Dobro jutro, dober dan! Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci! Pričenjamo z nadaljevanjem 24. seje Državnega zbora. Obveščam vas, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Bogdan Barovič, Roberto Battelli, Franc Kangler in Bojan Kontič. Na podlagi sprejetega dnevnega reda prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - IN SICER NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DRŽAVNEM TOŽILSTVU, OBRAVNAVA POTEKA PO NUJNEM POSTOPKU. Za to točko imamo predvidenih 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev. Minister za pravosodje dr. Lovro Šturm, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani Državni zbor. Današnje spremembe Zakona o državnem tožilstvu so po mnenju Vlade potrebne zato, da bo omogočeno učinkovito in neodvisno oziroma nepristransko odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so pripadniki ali pa uradne osebe policije, vojaške policije, obveščevalno-varnostne službe ali so napotene na misijo v tujini. Veljavni Zakon o kazenskem postopku namreč v zvezi z vsemi kaznivimi dejanji, ne glede na status osumljenca, določa, da je za odkrivanje osumljencev in zbiranje informacij v predkazenskem postopku pristojna policija, za pregon storilcev in s tem v zvezi tudi usmerjanje predkazenskega postopka pa državno tožilstvo. Zato se lahko na primer pojavi določen dvom v nepristranskost policije ob izvajanju pooblastil v zvezi z osumljenci, ki so pripadniki te iste policije. Predlagana je ureditev za primere, ko so osumljenci v kaznivih dejanjih pripadniki policije, vojaške policije, obveščevalno-varnostne službe ali so napoteni na misijo v tujini. Pristojnost za odkrivanje in pregon bo namreč prenesena na policiste in državne tožilce, ki bodo dodeljeni v nov specializirani oddelek skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri Vrhovnem državnem tožilstvu. V predlogu novele Zakona o državnem tožilstvu se tako organizacijsko ureja področje centraliziranega policijskega preiskovanja kaznivih dejanj omenjenih oseb. Tako bo znotraj specializiranega oddelka na Vrhovnem državnem tožilstvu tudi določeno število dodeljenih policistov oziroma drugih oseb s policijskimi pooblastili. Navedene dodeljene policiste bodo centralizirano neposredno usmerjali državni tožilci iz navedenega oddelka za namene odkrivanja kaznivih dejanj navedenih uradnih oseb, o katerih smo govorili, tako kot po veljavnih odločbah Zakona o kazenskem postopku že usmerjajo policijo. Če bi me vprašali, kateri so poglavitni razlogi za takšno predlagano zakonsko rešitev, naj opozorim na prvem mestu na dve pomembni sodni odločbi. Prva je odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz julija 2006, ki opozarja, da je treba v tem pogledu omogočiti neodvisen sistem organizacije in postopkov pri preiskovanju kaznivih dejanj, ki jih storijo s strani policije. Druga pomembna sodna odločba pa je odločba Evropskega sodišča za človekove pravice v zadevi Matko proti Sloveniji, ki je bila odločena meseca novembra prav tako lanskega leta. Izrecno ta odločba tudi izpostavlja, podobno kot tudi odločba Ustavnega sodišča, da je treba četrti odstavek 15. člena Ustave Republike Slovenije razumeti tako, da vključuje tudi pravico do neodvisne oziroma nepristranske preiskave okoliščin dogodka, v katerem naj bi bila oseba podvržena mučenju ali nečloveškemu ali ponižujočemu ravnanju s strani policije. Namen zakona je zagotoviti, da bo odkrivanje storilcev in kaznivih dejanj ter pregona storilcev kaznivih dejanj čim bolj učinkovito z vidika učinkovitega preiskovanja, zlasti kršitev človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Na drugi strani pa tudi povečanje zaupanja javnosti v delo policije in drugih represivnih organov, za katere gre v primerih obeh zakonskih sprememb. Ne nazadnje gre predlagana zakonska sprememba tudi kot prispevek prizadevanja Vlade za odpravljanje korupcije. Hvala lepa.
Minister hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Predsednica odbora gospa Mojca Kucler Dolinar bo podala poročilo. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Lep pozdrav ministru za pravosodje, predstavnikom ministrstva, kolegicam in kolegom! Odbor Državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu obravnaval na 30. nujni seji dne 17. januarja, Kolegij predsednika Državnega zbora je namreč na svoji 84. seji sklenil, da se postopek obravnava kot nujni postopek. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da je bistveni razlog za pripravo tega predloga odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je bila v konkretnem primeru v zvezi s sodno odločbo ugotovljena kršitev pravice do učinkovitega varstva pravice iz četrtega odstavka 15. člena Ustave Republike Slovenije in v zvezi s 13. členom Evropske konvencije o človekovih pravicah, ker v konkretni zadevi, hišne preiskave in smrti osumljenca, ni prišlo do sodne presoje delovanja policistov. V nadaljevanju je še podal natančnejšo obrazložitev razloga, zaradi katerega so predlagali spremembo zakonov. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je dejal, da je služba proučila oba predloga zakona, tako Zakona o državnem tožilstvu, ki je sedaj v obravnavi, in tudi Zakon o kazenskem postopku, ki ga bomo obravnavali v okviru naslednje točke, z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter podala tudi svoje mnenje. ZPS je tako opozorila na relativno, po njihovem mnenju, omejen obseg upoštevanja obeh navedenih odločitev, predvsem kar se odločitve Ustavnega sodišča kot Evropskega sodišča nanašajo tudi na nujno zagotavljanje učinkovitega dostopa oškodovanca ali njegovih svojcev do postopka preiskave. Nadalje je po mnenju ZPS potrebno gledati na spremembo celoviteje, predvsem za celovito izvršitev omenjenih odločb glede zagotavljanja neodvisne preiskave, potreben tudi širše pravno sistemski pristop in proučitev ureditve tudi nekaterih drugih zakonskih ureditev, konkretno najbolj Zakona o policiji in njegovega 29. člena, ki ureja postopek v primeru nasilnega ravnanja policije. V razpravi o posameznih členih na seji odbora je bilo s strani članic in članov odbora največ pozornosti namenjeno načelnim vprašanjem, ki so razvidna in ki so bila ravnokar navedena že v okviru mnenja Zakonodajno-pravne službe. Izpostavilo se je mnenje glede predloga zakona v zvezi s časovno možnostjo kazenskega pregona uradnih oseb ter vprašanja, zakaj predlog zajema vsa kazniva dejanja. Nadalje je tudi bilo izpostavljeno, ali so zagotovljene vse potrebne pravice v predkazenskism in poznejšem kazenskem postopku, ali oblikovanje predmetnega posebnega oddelka na tožilstvu predstavlja pravi način reševanja omenjene problematike in ali bo predvidena kadrovska in finančna struktura novoustanovljenega oddelka zadostovala za njegovo učinkovito delovanje. Izpostavljeno in poudarjeno pa je bilo tudi mnenje, da policijskega nasilja ne bo mogoče odpraviti in preprečevati samo s spremenjenim načinom preiskovanja, pač pa z izobraževanjem, višjo stopnjo policijske in pravne kulture ter tudi boljšim nadzorom ter omejitvijo neposrednih policijskih pooblastil. Predstavnik predlagatelja je na izpostavljena vprašanja odgovoril in poudaril, da je Vlada našla trenutno najboljšo in najhitrejšo rešitev z namenom čimprejšnje vzpostavitve sistema, ki bi omogočal, da se v čim večji meri izključi dvom v strokovnost in neprestranost odkrivanja kaznivih dejanj in njihovih storilcev iz določenega kroga uradnih oseb represivnih organov. Glede časovne opredelitve možnosti kazenskega pregona je pojasnil, da se nanaša zgolj na kazniva dejanja ali pa sum kaznivih dejanj za čas, ko uradne osebe so tudi dejansko imenovane na te funkcije. Na seji je sodelovala tudi generalna državna tožilca Barbara Brezigar in pojasnila stališče tožilstva ter dejala, da je smer, v kateri gre spremenjen zakon, prava. Kajti do sedaj so se tukaj pojavljale določene pomanjkljivosti, ko so pri preiskovanju sumov zlorab policijskih pooblastil pri tem se morali obračati na policijo samo in so bili tudi vezani na policijska poročila. Odbor je vse člene zakona sprejel.
Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kolega Josip Bajc bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Vsem skupaj lep dan! Obravnavani Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu po mnenju Slovenske ljudske stranke rešuje zelo pomembno in občutljivo problematiko odkrivanja in kaznovanja kaznivih dejanj policistov in drugih represivnih organov v državi. Razlog za pripravo zakona je prav gotovo odločba Ustavnega sodišča in pa judikata Evropskega sodišča za človekove pravice, ki sta se nanašala na nadzor na domnevno neustreznim ravnanjem policije v konkretnih primerih. Zakon tako predlaga uvedbo posebnega oddelka v skupini državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri Vrhovnem državnem tožilstvu, ki bo imel pristojnosti preganjati uradne osebe v represivnih organih, ki so storilci kaznivih dejanj. Poleg tega si bo v sodelovanju s policijo prizadeval za zmanjšanje kršenje pravice posameznikov s strani uradnih oseb represivnih organov. Gre prav gotovo za zelo pomembne cilje obravnavanega zakona. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo ta posebni oddelek pri svojem delu uspešen. O nespoštovanju temeljnih pravic in svoboščin s strani policije je veliko govora posebej v zadnjem času, zato je nujno potrebno hitro in učinkovito izpeljati vse postopke, ki lahko sume na kršitev človekovih pravic potrdijo ali ovržejo. Pričakujemo tudi, da bo posebni oddelek skupine tožilcev za pregon organiziranega kriminala zagotovil učinkovit nadzor nad morebitnimi napakami pri delu represivnih organov in omogočil dovolj visoko stopnjo neodvisnosti tega nadzora. Če se bo posebni oddelek pri svojem delu izkazal kot učinkovit, bo to nedvoumno samo po sebi prispevalo k povečanju zaupanja naših državljanov tako v delu policije kot tudi drugih represivnih organov in prav gotovo na večjo varnost državljanov in države kot take. Uspešno delo in učinkovit nadzor v primerih, ko bo to potrebno, bo tudi zmanjšal razna ugibanja medijev in strokovne javnosti o tem, kdaj policija oziroma represivni organi presežejo svoja pooblastila, ki jih imajo v posameznih materialnih zakonih. Glede na to bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlog zakona podprli.
Hvala. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo podal kolega Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni! Moram reči, da me v prvi vrsti veseli, da je ministrstvo za pravosodje po dolgem dolgem času prišlo z zakonom, pri katerem v obrazložitvi ne najdemo navedbe, da bo sprejem zakona zmanjšal sodne zaostanke na slovenskih sodiščih. Zakon predvideva ustanovitev specializiranega oddelka znotraj skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri Vrhovnem državnem tožilstvu. S tem oddelkom naj bi omogočili učinkovito in nepristransko odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so uradne osebe določenega kroga represivnih organov, predvsem govorimo tukaj o policiji. Vprašanje, ki se pa vseeno zastavlja, ali bodo novosti, ki jih prinaša zakon, ki ga danes sprejemamo, res prinesle večjo varnost posameznika, ko gre za kazniva dejanja oziroma nepravilnosti pri delu policije. Včeraj, mislim, da je bilo včeraj ali predvčerajšnjim, nas je nekdo zelo grobo opozarjal, da moramo upoštevati stroko. Del stroke, roko na srce, tisti, ki ste zakon boljše prebrali in tudi njegova mnenja, opozarja na to, da ne, da ne bo večje varnosti. Kritik pa je že pred sprejemom samega zakona dovolj, da se lahko vprašamo o njegovi verodostojnosti oziroma potrebah. Sklicevati se na neko sodbo Evropskega sodišča in sodbo Ustavnega sodišča - ne ena ne druga ne zahtevata od nas, da spremenimo sistem, ki je bil formalno gledano dokaj dober, dokaj dobro zastavljen, vendar zaradi pomanjkanja volje znotraj ministrstva in predvsem organov pregona ni deloval. Zato se mi zdi govoriti, da moramo nek sistem spreminjati, nek dobro nastavljen sistem spreminjati samo zaradi tega, ker je to - pač, se skrivati za neko sodbo Evropskega sodišča, malo neresno ali zavajajoče. Mogoče bi bilo treba prevetriti nekatere ljudi in nekatera delovanja znotraj posameznih ministrstev. Drugo vprašanje, ki se mi poraja, je, ali se ne bo zdaj, ko uvajamo dva nova državna tožilca in enega namestnika, se pravi tri nove ljudi; prvič širimo krog ljudi, ki imajo nek trajni mandat, neko varstvo pred komerkoli in ti trije ljudje ali dva, na začetku, bi naj obravnavali nekje okrog 500 kaznivih dejanj, kolikor jih je v naši državi ta trenutek na tem področju. Pa me zanima, če je to dovolj velika skupina ljudi, ki bo obvladala relativno veliko število kaznivih dejanj. Ali s tem res rešujemo to težavo s tremi novimi zaposlenimi? Druga stvar o kateri se sprašujem, če bodo dovolj učinkoviti, dovolj temeljiti pri svojem delu. Slišal sem oziroma prebral, da naj bi prihajali tudi mogoče s strani policije, se pravi, vračamo se nekako v sistem, tudi danes je policija preiskovala kazniva dejanja, ki so se zgodila ali pa jih je zakrivil nekdo, ki je prihajal znotraj policije. Ne vem, kaj novega uvajamo. Drugo vprašanje. V katerem delu predlog zakona zagotavlja učinkovit dostop oškodovanca ali njegovih svojcev do postopka preiskave? Tega v zakonu nisem našel. Moram pa reči, da sem se razveselil, da po dolgem času tudi s strani Ministrstva za pravosodje najdemo v predlogu zakona finančne posledice, 325 tisoč 488 evrov ali 78 milijonov slovenskih tolarjev, če obrnem v lepšo valuto. Zanima me tudi, kje so ta sredstva zagotovljena, v katerem delu proračuna oziroma če še niso oziroma še bodo, mi povejte, katero ministrstvo bo tisto, ki bo ta sredstva izgubilo oziroma ali gre za prerazporeditev znotraj finančne strukture v pravosodnem ministrstvu. Hvala.
Hvala. Stališče poslanske skupine DeSUS bo podal poslanec Ivan Jelen. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik, poslanke in poslanci, gospod minister. Temeljne ugotovitev Ustavnega sodišča Republike Slovenije ter Evropskega sodišča za človekove pravice je, da v naši državi na sistemski ravni in zagotovljena neodvisna preiskava okoliščin prekoračitve policijskih pooblastil. Vlada se je odzvala na ta poziv ter predlagala v zakonodajni postopek noveli dveh zakonov, s katerima naj bi se ta problematika sanirala, in sicer naj bi v skupini državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala deloval specializiran oddelek, sestavljen iz tožilcev in policistov, ki bo izključno pristojen za odkrivanje, preiskovanje in pregon storilcev vseh kaznivih dejanj policije, vojaške policije in vojaške obveščevalne službe. Z uvedbo slednjega naj bi se odpravila cehovska solidarnost ter hkrati zagotavljala neprestransko, neodvisno preiskovanje dejanj omenjenih organov. Stališče poslanske skupine DeSUS je, da je država dolžna v primerih policijskega nasilja zagotoviti neodvisno, neprestransko, temeljito, takojšnjo in učinkovito preiskavo. Takšno ravnanje izhaja tudi iz Ustave Republike Slovenije. Vendar kot nas je že Evropsko sodišče opozorilo, ne gre zgolj za problem, vezan izključno na ravnanje policije, temveč za problem delovanja celotnega slovenskega pravosodja, ko govorimo o neodvisnem preiskovanju, prekoračitev policijskih pooblastil in njihovih domnevnih kršitev človekovih pravic. V zadevi Marko, namreč zahtevi po neodvisni preiskavi, ni zadostil niti pristojni državni tožilec, ki pri delu ni pokazal samostojnosti, marveč se je v celoti oprl na ugotovitve policije in notranjega ministrstva, po letu in pol preiskave pa je od pregona odstopil. Vsekakor se strinjamo z ugotovitvijo, da nadzor nad policijo, ki je preko pooblastil same policije in notranjega ministrstva urejen v Zakonu v policiji, merilo po neodvisni preiskavi nikakor ne ustreza, zato mora država najti druge poti in to je ustanovitev posebne specialne tožilske skupine v okviru Vrhovnega državnega tožilstva, ki jo bodo sestavljali strokovno usposobljeni uslužbenci s policijskimi pooblastili. V poslanski skupini DeSUS menimo, da bo sprejem takšne rešitve bistveno povečal zaupanje javnosti v pravno državo, v delovanje policije in drugih državnih organov. Seveda pa bo potrebno še nadalje skrbeti za konkretno ravnanje policije, tožilstva in sodišč oziroma odgovornih oseb v obravnavnih zadevah ter položaj in vpliv oškodovanca kot žrtve policijskega nasilja na potek postopka, ki varuje njihove pravice. Namen predlaganih sprememb je, da država zagotovi neodvisno preiskavo okoliščin primera domnevne kršitve človekovih pravic, pritožnikom omogočiti učinkovit dostop do preiskav ter da bo delovanje pristojnih transparentno in neodvisno. Vprašanje, ki se pojavlja, pa je, ali ne bi bilo bolj smotrno pozornost, ki je sedaj usmerjena v učinkovit pregon, ki ga bo vodilo in usmerjalo državno tožilstvo, usmeriti v vzpostavitev učinkovitih notranjih [[...]]nadzornih in zunanje pritožbenih poti, ki pa zadeva spremembo Zakona o policiji. Predlog zakona bomo poslanci DeSUS-a podprli.
Hvala. Poslanec Dimitrij Kovačič bo podal stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Spoštovani kolegi, kolegice, gospod minister s sodelavcem. Učinkovita pravna država skrbi med drugim tudi za učinkovito odkrivanje storjenih kaznivih dejanj in učinkovit pregon njihovih storilcev. To je lahko doseženo, če so organi pregona pri svojem delu čim bolj strokovno usposobljeni in neodvisni. In ravno njihova neodvisnost je lahko vprašljiva, če so storilci kaznivih dejanj uradne osebe policije, za odkrivanje storilcev teh kaznivih dejanj pa je potem pristojna sama policija. Seveda se lahko ob tem upravičeno pojavi dvom, ali so lahko organi policije, ki ukrepajo zoper lastne uslužbence, pri svojem delu dovolj objektivni. Do takega vprašanja se je opredelilo tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije in Evropsko sodišče za človekove pravice, ki ugotavljata, da veljavna ureditev v Sloveniji državljanom in drugim osebam v Sloveniji v primeru kaznivih dejanj, storjenih s strani policije ob izvajanju pooblastil v predkazenskem postopku, ne zagotavlja ustrezne neodvisne kazenske preiskave očitkov zoper postopanje policije, saj so osumljenci takšnih kaznivih dejanj policisti, po sedaj veljavnih določilih Zakona o kazenskem postopku pa je za njihovo odkrivanje pristojna policija. Torej lahko rečemo, da v takih primerih policija preiskuje samo sebe, kar že samo po sebi ne zagotavlja objektivnosti, nepristranskosti in neodvisnosti. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo predlagano spremembo Zakona o državnem tožilstvu podprli, saj se z njo odpravlja sedanja neustrezna ureditev in zagotavlja obveznost države, da na učinkovit način varuje posameznika pred nedovoljenimi posegi v njegovo življenje, celovitost in dostojanstva, hkrati pa mu v primeru storjenih takih posegov država zagotavlja pravico do učinkovitega pravnega varstva. To pa mu lahko zagotovi, če za odkrivanje osumljencev kaznivih dejanj, ki jih storijo uradne osebe v policiji, ni zadolžena policija sama, pač pa je ta obveznost prenesena na nek drug organ. In ta drug organ je po določilih obravnavanega zakona specializirani oddelek skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala, kamor se prerazporedijo policisti in državni tožilci, ki se bodo ukvarjali s tovrstnimi kaznivimi dejanji. Na ta način bo zagotovljena bistveno večja neodvisnost in objektivnost v fazi predkazenskega postopka, kakor je bilo to urejeno doslej. Zato v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je s to spremembo, ki jo obravnavamo, narejen pomemben korak k izpolnitvi napotila Ustavnega sodišča in Evropskega sodišča za človekove pravice, ki terjata zagotovitev neodvisne kazenske preiskave v primeru storjenih kaznivih dejanj s strani policije. Seveda pa tukaj obravnavamo tudi tiste storilce, ki so uslužbenci drugih represivnih organov. Kot rečeno, bomo predlagani zakon zato tudi podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Poslanka Darja Lavtižar Bebler bo podala stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Predlagatelj novele zakona navaja kot glavni cilj sprememb uvedbo posebnega oddelka v skupini državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala pri Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije, ki bo imel pristojnost preganjati storilce kaznivih dejanj, ki so uradne osebe v določenih represivnih organih, ter da bo imel možnost večjega usmerjanja policije, tako da bi bile kršitve pravic in svoboščin posameznikov s strani uradnih oseb represivnih organov v večjem številu in učinkoviteje preganjene. Kot razloga za predlog novele predlagatelj tudi navaja odločbi dveh sodišč, eno je odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije in odločbo Evropskega sodišča za človekove pravice v primeru Matko. Sodišči v konkretnih zadevah ugotavljata, da zoper policijsko nasilje v Sloveniji ni učinkovitega pravnega sredstva, kar nasprotuje ustavno zagotovljenemu varstvu temeljnih človekovih pravic. Temeljni očitek obeh odločb ne zadeva zakonske ureditve, ampak konkretno ravnanje policije, tožilstva in sodišč v obravavanih zadevah ter položaj in vpliv žrtve policijskega nasilja na potek postopka, ki varuje njegove pravice. Kaj pravi Ustavno sodišče v obravnavanem primeru? Pravi, da mora država v primerih, kot je ta obravnavani, zagotoviti neodvisno preiskavo okoliščin dogodka in pri tožnikoma omogočiti učinkovit dostop do tovrstne preiskave. Država takšne preiskave ni zagotovila. In kaj pravi Evropsko sodišče za človekove pravice v zadevi Matko? Pravi, da delovanje državne tožilke ni bilo zadosti pregledno in neodvisno. Državne tožilka ni opravila niti enega samostojnega koraka v smeri razjasnitve zadeve. Preiskava pritožnikovih navedb o grdem ravnanju je bila počasna in malomarna. Oblasti niso opravile učinkovite preiskave o domnevnem grdem ravnanju s strani policije. Po ugotovitvah obeh sodišč, je torej učinkovita tista preiskava, ki je v nekem primeru zmožna priskrbeti kakovostno gradivo za uspešno izvedbo kazenskega postopka. Po našem mnenju pa so te predlagane spremembe neskladne z opredeljenimi nameni. Če bi namreč resnično šlo za sistemske pomanjkljivosti naše zakonodaje, bi moral biti sprejem zakona predlagan po rednem postopku. Sistemskih pomanjkljivosti namreč ni mogoče odpravljati brez poprejšnje razprave tako v strokovnih krogih in ne brez analize o dejanskem stanju, brez nabora možnih rešitev in ne na podlagi zgolj dveh primerov. Govor je o cehovski solidarnosti, ki je ni mogoče enačiti s korupcijo. In korupcije se ne preprečuje z represijo. To smo že nekajkrat ugotovili tudi v tem Državnem zboru. Policijsko nasilje se ne preprečuje s spremenjenim preiskovanjem, ampak z izobraževanjem, višjo stopnjo policijske in pravne kulture, boljšim nadzorom, omejitvijo neposrednih policijskih pooblastil. Zanimivo, predlagatelj v zvezi s tem ni, recimo, omenil sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice o zadevi Reebook proti Sloveniji, kjer je sodišče prav v tej smeri naložilo državi Sloveniji ukrepe, torej izobraževanje, usposabljanje dodatno policistov itn. Poudarjam, da obe odločbi zadevata predvsem položaj in pravice oškodovanca, predlog zakona pa se s položajem žrtve sploh ne ukvarja. Novo pravilo, da je za pregon vseh kaznivih dejanj policistov izključno pristojni specializirani tožilski oddelek, poraja namreč tudi dvom ali bo sploh še možen zasebni ali subsidiarni pregon. V obeh odločbah leti kritika na dejstvo, da v Sloveniji ni učinkovite preiskave pri uporabi nepotrebnega in pretiranega policijskega nasilja in nedoslednosti pri njegovem zatiranju. Za izboljšavo tega bi bila potrebna kvečjemu sprememba Zakona o policiji. No, ne bi še naštevala naprej dilem, ki se nam seveda porajajo ob tem predlogu spremembe zakona. Naj na koncu samo to dodam, da niti sodba Evropskega sodišča za človekove pravice niti odločba Ustavnega sodišča od nas ne zahtevata, da uvedemo nov sistem na področju nadzora nad delovanjem policije. Tudi zato je nujni postopek po našem mnenju farsa. In v poslanskem klubu LDS takih rokohitrskih sprememb zakona pač ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala vam. Kolega Miran Potrč, bo podal stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik! Gospod minister, kolegice in kolegi, dobro jutro! Poslanska skupina Socialnih demokratov sprejema in podpira razloge, zaradi katerih je pripravljen predlog tega zakona. Ustavno sodišče Republike Slovenije in Evropsko sodišče za človekove pravice namreč ugotavljata, da veljavna ureditev državljanom in drugim osebam v Republiki Sloveniji v primeru preiskovanja kaznivih dejanj, storjenih s strani policije pri upravljanju njihovih dolžnosti, ne zagotavlja ustrezne neodvisne kazenske preiskave. Učinkovito pravno varstvo, posebej v predkazenskem postopku, namreč ne more biti zagotovljeno, saj so storilci in osebe, ki preiskujejo odkrivanje storilcev, pripadniki istega organa, policije. Tako se je v konkretnem primeru Matko, najbrž pa še kdaj, zgodilo, da namesto da bi policija pomagala žrtvi, ni bilo pripravljenosti niti ugotoviti in zagotoviti, da se pove, kdo so bili potencialni storilci s strani policije, kako so ravnali. Naenkrat je žrtev postajala žrtev še v novem postopku in to je razlog, zaradi katerega je treba ugotoviti, kako zagotoviti, da bi uveljavljanje pravic, ki jim je policija v času preiskave kršila človekove pravice, bilo v kazenskem postopku v večji meri zagotovljeno. Vlada zaradi najbrž tudi takšnih primerov predlaga ureditev tega vprašanja tako, da bo v bodoče za takšne, pa tudi podobne primere v okviru posebne tožilske skupine ustanovljen specializirani oddelek, ki bo izključno preganjal vsa kazniva dejanja, če so storilci iz vrst policije ali drugih podobnih represivnih organov. Vanj bodo za opravljanje teh nalog vključeni specializirani tožilci in policisti. Poslanska skupina socialnih demokratov glede na mnenje nekaterih pravnih strokovnjakov ni prepričana ali je predlagana rešitev za doseganje zastavljenih ciljev zakona res edina primerna in najboljša. Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice zahtevata zagotovila za učinkovito pravno varstvo zoper ravnanja policije pri opravljanju službe, predvsem pri uporabi policijskih pooblastil, pri katerih so mogoče zlorabe in kršitve človekovih pravic. Ne zahtevata pa Ustavno sodišče in sodišče za človekove pravice posebno ureditev tudi v vseh drugih primerih, ko je osumljen storitve kaznivega dejanja policist; recimo, če stori prometno nesrečo, premoženjski delikt, krvni delikt in podobno, bo zdaj posebej obravnavan, ne pa enako kot drugi državljani. Vlada pa se je odločila za to drugo, širšo možnost, ki ni bila zahtevana, pri tem pa po mnenju mnogih strokovnjakov in tudi nas odprla vprašanje, ali je takšno razlikovanje, ki bo zdaj uveljavljeno v zakonu, res še v skladu z Ustavo ali ne. Razlikovanje zdaj namreč ne bo zaradi storitve in varovanja morebitnega oškodovanca, ampak bo izhajalo iz funkcije oziroma dela, ki ga posameznik opravlja. Kdorkoli bo policist, bo imel posebno obravnavo. Ne pa v primerih, kadar bi policist bil osumljen, da je ob opravljanju svojih službenih nalog uporabil sredstva, ki pomenijo kršenje človekovih pravic. Mislim, da razlogi za tako odločitev Vlade niso bili vsestransko obrazloženi, rečeno je bilo, to je mogoče, mi smo se tako odločili - in nič več. Ob tem pa menimo, da se odpira to resno vprašanje, ki ni bilo pojasnjeno, ne glede na to, da je takšen predlog Ministrstva za pravosodje podprla tudi generalna državna tožilka in Ministrstvo za notranje zadeve. Zato poslanska skupina predlogu zakona ne bo nasprotovala, ker je potreben, vendar zaradi odprtih vprašanj, ki jih ta zakon odpira, in zaradi dejstva, da ne sledi dosledno ustavnim določbam in sodbi Evropskega sodišča za človekove pravice, ga ne bo podprla. Hvala.
Hvala. Poslanka Mojca Kucler Dolinar bo podala stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala še enkrat in lep pozdrav. V začetku novembra je Republika Slovenija dobila še en denarni opomin iz Evropskega sodišča za človekove pravice v Strasbourgu. Tokrat ni šlo za odločbo v zvezi s kršitvijo pravice do sojenja brez nepotrebnega odlašanja, ampak je šlo za obsodbo zaradi ravnanja policije, češ država ni zagotovila neodvisne, temeljite in učinkovite preiskave v primeru Matko, ki je v tožbi iz leta 1998 trdil, da so policisti z njim grdo ravnali, da so ga pretepli in zasliševali, njegovih trditev, pa država ni ustrezno preiskala in posledično tudi njihovih trditev država ni ustrezno preiskala. Še pred razsodbo Evropskega sodišča za človekove pravice pa je tudi naše Ustavno sodišče odločilo o podobnem primeru policijskega nasilja, da je potrebno v takih primerih zagotoviti neodvisno preiskavo okoliščin dogodka, v katerem naj bi bila oseba podvržena mučenju ali nečloveškemu ravnanju državnih represivnih organov oziroma in toliko bolj, če je oseba med akcijo izgubila življenje. Predlagane spremembe Zakona o državnem tožilstvu skušajo slediti ugotovitvam obeh sodišč, predvsem pa pomanjkljivosti, ki jih je pokazala praksa in s katerimi so se soočali tudi tožilci in organi, ko so se v takih primerih s postopki ukvarjali. Spremembe zakona torej ustanavljajo v okviru skupine tožilcev za posebne naloge specializirani oddelek, ki bo preganjal storilce vseh kaznivih dejanj iz policije in drugih represivnih organov, ki so uradne osebe. Oddelek bo lahko tudi usmerjal policijo pri odkrivanju teh kaznivih dejanj in storilcev. Pri Novi Sloveniji zavračamo očitke, da bi bile okrnjenje možnosti oškodovancev oziroma žrtve, ki so bile danes precej neodgovorno izrečene tudi izza te govornice. Prav nič ne bodo okrnjene možnosti oškodovanca do postopka preiskave, saj veljavni Zakon o kazenskem postopku oškodovancu omogoča sodelovanje v vseh fazah postopka in v tem smislu tudi prevzem pregona, če državni tožilec od njega odstopi. Poleg tega pa te pravice urejajo tudi drugi zakoni. V Novi Sloveniji bomo predlagane spremembe zakona podprli, saj menimo, da se bo z neodvisnim organom lažje zagotovila nepristranost policije in državnega tožilstva pri preiskovanju kaznivih dejanj. Torej, osnovni namen, ki ga spremembe zasledujejo, je po stališču Nove Slovenije zagotovljen. Seveda se problemi ne pojavljajo samo pri ravnanju policije, ampak gre za sistemski problem delovanja celotnega pravosodja, v tem okviru tudi, kadar se ukvarja v zvezi s preiskovanjem prekoračitve policijskih pooblastil in njihovih domnevnih kršitev človekovih pravic. Učinkovita preiskava bo torej tista, ki bo pripomogla tudi k pravilnejšim zaključkom v okviru sodnih postopkov. Zato bomo v Novi Sloveniji zakon podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s Poslovnikom Državnega zbora in časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU. Obravnava poteka po nujnem postopku. Za to točko imamo na razpolago 2 uri in 35 minut. Predlog zakona je v obravnavo Zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato prosim ministra za pravosodje, dr. Lovra Šturma, da poda stališče. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Razlogi za predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o kazenskem postopku so že večkrat navedene ugotovitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ki je, ne smemo pozabiti, obravnaval ravnanje policije, ki se je zgodilo leta 2000, in Evropskega sodišča za človekove pravice, ki je obravnaval kršitve policije, ki so se zgodile leta 1995 in ki sem jih predstavil že v prejšnji točki. Veljavni zakon o kazenskem postopku namreč v zvezi z vsemi kaznivimi dejanji, ne glede na status osumljenca, določa, da je za odkrivanje osumljencev in zbiranje informacij v predkazenskem postopku pristojna policija, za pregon storilcev in s tem v zvezi tudi usmerjanje predkazenskega postopka pa državno tožilstvo. Zato se lahko pojavi dvom v nepristranskost policije ob izvajanju pooblastil v zvezi z osumljenci, ki so pripadniki te iste policije. Edina izjema je podana v 158. členu Zakona o kazenskem postopku v zvezi s kaznivim dejanjem, storjenim v Slovenski vojski, ko ima določene pristojnosti vojaška policija oziroma obveščevalno-varnostna služba, vendar znotraj segmenta obrambnega sistema. S tem predlogom zakona so zato predlagane potrebne spremembe in dopolnitve zakona o kazenskem postopku tako, da bo omogočeno učinkovito in neodvisno oziroma nepristransko odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so že večkrat navedene uradne osebe. Glede na podrobnejšo predstavitev ob prejšnji točki, tukaj izpostavljam le eno vsebinsko rešitev tega predloga zakona. Čeprav prvi odstavek predlaganega novega člena zakona o kazenskem postopku določa, da v navedenih okoliščinah vsa pooblastila policije v predkazenskem postopku preidejo na policiste specializiranega oddelka, pa kasnejši četrti in peti odstavek posebej določata pooblastilo za pridržanje oziroma odvzem prostosti. Menimo, da je navedeno potrebno zato, da se policistom specializiranega oddelka s tem da tudi pooblastilo, da vstopijo v objekte policije, Slovenske vojske ali misije v tujini, ki imajo glede na različne doktrine lahko posebne sisteme varovanja in določeno število oseb, ki se lahko gibajo na takih področjih. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je tudi v tem primeru obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Predsednica odbora gospa Mojca Kucler Dolinar bo podala poročilo. Izvolite.
Hvala. Tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku je Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje obravnaval na 30. nujni seji in, kot rečeno, je nujni postopek določil Kolegij predsednika Državnega zbora na predlog predlagatelja. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi poudaril, da Predlog spremembe zakona o kazenskem postopku omogoča učinkovito in neodvisno oziroma nepristrano odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so pripadniki policije, vojaške policije, obveščevalno-varnostne službe ali pripadniki v tujino napotenih misij. Obstoječi Zakon o kazenskem postopku namreč v zvezi z vsemi kaznivimi dejanji, ne glede na status osumljenca, določa, da je za odkrivanje osumljencev in zbiranje informacij v predkazenskem postopku pristojna policija, za pregon storilcev in s tem v zvezi tudi za usmerjanje predkazenskega postopka pa Državno tožilstvo; in v tej zvezi so bile tudi predlagane spremembe, kot že navedeno pri prejšnji točki. Predstavniki Zakonodajno-pravne službe, ki so na seji sodelovali, so podali svoje pripombe, ki sem jih navedla v prejšnjem poročilu in jih zato tukaj ne bi ponovno navajala. Razprave članov na odboru ni bilo, sprejet pa je bil amandma koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu in tudi vsi členi zakona skupaj v nadaljevanju, zato jih odbor predlaga v sprejem tudi temu cenjenemu zboru.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Slovenske nacionalne stranke bo podal poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
še enkrat hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni! Zakona, katerega vsebino smo poslušali prej, in zakon, ki je pred nami, sta tesno povezana, tako tesno povezana, da eden brez drugega nimata nekega velikega smisla. S temi predlaganimi spremembami, ki jih uvaja ta zakona, naj bi bilo omogočeno učinkovito odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so pripadniki policije, vojaške policije, obveščevalno-varnostne službe ali so napoteni na misijo v tujino. Treba je povedati, da zakon, kot je predlagan je imel kot predlog zakona samo štiri člene. To poudarjam zato, ker mogoče danes, kasneje popoldne se bomo srečali s podobnim zakonom in sam smatram, da ni pomembno kvantiteta, ampak kvaliteta zakona. Jaz verjamem, da je bilo pri tem zakonu potrebno spremeniti štiri člene. Je pa zelo zanimivo, da sta dva od štirih členov v prehodnih določbah, na vsebinska dva člena pa je Zakonodajno-pravna služba imela pripombe. Se pravi, zakon, ki je bil zelo zelo na hitro narejen. Ne predlog zakona, ki je pred nami, ne Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu ne en ne drug ne predvidevata možnosti neodvisnega preiskovanja državnega nasilja v primerih, ko posameznikom ni bilo mogoče očitati kaznivega dejanja ali bi obstajale ovire za uvedbo kazenskega postopka, temveč zgolj zagotavljata neodvisno preiskavo v okviru kazenskega postopka; torej, če so podani razlogi za sum, da gre za kaznivo dejanje, ki se preganja po uradni dolžnosti. Še enkrat bi rad poudaril, kot sem poudaril že pri prejšnjem zakonu, pa mi oprostite, če se ponavljam, ampak zakona sta res povezana - v katerem delu predloga zakona, bodisi en bodisi drugi, zagotavljata učinkovit dostop oškodovanca ali njegovih svojcev do postopka preiskave? Mislim, da tega ne v enem in ne v drugem predlogu ni. In pa sklicevanje na določbe Evropskega sodišča in Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Moram se jih dotakniti. Slišal sem v predstavitvah, da smo dobili denarno opozorilo. Jaz verjamem, da noben od nas tukaj, ki tukaj sedi, ne verjame v denarna opozorila, ampak v denarne globe in denarne kazni. Razen, če je to praksa, ki se uveljavlja na Ministrstvu za pravosodje oziroma Ministrstvu za notranje zadeve in jaz bi bil zelo vesel, če bi mi jo razložili, da ko govorimo o denarnih opozorilih, to pomeni, jaz sem bil denarno opozorjen, ni mi pa treba plačati. Sam moram priznati in rade volje priznam, ali pa tudi nerade volje, imam kar nekaj denarnih opozoril v zvezi z nepravilnim parkiranjem, pa še ni potekel rok plačila pa me zanima, ali so to opozorila ali moram plačati. Ko govorimo o sodnih zaostankih, je Slovenija do decembra lanskega leta morala oziroma bila, v narekovajih, "denarno opozorjena", da je potrebno plačati 669.000 evrov. Če je to opozorilo - v redu. Meni se zdi to bolj globa oziroma kazen enemu sistemu, ki ne zagotavlja sojenja v razumnem roku. Je pa res, da smo razen teh dveh zakonov v tem mandatu, ko so bili predlagani zakoni s strani Ministrstva za pravosodje, vedno poslušali, da gre za zmanjšanje sodnih zaostankov. Ampak denarna opozorila kar naprej prihajajo. Jaz ne vem, ali ne sledimo trendu ali nismo nič naredili. Denarna opozorila pa prihajajo. Vesel sem, če gre za opozorila, ker potem ne bo potrebno slovenskim davkoplačevalcem poravnati tega. Če gre pa za denarne globe, ki jih bo država Republika Slovenija morala zagotoviti iz proračuna, potem sem pa zaskrbljen. Hvala lepa.
Hvala vam, da ste z nami delili vašo zaskrbljenost. Poslanec Ivan Jelen pa bo podal stališče poslanske skupine DeSUS.
Še enkrat hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani prisotni! Glede na to, da je ta točka dnevnega reda tesno povezana z obravnavo prejšnje, s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, saj gre praktično za urejanje identičnega vprašanja, in sicer za neodvisno, nepristransko in učinkovito odkrivanje in pregon storilcev kaznivih dejanj, ki so pripadniki policije, vojaške policije, obveščevalno-varnostne službe, kar v poslanski skupini DeSUS podpiramo, bomo posledično prispevali svoj glas tudi k sprejetju tega predloga zakona. Veljavni Zakon o kazenskem postopku namreč določa, da je za odkrivanje osumljencev in zbiranje informacij v predkazenskem postopku pristojna policija, in to ne glede na status osumljenca, za pregon storilcev pa državno tožilstvo. Tako se v primeru, da gre za osumljenca, ki je pripadnik, na primer policije, pojavlja dvom o nepristranskem in objektivnem obravnavanju kaznivega dejanja. Ravno to je zadosten razlog za ustanovitev posebnega specializiranega oddelka v okviru Vrhovnega državnega tožilstva, ki bo zagotavljal nepristransko, neodvisno preiskovanje kaznivih dejanj storilcev s takšnim statusom. V naši poslanski skupini podpiramo takšno ureditev obravnave problematike in bomo, tako kot smo soglašali s prejšnjim predlogom, podprli tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku. Še enkrat pa opozarjamo, da je potrebno za zagotavljanje neodvisne preiskave ne samo določiti posebno pristojnost za preiskavo oziroma pregon takšnih kaznivih dejanj, temveč je potrebno z vidika oškodovanca, žrtve ter njegovih svojcev zagotoviti učinkovito varstvo njegovih pravic in svoboščin.
Hvala lepa. Poslanec Dimitrij Kovačič bo podal stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Za ureditev materije, ki smo jo obravnavali pod prejšnjo točko dnevnega reda, in sicer, ko smo obravnavali Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, je potrebno spremeniti tudi Zakon o kazenskem postopku. Razlogi in utemeljitev za sprejem tega zakona pa so identični oziroma enaki, kot so bili tudi za Zakon o državnem tožilstvu. Zato teh razlogov in utemeljitev ne bi ponavljal in na podlagi tega potrjujem oziroma najavljam, da bo poslanska skupina Slovenske demokratske stranke iz istih razlogov tudi ta zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Darja Lavtižar Bebler bo podala stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, ki je odšel medtem. Torej, predlagane spremembe tega zakona so, jasno, posledica predlagane novele Zakona o državnem tožilstvu. In kakor tam nismo v poslanskem klubu LDS našli razlogov za to, da bi tisto novelo oziroma predlog novele podprli, tako seveda ne moremo podpreti predloga te novele, ker sta pač neposredno vsebinsko med seboj povezani. Pri tem pa bi rada vendarle še opozorila na eno stvar, namreč odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj je delo policije in je pri nas ločeno od samega pregona, kar je delo tožilcev. Po novem naj bi policija, ki je organ v sestavi Ministrstva za notranje zadeve, delovala znotraj tožilstva. In seveda ni jasno, kje je meja med delovanjem vodje oddelka po policijskih pravilih, ker bo ta oddelek vodil, in delovanjem vodje po tožilskih pravilih, ker bo policijo samo usmerjal in nadzoroval. Vemo, da veliki problemi nastopijo že pri usmerjanju policije s strani tožilstva, naj vas drage kolegice in dragi kolegi samo spomnim na zadnji odmevni primer osumljenca Pluta. In zastavlja se tudi vprašaje, ali se s tem uvaja tako imenovana sodna policija. Ni odgovora na to vprašanje. Ne trdimo v poslanskem klubu LDS, da bi to bilo slabo, vendar bi to moralo biti precizno določeno in tudi strokovno utemeljeno, pa temu ni tako. In zanimivo, minister dr. Šturm je povedal, da že s prejšnjim zakonom, in posledično tudi s tem, bo zagotovljeno povečano zaupanje javnosti v delo policije. Najbolj zadnji odmevni primer, ko je po mnenju številnih strokovnjakov v Republiki Sloveniji policija nezakonito nadzirala in prikrito sledila družini Strojan, je sama generalna državna tožilka zelo hitro povedala, da iz podatkov, ki so tožilstvu dostopni iz policije in iz posameznih tožilstev, niso zaznali nikakršnih znakov kaznivega dejanja. Torej je zelo hitra ugotovitev tožilstva, zelo hitro zavzetje zelo direktnega stališča in pravzaprav se tudi poraja vprašanje, ali ne gre tudi za možnost, da se bo tudi na ta način kakšna zadeva, ki bo neljuba - znotraj policije - za Ministrstvo za notranje zadeve ali za Vlado, na ta način lahko s temi novimi rešitvami pometalo pod preprogo, kakor smo že bili v zgodovini priča nekaterim tovrstnim primerov s strani posebne tožilske skupine. In torej, po vsem tem, kar sem povedala, jasno izhaja, da poslanski klub LDS tudi tega predloga zakona ne more podpreti.
Hvala vam. Poslanec Miran Potrč bo podal stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Še enkrat vsem lep pozdrav! Vsi predgovorniki, zato tudi jaz, smo povedali, da gre za dva povezana zakona, da so razlogi za pripravo enaki in tudi rešitve podobne oziroma enake, prilagojene vsebini samega zakona. In da pri zakonu o kazenskem postopku predlagatelj predlaga, da se pooblastila specializiranemu tožilcu in specialnim policistom v okviru posebnega oddelka tožilcev za posebne namene da pooblastila, da vodijo in usmerjajo predkazenski postopek in vlagajo obtožnico v primerih, ko so osumljeni storitve kaznivih dejanj uradne osebe, zaposlene v policiji, vojaški policiji, obrambni-varnostni službi Ministrstva za obrambo ali uradne osebe, ki so napotene na misijo v tujino. Torej, prav je poudariti, da iz zahteve, ki zadeva vprašanje, ali pri ravnanju policistov in uporabe njihovih pooblastil ne gre za kršitve človekovih pravic, Vlada predlaga, da se razširi posebna obravnava na vsa kazniva dejanja, in to zelo širokega kroga oseb, ne samo policije, ki bi lahko pri uporabi svojih pooblastil zlorabila pooblastila in kršila človekove pravice, ampak gre tudi za vojaško policijo, za obrambno-varnostno službo Ministrstva za obrambo in celo za uradne osebe, napotene v misijo v tujini. Zakaj tako? V opredelitvah predlagatelji niso pojasnjeni, ali je res potrebno zaradi stališč Evropskega sodišča za človekove pravice in Ustavnega sodišča na ta način razširi, prvič, krog oseb in, drugič, vse vrste kaznivih dejanj, zaradi katerih bodo posebno obravnavani. Ali bo to prispevalo k res večjemu zavedanju in prepričanju državljank in državljanov, da se s tem povečuje objektivnost, ali bo morda kdo mislil, da se s tem zagotavlja posebna obravnava, ki je lahko tudi privilegirana. Naj mi bo opravičeno, da to rečem, vendar tudi taka možnost obstaja. Zaradi tega, ker temeljni problem je, kako so urejeni postopki najprej v sami policiji ob pritožbah, ki jih eventualno zoper ravnanja policistov sprožajo državljanke in državljani. Pri spremembi Zakona o policiji smo določen napredek v tej smeri pred nekaj leti storili in razširili krog ljudi, strokovne javnosti in civilistov, ki pri tem sodelujejo, ne pa samo policija, kar po ocenah iz policije pomeni določen napredek. Vprašanje je, ali ne bi bilo dobro še o večjem napredku na tem področju razmišljati, da bi tudi, kadar gre za obravnavo kršitev človekovih pravic ob ravnanju in uporabi pooblastil policije, res v oceno razen policistov vključili neodvisno stroko, ki jo, hvala bogu, imamo v Sloveniji tudi na tem področju, da bi s tem zagotovili večjo neodvisnost. Ker govoriti o tem, da bo samo zato, ker je nekdo bil včeraj policist, sedaj pa ni več v policiji, bi rekel v kriminalistični službi, ampak je v specializirani kriminalistični službi, ki je sestavni del posebnega oddelka posebne enote državnega tožilstva, da bo zaradi tega preko noči zagotovljena objektivnost, nisem prepričan. Posebej zato, ker vemo, da se v okviru policije nekatera ravnanja le na različen način ocenjujejo. Vi veste, imeli smo razprave o tem, kako je bila policija učinkovita. Kolegica Darja je omenila zadevo Plut, bilo je pometeno pod preprogo, čisto direktno povem. Pa nismo želeli, jaz sem to sprožil, nobenega okriviti, da je to zavestno delo, ampak opozoriti, ali so problemi ali ne. Od začetka je tožilstvo priznavalo, da so problemi, potem so se, da rečem, dogovorili in naenkrat jih ni bilo več. Drug primer je uporaba paralizatorjev. Ali imamo za to ustrezno navodilo ali ne, dovolj jasno, nimamo ga, ampak se obljublja. Bi, ne bi in podobno. Tretji primer, kako naj zaupamo tožilstvu, policiji, če se ocenjuje tajno sledenje in ravnanje v primeru Postojne tako, kot se. Mnogo vprašanj, ki bi zahtevala obravnavo, zato zakon ni najboljša rešitev. Hvala.
Kolega Potrč, hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nova Slovenija bo podala poslanka Mojca Kucler Dolinar. Izvolite.
Lep pozdrav še enkrat. Res se predlagane spremembe Zakona o kazenskem postopku povezujejo že s prej predstavljenimi spremembami Zakona o dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu. Spremembe prinašajo pristojnost odkrivanja in pregona kaznivih dejanj, ki jih storijo uradne osebe, ki so zaposlene v policiji, vojaški policiji, obveščevalno-varnostni službi ali so napotene na misijo v tujini. Pristojnost se s policije prenaša na posebni oddelek znotraj skupine tožilcev, ki bo dobil pooblastila o predkazenskem postopku. Preiskavo bodo opravljali policisti iz oddelka znotraj skupine, usmerjali pa bodo preiskavo in nadzorovali državni tožilci iz tega oddelka. V poslanski skupini smo prepričani, da je to spremembo razumeti enostavno. Bistvo te spremembe je, da ne bo sodelavec znotraj policije preiskoval sodelavca znotraj policije. Torej, ta pristojnost se prenaša izven organa in gotovo bo to napredek k objektivnosti in nepristranosti vodenja preiskave, kadar gre za sum za najhujša dejanja, torej za sum storitve kaznivega dejanja. Ne razumem pa nerganja oziroma kritiziranja tistih, ki po eni strani kritizirajo delo policije, po drugi strani pa zavračajo vsako možnost za novo rešitev, ki ima za cilj izboljšavo dela in vzpostavite večje odgovornosti policistov. Tudi v zadnjem času smo na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje opravili mnogo pogovorov in diskusij na to temo. Neučinkovito pa se mi zdi, da bi pristojnosti, ki jih ima določen organ za ugotovitev, ali je nekdo deloval pravilno ali ne, prenašali na drugo osebo. In v konkretnem primeru, ki je bil tudi že danes omenjen, je bilo to več kot očitno storjeno. Torej, pri najbolj občutljivih primerih se moramo še posebej zavedati pristojnosti, ki jih imajo posamezni organi in tudi okvirov delitve oblasti, ki v naši državi veljajo. V Novi Sloveniji menimo, da je ustanovitev posebne skupine državnih tožilcev, ki bo preiskovala kazniva dejanja znotraj represivnih organov, šele začetek nujno potrebnih sprememb na področju kazenskega postopka, vsekakor pa si je treba prizadevati za zmanjšanje nevarnosti policijskega nasilja. In vsi sodelujoči organi v postopku morajo z največjo resnostjo obravnavati možne indice, da je bil nekdo v predkazenskem postopku ali pa tudi sicer podvržen nasilju. Gotovo bo treba preoblikovati tudi nekatere institute v predkazenskem postopku in, kot se je izkazalo, zagotoviti večji nadzor nad delom policije oziroma represivnih organov, da ne pride do preseganja pooblastil. Tudi te spremembe zakona bomo v Novi Sloveniji podprli.
Hvala lepa. Kolega Josip Bajc bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi! Nekaj za uvod, pa malo za šalo in malo zares, okrog različnih mnenj pravnih strokovnjakov. Verjetno ste slišali za rek, kako pravniki tolmačijo Pitagorov izrek, in pravijo: vsota kvadratov nad katetami je enako kvadratu nad hipotenuzo, če ni z zakonom drugače določeno. Drugo, kar bi rad rekel. V obravnavi oziroma ob priliki obravnave, tako prejšnje kot te točke dnevnega reda, govorimo o tem konkretnem zakonu, o štirih členih. Ugotovil sem, da je Zakonodajno-pravna služba imela pripombe samo k 1. členu, ki opredeljuje, kaj je policija oziroma kaj se razlaga pod pojmom policije. O 2. členu, ki je pa vsebinski, ostala dva sta prehodna, pa Zakonodajno-pravna služba ni imela mnenja. Glede denarnih opozoril ali glob, ali kakorkoli temu rečemo, mislim, da je škoda govoriti ob tem zakonu, kvečjemu je treba pohvaliti ministrstvo, da je pripravilo spremembe in dopolnitve zakona, ki bodo odpravile te sodne zaostanke, ki so bili sproženi tudi na Evropskem sodišču in za katere plačujemo zdaj ta denarna opozorila oziroma denarne globe. Mislim, da gre tudi v tem konkretnem primeru za primer, mislim, da je minister rekel, iz leta 1995 in gre za primer, mislim da, iz leta 2000 ali ne vem točno, katerega leta. Se pravi, gre za primere z dolgo, dolgo brado, pet, deset, petnajst ali pa celo več let. Konkretno Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o kazenskem postopku zasleduje enake cilje kot novela Zakona o državnem tožilstvu, ki smo ga obravnavali pri prejšnji točki dnevnega reda. Veljavni zakon o kazenskem postopku za vsa kazniva dejanja določa, da je za odkrivanje osumljencev in zbiranje informacij v predkazenskem postopku pristojna policija, za pregon storilcev pa državno tožilstvo. Logično je, da takšna ureditev dopušča dvom o nepristranskosti in korektnem obravnavanju morebitnih nepravilnosti ali celo dejanj z znaki kaznivih dejanj, ki jih storijo ali povzročijo uradne osebe določenega represivnega organa, bodisi je to policija ali drug represivni organ. Edina izjema glede tega je v veljavni ureditvi glede kaznivih dejanj v Slovenski vojski, kjer ima določene pristojnosti v zvezi s kaznivimi dejanji v Slovenski vojski vojaška policija. Novela zakona o kazenskem postopku določa pristojnosti specializiranega oddelka skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Ta bo imela pooblastila za dejanja v predkazenskem postopku pri kaznivih dejanjih uradnih oseb, zaposlenih v organih pregona. S tem se po našem prepričanju na ustrezen način zagotavlja neodvisnost predkazenskega postopka v primeru razlogov za sum, da je določeno kaznivo dejanje storila uradna oseba, zaposlena v organu pregona oziroma v represivnem organu. Garancija za to so policisti, ki bodo delovali v okviru specializiranega oddelka. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo predlagana nova ureditev kazenskega postopka pripomogla k učinkovitemu varstvu pravic oziroma k večjem pravnem zaupanju državljanov v pravno državo. Predlagano novelo bomo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke podprli. Hvala.
Hvala vam. S kolegom Bajcem pa smo tudi končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Mi pa prehajamo na drugo obravnavo predloga zakona, in sicer k dopolnjenem predlogu zakona ni bilo vloženih nobenih amandmajev, zato ni možna razprava o členih. Zato tudi razpravo zaključujem in s tem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o zakonu bomo v skladu s Poslovnikom in časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanju, pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. In s tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O STVARNEM PREMOŽENJU DRŽAVE, POKRAJIN IN OBČIN. Za to točko imamo predvidene 3 ure in 35 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem predstavniku Vlade, ministru za javno upravo, dr. Gregorju Virantu. Izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Zakon o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin je zakon, ki ureja eno izmed pomembnih funkcij države in lokalnih skupnosti, to je upravljanje s premoženjem. Prav gotovo gre za tako pomembno funkcijo, da si zasluži zakonsko obravnavo in ne parcialno urejanje ali pomanjkljivo urejanje zakona o javnih financah, kot to velja danes. Vrednost stvarnega premoženja, ki je v lasti države in lokalnih skupnosti, je ocenjena na preko 2000 milijard slovenskih tolarjev - se opravičujem, ker imam pripravljene podatke še v tolarjih, tako je - vendar ti podatki po naših ocenah še zdaleč niso popolni. Namreč ena izmed osnovnih pomanjkljivosti sedanjega stanje je pomanjkanje urejenih evidenc na področju stvarnega premoženja. Vlada je prevzela izjemno slabo stanje na tem področju. Prejšnja Vlada je sicer začela aktivnosti za evidentiranje stvarnega premoženja, vsaj tistega v lasti države, vendar je ostalo pri tem, torej pri začetku aktivnosti. Projekt je bil sprožen, do dejanskega evidentiranja pa ni prišlo. V dobrih dveh letih smo sedaj vzpostavili začasno evidenco nepremičnin, ki bo podlaga za vnos v novo evidenco, ki jo predvideva ta zakon, Zakon o ravnanju s stvarnim premoženjem države, pokrajin in občin. Osnovno načelo zakona je načelo gospodarnosti. Torej, s stvarnim premoženjem je potrebno ravnati gospodarno, to predvsem pomeni, da je potrebno tisto premoženje, ki je poslovno nepotrebno, ki ga torej država ali lokalne skupnosti ne potrebujejo, bodisi prodati bodisi oddati v najem. To pomeni tudi, da je potrebno vzpostaviti interni trg nepremičnin in zakon daje jasno pravno podlago za interni trg nepremičnin, ki pa, moram reči, danes v praksi poteka. To ni nekaj nezakonitega, na podlagi novega zakona bo podzakonski predpis vladna uredba to področje podrobneje normirala. Vendar dejansko v praksi ta interni trg poteka že danes. Interni trg enostavno pomeni, če ena inštitucija, en organ državne uprave potrebuje nepremičnino določene vrste za svoje namene, za svoje potrebe, nek drug organ pa ima takšno nepremičnino na voljo in mu je poslovno nepotrebna, da seveda pride do prenosa znotraj državne uprave ali širše, znotraj kroga državnih organov, ali celo širše, znotraj javnega sektorja. To je gotovo bolj gospodarno, kot da na eni strani nekaj prodajamo, na drugi strani pa nepremičnine podobne funkcionalnosti kupujemo. Samo v lanskem letu je bilo na ta način realiziranih prek 5 milijonov prenosov pravic upravljanja z nepremičninami med državnimi organi. Zakon posebno pozornost posveča tudi načrtnemu ravnanju s premoženjem. Tako kot doslej je predviden letni načrt pridobivanja in razpolaganja s stvarnim premoženjem, pri čemer pa je to načrtovanje zamišljeno bolj fleksibilno. Veste, da danes Državni zbor skozi odlok o prodaji državnega premoženja odloča o prodaji sleherne nepremičnine, tudi če gre za zemljišče ali stavbo majhne vrednosti in da so zaradi tega postopki v praksi dolgi in včasih ni mogoče hitro odreagirati na realne potrebe, ni mogoče potegniti potez, ki so logične, racionalne, gospodarne, ampak je treba počakati nekaj mesecev, da se odvije procedura v Državnem zboru. Nobene potrebe za to ni in zato nov zakon prinaša prag vrednosti posamične nepremičnine, pod katerim prodajo načrtuje Vlada sama, seveda ko gre za nepremičnine v upravljanju organov državne uprave od tega praga navzgor, od tega praga naprej pa načrtuje prodajo nepremičnin Državni zbor oziroma Vlada predlaga Državnemu zboru in Državni zbor mora ta načrt potrditi. Glede tega praga je bilo nekaj razprave na matičnem delovnem telesu. Nazadnje smo sklenili kompromis med osnovnim vladnim predlogom in amandmajem Socialnih demokratov. Našli smo se na sredini pri vrednosti 300.000 evrov za posamezno nepremičnino. Izjemno pomembna je transparentnost in gospodarnost tudi pri prodaji, pri samem postopku prodaje, princip zakona je, da se stvarno premoženje prodaja na javni dražbi ali z javnim zbiranjem ponudb, ki praktično pomeni javni razpis, na katerem se pozovejo potencialni ponudniki, da podajo svoje ponudbe; in zakon dopušča po zaključku tega postopka tudi še dodatna pogajanja, torej da lahko z izbranim ponudnikom se še pogajamo in dosežemo še višjo ceno, kot pa smo jo v tem postopku. Neposredna pogodba brez dražbe ali javnega zbiranja je predvidena le v izjemnih primerih, kadar gre za stvarno premoženje majhne vrednosti, kadar gre za recimo pridobivanje solastništva oziroma solastninske pravice in podobno. Torej, predvidene so te neposredne pogodbe v izjemnih primerih, tam, kjer ne more priti do zlorab. Novost, ki jo prinaša zakon, je tudi možnost neodplačnega prenosa stvarnega premoženja iz ene na drugo osebno javnega prava. Najpogosteje bo to prišlo v poštev kot prenos premoženja iz države na občino, in sicer v širšem kontekstu, kot pa ga predvideva zakonodaja o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Po tistem zakonu je takšen prenos zamišljen kot spodbuda oziroma kot razvojna spodbuda, kot spodbujanje regionalnega razvoja, po tem zakonu gre pa za drugi širši namen. Gre preprosto za to, da neka nepremičnina, ki fizično leži na ozemlju določene občine, pa je v lasti države, dobi svojo namembnost, dobi svojo vsebino, dobi svojo gospodarno uporabo. Če na območju neke občine ležijo zemljišča v državni lasti, stanovanja v državni lasti, ki niso v rabi, ki so recimo za državo poslovno nepotrebna ali pa morda država ni sposobna zagotoviti gospodarnega upravljanja z njimi, se je mogoče dogovoriti za neodplačan ali za prenos pod ceno, ki je tržna, z državne na lokalno skupnost, da ta nepremičnina dobi svojo pravo vsebino. Seveda se v takem primeru sklene pogodba, ta prenos v javnem interesu, v javno korist, zato je bistvena sestavina pogodbe tudi določilo o tem, v čem je ta javni interes. V primeru, da se ta bistvena sestavina krši, se lahko pogodba tudi razdre. Posebej poudarjam, da ta zakon širi veljavnost postopkov prodaje stvarnega premoženja tudi na javne zavode, javne agencije, javne sklade in javna podjetja, razen v primeru, ko to ureja specialna, področna zakonodaja, recimo za nekatere sklade. Torej, za ta širši javni sektor danes ne veljajo ta pravila, zato trdim, da bo novi zakon prinesel več transparentnosti in več gospodarnosti pri ravnanju s premoženjem, tudi v tem širšem javnem sektorju. Torej ne samo v sektorju ožje države in občine, ampak tudi v širšem javnem sektorju. In prav tako je predvideno tudi, da se postopoma vzpostavlja oziroma širi evidenca nepremičnin, tudi na ta širši javni sektor. Torej, do sedaj smo se ukvarjali predvsem z nepremičninami, ki so v direktni državni lasti in v upravljanju državnih organov, zakon pa predvideva tudi vzpostavitev evidenc za širši javni sektor, torej tudi za nepremičnine, ki so v upravljanju javnih zavodov, javnih agencij itn. Toliko za uvod. Hvala lepa.
Minister, hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Predsednica odbora, gospa Mojca Kucler Dolinar, bo podala poročilo. Izvolite, prosim.
Hvala. Lep pozdrav ministru in seveda ponovno tudi vam! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 28. redni seji dne 17.1. kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o stvarnem premoženju države, pokrajin, občin. Na seji odbora so prisostvovali poleg predstavnikov Vlade kot predlagateljice zakona predstavniki iz Ministrstva za javno upravo, Zakonodajno-pravne službe ter tudi predstavniki Slovenskega instituta za revizijo in Mestne občine Velenje. Uvodno obrazložitev k predlogu zakona je podal minister za javno upravo. Poudaril je, da želi predlagatelj z zakonom sistematično in enovito urediti področje ravnanja s stvarnim premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Zakonodajno-pravna služba je navedeni predlog preučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika. Splošna pripomba se je nanašala na opredelitev pojma pravnih oseb, za katere stvarno premoženje zakon velja, na večino pripomb pa so bili s strani koalicijskih poslanskih skupin vloženi tudi amandmaji, ki so, kot rečeno, stališču Zakonodajno-pravne službe v delu tudi sledili. Poleg koalicijskih poslanskih skupin so podali svoje amandmaje do predloga zakona tudi k 10. členu poslanske skupine SDS in SLS, k 11. in 16. členu poslanska skupina Socialnih demokratov in k 22., 23. in 36. členu poslanec Terčon. V razpravi smo člani in članice odbora največ časa in pozornosti namenili 10. členu predloga zakona in amandmaju k temu členu. Amandma je določal, da naj bi z zazidljivimi zemljišči, ki so namenjena gradnjam, opravljalo ministrstvo pristojno za to področje, torej ministrstvo za okolje. Na ta način pa bi se vzpostavila funkcionalna enovita politika gospodarjenja z zazidljivimi zemljišči v lasti države. Razpravljavci smo se zavedali konkretne navedene problematike, vendar pa je zaradi sistemske nedorečenosti amandmajem nasprotovala večina članov odbora, Zakonodajno-pravna služba, pomisleke je imel tudi predlagatelj zakona, saj je amandma bil pravno nedodelan in bi lahko odprl vrsto vprašanj, povezanih z drugimi, že veljavnimi predpisi. Odbor je sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije, SLS in DeSUS k 1., 3., 11., 20., 21., 36. in 37. členu predloga zakona. Kot rečeno, ni sprejel amandmaja k 10. členu in amandmaja k 16. členu. Na seji odbora pa so bili umaknjeni amandmaji poslanske skupine Socialnih demokratov k 11. členu in poslanca Davorina Terčona k 22., 23. in 36. členu tudi, predvsem zato, ker smo v fazi razprave na samem odboru preoblikovali skupne amandmaje odbora, ki so bili na koncu tudi sprejeti in vključeni v sam predlog zakona. V odboru smo tako pripravili dopolnjeno poročilo, ki ga imate tudi danes pred seboj, in sprejeli vse člene zakona skupaj ter jih predlagamo v sprejem tudi temu zboru.
Hvala lepa. Med tem so se nam na balkonu pridružili mladi obiskovalci. Dober dan. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupin DeSUS bo podal poslanec Ivan Jelen. Izvolite. Kolega Rezman, se opravičujem, izvolite.
Hvala lepa. No, naj jaz za začetek povem, da bo poslanska skupina DeSUS podprla zakon, ker je zakon boljši od tega, kar smo imeli doslej, ker ima dobre rešitve, ker omogoča oziroma napoveduje evidence, bolj gospodarno ravnanje etc. Ampak jaz se bom bolj v mojem petminutnem nastopu omejil na tisto, s čimer pa nismo najbolj zadovoljni, na kar smo opozarjali tudi na matičnem delovnem telesu in na kar ni bilo, vsaj po naši sodbi, ustreznih odgovorov. Zanimivo je to, da je tudi poročilo z matičnega delovnega telesa zelo skopo in govori samo o 10. členu, o katerem se je res precej govorilo. In najbolj pomembno je to, da smo tisti amandma zavrnili, ker bi pomenil ponovno centralizacijo lastnine in premoženja na enem ministrstvu; in to je dobro, da smo to zavrnili. Veliko se je pa govorilo in mestoma tudi polemično še o 4., 11. in o 16. členu, o čemer ni v zapisniku oziroma v poročilu niti ene same besede. Jaz se bom zaradi tega predvsem teh stvari lotili in se v naprej opravičujem ministru, ker me je na matičnem delovnem telesu nekajkrat prosil, naj ne odpiram teh stvari, ampak jaz žal, dokler ne dobimo ustreznih odgovorov, ne morem zaobiti te problematike. V 4. členu piše, da moramo ravnati s premoženjem gospodarno, tudi lokalne skupnosti. In preberem, kaj predlagatelj piše v zvezi s tem v svojem odzivu na stališča Državnega sveta, pravi, opozarja, da so vsi subjekti, ki jih bo zakon zavezoval, torej tudi lokalne skupnosti, dolžni spoštovati splošna načela, med katerimi je še posebej pomembno načelo gospodarnosti. S čimer bi se jaz seveda strinjal, če ne bi ta država preprečevala lokalnim skupnostim, da bi bile gospodarne. Zato sem navajal primer upravnih enot, zgradb, v katerih funkcionirajo upravne enote, torej državne inštitucije, ki so v lasti občin. In te lastnice, občine, od leta 1995 do danes nimajo pravice uporabe svoje lastnine. Po zakonu, ki je bil takrat sprejet, so bile dolžne nameniti to svoje premoženje brezplačno državi, ampak ta zakon je bil celo leta 2002 nadomeščen z novim zakonom, ki je tisto, kar je prejšnji zakon določal, da smo dolžni dajati brezplačno, odpravil. Najmanj od leta 2002 bi torej morali sklepati najemne pogodbe, in sicer ne takšne, da bi morale občine zastonj dajati državi, ampak takšne, da bi dobile primerno neprofitno, recimo, najemnino. S tem se nikakor ne morem strinjati in pričakujem, ker izza teh mojih trditev stoji tudi zakonodaja, da me bo minister v kratkem povabil na razgovor, da ugotoviva, ali se morebiti v čem motim. Doslej me o tem ni prepričal, ker bi bilo pač slabo, da bi morali sedaj klicati tiste, ki so večji strokovnjaki na tem področju od nas županov, namreč odvetnike, ki bi to stvar v našem imenu skušali urediti. Mi torej nimamo možnosti uporabe svojega lastnega premoženja. Moja občina konkretno je morala kupiti drugo zgradbo, v katero je naselila svoje lastne uslužbence. Naslednja problematična točka je točka, ki govori o tem, da je lastnica takšne zgradbe ena občina, upravna enota pa funkcionira, mislim da, v vseh primerih za več občin. In mora torej ena občina zalagati sredstva tudi za druge občine. Vsaj to bi moralo ministrstvo priznati, da ni najbolj korektno izpeljano. In seveda bi moralo ministrstvo priznati, da imamo v istih zgradbah tudi druge državne organe, ki pa plačujejo najemnino, na primer vojska ali na primer policija, pa tudi DURS in VURS in vsi drugi državni organi nimajo vsega zastonj. Problem, o katerem želim govoriti, je tudi problem 11. člena, ki je logično protisloven, in sicer 1. in 6. točka sta protislovni. Na to je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, na to sem opozarjal tudi sam, pa ni bilo prave pripravljenosti, da bi se to akceptiralo. Danes je še priložnost, da to logično neskladje minister z amandmajem, ki bo uskladil, odpravi. Namreč, ni mogoče tako, da bi v 1. točki določali, da Vlada sprejme z dokončnim aktom načrt v zvezi z nepremičninami, v 6. pa piše, da o tem seznani Državni zbor, ki to samo sprejme na znanje, hkrati pa v zadnjem stavku govori o tem, [[...]]
Kolega Rezman [[....]]
[[...]]da se mora spremeniti tudi proračun. V razpravi bomo s tem nadaljevali.
Poslanka Maria Pozsonec bo podala stališče poslanske skupine Narodne manjšine. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav gospodu ministru in vsem prisotnim! Stvarno premoženje, ki je v lasti Republike Slovenije in samoupravnih lokalnih skupnosti, je tako po številu nepremičnin in premičnin kot tudi po vrednosti izredno obsežno, zato je potrebno ravnanje s tem premoženjem urediti s posebnim zakonom in posebnim zaokroženim sklopom podzakonskih predpisov. Predlog zakona jasno določa pomen pojmov "uporabnik" in "upravljavec", kajti veljavna zakonodaja ne pozna pojma "uporabnik", kar se je izkazalo za pomanjkljivost. Po določbah predloga zakona bodo v posameznih pravnih poslih z uredbo določene vrednosti dokončno odločali predstojniki upravljavcev sami, Vlada Republike Slovenije pa le v tistih pravnih poslih, ki bodo presegali z uredbo določeno vrednost. Za tako velik obseg premoženja, kot je državno, je dobra organiziranost, evidentiranje in posledično sledljivost podatkov o stanju stvarnega premoženja ključnega pomena. Predlog zakona zato vzpostavlja nujno potreben zakonski okvir vodenja skupne evidence nepremičnega premoženja države, podrobnejšo ureditev vsebine in postopke njenega vodenja pa prepušča uredbi. Interni trg nepremičnin omogoča racionalizacijo in večjo gospodarnost upravljanja z nepremičnim premoženjem, saj omogoča enostavno ugotavljanje potreb njegovih udeležencev po nepremičnem premoženju. Uvedena je možnost vpogleda v interni trg za samoupravne lokalne skupnosti in nevladne proračunske uporabnike, ki pa ne morejo imeti statusa udeleženca na internem trgu. Menim, da je zakon boljši kot dosedanji, zato ga bom podprla. Hvala.
Hvala vam. Poslanec Rudolf Petan bo podal stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani! Področje premoženja države in občin ureja več zakonov z različnih področij, pač glede na naravo premoženja. Vrednost premoženja, ki ga obravnava ta zakon, namreč presega 10 milijard evrov. Tudi iz tega razloga je treba ravnanje s tem premoženjem urediti s posebnim zakonom in posebnim zaokroženim sklopom podzakonskih predpisov. V praksi so se tudi zaradi pomanjkanja zakonodaje, ki pa obsega izredno široko področje, pokazali problemi tako administrativne zapletenosti, gospodarnosti in transparentnosti upravljanja, razpolaganja s stvarnim premoženjem kot tudi pomanjkanje možnosti prilagajanja upravljavcev spreminjajočim se razmeram na trgu. Ker gre za izredno veliko vrednost premoženja, tudi strateške objekte, infrastrukturo, je v smislu dobrega gospodarja potrebno vzpostaviti ažurno evidenco tega premoženja, zagotoviti možnost hitrejšega prilagajanja razmeram na trgu, jasno določiti krog subjektov, za katere velja, tako tudi sistematično in enovito urediti področje ravnanja s tem premoženjem, tudi jasno razmejiti uporabo zakona kot generalnega predpisa ter uporabo predpisov s specialnih področij. Želja pripravljavcev zakona, seveda nas tudi, je, da se čim bolj jasno določi pojem uporabnik in upravljavec, to je namreč zelo pomembno z vidika nedvoumne določljivosti teh pravic posameznega porabnika ali pa upravljavca in pa obveznosti in odgovornosti v zvezi z ravnanjem s tem premoženjem. Veljavna zakonodaja namreč ne pozna pojma uporabnik, kar se je izkazalo za veliko pomanjkljivost. V praksi prihaja tudi do primerov, ko ima posamezni državni organ ali druga oseba javnega prava določeno premoženje zgolj v uporabi, ni pa zavezana oziroma upravičena z njim tudi upravljati, torej jo vzdrževati ali lahko tudi dajeti v najem, obremenjevati stvarne pravice in podobno. Iz tega razloga je predlagana rešitev smiselna in potrebna, saj rešuje marsikatero nejasnost in tudi težavo, ki s tem nastaja. Po novem predlogu bodo o posameznih pravnih poslih z uredbo določene vrednosti dokončno odločali predstojniki upravljavcev sami, Vlada Republike Slovenije pa le v tistih poslih, ko presega določen znesek, v tem trenutku, mislim da, 300 tisoč evrov. Po sedaj veljavnem zakonu namreč Vlada Republike Slovenije dokončno odloča o vseh poslih v zvezi s premoženjem. Po predlogu novega zakona velja tudi analogija, namreč, da se vse predlagane rešitve, ki veljajo za državno premoženje, uporabljajo tudi za premoženje lokalnih skupnosti. Javna podjetja, ki so po določilih predloga zakona dolžna uporabljati vsebine, ki se nanašajo na načela in postopke, so pravi tako zajeta, našteti pravni subjekti pa po veljavni ureditvi dolžni upoštevati postopkovna pravila le za tisto premoženje, ki je last Republike Slovenije, ne pa za premoženje v njihovi lasti. Predlagana rešitev prinaša tudi poenotenje pravil ravnanja na tem področju in pri teh subjektih. Predlog tudi razširja možnost oddaje stvarnega premoženja v brezplačno uporabo, torej brez prenosa lastninske pravice, če se slednji dodeli v uporabo samoupravnim lokalnim skupnostim, izobraževalnim ustanovam in podobno. Velja omeniti, da za premično premoženje določa predlog zakona identične postopke kot za nepremičnine. V SDS menimo, da je za tako velik obseg premoženja, kot je državno in seveda tudi lokalne skupnosti, ki presega 10 milijard evrov, da je dobra organiziranost, evidentiranje in posledična sledljivost podatkov o stanju stvarnega premoženja ključnega pomena. Pri tem je treba upoštevati tudi interni trg nepremičnin, ki omogoča racionalizacijo in večjo gospodarnost upravljanja z nepremičnim premoženjem, saj omogoča enostavno ugotavljanje potreb njegovih udeležencev po nepremičnem premoženju. Novosti predloga zakona: novost je možnost pogleda v interni trg za samoupravne lokalne skupnosti in nevladne proračunske uporabnike, ki pa ne morejo imeti statusa udeleženca na internem trgu. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo podprli predlagani zakon. Hvala.
Hvala vam. Kolega Milan Petek pa bo podal stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Lep pozdrav kolegicam, kolegam, ministru, podpredsedniku! Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije podpira namene in cilje predloga zakona, saj je premoženje v lasti Republike Slovenije in lokalnih skupnosti po vrednosti tako obsežno, da je treba ravnanje s premoženjem urediti s posebnim zakonom. Pri tem pa opozarjamo, da je ravnanje s premoženjem in države urejeno tudi s specialnimi predpisi, zato upamo, da nekatere določbe, predvsem tiste, ki se tičejo postopkov prodaje ali zamenjave nepremičnega premoženja, ne bodo povzročile neskladja ali pa vsaj zmešnjave, saj se v nekaterih primerih ne bo vedelo, kako uporabljati oba ali več predpisov, ki na primer urejajo dražbe, zbiranje ponudb, sklepanje neposrednih pogodb. Poleg tega pa bo, po našem mnenju, moteča tudi marsikdaj neusklajena terminologija. Predlagatelj navaja, da je sedanja ureditev neustrezna zaradi administrativne zapletenosti in dolgotrajnosti posameznih postopkov, pri čemer pa trdi, da predlog zakona predstavlja le nujni okvir obravnavnega področja, medtem ko bodo posamezne operativne rešitve podrobneje urejene z uredbo. Predlagatelja bi opozorili, da je bilo to področje do sedaj generalno urejeno z dvema zakonoma, to je Zakon o lokalni samoupravi in o javnih financah, in da ureditev v omenjenih zakonih ni predstavljala glavnega vzroka administrativne zapletenosti. Ta je bila tudi posledica podrobnega normativnega urejanja na ravni uredbe, zato lahko samo upamo, da bo predlagatelj srečnejše roke pri podrobnejšem urejanju postopkov. Je pa res, da je transparentnost ravnanja s premoženjem, ki bi naj jo predlog zakona zagotovil, povezana prav z natančno administrativno urejenostjo, to je transparentnost in zapletenost. Sicer nista nujno kontradiktorna, vendar pa brez podrobnega administriranja transparentnosti ni mogoče zagotoviti, se pa strinjamo, da je treba postopke podrobneje urediti s podzakonskim aktom oziroma uredbo, saj bo to upravljavcem omogočilo prilaganje nenehno spreminjajočim se razmeram na trgu, kar zagotavlja učinkovitost in gospodarnost ravnanja. Med pomembnejšimi rešitvami so tudi določbe, ki omogočajo zlasti neodplačni prenos poslovno nepotrebnih nepremičnin ali zemljišč v lasti države na občino, če bo ta zagotovila gospodarnejšo izrabo v javno korist. Do sedaj je bilo namreč moč opaziti kar nekaj dolgotrajnih in zapletenih postopkov prenašanja, predvsem vojaških, še iz časa bivše SFRJ, in podobnih nepotrebnih objektov v državni lasti na občine, ki so v teh objektih uredile po lastni meri primerne objekte. Več ministrov je izjavilo, da čakajo na nov zakon o upravljanju s stvarnim premoženjem, na podlagi katerega bo možno premoženje prenesti ali prodati po zelo ugodni ceni lokalnim skupnostim. Gre predvsem za objekte, ki jih državni organi za opravljanje svojih nalog ne potrebujejo. V Liberalni demokraciji, v poslanskem klubu na koncu pozdravljamo rešitev, da so udeleženci internega trga nepremičnega premoženja poleg države tudi samoupravne lokalne skupnosti; in naj čisto na koncu pohvalimo tudi ministra Viranta, ki je eden izmed redkih ministrov, ki je upošteval tudi mnenje opozicije in to vključil v spremembo oziroma amandmaje k temu zakonu. Hvala.
Hvala vam. Poslanec Dušan Kumer bo podal stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagan predlog zakona podprli. V poslanski skupini Socialnih demokratov že vseskozi zagovarjamo stališče, da je osnovno načelo upravljanja s stvarnim premoženjem države predvsem načelo gospodarnosti in na drugi strani učinkovito preprečevanje nepotizma, klientelizma in korupcije, ki so največkrat neprijetni spremljevalci tega načela. Obravnava dosedanjih odlokov o prodaji državnega premoženja v Državnem zboru je največkrat upravičeno ustvarjala dvom v to načelo. Namreč razmere v Sloveniji, kjer smo priče, da je še vedno dobra polovica premoženja posredno ali neposredno v rokah države, beri vsakokratne izvršne oblasti, in nič ne izgleda, da bi se sedanja Vlada pretirano trudila to stanje spremeniti ali da bi se vidno in zares umikala iz gospodarstva, je še kako ugodna podlaga za razrast prej omenjenih nečednosti. Zato poslanci Socialnih demokratov pozdravljamo napor predlagatelja, predvsem Ministrstva za javno upravo, da končno te stvari skuša urediti tudi z zakonom. Toda sam zakon seveda ni dovolj. Pomembnejša je njegova realizacija in dosledno spremljanje sankcij za njegovo kršenje in izigravanje. In prav zaradi tega bi bilo še kako umestno, da bi Vlada istočasno pripravila tudi konkreten načrt integritete, v katerem bi opredelila in določila kritične točke in področja, kjer lahko prihaja do zlorab, kot prepisuje in nalaga veljavni zakon o preprečevanju korupcije. Šele ti ukrepi bi bili garancija, ki odpravlja in preprečuje možnosti in nastanek korupcije tako v posameznem organu kot pri posameznikih, ki bodo realizirali zakon o prodaji državnega premoženja, kajti tako, kot je danes že večkrat bilo poudarjeno, je trenutno stanje na primer nepremičnin Slovenije, ki so v upravljanju neposrednih proračunskih uporabnikov, precej bogato. 12.916 parcel v skupni izmeri preko 30 milijonov tisoč kvadratnih metrov, 2.372 stavb v skupni izmeri preko 642 tisoč kvadratnih metrov je zares veliko premoženje. Da ne govorimo o kapitalskem premoženju države, ki je naloženo v gospodarstvu. Na drugi strani je prav tako treba poudariti, kot sem že na začetku rekel, da zakon prinaša nekatere pozitivne novosti, ki bodo po mnenju poslanske skupine Socialnih demokratov nedvomno vplivale na večjo preglednost, gospodarnost, gospodarno uporabo, poslovanje s premoženjem tako na državni kot na lokalni ravni. Tu mislimo predvsem na dodatne postopke glede brezplačne odsvojitve, brezplačne uporabe, pa zelo pomembna je skupna evidenca nepremičnega premoženja, predvsem tudi uvedba internega trga. Dobra je tudi novost, ki vnaša poleg upravljavca tudi uporabnika za obveznosti, ki jih do sedaj ni bilo in je zato premoženje v več primerih izgubljalo na svoji vrednosti. Predlagali pa bi, da bi predlagatelj oziroma Vlada usmerila energijo v uveljavitev še ene norme, ki velja v državah Evropske unije, da bi zaradi specifičnosti celotnega področja, se pravi ravnanja z državnim premoženjem, razmislila tudi o organu, ki bi se ukvarjal s to problematiko. Gre za, kot je predlagal tudi Državni svet v svoji obrazložitvi, ustanovitev posebne nepremičninske družbe kot gospodarske družbe v popolni državni lasti. Menimo namreč, da bi takšna družba bolj učinkovito in gospodarno skrbela za to premoženje in tudi interni trg nepremičnega premoženja države bi bil bolje organiziran in bi bolje funkcioniral, kot če bo to opravljalo eno ministrstvo poleg vsega ostalega dela, ki ga opravlja. V tem primeru gre seveda za Ministrstvo za javno upravo, ki je že tako obremenjeno. Torej, v poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo nasprotovali zakonu, ga bomo podprli, upamo pa, da bo predlagatelj upošteval še kako pripombo, ki smo jo danes dali.
Hvala. Poslanka Mojca Kucler Dolinar bo podala stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Hvala. Lep pozdrav še enkrat! Predlog zakona o stvarnem premoženju države je sistemski zakon, katerega cilj je postaviti splošen okvir, določiti načela in osnovna izhodišča za ravnanje s stvarnim premoženjem države in samoupravnih lokalnih skupnosti. Ta izhodišča bodo kasneje sicer podrobneje še razdeljena s podzakonskimi akti. V poslanski skupini Nove Slovenije smo si in si prizadevamo, da se pri prodaji državnega premoženja zagotovi večja odgovornost. Ocenjujemo, da Predlog zakona o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin to težnjo uresničuje. Predlog zakona pa podpira tudi strokovna javnost in ocenjuje, da gre za modernejši in sistematično in sistemsko bolj primeren pristop. Zato tudi mi pričakujemo, da bo s konsenzom v Državnem zboru in pozitivno podporo strokovne javnosti ne samo sprejet, temveč tudi v praksi dobro izvajan. Podpore poslanske skupine Nove Slovenije je predlog zakona deležen zaradi temeljnega cilja, to je zagotoviti javnost, preglednost in gospodarnost pri ravnanju s premoženjem. Dodaten razlog je še, da so se poenostavili tisti postopki, kjer je to možno in da bo tako omogočeno hitrejše, predvsem pa tudi učinkovitejše gospodarjenje s premoženjem. Prav tu, kot danes rečeno, se je v postopku sprejemanju zakona že izkazalo konstruktivno sodelovanje, saj je bila vrednostna meja, do katere sme Vlada sama odločiti o prodaji nepremičnin, s skupno odločitvijo postavljena na 300.000 evrov. V želji po večji preglednosti predlog zakona ureja tudi evidenco nepremičnin v lasti države, občin in drugih oseb javnega prava. Verjamemo, da bo Ministrstvo za javno upravo, ki je evidenco za nepremičnine v upravljanju državnih organov že vzpostavilo, le-to kmalu lahko razširilo tudi na širši javni sektor, predvsem spričo problemov, s katerimi smo se na tem področju srečevali v preteklosti. Centralna evidenca nepremičnin, ki je že vzpostavljena, povezuje in prevzema podatke iz baz zemljiškega katastra in katastra stavb, in da gre za resne posledice, ki bi jih lahko imel zakon, za ponazoritev naj povem obsežno vsebino, ki jo ureja predlog zakona, in naj navedem podatek, da je v tej evidenci na dan 30.6. v lanskem letu v upravljanju neposrednih proračunskih uporabnikov več kot 24.000 parcel in več kot 6.000 stavb. V smislu gospodarnosti v poslanski skupini Nove Slovenije pričakujemo pozitivne učinke tudi iz uvedbe internega trga nepremičnin, predvsem pa pričakujemo tudi ponoven razmislek, ko bomo o vloženem amandmaju danes govorili, predvsem vzpostavitev možnosti, ali ga bi bilo smiselno razširiti tudi na druge. Podpiramo namene, da se premoženje, ki ga država ne potrebuje, proda, da se prenese na druge, ki bi z njim lahko učinkovito ravnali in ga uporabljali. Vendar pa tu pozivamo pristojne institucije pa tudi posameznike, ki bodo s premoženjem razpolagali, da se držijo strogo postavljenih izhodišč zakona glede javnosti in preglednosti pri ravnanju. Tu namreč ne sme biti po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije nobene tolerance pri morebitni izrabi notranjih informacij. In tu mora biti tudi sankcija zato stroga. Ni namreč potrebno zelo na široko razlagati, da informacija, da obstaja interes na primer za določeno zemljišče, da je zemljišče aktualno za državo, lahko posledično temu cena nesorazmerno naraste. Vendar pa ob zarečenih opozorilih menimo, da ima zakon dobra izhodišča, zato bomo predlog zakona podprli.
Hvala. Kolega Josip Bajc bo podal stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Stvarno premoženje državne je v lokalnih skupnosti in po podatkih iz gradiva, ki nam je bilo posredovano, presega vrednosti 8 milijard evrov. Pravzaprav je zanimivo, da do predloga zakona o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin, ki ga danes obravnavamo, v Sloveniji nimamo sistemskega zakona, ki bi celovito urejal to področje. Iz tega vidika moramo izraziti zadovoljstvo, da je Vlada Republike Slovenije pripravila zakon, ki bo na enovit način uredil področje ravnanja s stvarnim premoženjem države in lokalnih skupnosti. Neurejeno in nepregledno stanje glede stvarnega premoženja države in lokalnih skupnosti je imelo gotovo dolgoročno negativne posledice. Delno sicer to problematiko rešuje veljavna uredba o pridobivanju, razpolaganju, upravljanju s stvarnim premoženjem države in občin, ki je med drugim uvedla tudi interni trg nepremičnin. Interni trg nepremičnin je prinesel veliko pozitivnih učinkov. Problem uredbe pa je, da zaradi nedoslednega posredovanja podatkov pristojnim organom evidenca stvarnega premoženja ni več popolna oziroma ni preveč popolna. Za premoženje, ki dosega tako visoke vrednosti, pa je seveda ažurna podatkovna baza o stanju ključnega pomena. Zakon poleg celovitega pristopa omogoča pogoje za zagotavljanje transparentnega upravljanja državnega stvarnega premoženja. Transparentnost je pa prav gotovo nujna, saj v največji meri zagotavlja tudi racionalno in zakonito razpolaganje in upravljanje s stvarnim premoženjem. Brez ustrezne transparentnosti je riziko neprimernih dejanj bistveno večji. Zakon je naravnan tudi k lažjemu prilagajanju upravljavcev razmeram na trgu ter odpravljanju nepotrebnih administrativnih zadev. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da bo zakon dosegel zastavljene cilje in omogočil vzpostavitev ažurne evidence stvarnega premoženja ter pregledno ravnanje s tem premoženjem. Posebej pa pozdravljamo širitev oziroma dopolnitev možnosti na področju brezplačne odsvojitve ter oddajo stvarnega premoženja v brezplačno uporabo, seveda ob zakonitih določbah in pogojih. Te možnosti bodo verjetno omogočile hitrejše reševanje nekaterih prostorskih težav, zlasti na relaciji med državo in lokalnimi skupnostmi. Morda bo pa ta zakon tudi osnova za spodbuditev dejavnosti katerih od nevladnih organizacij, ki bodo lahko dobile v brezplačno uporabo nek državni objekt, ki nima za državo drugega pomena in že več kot 15 let propada. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo obravnavani predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala vam. In kolega Boštjan Zagorac bo podal stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Več ali manj smo o vsebini in dobronamernosti zakona slišali od mojih predhodnikov. Kot poslancu mi ne preostane drugega, kot da verjamem, da Vlada dela dobronamerno, in v takem smislu oziroma tonu ter vsebini bom razpravljal tudi sam. Vendar ne morem mimo tega, da je bilo dosti govora o tem, kako se Vlada trudi, da bi bilo premoženje države, pokrajin in občin transparentno, medtem ko na odboru - in to je treba poudariti - je bilo največ govora ravno o amandmaju k 10. členu zakona, ki so ga vložile vladne stranke, in sicer, največja vladna stranka in Slovenska ljudska stranka. Ta amandma v svojem drugem odstavku govori: "Na ministrstvo, pristojno za stanovanjske zadeve, se prenese nepremičnina, premoženje države, s katerim gospodari Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, ki je v prostorskih aktih namenjeno za gradnjo objektov." Se vam ne zdi, da pa tu mogoče ne gre več za tako transparentno delovanje, da gre za prenos določenih pristojnosti in za prenos določenih, bom rekel, bonitet, ki bi jih potem pristojno ministrstvo nad takimi zemljišči tudi imelo. Tako da je samo govorjenje o transparentnosti lahko tudi dvolično - na odboru predlagate nekaj, danes pa govorite, hvala bogu, da je padlo. Potem mi povejte, s kakšnim smislom ste takšen amandma predlagali. Pridružiti se moram tudi enemu izmed predgovornikov, ki je govoril, da ni bil samo ta 10. člen tako sporen, da so sporni še nekateri drugi členi oziroma je bilo pomanjkanje odgovorov na nekatere druge člene, predvsem na relaciji odnosov med državo in lokalno skupnostjo. Dan je bil tudi zelo lep primer, kako naj lokalna skupnost gospodari - gospodari, kar je poudarek tega zakona - kot dober gospodar, če v stavbi, ki je last lokalne skupnosti, prebiva neka državna institucija, kot je na primer upravna enota, za katero pa seveda država nima nobenega velikega namena, da bi plačevala najemnino za uporabo te stavbe. In tak primer transparentnosti in dobrega sodelovanja je, recimo, Upravna enota v občini Pesnica. Sam sem takrat dal amandma, da bi država omogočila, da bi se ta upravna enota preselila v nek državni objekt na bližnji lokaciji, vendar ne poslanci vladne koalicije ne ministrstvo o takem amandmaju niso hoteli slišati nič. Danes pa poslušam tu o dobrem sodelovanju, prenosu premoženja iz občin na državo in ne vem kaj še vse. Ampak tega je manj kot leto dni nazaj in takrat ni bilo posluha za tako dobro sodelovanje. Zato nekako ne morem iz glave spraviti dvoličnosti Vlade in vladnih poslancev, ki govorijo o transparentnosti, po drugi strani pa ne dovolijo, da bi se takšni amandmaji podprli. Ne gre za velika finančna sredstva, ker je ta zgradba bila itak v lasti države in bi jo bilo potrebno samo malo renovirati in predlagajo na odboru takšne amandmaje, ki pa, hvala bogu, potem postanejo oziroma jih odbor zavrne. Zato o transparentnosti ne preveč govoriti, raje vsi skupaj sprejmimo ta zakon takšen, kot je predlagan, in ne ga poskušati spreminjati in govoriti o tem, kako ste transparentni In če bi že govorili o transparentnosti državnega premoženja, moram reči, da v Slovenski nacionalni stranki pogrešamo en del tega zakona. Zakaj nihče od nas poslancev v tem Državnem zboru ne ve, kolikšno je točno to državno premoženje, zakaj ni predloga tega zakona, če se gremo transparentnost, seznam državnega premoženja. Mogoče bi bilo smiselno, mogoče bi nam bilo lažje, da bi vedeli točno, o čem govorimo. V Slovenski nacionalni stranki bomo zakon, hvala bogu, da smo ta amandma že na odboru zavrnili, temu zakonu ne bomo nasprotovali, kot sem dejal uvodoma, verjamem v dobronamernost Vlade, nikakor pa se ne morem otresti občutka dvoličnosti vladnih poslancev, ko so danes tukaj govorili o transparentnosti, predlagali pa tako netransparentne amandmaje. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. Poslanke in poslanci imate list, datiran na 31.1. letošnjega leta, na katerem je amandma pred sabo. V razpravo dajem 36. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS. To so predlagatelji. Odpiram morebitno razpravo. Prosim za prijavo. Imamo enega prijavljenega razpravljavca. Kolega Janko Veber, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala. Mislim, da je ta amandma treh poslanskih skupin nesprejemljiv iz več razlogov. Prvič, če že govorimo o premoženju države, pokrajin in občin, potem pomeni, da tukaj predvsem občine spet potegnejo tisto ta kratko in se prenašajo neka zemljišča iz sklada kmetijskih zemljišč na stanovanjski sklad. Po drugi strani bi pa rad že zelo jasno opozoril, da nezazidana stavbna zemljišča komunalno opremijo in uredijo njihov status občine, torej vlagajo v ta zemljišča, sklad kmetijskih zemljišč jih bi pa po tem zakonu brezplačno prenesel na stanovanjski sklad. Skratka, cela vrsta vprašanj. Poleg tega bi pa tudi opozoril na dejstvo, da po definiciji oziroma pomenu izrazov iz 3. člena govorimo o tem, da so osebe javnega prava država, samoupravna lokalna skupnost, javni zavod, javni gospodarski zavod, javna agencija, javni sklad in javno podjetje. Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije ni ne zavod ne javni sklad, ga torej ni mogoče umeščati v določbe tega zakona. Po drugi strani pa bi rad opozoril tudi na dejstvo, da v 57. členu Zakona o javnih skladih zelo jasno piše, da postanejo nezazidana stavbna zemljišča last občin, na območju katere se nahajajo. To velja za tista zemljišča, ki so bila sprejeta na podlagi prostorskih aktov, ki so utemeljena v sestavinah občinskega družbenega plana za obdobje leta 1986-1990 in s prostorskimi sestavinami občinskega dolgoročnega družbenega plana za obdobje 1986-2000 in so bila namenjena za graditev objektov do 10.3.1993 kot družbena lastnina. Poleg tega pa ta člen govori tudi o tem, da postanejo last občin tudi zemljišča, ki jih je občina s sprejemom novega prostorskega izvedbenega akta, usklajenega z obveznimi republiškimi izhodišči, namenila za graditev objektov. Torej tudi z novimi prostorskimi akti opredeljena zemljišča, torej nezazidana stavbna zemljišča, postanejo last občin. Torej ni mogoče izvesti tega, kar piše v tem amandmaju. Poleg tega bi tudi opozoril na dejstvo, da tudi sicer sam Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije od tistega trenutka, ko je denacionalizacija zaključena, prenese vsa zemljišča in gozdove v last občin. Tudi to je zapisano v Zakonu o skladu kmetijskih zemljišč. Tudi zaradi tega ni mogoče prenašati teh zemljišč na stanovanjski sklad, ker so rešitve v Zakonu o skladu kmetijskih zemljišč jasne in jih je potrebno tudi spoštovati. Menim, da je prav, da predlagatelji pravzaprav umaknejo ta amandma, ker ga dejansko ni mogoče sprejeti zaradi zakonskih ovir. Mislim, da bi s tem tudi zaključili lahko to razpravo, kajti zakonske podlage za sprejem te rešitve, kot je zapisana v tem amandmaju, dejansko ni.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Odpiramo nov krog. Izvolite. Besedo ima poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Saj je, najprej začudenje, bi rekel, da izgleda, da bomo samo kakšni župani govorili, nihče drug, pa čeprav gre za 2000 milijard, kot je bilo omenjeno. Verjetno govorimo mi zato, ker vemo, za kaj gre. In jaz se strinjam s tem, da je treba takšen amandma zavrniti. Iz zelo preprostega razloga. Razlog je po moji sodbi v tem, da so tukaj občine zopet potisnjene ob rob. In če bo slučajno kaj ostalo, s čimer drugi ne bodo vedeli kaj početi, potem pa naj to bremeni občine. Naš predlog je bil drugačen. Občine so tiste, ki pripravljajo razvojne projekte, ki pripravljajo prostorske izvedbene akte in občine naj posredujejo v centralni register svoje projekte. In potem se bo ugotovilo, koliko je tega premoženja, s katerim država ne ve kaj bi počela, in koliko je projektov, ki jih imajo občine pripravljene in bi jim to premoženje pomagalo k njihovi uresničitvi. Ampak vidimo, da država nima tega namena. Država tako kot pri upravnih enotah ekonomsko razlašča občine. Saj mi smo formalno zemljiškoknjižni lastniki, samo ekonomsko nismo. Nič od tega nimamo, razen izgub in stroškov, ki jih vlagamo v te zgradbe. Tako nas želi zdaj potiskati ob rob še enkrat. Mi opremimo zemljišča s komunalno opremo, opremimo jih s prostorskimi akti, potem bo nekdo to brezplačno prenesel na Stanovanjski sklad Republike Slovenije, ki bo zgradil na tem zemljišču neprofitna stanovanja, ki jih bo dodelil tistim, ki jim mora občina potem ta stanovanja v obliki subvencij plačevati. To so tako zavite in mislim, da deloma celo namerno tako pripravljene stvari, ki občinam pač jemljejo pristojnosti in jih potiskajo ob rob. Zaradi tega seveda takšnega amandmaja ne morem podpreti in sem tudi odklonil podpis takrat, ko se je to prineslo k meni.
Hvala. Glede na to, da vidim več poslancev, ki želijo razpravljati, bomo odprli nov, tretji krog. Izvolite. Besedo ima poslanec Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Ta amandma bom seveda podprl. Nasprotnikom tega bi pa želel povedati, da bi ga verjetno tudi oni podprli, če ne bi njihova predpostavka temeljila na napačnih pogledih. Država ali pa kdorkoli že v okviru upravnih enot ne razlašča občin, tudi ekonomsko jih ne razlašča in jih ne obremenjuje po nepotrebnem. Naj mi bo dovoljeno, ker sem pri besedi, da obrazložim, zakaj je ta predpostavka napačna. Zato, ker vem, kako je do takšne rešitve prišlo. Takrat sem bil v lokalni samoupravi, bil sem predsednik izvršnega sveta in smo skupaj, izvršniki in župani, ko smo bili pač še neka dvoživka, dualizem oblasti, ker smo vedeli, da konec leta 1994 in v začetku leta 1995 pride do reorganizacije lokalne samouprave ali do reorganizacije državne uprave, da se tiste velike občine, ki so bile dvoživke, razdelijo in da bodo naloge, ki so jih doslej opravljale občine, poslej opravljale upravne enote, to se pravi, v istih prostorih, v isti stavbi ali pa v delu te stavbe. In je bila varianta, država je razmišljala tudi takrat o tem, da odkupi, bilo je razmišljanje, da odkupi ali da se dogovori za nek najem, kakršenkoli bi že takrat bil, ampak izvršniki in župani smo razmišljali takrat drugače. Rekli smo, mi smo zainteresirani, da imajo ljudje pristop do teh uslug, nalog, ki jih bodo opravljale upravne enote, do sedaj občine, tam, kjer so jih do zdaj dobili. Kajti bila je bojazen, da če bi, recimo, občine postavile veliko najemnino, da enostavno država reče, poslušajte, vi ste pa predragi, gremo pa v tiste prostore, ki so cenejši, in lahko gredo nekam drugam. Mogoče bi kateri kraj celo izgubil te usluge, ker je bilo tudi govora, ne vem, da bi se to mogoče celo koncentriralo eventualno na upravnih okrajih. In mi smo razmišljali v smislu, da imajo ljudje še vedno pristop do teh uslug, tako kot so bile. Vi pa sedaj očitno razmišljate samo materialistično, koliko bi lahko iz tega iztržili, kar je seveda v današnjem času razumljivo. Tudi to priznam. Ampak ne govoriti, da je zadeva ekonomsko razlaščanje občin. To je bilo takrat v smislu čim bolj enostavnega ali pa takšnega pristopa državljanov do teh uslug, ki jih nudijo upravne enote, tako kot je bilo takrat, da se to ne bi spreminjalo, da ne bi določeni kraji te usluge izgubili. V tem je bil kontekst, ne pa v kakšnem razlaščanju občin. Kot pa sem že povedal, se pa strinjam, da je danes bolj materialistično razmišljanje. Nobenega ne obsojam, da nima prav. Ampak osnova, kako je to nastalo, je pa takšna, kot sem vam povedal. Čisto nič drugega. Takrat je bilo takšno razmišljanje in mislim, da je bilo pravilno in še danes se marsikateri župan, kjer ni sedež upravne enote, bori za nek krajevni urad ali nekaj podobnega, da bi se lahko določene funkcije tam tudi upravljale. Pa verjetno mu na kraj pameti ne pride, da bi zato rekel, ja, mi bi to želeli, pa vam bomo dali najemnino in pridite. Ne, zastonj vam damo, samo pridite, pa bomo imeli krajevni urad, pa bomo določene funkcije lahko tam opravljali, da našim občanom ne bo potrebno iti v sosednjo večjo občino, kjer je sedež upravne enote. Tako to je. To je osnovni in glavni vzrok. In zato so predpostavke napačne za takšen amandma, zato ga jaz podpiram. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Josip Bajc.
Bom poskušal biti vsaj toliko kot kolega Rezman pameten, ker je rekel, da izgleda, da razumejo ta amandma samo kolegi župani oziroma da ga razumejo samo župani. Strinjal bi se z razpravo kolega Vebra, ki je govoril, na kakšen način so takrat nezazidana stavbna zemljišča v prostorskih aktih bila opredeljena. In na dan 10.3.1993 vsa tista zemljišča, ki so bila tako opredeljena in so bila prej družbena lastnina, splošno ljudsko premoženje, v upravljanju ne vem koga vse, so postala last lokalnih skupnostih. Vse ostalo premoženje, ki je bilo pridobljeno odplačno, je postalo last tistih pravnih oseb, ki so bile vknjižene kot imetnik pravice uporabe na C listu. Vsa druga premoženja, ki so družbena lastnina ali splošno ljudsko premoženje in so bila vknjižena kot taka, pa so bila pridobljena na neodplačen način, so pa postala last sklada. In to bi moralo biti urejeno. Ne razumem pa kolega Rezmana kot župana, ko pravi, da, jaz se strinjam, občine so dolžne oziroma je ena od njihovih izvirnih pristojnosti, da pripravljajo zemljišča za stanovanja, ampak bedast bi bil tisti župan, ki bo šel komunalno opremit neko zemljišče, potem pa bo ugotovil, da ni lastnik tistih zemljišč in da mu bo na podlagi tega amandmaja sklad prinesel ta zemljišča na republiški sklad. Ne vem, na kakšen način bi upravičil na občinskem svetu tako svoje ravnanje. Osebno bom podprl ta amandma, ker veliko zemljišč je, ki so družbena lastnina je še vedno vpisanih v zemljiški knjigi ali splošno ljudsko premoženje in o upravljanju sklada, pa so s prostorskimi akti, ki so jih posamezne lokalne skupnosti sprejele po 10.3.1993, opredeljena kot stavbna zemljišča, zakaj pa ne bi sklada. In v celoti je treba amandma, pravijo, da z uredbo se lahko udeleženci trga nepremičnega premoženja države, tudi drugi državni organi, samoupravne lokalne skupnosti. Nikjer ne piše, bom rekel, na primer ena vas v občini Postojna je ena parcelica, ki ima 127 kvadratnih metrov, znotraj nekega zazidalnega območja, in je sedaj last sklada, in če se je tam občina odločila, da bo urejala zemljišča za potrebe stanovanjske izgradnje, naj prinese to na občino neodplačano. Zato bom jaz tudi sam amandma k temu členu podprl.
Hvala. Odpiramo nov krog. Prosim za repliko. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom skušal pojasniti gospodu Bajcu, kako se to razume. Tisti župan, ki ima občinska zemljišča na katera mejijo nekatera druga zemljišča, pa jih ne bo opremljal za voljo tega, da ne bi obogatil drugih zemljišč, dela slabo. Ker potem ne bo imel ne svojih zemljišč opremljenih, ne sosednjih, ne bo komunalnega prispevka zaračunaval, ne sme zaračunavati nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, skratka, se odpoveduje gospodarjenju. Naša naloga je pa prva naloga, ki jo imamo, da smo dobri gospodarji v svojih občinah. Ne vem, zakaj ne razume, zakaj ne bi kdo prenašal na lokalne skupnosti zemljišč. Poglejmo zakonodajo, ki velja. Zakonodajo, ki govori o pospešenem regionalnem razvoju, 36. in 37. člen, pa bo videl, kako se mora to prenašati. Samo država noče tega. Jaz to želim, da bi državo prisilili, da bi svoje zakone, ki smo jih mi sprejeli, tudi izvrševali. Ne pa, da nas ignorira takrat, ko naslovimo na njo željo ali prošnjo ali zahtevo. V zvezi s tem, ali kdo koga ekonomsko razlašča ali ne, je pa meni eklatantno jasno. Če sem jaz lastnik in če ne smem uporabljati svoje lastnine, sem razlaščen. Ekonomsko. Nisem pravno razlaščen, sem pa ekonomsko razlaščen. In če moram, da bom svoje osnovne funkcije kot župan opravljal, kupiti drugo zgradbo, ker je moja zasedena, je pa to za mene ekonomska razlastitev. To je že skoraj konfiskacija, če malo bolj grobo govorimo. In jaz nič ne razumem, zakaj nekateri ločijo oziroma zakaj nekateri menijo, da župani, ki terjajo, da država svoje naloge opravi, da ravnajo proti svojim občanom. Občina mora zagotavljati tiste storitve, ki jih po zakonu mora občina, država na upravnih enotah pa tiste, ki jih mora država. In bog ne daj, da bi si kateri izmed županov namislil, da bi financiral upravno enoto samo zato, ker bi mu država grozila odpeljati objekt. Tako državo bi pa res morali hudo, hudo dati na pranger iz jo izprašiti, če bo grozila tistim, ki delajo za svoje občane s tem, da jim bo, če ne bodo financirali njihove dejavnosti, odpeljala upravno enoto. Hvala bogu, da niso bili vsi izvoljeni za župane, ki so kandidirali.
Hvala. Odpiramo nov krog. Prosim. Besedo ima poslanec Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Mogoče še to pojasnilo kolegu Bajcu. V Zakonu o skladu kmetijskih zemljišč tudi piše, da je sklad oziroma občina pravni naslednik upravljavcev kmetijskih zemljišč, kmetij in gozdov. Ni tretjega. Sklad ali občina. In če že je treba kaj prenašati, potem je občina tista, na katero lahko sklad potem prenese ta zemljišča. V obrazložitvi k temu amandmaju ste zelo jasno zapisali, da želite hitreje in lažje izvesti dokapitalizacijo Stanovanjskega sklada Republike Slovenije s temi zemljišči. Zakaj bi občine dokapitalizirale državni stanovanjski sklad? Zakaj? Ni razloga. Če Stanovanjski sklad Republike Slovenije želi graditi, potem se lahko z občino dogovori, dobi to parcelo, občino tako in tako potem prisili in izsili, da se to zemljišče ne šteje v tisto ceno tega stanovanja in je ta dogovor za reševanje stanovanjske problematike mogoč, če je občina lastnik. Stanovanjski sklad pa nikakor ne more biti upravičen, da dobi ta zemljišča na takšen način, kot je zapisano v tem zakonu. Glede upravnih enot bi pa tudi povedal, da so bile občine tudi v takšnem stanju, da so vsi tisti prostori, ki so jih zasedali za naloge, ki so se prenesle na državo, ostale, bi rekel, namenjene tem nalogam. In občine so si morale velikokrat same urediti dodatne prostore. Tega niso dobile nikoli povrnjeno. Zato je večkrat upravičeno, da danes zaračunavamo najemnine za tiste prostore, v katerih delujejo upravne enote. Tudi ni pravično do tistih občin, ki so morale same financirati, da so prišle do svojih prostorov, država je recimo drugim občinam zgradila kompletne prostore za upravne enote. Torej neenakost. In tukaj bi to neenakost lahko odpravili predvsem s tem, da se zaračunava tudi najemnina za tiste upravne enote, ki so ostale tam, kjer so. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči! Kolegice in kolegi! Amandma je v marsičem sporen, ampak treba je pa povedati tudi to, da občine pa imajo pravico zaračunati davek na nepozidano stavbno zemljišče, če zemljišče ni pozidano. To je tudi dejstvo. In država, ki ureja PUP, plansko ureditveni akt posameznih občin v nekem časovnem obdobju, premalo časa namenja oziroma premalo je tu ažurnosti, kajti potrebe po pozidavi so večje, kot je pa v bistvu dejanska uskladitev s prostorskimi akti. Te primere poznam iz Sežane. Ogromno je mladih družin, ki bi želele postavljati, v bistvu rešiti svoj individualni stanovanjski problem s svojimi finančnimi sredstvi, bodisi z zadolževanjem, najemom kreditov ali kakorkoli, pa tega ne morejo storiti, ker imajo zemljišče, ki pa ni zazidalno. In ta potreba pa posameznikov, ki so mnogoštevilčni, v bistvu država počasi sledi tem potrebam. To je dejstvo. Sklad oziroma občina. Jaz bom rekel tako. Stanovanjski skladi pri nas, če že v bistvu sledijo nekim potrebam, delajo to tudi s sledenjem po nekem dobičku, z neko dodano vrednostjo tudi vlagajo v te prostore, v katere mnogokrat investira tudi občina. To je res. Jaz se moram strinjati s tem, kar je bilo povedano. Komunalna ureditev je kompletno na bremenih občin. Potem soglasja, ki se izdajajo, dodana vrednost, ki je vložena v zemljišča, je kompletna, v breme občin. To je dejstvo. Mnogokrat tisti, ki pridejo in ki zidajo, tega ne participirajo v taki obliki, če je izražen širši družbeni interes, kot bi morali. Pri individualnih gradnjah je pa zanimivo, da pa to vedno zaračunamo. Tukaj pa ne spustimo nobenega. Tam pa udarimo po žepu posameznika ali pa podjetja. To ni prav.
Hvala. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni! Sam, ne glede na to, da nisem župan, pa tudi kandidiral nisem, razumem ta amandma kot nek prefinjen poizkus države, da bi na nek način poskušala ali pa si odprla možnosti, da bi oškodovala občino ali pa občinsko premoženje. In sicer razlogov za takšno razmišljanje je kar nekaj. Prvi razlog. Mene ne skrbijo tista občinska zemljišča, ki niso komunalno urejena in država, preden občina karkoli na tem zemljišču naredi, komunalno uredi, izvede prostorsko izvedbene akte, reče, to zemljišče je pa fino, to zemljišče bi pa mi država imeli in ga bomo tudi sami urejali. V tem primeru, če se dobi soglasje občinskega sveta, naj država to tudi ureja, sploh če gre za zemljišča, ki jih občina ne bo uporabljala oziroma jih nima v nekih prostorskih planih navedene kot željo, da bi sama tam ustvarjala bodisi neko dodano vrednost bodisi kak gospodarski subjekt, ki bi želel investirati v to občino. Problem je, da smo v zakon oziroma ste v zakon zapisali, da mora lokalna skupnost delovati gospodarno. Če se tega ne drži, govorimo o slabi lokalni skupnosti oziroma o slabi občini. In če že govorimo tudi o upravnih enotah, moram povedati, da izvajanje nekaterih vladnih poslancev enostavno ne gre skupaj s tistim, kar nam govori minister, zadolžen za javno upravo. Želja ministra je oziroma želja te Vlade je, ki jo minister predstavlja, da državo približa vsem državljankam in državljanom, bodisi preko interneta, ki ga vsi uporabljamo, bodisi da je dostopna v vseh občinah v tej državi. Za lokalno samoupravo smo se odločili v tej državi, da jo bomo imeli in tudi spoštovali. Zato ne razumem izgovorov, da upravnih enot v nekaterih občinah ne bo, če bo država morala ali pa bi morala neke objekte odkupiti oziroma za njih plačevati najemnino, če pa je prioriteta tega ministrstva in te Vlade, da približa javno upravo. In ne boste me prepričali, da država ni lastnica nobenega objekta, nobenega zemljišča oziroma nima toliko denarja, glede na to, da ga troši na različnih področjih in ga meče včasih tudi skozi okno ali pa ga daje nekomu, ki mu ne pripada, da ne more kupiti enega objekta in reči, tu bo pa upravna enota, zato ker se ta država zavzema, da bo pa javna služba oziroma pristojnosti javne uprave dostopne vsem državljanom, tudi tistim, ki še nimajo interneta, čeprav vemo, da do konca tega mandata ne bo več stvari, ki je ne bi mogli urediti "online". Zato so mi taki izgovori zelo, zelo čudni. Zato verjamem v to, če ta amandma danes sprejmemo, da gre za prefinjen način, da se določene občine lahko oškodujejo. In govorjenje nekaterih vladnih poslancev in ministra se razlikuje. Dajte se uskladiti! Mene tudi zanima, ali minister oziroma Vlada podpira ta amandma, glede na to, da pravi, da bo ne glede na vse pa državno upravo približala ljudem. Kajti vi govorite drugače, vi govorite, da če tega ne sprejmemo, se bo državna uprava umaknila. V nekaterih občinah enostavno upravnih enot več ne bo, ker država nima denarja. Ampak ravno včeraj sem pa poslušal, kako dobro gre tej državi, kakšna je gospodarska rast, koliko je denarja, kako nizka inflacija, danes pa nam, tistim, ki dvomimo v ta amandma in poštenost tega amandmaja, skušate povedati, če pa občina česa ne bo dala zastonj, pa žal ti ljudje v tisti občini ne bodo več imeli dostopa do upravne enote. To se mi zdi malo neresno, dvolično, kar sem tudi uvodoma povedal. Kot sem že dejal, tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Josip Bajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Zdaj bi se pa res vprašal, ali sploh vemo, o katerem zakonu govorimo in o katerem amandmaju, po tej zadnji razpravi. S tem konkretnim amandmajem samo vključujemo v interni trg nepremičnin Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov. S tem amandmajem ne jemljemo niti kvadratnega metra lokalnim skupnostim. Bom poskušal, kolega Veber, do konca povedati. Strinjam se v celoti z vašo razpravo in kolega Rezmana, ampak ta razprava, vsaj del ali pa v celoti, kolega Rezmana bi sodila na sejo Državnega zbora v letu 1994, ko je bil sprejeman Zakon o lokalni samoupravi in tisti famozni, če se spomnite, 101. člen, ki govori, da nepremičnine in premičnine, ki so jih na dan 10., ne vem točno, kateri, takrat ob sprejemanju zakona, uporabljale upravne enote za svoje potrebe, ostanejo naprej v njihovi uporabi, ostali prostori pa gredo lokalnim skupnostim. In vem, glede na to, da sem bil leta 1994 predsednik skupščine, potem pa župan, da sva se s takratnim predsednikom izvršnega sveta dogovorila. Premešali smo se, da je v enem traktu zgradbe bila občinska uprava, v drugem traktu je bila takrat državna uprava oziroma upravne enote. Vem tudi, da sva se po tem, po dveh, treh letih dogovorila, glede na to, da občina vseh tistih prostorov ni uporabljala, da je proti najemnini, takrat izvršni svet oziroma državna uprava plačevala najemnino po uveljavitvi tega zakona za določene prostore. Vendar s tem amandmajem mi ne posegamo v ta lastninska razmerja. Strinjam se pa, kar je kolega Veber rekel, da vključujemo mi v interni trg nepremičnin tudi Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov, vendar jaz upam, da bodo pravne službe ugotovile, ali to sodi ali ne sodi. Ampak s tem amandmajem ne jemljemo, še enkrat ponavljam, niti kvadratnega metra zemljišč občinam. Jemljemo pa morda pričakovanja občin, da bi tista zemljišča, ki so ali pa, ki bi morala biti že urejena lastniško od 1993 leta, ko je bil sprejet Zakon o skladu kmetijskih zemljišč in gozdov, pa do danes so last države oziroma so last sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, in ta zemljišča prenaša sklad na stanovanjski sklad za potrebe stanovanjske izgradnje.
Hvala. Replika, kolega Veber. Izvolite.
Repliko na kolega Bajca. V obrazložitvi tega amandmaja ste zelo jasno zapisali, da na podlagi te določbe bi se prenos upravljanja lažje izvedel po določilih predlaganega zakona, veliko hitreje in lažje bi se izvedla tudi dokapitalizacija Stanovanjskega sklada Republike Slovenije. Torej z ogromnimi kvadratnimi metri, kolega Bajc, boste dokapitalizirali stanovanjski sklad, republiški stanovanjski sklad. Tako je zapisano in drugače se pač ne da razumeti.
Hvala. Besedo ima poslanec [[...]] [[Repliko je imel.]] Dovolite, da sejo vodim jaz. Besedo ima poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz nisem župan, tudi nikoli ne bom župan, ampak bi vseeno pri tej zadevi pritegnil županu, in sicer iz naslednjega razloga. Najprej bom rekel, da bi sam podprl ta amandma, če bi samoupravna lokalna skupnost bila v prvem delu tega amandmaja navedena, in sicer, če bi se glasil tako, da ga kar preberem: "Udeleženci internega [[?]] trga nepremičnega premoženja države so organi državne uprave, samoupravne lokalne skupnosti in sklad kmetijskih zemljišč". Potem bi jaz tudi ta predlog tega amandmaja [[...]]Ker zdaj je pa res pritaknjene lokalna samoupravna skupnost čisto na koncu, če kaj ostane v tej logiki. Hotel sem pa eno drugo stvar opozoriti, ko diskutiramo o tej tematiki. Tukaj ne gre samo za stanje na dan 10.3.1993, ampak seveda gre za neko, kako bi rekel, odgovornost, ki jo ima samoupravna lokalna skupnosti. Samoupravna lokalna skupnost je tista, ki ima odgovornost do stanovanjske politike, gospodarjenja z zemljišči, določene namembnosti rabe, prostora, tako kot je zakonsko in implementirano skozi zakone. In če že ima to odgovornost za to, potem je seveda tudi prav, da ima pristojnosti in da je pri teh pristojnostih nekje v ospredju. Ni mogoče tega urejati nekje v stekleni palači, nekje v nekih prostorih v Ljubljani. Ljudje živijo tam in to so politike, ki se tičejo neposredno ljudi v okolju. Ne more nekdo v stekleni palači urejati stanovanjskega problema v vasi Lazec, občina Loški potok, ker še ne ve, kje to je. Zato bi rad opozoril, da ko že govorimo in upoštevamo to načelo, ko večkrat v tej dvorani govorimo o skladnejšem regionalnem razvoju Slovenije. To je eno od načel, ki se naj upošteva in implementira tudi skozi ta zakon in recimo tudi skozi ta amandma. Na to sem hotel opozoriti.
Hvala. Besedo ima minister. Izvolite.
Hvala lepa. Kar presenečen sem, da se je o tem amandmaju vnela takšna razprava, ker roko na srce, ta amandma v bistvu ne prinaša nič takega, česar v zakonu že ne bi bilo. Vlada lahko s sklepom prenese neko stvarno premoženje, ki je v lasti države, pa v rokah enega upravljavca kadarkoli v roke drugega upravljavca s sklepom že na podlagi zakona že tako ali tako. Jaz iskreno povem, da v tem amandmaju ne vidim kakšne posebne koristi. Je bolj simboličen, ne vidim pa tudi nobene škode z zakonom v tem amandmaju. Moram pa reči, ko se bo Vlada odločala v takih primerih, od primera do primera, in vedno je Ministrstvo za javno upravo tisti katalizator, ki pripravi predlog oziroma se opredeli do tega, ali je prenos utemeljen ali ne, se bom vedno zavzel za to, da imajo prednost lokalne skupnosti, ker sem trdno prepričan, da z neko nepremičnino vedno lažje in gospodarno razpolaga lokalna skupnost, ki pozna problematiko tistega območja. To bi moral biti osnovni princip. To je osnovni princip decentralizacije v končni fazi. Ker se je ob tem amandmaju odprla tudi diskusija o 103. členu Zakona o državni upravi in o razmerjih med državo in občinami glede prostora upravnih enot. 101. in 103. člen, oba urejata to problematiko. Moram reči, da mi je res žal, da se ta problem ponovno odpira. In gospoda Rezmana sem dejansko na odboru prosil, da tega vprašanja ne odpira, ker se je z leti ta problem umiril in je prišlo do normalizacije odnosno med državo in občinami tudi tam, kjer so bili prej ti odnosi nenormalni, lahko rečem. Poznamo kranjski primer, kjer je župan tako rekoč metal upravno enoto iz prostorov. Sedaj te stvari lepo tečejo. Jaz trdim, da bi lahko s 1.1.1995 prišlo tudi do druge čistejše rešitve. Čistejša rešitev bi bila vzpostavitev solastnine. Če je država prevzela del pristojnosti od prejšnje občine, bi bilo logično, da bi s temi pristojnostmi prevzela tudi del lastnine. Tako kot je prevzela zaposlene, tako kot je prevzela opremo, bi bila najbrž moral prevzeti tudi solastnino. Vendar spet iz razlogov racionalnosti se je takrat premoženje pustilo občinam in se je vzpostavila neke vrste uporabna pravica, neke vrste služnost v korist države. In te stvari, mislim, da danes v praksi lepo funkcionirajo. Jaz kakšnih večjih problemov ne zaznam. Ko gre za investicije, za neke adaptacije in podobno, se usedemo in dogovorimo. Seveda pa težimo k temu, da bi v posameznih lokalnih okoljih postavili upravne centre, v katere bi združili vse službe državne uprave, ki tam delujejo. Ponekod so šle občine državi zelo naproti. Celje recimo, čudovit primer tega, ko je občina sofinancirala prizidek k stavbi narodnega doma, da se je tja preselila upravna enota in še nekatere druge službe. Imamo lep upravni center, moderen, ki ga je deloma sofinancirala tudi občina, čeprav gre za državne funkcije. Tako jaz tukaj dejansko ne vidim velikih problemov. Bi pa še enkrat poudaril, sedaj se ustvarja vtis, kot da je ta zakon ali pa vsaj ta amandma neke vrste sabotaža, ki občinam jemlje premoženje ali pa vzpostavlja podlago za to, da bo država neko premoženje vzela in ga prenesla nase. Resnica je ravno nasprotna. Eden ključnih poudarkov zakona je ravno ta možnost prenosa stvarnega premoženja, tudi neodplačno, brez razpisa z države na občino. To je ena od bistvenih komponent zakona. Mislim, da je gospod Petek v razpravi uvodoma rekel, da je kar nekaj resornih ministrov, ki so že napovedali, da bo do tega prenosa prišlo in da samo čakajo zakonsko podlago. Jaz sem prepričan, da bo to res potekalo v to smer, da bodo občine ustvarile ta pritisk na resorne ministre, pozitiven pritisk, da se tiste parcele in stavbe, ki nimajo prave uporabnosti, na lokalnih območjih prenesejo na občine, ker sem prepričan, da jih bodo znale bolj gospodarno uporabiti.
Hvala. Odpiram nov postopek za prijavo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Če sem prav razumel ministra, mogoče tega amandmaja niti ne bi bilo treba ali tiste dopolnitve, ki sem jih jaz dal. Ampak šel bi na konkretno prakso zadnjih deset let, kjer ste se država in lokalna skupnost srečevali. To je tukaj, kjer sedimo danes, v Ljubljani. Saj ne rečem, da bo država isto ravnala, kot je v preteklosti. Mogoče bo v prihodnosti res drugače ravnala. Ampak tisto, kar je bilo preneseno iz lokalne skupnosti mesta Ljubljane na državo, tako ali drugače. Ali zna kdo povedati, iz države kakšno rento je pa od tega Ljubljana imela do sedaj v teh desetih letih? Pa je ogromno, ogromno premoženja, predvsem tudi nepremičnega, bilo preneseno na državo. Od stavbe, kjer je zunanje ministrstvo, pa ne vem, kaj še vse. Ljubljana manj kot nič. Vsaj dosedanja praksa je tako pokazala. In država se je vedno pokazala, da je tisti močnejši partner v tem dogovarjanju, če stvari niso bolj jasno postavljene. Zato še enkrat opozarjam, bi podprl, če bi bil v prvem delu. Ne pristajam pa na to, da pod pogoji z določeno uredbo, ki bo kasneje, bo pa lahko tudi lokalna skupnost. Takšen način, takšen princip dela pomeni prakso, ki se je dogajala v zadnjih desetih letih v Ljubljani.
Hvala. Kolega Janko Veber, replika. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi se strinjal z ministrom, če bi to njegovo prizadevanje prelili v amandma in to zapišemo v to besedilo člena, ki je trenutno odprto, da imajo občine prednost, če se izvršuje prenos teh zemljišč, nezazidanih zemljišč iz kmetijskega sklada. Občine imajo prednost. Dajmo to zapisati v ta amandma in mislim, da bomo potem res lahko mirno spremljali, kaj se bo dogajalo s temi zemljišči. Drugače se bomo pa zagotovo sklicevali na Zakon o javnih skladih, ker so občine postale lastnik zemljišč in tudi na Zakon o skladu kmetijskih zemljišč, kjer ravno tako zelo jasno piše, da po končani denacionalizaciji postanejo ta zemljišča oziroma preidejo v last občin.
Hvala. Kolega Vili Rezman, izvolite.
No, točno to sem jaz želel povedati v samem uvodu, da prve v tem amandmaju bi morale biti napisane občine, ker gre za zemljišča na teritoriju občin, ne pa da bo Stanovanjski sklad Republike Slovenije gradil na brezplačnih zemljiščih v občini Ruše. To je absurd, to je nonsens. In samo še čakam, da bo gospod minister predlagal občinam, ker je prej govoril o sofinanciranju, naj občine sofinancirajo gradnjo nove palače za Ministrstvo za javno upravo.
Hvala lepa. Je še želja po razpravi? [[Ne.]] Ker nihče več ne želi razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UREDITVI DOLOČENIH VPRAŠANJ V ZVEZI Z GRADITVIJO OBJEKTOV NA MEJNIH PREHODIH. Obravnava poteka po nujnem postopku. Za to točko imamo predvideni 2 uri in 30 minut razprave. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo dajem ministru za javno upravo, dr. Virantu. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Po tej živahni razpravi o stvarnem premoženju države in lokalnih skupnosti prehajamo na zakon, ki dopolnjuje zakon, ki je bil sicer v Državnem zboru sprejet leta 2001, Zakon o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih. Bistvo te zakonske novele je, da olajšuje zaključek projekta vzpostavitve južne meje, tako imenovane schengenske meje. Ta projekt poteka že nekaj let, teče po načrtu. Objekti, ki so bili vezani na evropsko financiranje, na projekt Phare, so zaključeni, so zgrajeni. Tisti, ki so vezani na schengensko financiranje oziroma financiranje iz schengenskega vira, za tiste so bile pogodbe pravočasno sklenjene še pred zaključkom minulega leta, seveda pa je ostalo še nekaj dela, še nekaj dela, še nekaj projektov do zaključka vzpostavitve južne meje, in želimo odpraviti vse nevarnosti, vse čeri, ki bi se lahko še postavljale na pot pred zaključkom tega projekta. Zakon iz leta 2001 olajšuje postopke, zlasti postopke pridobivanja zemljišč in postopke pridobivanja gradbene dokumentacije, gradbenega dovoljenja na tej južni ali schengenski meji. Novela, ki je pred vami, v bistvu samo nekoliko dodatno poenostavlja ali pospešuje te postopke. V letošnjem letu, ko je treba projekt zaključiti, ne želimo ničesar prepuščati naključju. Seveda poskušamo v vseh primerih zemljišča pridobiti sporazumno in v veliki večini primerov to tudi uspe. Kot skrajni ukrep ali "ultimum remedium", kot se temu reče, pa seveda zakon predvideva razlastitev. Ne samo novela tega zakona, ampak zakon že od samega začetka, od leta 2001, za take primere predvideva razlastitev. V takih primerih nedvomno gre za poseg v lastninsko pravico, vendar ustavno dopusten, ustavno dovoljen poseg, kajti naša Ustava razlastitev zaradi zadovoljevanja javne koristi dopušča, seveda pa mora biti razlaščencu zagotovljena ustrezna odškodnina, ki odtehta njegovo izgubo oziroma ustreza tržni vrednosti zemljišča, ki se razlašča. Pri projektu, o katerem govorimo, gre nedvomno za izrazito javno korist. Izgradnja mejnih prehodov na južni meji po schengenskih standardih je pogoj za to, da bo Slovenija lahko vstopila v schengensko območje, v schengenski režim, kar je nedvomno v interesu vseh državljank in državljanov Slovenije. Še enkrat poudarjam, gre za drobne spremembe zakona, kot je denimo ta, da se isti režim pri pridobivanju zemljišč, ki sedaj velja za primere, ko se mejni prehodi urejajo z državnim lokacijskim načrtom, razširi tudi na tiste primere, ko se mejni prehodi urejajo z občinskimi prostorskimi akti. Gre, recimo, za skrajšanje rokov, ki so na voljo lastnikom, da se opredelijo do ponudbe odkupne cene, ki jo država ponudi. Praksa je namreč pokazala, da se tisti lastniki, ki so za sporazumno rešitev, zelo hitro odločijo, in da dejansko te dolge roke uporabijo samo tisti, ki se ne odločijo za sporazumno rešitev. Zato je smiselno ta rok skrajšati. In še nekaj takih drobnih stvari je v zakonu. Na matičnem delovnem telesu se je vnela tudi razprava o naslovu zakona. S to spremembo nismo želeli sprožiti takih polemik. Gre dejansko bolj za kozmetični popravek, da se izognemo tej birokratski latovščini, "zakon o ureditvi določenih vprašanj". To je pač zakon, ki ureja graditev objektov na južni meji. Vsa tista vprašanja, ki s tem zakonom niso urejena, so urejena oziroma zanje velja splošna zakonodaja o graditvi objektov in ostali zakoni. Hvala.
Minister, hvala vam. Predlog zakona je v okviru parlamentarne procedure obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje, kot matično delovno telo. Predsednica odbora, Mojca Kucler Dolinar bo podala poročilo. Izvolite.
Hvala za besedo. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 31. nujni seji, ki smo jo imeli včeraj, in na njenem prvem nadaljevanju iste seje, obravnaval Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi pojasnil razloge za sprejem sprememb in dopolnitev veljavnega zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila pripombe te službe, ki so bile podane že v njihovem pisnem mnenju, pojasnila je, da glede predlaganega besedila 1. člena služba ocenjuje, da je predlagana sprememba naslova sedaj veljavnega zakona vprašljiva v smislu sistemskega vidika. Poleg tega je navedla in v zvezi s 5. členom je bilo z njene strani pojasnjeno, da je veljavna ureditev s pravno sistemskega vidika ustreznejša, saj je dolžnost lastnikov oziroma uporabnikov zemljišč veže na sprejet lokacijski načrt. Izpostavila je tudi ugotovitve v zvezi s 7. členom, v nadaljevanju seje pa so tudi predstavniki predlagatelja odgovarjali na te pripombe in v zvezi s pripombo k 1. členu je bilo pojasnjeno, da zakon v celoti ureja gradnjo objektov na mejnih prehodih in podrobneje ureja postopke v zvezi z gradnjo objektov. Drugi predpisi, ki na splošno urejajo gradnjo objektov, pa se uporabljajo le v primeru, če ta zakon ne določa drugače in je torej uporaba splošnih predpisov le subsidiarna. V zvezi s pripombo k 5. členu je bilo povedano s strani predlagatelja, da je javna korist za gradnjo objektov na mejnih prehodih izkazana že s samim zakonom, saj tretji odstavek 1. člena izrecno določa, da je gradnja mejnega prehoda v javnem interesu in v javno korist. Nadalje je v zvezi s pripombami Zakonodajno-pravne službe k 7. členu bilo pojasnjeno, da so v postopku v predlogu sprememb opredeljeni primeri, ki so izjema od splošnega postopka pridobivanja nepremičnin za gradnjo mejnih prehodov. Torej ne gre za običajno prakso. V razpravi smo prisotni članice in člani odbora razpravljali zlasti o primernosti in ustreznosti vsebine določbe 1. in 5. člena predloga o spremembah in dopolnitvah zakona, v zvezi s čimer je poslanec dr. Pavel Gantar predlagal odboru, da sprejme svoj amandma k 1. členu predloga. in sicer, da bi se 1. člen predloga črtal, vendar pa amandma ni bil sprejet. Po zaključeni razpravi in glasovanju je odbor sprejel vse preostale člene zakona, jih podprl in jih predlaga v sprejem tudi temu zboru.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Za govornico vabim gospo Mario Pozsonec.
Hvala lepa za besedo. Poglavitni cilj predloga je izvedba projektov in postopkov, pomembnih za vzpostavitev zunanje meje EU v skladu s schengenskimi standardi. Zagotovil bo tudi možnost črpanja finančnih sredstev, ki jih je za nadzor zunanje meje namenila EU. Pospešili se bodo postopki sporazumevanja za lastniki zemljišč, na katerih je predvidena gradnja objektov na območju mejnega prehoda. Bolj učinkovito pa bo tudi pridobivanje nepremičnin za gradnjo mejnih prehodov. To je vse lepo in prav, vendar osebno menim, da je predlog zakona poln nejasnosti, ki pa jih niso znali razjasniti niti predstavniki Vlade včeraj na sestanku. Na te nejasnosti je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba. Poleg tega pa se ne strinjam, da se objekti gradijo na ozemlju Slovenije, ne pa tam kjer je meja. Za primer povem Petišovci in recimo objekt na meji na Dragonji. Zaradi navedenega predloga zakona ne bom podprla. Hvala.
Hvala lepa za vaše stališče. Poslanec Rudolf Petan pa bo podal stališče poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani! V začetku leta 2008 Slovenija stopa v tako imenovani "schengen". To v bistvu pomeni, da bo naša meja z Republiko Hrvaško postala zunanja meja EU. To pa seveda po drugi strani tudi pomeni, da moramo urediti in zgraditi vso potrebno infrastrukturo za dobro in uspešno funkcioniranje vseh služb, ki so za to potrebne. Za ureditev vsega potrebnega pa bo Slovenija imela priložnost črpati tudi evropska sredstva. In kaj je v bistvu potrebno zgraditi? V skladu s sprejetimi dopolnitvami izvedbenega načrta za uveljavitev schengenskih standardov, ki ga je sprejela Vlada, mora Slovenija na svoji meji zgraditi ali rekonstruirati 17 mejnih prehodov. Mogoče ne bi bilo narobe, če jih preberem: Bistrica ob Sotli, Zavrč, Sočerga, Sečovlje, Petišovci, Dobovec, Rigonce, Babno polje, Petrina, Vinica, Orešje, Imeno, Ormož, Gibina, Razkrižje, Podplanina in Zgornji Leskovec. Da pa bi Slovenija lahko črpala evropska sredstva, moramo izpolniti določene pogoje in tudi v določenem roku, in sicer izgradnja oziroma rekonstrukcija navedenih mejnih prehodov mora biti izvedena v skladu s standardi. In sicer je dokončanje vezano na rok 30.9.2007, črpanje finančnih sredstev pa na 31.12.2007. Za izvedbo izgradnje oziroma rekonstrukcije mora Ministrstvo za javno upravo, ki opravlja na podlagi zakona naloge pooblaščenega investitorja, enotno dovoljenje za gradnjo mejnih prehodov pridobiti najkasneje do 1.5.2007. Za izvedbo vseh navedenih aktivnosti pa mora ministrstvo pred tem po postopku, ki ga zakon podrobneje predpisuje, pridobiti zemljišča za gradnjo mejnih prehodov. Sedaj predpisani postopki in roki za pridobitev zemljišč za izgradnjo mejnih prehodov bistveno otežujejo doseganje zgoraj navedenih rokov, zato obstaja velika nevarnost, da Slovenija ne bo mogla črpati schengenskih sredstev. Slovenija bo v vsakem primeru morala zgraditi omenjene objekte. V primeru, da bomo pravočasno opravili vse aktivnosti, bomo del sredstev pridobili iz Evropske unije, v nasprotnem primeru pa bo celoten strošek na naših plečih ali na našem proračunu. Zaradi velike odgovornosti do proračuna je namen zakona pospešitev postopkov pri pridobivanju zemljišč za izgradnjo mejnih prehodov in s tem tudi hitrejša pridobitev enotnega dovoljenja za gradnjo mejnih prehodov, saj je slednje tudi pogoj za začetek gradnje objektov na območju teh mejnih prehodov. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona tako zagotavljajo, da bodo vse aktivnosti opravljene v predvidenem roku. Zato v poslanski skupini SDS podpiramo aktivnosti za pospešitev teh postopkov in za enotno ureditev omejitve razpolaganja z zemljišči na območju vseh mejnih prehodov, z jasno določitvijo, da pripravijo elaborat za ugotovitev javne koristi za izgradnjo mejnih prehodov, pospešitev postopkov, skrajšanje postopkov, sporazumevanje z lastniki zemljišč. S predlagano spremembo je določen nov pooblaščeni investitor izgradnje mejnega prehoda, kar je posledica reorganizacije državne uprave in ukinitve oziroma prehoda Servisa skupnih služb Vlade kot prejšnjega pooblaščenega investitorja. Zakon pa tudi določa, da je izgradnja mejnega prehoda v javnem interesu in v javno korist. Zaradi vseh navedenih dejstev in zaradi možnosti črpanja evropskih sredstev, pridobitve evropskih sredstev, v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo omenjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Gantar, v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister in sodelavka, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu LDS Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih ne bomo podprli. Po našem mnenju zakon s predlogi ureditev, ki naj bi pospešile pridobivanje zemljišč in gradnjo mejnih prehodov, gre preko meje dostojnega in sprejemljivega v pravni državi, ki spoštuje načelo zasebne lastnine. Seveda je minister poudaril, da je pravi namen zakona, da bi čim prej šli preko vseh teh postopkov, pridobili zemljišča, pridobili sredstva iz Evropske unije in do roka, do 1.1.2008, zgradili in obnovili vse potrebne mejne prehode na schengenski meji. Očitno pa se zdi, da so nameni dobri, sredstva drastična in drakonska, hkrati pa se zdi, da se lahko rezultati obrnejo tem namenom v nasprotje, in da bomo imeli ob drakonskem zakonu, ob radikalnih sredstvih poseganja države v privatna in lastninska opravičenja, da ne bomo imeli nič prej zgrajenih teh objektov, kot bi si želeli. Že sedanji zakon resnici na ljubo, minister ve, da ga poznam, je takšen, da je tako rekoč na meji. Da postavi državo izven akterjev in ji dodaja pravice in obveznosti, ki tako rekoč so na meji sprejemljivega in spodobnega. Zakon, ki je danes, te spremembe, pa prinaša dve ali tri stvari in ureditve, ki jih mi ne moremo sprejeti. Prvič, sprememba zakona, ki naj bi se po novem glasil Zakon o graditvi objektov na mejnih prehodih. Minister pravi, da je to kozmetični popravek. Na njegovi ravni in mikro ravni se strinjam. Kozmetični popravek, ki ima resne, s pravnosistemske implikacije. Kot veste, urejanje, gradnjo objektov ureja prostorska in gradbena zakonodaja, tudi okoljska in še nekaj drugih, in pri določenih tipih objektov, predvsem državne infrastrukture, se država odloči, da s posebnim zakonom določene stvari prilagodi tej gradnji in ima zakon o posebnih vprašanjih, o ureditvi nekaterih vprašanj, recimo, avtocest ipd. In takšen je bil tudi sedanji zakon. Ampak ta zakonodaja je naravnana tako, da priznava splošno prostorsko zakonodajo, posebne stvari pa uredi v nekem posebnem dodatnem zakonu. Ta zakon pa odpira pot. Ne bom rekel, da bo Vlada šla po tej poti, minister, ampak odpira pot k temu, da razparceliramo enotno področje prostorskega planiranja, čeprav sprejemamo bojda sedaj nov zakon in bomo imeli zakon o graditvi mejnih prehodov, imeli bomo lahko zakon o graditvi industrijskih objektov, zakon o graditvi ne vem česa in razbili bomo enoten sistem prostorskega načrtovanja. To je resen problem. Po tem zakonu se bo na mejnem prehodu lahko zgradila tudi restavracija, če bo tako določeno. Nek povsem, lahko bi rekli civilni objekt, če smem tako reči. Bo to samo ožje območje mejnega prehoda in kako široko bo ta obmejni prehod definiran ali so tukaj nastavki, jaz ne morem reči zanesljivo, tudi v poseg v pristojnosti občin? Predlagal sem amandma, da bi to dilemo odpravili. Ni bil sprejet. Drugi, še pomembnejši vidik pa je ugotavljanje javnih koristi, ki omogoča poseganja v lastninsko upravičenje, lastninske pravice. To ugotavljanje javne koristi je vezano na prostorsko izvedbene akte, lokacijske načrte, zazidalne načrte in vse, kar je podobnega. Vsakdo, tudi poslanci, ki so župani tukaj notri, vedo, zakaj. Šele prostorski izvedbeni akt omogoča na parcelo natančno definicijo potrebnega zemljišča, ki je potrebno za izgradnjo objekta. Ko vemo, natančno, kakšen je objekt, lahko zahtevamo razlastitev in tako naprej. Elaborat je splošno elaborat. Lahko se zgodi, da bo zahteval, da se razlasti 60 hektarjev, prostorski izvedbeni akt pa bo pokazal, da je potrebnih samo 30 hektarjev. Neupravičeno poseganje v lastninska upravičenja in lastnino. Jaz, minister, če se bo kdo pritožil - in se zna pritožiti prav zaradi tega, ker bodo tu prizadeti nekateri ljudje -, se bojim, da ta določba nima šanse, da preživi Ustavno sodišče in s tem tudi lahko zavre gradnjo objektov. Zakaj sprejemati ta zakon? Predvsem zato, ker v zadnjih letnih ni Vlada obljubila tistega, kar je, da bo pospešila to, kar je očitala prejšnji Vladi, da ni storila, tudi sama ni storila tega - nič kaj boljše ali celo slabše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Mojca Kucler Dolinar v imenu poslanske skupine NSi.
Schengneski sporazum in konvencija sta nastajali zunaj zakonodajnega okvira EU. Evropski pravni red sta bila vključena s posebnim protokolom v letu 1999, to pomeni, da schengenski pravni red velja po vsej EU, razen na nekaterih območjih, kjer so na lastno zahtevo se izvzeli iz schengenskega območja. Schengenski pravni red, seveda, kot je znano, zagotavlja ne le prosto gibanje ljudi brez mejnega nadzora, temveč so z njim določene tudi skupne dolžnosti, določena skupna pravila za zagotavljanje varnosti, in sicer tudi oblikovanje skupnega vizumskega režima, koordinacijo med policijami, carinskimi ter pravosodnimi organi ter ukrepi v boju proti kriminalu. Slovenija bo po novi časovnici, ki je bila sprejeta decembra 2006, lahko odpravila nadzor na notranjih kopenskih in morskih mejah s članicami EU do 31.12.2007, na zračnih mejah predvidoma do marca 2008. Zato v naši poslanski skupini Nove Slovenije gledamo na predlagane spremembe zakona kot na zagotovilo za pospešitev učinkovitosti postopkov pridobivanja zemljišč, tudi posledično zaradi izpolnitve naših obveznosti, ki jih imamo v zvezi z graditvijo mejnih prehodov; seveda pa ob upoštevanju omejitev, ki jih ima zasebna lastnina, vendar pa tudi ob upoštevanju sorazmernosti pri varovanju zasebne lastnine na eni strani in pa javnim dobrim na drugi strani in javno koristjo na drugi strani. Kot rečeno, naj bi bila dela na mejnih prehodih izvedena v letu 2008, to ima posledično vpliv tudi na možnost črpanja finančnih sredstev, ki jih za uveljavitev schengenskih standardov zagotavlja EU. V Novi Sloveniji bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc v imenu poslanske skupine SLS.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi! Novelo zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih sprejemamo po nujnem postopku. Čimprejšnji sprejem zakona je po našem mnenju res potreben, upoštevajoč dejstvo, da je v letu 2007 potrebno dokončati, kot smo izvedeli iz gradiva, 16 mejnih prehodov zaradi prehoda na "Schengen" - vsaj upajmo, da ta datum se ne bo več premikal - s 1.1.2008. Posebej je pomembno dejstvo, da bodo te gradnje in popravila sofinancirana iz evropskih virov, rok črpanja le-teh sredstev je pa do konca letošnjega leta. Zato je treba pospešiti gradnjo objektov na meji oziroma ureditev mejnih prehodov in s sprejemom novele zakona pospešiti tiste postopke, zaradi katerih dela na nekaterih mejnih prehodih zaostajajo za načrtovanimi. Predlog zakona tako ponuja rešitev za pospešitev pridobivanja zemljišč za potrebe gradnje mejnih prehodov in skrajša ostale postopke sporazumevanja z lastniki zemljišč, kjer je predvidena gradnja mejnega prehoda za potrebe schengena. Poleg nekaterih skrajšanih rokov in zagotovitev pogojev za hitrejšo gradnjo mejnih prehodov zakon zavezuje k bolj aktivnemu sodelovanju tudi Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije. Ob tem moramo poudariti, da pričakujemo, da bodo državni organi, organi lokalnih skupnosti ter pravne osebe javnega prava pri pomembnejših vprašanjih vedno dobro sodelovali in si ne odbili medsebojne pomoči in da ne bo prihajalo do medsebojnih konfliktov. V konkretnem primeru bodo bolj določena pravila zakona gotovo prispevala k večji kooperativnosti vseh vpletenih pri reševanju pridobivanja zemljišč za potrebo izgradnjo teh mejnih prehodov. Morda ni odveč poudariti, da je kljub potrebnim posegom v pravice posameznikov zaradi javnega interesa izgradnja mejnih prehodov potrebno zagotoviti dovolj visoko raven varstva lastninske in drugih pravic. Glede na vse povedano in na podlagi izčrpne obrazložitve v predlogu novele zakona bomo poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodov podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu poslanske skupin SNS.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Zakon o ureditvi določenih vprašanj, povezanih z gradnjo mejnih prehodov, je dejansko glede na schengenske standarde mogoče res nuja, ampak v Slovenski nacionalni stranki se vprašujemo v bistvu, ali je meja sploh določena. Vlado Republike Slovenije bi želel vprašati, kot je bilo že slišati, kanimo te mejne prehode kar postaviti na slovenskem ozemlju. Ali je to usklajeno z našimi interesi, ali je tu zastopan nacionalen interes Republike Slovenije? Poglejte, plačujemo evropske poslance, ki v Bruslju niso glede tega vprašanja naredili popolnoma nič. To vprašanje je odprto in kaj dela danes Hrvaška, vemo. Mi pa govorimo o tem kako je nujno, da ta sredstva počrpamo do 31.12.2007. Karkoli nam reče Evropa, pa tudi če gre samo za neko uredbo, jo takoj in pri priči uvrstimo na dnevni red, na slovenske nacionalne interese pa kar pozabljamo. Seveda bi želel poleg takih argumentov, ki so sicer brezvezni za nepodprtje tega, slišati tudi kakšnega tehtnega. In jaz vam ga bom povedal. V naši stranki tega ne bomo podprli, dokler Slovenija ne reši mejnega vprašanja z Evropo. Evropska naloga je, da nam pomaga pri tem. Tu smo prepuščeni sami sebi, ko pa gre za mejo, ki bi jo nekatere države rade preselile malo južneje, pa ni problema; takrat pa se najde tudi denar in volja Evrope, da ta mejna območja preselijo na naše območje. Preprosto se ne moremo strinjati s tem, da Evropa ne želi prisluhniti Sloveniji glede tega zahtevka. In tudi po principu dela evropskih poslancev, za katere iz našega proračuna plačujemo ogromna sredstva, mislim, da na tem področju ni narejeno nič. S tega mesta sprašujem tudi evropske poslance, kaj delajo v Bruslju. Zunanji minister, vemo, da ne dela nič; na tem področju je naredil lahko samo velike napake. Danes pa govorimo, da je ta zakon nujen, da je določen že investitor, da imamo pripravljen elaborat, ki določa javne koristi za gradnjo mejnega prehoda, in da skrajšujemo celo roke in da uveljavljamo večjo in odločnejšo voljo Sklada kmetijskih zemljišč pri tem. Lepo in prav, vendar najprej rešite nacionalno vprašanje meje za Slovenijo. To je naloga Vlade. In ko govorimo o tem, kaj je načelo zasebne lastnine, veste, danes, če je izkazan javni interes, se komasacija lahko naredi tudi brez spremembe tega zakona. To je splošno znano dejstvo. Ponudi se zamenjava istega zemljišča, iste kategorije, lastniku, in če je izkazan javni interes, do te zamenjave tudi mora priti. Torej, nujnost tega zakona, izražena v takem zahtevku, da je pa to zdaj nekaj, kar moramo pa takoj narediti, je nesprejemljiva, dokler se ne zaščiti interesa Slovenije, to pa je meja s Hrvaško rešena v popolnosti. To naj najprej naredijo v Bruslju, potem bomo pa mi dali soglasje na tak slabo, na hitro pripravljen zakon, ki ima zgolj zapisana hotenja in voljo nekih uradnikov, ki želijo to, kar so tudi finančno podprli, čim prej preseliti nekam drugam. In skrb, ki je danes na neki drugi državi, preseliti na breme nas.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Naša poslanska skupina DeSUS bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih podprla. Smatramo, da je le-to treba storiti vsled načrtov uveljavitve schengenskih standardov, samega nadzora meje in hkrati Evropske unije. Da je s pripravami za črpanje finančnih virov Evropske unije in schengenskih virov dohodka prestopiti takoj, naj nakazuje datum zadnje vloge. Zato je prav, da Ministrstvo za javno upravo čim prej pridobi zemljišča za vse gradnje mejnih prehodov tistega števila, ki je vključeno v ta postopek sprememb. Če ne bomo dovolj hitri pri realizaciji priprav, se lahko zgodi, da se ne bo dalo črpati sredstev, ki so namenjena za takšne izgradnje. V celoti se strinjamo tudi s tistim delom o sami pripravi, ki govori o načinu sprejemanja, pridobivanja nepremičnin za samo pripravo, ki je potrebna za odobritev lokacijskega dovoljenja, s pripravljenostjo načrtov, ki so potrebni pri izgradnjah takih objektov. V tej spremembi zakonodaje gre tudi za dobro urejeno pravno varstvo, katerega bo država zagotavljala vsem lastnikom lastnine in da se ne bo brez dogovora posegalo v zasebno lastnino. Zelo pomembno je, da je potrebno za izvedbo takšnih nalog določiti pooblaščenega investitorja, kar je predpogoj za kvalitetno in dosledno izvajanje vseh predvidenih gradenj. Strinjamo se tudi v tistem delu, ki govori o obveznem spremljanju mej obstoječih zemljišč namenske rabe, prepovedi prostorov, za katere bomo v prihodnje sprejemali državni lokacijski načrt. Iz vsega navedenega pa želimo v poslanski skupini DeSUS, da bi v prihodnje imel aktivnejšo vlogo Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov, predvsem v postopkih zagotavljanja samih zemljišč. Tudi matično delovno telo je dalo zeleno luč z večino glasov zakona za sprejem v Državnem zboru. Ker se bodo na tak način vsi postopki skrajšali, ga bo naša poslanska skupina tudi podprla.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRVNAVO PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE PRVE TOČKE PRVEGA ODSTAVKA 49. ČLENA ZAKONA O AVTORSKI IN SORODNIH PRAVICAH. Predlog za sprejem avtentične razlage je v obravnavo zboru predložil Državni svet Republike Slovenije. Ker predstavnika predlagatelja ni v dvorani, nadaljujem. Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo, zato dajem besedo podpredsedniku odbora, gospodu Viliju Rezmanu za predstavitev poročila odbora. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Podbudo za to razpravo so dale splošne knjižnice v zvezi s težavami, ki jih imajo z razumevanjem posamičnih določil Zakona o avtorski in sorodnih pravicah in zakona o knjižničarstvu. Gre preprosto za to, kako se tolmačijo pravice proste uporabe avtorskih storitev pri delu knjižnic, zlasti kadar gre za literarne večere, kadar gre za pravljične dogodke, kadar gre za različne promocije knjig in za podobne dejavnosti. Gre torej za problem natančnejše opredelitve, kaj sodi pod bibliopedagoško delo, in ali je to bibliopedagoško delo v knjižnicah identično s poukom, z organiziranjem, poučevanjem v šolah. Državni svet je predlagal sprejem avtentične razlage 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah prvega odstavka in 1. točke tega prvega odstavka, Odbor za gospodarstvo pa je bil določen kot matično delovno telo. Kakšne posebej velike in obsežne razprave v zvezi s tem ni bilo, sodelovali pa so Vlada Republike Slovenije, Urad za intelektualno lastnino, Zakonodajno-pravna služba, ZAM, Gospodarska zbornica in seveda predlagatelj, torej predstavnik Državnega sveta sam. Stališče, ki je bilo predlagano za sprejem s strani Vlade, je tako rekoč identično stališču oziroma mnenju, ki ga je oblikovala Zakonodajno-pravna služba in stališču članov in članic matičnega delovnega telesa in se glasi takole: "Določila tega člena ZASP-a, Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, so jasna in ni potrebna dodatna avtentična razlaga." Zato je soglasno sklepal matični odbor in predlaga, Odbor za gospodarstvo, Državnemu zboru, da sprejme sklep o tem, da se zahteve za avtentično razlago ne sprejme.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za obrazložitev mnenja. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Vlada Republike Slovenije nasprotuje [[...]]
Gospod minister, izvolite, prosim. Besedo ima minister, gospod mag. Vizjak. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije nasprotuje sprejetju avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah, ker meni, da je ta določba jasna in je ni potrebno dodatno razložiti. Namreč, Zakon o avtorski in sorodnih pravicah v 49. členu določa eno izmed vsebinskih omejitev avtorske pravice, torej enega izmed primerov, ko se lahko avtorsko delo uporabi brez dovoljena avtorja in ko avtorju za uporabo njegovega dela ni potrebno plačati nobenega nadomestila. V 1. točki je jasno določeno, namreč tudi tega 49. člena, da se lahko neko avtorsko delo prosto uporabi za namene pouka, in sicer tako da se javno izvaja v obliki neposrednega pouka. To, na primer, pomeni, da se lahko z namenom poučevanja, recimo, pri učni uri v šoli prebere odlomek iz knjige, kar je običajna praksa, kjer je sicer knjiga varovana z avtorsko pravico. In pri tem ni treba vnaprej pravico avtorja in tudi avtorju ni treba pri tem plačati nobenega nadomestila. Torej, še enkrat, tako predlagatelj kot Vlada si na identičen način, smiselno enako razlagata določbo, razhajata pa se le pri načinu reševanja problematike, kar pa ni osnova za sprejem avtentične razlage. Avtentične razlage se namreč sprejemajo takrat, kadar je treba razložiti določeno določbo, ker je pač nejasna. V tem primeru pa ni temu tako. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Bojan Rugelj v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem poslankam in poslancem in tudi predstavnikom Vlade, še posebej ministru za gospodarstvo, gospodu Vizjaku! Predlagatelj za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah navaja, da knjižnice odklanjajo plačilo za javno izvajanje avtorskih del, ki se predstavljajo na tako imenovanih literarnih prireditvah. Razlog, ki ga knjižnice navajajo, je, da v skladu z Zakonom o knjižničarstvu izvajajo bibliopedagoško delo in s tem spodbujajo bralno kulturo brezplačno. Predlagatelj navaja, da knjižnice enačijo bibliopedagoško delo s poukom, ki je opredeljen v 49. členu ZASP. Knjižnice namreč menijo, da jim pripada prosta uporaba v skladu z 49. členom ZASP, predlagatelj pa, da bibliopedagoško delo nikakor ni identično s poukom, ki je opredeljen kot izobraževanje v okviru rednih institucij, saj je biblio-pedagoško delo le ena od dejavnosti knjižnic po 2. členu Zakona o knjižničarstvu. Zakon o avtorski in sorodnih pravicah v ničemer ne dopušča knjižnicam prosto uporabo avtorskega dela. Zato predlagatelj predlaga, da se 1. točka prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah razume tako, da se javno izvajanje objavljenih del v obliki neposrednega pouka v ustanovah, ki ne opravljajo šolske dejavnosti, ne šteje za prosto uporabo v smislu 1. točke prvega odstavka 49. člena ZASP. Vlada Republike Slovenije po podrobni proučitvi predloga Državnega sveta meni, da je sprejem avtentične razlage nepotreben, saj je določba 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah sama po sebi dovolj jasna, in ker celotno besedilo tega člena ob splošnem pravilu iz 46. člena ZASP jasno določa, na katere primere uporabe avtorskega dela se nanaša 1. točka prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Vlada navaja, da v primeru kršitev pravic lahko imetnik uveljavlja svoje pravice zoper kršilca s katerim izmed številnih sodnih ukrepov, ki jih ZASP že določa. Enakega mnenja kot Vlada je tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Predlog Državnega sveta in obstoječi zakon smo skupaj z mnenjem Vlade in Zakonodajno-pravne službe v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke natančno proučili in tudi sami ugotovili, da je zakon dovolj jasen, zato bomo glasovali za sklep, da Državni zbor predlaga avtentične razlage ne sprejme, ker le-ta ni potreben. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Predlog razlage 1. točke prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah je zagotovo eden od tistih detajlov, ki jih v vsej zgodovini, odkar ta zakon velja, poskušamo reševati ali v korist tistih, ki poslušajo in spremljajo avtorska dela, ali pa poskušamo uveljaviti pravice tistih, ki ta avtorska dela ustvarjajo. Namreč, splošne knjižice resnično izvajajo ne samo knjižnično dejavnost, ampak tudi zagotovo sodelujejo tudi v vseživljenjskem izobraževanju, v svojem programu pa imajo zagotovo tudi dejavnosti za otroke, mladino, odrasle, ki so namenjene spodbujanju bralne kulture in tudi organizirajo številne lateralne večere, pravljične ure in tako naprej. Težave so v tem, ker pri vseh teh aktivnosti seveda ne gre brez tega, da ne bi prebirali ali predstavljali tudi del posameznih avtorjev, saj se ne nazadnje v knjižnicah predstavljajo tudi knjige kot take neposredno. Zagotovo je to eden pomembnih detajlov razumevanja tega zakona. Je pa tudi mnenje naše poslanske skupine, da je besedilo 49. člena jasno in da je težko sprejeti avtentično razlago še z neko drugo vsebino, kajti za to bi bilo potrebno že spremeniti besedilo člena oziroma zakona. V kolikor bo do tega prišlo, se bomo tudi poskušali opredeljevati do teh rešitev na podlagi zbranih podatkov in predvsem tudi nekih realnih kriterijev in meril, ki bi omogočali kvalitetno delo knjižnic tudi v bodoče in ne nazadnje tudi dobro delovanje avtorjev, ki so izjemno pomembni nasploh, ne nazadnje tudi knjižnice obstajajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Lepo pozdravljeni! V poslanski skupini Nove Slovenije se strinjamo s sklepom, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu, da se predlog za sprejem avtentične razlage 1. točk prvega odstavka 49. člena o avtorskih in sorodnih pravicah ne sprejme. Tako Vlada kot Zakonodajno-pravna služba menita, da je obravnavana določba zakona o avtorski in sorodnih pravicah tako jasna, da avtentična razlaga ni potrebno. Vsi vemo, da je potrebno oziroma je zakonodajalec dolžan uporabiti inštrument avtentične razlage. Avtentična razlaga se sprejme takrat, kadar je neka določba zakona nejasna in jo je potrebno natančneje oziroma dodatno razložiti. V konkretnem primeru gre za jasne določbe, strokovna javnost jo enako razume in tudi enako razlaga na posameznih primerih, torej ne gre za nejasne določbe, ampak za nespoštovanje določb oziroma kršitev pravic imetnikov. V tem primeru, ko pa gre za kršitev pravic, pa lahko imetnik uveljavi svoje pravice zoper kršitelja z določenim sodnim ukrepom, ki ga Zakon o avtorski in sorodnih pravicah že določa. V poslanski skupini Nove Slovenije želimo povedati, da si Državni svet z današnjimi in temu podobnimi primeri za obravnavo v Državnem zboru ne bo pridobil na kredibilnosti, če želi konstruktivno prispevati še kaj več na zakonodajnem področju razen tega, da daje z velikim zadovoljstvom veto na določene zakone. To omenjam zaradi tega, ker je vsebina avtentične razlage neustrezno napisana. Predlagatelj jasno razume 49. člen Zakona o avtorski in sorodnih pravicah, želi pa sprejeti avtentično razlago, da bi rešil konkreten primer. Predlagano besedilo avtentične razlage pa smiselno ne ustreza razlogom, ki jih navaja predlagatelj, saj je besedilo mogoče razumeti, kot da se lahko neposredni pouk opravlja tudi v ustanovah, ki ne opravljajo šolske dejavnosti, kar pa ne drži in očitno tudi ni bil namen predlagatelja. Torej, smatramo, da je bil to strel v prazno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi! Predlog avtentične razlage Zakona o avtorski in sorodnih pravicah je posredoval Državni svet. Ta predlaga, da se sprejme avtentična razlaga k 1. točki prvega odstavka 49. člena zakona. Naj takoj na začetku povem, da se v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pridružujemo mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora kot tudi Vlade Republike Slovenije in ne nazadnje tudi Odbora za gospodarstvo, ker vsi ugotavljamo, da predlagana avtentična razlaga ni potrebna. Izraziti moramo vsebinsko nestrinjanje z ugotovitvami Državnega sveta glede uporabe 49. člena Zakon o avtorski in sorodnih pravicah, bibliopedagoškega dela z branjem knjig in spodbujanja bralne kulture. Kljub pomembni vlogi tega dela, ki ga izvajajo splošne knjižnice, ni mogoče razlagati v smislu uporabe avtorskih del za namene pouka. Seveda pa mnenje knjižic, ki tudi svojo delo štejejo za pouk v skladu z 49. členom pri tem ni relevantno. S tem se očitno strinjamo tudi s pristojnimi strokovnjaki. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da zakon dovolj določno ureja vprašanje prostega izvajanja javnih del v obliki neposrednega pouka. Zato tudi ne bomo podprli predloga zakona za sprejem avtentične razlage. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS. Prosim.
Tudi naša poslanska skupina ne bo podprla predloga za avtentično razlago. Ne mislimo pa, da ni nobene potrebe, da bi se zamislili ob tem, o vsebini, ki se ob tem poraja. Vsem je jasno, da to, kar je bilo želeno, ne bi bila avtentična razlaga, pač pa bi bilo spreminjanje materialne vsebine neke zakonodaje, kar ni dovoljeno z avtentičnimi razlagami. Postavlja se pa vprašanje, ali je kakšna potreba za to, da se morebiti spremeni kakšen člen, torej materialna vsebina zakona. Vprašanje, ki je vezano s tem je, ali se v tovrstnih oblikah kulturnih dogodkov promovira avtorja samega, ali ima od tega avtor, recimo, kakšno korist, ker se seznanja, bi rekel, širša javnost z njegovimi deli, ker omogoča večjo dostopnost. In sicer promovira na način, ko ima tisti, ki to počne, določene stroške z nakupom, s hranjenjem, z obdelavo posamičnega materiala, rečemo temu tako, pa tudi stroške s tistimi, ki jih mora navsezadnje plačati za to, da za otroke v nežni mladosti izvajajo ure pravljic, na primer. Torej na eni strani imamo stroške in na drugi strani imamo lahko tudi promocijo, širjenje ne samo kulture, tudi posamičnega avtorja in vprašanje je, ali je ta ureditev, kakršno sedaj imamo, čisto ustrezna. Ne trdim, da ni, pa tudi nisem stoodstotno prepričan, da je. Če drži podatek, da ste vsak dan 20 ali 30 takšnih ur pravljic po Sloveniji zgodi, gre torej za pomembno, za zelo pomembno kulturno dejavnost, za vzgojo in verjetno bi bilo prav pozvati Ministrstvo za šolstvo in šport in Ministrstvo za kulturo, da premisli, ali je potrebna kakšna sprememba ali ni. Kajti teh 10 tisoč dogodkov letno vendarle za splošne knjižnice pomeni precejšen finančni strošek. Posledično pa, kot pravim, lahko imajo avtorji celo materialno korist iz tega, če se na ta način poveča njihova prepoznavnost, če se na ta način poveča prodaja izdelkov itn. Skratka, poslanska skupina DeSUS predlaga, da se o tem, o morebitni spremembi kakšnega člena razmisli na Ministrstvu za kulturo in Ministrstvu za šolstvo in šport, same avtentične razlage pa ne podpira oziroma podpiramo predlog sklepa, ki je bil oblikovan na matičnem delovnem telesu.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage. Besedo ima gospa Majda Širca. Izvolite, prosim.
Hvala. Nimam potrebe po daljši razpravi, ampak ker mislim, da so stališča, ki so bila predstavljena tako vizavi tega predloga umestna, da to vprašanje, ki se odpira, ki je bilo odprto na Državnem svetu, pomeni lahko tudi eventualno, v kolikor bi pač prišlo v kontekst spodbijanja Zakona o avtorskih pravicah, bi lahko pomenilo tudi določeno okrnitev pravic avtorjev in avtoric, s čimer seveda se ne strinjamo, ampak glede na to, da je bilo izrečeno ravnokar s strani predstavnika DeSUS-a, da je potrebno pozvati ali da bi bilo smiselno pozvati Ministrstvo za šolstvo in Ministrstvo za kulturo, da bi premislili, ali je potrebno drugače urediti to vprašanje, bi imela kar precej pomislekov na takšen vaš predlog. Mislim, da zakonodaja je jasna in nedvoumno tudi pravilno ščiti avtorje, spraševanje, ali je pa strošek za knjižnice v primerih, ko morajo plačevati nadomestilo za avtorske pravice oziroma za uporabo avtorskega dela, nepotreben strošek ali ne, se mi ne zdi smiselno, ker kot pravim ne gre za iskanje tistega, kje, kaj "prišparati" v smislu okrnitve avtorjev in avtoric. Skratka, ta dilema, ki nastane in ki ni nova in ki se večkrat pojavlja in ki se vrti okoli vprašanja, kdaj je lahko izjema, kdaj nastopi lahko izjema, ko se upošteva plačilo nadomestila avtorju za uporabo avtorskega dela, je jasna. Zakon pravi, da pri pouku, pri šolskem procesu ni potrebno plačevati nadomestila, torej da je potrebno upoštevati materialne in avtorske pravice. Da pa so pri knjižnicah lahko izjeme, ko se v njej izvaja literarni večer oziroma nek izobraževalni proces v širšem, ne pa v ožjem smislu, mislim, da je tudi jasno, da je potrebno, da tukaj izplen je koristen in smiseln, kajti konec koncev odstopanje, če bi si že dovolili odstopanje pri knjižnicah, bi se lahko tovrstno odstopanje postavilo pod vprašaj tudi pri drugih oblikah izobraževanja v širšem smislu, kot so, recimo, literarni večeri, predstavitev knjig in tako naprej. Razen seveda tistih, ki so že v zakonu in govorijo o tem, da se te izjeme lahko zgodijo tudi pri reproduciranju izobraževalnih televizijskih oddaj in še drugje; se pravi, pri brezplačnih šolskih slovesnostih. Skratka, strinjam se, da je pač smiselno zavrniti tak predlog, da bi se te izjeme dogajale v knjižnicah, in niti ne postavljati pod vprašaj sedaj novih oziroma iskati nove rešitve s pozivanjem obeh ministrstev, ki bi iskala poti, kako strošek za knjižnice zmanjšati, s tem pa seveda raniti avtorje in njihove pravice. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aleš Gulič.
Spoštovani predsedujoči. Cenjene kolegice in kolegi! Jaz se seveda s takšno razlago zakona strinjam. Namreč, gre za to, da so avtorji na Slovenskem že tako ali tako prevelikokrat udarjeni in tukaj razpolaganje z njihovim delom, to smo že doživeli v tem Državnem zboru, spet pač nekdo nekomu drugemu hoče zmanjšati stroške na račun tretjega, seveda ni ne pametno niti ni fer. Podpiram to obvezno razlago, zaradi tega, ker ščiti avtorje, kar se mi zdi, da je pravično in da tako tudi mora biti. Kar se tiče knjižnic, se da tu še kaj spregovoriti. Konec koncev, prirejanje izobraževanja, organiziranje izobraževanja skozi branje literature prav gotovo ni osnovna dejavnost knjižnic, ampak jim kvečjemu pomaga pri njihovi lastni popularizaciji, se pravi, pri siceršnjem obisku. In je prav, da se tu pa vendarle to izkoriščanje, uporaba avtorskih del, zaračunava. Še kje drugje bi bilo dobro take zadeve vzpostaviti in ne vedno računati, da je tisto bedno plačilo, ki ga dobivajo avtorji, plačilo enkrat za vselej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Besedo ima gospod Vili Rezman. Prosim, pet minut.
Hvala lepa. No, ko sem razmišljal, poskušal razmišljati, nisem govoril ne o tem, kaj je pametno, in ne o tem, kaj je fer. Preprosto sem predlagal, da bi drugi, ki so za to morebiti bolj pristojni od nas, bolj usposobljeni, razmislili, kako pomagati splošnim knjižnicam. Vemo, kako se splošne knjižnice financirajo, deloma iz občinskih proračunov, deloma s strani ministrstev. In če nihče drug, bodo po mojem knjižničarke, pripovedovalke pravljic in drugi zadovoljni s pobudo, da se o njihovem položaju in njihovem delu razmisli. Zakon je jasen, o tem ni nikakršnega dvoma. Ampak zakon ni nespremenljiv. Tako kot celo Ustava ni nespremenljiva, tako ni bogokletno razmišljati o tem, da bi se v kakšnem zakonu kakšna vsebina morebiti tudi spremenila, dopolnila ali modificirala, kar mi tako rekoč vsak dan v parlamentu počnemo. Prav zato smo tukaj. In nič nisem govoril o tem, da bi morali biti ob razpravljanje, da bi morali biti ob pravice avtorji. To se da morda na drugačen način narediti, tako da so prispevki tistih, ki zagotavljajo kulturno dejavnost, pomembnejši, večji. Tako da se lahko razbremenijo knjižnice na ta način, da so morebiti njihovi prihodki tudi večji. Zato kljub temu mislim, da ne bi smelo biti nič narobe, če se o tem razmišlja, kajti če vse slovenske knjižnice o tem razmišljajo, ki se s tem vsakodnevno ukvarjajo, potem je to že vredno tudi našega razmisleka.
Hvala lepa. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem na podlagi prvega odstavka 71. člena, ali želi še kdo razpravljati. Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa bo zbor v skladu s časovnim potekom seje zbora odločal danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.15, kar pa mislim, da ne bo. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ROMSKI SKUPNOSTI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. V zvezi s tem zakonom Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena Poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagatelja zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Zakon o romski skupnosti je v bistvu zelo žgoča tema. In prvo, kar se sme in mora v zvezi s tem zakonom povedati, je to, da moramo in naj bi bili v Republiki Sloveniji pred zakonom, pred Ustavo enakopravni, enako obravnavani, enako dolžni, enako odgovorni in imeli enake pravice. Zaenkrat Ciganom, govori se o Zakonu o romski skupnosti, kar je tako ali tako segregacija, kajti izvzeti so Sinti in ostali pripadniki ciganskega plemena, tako da že tukaj je napaka. Vendar pa, ne vem, zakaj bi lahko nekateri ljudje v Sloveniji v izobraževalnih ustanovah, kamor jih pošiljamo za naš denar, grozili z orožjem. Če ne naredim šoferskega izpita, te bom ustrelil, te bom zaklal, te bom ubil - to so običajne grožnje, s tem da tisti ljudje po večini niso niti pismeni. In seveda, šoferske izpite naredijo! Na evropske projekte, ki spodbujajo izobraževanje brezposelnih, se sploh ne prijavljajo, ampak zahtevajo direktno denar, da bodo lažje preživeli oziroma da bodo lažje delovali v svojih okrožjih. Napadajo, koljejo, pobijajo. V bistvu, kaj se dogaja? Govorim tukaj o dolenjskih Ciganih, o enem segmentu dolenjskih Ciganov, predvsem o bivši družini Brajdič, ki se je sedaj preimenovala [[...]]
Gospod Jelinčič [[...]]
[[....]]družino Strojan.
Gospod Jelinčič, vas smem opomniti, prosim vas, če zmorete sprejeti mojo željo. Govorimo o romski skupnosti, ne o Ciganih.
Gospod predsedujoči, tudi vi ne poznate niti slovenskega jezika, niti etimologije, ničesar ne poznate in prosim vas, ne blebetajte. Naučite se že vendar nečesa! Kakšna romska skupnost! Cigani so povsod po svetu in to vam je lepo povedal tudi gospod Bučar na televiziji kar nekajkrat in od takrat naprej je bil mir, kar se tega tiče. Ne nasedajte nekim floskulam, ki jih trosijo kvaziliberalci in pa bivši "komunajzarji". Problematika, ki jo zakon obravnava in rešuje, je možno rešiti edino na ta način, da so pred Ustavo in zakonom vsi enakopravni, druge variante ni. Tudi Evropa ne dovoljuje, da bi imeli priviligirane kaste ali priviligirane skupine. Slovenija že ima dve priviligirani skupini, to je italijanska in madžarska skupnost, imajo dvojno volilno pravico, kar je nerazumljivo v Evropi in tudi tukaj bomo morali nekaj odpreti. In namesto da bi se približali v Evropo, se bližamo Balkanu. In kaj bomo doseli s tem zakonom, če ga tega ne sprejmemo? Da bodo ljudje nekateri priviligirani, da bodo imeli blagoslov za pedofilijo, blagoslov za kriminalna dejanja, blagoslov za nespoštovanje zakonov, predpisov in vsega ostalega. Zakaj se moramo pa mi ostali Slovenci, državljani Slovenije držati teh zakonov? Zakaj? Če mi ne plačamo davka, pride davkarija, enostavno nam poberejo z računa ali zaprejo račun, ali vzamejo hišo, ali vzamejo hišo. Niti enkrat se še ni zgodilo, da bi se kaj podobnega zgodilo kakšnemu Ciganu. Še več! Imajo celo policijsko spremstvo, ko se z neregistriranimi vozili vozijo po Sloveniji gori in doli od enega svojega bivališča do drugega svojega bivališča. Za slovenske državljane, ki jih je ogromno na robo preživetja oziroma že čez, se nihče ne zbriga, zato ker to nekako ne gre zraven, treba je najti eno zgodbico, okoli katere se pletejo lepe "liberalnokomunajzarske" variante, ki se hočejo pokazati v najlepši luči. In vendar se nikoli še nič ni zgodilo, nikoli se ni zgodilo tisto, kar bi moralo biti urejeno; skratka, enakopravno spoštovanje zakonov za vse državljane in državljanke Republike Slovenije. Povedati pa je potrebno tudi, da med temi Cigani, ki ne spoštujejo naših zakonov in Ustave, je mnogo ljudi, ki sploh niso niti državljani, seveda so pa s pomočjo bivše strukture prilezli v Slovenijo in tukaj "harajo" po dolgem in počez. In prej sem omenil družino Strojan, preko 700 kazenskih ovadb ima na glavi in niti enega kazenskega pregona, med drugimi tudi pedofilska posiljevanja deklic. Hvala.
Hvala lepa. Nimam kaj dodati, čeprav sem želel. Vendar bi vas le opomnil, spoštovane poslanke in poslanci, da tudi vem, kaj piše na strani Inštituta za slovenski jezik Franceta Ramovša v slovarju Slovenskega jezika o Ciganih. Piše res, da je to ljudstvo, ki je prišlo iz Indije. To je edina dobra stran, vse ostalo so slabšalni pojmi. Zato sem se tudi obregnil ob to in prosil, če zmore poslanec, da naziva skupino tako, kot jo naziva tudi zakon, o katerem danes govorimo. Prosim gospo mag. Potrato - želi postopkovno vprašanje?
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Želim izreči svoje ogorčenje nad primerom sovražnega govora, ki smo mu bili ravnokar priča. In prosila bi vas, gospod predsedujoči, da bi ob vseh nadaljnjih primerih sovražnega govora reagirali in govorca opozorili in prosili, naj neha tako označevati, kakor ni mogoče označevati etnične skupnosti, ki je za svoje skupno ime uporabila izraz Romi. In tako kot je bil izraz Cigan v tem nagovoru uporabljen, je bil uporabljen slabšalno. Ne bom govorila o vseh drugih diskreditacijah, ki jih je bilo mogoče tudi slišati, ampak to, kar je bilo mogoče slišati, ni bila dodatna obrazložitev predloga zakona in bi prosila, da bi govorce vsaj na to opozorili, da naj se držijo točke dnevnega reda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč [[...]]Prosim,? Izvolite. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsedujoči! Prosim, da takšna navajanja, takšne neumne trditve, kot smo jih slišali, prekinete že v korenu. Drugače ne morem razumeti tega postopkovnega vprašanja ali predloga. Vaša poslanka, bivša poslanka, jo lahko imenujem z imenom in priimkom, Jerca Mrzelj, je na cenjen CD parlamentarnega "dixi benda" v drugi pesmi napisala: Usoda Ciganke. Ne Romkinje! Lepo vas prosim! A ona govori o nesovražnem govoru, mi pa sovražnem? Slovenska ljudska pesem pravi "Bejžite, bejžite, Cigan gre", ne Rom. Vlado Kreslin poje, "So prišli brkati Cigani". Halooo!! Ali ti ne govorijo sovražno, mi pa ja?
Gospod Zagorac, kaj predlagate s svojim postopkovnim vprašanjem? Nič. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Darja Lavtižar Bebler v imenu poslanske skupine LDS. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina LDS je prepričana, da predlagani zakon skupine poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim, ne ureja in ne rešuje problematike romske skupnosti v Republiki Sloveniji in ne prispeva k izboljšanju njenega položaja. Romska skupnost kot manjšinska skupnost lahko ohrani svoje etnične značilnosti samo na način, da ji večinski narod zagotovi posebne pravice, predlagani zakon pa ji te posebne pravice odreka. V obrazložitvi Ustavnega sodišča, v odločbi iz leta 2001, je zapisano: "Ustavno pooblastilo iz 65. člena dovoljuje zakonodajalcu, da romski skupnosti in njenim pripadnikom zagotovi posebno dodatno varstvo." In to varstvo, ki je v teoriji prava znano kot tako imenovana pozitivna diskriminacija ali pozitivno varstvo. Pozitivno varstvo, ki ga večinski narod priznava narodnim, etničnim, jezikovnim in drugim skupnostim izraža pripravljenost države za pospeševanje in uresničevanje pravic navedenih skupnosti, kot sestavnega dela demokratičnega razvoja celotne družbe in države. Predlagani zakon pa to pripravljenost večinskega naroda oziroma zakonodajalca neposredno odpravlja in zanika. Predlagani zakon tudi ne sledi temeljnim aktom Sveta Evrope, ki zadevajo to problematiko, denimo, priporočilu parlamentarne skupščine Sveta Evrope o Romih v Evropi, ki govori o kulturni raznovrstnosti in pomenu izročila romske kulture. Potem tudi ne sledi priporočilu o pravnem položaju Romov v Evropi, ki med drugim določa, da se mora Rome v vsaki državi članici Sveta Evrope obravnavati kot manjšino oziroma etnično skupnost in jim kot tako opredeljenim zagotavljati pravice, ki jim pripadajo. Ta predlagani zakon tudi ne sledi še drugima dvema temeljnima listinama Sveta Evrope, to je Evropski listini o regionalnih ali manjšinskih jezikih in pa Okvirni konvenciji Sveta Evrope za varstvo narodnih manjšin. Obravnavi predlog zakona ne prispeva k ureditvi in izboljšanju položaja romske skupnosti v Sloveniji. Še več, uzakoniti hoče nekaj, kar je v nasprotju z Ustavo in je tudi v nasprotju s standardi varstva človekovih pravic v Evropi, zato poslanska skupina LDS takšnega predlaganega zakona ne more in tudi ne bo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod direktor vladnega urada. Poslanska skupina Socialnih demokratov predlaganega zakona ne more podpreti. In z zadovoljstvom ugotavljamo, da je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v zelo . zelo zgoščenem in zelo pretehtanem besedilu navedla temeljne razloge, zakaj tega zakona ni mogoče podpreti. Prav tako menimo, da je tudi stališče Vlade poglobljeno in dovolj natančno povzelo vse, kar je do sedaj v zvezi z urejanjem položaja romske skupnosti že bilo storjenega in kar tudi nameravajo storiti in tega predloga zakona tudi Vlada ne podpira. Menimo, da je to eden tistih trenutkov, v katerih se tako mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, Vlade, matičnega delovnega telesa in naše poslanske skupine v polni meri ujema. Predlog zakona o romski skupnosti je namreč za našo poslansko skupino primer zakonskega besedila, ki dosega obratne učinke od napovedanih, ker bi sprejetje zakona v taki obliki pravzaprav pomenilo razveljavitev 65. člena Ustave, ne pa dokončne ureditve romskega vprašanja, kot napovedujejo predlagatelji. Zato obžalujemo, da je sploh predmet obravnave na seji Državnega zbora. 65. člen Ustave namreč govori o tem, da so za romsko skupnost določene tudi posebne pravice. Teh posebnih pravic pa niti ne poimenuje in ne natančno določa. Zato se je v preteklosti že oblikovalo dvoje stališč ob urejanju romske tematike: ali je te posebne pravice mogoče urediti v enem samem zakonu ali pa jih ureja enajst zakonov in ne devet, tako kot navajajo predlagatelji. Socialni demokrati smo pristajali na tezo, da je dikcija 65. člena taka, da dopušča razumevanje tudi, da je mogoče posebne pravice urejati v več zakonih. Bolj bistveno se Socialnim demokratom zdi to, ali so te pravice določene tako, da jih romska skupnost tudi dejansko lahko uresničuje. Tako kot pa o teh stvareh govorijo predlagatelji, je pa mogoče videti, da jih dejansko izvrševanje posebnih pravic ne zanima in da predlagatelji ne razumejo koncepta pozitivne diskriminacije. Ta je namreč v razvitih demokracijah zagotovilo varstva etničnim skupnostim, pa tudi drugim manjšinskim skupnostim, ki so šibkejše družbene skupine, primerljiv položaj z večinskim. In zato ji mora zakon zagotavljati posebno varstvo. V tem zakonu pa niso določene, ponavljam, nobene posebne pravice. Znova se ob posebnih pravicah vrača predlagatelj na 14. člen Ustave in se sklicuje samo na dejstvo, da smo pred zakonom vsi enaki. Državljani in državljanke Slovenije, se razume, da smo po 14. členu Ustave pred zakonom vsi enaki, ampak kot rečeno, etnični skupnosti, romski etnični skupnosti pa 65. člen zagotavlja tudi posebne pravice. V poslanski skupini Socialnih demokratov pričakujemo, da bo vladni Predlog zakona o romski skupnosti to vprašanje do kraja uredil, tudi v soglasju s tistimi, ki jih ta zakon najbolj zadeva, to je s pripadniki romske skupnosti samimi. Menimo pa, da je za nas sprejemljiva sleherna tista rešitev, ki omogoča romski skupnosti integracijo, ne pa asimilacije v našo družbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjetka Uhan v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, predstavnik Vlade, poslanke in poslanci! Predlaganega zakona o romski skupnosti, ki ga je v proceduro vložila poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke, v Novi Sloveniji ne bomo podprli. S svojimi tremi členi, četudi število ni merilo za kakovost, se v ničemer ne rešuje romskega vprašanja, ne statusa, ne položaja, ne razmer, v katerih živijo Romi in ostali državljani Republike Slovenije. Romska skupnost Slovenije je obravnavana v področni zakonodaji. V 11 zakonih je omenjena romska skupnost in njene posebne pravice, hkrati pa je treba povedati, da vsa slovenska zakonodaja velja za vse državljane, tudi za pripadnike romske skupnosti, pa kljub vsemu vemo, da razmere v tem trenutku niso zadovoljive tako na področju izobraževanja, zaposlovanja, bivanjskih razmer kot navsezadnje tudi odnosov med njimi in drugimi državljani. V Republiki Sloveniji v tem trenutku živijo še vedno določene romske skupine v zavidanja nevrednem položaju, kar se tiče bivalnih in drugih razmer, hkrati pa tudi drugi ljudje, ki živijo v njihovi okolici. Zavedamo se, da so mnogi Romi nezainteresirani za izobraževanje, zaposlovanje, spoštovanje predpisov, norm, lastnine in še marsičesa. Zato bomo podprli vladni predlog zakona, ki bo urejal položaj in posebne pravice romske skupnosti v Republiki Sloveniji, odgovornost državnih organov in organov lokalnih skupnosti za njihovo izvajanje ter organiziranost romske skupnosti za uresničevanje njihovih pravic in dolžnosti. Torej zakon, ki bo postavil okvir za zagotavljanje pogojev za umestitev romskih naselij v prostor, njihovo organiziranost na lokalni in državni ravni, okvir za izobraževanja in zaposlovanje. To je osnova za vključevanje v družbo. Ker predlagani zakon v ničemer ne rešuje omenjene problematike, razen da so predlagatelji danes dobili dvakrat svojih pet minut, predloga ne bomo podprli. Žal se tako lahko in na tak način v takih razmerah ne da reševati tudi razmer v Bršljinu, Dečji vasi in še kje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi! Verjamem, da nas ne bo romska problematika v Državnem zboru sprla. Dovolj je bilo napetosti že na terenu. Dejstvo pa je, da je romsko problematiko v skladu z Ustavo treba rešiti z ustreznim zakonom, pri tem je nedvomno potrebno od romske skupnosti in Romov samih zahtevati spoštovanje državljanskih obveznosti in ne samo določiti njihovih posebnih pravic. Odprta vprašanja v zvezi z romsko problematiko je potrebno rešiti na celovit način. Predlog zakona, ki ga obravnavamo in pod katerim se je prvi podpisal gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, seveda še zdaleč ne ureja odprtih vprašanj. Dejansko je v nasprotju s samim seboj. Po Ustavi povzema posebne pravice, nato pa te posebne pravice enači s pravicami, ki pripadajo vsakemu drugemu državljanu Republike Slovenije. In vse to v enem samem sredinskem členu. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke težko verjamemo, da bi bil takšen namen ustavodajalca ob sprejemanju slovenske Ustave. V poslanski skupini SLS zakona ne bomo podprli. Zavedamo se, da gre pri romskem vprašanju za občutljivo problematiko, ki jo je mogoče izrabiti zgolj za politične namene. To pa je absolutno nesprejemljivo. Predvsem romsko vprašanje postane občutljivo ob zadnjih dogodkih v zvezi z romsko družino Strojan. Ta konkretna problematika seveda ni materija obravnavanega zakona, se pa nanjo neposredno nanaša. Ravno ta zadeva je namreč v javnosti ustvarila napeto vzdušje in opozorila na sicer že večletno staro problematiko. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da je prava pot za reševanje zapletov v zvezi s člani družine Strojan v resničnem zagotavljanju državnih in občinskih oblasti, da bodo zakoni veljali enako za vse državljane in državljanke Republike Slovenije. Menimo, da je ravno občutek, da temu ni tako, gotovo eden od razlogov za ostri odziv domačinov v številnih okoljih. Če ne želimo nestrpnih reakcij, moramo enako obravnavo zagotoviti vsem državljanom. Ob tem izražamo tudi prepričanje, da Slovenci nismo nikoli bili in tudi danes nismo nestrpen narod. Zelo jasno je treba povedati, da tudi Romi v nekaterih predelih Slovenije niso pripravljeni sprejeti družine Strojan medse. Torej ne moremo govoriti o nestrpnosti do Romov nasploh, ampak je potrebno konkreten primer obravnavati kot konkretno problematiko in ne kot nestrpnost do Romov na sploh. Vendar vse to dogajanje nima nobene posebne zveze z Zakonom o romski skupnosti, ki bi po Ustavi moral urediti posebne pravice romske skupnosti v Sloveniji. In ne posameznih pripadnikov te skupnosti kot državljanov Republike Slovenije. Zato je predlagani zakon popolnoma neprimeren, vsebuje tudi pravne praznine, je pravno nekonsistenten z ostalo slovensko zakonodajo, skratka neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Še posebej neprimerna pa je politizacija problematike, ki je med drugimi povezana tudi s stisko posameznikov, predvsem otrok, ki za vse dogajanje niso sami popolnoma nič krivi. Zakon bi moral imeti določila, s katerimi bi izpostavili pravno ureditev, ki bi presegla deklarativno priznavanje posebnih pravic romske skupnosti in jih nadomestila s konkretnimi pravicami in upravičenji romske skupnosti in njenih pripadnikov. V okoljih, kjer romska skupnost sobiva z večinskim prebivalstvom, so njihove posebne kulture, jezikovne značilnosti popestritev za življenje v lokalen okolju. Primer dobre prakse zlasti v Prekmurju, kaže na to, da je tudi ta problematika rešljiva. Vse to pa ne pomeni, da bi morali imeti pripadniki romske skupnosti kakršnekoli privilegije na področjih, kjer so po Ustavi izenačeni z vsemi drugimi državljani. Zakon je za ta področja, organi pregona in vsi postopki za te primere so že določeni. Zato je država dolžna urediti predvsem zaposlitvene in bivanjske možnost za člane romske skupnosti, omogočiti jim, da si tako, kot morajo ostali državljani in državljanke Republike Slovenije, sami zagotovijo socialni varnost in s svojim delom preživljati svoje družinske člane. Vendar ne z dejavnostmi, ki obremenjujejo naravno okolje ali celo ogrožajo prebivalstvo. Tako kot se zahteva od podjetnikov, obrtnikov in kmetov, morajo tudi člani romske skupnosti, ki se ukvarjajo s katerokoli dejavnostjo, upoštevati predpise, zavarovanje okolja in opravljanja dejavnosti. Predvsem pa je potrebno, pa naj se grdo izrazim, z lepa ali z grda zagotoviti tudi izobraževanje romskih otrok. To je po našem mnenju edina prava pot, kajti znanje in izobrazba širita obzorje in odpirata nove možnosti. Predlaganega zakona, takšen kakršen je, kot rečeno, v poslanski skupini ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa. No, kar nekaj nesmislov smo slišali v teh razpravah, predvsem o pozitivni diskriminaciji. In kolegica iz Socialdemokratov bi lahko vedela, ki pozna in ko pozna slovenski jezik, da je razlika med tem, če se reče, da imamo v Sloveniji slovenski državljani enake pravice, ali kot piše v 14. členu, v Sloveniji so vsakomur zagotovljene enake človekove pravice in tako naprej. Vendar to posega v tisti segment, ki ga nekateri, čeprav imajo določene nazive, ne razumejo. O pozitivni diskriminaciji pa lahko rečemo kar nekaj stvari. Poglejmo primer pozitivne diskriminacije, kako je pred dvema dnevoma neka državljanka Slovenije v Prekmurju dobila delo, ampak se je morala prekvalificirati iz normalne slovenske državljanke v ciganko. Šele ko je dobila štampiljko, da je ciganka, je dobila službo, prej bi službo izgubila. Bilo je tudi na televiziji, da ne bo kdo kaj rekel. In ko govorimo o ciganih, tukaj je intervju z dr. Bučarjem, ki je tudi pisec oziroma avtor slovenske Ustave in pravi tako, ko ga novinar vpraša: "Vi jim rečete cigani, kaj ne?" "Seveda, saj to je pravo ime, kajti cigani so Romi in Sinti." Pri zadnjih zapletih sploh ne gre zanje, ampak za vprašanje države, država je ponovno odpovedala in zopet bo odpovedala. Odpovedala bo, ker bo nekaterim dovolila tisto, kar normalnim državljanom ne dovoljuje. V Slovenski nacionalni stranki nismo za to, da bi kdo imel več pravic, ampak da imamo vsi enake pravice. To je edino pravično in ne se izgovarjati na neke "premetačine" raznih členov Ustave, kar je gospod Mozetič v veliki meri naredil, ker je moral tako narediti. In ne se pretvarjati, da problemov s cigani ne bo. Seveda bodo, še večji, in s tem, če jim bomo dali takšne pravice, kot jih zahtevajo oziroma kot jih predvideva vladni zakon, se bodo zadeve zelo zapletle. In tudi ko je kolegica, ki je tudi ni zdaj več v dvorani, govorila, kako Evropa obravnava cigane. Zelo različno, eni kot cigane, zelo redki kot Rome, nihče pa jih ne obravnava kot manjšino, ampak zgolj kot etnično skupino. Zanimivo je, da ima tudi Rimskokatoliška cerkev referat za cigane in ne referat za Rome, pa mislim, da ravno v Rimskokatoliški cerkvi so najbolj pedantni, kar se tiče teh zadev in teh razmejitev. Vendar pri nas so kakšni liberalno nastrojeni "komunajzarji" seveda zahtevali, da morajo nekomu dati pravice, da so jih lahko komu drugemu vzeli. Da so jih lahko zapirali pa streljali, potem pa dajmo ciganom nekaj več, pa se bomo lahko hvalili. Zanimivo je tudi to, kako pri nas gledamo na te čudne pravice, ki jih imamo. Ne vem, če se ve. Jaz sem sicer posredoval medijem dokumente oziroma letake, ki jih je na Dolenjskem delila policija ciganom v enem od ciganskih jezikov, naj ne mečejo petard, pa take zadeve, skratka trije različni letaki. Celo tako daleč smo šli, da so za 500 ljudi šli na državi delat posebne letake za njih. Pa lepo vas prosim! Če pa pogledamo podatke o tem, koliko jih hodi v šolo, pa vidimo, da v bistvu nihče noče v šolo hoditi. Nočejo hoditi v šolo, ker jih šola ne zanima. Tudi zaposlitev jih ne zanima. Statistični podatki so grozljivi. In navkljub temu, da ima naš Urad za narodnosti podatke samo od leta 2002, je to sramotno, ampak že tam se kaže tudi ta silni porast števila. Tako da se je leta 2002 za pripadnike romske skupnosti opredelilo 3.246 prebivalcev, leta 2003 že 6.264 - v enem letu 100% porast! Seveda, ker dobijo toliko denarja direktno v žep, medtem ko moramo slovenski državljani delati in se pridrževati zakonov. Sicer pa je ta razprava zelo dobra. In mislim, da bodo ljudje po Sloveniji videli, kdo se bori za enakopravnost in kdo je za tiste ljudi, ki delajo in ki spoštujejo zakone, in kdo je za tiste, ki je za to, da se podpira lenoba, lopovščina, pedofilija, tatvine in podobne zadeve. Mislim, da bo popolnoma jasno, kaj je in kaj ni. Na koncu pa, ko bo naslednja operna predstava v prenovljeni operni hiši, ko bodo zopet igrali Cigana barona, vas pa povabim, da greste gledat opero [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Žnidaršič, v imenu poslanske skupine DeSUS. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi! Naša poslanska skupina tega zakona prav gotovo ne bo podprla. Ta zakon, če bi bil sprejet, odpravlja posebne pravice romske skupnosti, ki so že uveljavljene v posameznih zakonih. Ta zakon ne omogoča določitve tistih pravic, ki so še potrebne za to, da bi uredili to vprašanje. Poslanska skupina podpira načelo ne samo enakih pravic državljanov, kar velja za vse, vključno z manjšinami in posebnimi skupinami prebivalcev, pač pa soglaša tudi z načelom uveljavljanja in uresničevanja posebnih pravic tako narodnostnih manjšin, ki jim ne odrekam na primer pravice do dvojnega glasovanja, kakor tudi posebnih skupin, med njimi romske skupine. Ta predlog seveda ne omogoča uresničevanja tega načela in je zaradi tega za nas nesprejemljiv. Posebno hudo pa je dejstvo, da predlagatelj posamezne deviantne akcije oziroma izpade posameznih pripadnikov romske skupine aplicira na vse po vrsti na način, da s tem žali prav gotovo one, ki so se prijazno vključili v našo sredino in v dobrih odnosih živijo v okolju, kjer so, pa tudi na vse otroke, ki takih dejanj, o katerih predlagatelj govori, niti sposobni fizično niso. Mislimo, da je tako branjenje predloga krivično, nesprejemljivo in s tega vidika dodatno kaže na to, da zakon ni vreden podpore, najmanj pa naše poslanske skupine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maria Pozsonec.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav gospodu direktorju. Ker me problematika manjšin, s tem tudi problematika romskih skupnosti osebno zanima, se bom pri tej točki dnevnega reda tudi sama oglasila. Strinjam se s predlagateljem, da je potrebno problematiko romske skupnosti v Republiki Sloveniji smiselno in enovito urediti, vendar so pozitivni primeri v Sloveniji glede sobivanja Romov in večinskega naroda. In te pozitivne primere je treba vgraditi v zakon. Pa prav tako ni treba zavidati in reči, da je pozitivna diskriminacija kriminatorna. Ne. Narodnosti, ki je v manjšini in s tem zmeraj v nevarnosti, ne morete priznati toliko pravic, da bi bili enakopravni z večinskim narodom. V eni državi, v eni skupini večinski narod nikdar ni v nevarnosti, narodnost pa zmeraj. Tako je tudi z Romi. Če sem govorila o pozitivnih primerih, tu sem mislila na Prekmurje, kjer zelo lepo živijo skupaj z večinskim narodom. Posebno otroci v šoli dobivajo takšno izobrazbo, so na poti, da bodo enakopravni državljani. Takrat bodo enakopravni državljani, če bodo živeli v hišah, če bodo imeli službo, če bodo imeli denar in če jim ne bo treba čakati na socialno pomoč. To je pa naloga večinskega naroda, da jih pripelje do tega. In ni res, da nočejo delati, ampak trenutno bolj slabo stojimo s službami. Oni so zmeraj na koncu pri pridobivanju službe. To je tudi res. Glede na to, da po mnenju Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker ta nasprotuje ratificiranim mednarodnim aktom, ki zavezujejo Republiko Sloveniji, in ker je v obravnavi že vladni predlog zakona, pa obravnavanega predloga zakona tudi sama ne bom podprla. Pričakujem pa, da bomo dobili čim prej celovit zakon na poslanske klopi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Eva Irgl, v imenu poslanske skupine SDS. Izvolite, prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanske, spoštovani poslanci! V Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli Zakona o romski skupnosti, kot ga je predlagala skupina poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. Menimo namreč, da je reševanje tovrstne problematike na takšen način neprimerno in nedopustno. Zakon o romski skupnosti, ki vsebuje vsega tri člena, ne sledi Ustavi Republike Slovenije, ne izhaja iz načel, ki jih določa Ustava, pa tudi ne izhaja iz načel mednarodnopravnih dokumentov, katerih podpisnica je tudi Republika Slovenija. Pravna podlaga za urejanje položaja romske skupnosti je 65. člen Ustave, ki določa, da položaj in posebne pravice romske skupnosti, ki živi v Sloveniji, ureja zakon. Romski skupnosti kot posebni etnični skupnosti, ki ima svojo kulturo, jezik, način življenja, se mora poleg splošnih pravic, ki veljajo za vse državljane Republike Slovenije, zagotoviti tudi tako imenovane posebne pravice kot načelo pozitivne diskriminacije, ki pa ni omejena z načelom enakosti. Romska skupnost kot manjšinska skupnost mora in lahko ohrani svoje etnične značilnosti samo tako, da ji večinski narod zagotovi posebne pravice, ki pa bi morale biti po našem mnenju zapisane tudi skupaj z dolžnostmi, ki bi jih morali Romi udejanjati, tako kot jih mora večinsko prebivalstvo. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, kako pomembna in občutljiva je problematika, ki jo obravnavamo, sploh glede na dogodke, ki smo jim bili priča v zadnjih mesecih. Zavedamo se, da je potrebno to področje urediti, česar pa ne bomo mogli doseči brez postopne in zanesljive integracije Romov v družbeno okolje, kateremu pripadajo. Zavedamo se tudi, da je problem sobivanja med večinskim prebivalstvom in Romi velik in kliče po tem, da to področje uredimo tudi s primernejšo pravno podlago. Kar pa vsekakor ta zakon, ki ga danes tukaj obravnavamo, ni. Še več pozornosti je potrebno nameniti tudi vzgojno-izobraževalnemu področju, kajti le izobrazba in spremenjen sistem vrednot, kjer pa nimam v mislih posegov v njihovo kulturo, ki se mora ohranjati, lahko pripomoreta k večji socializaciji Romov in s tem posledično tudi k zmanjševanju razlik med večinskim in romskim prebivalstvom. Zakona, ki ga je pripravila Slovenska nacionalna stranka, v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli tudi zato, ker je Vlada Republike Slovenije oziroma Urad za narodnosti pripravil zakon, ki celovito ureja romsko vprašanje. Nobena od 25. držav članic Evropske unije tega področja nima do sedaj še urejenega. S posebnim zakonom to države urejajo v okviru Ustave v področnih zakonih, v skupnem manjšinskem zakonu oziroma tudi s posameznimi posebnimi projekti. Slovenija bo tako kot prva članica Evropske unije to problematiko uredila znotraj posebnega zakona, kar je vsekakor pohvalno in lahko tudi za zgled ostalim državam. V Slovenski demokratski stranki torej tega Zakona o romski skupnosti ne bomo podprli, seveda zakona Slovenske nacionalne stranke, saj ne ureja in ne rešuje problematike romske skupnosti in tudi ne prispeva k izboljšanju njenega položaja.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 9. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajam na zadnjo točko, na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O RAZISKOVALNI IN RAZVOJNI DEJAVNOSTI. Po skrajšanem postopku. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim dr. Slavkom Gabrom. V zvezi s tem zakonom Odbor za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena Poslovnika dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev, ki jih žal ni v dvorani. In tako sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata v imenu poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo podprli predlog zakona, ki ga je kot prvi podpisal dr. Slavko Gaber, čeprav nismo kot sopredlagatelji cela poslanska skupina. Zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki je začel veljati konec leta 2002, določa načela in cilje ter ureja način izvajanja politike raziskovalne in razvojne dejavnosti, ki se pa financira iz državnega proračuna in drugih virov. Določa pa tudi organizacijo raziskovalne in razvojne dejavnosti ter pogoje za opravljanje te dejavnosti. Zakon je bil v letu 2005 spremenjen. Najpomembnejši in za predlagatelje tega zakona bistven člen, v katerem je bil spremenjen, pa je določba o sestavi upravnih odborov raziskovalnih institutov. Predlagatelji namreč menimo, da je struktura upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov, kakršna je bila pred novelo zakona, ustrezna. Šlo je za tripartitno sestavo, v kateri so bili enakovredno zastopani tako predstavniki ustanovitelja kot nosilci dejavnosti oziroma izvajalci programov in naročniki programov. Čeprav smo nedavno tega v Državnem zboru sprejemali zakon, ki ga je koalicija branila na vso moč ravno zaradi tega, ker je rekla, da je prav, da je organ svet šole tam poimenovan, sestavljen tripartitno, je stališče ob tem zakonu koalicije in tudi Vlade odklonilno. Če je prizadevanje Vlade, naj bi bilo sodelovanje in povezovanje med znanstveno sfero, raziskovalno sfero in gospodarstvom čim tesnejše, potem je za predlagatelje te spremembe zakona popolnoma nerazumljivo, zakaj resorni minister našemu predlogu nasprotuje. Kajti izloča iz možnosti upravljanja oziroma upravnega odbora ravno tiste, ki so tudi vpeti kot uporabniki v delovanje raziskovalnih inštitutov. Menimo torej, da se dosedanja ureditev, torej tista, ki je bila vpeljana z zakonom leta 2002, ni mogla izkazati kot neustrezna, pa je bila hitro nadomeščena s povečanim deležem ali povečanim zastopstvom ustanovitelja. Za javne raziskovalne inštitucije menimo, da mora biti v prvi vrsti varovan javni interes, financirani so namreč iz javnih sredstev in bi tripartitna sestava upravnih odborov ta javni interes tudi najbolje zastopala. Da je tako, ne nazadnje pritrjuje našemu stališču tudi mnenje številnih raziskovalcev, ki so s pismom in svojimi podpisi naš predlog podprli, enako kot tudi akademska sfera. Socialni demokrati bomo predlog zakona podprli in s tem nasprotovali stališču matičnega delovnega telesa. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni še enkrat. Cilj Slovenije je, da postane moderna in konkurenčna družba v vseh svojih segmentih. Pri tem igra ključno vlogo vlaganje v razvoj lastnega znanja, skupaj z implementacijo dosegljivega tujega znanja. Pri tem igra ključno vlogo tudi raziskovalna dejavnost, ki obsega številne raziskovalne in razvojne inštitucije. Raziskovalno delo ne sme biti samo sebi namen, kar se je v preteklosti velikokrat dogajalo, ampak mora dejavno sodelovati z gospodarstvom in skrbeti za celovit razvoj naše družbe. Cilj zakona, ki ga je kot prvopodpisani predlagal dr. Slavko Gaber, je sprememba razmerja v številu članov v upravnem odboru javnega raziskovalnega in javnega infrastrukturnega zavoda, in sicer naj bi se vzpostavilo stanje, ki je bilo pred tem, oziroma zadnja sprememba je bila narejena v letu 2005. V Novi Sloveniji smo že takrat zagovarjali stališče, da mora imeti Vlada, ki je ustanoviteljica in tudi večinsko financira javno raziskovalne in javne infrastrukturen zavode, pregled nad delovanjem zavodov. To ne pomeni, da Vlada posega v avtonomnost javnih raziskovalnih zavodov, saj ima vsak zavod strokovni svet, ki obravnava vprašanje s področja znanstvenega in strokovnega dela. Odloča o strokovnih vprašanjih v okviru pooblastil, pripravlja strokovne podlage za programe dela in razvoja javnega zavoda, daje upravnemu odboru in direktorju mnenje in predloge o organizaciji dela in pogojih za razvoj dejavnosti ter opravlja druge naloge, katere so opredeljene v posameznih aktih. Naloga upravnega odbora je predvsem, sprejem program dela, finančnih načrtov, poročila o izvajanju programa dela in druge usmeritve za delo raziskovalnega ali infrastrukturnega zavoda. Zato je pri tem še toliko bolj pomembno sodelovanje Vlade, da izpolnjuje odgovornost in pelje raziskovalno politiko v skladu z interesi resolucije o nacionalnem, raziskovalnem in razvojnem programu. Vlada kot ustanovitelj in večinski financer mora skrbeti tudi za uresničevanje načela dobrega gospodarja in zastopanja javnega interesa, predvsem pa je pomembna transparentnost porabe proračunskih sredstev ter sredstev, ki jih prispeva gospodarstvo. V Novi Sloveniji bomo iz navedenih razlogov podprli sklep matičnega odbora, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Poslanci Slovenske ljudske stranke predloga zakona ne bomo podprli iz naslednjih razlogov. Določila 33. člena zakona, sprejetega v letu 2005, je prezgodaj opredeljevati kot napačna in jih že sedaj spreminjati, saj je prav verjetno, da se bo v prihodnosti izkazalo, da je sedanja ureditev na tem področju najoptimalnejša za boljše in kvalitetnejše delovanje javnih raziskovalnih zavodov. Poleg tega menimo, da je primerjava med sestavo upravnih odborov, raziskovalnih zavodov in sestavo svetov po Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki je bil pred kratkim sprejet v Državnem zboru, nesprejemljiva. Po našem mnenju ni mogoče primerjati pravično tripartitno sestavo svetov šol, ker gre za različne institucije in jih je potrebno ocenjevati glede na vrsto uporabnikov, ne glede na pristojnosti obeh organov. Pri Zakonu o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja smo za svet šol zagovarjali in podpirali enakovredno zastopanost staršev, ker mora biti omogočen enakovreden vpliv staršev na izobraževanje otrok. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da Vlada mora imeti možnosti in je dolžna preko svojih predstavnikov v upravnem odboru zavodov vršiti ustrezen nadzor nad porabo in transparentnostjo pretoka sredstev v javnih raziskovalnih zavodih. Iz naštetih razlogov zato predloga zakona ne moremo sprejeti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš, v imenu poslanske skupine SNS.
Hvala lepa za besedo, spoštovane kolegice, cenjeni kolegi. Dejstvo je, da je Vlada v tem mandatu prišla s kar nekaj glasnimi predlogi zakonov oziroma sprememb zakonov, ki so na temeljnih področjih v okviru zakonodaje prinesle politično motivirano vodenje. Da ne bom posegala na področje kulture, medijev, osnovnega šolstva, tudi in zelo konkretno se te spremembe oziroma so te spremembe vidne na visokošolskem področju oziroma področju znanstveno raziskovalne dejavnosti. Vlada je spremenila v letu 2002 partnersko zastavljeno sestavo upravnih odborov javnih inštitutov, v katerih so imeli enakovredno zastopanost uporabniki, raziskovalci in država, v sestavo, v kateri ima večino Vlada. Ne le, da je skregano z vsakršno logiko in tudi trditvami Vlade, ki ob takšnih spremembah poudarja pomen avtonomije, konkretno raziskovalnih institucij, takšna ureditev pomeni nevarnost za neposredno politično vpletanje v delo teh institucij, v sam vodstveni instrument takšne ustanove. Vlada ne le, da odloča o direktorjih inštitutov, spoštovane kolegice in kolegi, Vlada naj bi po podatkih, ki jih prejemamo, odločala celo o vodjih posameznih oddelkov. Ker ima Vlada v upravnih odborih pač večino. Ko je Vlada prišla s to spremembo, ni bilo niti enega argumenta podkrepljenega z dokazi, da je enakopravna oziroma partnerska zastopanost v odborih tista, ki omejuje oziroma onemogoča v naši državi razvoj znanosti oziroma raziskovalne dejavnosti. Nasprotno pa je stroka utemeljevala nesmiselnost tega vladnega početja in svarila pred točno takimi zadevami, kot so se dogodile pred kratkim na Pedagoškem inštitutu. Zakaj je Vlada v osnovi šla v spremembo prvotne oblike, torej tiste oblike, v kateri so imeli uporabniki enako število članic in članov v upravnem odboru, kot so jih imeli raziskovalci in kot jih je imela Vlada kot ustanoviteljica. Zakaj Vlada pravzaprav še danes nasprotuje takšni ureditvi, ki smo jo v naši državi imeli pred to vladno spremembo? Ker ne gre pri vladnem zakonu za nič drugega kot za vladno reguliranje na področju znanosti, pa bom tu omenila tudi vpis na fakultete. Obrazložitev ministra, država mora kot ustanovitelj in večinski financer javnih zavodov za uresničitev načela dobrega gospodarja in racionalnega gospodarjenja z javnimi sredstvi, ki jih vlaga v dejavnost javnih zavodov oziroma javnih služb, ohraniti večinski delež - poudarjam, večinski delež in kontrolo, to je vladna strategija. Minister Zupan - pa mi je žal, da ga danes ni z nami, ampak verjamem, da se pravzaprav ne bi čisto nič spremenilo -, sprašujem, kje v tej dikciji najde prostor za umestitev svojih besed "univerza je neodvisna in samostojna". Gre namreč za javni zavod oziroma javno službo. Kot zapiha veter, tako pač je pri razlagah in obrazložitvah Vlade Republike Slovenije. V povezavi s cilji Lizbonske strategije je treba razmišljati o mehanizmih za intenzivnejše povezovanje uporabnikov, gospodarstva in javnih raziskovalnih zavodov oziroma organizacij, pravi minister. Sprašujem, ali intenzivnejše povezovanje uporabnikov oziroma gospodarstva in javnih raziskovalnih organizacij res pomeni povečanje oziroma večino predstavnikov države v upravnih organih takih zavodov. To je, spoštovane kolegice in kolegi, nič drugega kot spolitizirano povezovanje, ki zna v ozadju pošteno smrdeti. Tisti, ki je ustanovo ustanovil oziroma jo financira, ima uvid, pravi minister Zupan, in upravni odbori so zato, da presodijo poslovanje realno in nato ocenijo. Minister je s tem stavkom pravzaprav povedal vse - ima uvid, zato mora imeti tudi upravni odbor. Zato mora imeti zavod in počasi pridemo do pravzaprav čisto vsega v vladnih rokah. V Slovenski nacionalni stranki takemu početju oziroma taki politiki ne bomo prikimali, zato bomo tudi sklepu matičnega delovnega telesa nasprotovali.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maria Pozsonec. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Cilj spremembe zakona je spremeniti razmerje števila članov v upravnem odboru javnega raziskovalnega in javnega infrastrukturnega zavoda, ki jih imenujejo ali izvolijo ustanovitelji, zaposleni in uporabniki storitev javnega zavoda. S predlagano spremembo se določa nova struktura upravnega odbora javnega zavoda, ki je sestavljen iz treh predstavnikov: uporabnikov, ustanovitelja in zaposlenih. Mislim, da je ta nova oblika bližje samostojnosti ustanov in zato bom spremembo podprla. Ob tej priliki pa ne morem kaj, da opozorila tudi na to, da bi bila potrebna celovita ureditev situacije na področju znanosti in ne samo sprememba števila članov v upravnem odboru, saj imamo v Prekmurju na področju znanosti velik del možganov. Biti ali iti, pravijo naši visoko izobraženi znanstveniki. In nobeden ne ostane doma, ker ne more ostati, ker nima možnosti za delo in preživetje. Mnogim znanstvenim poklicem v domačem kraju ni omogočeno znanstveno raziskovalno delo in zato od tam odhajajo. Zaradi navedenega predlagam, da se Državni zbor zavzame za razvoj znanosti in tudi s svojimi dejanji podpre znanstveno-raziskovalno delo. Prosim prav tako Vlado, predvsem pa Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, da situacijo preučijo in čim hitreje ukrepajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek v imenu poslanske skupine SDS. Hvala.
Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod predsedujoči! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke Predloga zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, ki ga je v obravnavo predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Slavkom Gabrom, ne moremo podpreti, saj je po enem letu veljavnosti zakona neumestno govoriti, da sestava upravnih odborov, ki jih določa zakon, sprejet v letu 2005, ni ustrezna. Poslanska skupina SDS pa bo podprla sklep Odbora za visoko šolstvo, znanost in tehnološki razvoj, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti ni primeren za nadaljnjo razpravo. Pred sabo imamo predlog spremembe zakona, ki bi naj sedanje transparentno stanje glede odgovornosti vodenja javnih raziskovalnih in infrastrukturnih zakonov vrnil v prejšnje stanje iz leta 2002, ki se je izkazalo za neumestno. Soočamo se z enako propagando, kot je spremljala vse spremembe, ki se jih je lotila sedanja Vlada pri vodenju in opravljanju razmer v nekaterih delih gospodarstva. Ob teh spremembah in teh rešitvah se je govorilo, da vodijo v propad, na gospodarsko nazadovanje in, ne vem, kaj vse še, vendar pa se je izkazalo, da so bile tako spremembe v gospodarstvu peljane v pravo smer in so se potrdile z enormno gospodarsko rastjo in izpolnjevanjem vseh kriterijev za vstop v območje evra, kar je Slovenija storila s 1. januarjem tega leta. Cilj predlagane novele zakona je sprememba razmerja članov v upravnem odboru javnega raziskovalnega infrastrukturnega zavoda, ki so bili imenovani ali izvoljeni predstavniki s strani ustanovitelja, zaposlenih in uporabnikov storitev. Z novelo zakona, ki smo jo sprejeli v letu 2005, se je razmerje spremenilo na način, v katerem je večina članov predstavnikov ustanovitelja, izmed ostalih članov pa je enako število predstavnikov zaposlenih in uporabnikov storitev javnega zakona. S tem je doseženo, da ustanovitelj, večinski financer javnih zavodov sprejema tudi odgovornost transparentnega in racionalnega gospodarjenja z javnimi finančnimi sredstvi. In poudarjam, da se v Slovenski demokratski stranki strinjamo, da je cilj Republike Slovenije v skladu z lizbonskimi cilji ta, da Slovenija postane na znanju temelječa družba. In to je tako pomemben cilj za slovensko družbo in slovensko državo in za bodoče generacije, da na tem področju mora vladati odgovornost, da tisti, ki je glavni financer, mora imeti možnost odločanja in nadziranja uporabe teh sredstev in tudi določenega usmerjanja raziskovalne dejavnosti. Naj poudarim, da je pred leti na podlagi prejšnjega zakona in prejšnjih pravil v raziskovalnih zavodih in raziskovalni dejavnosti direktor Instituta Jožef Štefan v parlamentu večkrat poudaril, da na podlagi takratne zakonodaje Slovenija drvi v tehnološko kolonijo. In takšnemu stanju je bilo treba tudi na zakonskem področju narediti konec in trdno smo prepričani, da sedanje spremembe prenašajo napredek. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o raziskovalni dejavnosti, katerega predlagatelj, kot sem že omenil, je dr. Slavko Gaber, sopodpisnik, ki postavlja razmerje članov v upravnem oboru na stanje iz leta 2002. Naj spomnim, da smo za takšno tripartitno zastopanost že ob sprejemanju sedanjega veljavnega zakona takrat ugotavljali, da tak sistem v praksi ni zaživel. Takrat je koordinacija raziskovalnih institutov navajala, da so upravni odbori na marsikaterem izmed slovenskih raziskovalnih javnih zavodov v tem hipu, torej konec leta 2005, strukturirani še po starem, v skladu s predpisi izpred leta 2002, ker prejšnja vlada ustanovnih aktov teh zavodov ni uskladila z veljavnim zakonom, pa je bil, kot je bilo že povedano, sprejet že leta 2002. Menimo, da je to tudi dokaz, da je zakonska rešitev iz leta 2002 v zvezi s strukturo upravnih odborov javnih raziskovalnih zavodov in javnih infrastrukturnih zakonov nepraktična oziroma neustrezna. Naj ob koncu še enkrat poudarim, da poslanska skupina Slovenske demokratske stranke tega predloga zakona ne bo podprla oziroma bo glasovala za to, da zakon ni ustrezna osnova za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod dr. Slavinec, v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Poslanski klub LDS novelo zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti podpira, saj predvideva bolj enakovredno zastopanost Vlade, uporabnikov in izvajalcev v svetih raziskovalnih zavodov. Naj uvodoma spomnimo, da je Vlada ta zakon spremenila leta 2005, pri čemer se je edina sprememba nanašala prav na sestavo svetov zavodov. Hkrati pa je prav takšno sestavo sveta zavoda - trije uporabniki, trije izvajalci in trije predstavniki države - sama predlagala v Zakonu o šolstvu, kjer svet zavoda sestavlja točno tako, kot sedaj nasprotuje temu predlogu novele zakona. In argumenti, s katerimi Vlada opravičuje oziroma argumentira, da je izobraževanje nekaj povsem drugega kot raziskovalna dejavnost, nas v poslanskem klubu LDS niso prepričali. Brez sence dvoma namreč lahko trdimo, da obstoječa sestava svetov zavodov prav gotovo ne zagotavlja tistih ciljev, ki jih je Vlada zapisala v svoji obrazložitvi, in sicer da država kot ustanovitelj in večinski financer javnih zavodov mora med drugim ohraniti večinski delež v upravnih odborih. Vprašajmo se, zakaj. Na mestu je vprašanje, komu in čemu naj raziskovalni zavodi služijo. Komu in čemu naj služi znanost in raziskovanje? Kako naj znanstveniki raziskujejo? Tako, kot od njih pričakuje država, ali v skladu z znanstvenimi principi in načeli? Če so javni raziskovalni inštituti še vedno namenjeni znanosti in ne državi, potem seveda naj država usmerja prioritete, to lahko počne preko razpisov, in skrbi za učinkovito delo raziskovalnih inštitutov, ne pa da vpliva na sestavo in odloča o vodstvu raziskovalnih inštitutov. Torej, to učinkovitost in prioritete država lahko regulira prek javnih razpisov. Hkrati nadzor nad poslovanjem in nad plačami ne le da je mogoče, ampak je celo obvezno izvajati tudi drugače, še posebej za denar, ki prihaja od države. V poslanskem klubu LDS verjamemo, da država ne sme prek upravnih odborov odločati in odločiti, kdo bo raziskoval in kako bo raziskoval. Verjamemo tudi, da Vlada ni poklicana, da direktorje zavodov avtonomno nastavlja po kriteriju politične kompatibilnosti. Menimo tudi, da se njena volja in komandnost ne bi smela odražati še na nižjih nivojih, pri načelnikih oddelkov, kar se je v mnogih primerih že zgodilo. Pogosto se tudi radi zgledujemo po državah EU in tako je tudi prav, vendar opozarjamo, da niti v petih državah, niti pet primerov ministrstvo ni uspelo našteti, EU podobne ureditve nimajo. Torej, predstavljamo določen unicum v EU. Ob vsem naštetem zato v poslanskem klubu LDS verjamemo, da za prevlado ustanovitelja ni pravih razlogov. Sveti so prej delovali bolje, ko je bila sestava svetov zavodov partnerska in enakovredna med vsemi tremi partnerji. In vprašajmo se, kako lahko pričakujemo avtonomijo stroke, avtonomijo znanosti, če pa jo je Vlada direktno in brez slabe vesti spolitizirala. V poslanskem klubu LDS bomo zaradi vsega tega novelo Zakona o raziskovalni-razvojni dejavnosti podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, čez pol ure, to je ob 14.30. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 14.30.
Spoštovane poslanke in poslanci! Nadaljujemo sejo zbora. Preden preidemo na glasovanje, bi vas rad obvestil, da ste na klopi dobili predlog vodje poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, gospoda Jakoba Presečnika, za spremembo vrstnega reda obravnave točk dnevnega reda za jutrišnjo sejo zbora. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlaga, da se v petek, 2.2.2007, spremeni vrstni red obravnave 35. in 14. točke dnevnega reda, in sicer tako, da se najprej opravi obravnava 14. točke dnevnega reda. [[Oglašanje v dvorani.]] Nisem dal nobenemu besede, spoštovane poslanke in poslanci. Rad bi vas obvestil, da moramo po prvem odstavku 65. člena Poslovnika v tem primeru opraviti glasovanje. In sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala ena tretjina poslancev. Vendar bi vas ob tem rad obvestil o naslednjem. K 35. točki dnevnega reda so vabljeni predstavniki predlagateljev, predsednik države, kandidat za ustavnega sodnika, ki mora priseči pred Državnim zborom ob izvolitvi, če bo izvoljen, vabljen je Sodni svet, zato bi lahko zaključili, da bi bilo nekoliko nerodno, da bi se obravnava teh dveh točk zamenjala. Zaradi tega bom dal to zadevo na glasovanje. Prosim, gospod Zagorac, želite? Razprave ni.
Ne, mislim pa, da lahko obrazložim glas pred glasovanjem.
Ne, ne morete. Ne morete, v tem primeru pa ne. Na glasovanje dajem predlog spremembe vrstnega reda obravnave točk dnevnega reda, in sicer, da se najprej opravi obravnava 14. točke pred 35. točko. Glasujemo. Glasovalo je 62 poslank in poslancev, za se je odločilo 34, proti 28. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da predlog ni sprejet. S tem zaključujem to točko, ki je naknadno prišla na vrstni red nadaljevanja seje našega zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanske in poslance prosim, da preverijo glasovalne naprave. Oprostite, bom počakal z vodenjem seje, dokler ne bo reda in miru v dvorani! Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o državnem tožilstvu, po nujnem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 15. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - to je z obravnavo predloga zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o kazenskem postopku, nujni postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 16. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju poslanskih skupin SDS, NSi in SLS k 36. členu. Izvolite, gospod Zagorac, želite. Odpiram prijavo v imenu poslanske skupine. Gospod Zagorac, imate besedo. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Hvala, da ste mi omogočili to, kar mi omogoča Poslovnik. V Slovenski nacionalni stranki predloga amandmaja ne bomo podprli. Ne bomo ga podprli iz razlogov, kot sem jih že navedel pri sami razpravi o amandmaju; in še eno dejstvo se je pojavilo, namreč na predlog enega izmed spoštovanih kolegov o tem, da bi bilo dovolj, če bi se k temu amandmaju dodala ena besedna zveza, ki bi se imenovala "lokalni skupnosti", bi ta amandma naletel na podporo, ampak tudi tega vam ni uspelo narediti v teh dveh urah, odkar smo ta zakon obravnavali. Kar mi še vedno toliko bolj podkrepi moje razmišljanje o tem, da ne nazadnje vseeno vladni poslanci želite na prefinjen način oškodovati občine. Ko gre, ko smo govorili pri amandmaju o upravnih enotah, sem tudi ministra poslušal, ko je razlagal, kako je sedaj pa vse mirno in nemirno, iz nemirnega je sedaj postalo mirno, moram povedati, da v vseh občinah pa vseeno ni mirno. Nekateri bi pa še vseeno radi uveljavljali to pravico oziroma dolžnost, ki jo nalagate s tem zakonom, to je biti gospodaren. In tega jim, v kolikor sprejmemo ta amandma, ne omogočate. Silite jih v nekaj, na kar z amandmajem za občine, predvsem manjše občine, ne govorim o večjih, dosegate to, da tega namena ne morejo uresničevati. Kot ste sami dejali, ljudem želimo približati javno upravo, ljudem želimo približati čim hitrejšo in kvalitetnejšo dostopnost, zato argumenti, kot sem jih slišal v razpravi, v kolikor pa to ne bo tako, v kolikor občina nekaj zastonj ne bo dala državi, da potem pa tudi več ne bo javne uprave ali upravne enote v tej občini, ne vzdržijo. Zdi se mi, da je naloga države, da zagotovi tudi v vsako občino, v vsako vas, ali tako kot ste sami dejali, ko smo obravnavali en zakon, sedaj ko uveljavljamo tudi internetno poslovanje z javno upravo, javna uprava v vsako hišo, da je to naloga države, ne občin, se mi zdi. Ampak s takim amandmajem, kot je predlagan, jim to onemogočamo in v Slovenski nacionalni stranki na take stvari ne moremo pristati, zato amandmaja ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 12. (Za je glasovalo 44.)(Proti 12.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju zakona. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predlagal bi, da se tretja obravnava opravi še na isti seji Državnega zbora.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da Zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 62 poslancev in poslank, za je glasovalo 43, proti 14. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil jutri, 2. februarja 2007, po končani 14. točki dnevnega reda. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ureditvi določenih vprašanj v zvezi z graditvijo objektov na mejnih prehodih, nujni postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Imamo pred sabo zakon, ki govori o tem, kje in za kakšen denar naj bi postavljali v bistvu schengensko mejo, ki jo določa po nekih direktivah zopet Evropa. Od kdaj pa ima Slovenija rešena mejna vprašanja s Hrvaško, to je zanimivo vprašanje. In na čigavi zemlji se bo to postavljalo, to je še bolj zanimivo vprašanje. Predlog uvaja prepoved prometa z zemljišči in prepoved spreminjanja mej, obstoječih parcel, skratka uvaja tudi določene postopke zaradi schengenskih standardov. Glavni vzrok navaja, da je treba izkoristiti sredstva do 31.12.2007. Spoštovani Državni zbor in spoštovani predstavniki Vlade, prosim, povejte mi, kako je s Hrvaško urejena meja in kje bodo v bistvu potekale te mejne točke, potem bomo glasovali za. Dokler to vprašanje z Evropo in v okviru Evrope s Hrvaško ni rešeno, mi ne moremo dajati soglasja k takšnemu zakonu. Evropa se odmika od temeljnega problema Slovenije, zunanje ministrstvo ni naredilo nič na tem področju, mi pa v bistvu sprejemamo zakon o postavitvi schengenske meje. Naravnost sramotno. In govorimo o tem, kako je to nujno, češ da nas preganja Evropa. Evropski poslanci niti enkrat niso namenili debate v okviru evropskega parlamenta na to temo, pa jih drago plačujemo z našim davkoplačevalskim denarjem. Slovenska nacionalna stranka bo temu predlogu nasprotovala in prav bi bilo, da tudi vi razmislite o tem, kje bomo postavljali to, mejo.
Hvala lepa. Prijava teče, v lastnem imenu. Gospod mag. Cvikl, imate besedo, izvolite.
Želim povedati, da bom nasprotoval temu zakonu, ker ta zakon, potem ko Vlada dve leti ni naredila dovolj na reševanju problemov na schengenski meji, sedaj z nekim nesprejemljivim načinom reševanja posega v lastniška upravičenja državljanov Republike Slovenije. Obžalujem, da sprejemamo zakon po hitrem postopku, kot da bi se na naši južni meji dogajale nujne ali pa stvari, ki bi ogrožale Republiko Slovenijo. Mislim, da gre predvsem za ogrožanje projekta izgradnje schengenske meje s strani nesposobnih ministrov in državnih sekretarjev. In potem, ko je Vlada tri velike evropske projekte, tako jih imenujejo, obnovo vladne palače, obnovo in izgradnjo kongresno-protokolarnega centra na Brdu in izgradnjo novega predstavništva Republike Slovenije v Bruslju, zgradila s pomočjo kršitve Zakona o javnih naročilih, Zakona o javnih financah, sedaj predlaga Državnemu zboru, da sprejme verjetno ustavno sporno poseganje v lastniška upravičenja državljanov, da bi naredili nekaj, na čemer so v Vladi dve leti spali. Sam bom zavrnil in ne bom podprl predloga zakona.
Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 38, proti 19. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - obravnava Predloga za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predloga za sprejem avtentične razlage 1. točke prvega odstavka 49. člena Zakona o avtorski in sorodnih pravicah se ne sprejme. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je postopek obravnave te avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - z drugo obravnavo predloga zakona o romski skupnosti. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa; predlog zakona o romski skupnosti ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 3. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, po skrajšanem postopku. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa; predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Prekinjam. Prijava v imenu poslanske skupine. Gospod Moge. Želi kdo v lastnem imenu? Prijava teče. Gospod Moge, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Odkar sem delal v Državnem zboru, sem vedno upošteval strokovno in zainteresirano javnost. Predsednik Državnega zbora, gospod Cukjati, je dobil pismo z naslovom Poziv Državnemu zboru, kjer piše: Podpisani visokošolski in raziskovalni delavci in delavke ugotavljamo, da sta Vlada in minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo v sporu z delavkami in delavci na Pedagoškem institutu pokazala, da ne poznata značilnosti znanstvenega dela, pa tudi ne zgodovine raziskovalnih akademskih ustanov. Delovanje Vlade v primeru Pedagoškega instituta dokazuje, da sedanja zakonska ureditev omogoča nekvalificirano poseganje v delo javnih znanstvenih zavodov in zato škodi razvoju znanosti na Slovenskem. Incident tudi opozarja, da osebe, ki v Vladi skrbijo za znanost, niso usposobljene za te naloge. Pozivamo Državni zbor, naj ustrezno ukrepa. V Liberalni demokraciji Slovenije smo vložili zakon, ki bo to anomalijo, ki je na več področjih povzročala težave, odpravil. Sledili smo temu pozivu Državnemu zboru s podpisanimi 60 doktorji znanosti, začenši z dr. Rastkom Močnikom in končan z dr. Pavlo Zupanc. Mislim, da bi bilo modro, da poslušam, in prav to pismo je odtehtalo, da bom za ta zakon z veseljem glasoval. To pomeni, da bom nasprotoval sklepu matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 24. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB MADRIDSKEGA ARANŽMAJA OB MEDNARODNEM REGISTRIRANJU ZNAMK. Predlog zakona je v obravnavo Zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je Zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog zakona sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB HAAŠKEGA SPORAZUMA O MEDNARODNEM DEPOZITU INDUSTRIJSKIH VZORCEV IN MODELOV DOPOLNILNEGA AKTA IZ STOCKHOLMA Z DNE 14. JULIJA 1967. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden nadaljujemo, ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Preden preidemo na 20. točko dnevnega reda, vas bi, spoštovane poslanke in poslance, prosil, pri vseh teh ratifikacijah je uvodni del pred glasovanjem popolnoma enak, razprave ni. Zato mi dovolite, da ne berem. Hvala. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB LOCARNSKEGA ARANŽMAJA O USTANOVITVI MEDNARODNE KLASIFIKACIJE ZA INDUSTRIJSKE VZORCE IN MODELE. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Vsi za. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB NIŠKEGA ARANŽMAJA O MEDNARODNI KLASIFIKACIJI PROIZVODOV IN STORITEV ZARADI REGISTRACIJE ZNAMK. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB DUNAJSKEGA SPORAZUMA O MEDNARODNI KLASIFIKACIJI FIGURATIVNIH ELEMENTOV ZNAMK. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancevvsi za. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB BUDIMPEŠTANSKE POGODBE O MEDNARODNEM PRIZNANJU DEPOZITA MIKROORGANIZMOV ZA POSTOPEK PATENTIRANJA. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda, ker je bil zakon sprejet. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB KONVENCIJE O USTANOVITVI SVETOVNE ORGANIZACIJE ZA INTELEKTUALNO LASTNINO. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMBE STRASBOURŠKEGA SPORAZUMA OB MEDNARODNI PATENTNI KLASIFIKACIJI. Glasujemo. Glasovalo je 62 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB BERNSKE KONVENCIJE ZA VARSTVO KNJIŽEVNIH IN UMETNIŠKIH DEL. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB PARIŠKE KONVENCIJE ZA VARSTVO INDUSTRIJSKE LASTNINE. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMB POGODBE O SODELOVANJU NA PODROČJU PATENTOV. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE, PRIPRAVLJENE NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, O ZAŠČITI FINANČNIH INTERESOV EVROPSKIH SKUPNOSTI, PROTOKOLA, PRIPRAVLJENEGA NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, H KONVENCIJI O ZAŠČITI FINANČNIH INTERESOV EVROPSKIH SKUPNOSTI, PROTOKOLA, PRIPRAVLJENEGA NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, O RAZLAGI KONVENCIJE O ZAŠČITI FINANČNIH INTERESOV EVROPSKE SKUPNOSTI, S PREDHODNIM ODLOČANJEM SODIŠČA EVROPSKIH SKUPNOSTI, IN DRUGEGA PROTOKOLA, PRIPRAVLJENEGA NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, H KONVENCIJI O ZAŠČITI FINANČNIH INTERESOV EVROPSKIH SKUPNOSTI. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO MADŽARSKO O ČEZMEJNEM POLICIJSKEM SODELOVANJU ORGANOV ZA ZATIRANJE KRIMINALITETE. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE, PRIPRAVLJENE NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, O POENOSTAVLJENEM POSTOPKU IZROČITVE MED DRŽAVAMI ČLANICAMI EVROPSKE UNIJE. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVANJE PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE, PRIPRAVLJENE NA PODLAGI ČLENA K.3 POGODBE O EVROPSKI UNIJI, O IZROČITVI MED DRŽAVAMI ČLANICAMI EVROPSKE UNIJE. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 58.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradna prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Ali kdo nasprotuje, da bi vsa uradna prečiščena besedila potrdili z enim glasovanjem? Glasujemo ločeno. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o predpisani obrestni meri zamudnih obresti. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o pravicah pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o preprečevanju dela in zaposlovanju na črno. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedil Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 2. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o zagotavljanju socialne varnosti slovenskim državljanom, ki so upravičeni do pokojnin iz republik nekdanje SFRJ. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o elektronskih komunikacijah. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 5. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o izumih iz delovnega razmerja. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda, prekinjam 24. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob deveti uri.