pridružil. Slovensko morje predstavlja približno eno tretjino celotnega Tržaškega zaliva, ki je vrstno pestro, raznoliko, saj v ulovih gospodarskih ribičev zasledimo okoli 120 različnih rib in drugih organizmov. V njem so številne vrste rib prisotne samo sezonsko. Slovenci imamo radi orado, ki je prvovrstna riba izrednega okusa, še posebej pripravljena na žaru in pripravljena v pečici. Slovenski ribiči dobro vedo, da orade živijo do 30 metrov globine, izjemoma pa zaidejo še globlje. Problem nastane, ker dobro prenašajo manj slano vodo in zaidejo tudi v naše solinske kanale, kar našim pridelovalcem školjk povzroča sive lase. Dejstvo je, da orade našim školjkarjem pozno poleti in jeseni povzročajo precej škode v gojiščih klapavic. Iztovor orade v zadnjih letih raste in je po količini in ekonomski vrednosti med vodilnimi ribolovnimi vrstami, vendar kljub temu letne količine dosegajo slabih 20 ton. Ocenjujemo, da je za ohranitev in razvoj slovenskega školjkarstva pomembno, da lahko slovenski gojitelji školjk v miru vzgojijo določeno količino školjk. Povedali so nam, da so izredno zadovoljni s pridelkom, povpraševanjem in prodajo, a hkrati opozarjajo, da jim tekom leta večina pridelka uničijo požrešne orade. Med najbolj priljubljenimi so užitne klapavice, ki nas po pridelavi na prebivalca uvrščajo na sam evropski vrh. Naši državljanke in državljani so spoznali, da gre za varno, zdravo in najcenejšo morsko hrano. V slovenskem morju, ki ga žal imamo zelo malo, nujno rabimo reguliran, nadzorovan in zakonit ribolov v pasu bližje od 150 metrov od objektov morskega kmetovanja. Zakon bo omogočal izlov orad in drugih rib na podlagi posebnega dovoljenja znotraj ribolovnih rezervatov Strunjana in Portoroža, kjer je ribolov sicer prepovedan. V bodoče med kršitvami varstvenega režima v sečoveljskih solinah ne sme biti nedovoljenega ribolova v nočnem času. Od leta 2016 pa do danes so namreč izdali več kot 30 plačilnih nalogov in odločb o storjenem prekršku. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovani minister, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Morda bo kdo rekel, da gre za manj pomemben zakon, a na podlagi pritožb slovenskih ribičev in školjkarjev, kaj vse se dogaja v slovenskem morju, je skrajni čas, da smo dobili zakon o morskem ribištvu. Zato s tega mesta tudi pohvala resornemu ministru in pa ostalim koalicijskih poslanskih skupinam, da smo ta problem hitro zaznali in ga, upam, danes tudi uspešno rešujemo. Dejstvo je, da školjkarji že več let poročajo o škodah na školjčiščih Debelem rtiču, Strunjanu in Sečovljah, in da se po njihovem mnenju, po mnenju ribičev pa tudi po mnenju Kmetijsko gozdarske zbornice škoda giblje nekje od nekaj ton pa do 200 ton oziroma od 10 do 100 tisoč evrov. Morda se zdi majhen problem, ampak če, kot je rekel predhodnik, govorimo o školjkah, ki jih imamo verjetno vsi radi, in govorimo o oradah, ki se prav gotovo morda premalokrat znajdejo na slovenskih krožnikih, rešujemo tokrat dve zadevi. Rešujemo problem, na katerega so opozorili školjkarji, in rešujemo problem, s katerim zadovoljujemo tudi tisto, da ribiči lahko še naprej opravljajo določene zadeve, ne samo določene zadeve, omogoča se jim celo dodatno delo, kajti razširili so pogoj za izdajo posebnih dovoljenj za gospodarski ribolov, torej da se jim omogoči ribolov bližje kot 150 metrov od teh objektov, kjer so školjke. Posebej pa mi je všeč, da smo se v poslanskih skupinah koalicije skupaj z ministrom resno lotili tega, kako se v praksi tega lotiti. Tako je predlog zakona, da se s predlagano spremembo predpiše postopek pridobitve posebnih dovoljenj, da pa bo tudi na področju javnega poziva zadeva transparentna, da ne bo tako, kot se prevečkrat v slovenki zakonodaji izrodi dober predlog, slab izplen. Tokrat verjamemo, da smo tako na pobudo školjkarjev kot tudi na pobudo slovenskih ribičev z malenkostno korekturo, spremembo zakona o morskem ribištvu naredili to, kar je nujno potrebno, da bodo školjkarji še naprej uspešno gojili školjke in da bodo ribiči še naprej uspešno lovili orade. In upam, da se bosta obe, školjka kot tudi orada, čim večkrat tudi na podlagi tega zakona znašli na slovenskih krožnikih. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 16. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSKIH ZEMLJIŠČIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru, dr. Jožetu Podgoršku. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke in poslanci! Pred nami je sprememba Zakona o kmetijskih zemljiščih, s katerim menimo, da predvsem odgovarjamo na nekatere pobude, ki smo jih bili deležni s strani naših deležnikov, kmetov, in tudi z vaših strani, da vendarle tudi zaščitimo kmetijska zemljišča. Ravno pri tej temi bi začel. Ta zakon prinaša nekatere novosti na varstvu kmetijskih zemljišč in pri prostorskem načrtovanju. Omogočimo nekatere spremembe, kar se tiče spreminjanja občinskih prostorskih načrtov ob izvedenih krčitvah gozda. Gre za poenostavitev. Ravno tako omogočamo oziroma širimo nabor nekaterih objektov, ki so dopustni na kmetijskih zemljiščih, na primer rastlinjaki prefabrikati, če je pridelava vezana direktno na zemljo, na tla. Ravno tako omogočamo s tem zakonom nekatere začasne objekte za recimo izvajanje zimskih športnih aktivnosti in tako naprej. Ravno tako omogočamo tudi uporabo kmetijskih zemljiščih za skladiščenje kmetijskih pridelkov do vključno 150 kvadratnih metrov, kadar gre za skladiščenje kmetijskih pridelkov neposredno na teh tleh. Omogočamo tudi, da je investitor gradnje pastirskega stanu kot nezahtevnega objekta agrarna skupnost, pašna skupnost ali nosilec kmetijskega gospodarstva, ki ima v lasti ali v zakupu vsaj 50 hektarjev kmetijskih zemljišč. Ravno tako s spremembo zakona predlagamo, da bo pomožna kmetijsko-gozdarska oprema, kot so na primer brajda, klopotec, mreže proti toči in tako naprej, dopustna na vseh kmetijskih zemljiščih. Uvaja se inštrument nadomeščanja kmetijskih zemljišč pri občinskih prostorskih načrtih in državnih prostorskih načrtih. Predlagana je tudi širitev obveznosti plačila odškodnine za kmetijska zemljišča, ki imajo boniteto od 35 do 50. Nad 50 se že sedaj plačuje odškodnina za spremembo namembnosti. Ravno tako se na zemljiščih, ki so po namenski in dejanski rabi kmetijska, dopuščajo nasadi sadik, ki so namenjeni pridelavi sadja, oljk, ter tudi nasadi sadik, ki so namenjeni pogozdovanju. Tukaj imamo veliko povpraševanje, preko milijona sadik vsako leto. Drug pomemben segment tega zakona je promet s kmetijskimi zemljišči. Tako se na novo ureja prodaja zemljišč, ki imajo mešano rabo, torej kmetijska in gozdna zemljišča. Ravno tako se omogoča lastniku kmetijskih zemljišč, na katerih so bile izvedene nekatere prostorske ureditve državnega pomena, da v desetih letih od prodaje lahko bodisi kupi ali zakupi kmetijsko zemljišče na območju iste ali sosednje občine, v kateri leži kmetijsko zemljišče, ki ga je recimo prodal. Ravno tako se v tem zakonu deregulira zakup kmetijskih zemljišč v zasebni lasti. Naslednje pomembno poglavje so agrarne operacije. Tukaj se predvsem vnašajo nekatere poenostavitve. Tako za vročanje upravnih pisanj ni več potrebna upravna overitev soglasij k uvedbi komasacije ali namakalnih sistemov. Jasneje se določa medsebojna menjava kmetijskih zemljišč tudi v primeru, ko gre za menjavo kmetijskih in gozdnih zemljišč, in na novo se uvaja možnost delitve solastnine v komasacijskih postopkih. Poenostavljamo tudi območja namakalnega sistema, predvsem meje tega območja namakalnega sistema, in črta se določilo, da je potreben vpis pogodbe o namakanju v zemljiško knjigo. Tu računamo na te poenostavitve, ki bodo spodbudile agrarne operacije. Omogoča se tudi brezplačni zakup lovskim in ribiškim družinam ter planinskim društvom tistih zemljišč, ki so jih imeli že v uporabi pred sprejetjem Zakona o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. In potem so še druge določbe. Ena od teh, ki je tudi pomembna, je, da se status zaščitene kmetije v pravnih poslih med živimi odpravlja, še vedno pa ostaja v zapuščinskih postopkih. Toliko na kratko o vsebini. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada v skladu s 139. členom Poslovnika Državnega zbora predlaga, da se na tej seji opravi tudi tretja obravnava tega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Lep pozdrav še enkrat vsem skupaj! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je novelo Zakona o kmetijskih zemljiščih obravnaval na 35. seji 23. 2. 2022. Odbor se je seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je v pisnem mnenju med drugim opozorila, da zaradi dodajanja posameznih sklopov členov, zaradi česar imajo te določbe poleg številčne oznake še črkovno, ne gre zgolj za novelo z 61 členi, temveč za novelo, ki presega 80 členov. Glede na obseg veljavnega zakona bi bilo treba skladno z nomotehničnimi smernicami oblikovati nov zakon. Nov zakon je namreč ustreznejši, če se obseg novele bliža noveliranju tretjine obsega zakona. V mnenju je Zakonodajno-pravna služba podala tudi številne konkretne pripombe, ki so večinoma povzete v amandmajih poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Konkretno, in jih je odbor tudi sprejel. Predlog zakona je bil na podlagi 94. člena Zakona o lokalni samoupravi in drugega odstavka 20. člena ter 145. člena Poslovnika Državnega zbora posredovan v mnenje lokalnim skupnostim. Državnemu zboru so bile posredovane pripombe Skupnosti občin Slovenije in Združenja mestnih občin Slovenije. Na seji odbora je mnenje Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano predstavil podpredsednik komisije, ki meni, da bi morale biti spremembe in dopolnitve zakona usklajene z vsemi deležniki, od kmetov in njihovih stanovskih organizacij do lokalnih skupnosti, in slediti ciljem, kot je ohranjanje in izboljševanje pridelovalnega potenciala kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane. Ob zaskrbljujočih podatkih o pozidanosti rodovitne zemlje pa bi morala zakonodaja v skladu s konceptom zagotavljanja prehranske varnosti zaščititi vsak kvadratni meter zemlje. Predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije je opozoril, da bi morali zakonsko izenačiti pogoje za postavitev rastlinjakov na kmetijskih zemljiščih za pridelavo hrane in jih obravnavati po vzoru ureditve za pomožne kmetijske objekte oziroma enako kot pomožno kmetijsko-gozdarsko opremo, na primer protitočne mreže. Dopustiti bi morali, da se lahko rastlinjake, ki so točkovno temeljeni in jih je možno tudi brez škode za zemljišče odstraniti, postaviti neposredno na kmetijsko zemljišče. Zbornica tudi ocenjuje, da bi lahko bile odškodnine za spremembo namembnosti kmetijskega zemljišča višje, saj so glavni vir finančnih sredstev za pripravo in izvajanje ukrepov kmetijske zemljiške politike. Člani odbora iz vrst koalicijskih poslanskih skupin so v razpravi izrazili prepričanje, da predlog zakona sicer ni idealen, je pa optimalen in prinaša korenite spremembe v korist kmetov. Bilo pa je izraženih tudi nekaj pomislekov, med drugim glede na novo uveden instrument nadomeščanja kmetijskih zemljišč, če lokalna skupnost načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna zemljišča. V zvezi s tem obstaja bojazen, da bodo s prostorsko ureditvijo državnega pomena, ki se načrtuje na kmetijskih zemljiščih, le-ta trajno izgubljena. Zastavlja se vprašanje, ali bodo lokalne skupnosti sploh zmožne nadomestiti izgubljena zemljišča. Pri tem predlagatelj ni pojasnil, kako bo ta postopek potekal v praksi. Če bo ta instrument zaživel, bodo v vaseh oziroma območjih okoli mest večje kmetije začele propadati. Kot problematična je izpostavljena tudi odprava statusa zaščitene kmetije v pravni poslih med živimi. Ta možnost bi lahko v določenih primerih povzročila izgubo kmetij oziroma njihovo drobitev, zato bi bilo treba v prvi vrsti poskrbeti za združitev kmeta in kmetijskih zemljišč. Na ta način bi bila kmetijska zemljišča bolj zaščitena. S tem je povezano tudi vprašanje prehranske samozadostnosti, ki je vse bolj ogrožena. Ob vseh podatkih zmanjševanju obdelovalnih površin in številnih nakupih kmetijskih zemljišč s strani tujcev, predvsem z avstrijske strani, bi morala država v skladu s konceptom zagotavljanja prehranske varnosti posebej zaščititi te površine. Kljub številnim in drugačnim pričakovanjem novela zakona ne ureja vrstnega reda predkupnih upravičencev. Na tem področju prihaja v praksi do velikih težav. S tem, ko veljavna ureditev ne ureja prednostnega vrstnega reda med solastniki, ne sledi cilju ohranjanja pridelovalne funkcije kmetijskih zemljišč, temveč na ta način omogoča špekulativne nakupe. Glede na veljavni zakon o kmetijskih zemljiščih se razširja nabor objektov in posegov v prostor, ki jih lokalna skupnost v prostorskem aktu lahko dopustiti graditi na vseh kmetijskih zemljiščih. Opozorjeno je na nesprejemljivost dopuščanja umeščanja daljinskih in lokalnih cevovodov, komunikacijskih omrežij s pripadajočimi objekti ter stavb za opravljanje verskih obredov. Gre za objekte, ki jih po mnenju nekaterih članov ni dopustno urejati v zakonu o kmetijskih zemljiščih. Odbor je v razpravi sprejel tudi nekatere svoje amandmaje in je kot že rečeno sprejel tudi amandmaje poslanskih skupin SDS, Nova Slovenija – krščanski demokrati in Konkretno. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem! Pred seboj imamo zakon o kmetijskih zemljiščih, ki je za prihodnost slovenskega kmetijstva zelo pomemben. Je eden od krovnih zakonov in osnova, na kateri se bo v prihodnje gradila kmetijska politika Slovenije. Predlog zakona je bil deležen široke javne razprave in številnih usklajevanj. Osnutek novele je bil v javni razpravi in v prvem krogu medresorskega usklajevanja že decembra 2020. Zakon ureja številna področja in je vsebinsko obsežen. Razširja se obveznost plačila odškodnine zaradi spremembe namembnosti kmetijskega zemljišča z nižjo boniteto, in sicer od 35 do 50 točk. Uvaja se inštrument nadomeščanja kmetijskih zemljišč, če lokalna skupnost načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna zemljišča in območja mineralnih surovin ob izpolnjevanju pogoja primerljive površine in kvalitete kmetijskih zemljišč, na katerih se načrtuje sprememba namenske rabe. Lastniku kmetijskega zemljišča, ki je zemljišče prodal za potrebe izvedbe prostorskih ureditev državnega pomena ali pa je bil razlaščen, se omogoči, da lahko v desetih letih od prodaje ali razlastitve kupi ali zakupi kmetijsko zemljišče na območju upravne enote, v kateri leži kmetijsko zemljišče, ki ga je prodal. V komasacijskem postopku se lahko solastnina na posameznem zemljišču oziroma več zemljiščih, vloženih v komasacijski sklad, deli z namenom boljše rabe posameznega zemljišča. Uvaja se možnost izgradnje državnih namakalnih sistemov, ki jo predlaga Sklad kmetijskih zemljišč. Po preteku petih let od izgradnje državnega namakalnega sistema lahko sklad prenese lastninsko pravico v upravljanje in vzdrževanje državnega namakalnega sistema na lokalno skupnost. Kmetijska zemljišča so zelo pomembna naravna dobrina, na katerih pridne roke slovenskih kmetov pridelujejo hrano. Zagotavljajo nam zadostno preskrbo s hrano in Slovenijo vodijo v smeri samozadostnosti, zato je ključni cilj slovenskega kmetijska obdelanost kmetijskih zemljišč ter ustrezno varstvo kmetijskih zemljišč pred trajnim spreminjanjem. V Novi Sloveniji vidimo družinske kmetije z raznoliko proizvodnjo in različnimi dopolnilnimi dejavnosti kot steber slovenskega kmetijstva. Ker zakon sledi tem ciljem, ga bomo poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, minister, kolegice in kolegi! Pred sabo imamo obsežno novelo Zakona o kmetijskih zemljiščih. Predvidene spremembe se nanašajo na področje varstva kmetijskih zemljišč, prostorsko načrtovanje, na promet s kmetijskimi zemljišči, agrarne operacije, inšpekcijske določbe. Upoštevaje navedeno spremenjeno gradbeno zakonodajo, se določa nabor dopustnih objektov in posegov v prostor na kmetijskih zemljiščih. Vsako kmetijsko zemljišče, katerega namembnost bo spremenjena v stavbno, bo morala občina nadomestiti s kmetijskim zemljiščem enake vrednost, v nasprotnem primeru bodo morale občine plačati povišano odškodnino. Promet z zaščitenimi kmetijami med živimi je bil do sedaj omejen enako, kot je omejen v primeru dedovanja. Po novem se ta omejitev, katere namen je bil preprečiti drobitev kmetij, črta. Zato se upravičeno vprašamo, ali bodo zaščitene kmetije kljub temu ohranile svoj poseben status. V Poslanski skupini SAB menimo, da gre za zakon, ki je izjemnega pomena ne samo za kmetijstvo in podeželje temveč za celotno Slovenijo. Prehrana, samooskrba, lokalno pridelana hrana in podeželje morajo biti naš največji interes. Rodovitno zemljo smo dolžni ohraniti za naslednje generacije. Njena ohranitev je pomembna tudi z vidika suverenosti, ker bomo sicer jutri odvisni od drugih, ki nam bodo narekovali, kaj bomo jedli in pili, če sami ne bomo zmožni pridelati hrane. Na našo pobudo je pravica do pitne vode že postala ustavno varovana pravica, a je treba narediti korak dlje in zaščititi tudi druge strateško dane naravne dobrine. Cilj vseh predlaganih sprememb naj bi bilo izboljšano varstvo kmetijskih zemljišč, de facto pa posamezne predlagane zakonske rešitve ne ščitijo naša kmetijska zemljišča, ki so esencialna za samooskrbo. Ravno nasprotno, od zasledovanja cilja zakon ponuja rešitve, ki bodo omogočale večjo liberalizacijo upravljanja s temi zemljišči. V Poslanski skupini SAB menimo, da moramo že danes usmeriti vse napore za ohranitev in izboljšavo pridelovalnega potenciala naših kmetijskih zemljišč. Danes se soočamo s čedalje večjo pozidavo rodovitne zemlje, zaradi česar jo iz dneva v dan zavoljo novih objektov in cest za vedno izgubljamo. Pritiski kapitala na spremembe namembnosti so močni. Jasno je, da danes zazidano zemljišče prinese stokrat več kot kmetijsko. Res je, da se pozidave kmetijskih zemljišč in krčenja gozdov ne bomo mogli v celoti znebiti, lahko pa oblikujemo zakonodajo, ki bo to v največji možni meri omejevala. Tega omejevanja v predlaganih zakonskih določbah nismo prepoznali. Rodovitna zemlja je eno največjih bogastev. Če želimo ohraniti svojo suverenost, je zagotovitev samooskrbe ključnega pomena. Naloga ministra in vlade je, da se s predlaganim zakonom zagotovi, da bomo Slovenci na svoji zemlji pridelovali svojo hrano. Ker te ambicije v predlaganih zakonskih rešitvah nismo v celoti prepoznali, zakona ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine Konkretno. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministru! Danes torej obravnavamo konkreten nabor ukrepov s področja kmetijstva, ki so po široki javni razpravi in številnih usklajevanih z deležniki našli svoje mesto v predlagani noveli zakona o kmetijskih zemljiščih. S ciljem ponovne vzpostavitve zemljišč za kmetijsko rabo se na novo uvaja instrument nadomeščanja kmetijskih zemljišč za primere, ko lokalna skupnost načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna in območja mineralnih surovin. Razširja se nabor objektov ter posegov v prostor, ki so dopustni na kmetijskih zemljiščih. Pomožna kmetijsko-gozdarska oprema pa bo dopustna na vseh kmetijskih zemljiščih. V Poslanski skupini Konkretno podpiramo tudi razširitev obveznosti plačila odškodnine za kmetijska zemljišča, ki imajo nekoliko nižjo boniteto. Dosedanja ureditev odmerja odškodnino za zemljišča, ki imajo boniteto, višjo od 50 točk, z novelo pa se ta meja znižuje na 35 točk. Na novo se ureja prodaja zemljišč, ki imajo mešano rabo, to je kmetijsko in gozdno rabo. Določneje se opredeljujejo pogoji v zvezi z medsebojno menjavo zemljišč, še posebej ko gre za menjavo gozdnega zemljišča za kmetijsko. Na kmetijskih zemljiščih bodo odslej dopuščeni nasadi sadik, ki so namenjeni pridelavi sadja, oljk ter pogozdovanju. Z novelo zakona bo Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije dobil možnost začasnega upravljanja tudi v primerih, ko lastnik nima znanega prebivališča ali zakonitega zastopnika, zemljišča pa ne obdeluje kot dober gospodar. V zvezi s spremembami na področju agrarnih operacij smo v Poslanski skupini Konkretno zadovoljni s trudom predlagatelja, da se administrativna bremena kar se da zmanjšajo. Gre na primer za ukrepe poenostavljanja vročanja z navadno pošto, opustitev upravnih overitev soglasij k uvedbi posameznih agrarnih operacij in podobno. V zvezi z odpravo statusa zaščitene kmetije v pravnih poslih med živimi oziroma, povedano drugače, z novelo se status zaščitene kmetije ohranja samo še v zapuščinskih postopkih. Glede tega smo v naši poslanski skupini imeli nekaj pomislekov, saj nismo povsem prepričani o smiselnosti tovrstne ohranitve. Menimo, da bi bilo treba razmisliti o primernejši rešitvi, ki bo ustrezneje varovala kategorijo kmetijskih zemljišč. Ob zavedanju, da so večino predvidenih rešitev pozdravili tudi deležniki, ki jih novela zakona neposredno zadeva, nam pregled naštetih ukrepov daje dodatno potrditev, da so slednji ustrezni. Moramo pa v Poslanski skupini Konkretno izraziti obžalovanje, da v končnem besedilu zakona, ki je danes pred nami, ni več predloga člena, ki je na novo predvideval vrstni red predkupnih upravičencev v zvezi z uveljavljanjem predkupne pravice na kmetijskih zemljiščih. Ker je v zvezi s to spremembo tega člena obstajal širok konsenz, upamo, da se prihodnje to vprašanje čim prej uredi in realizira. Ustrezen odnos do kmetijskih politik je za stranko Konkretno izjemno visoko na lestvici prioritet in v duhu aktualnosti se to kaže kot ključna prednostna naloga. Da bomo dosegli razvoj za vse regije, je pomembno okrepiti slovensko kmetijstvo in doseči njegovo večjo težo v verigi prehrambne industrije. V Poslanski skupini Konkretno smo prepričani, da bo v prihodnje ključna strateška prvina za razvoj in visok standard življenja v Sloveniji ravno visoka samooskrba Slovenije z domačo hrano, zato bomo vse nadaljnje podpore v tej smeri, kot tudi rešitve zakona, ki ga imamo danes na mizi, soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Slovenija je z gozdovi izredno bogata država. Naša lesna industrije je močna in lepo skrbimo za vzdrževanje gozdnih površin. Vendar pa nam manjka obdelovalnih površin. Slovenija nikakor ni samozadostna pri proizvodnji hrane, zato moramo tudi na tem mestu narediti določene premike. Vsako spremembo namenske rabe po krčitvi gozda v kmetijske namene bo morala lokalna skupnost enkrat letno vnesti v prostorski akt lokalne skupnosti. Prav tako se bo s predlogom razširil nabor objektov in posegov v prostor, ki jih lokalna skupnost v prostorskem aktu lahko dopusti graditi na kmetijskih zemljiščih. Sem lahko uvrščamo označevalne in usmeritvene table, ki kažejo različne poti od učnih do obrazložitvenih glede projektov, usmeritvene table za potrebe kmetij in kmetijskih dogodkov ter drugo. Med nabor objektov se štejejo tudi površine za skladiščenje kmetijskih pridelkov in površine za skladiščenje rastlinskih ostankov iz kmetijske pridelave. Za tekočine mora biti urejena nepropustnost, obenem pa mora biti zagotovljen zajem izcedne in padavinske vode iz teh površin. Prav tako mora biti zagotovljena njihova ponovna uporaba v procesu kompostiranja. Dodatno se med objekte štejejo tudi premični objekti za rejo živali, kot so čebelnjaki in premični kokošnjaki, začasni objekti in začasni posegi v času sezone in drugi določeni objekti. Izredno pomembna sprememba je tudi na novo uveden instrument nadomeščanja kmetijskih zemljišč, če lokalna skupnost načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna zemljišča in območja mineralnih surovin. Seveda pa je ključen pogoj, da bo sama sprememba izboljšala pridelovalni potencial obstoječih kmetijskih zemljišč. Nikakor ni sprejemljivo, da bi kvalitetno kmetijsko območje uničili in na njem uredili objekt, ki bi negativno vplival na gospodarjenje. Predlog tudi določa jasnejšo opredelitev pogojev glede medsebojne menjave zemljišč, še posebej ko gre za menjavo gozdnega zemljišča za kmetijsko oziroma obratno. To je hribovskih kmetijah marsikdaj praksa, ker se pašnike ali njive menja za gozdno zemljo. Na novo se tudi uvaja možnost delitve solastnine v komasacijskih postopkih, ponovno se uvaja možnost izgradnje državnih namakalnih sistemov. Na novo pa se tudi uvaja agrarna operacija razdružitve solastnine na kmetijskih zemljiščih, pri katerih je solastnik Republika Slovenija. Še veliko izredno pomembnih sprememb prinaša Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da so vse spremembe korak v pravo smer, zato ga bomo soglasno podprli. Hvala, da ste me poslušali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SNS bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Pred sabo imamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih. Predlog zakona o kmetijskih zemljiščih je vsekakor nujen in potreben, spremembe in dopolnitve morajo biti usklajene med vsemi deležniki. V mislih imamo slovenske kmete, lokalne skupnosti, reprezentativna združenja in druge. Vsi skupaj moramo slediti ciljem, da ohranimo predvsem pa s skupnimi močmi izboljšamo pridelovanje naše hrane. V SNS se že vseskozi zavzemamo za slovensko pridelano hrano, da vsak državljan ve, kaj ima pred seboj na svojem krožniku. Vsekakor smo tudi za to, da se nujno povečajo kmetijska zemljišča za pridelavo hrane, kajti trenutna situacija nam kaže, da bomo v bodoče manj uvažali iz tujine. Zavzemamo se za trajnostno ravnanje kmetov z rodovitno zemljo, da jo kot Slovenci znamo ceniti ter da se ne zarašča v gozd. Vse to v današnjem hitrem tempu življenja lažje usklajujejo upokojenci kot mladi, ki nimajo časa oziroma imajo premalo znanja oziroma prakse o kmetovanju na sploh. Delati moramo na tem, da se naše kmetije ohranjajo iz generacije v generacijo in da se razvoj podeželja nadaljuje. Nihče si ne želi propadajočih samotnih kmetij v čudoviti neokrnjeni naravi s pogledom na mesto. Kar zmrazi nas ob misli, koliko je v Sloveniji pozidane rodovitne zemlje. Naši zakoni bi morali v luči zagotavljanja prehranske varnosti zaščiti vsak kvadranti meter kmetijskih zemljišč, ki jih na žalost zaradi hitrega zaraščanja in spreminjanja njihove namenske rabe izgubljamo iz dneva v dan, in to pred svojimi očmi. Neobhodno dejstvo je tudi, da gre pri pozidavi kmetijskih zemljišč za nepovraten proces, s katerim trajno izgubljamo kmetijska zemljišča. Pritisk pozidave je največji ravno v ravninskem delu Slovenije, po možnosti nekje v bližini mega trgovskih centrov, v bližini avtocest in podobno. Ena izmed poglavitnih rešitev je tudi nadomeščanje kmetijskih zemljišč, če lokalna skupnost, občina načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna zemljišča in območja mineralnih surovin. To v praksi pomeni, da se pri občinskih prostorskih načrtih določa prerazporeditev namenske rabe, nadomeščanje kmetijskih zemljišč in izboljšanje proizvodnega potenciala. Zakon prinaša mnogo blagodejnih rešitev za državljane Slovenije oziroma za naše kmete, ki bodo na dolgi rok s spremembami in dopolnitvami zakona o kmetijskih zemljiščih več pridobili, kot pa izgubili. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister! Vsem skupaj še enkrat lep pozdrav! Glede na vse pripombe, predloge pa tudi zahteve različnih subjektov s področja kmetijstva smo v Poslanski skupini SDS z zanimanjem spremljali tako pripravo samega zakona, potem tudi koalicijsko usklajevanje, ker sta po našem mnenju zakon o kmetijskih zemljiščih, ki ga obravnavamo danes, in zakon o kmetijstvu, ki ga bomo obravnavali tudi na tej seji, nek abecednik oziroma katekizem s področja kmetijstva. Odpirata namreč toliko pomembnih tem, ki se tičejo vsakega slovenskega kmeta. Nenazadnje pa lahko priznamo, da verjamemo, da smo s plodnim sodelovanjem znotraj koalicijskih vrst in široko razpravo naredili ta zakon še boljši. Ta zakon ni idealen, je pa optimalen. Notri je veliko pomembnih stvari, morda pa kakšna ni prišla v ta zakon, ampak verjamemo, da bo prišla v naslednjo novelo tega zakona. Dejstvo je, da ta zakon prinaša ogromno pomembnih ukrepov in rešitev. Na primer členi, ki govorijo o naborih posegov v prostor. Tisti poslanci, ki smo tudi občinski svetniki ali pa so bili kdaj župani, vemo, kako pomembno je pri sprejemanju občinskih prostorskih načrtov reševanje konkretnih zadev. Tu se je na žalost prevečkrat zalomilo, ko so kakšni kmetje želeli nekaj na svojem kmetijskem zemljišču rešiti, pa jim je zakonodaja, ker je bila preveč toga, to onemogočala. Zato zelo podpiramo širši nabor posegov v prostor. Prav tako se nam zdi zelo pomembno, da smo v tem zakonu odprli reševanje vprašanja zaščitenih kmetij, ki so po našem mnenju nek ostanek prejšnjega sistema, ki je v praksi imel veliko problemov tako za lastnike zaščitenih kmetij kot tudi za vse ostale, ki so morda želeli imeti kak poseg v te zaščitne kmetije. Glede na to da prihajam iz Posavja, zelo podpiram, prav tako tudi kolegi v Poslanski skupini SDS, področja, ki se na novo rešujejo oziroma odpirajo: komasacije, agromelioracije in pa področje namakalnih sistemov. Predvsem pri zadnjih vremenskih ujmah smo veliko govorili o namakalnih sistemih in o reševanju, zato nas zelo veseli, da temu segmentu ta zakon daje pomembno noto in verjamemo v hitrejše reševanje teh problemov in hitrejšo izgradnjo namakalnih sistemov. V Poslanski skupini SDS smo se prav tako veliko ukvarjali z vprašajem in členi, ki se nanašajo na boniteto kmetijskih zemljišč in same odškodnine. Nobena skrivnost ni, da smo imeli pri vpeljali odškodnin velike pomisleke, zato v Poslanski skupini SDS menimo, da se te odškodnine ne večajo, strinjamo pa se z rešitvijo, da se gre do bonitete 35, kajti tudi tisto minimalno potrebno kmetijsko zemljišče je treba obdržati in ga obdelovati. Po mnenju Poslanske skupine SDS gre za neko optimalno rešitev na področju bonitet v tem zakonu. Podpiramo tudi rešitve na področju gradnje pomožne kmetijsko- gozdarsko opremo na kmetijskih zemljiščih. Da kmet ne more postaviti na primer brajde na nekem kmetijskem zemljišču, je skregano z zdravo kmečko pametjo in verjamemo, da smo s posegom v te člene zakona o kmetijskih zemljiščih kmetom vsaj kakšen dan naredili lepši, ne pa, da se bojujejo z mlini na veter. Zaključil bom z zadevo, ki na žalost že vse od leta 2005 dalje nikakor ne pride na zeleno vejo, to pa je vprašanje vrstnega reda. Dejstvo je, da sedanji vrstni red nakupa, zakupa in menjave ni optimalen. Mi smo imeli veliko možnosti poslušati mlade kmete, lokalne kmete, kaj vse se v praksi dogaja, kako se dogajajo špekulativni nakupi in vse ostalo, ampak na žalost znotraj koalicijskih usklajevanj nismo našli pravne rešitve, da bi mladim prevzemnikom kmetij, lokalnim kmetom dali večjo veljavo. Zato s tega mesta upamo, da bo ta zakon deležen vsaj na tem področju nadaljnjih sprememb. Za zaključek pa zahvala ministru, vsem ostalim kmetijskim subjektom, ki so aktivno sodelovali pri pripravi tega zakona, da smo dobili zelo pomemben zakon, ki odpira veliko vprašanj, ampak jih tudi rešujemo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Jože Lenart. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pred nami je vsekakor eden najpomembnejših zakonov na področju kmetijskih politik, ki se je začel pripravljati že v obdobju predhodne vlade. V procesu oblikovanja zakona je bilo v javnosti predstavljenih več različic, na podlagi katerih lahko danes ugotovimo, da predlagani zakon ne vsebuje nekaterih ključnih zamislih, o katerih je bilo veliko napisanega in še več izrečenega. Kljub dolgotrajnim razpravam nas v prihodnosti še vedno čakajo trdi orehi, kot so na primer sprememba vrstnega reda predkupnih upravičencev pri nakupu kmetijskega zemljišča. V LMŠ smo upali, da se bo vendarle našlo večinsko soglasje zvezi s spremembo nakupa kmetijskih zemljišč, kajti danes težko trdimo, da veljavna ureditev še odgovarja na sodobne izzive kmetijstva in poglavitne značilnosti razvoja slovenskih kmetij. Poleg tega še vedno dopušča špekulativne nakupe in ne sledi zadosti zagotavljanjem predelovalne funkcije kmetijskih zemljišč. V LMŠ želimo posebej izpostaviti še vedno aktualno problematiko postavljanja rastlinjakov, ker je proizvodnja neposredno vezana na kmetijska zemljišča. Priča smo vplivov podnebnih sprememb na kmetijske površine, zato bodo rastlinjaki na različnih kmetijskih površinah postali realnost, sploh če bomo želeli ohraniti zadostno prehransko samooskrbnost. Zakon predlaga, da se stavbe za rastlinsko pridelavo, če je način pridelave vezan neposredno na kmetijska zemljišča, lahko gradijo na vseh kmetijskih zemljiščih, če je to dopustno s prostorskim aktom lokalne skupnosti, vendar se bojimo predvsem odsotnosti strokovne podlage o kriterijih, ki so v domeni lokalne skupnosti, predvsem v smislu upoštevanja značilnosti različnih pogojev za kmetovanje v Sloveniji. Kmeti in kmetice iz ene občine bodo tako še vedno v neenakovrednem položaju s kmeticami in kmeti v drugih občinah, ki ima drugačne kriterije postavitve tovrstnih rastlinjakov. Prav zaradi teh različnih pogojev ter počasnih sprememb občinskih prostorskih načrtov se slovenski kmetje v določenih predelih Slovenije tako težko prijavijo na razpise za financiranje ukrepov iz programa za razvoj podeželja s področja prilaganja podnebnim spremembam. Vemo tudi, da so dodatni prostorski izvedbeni pogoji glede postavitve pomožne kmetijske-gozdarske opreme, kamor sodijo, izhajajoč iz predloga, tudi rastlinjaki, nepotrebni in pomenijo prenormiranost, saj tovrstna pristojnost lokalnih skupnosti izhaja že iz drugih predpisov. V luči izrazitih podnebnih sprememb pozdravljamo tudi olajšave pri koriščenju namakalnih sistemov ter poleg že delujočih namakalnih sistemov lokalnih skupnosti ponovno možnost uvedbe državnih namakalnih sistemov. Pri ohranjanju in izkoriščanju pridelovalnega potenciala ter povečevanja obsega kmetijskih zemljišč za pridelavo hrane, trajnostno ravnanje z rodovitno zemljo, ohranjanje krajine ter ohranjanje in razvoj podeželja je eden ključnih predpogojev zaščita kmetijskih zemljišč v pravnem pomenu besede. Prav vojne razmere na področju, kjer se pridela največ hrane za Evropo in širše, nas opozarjajo, da je prehranska varnost dobila nov pomen, ki od nas zahteva nove poglede na pozidavo kmetijskih zemljišč, površin in tudi gradnjo prometne infrastrukture. V Sloveniji imamo velik problem razdrobljenosti posesti. Z 800 kvadrati obdelovalne zemlje na prebivalca smo pri repu med evropskimi državami. Ker z zemljo za namene gradenj se da zaslužiti veliko več kot s pridelavo hrane na njej, zato se bo v prihodnosti pritisk na kmetijska zemljišča samo povečeval. Na lokalni in državni politiki pa je, da jo zaščiti. Novih magen si v današnjih prehranskih nezanesljivih časih enostavno ne smemo več privoščiti, četudi so bila zagotovljena nadomestna kmetijska zemljišča. Predlogi zaščite kmetijskih zemljišč sicer gredo v pravo smer, vendar mnogo premalo, da bi lahko govorili o celoviti zaščiti kmetijskih zemljišč. V LMŠ si vsekakor želimo zdrave ter odgovorne kmetijske zemljiške politike. Vsake nadaljnje spremembe krovnega zakona na področju kmetijstva moramo misliti v okviru zaostrenih svetovnih razmer, ker se zdi, da ima obdelava kmetijska zemlja neprecenljivo vrednost. V LMŠ Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Gregor Židan. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani minister, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zakonski predlog, ki delno spreminja in dopolnjuje Zakon o kmetijskih zemljiščih, je še eden izmed serije zakonov, ki jih je na naše mize prinesla vlada oziroma so bili pripravljeni in spisani v resornem ministrstvu. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v uvodnem besedilu zapiše, da so nekatere predlagane spremembe in dopolnitve potrebne, saj se pri izvajanju zakonskih nalog pojavljajo težave oziroma komplikacije, zakonsko materijo pa je treba spremeniti tudi zaradi uskladitve z novo gradbeno zakonodajo. No, to sta le dva bistvena razloga, zakaj bomo odločali o spremembah in dopolnitvah, le-teh je namreč več, saj je zakonska materija obsežna, predlaganih ciljev in rešitev pa je veliko. Predlagatelji zapišejo, da so cilji zakona naslednji: vzpostaviti je treba nadomeščanje kmetijskih zemljišč, če lokalna skupnost načrtuje spremembo namenske rabe kmetijskih zemljišč v stavbna zemljišča in območja mineralnih surovin; širiti je treba obveznost plačila odškodnine zaradi spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč tudi za kmetijska zemljišča, ki imajo boniteto od 35 do 50 točk; omogočiti se želi delitev solastnine v komasacijskih postopkih ter uvesti novo agrarno operacijo razdružitev solastnine na kmetijskih zemljiščih, pri katerih je solastnik Republika Slovenija in na katerih se je vzpostavila solastnina po zaključenih denacionalizacijskih postopkih. Da bi dosegli zastavljene cilje, so predlagatelji rešitve predlagali v kar osmih poglavjih oziroma osmih sklopih. Rešitve se nanašajo na sklop sprememb namenske rabe po krčitvi gozda v kmetijske namene, sklop dopustnosti gradnje na kmetijskih zemljiščih, sklop pomožne kmetijsko-gozdarske opreme na kmetijskih zemljiščih, sklop nadomeščanja kmetijskih zemljišč, sklop odškodnine zaradi sprememb namembnosti kmetijskega zemljišča, sklop prometa s kmetijskimi zemljišči, sklop zakupa kmetijskih zemljišč ter sklop agrarnih operacij. Sprememb in dopolnitev, ki jih predlagatelji predlagajo, ni malo. Zakonski predlog je spisan na več kot 90 straneh, kar je dokaz temu, da so rešitve in cilji kompleksni ter široki. Pristojna komisija Državnega sveta je zakonu namenila podporo. Je pa bilo na seji matičnega odbora treba sprejeti še kar nekaj amandmajev, ki so odpravili pomisleke in pripombe, ki jih je na zakon spisala Zakonodajno-pravna služba. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo predlagano zakonsko materijo preučili. Strinjamo se z navedbami predlagateljev, da je treba težave, ki se pojavljajo pri izvajanju zakona, odpraviti ter poiskati rešitve, ki procese olajšajo oziroma le-te naredijo izvedljive. Kljub temu da nekatere rešitve pozdravljamo in se z njimi strinjamo, pa do nekaterih rešitev ostajamo še vedno skeptični in zadržani, a to ne pomeni, da bomo zakonskemu predlogu nasprotovali. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O AGRARNIH SKUPNOSTIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožetu Podgoršku.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Agrarne skupnosti v Republiki Sloveniji imajo v lasti kar 77 tisoč 486 hektarjev kmetijskih zemljišč. Večina agrarnih skupnosti ima površino od 15 do 300 hektarjev. V povprečju ima agrarna skupnost slabih 34 članov. V register agrarnih skupnosti je zdaj vpisanih 32 agrarnih skupnosti, v poslovni register pri Ajpesu pa kar 357 agrarnih skupnosti. Zato se zavedamo, da je treba za normalno delovanje agrarnim skupnostim tudi pomagati. Veliko težavo pri delovanju predstavlja lastništvo oziroma solastništvo. Menimo, da je bila pri denacionalizaciji storjena velika napaka, kajti zgodovinsko gledano so bila stoletja agrarne skupnosti in lastništvo vezano na kmetijo, ne na lastnika. Ko pa se je zgodila denacionalizacija, so se deleži vračali na lastnika, ki je bil v času nacionalizacije. S tem pa je prišlo do velike drobitve deležev in tudi do velikega števila članov agrarnih skupnosti. Iz tega naslova so nas agrarne skupnosti opozarjale vedno znova, da imajo velike težave pri načinu upravljanja agrarnih skupnosti. Zato predlagamo tudi nekatere spremembe. Na nekatere so nas opozorili tudi spoštovani poslanke in poslanci. Naj izpostavim samo nekaj njih: gospod Černigoj, gospod Simonovič, gospod Lisec in tako naprej, da ne naštevam, ker bo verjetno po nepotrebnem kdo izpuščen. S spremembo zakona dajemo bistveno večjo vlogo predsedniku agrarne skupnosti. S tem bomo olajšali številne postopke, ker bo imel predsednik agrarne skupnosti več dejanskih operativnih možnosti. Pojdimo počasi skozi posamezne novosti tega zakona. V novem zakonu omogočamo, da se registrirajo tudi tiste agrarne skupnosti, ki jim premoženje po drugi svetovni vojni ni bilo odvzeto ali so bili deležni le delne nacionalizacije. Te agrarne skupnosti so po zdaj veljavnem zakonu izpuščene. Na občnem zboru se znižuje obvezni kvorum za sprejetje temeljnega akta, ki je tudi pogoj za registracijo agrarnih skupnosti. Prav tako omogočamo nekatere prenose solastniškega deleža države ali občin iz agrarne skupnosti na ostale člane, in sicer predlog novele daje podlago, da se država in občina izločita iz članstva agrarne skupnosti kot njena nenaravna člana. Zgodovinsko gledano lokalne skupnosti in država nista bila nikoli člana agrarne skupnosti. Po predlogu novele ima država obveznost neodplačnega prenosa njenega solastniškega deleža v agrarni skupnosti na druge člane agrarne skupnosti, ki ga mora izvesti v dveh letih od uveljavitve novele. Občini pa zakon daje možnost prenosa njenega solastniškega deleža, če se za to odloči. Prav tako v primeru zapuščine brez dedičev lahko po predlogu novele premoženje namesto na občine pride v last preostalih članov agrarnih skupnosti. Tudi tukaj podaljšujemo tako imenovano prehodno obdobje, po katerem naj bi se agrarne skupnosti preoblikovale skladno z novim zakonom za dodatnih pet let. Ravno tako omogočamo, da bo imela agrarna skupnost davčne številke in da bo lahko predsednik agrarne skupnosti v primeru, kjer se davčna obveznost navezuje na vse člane agrarne skupnosti in davčni predpisi tudi podeljujejo neke procesne pravice, v imenu vseh članov ta procesna dejanja tudi izvajal: vlagal napovedi za odmero davka na promet nepremičnine, napovedi dohodka iz kapitala in tako naprej. Spoštovani predsedujoči in spoštovani poslanke in poslanci! Tudi tukaj vlada v skladu s prvim odstavkom 138. člena Poslovnika Državnega tega zbora predlaga, da se na tej seji opravi še tretja obravnava tega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku Janiju Ivanuši. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je novelo zakona o agrarni skupnosti obravnaval na 35. seji 23. 2. 2022. Predlog zakona je bil na podlagi 94. člena Zakona o lokalni samoupravi in drugega odstavka 20. člena ter 145. člena Poslovnika Državnega zbora poslan v mnenje lokalnim skupnostim. Do izteka roka so bile Državnemu zboru posredovana mnenja občine Jesenice, občine Rečica ob Savinji, pripombe Skupnosti občin Slovenije in pripombe Združenja občin Slovenije. Na njihove pripombe je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano podalo obširno pisno obrazložitev. Na seji odbora je predstavnica Zakonodajno-pravne službe v dodatni predstavitvi pisnega mnenja poudarila, da so na podlagi njihovih pripomb pripravljeni ustrezni amandmaji. V zvezi z nekaterimi pripombami pa je ministrstvo posredovalo ustrezno pojasnilo. Glede predloga za amandmaja odbora k 1. in 12. členu predloga zakona, ki se nanašata na davčno številko, pa je opozorila, da prvi odstavek 33. člena Zakona o davčnem postopku določa, da se davčna številka davčnemu zavezancu dodeli na način in pod pogoji, določenimi v Zakonu o davčnem postopku in Zakonu o finančni upravi. V razpravi sta sodelovala podpredsednik Komisije za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega sveta in predsednik Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije, ki predlog zakona podpirata. V kratki razpravi je večina članov odbora podprla predlagane zakonske rešitve. Izraženo je mnenje, da so agrarne skupnosti relikt preteklosti, ki pa so imele svojo vlogo in pomen v preteklosti in so še vedno eden od stebrov razsoja slovenskega podeželja na marsikaterem območju Slovenije. Opozorjeno pa je, da bodo do ozemlja na podlagi prenosov upravičene samo obstoječe agrarne skupnosti, saj predlog zakona ne rešuje vprašanja tistih vaških skupnosti, kjer agrarnih skupnosti ni bilo. Po mnenju članice odbora iz vrst opozicijske poslanske skupine pa je zakon škodljiv, ker neodplačan prenos občinskega ali državnega solastniškega deleža v agrarni skupnosti na druge člane agrarne skupnosti pomeni oškodovanje državnega in občinskega premoženja, kar po njenem mnenju kaže na to, da je namen zakona privatizacija še zadnjih ostankov skupnega premoženja agrarne skupnosti, ki je bilo vedno v kolektivni lasti. Odbor je v razpravi sprejel nekatere svoje amandmaje, sprejel je tudi amandmaje poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije – krščanskih demokratov in Konkretno, ni pa sprejel amandmaja Poslanske skupine Levica. Odbor je glasoval tudi o vseh členih predlog zakona skupaj in jih sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč Poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine NSi bo predstavil Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Delovanje agrarnih skupnosti v Sloveniji urejata dva zakona, Zakon o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic, ki je začel veljati 19. 2. 1994, in Zakon o agrarnih skupnostih, ki velja od 17. 10. 2015. Da bi Zakon o agrarnih skupnostih potreboval spremembe, so nas opozarjali številni člani agrarnih skupnosti, ki so se soočali s težavami dedovanja, vodenja agrarnih skupnosti in z razdrobljenostjo parcel, kar je oteževalo dobro delovanje skupnosti. Poslanci Nove Slovenije smo se s težavo seznanili v poslanskih pisarnah v Ribnici, Cerknici in Ilirski Bistrici, zato smo se za uredite razmer s poslanskim vprašanjem obrnili na ministra za kmetijstvo dr. Jožeta Podgorška. Krščanske demokrate veseli, da je minister prisluhnil našim predlogom, saj se s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnosti rešujejo aktualni problemi agrarnih skupnosti ob upoštevanju ustavnih omejitev lastninske pravice in veljavne zakonodaje. Ureja se davčna problematika, s predlagano spremembo določbe, ki ureja zastopanje agrarnih skupnosti se zakonsko pooblastilo za zastopanje članov agrarne skupnosti razširi tudi na davčne postopke, vezane na posle upravljanja s premoženjem. Predsedniku agrarne skupnosti se podeljuje status zakonitega zastopnika tudi za potrebe izvajanja davčne zakonodaje. Rešuje se status agrarnih skupnosti, ki jim premoženje po drugi svetovni vojni ni bilo odvzeto, daje se možnost, da se tudi agrarne skupnosti, ki jim premoženje nikoli ni bilo odvzeto z odločbo, registrirajo po pravilih Zakona o agrarnih skupnosti, in sicer v roku petih let od uveljavitve novele zakona. Rešuje se tudi problematika odločanja na občnem zboru, predvideva se omejitev glasovalnih pravic na način, da ima lahko posamezni član agrarne skupnosti največ četrtino vseh glasov, ne glede na velikost solastniškega deleža. Uvajajo se tudi omejitve pri razpolaganju s solastniškim deležem, ureja se prenos solastniškega deleža države in občine, ureja se zapuščina brez dedičev, ukinja se register po zakonu o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic ter prehod na ureditev po Zakonu o agrarnih skupnostih. Agrarne skupnosti prispevajo k ohranitvi in razvoju kmetijstva ter gozdarstva v Sloveniji kot na primer ohranitev visokogorskih pašnikov, planin in skupno gospodarjenje z gozdovi na zahtevanem terenu. Poleg tega pa imajo te skupnosti tudi širši pomen povezovanja krajanov in širši prispevek k razvoju kraja. V Novi Sloveniji delamo za skupnost, podpiramo ureditev statusa agrarnih skupnosti, zato bomo predlog zakona soglasno podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SAB bo predstavil mag Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani minister! Agrarna skupnost je prepoznana kot pomembna skupnost na podeželju, zagotavlja upravljanje in razpolaganje s premoženjem članov agrarne skupnosti, trajno gospodarjenje s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči, skupno uresničevanje interesov prebivalcem na podeželju, ohranjanje poseljenosti in običajev na podeželju ter razvoj podeželja. Člani agrarnih skupnosti imajo sicer v lasti skoraj 78 tisoč hektarjev zemljišč, kar je skoraj 4 % celotne površine naše države. Novela zakona rešuje problematiko upravljanja lastnine, ki je v skupni lasti članov agrarne skupnosti. Po besedah predlagatelja se z novelo omogoča normalno gospodarjenje s to lastnino tako, da bodo zagotovljene vse njene gospodarske, socialne in ekološke funkcije. Nekatere predlagane rešitve gredo res v pravo smer. V Poslanski skupini SAB pa imamo pomisleke, vezane na manjšanje lastnine in vpliva države in občin. Po sedanji ureditvi postane zapuščina brez dediča last občine, zato tudi občina postane član agrarne skupnosti ali pa se ji solastniški delež v tej skupnosti poveča, če je njeno članstvo že realizirano. Po novem te zapuščine ne bi več dobila občina, ampak agrarna skupnost. Tudi nadaljnje rešitve novele zasledujejo cilj izločitve države in občine iz agrarne skupnosti. Za državo se uvaja obveznost neodplačanega prenosa njenega deleža v skupnosti, občine pa odločitev o prenosu svojih deležev morajo sprejeti na občnem zboru. Zakon o stvarnem premoženju države in lokalnih skupnosti jasno določa, da se lahko nepremično premoženje neodplačno odsvoji le, kadar to terja javni interes in se zatorej prenaša na osebo javnega prava. V konkretnem primeru pa govorimo o prenosu premoženja na fizične ali pravne osebe, ki so članice agrarne skupnosti. Zavedati se moramo, da se lahko agrarna skupnost lahko preoblikuje v pravno osebo in svoje premoženje proda brez omejitev. Kmetijska zemljišča so v zadnjih letih rastla kot razred premoženja za vlagatelje, saj so se razvili novi načini vlaganja v ta sektor. Jasno je, da apetiti po teh zemljiščih iz dneva v dan naraščajo. Menimo, da je predlagatelj povsem prezrl pomembno vlogo države in občine, le oni pa sta tisti, ki sta sposobni zaščititi skupne javne potrebe nekega kraja, agrarna skupnost pa bo vedno zasledovala le svoje in samo svoje cilje. Zato je v Poslanski skupini SAB prevladalo prepričanje, da zakon prinaša več škode kot koristi, zaradi česar mu bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Branko Simonovič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zakon o agrarnih skupnostih, ki je bil sprejet pred nekaj manj kot sedmimi leti, je med drugim uredil poseben način upravljanja in razpolaganja s premoženjem članov agrarne skupnosti. Določil je tudi posebna pravila glede dedovanja premoženja posameznega člana in pravila glede organiziranosti agrarnih skupnosti. S predlagano novelo pa se želi rešiti problematika upravljanja lastnine, ki je v solastnini oziroma skupni lastnini članov agrarne skupnosti. Prav tako je cilj predlaganih sprememb omogočiti gospodarjenje s to lastnino, tako da bodo zagotovljene njene funkcije: gospodarska, socialna in ekološka. Nenazadnje pa se želi tudi spodbuditi člane agrarnih skupnosti, ki so bile registrirane po Zakonu o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrniti njihovega premoženja in pravic iz leta 1994, da se registrirajo tudi po Zakonu o agrarnih skupnostih, ki celovito ureja to področje. S predlogom zakona se pristopa k reševanju težav, ki so se pojavile v praksi. Tako se denimo pooblastilo za zastopanje članov agrarne skupnosti razširi tudi na davčne postopke, vezane na posle upravljanja s premoženjem, ki so v skupni lastnini ali solastnini njenih članov. Poleg tega se urejajo tudi omejitve pri razpolaganju s solastniškim deležem in obveznosti registracije po Zakonu o agrarnih skupnostih. Vsem agrarnim skupnostim, ki tega še niso storile, se namreč postavlja rok petih let od uveljavitve te novele. V Poslanski skupini Desus bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Od leta 1994 pa do današnjih dni se je zakon večkrat spreminjal zaradi določenih pomanjkljivosti, ki so se izkazale v praksi. Predlog zakona tako rešuje aktualne pereče probleme agrarnih skupnosti, kjer se spoštujejo omejitve, lastninske pravice in veljavno zakonje. Zelo zgovoren je podatek, da imajo člani agrarnih skupnosti v lasti 77 tisoč 486 hektarjev zemljišč, kar predstavlja 3,67 % celotne površine Republike Slovenije. Drug zanimiv podatek je, da ima v povprečju agrarna skupnost okoli 34 članov. Všeč nam je, da predlog zakona nima finančnih posledic za državno blagajno in za druga javna finančna sredstva. Z novelo zakona bo med drugim omogočeno normalno gospodarjenje z lastnino članov agrarne skupnosti, ki bo ponovno zaživela. Naklonjeni smo temu, da bo na ta način zagotovljena njena gospodarska, socialna in ekološka funkcija. Večina mladih Slovencev se ne zaveda, da je agrarna skupnost prepoznana kot pomemben člen na podeželju, na vasi. Gre namreč za skupnost, ki je dolžna ohraniti lastnino, naše zelene gozdove, pašnike za prihodnje rodove. V Slovenski nacionalni stranki smo mnenja, da mora skupnost kot takšna do naše zemlje gojiti globoko spoštovanje, saj jo mora za naše otroke, vnuke in pravnuke ohraniti v takšnem stanju, kot jo je prejela od naših očetov, dedov in pradedov. Vsem Slovencem je v interesu, da se čim prej začne uresničevati eden od bistvenih ciljev zakona. Govorimo o trajnem gospodarjenju s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči. Ob tem bi dodali še, da je dandanes pomembno biti ne samo gospodar, temveč tudi dober gospodar. V naših gozdovih bo tako v skladu z načeli sonaravnosti, trajnosti in večnamenskosti lažje izvajati razna dela in ukrepe za zagotovitev ekoloških funkcij gozdov ter ugodnega stanja vrst in habitatov v območjih Natura 2000. Agrarnim skupnostim je tudi cilj tako kot kmetom, našemu narodu, da se ohranjajo poseljenost, ljudski običaji in razvoj na podeželju. Ocenjujemo, da bo v bodoče treba še veliko narediti v smeri urejanja javne infrastrukture in omogočanja dostopnosti za gradnjo cest tudi za bolj oddaljene kmetije in zemljišča na podeželju. Gledano pod črto, predlog zakona prinaša številne dobre rešitve na področju davčne problematike, prenosa solastniškega deleža države in občine, zapuščin brez dedičev in drugih. Najpomembneje se nam pa zdi, da v primeru zapuščine brez dedičev lahko po predlogu novele premoženje namesto na občino preide v last preostalih članov agrarne skupnosti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Boris Doblekar. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo naklonjeni Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnostih. Že davnega leta 1994 je bil sprejet Zakon o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic, s katerim je bilo premoženje agrarni skupnosti vrnjeno neposredno članom nekdanjih agrarnih skupnosti, ki so tako postali solastniki oziroma skupni lastniki nepremičnega premoženja. Premoženje jim je bilo v svinčenih časih komunističnega terorja in socialistične propagande odvzeto s podržavljenjem, kar bi nekateri radi počeli tudi danes in kar je po mnenju SDS strašljivo in zelo zaskrbljujoče. Lastništvo nepremičnega premoženja, zemlje in gozda je bilo vedno vezano na domačijo, ne na lastnika, vrnjeno pa je bilo lastnikom. Agrarne skupnosti so obstajale stoletja. Država in občine niso nikoli bile in ne morejo biti naravni lastniki kolektivno zasebnega premoženja. Člani agrarnih skupnosti imajo v lasti dobrih 77 tisoč hektarjev zemljišč, kar je 3,67 % celotne površine Republike Slovenije. V poslovni register Slovenije je pri Ajpesu je vpisanih 357 agrarnih skupnosti. V času od sprejetja Zakona o agrarnih skupnostih se je pojavilo, kar nekaj težav, zato sta ministrstvoin vlada pripravila osvežitev zakona. Težave so se pojavile pri davčni problematiki, statusu agrarnih skupnosti, ki jim premoženje po drugi svetovni vojni ni bilo odvzeto, pa pri odločanju na občnem zboru, omejitvah pri razpolaganju s solastniškim deležem, omejitvah pri sklepanju izročilne pogodbe in pogodbe o dosmrtnem preživljanju, pri prenosu lastniškega deleža države in občine, pri zapuščini brez dedičev in tudi pri prehodu na ureditev po Zakonu o agrarnih skupnostih. Novela zakona rešuje vso našteto problematiko in predvsem upravljanje lastnine na način, ki bo omogočil, da se s to lastnino upravlja na primeren način in bo hkrati omogočeno normalno gospodarjenje s to lastnino, ki tako ne bo mrtva, ampak bo zagotovljena njena gospodarska, socialna in ekološka funkcija. S tem bo narejena še ena od dobrih stvari za slovensko podeželje, ki mu je ta vlada in tudi vladna koalicija v Državnem zboru še kako naklonjena. Kajti zavedamo se, kako pomembno je slovensko podeželje, kako pomembno je, da se ohranja skupnost na podeželju, kako pomembno je trajno gospodarjenje s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči in skupno uresničevanje interesov prebivalcev na podeželju, ohranjanje poseljenosti in običajev ter razvoj podeželja. Zakon nima finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva, niti se ne usklajuje z evropskim pravnim redom, saj skupna pravna ureditev Evropske unije ne obravnava agrarnih skupnosti, ki so bile na slovenskih tleh tradicija kot kolektivna zasebna lastnina, ki pa nikoli ni bila družbena lastnina, kot trdijo nekatere politične stranke, katerih predhodniki so izvedli nacionalizacijo in s tem povzročili veliko škode skupnostim kot tudi domačijam in njihovim gospodarjem ter kmetijstvu nasploh, da ne omenjamo posledic nacionalizacije pri gospodarstvu, ki jih kot v kmetijstvu zelo močno čutimo še danes. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki, ki smo vedno na strani slovenskega kmetijstva, podeželja in tudi agrarnih skupnosti, storili vse, da jim gremo naproti, da jim prisluhnemo in jim prilagodimo zakonodajo, ki bo takšna, da bo dobra v prvi vrsti za njih, za državo in za vse druge. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo soglasno podprli Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnostih. Hkrati pa že zdaj napovedujemo, da bomo agrarnim skupnostim kot tudi vsem kmetom in drugim, ki ljubijo slovensko zemljo in delajo z njo, vedno prisluhnili in jim šli naproti, da bo zakonodaja pisana po meri tistih, ki delajo. Naj vedo, da imajo v nas vedno zaveznike, mi pa imamo do njih spoštovanje in posluh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Jože Lenart.
Hvala za besedo. Spoštovani vsi! Agrarne skupnosti so seveda eden pomembnejših delov razvoja in ohranjanja slovenskega podeželja, z bogato tradicijo skupnega upravljanja kmetijskih površin, ohranitvenega kmetovanja ter gozdarjenja in nenazadnje krepitve slovenske identitete na podlagi ohranjanja običajev ter navad. Prav agrarne skupnosti so pomembne nosilke ohranjanja ravnotežja med izkoriščanjem in varovanjem naravnega okolja, sploh v dobi pospešene individualizacije in socialne odtujenosti, kjer imajo vrednote, kot sta skupnost in sodelovanje, prav posebno vrednost. Razsežnost pomena agrarnih skupnosti najdemo v Zborniku slovenske srenje kot izročilu in priložnosti, kjer si dr. Nevenka Bogataj zastavi naslednje vprašanje: »Se bodo iztržki od mleka in njegovih proizvodov, kuriva, gradbenega lesa in paše, v zadnjem času tudi rekreacije in turizma individualizirali? Bodo dediči sedanjih članov v ospredje postavili potenciale trženja zemljišč, na primer, lov, turizem, vetrno energijo, in pozabili na skupne koristi in preživetveno osnovo?« Konec citata. Ključna naloga države je torej, da zakonodajo, ki zadeva obstoj agrarnih skupnosti, prilagaja novim izzivom, s katerimi se ne soočajo samo agrarne skupnosti, ampak tudi slovensko podeželje. In teh ni malo. Zato je potreben celovitejši pristop k širokim naborom idej in zamisli. Ljudi ter znanja na tem področju imamo v Sloveniji dovolj. Ni pretirano misliti agrarne skupnosti kot koncepta prihodnosti znotraj pomenskega okvira tako imenovanih pametnih vasi. V to nas še dodatno prepričujejo današnji pozivi po energetski in prehranski samooskrbnosti. V LMŠ pozdravljamo predlog nekaterih rešitev, kot je na primer, da se zakonsko pooblastilo o zastopanju članov agrarne skupnosti razširi tudi na davčne postopke, vezane na posle upravljanja s premoženjem, vendar se na drugi strani nekatere spremembe zopet uvajajo z lahkotnostjo ter izrazito nekritičnim postavljanjem na eno stran. V LMŠ uvedbo nižanja kvoruma glasov za odločanje o lastninskih zadevah na občem zboru agrarne skupnosti jemljemo kot izredno sporno in nepremišljeno, saj se je že predhodno odločanje z več kot dvema tretjinama glasov znižalo na odločanje z navadno večino. Predlagano odločanje z eno tretjino večinskih glasov pa lahko pomeni velik demokratični deficit v škodo agrarne in širše lokalne skupnosti. V povezavi z zgoraj navedenimi spremembami, ki se daje odlično moč v roke zgolj tretjini lastnikov agrarne skupnosti, je predlog možnosti razdedinjenja občine in države še toliko bolj sporen in neodgovoren. Neodplačan prenos občinskega in državnega lastništva zgolj na preostale člane agrarne skupnosti zapira vsakršno možnost vstopa v lastništvo lokalnim družinam, ki so tako ali drugače povezane z delovanjem agrarne skupnosti na določenem teritoriju. Ne smemo pozabiti, da je lokalna skupnosti oziroma občina mnogokrat pridobila delež družin iz vasi, ki so izumrle, s predlogom, da bi premoženje namesto v občinsko prešlo v last ostalih članov agrarne skupnosti. Če se že pogovarjamo o prenosu deležev v agrarni skupnosti na druge subjekte, so možnosti tako raznorodne in bolj družbeno odgovorne kot pa premočrtna trditev o nenaravnem lastništvu občine ali države v agrarni skupnosti. V okviru sprejemanja zakona se niso niti premislile možnosti najprej neodplačnega prenosa deleža iz države na občino, na območju katere ležijo zemljišča agrarne skupnosti. Enostavno ni upravičeno tako počez trditi, da so občine zaviralec razvoja agrarnih skupnosti. Verjamemo, da obstajajo posamični primeri nesorazmernega koriščenja, saj nekje lastništvo občin presega celo polovico, vendar ne smemo pozabiti dobrih izkušenj, ki so plod intenzivnega sodelovanja na lokalni ravni, na nacionalni pa odnosa z Zavodom za gozdove. Da je mera polna, je koalicija z amandmajem na matičnem delovnem telesu neodplačni prenos Republike Slovenije razširila celo na zemljišča, ki spadajo v zavarovano območje ali območje naravne vrednote v skladu za zakonom, ki ureja ohranjanje narave. V LMŠ nas ob branju predlaganih sprememb zakona o agrarnih skupnostih zopet preveva občutek, da so enostavne rešitve zakona zgolj okrasek, ki obdaja parcialne ter strogo interesne spremembe, zaradi katerih je v bistvu zakon danes pred nami. Sprejetje v določenih členih slabo domišljenega zakona bi po mnenju LMŠ lahko povzročilo nepovratne posledice ne samo za prihodnost agrarnih skupnosti, ampak tudi za varstvo pomembnih delov za varovanje območje. V Poslanski skupini LMŠ Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnostih tako ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Baković. Izvolite.
Podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnostih je še eden izmed serije zakonskih predlogov, ki so jih pripravili na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Zakonske spremembe ter dopolnitve so po besedah predlagateljev potrebne, saj se je pojavilo kar nekaj težav pri delovanju in poslovanju agrarnih skupnosti. V trenutno veljavnem zakonu ni določeno pooblastilo predsednika za zastopanje članov agrarnih skupnosti v davčnih postopkih, kar pomeni, da je treba pooblastilo za davčne postopke pridobiti za vsak posel posebej. Nedorečen je tudi status agrarnih skupnosti, ki jim premoženje po 2. svetovni vojni ni bilo odvzeto. Številne agrarne skupnosti na občem zboru tudi ne morejo zbrati potrebne kvote za sprejetje novih pravil, pojavljajo pa se tudi težave in omejitve pri sklepanju izročilnih pogodb in pogodb o dosmrtnem preživljanju. Med razlogi, zakaj so spremembe potrebne, so tudi težave pri upravljanju s premoženjem skupnosti ter zapuščinah brez dedičev. Predlagatelji v zakon zapišejo, da predlagane rešitve poskušajo odgovoriti na aktualne probleme in težave, ki so se do zdaj pojavile. S predlagano spremembo se zakonsko pooblastilo za zastopanje članov agrarne skupnosti razširi tudi na davčne postopke, vezane na posle upravljanja s premoženjem, predvsem nepremičnim, v skupni lastnini ali solastnini njenih članov, kot jih določa zakon. S tem se je predsedniku agrarne skupnosti podeljuje status zakonitega zastopnika tudi za potrebe izvajanja davčne zakonodaje. Podeljuje se možnost, da se tudi agrarne skupnosti, ki jim premoženje nikoli ni bilo odvzeto z odločbo, registrirajo po pravilu zakona, in sicer v petih letih od uveljavitve novele. Da bi se olajšala registracija po zakonu, se znižuje tudi zahtevani kvorum za sprejetje temeljnega akta na odločanje na občnem zboru. Novela pa določa omejitev predmeta izročilne pogodbe in pogodbe o dosmrtnem preživljanju na celotni solastniški delež na vseh zemljiških parcelah na enak način, kot to veljav za darilne pogodbe. Med rešitvami najdemo tudi zakonsko podlago, da se država in občina izločita iz članstva agrarne skupnosti kot njena nenaravna člana. Po predlogu novele ima država obveznost neodplačnega prenosa njenega solastniškega deleža v agrarni skupnosti na druge člane agrarne skupnosti, občini pa se daje možnost prenosa njenega solastniškega deleža, če se za to seveda odloči. Pogoj za prenos pa je odločitev na občnem zboru z večino vseh glasov. Rešitve predvidevajo tudi to, da v primeru zapuščine brez dedičev lahko po predlogu novele premoženje namesto na občino preide v last preostalih članov agrarne skupnosti. Zakonske spremembe so podporo prejele s strani pristojne komisije Državnega sveta, Zakonodajno-pravna služba pa je na samo novelo napisala nekaj pripomb in opozoril. Socialni demokrati smo zakonski predlog, ki uvaja in prinaša kar nekaj rešitev, pregledali. Ugotavljamo, da je nekaj rešitev primernih in jih tudi pozdravljamo, nekaj rešitev pa je po našem mnenju spornih in jih ne moremo podpreti. Čeprav je z amandmaji bilo odpravljeno nekaj napak, na katere je opozorila Zakonodajno-pravna služba, pa v zakonskem predlogu še vedno ostajajo nekatere rešitve, do katerih ostajamo zadržani. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o agrarnih skupnostih naše podpore tako ne bo deležen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljene kolegice in kolegi! Desna vlada želi uničiti še zadnji kanček skupnosti, solidarnosti in sodelovanja. Vse individualizirati, sprivatizirati, ljudi pa osamiti. Premoženje agrarnih skupnosti je bilo od nekaj družbena lastnina, pa ne samo v socializmu, kolektivni značaj te lastnine sega vse v čas srednjega veka, ko so se kmetje dogovorili za skupno upravljanje s kmetijskimi in gozdnimi zemljišči, ki so jih obdelovali. Kljub temu da je bila v 19. stoletju po zemljiški odvezi večina zemlje razdeljena med kmete, veleposestnike in tako dalje, se je kolektivna oblika lastništva nad zemljo ohranila v dveh oblikah. Prvič. Lastninska pravica je bila v zemljiški knjigi vpisana na agrarno skupnost in njene člane z navedbo lastninskih deležev članov po imenih, hišnih številkah, podobno kot posebna solastnina članov agrarne skupnosti. Drugič. Lastninska pravica je bila v zemljiški knjigi vpisana na agrarno skupnost brez navedbe lastninskih deležev članov kot posebna skupna lastnina članov agrarne skupnosti, podrobneje pa je urejena v pravilih agrarne skupnosti. Po revoluciji leta 1945 je premoženje agrarnih skupnosti postalo družbena lastnina, leta 1994 pa se je ta družbena lastnina na podlagi zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti spet vrnila agrarnim skupnostim. V večini primerov ponovno vzpostavljenih agrarnih skupnosti se je premoženje vrnilo v obliki solastniškega deleža, v nekaterih primerih pa tudi kot skupna lastnina neposredno članom agrarnih skupnosti. Leta 2015 pa je bil sprejet Zakon o agrarnih skupnostih, ki je urejal problematiko upravljanja z lastnino, ki je v skupni lasti agrarne skupnosti. Problem pa je, da so agrarne skupnosti v bistvu postale neke vrste delniške družbe. Vsak član ima nek delež v agrarni skupnosti, ne more pa z njim prosto razpolagati, ampak ima določene omejitve. Od leta 1994 naprej pa v bistvu počasi teče proces privatizacije agrarnih skupnosti. Kolektivna last je v današnjem globaliziranem kapitalizmu anahronizem, upravljanje z njo je znotraj prevladujočega okvira, da je vse skupno treba odpraviti in da je vse skupno slabo, je v bistvu zelo težko. Težava je tudi v tem, da ima kolektivna lastnina oblike agrarnih skupnosti zelo dolgo zgodovino, katere se člani agrarnih skupnosti, še posebej tisti z manjšimi deleži v njih, zelo dobro zavedajo. Sistem te anomalije danes ne more preprosto pripisati socialistični kolektivizaciji, kot smo slišali prej ideologiziranje tukaj, in vse skupaj kar sprivatizirati tako kot vse ostalo nekdanje družbeno premoženje. Vedno znova se iščejo načini, kako bi se te ta problematika primerno uredila, medtem ko se prav s tem urejanjem kolektivni značaj agrarnih skupnosti počasi ukinja in žal vodi v privatizacijo njihovega premoženja. Ta novela zakona o agrarnih skupnostih, ki jo je predlagala vlada, je nova epizoda v tem žalostnem procesu. Ta vladna novela je problematična na dveh točkah. Ponovno uvaja možnost za brezplačno privatizacijo lastniških deležev in omogoča, da agrarne skupnosti, ki jim je bilo premoženje vrnjeno, v roku petih let po sprejetju te novele postanejo čisto navadne solastniške skupnosti. To pomeni de facto ukinitev kolektivnega značaja te lastnine in njeno dokončno privatizacijo. Zato smo v Levici vložili amandmaje, s katerimi se ti dve sporni točki črtata. Občinski in državni deleži v agrarni skupnosti so še zadnji ostanek premoženja agrarnih skupnosti, ki je de facto še vedno kolektivno. Neodplačni prenos občinskega solastniškega deleža državnega in občinskega deleža premoženja agrarne skupnosti na ostale lastnike pomeni oškodovanje državnega oziroma občinskega premoženja in jasno kaže na to, da je namen zakona privatizacija še zadnjih ostankov kolektivnega premoženja agrarnih skupnosti. Gre za brezplačni prenos občinskega premoženja v korist posameznih fizičnih ali pravnih oseb, ki po določbah Zakona o agrarnih skupnostih to premoženje v nekaterih primerih prodajo še kot agrarna skupnost, lahko pa se tudi preoblikuje v pravno osebo in to premoženje prodajo brez omejitev. Kje ste še to videli, dobiti nekaj brezplačno, oškodovati skupnost in potem iz tega kovati dobičke?! Absolutno se ne strinjamo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. marca 2022 ter skladno s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika Državnega zbora. V razpravo dajem 10. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes, zato prosim za prijavo. Najprej dobi besedo Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa. Kot sem že povedala v svojem stališču, smo vložili v Levici amandma, s katerimi črtamo možnost neodplačnega prenosa lastniških deležev države in občine na ostale člane agrarnih skupnosti, kajti jasno je, da se s tem oškodujejo država in tudi občine. Tako je to po našem mnenju slaba in nedopustna odločitev. Črtamo tudi možnost, da se v primeru dediščine brez dedičev, lastniški deleži v agrarnih skupnostih prenesejo na ostale člane te skupnosti, namesto, da bi se prenesli na občino. Če hočemo ohraniti to skupnostno naravo agrarnih skupnosti, potem takšna privatizacija, ki se dogaja že kar nekaj časa, ni dopustna. V tem zakonu se uvajajo spremembe, ki bi razgradile tisto, kar so agrarne skupnosti vedno do zdaj pomenile, zato z našimi amandmaji skušamo ohraniti vsaj osnovo tistega, za kar so bile agrarne skupnosti sploh mišljene in narejene. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, dragi kolegice in kolegi! Moram reči, da sem zelo vesel, da se danes pogovarjamo in si želim, da bi jutri tudi sprejeli zakon o agrarnih skupnostih. Se bom pa v tej kratki razpravi samo enkrat oglasil in bom pokomentiral v bistvu oba predloga amandmajev s strani stranke Levica. Jaz moram reči, da sem zelo vesel tega zakona o agrarnih skupnostih. Ko sem odprl poslansko pisarno dve leti nazaj v Ilirski Bistrici, je bila to ena prvih težav, na katero so me opozorili občanke in občani iz vasi Vrbovo pri Ilirski Bistrici. Ker sam prihajam s podeželja, sem se še bolje seznanil, s kakšnimi težavami se soočajo na deželi, kaj pri tem deluje, kaj otežuje, predvsem pa sem spoznal obup in nemoč občank in občanov pri reševanju predvsem nedelujoče agrarne skupnosti. Zaradi tega vidim pozitiven korak v pravo smer in ta zakon o kmetijskih zemljiščih vidim kot reševanje tega problema. Sam sem mnenja, da agrarne skupnosti prispevajo k ohraniti in razvoju kmetijstva ter gozdarstva v Sloveniji, poleg tega pa imajo te skupnosti, in to je zame najbolj pomembno, širši pomen povezovanja krajanov in širši prispevek k samemu razvoju kraja. Sam sem za skupnost na podeželju, sam se bom vedno boril za podeželje, zato sem tudi proti tema dvema amandmajema, ki ju predlaga stranka Levica. Sam delam za skupnost in se borim za skupnost in zato bom v končni fazi tudi podprl zakon o agrarni skupnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Pa se bom kar navezal na prejšnjega razpravljavca gospoda Černigoja. Ja, zelo dobro je rekel, da se zavzema za dobrobit skupnosti. In dejansko ko govorimo o agrarni skupnosti, potem v bistvu se ne zavzema za to, kar govori, v resnici. Dejstvo je, da se ti občinski in državni deleži v agrarnih skupnostih v bistvu zadnji ostanek premoženja agrarnih skupnosti, ki pa je de facto še vedno kolektivno in k temu moramo stremeti. Dejansko ti občinski in državni deleži so zelo pomembni v teh agrarnih skupnostih, saj to daje tudi možnost in v resnici v času v katerem živimo, priložnost, da bo šlo vse skupaj v smeri nekega kolektivnega premoženja. Prehranske samooskrba mislim, da bo zelo odvisna od tega, kakšne vrste agrarnih skupnosti bomo imeli, s kakšnimi deleži, ker potem se res lahko zgodi, da bo prišlo do privatizacije teh agrarnih skupnosti, tega si pa mislim, da v tem primeru, ko bomo dejansko postavljeni pred dejstvo, da bomo morali sami poskrbeti za prehransko samooskrbo, glede na to, kaj se dogaja v svetu in globalno, zato enostavno bi bilo prav, da to podprete. Še enkrat vam polagam na srce, glede prehranske samooskrbe bo res nujna zakonodaja v smeri, ki bo težila k agrarnim skupnostim, ki bodo čim bolj kolektivne, družbene, državne, kakorkoli že, ne pa, da bodo stremele k individualnosti, k zasebnemu kapitalu, ker v resnici potem sledi privatizacija teh agrarnih skupnostim. Prosim vas, da podprete ta naš amandma, ker če boste to danes sprejeli, kar ste predlagali, da boste dejansko privatizirali agrarno skupnost, boste videli čez kakšnih pet, šest let, da bomo po mojem delali reverz, kar ga bomo zaradi prehranske samooskrbe enostavno morali, ker bomo morali sami poskrbeti za sebe kot državo in kot ljudstvo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 11. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo besedo? Boštjan Koražija, izvolite, imate besedo.
Spoštovani, predsedujoči, še enkrat najlepša hvala za besedo. To je amandma Poslanske skupine Levica k 11. členu. Dejansko se s tem členom črta možnost, da bi se deleži v agrarni skupnosti v primeru zapuščine brez dedičev delili med ostale člane agrarne skupnosti, namesto da bi prešli v last občine. Spet smo pri tem, kar sem razlagal že v prejšnjem amandmaju. Dejansko je res treba stremeti k temu, da ne bodo ti deleži agrarnih skupnosti šli v zasebne roke, v privatizacijo, da ne bomo ostali še brez teh osnovnih dobrin, ki jih imamo oziroma ki si jih lahko tudi sami pridelamo. Najhujše, kar se nam lahko zgodi na trgu oziroma med temi agrarnimi skupnostmi, je to, da bodo začele tekmovati med sabo in potem bomo spet odvisni od privatnega sektorja oziroma od zasebnikov. Prosim, če amandma podprete. Kot rečeno, kar sem že prej razlagal, naslednja leta bodo zelo zanimiva, glede prehranske oskrbe pa zagotovo.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosil minister dr. Jože Podgoršek. Izvolite.
Hvala lepa. Dovolite mi nekaj misli na slišano. Uvodoma želim poudariti, da nikakor v zakonu niti v nobeni obrazložitvi ne omenjamo, da so občine zaviralci agrarnih skupnosti. Daleč od tega. Govorimo samo o tem, da so nenaravni člani agrarnih skupnosti. Zgodovinsko gledano, stoletja stare agrarne skupnosti so bile lastniško vezane, kot sem že tudi uvodoma dejal, na posamezno domačijo. Ne na ime in priimek lastnika, ampak na domačijo. Aktualni lastnik je bil samo, kako naj rečem, upravljavec tistega deleža, ki ga je imela domačija. Občine in tudi država so še po bolj čudnem naključju postale lastniki agrarnih skupnosti šele v samostojni Sloveniji ob procesu denacionalizacije. Če bi se proces denacionalizacije zgodil prav, bi moralo iti premoženje ponovno nazaj na domačijo, ne na aktualnega lastnika, ki mu je bilo po 2. svetovni vojni to premoženje odvzeto. Kot sem tudi uvodoma že v predstavitvi dejal, je to predstavljalo bistveno deljenje samih solastniških deležev. V nekaterih primerih, ko pa dediščina ni imela več dediča, pa se je to prenašalo na občine, po našem mnenju v nekaterih primerih celo nezakonito tudi na Republiko Slovenijo, torej na državo. Država je v zelo redkih agrarnih skupnostih lastnica, občine pa so. Potem imamo težavo pri tem tudi pri nekaterih ukrepih skupne kmetijske politike, morebitno tudi pri investicijah nekaterih agrarnih skupnosti, ki ne morejo pridobiti podpore, če je država solastnica, na primer za gozdne ceste in tako naprej. Zato menimo, da je za delovanje, če resnično želimo ohraniti agrarne skupnosti, treba uvesti nekatere spremembe. Eno je, kar se tiče samega odločanja, ko dajemo večjo pristojnost predsedniku, drugo pa tudi kar se tiče izločanja. Okej, pri državi gre za avtomatizem, pri občinah, če se občine za to odločijo, gre za mehanizem izločanja teh nenaravnih, ne škodljivih in ne zaviralcev, ampak nenaravnih členov v agrarni skupnosti. Ko gremo pogledat našo Slovenijo, bi si upal trditi, da so takšne agrarne skupnosti, kjer govorimo o soupravljanju solastnine, nek unikum slovenskega in evropskega prostora. Tudi sam kot minister sem imel priložnost spremljati nekatere agrarne skupnosti in sem tudi hvaležen za te obiske pri njih, da smo sploh razumeli, kaj pomeni skupinsko soupravljanje solastnine. Ravno to skupinsko soupravljanje solastnine je verjetno ena največjih garancij, da se agrarne skupnosti ne bodo nikoli privatizirale, ampak bo večno ostalo skupinsko upravljanje solastnine. Zakon o agrarnih skupnostih ne odpravlja vse skupno, ampak poudarja, da so agrarne skupnosti skupki, ne individualisti, ampak skupki. Mi ne govorimo o tem, da bomo premoženje agrarnih skupnosti razdelili, kot smo imeli prej v drugem zakonu, razdelili z razdružitvijo solastnine. Tisto se tiče povsem drugih vsebin pri komasacijah in tako naprej. Pri agrarnih skupnostih govorimo, da ohranjamo ta status skupnosti. Nihče niti ne razmišlja, da bi odpravljali ta njihov unikum, ki ga imamo v slovenskem prostoru. Zakaj je tako pomemben? Zato ker preko svojega načina delovanja omogoča ohranjanje krajine tam, kjer bi verjetno nek posamezen lastnik enostavno dvignil roke. Bi se nam zaraščalo in bi verjetno kakšen del Slovenije danes bistveno drugače izgledal. Še več bi imeli zaraščenih površin. Agrarne skupnosti, ko gremo pogledat na teren, vlagajo ravno v to skupinsko solastnino. Delajo gozdne poti, urejajo skupinske gorske pašnike in tako naprej, ki so v lasti agrarne skupnosti, z namenom, da vendarle ohranjamo ta del. Brez skrbi, zasebniki nimajo velikega interesa, da bi postali absolutni lastniki teh agrarnih skupnosti, kajti zgodovinsko gledano imajo agrarne skupnosti predvsem manj kvalitetna, nekvalitetna kmetijska, gozdna zemljišča. Tudi če gremo pogledat Slovenijo in te agrarne skupnosti, hitro ugotovimo, da so ta zemljišča resnično slabša in da so šla ta slabša zemljišča potem v neke agrarne skupnosti že pred stoletji. V razpravi sem slišal v enem delu, da znižujemo kvorum pri odločanju na občnem zboru. Zniževanje kvoruma je pomembno tudi zato, da s tem občni zbor sploh lahko sprejme temeljni akt. Agrarne skupnosti nas opozarjajo, da ravno zaradi te solastnine prihaja do številnih težav na občnih zborih, da zberejo zahtevani kvorum, potreben za temeljni akt, ki pa je pogoj za registracijo. Mi na nek način silimo agrarne skupnosti v registracijo po zakonu, z visokim kvorumom jim pa to onemogočimo. Če želimo spodbuditi agrarne skupnosti, da se bodo registrirale po tem novem zakonu, potem jim moramo pomagati tudi v tistem delu, ne bom rekel odpraviti težavo, napako, ki je bila narejena pri denacionalizaciji, ampak jim omogočiti, da kljub temu vendarle normalno delujejo. Naj se tudi opredelim do amandmajev. Menimo, da je zakon pripravljen ustrezno, da daje možnost, da vendarle gre za prenos premoženja države na člane, da je to tisti ustrezen ukrep. Menimo celo, da je tukaj prišlo do čudnega prenosa tega premoženja na državo, občinam pa samo dajemo to možnost. Občine nihče ne sili iz agrarne skupnosti, dajemo jim pa možnost, da to storijo, če se za to odločijo. Iz istega naslova potem tudi predlagamo, da se prenos dediščine brez dediča ne prenese na občino, ampak se prenese na ostale člane. Pa naj dodam, da nas je strah, da bodo člani agrarnih skupnosti dobili premoženje zastonj. Ja, tudi v tem primeru, če gre premoženje dediščine brez dediča na občino, gre ravno tako brezplačno na občino. Govorimo v bistvu o istem načinu, istem mehanizmu. Zato menimo, da s tem vendarle odgovarjamo na ključna vprašanja, ki so nam jih izpostavljale nekaj let agrarne skupnosti. Zato vas resnično prosim, da ne verjamete meni, ne podprete zakona zaradi ministra, ampak podprete ta zakon zaradi agrarnih skupnosti in njenih članov. Nekaj let smo se borili tudi z nekaterimi drugimi resorji, sem hvaležen tudi Ministrstvu za finance in drugim, da smo poiskali nekatere rešitve, s katerimi bodo agrarne skupnosti, takšne, kot so, lahko delovale tudi v bodoče. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, 16. marca, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O VARSTVU OKOLJA V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Cenjeni podpredsednik, hvala za besedo. Pred vami je predlog novega zakona o varstvu okolja. Gre za izredno pomemben temeljni sistemski zakon na področju varstva okolja. Potrebe po novem zakonu so več plastne. Prvič. Slovenija potrebuje nov moderen zakon na področju varstva okolja, ki sledi sodobnim trendom na številnih področjih, ki jih zakon ureja, še posebej na področju odpadkov in ravnanju z njimi. Obstoječi zakon je bil tudi večkrat dopolnjen in postaja nepregleden. Z novim zakonom odpravljamo tudi številne očitane kršitve in prevzemamo pravzaprav v slovenski pravni red direktive, ki bi jih morali že v preteklosti. Zakon zajema vse dele okolja: zrak, vodo, ohranjanje narave, podnebne spremembe in uvaja instrumente na področju varovanja okolja, kot so načrtovanje, presoje vplivov na okolje, dovoljevanje in finančne inštrumente. Zakon o varstvu okolja uveljavlja temeljna načela in pristope za vso zakonodajo z okolijskega področja ter daje podlago za podzakonske akte za posamezna področja, ki jih sprejme vlada ali pristojni minister. S predlogom zakona država prinaša več evropskih določil, med njimi načela krožnega gospodarstva, načela onesnaževalec plača in načela proizvajalčeve razširjene odgovornosti na področju proizvodov in odpadkov. Predlagani zakon predvsem na novo celovito ureja področje ravnanja z odpadki, vključno z določitvijo temeljnih pravil ravnanja z odpadki, pogojev ter meril za prenehanje statusa odpadka in ureditvijo sistema proizvajalčeve razširjene odgovornosti. Ključni namen predlaganega zakona o varstvu okolja je spodbujati k zmanjševanju proizvedenih količin odpadkov ter vzpostaviti učinkovit pregleden in stroškovno optimalen sistem ravnanja z odpadki. Sistem proizvajalčeve razširjene odgovornosti moramo uvesti zaradi prenosa spremenjene direktive o odpadkih in zaradi v Sloveniji neučinkovitega sistema zlasti z odpadno embalažo, ki je doslej zahteval številne intervencije s strani države in nenazadnje veliko sredstev iz državnega proračuna, čeprav je to naloga tistih, ki odpadke dajejo oziroma zaradi katerih odpadki nastajajo. Predlagani zakon bo postavil nove in zdrave temelje za učinkovit, pregleden in stroškovno optimalen sistem proizvajalčeve razširjene odgovornosti, v katerem je zajeta tudi odpadna embalaža. V ta namen bo za vsak masni tok odpadkov določil zgolj eno neprofitno organizacijo, ki bo v imenu proizvajalcev iskala najugodnejše ponudnike. Ti bodo nato obdelovali odpadke, ki so nastali kot posledica dajanja proizvodov na trg. Ena organizacija za en masni tok je ustrezna in prava rešitev, kar dokazujejo tudi dobre prakse v številnih tujih državah kot tudi trije obstoječi masni tokovi pri nas, kjer že imamo samo eno organizacijo. Že sedaj imamo na področju odpadnih gum, izrabljenih vozil ter odpadnih fitofarmacevtskih sredstev zgolj eno organizacijo, ki je doslej svoje obveznosti vselej korektno opravila, zaradi česar ni bilo nikakršnih zapletov. Poleg vpeljave sistema proizvajalčeve razširjene odgovornosti, ki je osrednji namen zakona o varstvu okolja, ta prinaša tudi številne druge novosti. Med drugim določa ukrepe za preprečevanje ali zmanjševanje nastajanja odpadkov, spodbuja k zmanjševanju škodljivih vplivov nastalih odpadkov. Zakon uveljavlja tudi določbe za zmanjšanje celotnega vpliva uporabe virov in izboljšanje učinkovitosti takšne uporabe, kar je nujno za prehod na krožno gospodarstvo. Med novostmi zakona je tudi nova ureditev ukrepanja v primeru čezmerne obremenitve okolja zaradi odstopa od pravil ravnanja. Tak primer je denimo odlaganje komunalnega blata na vodovarstvenih območjih, urejanje pa bo potekalo po sistemu, ki velja v primeru okolijske nesreče. Naštete so številne novosti, prenovljena je tudi ureditev postopka presoje vplivov na okolje. Prosim in predlagam, da Državni zbor na koncu po obravnavi sprejme sklep, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona, kajti časovno zamujamo s številnimi potrebami po prenosu direktiv, zato je zelo pomembno, da je zakon sprejet še v tem mandatu.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Bojanu Podkrajšku.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Cenjeni minister s sodelavko, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na prvem nadaljevanju 54. nujne seje 3. 2. 2022 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o varstvu okolja. V uvodni obrazložitvi je v imenu predlagatelja minister za okolje in prostor mag. Andrej Vizjak poudaril, da Slovenija na področju varstva okolja potrebuje nov, moderen zakon, ker je obstoječi zakon zaradi večkratnih dopolnitev in sprememb postal nepregleden. Predlog zakona uveljavlja temeljna načela in pristope pri celotni zakonodaji z okoljskega področja ter daje podlago za podzakonske akte. S predlogom zakona država prinaša več evropskih določil in uvaja načelo krožnega gospodarstva, načelo onesnaževalec plača in načelo proizvajalčeva razširjena odgovornost. Predlog zakona povsem na novo in celovito ureja področje ravnanja z odpadki, vključno z določitvijo temeljnih pravil ravnanja z odpadki, pogojev in meril za prenehanje statusa odpadka in uveljavitev sistema PRO. Eden od ključnih namenov je spodbujanje k zmanjšanju proizvodnih količin odpadkov ter vzpostavitev preglednega, učinkovitega in stroškovno optimalnega sistema ravnanja z odpadki. Predlog zakona med drugim določa tudi ukrepe za zmanjšanje nastajanja odpadkov, spodbuja k zmanjšanju škodljivih vplivov nastalih odpadkov ter uvaja določila za zmanjšanje celotnega vpliva uporabnikov virov. Prenovljena je tudi ureditev postopka presoje vplivov na okolje in izdaje okoljevarstvenih dovoljenj, natančneje pa določa tudi vlogo zakonodajalca in javnosti v postopku. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Špela Maček Guštin je predstavila njihovo obsežno pisno mnenje. Na koncu je povzela, da so izpostavljene pripombe večinoma upoštevane v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Glede ostalih pripomb pa je predlagatelj podal dodatna pojasnila v pisni obliki. Pomemben del razprave je potekal o predlogih amandmajev Poslanske skupine nepovezanih poslancev za novo podpoglavje, ki bi natančno opredelilo odgovornost za preprečevanje in sanacijo okoljske škode oziroma sanacijo v preteklosti onesnaženega območja. S strani predlagatelja amandmajev je bilo poudarjeno, da so pripravljeni v skladu s smernicami in zahtevami Strategije EU za tla do leta 2030 na način, da država članica v okviru nacionalne zakonodaje opredeli in vodi register območij onesnaženih tal, oceni tveganje in v primeru nesprejemljivih tveganj zagotovi sanacijo tal. Minister za okolje in prostor je v zvezi s tem poudaril, da sanacija degradiranih območij v Sloveniji poteka že ves čas in da je tako tudi v mandatu aktualne vlade. Za predloge amandmajev Poslanske skupine nepovezanih poslancev je ocenil, da so nepotrebni, saj se z amandmajem koalicijskih poslanskih skupin k 49. členu že sledi pripombi, povezani s starimi bremeni in njihovo sanacijo. Nekateri primeri starih bremen so urejeni že v 8. poglavju predloga zakona, ki ureja odgovornost za preprečevanje in sanacijo okoljske škode. Po razpravi je odbor sprejel večje število amandmajev koalicijskih poslanskih skupin, nato je glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Ker je Državni zbor na 29. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, stališča poslanskih skupin niso možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. marca 2022 in skladno s prvim odstavkom 134. člena Poslovnika Državnega zbora. V razpravo dajem 18. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prosim za prijavo. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Mi smo v Levici vložili izjemno pomemben amandma. Ta bitka za to, da se izenačijo vrednosti za sosežig in sežig odpadkov, traja že nekaj časa. V Levici smo poskušali že marsikaj, da zaščitimo ustavno pravico ljudi, ki tam živijo, do zdravega življenjskega okolja. Ta bitka ni kar tako. Malo spominja na to zelo dolgo bitko glede frackinga. Petkrat smo vlagali zakon, če se spomnite. Zdaj smo končno ob koncu mandata zedinili stališča okrog frackinga in upam, da bi jih tudi tukaj lahko. Ta zakon, kot rečeno, ni slab. Že zadnjič smo povedali, da ima ogromno dobrih rešitev, ima pa seveda temeljne pomanjkljivosti. Zdaj je enkratna priložnost, da te pomanjkljivosti odpravimo. Gre za izjemno pereč problem. Izjemno pereč zdravstveni problem, kot vemo, tako zelo pereč, da so se organizirali celo zdravniki. Vemo, da smo imeli posebno sejo. V Levici smo sklicali to nujno sejo ravno zato, ker so zdravniki opozorili, kako zelo hude zdravstvene težave imajo ljudje, ki živijo v Soški dolini zaradi cementarne Salonit Anhovo. Nekoč je bila to azbestoza, temu se zdaj pridružujejo še emisije izpustov iz sosežiga. Za kaj gre? Gre za to, da cementarna v Anhovem kot neko sekundarno dejavnost opravlja sosežig. Ampak rezultat tega sosežiga cementarne v Anhovem je na koncu tak, da sežgejo nekajkrat večjo količino odpadkov kot v največjem obratu za standarden sežig odpadkov Celju. S tem pa se v okolje sproščajo tudi večji izpusti rakotvornih in drugih škodljivih snovi. Naj ponazorim. Gre za kar 109 tisoč ton odpadkov letno. V Salonit Anhovo so želeli to količino celo povečati in so celo vložili že prošnjo za to, da bi lahko sosežgali 135 ton. Ampak potem so nekako popustili pod pritiskom javnosti in so za enkrat to prošnjo umaknili. V Levici želimo s tem amandmajem doseči, da se končno uzakoni omejitev sosežiga in s tem zavaruje okolje ter zdravje ljudi, kot sem povedala že uvodoma, da se zavaruje ustavna pravica do zdravega življenjskega okolja. V čem je problem? Problem je v tem, da trenutna ureditev, ki velja za sosežigalnice odpadkov, določa milejše pogoje, kot veljajo za sežigalnice. Daje torej prednost potrebam onesnaževalcev pred varovanjem okolja in posledično prednost pred zdravjem lokalnega prebivalstva, ki tam živi. Zaradi interesov industrije torej prihaja do neke neenakopravne obravnave lokalnega prebivalstva v bližini največjih sedanjih in pa morebitnih bodočih onesnaževalcev. Prebivalke in prebivalci, ki živijo v bližini sosežigalnic, so nevarnim izpustom izpostavljeni neprimerno bolj kot tisti v bližini sežigalnic, kar sem povedala. V Celju recimo so manj izpostavljeni ljudje tem vplivom kot v Anhovem, s tem da, kot rečeno, Anhovo, če prav pogledamo, je v lasti Italijanov in Avstrijcev in ogromna količina teh odpadkov se uvaža celo iz Italije in Avstrije in potem naši ljudje trpijo in zbolevajo za res težkimi oblikami raka. V Levici že dolgo sodelujemo s civilnimi iniciativami na področju okoljevarstva in dejansko smo na različne načine že poskušali v tem mandatu doseči omejitev sežiganja odpadkov v Anhovem. V Državnem zboru smo recimo pred časom dosegli sprejetje sklepov, to smo dejansko sprejeli na odboru, ki so vladi naložili izenačitev mejnih vrednosti emisij nevarnih odpadkov v sosežigalnicah s tistimi v sežigalnicah. Ampak niti prejšnja ni imela, niti sedanja vlada nima posluha za potrebe prebivalcev, da ne boste rekli, da kritiziram samo sedanjo vlado. Ne, kar se te teme tiče, smo kritični ves čas enako. Tudi takrat, ko smo bili celo v partnerstvu s prejšnjo vlado, smo bili kritični, tako ne jemati tega, kot da je to napad zdaj na to vlado. Ni, je pa naše vztrajanje, da je treba to stvar urediti. Ampak to niso kar neke potrebe. Ljudje tam res zbolevajo za težkimi oblikami rakavih obolenj. Ravno ta zakon o varstvu okolja je zdaj recimo enkratna priložnost, da bo res dober, da torej to stvar, to vrzel ali pa ta manko nadoknadi in da se navsezadnje, minister, vpišete v zgodovino kot tisti minister, ki pa je imel posluh za ljudi pred interesi lastnikov Salonita Anhovo. Kot rečeno, če vam samo za primer povem. Že okrog 100 let je, odkar obstaja Salonit Anhovo v Desklah blizu Kanala ob Soči, in 100 let ljudje tam nekako trpijo za posledicami te industrije. Najprej je bila proizvodnja cementa predvsem zaradi uporabe azbesta tisti faktor, ki je povzročal številne bolezni, vključno z mezoteliomom in pljučnim rakom. To je zgodba te cementarne. Zdaj se je pa temu pridružil še sosežig. Pa naj vam navedem samo nekaj podatkov, da boste razumeli, zakaj bi bilo treba tam res prisluhniti ljudem. Med leti 1998 in 2016 je v Sloveniji pretežni del azbestnih bolezni prizadel prav to območje, o katerem govorim. Od skupno 559 primerov azbestos je kar 500 obolelih s tega območja. Si predstavljate? 559 v celi Sloveniji in od tega 500 s tega območja. Prav tako tisoč 773 od skupno tisoč 866 pleoralnih plakov. Od 189 mezoteliomov jih je kar 128 s tega področja. To so grozljive številke in grozljive bolezni. To so praktično bolezni, ki so usodne. To je praktično smrtna obsodba, če zboliš za nečim takim. Pljučni rak, 65 od skupno 74. Ne bom naštevala vsega, ker so res krute statistike. Ni slučajno, da so se oglasili celo zdravniki in opozorili ter apelirali na nas, poslanke in poslance, naj vendarle nekaj naredimo za ljudi tam. Nekaj malega, ko smo jim vodovod omogočili pred časom, smo naredili, ampak to ni dovolj. Mi govorimo tukaj o izpustih rakotvornih emisij, ki jih povzroča sosežig. Prebivalci Soške doline so se recimo leta 2001 na referendumu jasno izrekli proti sosežiganju odpadkov v cementarni Salonit Anhovo. Celo na referendumu. Ampak je Salonit Anhovo leta 2007 pridobil IPPC okoljevarstveno dovoljenje za sosežig, ki je bilo potem dopolnjeno v letih 2013, 2014, 2018 in 2019. Kot rečeno, cementarna ima trenutno dovoljenje za sežig 108 tisoč 960 ton odpadkov letno, vključno s 15 tisoč 560 tonami nevarnih odpadkov ali v povprečju skoraj 300 tonami odpadkov dnevno. 300 ton odpadkov dnevno. Tako da sežigajo 89 različnih vrst odpadkov, vključno z nevarnimi, kot so recimo hidravlična olja, olja za izolacijo in prenos toplote in tako naprej. Uporaba odpadkov kot alternativno gorivo je strmo narasla, v letu 2013 je dosegla 60 % potrebne energije za delovanje peči, ostalih 40 % predstavlja petrolkoks, ki je stranski produkt rafinerije nafte in je eno najbolj umazanih fosilnih goriv, kar je prav tako sporno. Sploh zdaj, ko se borimo proti podnebnim spremembam in seveda vemo, kaj pomenijo fosilna goriva. Problem sosežigalnic odpadkov v Sloveniji je, da so količine strupenih snovi, ki jih lahko izpustijo v zrak, nesorazmerno večje, kot to velja za klasične sežigalnice odpadkov. To je ta ključni problem. In ta ključni problem bi mi radi odpravili. Zato naš amandma, ki naj bi razrešil to situacijo. S tem amandmajem želimo preprečiti, da bi vlada lahko določila višje mejne vrednosti emisij snovi v zrak iz naprav za sosežig odpadkov kot za emisije snovi v zrak iz sežigalnic odpadkov. To je ta ključni namen in jaz vas resnično prosim za posluh, ker v končni fazi gre za naše ljudi, za lokalno prebivalstvo, ki tam resnično trpi zaradi tega onesnaževanja. Zelo konkretno sem vam navedla, za kakšnimi boleznimi zbolevajo. To ni neka nedolžna stvar. To so zelo zelo resne stvari. Tako da jaz apeliram na vas, na posluh, da naredimo ta zakon izjemno dober. Saj bo imel še kakšne druge tudi pomanjkljivosti, ampak pustimo jih zdaj ob strani. Ne pomanjkljivosti, ampak stvari, ki manjkajo, ki sem jih že zadnjič omenjala, pa jih danes ne bom, ker govorimo konkretno o teh amandmajih. Ta zakon bil lahko bil pravzaprav precej dober, če boste upoštevali tudi stvari, ki so pa res življenjskega pomena. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz v nasprotju s kolegico mislim, da ta zakon z nobenim amandmajem ne more biti boljši. V Mladini je gospod Dušan Pichler, dolgoletni zaposleni na MOP, opisal, pa vam ne bom sploh obnavljala, ker je pismo dostopno vsem, v katerem navaja vse te napake, ki jih je nemalo. In zadnji stavek je: »Navajanje številnih drugih napak, pomanjkljivosti in nekonsistentnosti predlaganega zakona na tem mestu ni mogoče. Dvomim pa, da jih je mogoče z amandmaji odpraviti.« Zakaj? Zato ker je minister prvo, kar je naredil, je dovolil popolno diskreditacijo Ministrstva za okolje in prostor, vseh zaposlenih. Prišli smo do tega, da se je piramida tako zožila, da potrebujemo enega ministra in enega zunanjega izvajalca, ki potem preko nekih bogatih pogodb dela zakonodajo. Ko ugotovi, da je 150 amandmajev, se umakne, kljub temu da v pogodbi piše, da je njegovo delo tudi pravna podpora pri sprejemanju ZVO-2 v zakonodajnem postopku, se pravi znotraj Vlade in znotraj Državnega zbora. Takrat se potem pusti, opravi se delo, pokasira se denar in tako počnejo zunanji izvajalci. Potem z nekimi aneksi iz državnega proračuna dobivajo dodatne pogodbe − ne bom sploh o številkah, ki sem jih že nekajkrat omenjala − kar je popolnoma nedopustno. Čemu imamo potem ministrstva in vso infrastrukturo na teh ministrstvih, če je dovolj, da minister angažira svojega prijatelja, ki mu potem lobisti dajo navodila, kako početi. Če se premaknem od tega pisma gospoda Pichlerja k nekaterim pripombam. Jaz nasprotujem, da zunanji izvajalci delajo zakonodajo. Čemu imamo potem sploh potrebo po teh ogromnih mastodontih, ki jih vzdržujemo? Ta zakon je pomanjkljiv in je tudi slab. Zato smo tudi videli obsežno mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je navedla vrsto pravnosistemskih pomanjkljivosti in celo ustavnopravnih vprašljivih rešitev. Potem smo se tukaj soočali z borbo z amandmaji. Zakon ima čez 150 amandmajev in bi bilo boljše, če bi gospod vrnil denar in bi napisali nov zakon, ki bi bil konsistenten. Cel kup zadev predlagani zakon sploh ne rešuje in jih ne naslavlja oziroma jih naslavlja zelo površno, kot so stečaj, stara bremena, združevanje postopkov in tako naprej. Številni amandmaji, kot sem prej omenila, so bili sprejeti na tem odboru in jih je bilo čez 150, kar pomeni, da je bil spremenjen skoraj vsak drugi člen tega predlaganega zakona. Zato imamo zdaj tukaj tveganja za dejansko usklajenost samega zakona in se postavlja pod vprašaj njegova izvedljivost. Dopolnjeni predlog ZVO-2 vsebuje še vrsto napačnih in problematičnih rešitev, pa jih ne bom naštevala, ker jih je dejansko veliko. Nekateri členi so nesistemski, neusklajeni z Zakonom o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, izrazi niso zapisani v abecednem zaporedju, in to otežuje branje in s tem tudi uporabo zakona. Ko odpremo zakon, imamo vedno obrazložitev, zakaj so potrebe tega zakona in potem greš taksativno, da je zakon pregleden. Glede ravnanja z odpadki moram opozoriti na neposredno kršitev evropske zakonodaje na področju ravnanja z odpadki in tudi na nesistemsko ureditev ravnanja z rudarskimi odpadki v 22. členu. Ne bom vsega naštevala, tega je res veliko. Moje osebno mnenje je, da bi bilo treba zakon napisati na novo. Določbe 65. člena bi bilo treba temeljito pregledati s stališča postopkov insolventne zakonodaje, tudi glede finančne odgovornosti poslovodstva in organa nadzora gospodarske družbe, ki je mogoče zašla v stečaj. Presoja vplivov na okolje je v delih v nasprotju z direktivo, ki določa, da se postopki izvedejo za tiste javne in zasebne projekte, ki bi verjetno pomembno, poudarjam, pomembno vplivali na okolje, ne pa, kjer je pričakovati pomembno škodljive vplive na okolje. Izjema, ki je določena v petem odstavku 116. člena glede direktive, sploh ni dopustna. Glede okoljske škode − za njeno vključitev v zakon bi potrebovali res poglobljeno analizo ureditev v državah članicah. Zakon ima ponavadi tudi primerjavo, kako je v drugih državah članicah Evropske unije. Potrebovali bi to analizo ureditve, ko so se za kaj takega odločili v trgu zavarovanj v Evropski uniji, o možnosti pridobitve takšnega zavarovanja v Republiki Sloveniji in podobno. Da ne naštevam vsega, kar sem tukaj našla, posledica uveljavljene ureditve bo, da se bo morala vsaka pravna ali fizična oseba, ki izvaja katero od dejavnosti iz drugega odstavka tega člena, obvezno zavarovati. Takšnih subjektov pa je verjetno več tisoč, ki bi potrebovali takšno zavarovanje. Predlagatelj tudi ni opravil analize stanja, v kateri bi ugotovil, kdo vse bi moral to storiti. Prav tako ni jasno, kako, na kakšen način bodo slovenske zavarovalnice izvajale takšno ureditev, ali imajo razvite zavarovalniške produkte za preprečevanje in sanacijo okoljske škode. Nič manj problematična ni določitev višine obveznega zavarovanja, ki je odvisna od letnega prihodka ne pa od tveganja, ki ga posamezni subjekt nosi glede na dejavnost, na okolje. Se pravi, če veliko zaslužiš, plačaš več kot tisti, ki onesnažuje več. Ni nobene logike. Tukaj je opredelitev okoljske škode v nasprotju z opredelitvami v direktivi. Kar pa me vedno znova preseneti pri ministru Vizjaku, je, da pridemo do vode. Mislim, da je zelo žejen po tej naši vodi in je zmešnjava še bolj očitna. Ali ja ta zmešnjava sedaj namerna ali ne, jaz ne bom sodila. Ampak če pridemo do oskrbe prebivalstva s pitno vodo, to je 1. točka prvega odstavka 233. člena zakona, po vsebini ni javna služba varstva okolja, saj ta z varstvom okolja res nima nobene zveze.
Spoštovana gospa poslanka, se opravičujem, da sem vam posegel v besedo, vendar res pri prvem amandmaju vedno dopuščamo malo širšo razpravo. Ampak amandma, o katerem teče razprava, govori o emisijah in ne o vodi. Vljudno prosim, da se malo usmerite v to vsebino. Hvala lepa. Postopkovno? Izvolite, Nataša Sukič.
Spoštovani, če nam lahko malo časa vrnete nazaj, ker medtem ko ste govorili, nam je šel čas, ki ga bomo potrebovali še pri naslednjem amandmaju tudi za obrazložitev. Hvala.
Vaš predlog bom upošteval. Prosim, da vrnete čas.
Ali lahko samo zaključim razpravo, prosim?
Izvolite.
Pač malo širše razpravljam in sem se dotaknila vode, ker se mi zdi to zelo pomembno. Očitno poskuša ta zakon urejati tudi probleme, povezane z ustavno določbo glede pravice do pitne vode. In to mi boste že dovolili, ker se mi zdi zelo zelo pomembno. Oskrba prebivalstva v pitno vodo neposredno in neprofitno, kako naj se to ureja, pomeni, v okviru občinske uprave naj vsaka občina ustanovi nek svoj obrat. Te predlagane rešitve so nenavadne, neprimerne, neizvedljive. Po prehodnih določbah sploh ni urejen prehod na nov sistem oskrbe prebivalstva s pitno vodo. Skratka, glede na naše amandmaje o sežigalnicah, naj pridem nazaj, odpadki so zelo profitabilna reč pa tudi zelo nevarna reč. Tukaj se bom jaz navezala, ker je kolegica o sosežigalnicah odpadkov že veliko govorila, tudi na bioplinarno. Jaz v tem zakonu nikjer ne vidim reševanja tako hude okolijske škode, kot so odpadki bioplinarne, ki jih potem izpuščajo v podtalnico kot gnojilo in se ogroža življenje in zdravje ljudi. Da ne rečem, da smo tukaj imeli že sejo Odbora za okolje in smo naslavljali endemit črno človeško ribico, ki izumira ravno zaradi takšnih praks. Se pravi, vse, kar izpuščamo v zrak, v okolje ali podtalnico, posledično prej ali slej pride v človeški organizem in ima hude posledice za zdravje ljudi. Zato je tako zelo pomembno, da smo maksimalno skrbni pri takšnem zakonu. Hvala.
Hvala tudi vam. Strokovno službo prosim, da doda čas, ki smo jim ga vzeli, da ne bodo prikrajšani. 30 sekund bomo dali. Besedo ima predstavnik Vlade, minister mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Spoštovani, podpredsednik, hvala lepa. Prav zanimivo je bilo poslušati obe poslanki iste poslanske skupine. Jaz sem zelo vesel, gospa Sukič, za vaše stališče glede zakona nasploh in poziva tudi k sprejetju tega amandmaja, čeprav moram povedati, da gre za strokovno vprašanje in prav nič politično. Mejne vrednosti emisij se namreč določajo v skladu s tehnologijami za naprave, v skladu z najboljšimi možnimi praksami. Tu se Slovenija zgleduje po najrazvitejših državah Evropske unije, zlasti po Nemčiji. Naše gospodarstvo mora konkurirati na evropskem trgu, tudi svetovnem trgu, in prav je, da smo, kar se tiče mejnih vrednosti, ko govorimo o emisijah v okolje, ob boku tistim najrazvitejšim državam Evropske unije, kar Nemčija gotovo je. Zato je zelo težko politično določati v zakonu mejne vrednosti. To je prepuščeno podzakonskim aktom, ker se tudi nenazadnje te mejne vrednosti spreminjajo in izboljšujejo v korist okolja in zdravja ljudi. Danes je lahko za en parameter ena mejna vrednost, če pa pride do nekih boljših praks, tehnologij, smernic, je lahko jutri višja. Lahko bodo v nekem trenutku izenačitve tudi problematične, ker bodo lahko veljale strožje smernice za sosežigalnice, kot veljajo za sežigalnice, ker to je že danes temu tako. Na vrsti parametrov veljajo za sosežigalnice strožje mejne vrednosti kot za sežigalnice. Na primer pri težkih kovinah, ki so, recimo, izredno problematične, so sedaj že bistveno strožje. Zato bi vas res prosil, da prepustimo določitev teh mejnih vrednosti stroki, da s političnimi odstavki v člen ne določamo te izenačitve, ker mislim, da s tem ne bomo nič koristili okolju in zdravju ter življenju ljudi, narave in okolja, temveč bomo naredili lahko eno nepotrebno birokratsko breme. Jaz še enkrat podčrtujem, da je to strokovno vprašanje. To je vprašanje tehnične stroke, vprašanje zdravstvene stroke in tudi vprašanje drugih strok, ki se s tem ukvarjajo, ker gre za zelo interdisciplinarno področje. Moram vas popraviti, parlament ni naložil vladi, da izenači te standarde, ampak je naložil, da vlada to prouči. V ta namen je bila ustanovljena delovna skupina, ki je imela dve podskupini: eno podskupino za tehnična vprašanja in drugo podskupino za zdravstveni vidik izenačitve. Podskupina za tehnična vprašanja je zaključila svoje delo in ni podprla te predlagane izenačitve, ker, kot sem povedal, gre za strokovno vprašanje, tudi nenazadnje za dinamičen proces, ki gre v smislu varovanja okolja. To se pravi, standardi se zaostrujejo glede na spoznanja stroke za določene naprave in v določenem obsegu. Jaz bi sledil temu, kar tudi druge države delajo na tem področju, zato ne podpiramo tega amandmaja v smislu kar a priori izenačitve, ne glede na parameter, o katerem govorimo. Morebiti še to, če se parametri zaostrijo, mora tak subjekt, ki upravlja s to napravo, prilagoditi ravnanje v določenem obdobju in po uradni dolžnosti mu naložimo spremembo OVD, da se prilagodi novim mejnim vrednostim. To je strokoven dinamičen proces, ki gre vedno v smeri izboljšave standardov in varstva okolja. V celoti vam pritrjujem, da so bili ljudje v okolici Anhovega v preteklosti izpostavljeni res velikim bremenom zaradi uporabe azbesta in da je zdravstveno stanje porazno prav zaradi tega. Govoriti in delati neke korelacije med obstoječim pravnim subjektom, ki deluje in za svojo proizvodnjo uporablja tudi sežig nenevarnih odpadkov, z zdravstvenim stanjem, nima nobene strokovne podlage. Nobene podlage. Je pa res, da plačujejo ljudje s svojim zdravjem danes bremena iz preteklosti, ko se je tam predeloval azbest, in to je povzročilo v daljšem časovnem obdobju res hude negativne posledice. Prav je, da smo azbest prepovedali že zelo davno nazaj, pred nekaj desetletji, in prav je, da ga izkoreninimo iz uporabe, kjer še obstaja. Ampak, še enkrat, meni se ne zdi v redu, da izpostavljamo in kažemo s prstom na delujoči objekt v tej dolini, ki po moji oceni, pa tudi po oceni vseh meritev, ki se tam izvajajo, ni koreliran z zdravstvenim stanjem, ki ga izpostavljate in ga tudi pravzaprav večkrat izpostavljajo zdravniki. Storili bomo vse, da bomo spremljali izpuste, nenazadnje to delamo tudi z mobilnimi merilnimi laboratoriji in napravami. Kolikor vem, tudi občina to počne. Prav je, da se permanentno spremljajo emisije iz tega objekta in emisije v okolju in da naredimo vse, da ljudje niso izpostavljeni kakršnemukoli čezmernemu onesnaževanju danes, ker so pretrpeli že dovolj. Kar tako, z nekim odstavkom v členu, ki se začne »ne glede na določbe tega člena [[…]]», ta odstavek bi lahko šel potemtakem v katerikoli člen, ker ne glede na določbe tega člena pa naprej nekaj urejamo, kajne. Spoštovana poslanka, jaz spoštujem vaš pozitiven namen in željo, želim pa povedati, da se takšne določbe urejajo s tehničnimi, strokovnimi predpisi in ne z zakonom.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da je interes, zato prosim za prijave. Besedo ima Primož Siter.
Hvala lepa za besedo. Sem bil skoraj prepričan, da se nas je več prijavilo. Govorimo o zelo pomembnem okoljskem vprašanju, torej sežigu oziroma sosežigu odpadkov. Mislim, da je na začetku treba razjasniti, kaj je sploh ključni problem, ki ga tudi s tem amandmajem, o katerem govorimo, v Poslanski skupini Levica želimo nasloviti in odpraviti. Ko govorimo o sežigu odpadkov, se ta odvija v Sloveniji na dva načina: lahko v sežigalnicah odpadkov, ki so primarno postavljene, narejene in formirane v ta namen, in v sosežigalnicah, ki sicer počnejo nekaj drugega, ampak zraven tudi sežigajo odpadke, bodisi ker se splača bodisi ker so odpadki energent za neko drugo dejavnost. Kakšen vpliv pa ima sežiganje odpadkov v obeh oziroma kakšen vpliv dovoljujejo te mejne vrednosti, tu so pa stvari zastavljene drugače. Pri sežigalnicah, pri tistih, ki počnejo sežig, samo in izključno sežig, je mejna vrednost tistega, kar lahko spustijo v zrak, bistveno nižja kot v obratih, ki odpadke sosežigajo oziroma jih sežigajo kot stransko dejavnost nečesa drugega. Pomeni, da počnejo isto stvar, ampak v zrak lahko spustijo eni več, drugi manj, oprostite izrazu, svinjarije. Kar poskušamo v Poslanski skupini Levica z amandmajem storiti, je, da se odpravi ta neenakost, še posebej pri sosežigu, kjer jim je dovoljeno, po domače povedano, več, da se bolj regulira. Jaz se ne strinjam, minister, z vami, da je tu treba še stroki dati glas, ker v glavnem govorimo o Anhovem − saj vemo, v Trbovljah smo ta problem razmeroma že odpravili, drugega takega večjega problema ob Anhovem ni. Ampak stroka se je tu že oglasila. Pred enim letom je slovensko javnost nagovorilo, mislim da, 314 – ali neka nora številka – zdravnikov, ki so rekli: »Katastrofalna zdravstvena situacija prebivalk in prebivalcev v Anhovem je neposredno povezana s tem, da se tam izvaja sosežig nevarnih odpadkov.« In to niso kar neki zdravniki, ki so ne vem od kod prišli. Govorimo o zdravnikih z Oddelka za pljučne bolezni v UKC pa o Centru za klinično toksikologijo in farmakologijo pa o Pediatrični kliniki UKC Ljubljana pa v Desklah lokalni zdravniki pa predstojnica Kliničnega inštituta za medicino dela, prometa in športa dr. Metoda Dodič Fikfak pa NIJZ in tako naprej. 314 tako rekoč z najbolj vrhnjega roba slovenske zdravstvene stroke se je tukaj oglasilo. Vprašanje je zelo pomembno, verjemite mi, če ne drugače, zato ker prihajam iz Trbovelj in ta problem ni star eno leto. To je problem, ki se vleče. Problem sosežiga in emisij je problem, ki se vleče desetletja. V Trbovljah in v Zasavju smo se proti takšnemu onesnaževalcu borili debelih petnajst let kot aktivisti, da smo prišli do nekega vsaj približnega uspeha. Tovrsten vpliv na okolje, spoštovane kolegice in kolegi, ni samo okoljski. Ni samo, »ojoj, imamo malo slabši zrak, pa malo manj zelenja«. In ni samo zdravstveni. Mi govorimo o celostnem negativnem vplivu na regijo. Posledično, okej, okolje in zdravje, ki sta tukaj najbolj pomembna. Kaj pa gospodarstvo in v dolini Soče recimo še posebej turizem? Stvar potegne celo verigo za sabo, ni enoznačna. Tukaj enostavno črno na belem lahko vidimo samo pingpong med interesi: ali interes zdravja ljudi in okolja ali pa interes podjetij, ki se s sosežigom ukvarjajo, v največjih primerih multinacionalk, ki pa tradicionalno pred zdravje okolja in ljudi postavljajo svoj dobiček. To je ta odločitev, ki jo danes sprejemamo: ali pustimo mejne vrednosti, kot so, ali pa jih poskusimo z amandmajem, ki ga v Poslanski skupini Levica predlagamo, omejiti.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik Vlade. Minister, izvolite.
Imam morebiti eno pojasnilo, da bo stvar jasna. Veste, emisije v primeru sosežigalnice, v tem primer cementarne, so za določene parametre, ne zaradi sosežiga, ampak zaradi cementarne kot take, ker izhaja iz njihove tehnologije proizvodnja cementa. Ko vi govorite izenačitev, če recimo Salonit Anhovo ne bo več kuril nenevarnih odpadkov, bodo njegove mejne vrednosti še vedno visoke, ker izhajajo iz tehnologije te konkretne proizvodnje. Če razumete, kar ste na začetku povedali, da imamo sežigalnico in sosežigalnico in zdaj imamo za eno večjo kot za drugo. Ne, ni res. Mi imamo to večjo zaradi tega, ker se odvija tam neka druga tehnologija, ki je povezana s proizvodnjo cementa. Pri bistveno višjih temperaturah in za veliko število parametrov so mejne vrednosti za sosežigalnice nižje zaradi tehnologije, ker je izgorevanje pri bistveno višji temperaturi kot pa pri navadnih sežigalnicah. Zato so zgolj nekateri parametri pri sosežigalnici, v tem primeru cementarni, ki pa izvirajo tudi iz primarnega energenta, ne odpadkov, drugačni. Torej v vsakem primeru ne primerjamo isto in zato tudi ne moremo izenačevati mejnih vrednosti. To je stvar stroke in konkretnega primera, zato je v uredbi in tudi v teh tako imenovanih BAT smernicah oziroma Best Available Technology smernicah navedeno za vsako napravo oziroma za vsak tip posebej, ker to izvira iz tehnologije, in to je res strokovno vprašanje, povezano z izgorevanjem, povezano s samo tehnologijo. Prosim vas, res ni prostor, da to dajemo v zakon. Ampak vedno do zdaj smo to urejali s podzakonskimi akti in menim, da je to edino pravilno, ker se laže tudi prilagajamo in dvigujemo standard varstva okolja kot da za vsako spremembo potem popravljamo in dopolnjujemo zakon.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da je interes. Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice poslanke in poslanci! Dovolite tudi meni, da na začetku malo širše razpravljam pri tej prvi točki in se ne bom omejil zgolj na amandma. Zdravo in čisto okolje je programska prioriteta stranke SAB in nam se zdi zelo pomembno, da je pri nastajanju tega zakona sodelovala civilna družba in da je prišlo tudi do dogovora s civilno družbo, kar so povedali tudi ti predstavniki v Državnem zboru. Mi se moramo zavedati, da imamo samo eno okolje in da je zdravo in čisto okolje naša geostrateška prednost. Ta zakon naslavlja številna področja, je zelo kompleksen, vsebinsko zahteven, nam pa se zdi v tem zakonu pomembno področje reševanja odpadkov. V tej luči se nam zdi zelo pomembno, da se končno naslavljajo težave neprevzetih komunalnih odpadkov in da se vzpostavlja enotna javna služba, ki bo nad tem bdela in da se vpeljuje kavcijski sistem ravnanja s to embalažo. Mi se moramo zavedati, da so tveganja v okolju različna, da gre za kompleksno težavo in da ta zakon v tej svoji materiji, ki je tu pred nami, naslavlja določene izzive, ki so v Sloveniji prisotni že vrsto let in se v tem smislu niso reševali. V tem smislu je ravnanje z odpadki ena od ključnih zadev. Če vemo, da v državah, kjer imajo vpeljan kavcijski sistem, količino odpadkov povratne embalaže zmanjšajo za kar 90 %, se nam ta zadeva zdi zelo pomembna in je v bistvu skladna z vsemi našimi prizadevanji. Spomnimo se, na pobudo stranke SAB, smo sprejeli zakon, ki prepoveduje dajanje na trg nekaterih najbolj pogosto uporabljenih izdelkov za enkratno uporabo iz plastike. Mednje sodijo plastični lončki, vsebniki, embalaža za shranjevanje hrane in podobno, tudi slamice. To je za nas zelo pomembno, saj se zavedamo, da plastika skozi vodni krog in tudi prehransko verigo prehaja v človeka. Bila je opažena tudi v posteljici zarodka, zato se nam to zdi zelo pomembno in tudi zelo dobra in kvalitetna rešitev. Druga pomembna rešitev, ki se nam zdi pomembna in za katero smo mi dali tudi amandma in je bila v eni drugi obliki sprejeta, je vpeljava kavcijskega sistema. Določen je rok, kdaj se bo kavcijski sistem ravnanja z embalažo vpeljal. To se nam zdi tudi v tej luči zelo zelo pomembno. Tretja zadeva, ki se nam v tej luči zdi pomembna, pa je, da se ravnanje z odpadki izvaja prek javne neprofitne službe. To mora biti neprofitna organizacija in temu cilju ta zakon sledi. Res je, ta zakon je bil amandmiran, v tem smislu so členi kompleksni, ampak zavedati se moramo, da gre v bistvu za odpadke in te surovine, ki jih ta zakon naslavlja, in se nam zdi zelo pomemben, ker sledi našim ciljem, vključno za doseganje okoljskih ciljev. Vemo, da surovin zmanjkuje, še posebej v luči vojne, ki se sedaj dogaja. Tlakovanje poti razvoju krožnemu gospodarstvu je za nas ena zelo pomembna prioriteta. Ta zakon v tej luči naslavlja zmanjšanje nastajanja odpadkov in ga seveda tudi pozdravljamo. Poudarjamo, da mu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 22. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 24. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 25. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 59. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno ter amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 84. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 106. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 112. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 113. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 126. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 130. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 183. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da je interes. Prosim za prijavo. Prijava poteka. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Najlepša hvala. Saj bom čisto kratka. Za kaj gre pri tem našem amandmaju? Dejstvo je, da Slovenija mora začeti opuščati okolju škodljive subvencije. V okviru OECD se je država zavezala, da bo subvencije za fosilna goriva odpravila do leta 2020. Opuščanje škodljivih subvencij pa je kot ukrep vključeno tudi v celoviti Nacionalni energetski in podnebni načrt Republike Slovenije, ki je bil sprejet v začetku leta 2020. Kot izhaja iz Podnebnega ogledala za leto 2020, ki spremlja napredek Slovenije pri doseganju ciljev zmanjševanja emisij, so okolju škodljive subvencije problematične tudi zaradi vpliva na stroške doseganja podnebnih ciljev. Ukrepi, ki so nasprotju s cilji zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, pomembno vplivajo na javnofinančne odhodke zlasti dolgoročno, saj se povečuje škoda, ki nastane kot posledica podnebnih sprememb in bo pretežno bremenila proračun in oziroma bo zmanjšala prilive vanj. Zaradi spodbud, ki so v nasprotju s cilji zmanjševanje misij toplogrednih plinov, so potrebni dodatni ukrepi, ki so praviloma dražji − tako je tam zapisano. Spodbude, ki so v nasprotju z okoljskimi cilji so tudi zelo napačen razvojni signal industriji, saj že na srednji rok spodbujajo prepočasno prilagajanje podnebnim spremembam in s tem v prihodnosti, ko je treba misije zniževati bistveno bolj kot danes, obsojajo v bistvu na propad zaradi nekonkurenčnosti z industrijo, ki se prilagaja. Časa nam zmanjkuje. Vemo, da podnebni zlom je pred vrati. Ta prelomnica naj bi bila tam nekje leta 2030. In spodbujati industrijo, da se prepočasi prilagaja tem podnebnim sprememb, je napačen signal. Zato uvajanje nove, okolju škodljive, subvencije, ki je predvidena v tem zakonu, je sporno zlasti v luči zadnjega letnega poročila IPCC, ki daje vladam zelo jasno sporočilo, vsem vladam, ne samo naši, da je treba za preprečitev podnebnega kaosa nujno takoj pristopiti k radikalnim spremembam na vseh področjih kot tudi predvidenih novih ukrepih EU oziroma k uvedbi nove sheme ETS za področje prometa in stavb, ki bo prinesla potrošnikom dodatne stroške za ogrevanje, hlajenje stavb in za mobilnost. V tem smislu uvajanje nove spodbude tudi ni skladno z načeli pravičnega prehoda. Mi moramo stremeti k pravičnemu prehodu in tudi tukaj prihaja do neskladja s temi načeli. Na eni strani se namreč največjim onesnaževalcem dajejo dodatne spodbude za kar najbolj nemoteno poslovanje po starem, prebivalstvu pa se napovedujejo dodatne cenovne obremenitve zaradi nujnosti zniževanje emisij toplogrednih plinov. Vidimo sedaj to diskrepanco, zato je treba možnost kritja posrednih stroškov zaradi stroškov emisij toplogrednih plinov iz tega zakona črtati. In to je bistvo našega amandmaja. Jaz prosim za razumevanje, da se res čim bolj kvalitetno približamo s tem zakonom nekim skupnim ciljem, navsezadnje evropskim ciljem, ne samo našim ali pa globalnim ciljem, lahko rečem. Trenutek je tak, da kliče k ukrepanju in se ne moremo več sprenevedati ali nekako po ovinkih prihajati do tja. Treba je najti čim krajšo pot, da pridemo do teh začrtanih ciljev, ne pa čim daljšo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima predstavnik Vlade. Minister mag. Andrej Vizjak, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovana poslanka z vami se v celoti strinjam. Tudi jaz osebno sem proti okolju škodljivim subvencijam, zlasti subvencijam največjem onesnaževalcem, ki bi jih pravzaprav te subvencije odvrnile od prilagajanja podnebnim spremembam. Tudi jaz sem odločno proti. Ampak ta člen in vaši amandmaji nimajo nobene zveze s tem. Vam bom obrazložil, zakaj. Mi imamo že zdaj možen ukrep kritja posrednih stroškov. O tem govorim, ne o subvenciji. To že sedanji zakon predvideva. S sedanjim zakonom o varstvu okolja to omejujemo na 25 % prihodkov podnebnega sklada in določamo namenskost tem sredstvom, kar do sedaj ni bilo. Skratka, mi dopuščamo kritje posrednih stroškov, omejujemo to sedaj na 25 %, kar je novo, in določamo namenskost tega denarja. Kaj pa so posredni stroški in kaj pomeni kritje posrednih stroškov? Določena energetsko intenzivna podjetja, kot so na primer Talum, Impol, Slovenska industrija jekla v svoji proizvodnji porabijo veliko električne energije, ker pač je taka proizvodnja. Predelava aluminija brez električne energije se ne da pa tudi jeklarna ne more funkcionirati brez električne energije. Ker ta podjetja potrebujejo veliko električne energije in ker je proizvodnja električne energije podvržena tudi obremenitvi s CO2 kuponi, ki jo, mimogrede, tretje države ne poznajo, recimo, ena proizvodnja aluminija na Kitajskem, v Indiji, v Srbiji ali jekla ali česarkoli drugega ne pozna obremenitve elektrike s CO2 kuponi, zato da mi naredimo konkurenčen položaj teh podjetij na svetovnem in slovenskem evropskem trgu, omogočamo tem podjetjem, da dobijo povrnjeno to, kar so plačali za CO2 kupone za elektriko, če razumemo. To je kritje posrednih stroškov. To ni nobena subvencija. To je kritje tistih stroškov, ki jih njihovi globalni konkurenti nimajo. To je pa Evropska unija naredila zato, da ta industrija ne zbeži v tretje države, kjer ne bo podvržena CO2 kuponom, okolje bo pa enako obremenjeno. In kaj smo naredili? Izgubili smo del industrije, okolje bo enako obremenjeno. In da do tega ne pride, Evropska unija dopušča tako imenovano kritje posrednih stroškov, in tudi mi, da nam ne propade še del pomembne industrije v naši državi. Ampak kaj delamo s tem zakonom? S tem zakonom omejujemo denar, ki ga lahko ta podjetja dobijo za kritje posrednih stroškov, in uvajamo namenskost. Ta sredstva so, to je v šestem odstavku, katerega črtanje predlagate, ta sredstva so namenjena za neposredne oziroma posredne naložbe za zmanjšanje procesnih emisij toplogrednih plinov ter ostalih emisij onesnaževal, energetsko učinkovitost oziroma energetsko samooskrbo. Poraba namenskih sredstev se spremlja za celotno obdobje veljavnosti sheme, podrobneje se določi to v podzakonskem aktu. Ta sredstva, ki pravzaprav so namenska, so namenjena prav temu, čemur vi pravite, da niso. So namenjena, in to piše v šestem odstavku. Jaz vas prosim, da razumete, da slovensko gospodarstvo se mora prilagoditi podnebnim spremembam oziroma tem visokim standardom varstva okolja, in to ne na način, da jih danes zapremo. Mi jim moramo dati čas in denar, da se prilagodijo, da ohranijo delovna mesta, da ohranijo bruto domač proizvod in financiranje podsistemov in da postanejo trajnostna oziroma okolju prijazna. To je namen teh določb. Jaz vas prosim, da ne vztrajate pri črtanju tega.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 224. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Ker je amandma poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije in Konkretno k 243. členu vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 307. členu, bomo o amandmajih razpravljali skupaj. V razpravo dajem 243. in 307. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 246. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 247. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 259. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 260. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 262. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 264. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 265. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Ker je amandma poslanskih skupin LMŠ, SD in nepovezanih poslancev k 274. členu vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 275. in 312. členu, bomo o amandmajih k tem členom razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 274, 275. in 212. člen ter amandmaje poslanskih skupin LMŠ, SD in nepovezanih poslancev in dva amandmaja poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 277. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 297. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 302. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi in Konkretno. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali jutri, 16. marca 2022, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 30. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa.