… [[Govornik se naknadno uključio.]] kolegice i kolege. SDP je u okviru paketa antirecesijskih mjera predložio i Zakon o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini sa željom da građanima Hrvatske koji su kreditno zaduženi omogući lakše izvršavanje obveze prema bankama. U svom današnje izlaganju u ime kluba nastojat ću izbjeći sve brojke samo iz jednog razloga da ne bih ispravkama u biti skrenuli u temu nadmetanja koliko je nezaposlenih, koliko je koji građanin zadužen i koliko je stvarno duboka recesija. Nedvosmisleno mislim da se danas možemo složiti da Hrvatsku je zahvatila recesija i da takva recesija kako god ju tko od nas smatrao većom ili manjom ima negativne učinke i na gospodarstvo i na građane Hrvatske. Evidentno je da je broj nezaposlenih u Hrvatskoj vrlo visok i da dio tih koji su u posljednje vrijeme registrirani na Zavodu za zapošljavanje vjerojatno nisu razmišljali da će biti nezaposleni, ulazili su u određene kreditne odnose radi kupnje stana i samim tim sad su došli u nepovoljniji položaj jer su jednostavno izgubili radno mjesto zbog razloga što su poslodavci smanjili svoje gospodarske aktivnosti pa je bilo neophodno da smanje broj radnih mjesta. Isto tako, evidentno je da je Hrvatska kao zemlja zadužena posebno ja bih rekao u inozemnoj valuti i da u tom ja bih rekao dijelu ogroman broj dugova nose i građani Hrvatske što znači da građani Hrvatske imaju snažno opterećenje kućnog budžeta sa otplatama kredita. I naravno, tada dolazimo do situacije da nema radnog mjesta, da nema prihoda s kojim se može servisirati bankarski krediti, a opet ocjenjujemo da je stambeno pitanje toliko važno i da mnogi građani koji su išli na vlasničko rješavanje stambenog pitanja trebaju biti potpomognuti. Dapače, smatramo da jedna od antirecesijskih mjera bi trebala biti daljnja kupovina stanova, daljnji ulazak u nabavu vlastitog stambenog prostora i naravno kad tako razmišljamo onda nam je itekako važno da pokušamo naći kvalitetan odnos između građana Hrvatske i bankarskog sustava koji prije svega žele uredno servisiranje kredita. Dapače, razlog klubu da predloži ovaj zakon je što su neke veće banke u svojim uvjetima poslovanja predvidjeli za 2009. godinu ukoliko građani Hrvatske nisu u stanju servisirati kredite po osnovu stambene izgradnje da im se 2009. godina, znači čak ako su to i dvije otplate prebace na kraj otplatnog perioda i samim time banke su svojim vlastitim uvjetima poslovanja omogućili građanima Hrvatske da budu uredni, da servisiraju kredit, a da teškoće iz ove godine presele na kraj otplatnog perioda vjerujući da ćemo na taj način preskočiti 2009. godinu kao godina negativnih posljedica recesije u Republici Hrvatskoj. Također, klub SDP-a svjestan toga da je to nešto što će snažnije, jače banke učiniti, da svojim uvjetima poslovanja će snažnije banke biti korektne u odnosu prema građanima Hrvatske i svojim dužnicima. Ali se bojimo da dobar dio ostalog bankarskog sustava to neće biti u mogućnosti i tada ocjenjujemo da će u Hrvatskoj doći do neravnopravnosti ovisno o tome koji građanin je kod koje banke uzeo zaduženje. I samim tim smatrali smo da ako već Vlada intervenira sa recesijskim, antirecesijskim mjerama da bi i ovo bila jedna od mogućih antirecesijskih mjera u kojima će Vlada obvezati banke na izmjene uvjeta poslovanja i na taj način banku natjerati, svaku banku ili financijsku instituciju koja se bavi akreditiranjem stambene izgradnje natjerati da brine o svom vjerovniku i da nemogućnost zbog nezaposlenja, servisiranja kredita preseli na kraj otplatnog perioda i tog trenutka i u tom trenutku ima redovito, kvalitetno servisiranje, a bankarskom sustavu na neki način preseli potraživanje na kraj perioda. U isto vrijeme ocjenjujemo da u posljednja dva mjeseca najviše kod banaka se zadužio državni proračun. Prema tome, značajna sredstva bankarskog sustava angažirao je državni proračun. U isto vrijeme zbog određenog klizanja tečaja visina bankarskih dugova je povećana, pa su sad problem i određena ograničenja u monetarnoj politici koje ne dozvoljavaju bankama kreditiranje. Prema tome, samim tim mnoge od banaka će imati problema kako izvršavati obveze prema monetarnoj politici, kako ograničiti plasmane, a smatramo da ovakvom mjerom fiskalna vlast, znači hrvatska Vlada i hrvatski Parlament bi bankama jednostavno nametnuo tu obvezu. Ne bi bilo povrata kredita i smatramo da bi i monetarna politika se uskladila sa jednom od ovih fiskalnih mjera i da bi na neki način neophodno povećanje bankarskih zaduženja bilo prisutno s obzirom da nema povrata kredita. Možda par uvodnih riječi kako je ovo i opća rasprava o kompletnom paketu antirecesijskih mjera kluba SDP-a jer ocjenjujemo da kod posljednje rasprave je bilo dosta nesporazuma da na neki način cijeli taj paket nije jedinstven, da na neki način nije konzistentan jer fale određeni dodatni propisi. Pa bi onda ja vrlo jasno rekao da je paket antirecesijskih mjera kluba SDP-a donesen i predložen u cilju zaštite gospodarstva, u cilju zaštite građana i u cilju, ja bih rekao štednje javnog sektora. Pa bismo mogli reći da u tom dijelu on se odnosi na krupne promjene u poreskoj ili fiskalnoj politici, dobar dio tog paketa je već i obrađen u Hrvatskom saboru, na žalost nije prihvaćen i odbijen je. I ako se sjećate, svi ti poreski zakoni su pokušali naći rješenje kako smanjiti trošak plaće kod gospodarstva, a da ne diramo neto plaću. I naravno, uvijek se radi o zdravstvenom doprinosu i prijedlogu SDP-ovih zakona da se zdravstveni doprinos iz troška rada seli na poreze od imovine i da na taj način rasteretimo gospodarstvo u ovoj teškoj situaciji. Drugi paket koji još nije ni bio na raspravi jer nema mišljenje Vlade, jedno 8 prijedloga zakona parafiskalnih nameta koje očekujemo da bi mogli smanjiti u ovoj godini i to iz razloga da ponovo rasteretimo gospodarstvo. I naravno, kad govorimo o fiskalnim zakonima i građanima, onda su to prijedlozi međustopa na energente i dječju hranu i obuću kako bi građanima zbog evidentnog, ja bih rekao pada životnog standarda i kućnih prihoda, na neki način omogućili lakše preživljavanje u 2009. godini. Ovaj zakon okrećemo prema odnosu građana i banaka, ocjenjujemo da nakon posljednjih vrlo jasnih najava banaka da će poskupiti stambene kredite, a s obzirom na, ja bih rekao fleksibilnu kamatu i, budimo iskreni vezani tečaj uz euro, da je evidentno da bi morali nešto učiniti na području visine otplate ili novih dodatnih troškova za građane Hrvatske. I evidentno je da bi također poreznim zakonima i oporezivanjem, i to visokim oporezivanjem svake kamate koja nam se čini prihvatljiva u ovo recesijsko vrijeme, da bi na neki način morali fiskalnim porezima i fiskalnim politikama utjecati na bankarski sustav da ne opterećuje ni građane, ni gospodarstvo sa prevelikom kamatom ili, budimo iskreni, da ostvaruju ekstra profite u 2009. godini kada će i privreda i građani imati ogromnih tereta i ogromnih teškoća u nošenju negativnih efekata ove recesije u Republici Hrvatskoj. Prema tome, jedan od dodatnih zakona je evidentno i zaštita visine kamate i oporezivanje svega onoga što je iznad neke normale koju bi mi mogli očekivati, a samo u cilju sprječavanja ekstra profita banaka. Prema tome, vidimo da fiskalnim mjerama u mnogo čemu možemo kontrolirati tržište i ne dozvoliti da u recesiji netko prolazi bolje, a da sav teret padne ubiti na poduzetnike i na građane Hrvatske. Kad govorimo o našim mjerama u cilju, ja bih rekao kvalitetnog štedljivog ponašanja javnog sektora, onda su tu niz mjera koje govore o i trgovačkim društvima u vlasništvu Republike Hrvatske, ali i cijelog javnog sektora kroz proračun Republike Hrvatske i ubiti prijedlogom kojim smo očekivali da će Vlada već do polovice ovog mjeseca dostaviti rebalansa, pokušati na neki način sve pakete, cijeli paket ovih zakona koji su dali presložiti kroz proračun. Naravno, s obzirom da je dobar dio naših prijedloga već odbijen, ocjenjujemo da samo uštedama u proračunu bitnije nećemo moći utjecati na smanjenje tereta građana i poduzetnika i naravno, evidentno je da s obzirom da su do sada odluke Vlade o recesijskim mjerama nedovoljne jer nema provedbe ni dokumenata o tim mjerama da već evo, bilježimo i prve negativne ocjene o rejtingu, financijskom rejtingu Republike Hrvatske. I možda još par riječi obzirom na mišljenje Vlade Republike Hrvatske o našem prijedlogu i u ime predlagača kluba SDP-a zaista mogu reći da prihvaćamo sugestiju Vlade Republike Hrvatske da 11. mjesec ili 1. studeni ne bi trebao biti datum koji bi na neki način opet podijelio građane na one koji imaju pravo ili nemaju, pa ocjenjujemo da svi građani koji su na zavodu za zapošljavanje, jer to znači određenu promjenu u odnosu na zaduženje, imaju pravo na prolongaciju kredita na kraj otplatnog perioda. I ocjenjujemo da sugestija Vlade u tom dijelu i primjedba Vlade da ne bi trebalo opet dijeliti građane Hrvatske je za nas dobro rješenje i u našem drugom čitanju mi bi zaista predložili da svi građani koji su na zavodu, jer je to promjena, jer oni koji su prije bili, nisu ni mogli zaključiti ugovor o kreditu jer im banka nije davala kredite, da sada ako su na zavodu omogućimo građanima Hrvatske prolongaciju kredita na kraj otplatnog perioda. Na taj način, s obzirom da je samo ta primjedba bila Vlade Republike Hrvatske, vjerujem da mi ne bi pravili razliku među građanima i da je onda naš prijedlog prihvatljiv i da bi u drugom čitanju mogli, eto sa ovim izmjenama tekst prilagoditi i mišljenju Vlade. Uvijek ostaje temeljno pitanje, da li u vrijeme recesije ovakvim fiskalnim politikama utjecati na financijsko tržište? Mi ocjenjujemo da da, ponašanja banaka koji razmišljaju samo o sebi je još veća potvrda da moramo intervenirati i na to tržište. I ponavljam, dobar dio banaka ovaj način komuniciranja sa građanima je već primijenio jer su izmijenili opće uvjete poslovanja. Jedan dio banaka to neće biti moguće zbog i monetarne politike a i zbog vlastitih problema sa likvidnošću. I mi smatramo da tada fiskalna vlast mora ponuditi rješenje za građane ma i da nam građani moraju biti prioritet rješavanja. I to je razlog smatramo da je moguće pozitivno se izjasniti o ovom prijedlogu zakona. To nam da je i Zakon o financijskim institucijama tu mogućnost i mislim da su to vrlo jasne poruke tada i Vlade i parlamenta o brizi, o građanima da bi im ublažili negativne posljedice recesije u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Hvala. U ime Vlade državni tajnik gospodin Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Ja bih samo kratko uvodno rekao obzirom da je uvaženi zastupnik Linić isto praktički i interpretirao odnosno pročitao dakle očitovanje Vlade Republike Hrvatske koja ne podržava navedeni prijedlog iz razloga koje je on dobro i prenio. Međutim, ja bih ovim putem rekao još nekoliko stvari vezano za ovaj Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita. Dakle, i u uvodnoj riječi a ja vjerujem i u tijeku rasprave koja će trajati danas sigurno da će biti spomena i oko stanogradnje i oko stambenog zbrinjavanja i općenito oko socijalne politike u smislu ublažavanja posljedica ove trenutne gospodarske situacije ako hoćete financijske i ekonomske krize. Mislim da sve to sada što sam nabrojio praktički Vlada Republike Hrvatske je već implementirala u novi paket antirecesijskih mjera i kako je bilo samo i prezentacija tih mjera a sada i njihova implementacija koja traje jer sigurno da je to nemoguće napraviti i provesti preko noći. Pojedine mjere sigurno da treba i traže određeni vremenski rok ali vi isto tako vrlo dobro znate dakle da je u njima poseban naglasak između ostalog stavljen i na oživljavanje ponovno i tržišta nekretnina a u isto vrijeme naravno i daljnje stambeno zbrinjavanje hrvatskih građana dok isto tako treba reći da je cijeli paket antirecesijskih mjera prožet možemo tako reći jednom osnovnom mišlju a dakle u ovim uvjetima sve je usmjereno praktički na zadržavanje radnih mjesta u okviru naravno mogućnosti dakle u što je većem mogućem broju a isto tako ublažavanje svih eventualnih koje već osjetimo negativnih posljedica trenutne situacije, tako da ta socijalna komponenta se u svakom slučaju očituje i vidi iz antirecesijskog programa odnosno mjera Vlade. Što se tiče mjera fiskalne politike mislim da će o njima isto biti dosta govora. I sami znate i pratite trenutni tijek i razvoj događanja vezano za rebalans proračuna. Dozvolite mi samo da kažem nevezano na ovaj rebalans proračuna koji mi sada radimo, dakle čitav niz mjera koje se možda nisu toliko zvučno pokazale i možda nisu sa tolikom pažnjom i pozornosti viđene ali u svakom slučaju treba skrenuti pažnju na njih. Dakle, već od kraja prošle godine kada su krenuli određeni problemi i poteškoće i likvidnosti u servisiranju ne samo dugova države i potrebe refinanciranja nego općenito cijelog sektora mislim da su brojne mjere što kratkoročne što ipak nekakve možemo reći srednjoročne utjecale na to jedno ublažavanje ovih posljedica. I u ovom Saboru je nekoliko puta bilo govora o značajnom rastu i pritiscima na rast kamata prije svega na onom prekonoćnom i međubankarskom tržištu jer jednostavno to je bila između ostalog i posljedica trenutnih aktivnosti, ali isto tako treba reći da je Vlada u okviru svojih mogućnosti a to je dakle u okviru fiskalne politike kojom upravljaju i koja joj je zapravo na raspolaganju upravo utjecala na ublažavanje ovih pritisaka jer i sa bankama s kojima konstantno radimo i sa cijelim financijskim tržištem jednostavno u okviru svojih mogućnosti pozivamo konstantno njih ali i zapravo proaktivno djelujemo da bi se ti pritisci ublažili. Mislim da rezultati su bili i još uvijek se mogu vidjeti. Međutim, to nije stvar koja je završena priča, to je nešto što mi kontinuirano moramo raditi i sigurno da su i banke svjesne svih opasnosti i da banke i na isti način možemo reći razmišljaju. S druge strane, banke su naravno privatne institucije, profitne institucije kojima je profit u interesu ali država u svakom slučaju nastoji, zna i svjesna je svojih mogućnosti i svojih mjera koje može provesti kako bi zapravo u konačnici cijeli efekt, negativni efekt bio što minimalniji. I u konačnici ono što sam rekao i uvodno, samo da ponovim. Dakle, cijeli paket antirecesijskih mjera koji smo mi naveli kao novi upravo iz tog razloga da se da naglasak da to nije nešto sada koje je odjedanput stavljeno na stol i krenuti u provedbu nego da se već i provode određene mjere. Isto tako, i rekli smo da nije ni konačni prijedlog antirecesijskih mjera nego je potrebno i promišljati i dodatno vidjeti u razvoju situacije koje još moguće mjere i općenito aktivnosti implementirati kako bi zapravo i ovu a ja bih rekao vrlo vjerojatno i slijedeću godinu prošli što bezbolnije. Hvala lijepa. Toliko za uvod.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za financije i državni proračun predsjednik odbora gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na 28. sjednici održanoj 12. ožujka 2009. godine Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini i to kao matično radno tijelo. U raspravi na odboru prevladalo je mišljenje da nema potrebe za primjenom državnog … [[Govornik se ne razumije.]] budući da se radi isključivo o ugovornom odnosu između poslovnih banaka i komitenata a za primjenu prolongacije otplate anuiteta za stambene kredite poslovne banke u Hrvatskoj već imaju zakonsku mogućnost u okviru općih uvjeta poslovanja ali i financijsku s obzirom na njihov financijski potencijal i ostvarenu dobit. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je većinom glasova 7 glasova za i 3 glasa protiv predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se ne prihvaća Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita koji je predložio Klub zastupnika SDP-a u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime HDZ-a gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podnio je Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini kojim predlaže da korisnici stambenih kredita koji su izgubili radno mjesto i koji se nalaze na Zavodu za zapošljavanje od 1. studenog 2008. do 31. prosinca 2009. godine, da oni imaju mogućnost prolongacije anuiteta stambenih kredita koji dospijevaju tijekom 2009. godine. I kako je u obrazloženju prijedloga zakona navedeno, taj prijedlog zakona je izrađen kao posljedica svjetske gospodarske krize koja je zahvatila i Hrvatsku, te zbog povećanja broja nezaposlenih koji bi ako imaju stambene kredite doveli u pitanje mogućnost otplate anuiteta pod tim istim kreditima. Za pretpostaviti je da je ovakav prijedlog zakona došao zbog procjene da su to banke u mogućnosti učiniti i to zbog iznimno dobrih rezultata i dobiti koje su ostvarile i da su to u mogućnosti učiniti, a da ničim ne ugroze redovito svoje poslovanje. Klub HDZ-a smatra da bi se primjenom ovog prijedloga zakona narušavalo mnoga, a najmanje 4 temeljna načela pravnog sustava. Narušavalo bi se načelo nediskriminacije, jer ovaj predloženi zakon bi diskriminirao korisnike kredita, jer bi ih se dovelo u neravnopravan položaj i podijelili bi ih u dvije skupine. Prvu skupinu oni koji ne bi imali pravo na mogućnost prolongacije anuiteta stambenih kredita, jer su ostali bez radnog mjesta prije 1. studenog 2008. godine i na one koji bi imali mogućnost i pravo na prolongaciju otplate stambenih kredita, jer su ostali bez posla nakon 1. studenog 2008. godine. Došlo bi s ovim prijedlogom zakona o prolongaciji stambenih kredita i do narušavanja načela razmjernosti, jer predloženi zakon predstavlja nerazmjernu izravnu državnu intervenciju na tržištu, budući da se njime narušavaju ustavno pravno zajamčene slobode ugovaranja i prava vlasništva. Kolega Linić u ime SDP-a ovdje kazao i malo prije kako su banke i to je točno, već rezervirale sredstva za mogućnost otplate stambenih kredita i anuitet. One su rezervirale ta sredstva, jer i imaju ta sredstva i imaju mogućnost to i učiniti. Onda nema nikakve potrebe donositi poseban zakon koji bi ih tjerao na tako nešto kada one već same to pripremaju i same mogu to učiniti. A isto tako kazano je s čim se također slažem, da ima banaka koje to nisu u stanju učiniti. Onda bi bilo prilično neoprezno kada bismo zakonski propisivali da to one moraju učiniti, iako zato nemaju mogućnosti, jer bi time doveli u pitanje samo funkcioniranje bankarskog sustava u Republici Hrvatskoj, a znamo je bankarski sustav, stabilan bankarski sustav preduvjet stabilnog gospodarstva i osnovni preduvjet stabilnosti same države. S ovim prijedlogom zakona došlo bi do načela narušavanja pakta sum servanda, ugovori se moraju poštivati. S ovima prijedlogom zakona ugovori se ne bi poštivali, a znamo da u zapadno razvijenim zemljama čak u poslovanju vrijedi načelo meum iktumpaktum, moja riječ je ugovor, a ovdje bismo došli u situaciju da ni ugovor nije temelj koji vrijedi, nego bi se on mijenjao zakonom. Ovo zajamčeno pravo se odnosi posebno na privatno pravne odnose, a odnos između poslovnih banaka i komitenata je isključivo privatno pravni odnos. Isto tako došlo bi do narušavanja načela pravne sigurnosti, jer bi primjenom novog zakona došlo do retroaktivne primjene. I to došlo bi do retroaktivne primjene prava koja prema ustavno pravnim odredbama dopuštena su tek u iznimnim situacijama. Osim navedenih razloga, nameće se i potreba analiza financijskog, odnosno bankarskog sektora radi što objektivnijeg sagledavanja problematike stambenih kredita i mogućnosti prolongacije otplate anuiteta onima kojima je to doista potrebno. Zato treba istaknuti da su poslovne banke bile i ostale glavni izvor stambenog financiranja u Republici Hrvatskoj, tako da je do kraja veljače 2009. godine ukupno odobreno 53 milijarde kuna stambenih kredita. I to građanima Republike Hrvatske s prosječnom efektivnom kamatnom stopom u iznosu od 7,8% u razdoblju od 2001. do 2008. godine. Isto tako treba naglasiti da poslovne banke u Republici Hrvatskoj nemaju zasebne politike stambenog kreditiranja, nego je politika stambenih kredita čini jedan integralni dio sveukupnih pravila i sveukupnih općih poslovnih politika banaka. Zabrinjava činjenica da poslovne banke u Hrvatskoj na razno razne načine stimuliraju različite oblike kratkoročnog kreditiranja stanovništva, kao što su nenamjenski krediti ili čuveni tzv. minusi po tekućim računima, a da su stanovništvu sve nedostupniji dugoročni stambeni krediti. Dobre su naznake da ima i drugačijih pristupa, jer ovih dana smo svjedoci da je došlo do izmjene stambene politike prema stanovništvu Republike Hrvatske kada su u pitanju i stambeni krediti, jer su neke banke najavile i već počele ugovarati niže kamatne stope i što će dovesti sigurno do povoljnosti i do realizacije prodaje velikog broja stanova koje su izgrađeni, a ne prodani. A isto tako do mogućnosti da stanovnici riješe svoju osnovnu potrebu stan. Isto tako bi naglasili da u Republici Hrvatskoj stambeni krediti čine tek 35% ukupnog kreditiranja stanovništva u Republici Hrvatskoj. Ovo je podatak koji upućuje na to da je u suprotnosti sa državama u eruozoni, gdje je ukupni udio stambenih kredita u ukupnom kreditiranju stanovništva čak 75%. To znači da je u Hrvatskoj udio stambenih kredita u ukupnom kreditiranju stanovništva, dvostruko niži nego u državama eurozone. Isto tako valja istaknuti da je na stambenim kreditima, da su poslovne banke na stambenim kreditima u 9 godina ostvarile dobit u iznosu 10,5 milijardi kuna. I kada se ima na umu da su ostvarile dobiti 10,5 milijardi kuna na stambenim kreditima, a ukupno u 9 godina 23,6 milijardi kuna, onda to nas upućuje na zaključak da banke dosita imaju prostora, da je to dostatno da nađu načina i prostora kako izići u susret ili definanciranjem ili reprogramom onima kojima je to najpotrebnije koji nisu u mogućnosti redovito otplaćivati anuitete za stambene kredite. Isto tako mislimo da su ti rezultati dovoljni, da nije potrebno uvoditi devizne klauzule, niti promjenjive kamatne stope. Jer promjenjivim kamatnim stopama u ovih posljednjih 9 godina isključivo se koriste poslovne banke kada situaciju koriste da promijene kamatnu stopu na više, a još nije bilo slučajeva da su promijenili kamatnu stopu na niže. Klub HDZ-a smatra stoga da nema nikakve potrebe za određenom primjenom državnog intervencionizma a što u sebi sadržava ovaj prijedlog zakona. Jer se u ovom slučaju radi isključivo u ugovornom odnosu između poslovnih banaka i komitenata. Bankarski sektor valja prepustiti tržištu. I uvjereni smo da će i tržište doista dovesti do toga da će ponuda novca određivati i visinu kamatnih stopa. A sama činjenica da hrvatsko stanovništvo i hrvatski gospodarski subjekti štede više nego ikada, što je danas štednja samo depozita u poslovnim bankama u iznosu 175 milijardi kuna to nas upućuje da postoji dobar kreditni potencijal koji će poslovnim bankama omogućiti i reprograme građanima za otplatu anuiteta stambenih kredita ali i praćenje gospodarskih projekata u Republici Hrvatskoj kojih ima na stotine i koji čekaju da ih poslovne banke kreditnim plasmanima prate. Dakle, nesporno je da poslovne banke u Hrvatskoj za primjenu prolongacije, otplate anuiteta za stambene kredite već imaju mogućnost u okviru svojih općih uvjeta poslovanja ali i financijsku s obzirom na sve podatke koje smo iznijeli ovdje. Nesporno je da je financijska kriza zahvatila svijet, nesporno je da je financijska kriza došla i u Hrvatsku, ali isto tako valja naglasiti još jedanput samo da bismo potvrdili da poslovne banke u Hrvatskoj imaju mogućnosti i kreditnog potencijala i financijsku mogućnost da ponude prolongaciju otplate stambenih kredita onima kojima je to potrebno jer i najnoviji podaci iz poslovanja iz 2009. godine upućuju da i u uvjetima financijske krize banke, poslovne banke u Hrvatskoj posluju dobro čak i bolje nego u istom razdoblju prošle godine. Tako su u siječnju ostvarile 440 milijuna kuna dobiti za razliku od siječnja 2008. godine kada su ostvarile 314 milijuna kuna dobiti što je čak 40% više nego u istom razdoblju prošle godine. Dakle, nesporno je i to da poslovne banke u Hrvatskoj imaju prostora za sniženje kamatnih stopa za kamatne kredite kao i na eventualno potrebne ustupke građana u pogledu prolongacije anuiteta i to najvjerodostojnije potvrđuje činjenica da su poslovne banke koje zapošljavaju nešto malo manje od 1% ukupno zaposlenog stanovništva Republike Hrvatske prisvajaju čak 15% dobiti koju ostvaruje gospodarstvo Republike Hrvatske. Zbog svega navedenog Klub HDZ-a će glasovati za zaključak da se ne prihvati Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita. Hvala lijepa.
Hvala. Na radu je klub SDSS-a i gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče. Mi u klubu imamo potrebu da se osvrnemo na ovaj Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita. Smatramo da je ovaj predloženi tekst zakona u svom prijedlogu, u svoj nomotehnici prilično kratak i da je cijela jedna, pokušaj, da jedna cijela problematika se stavi u nekoliko članaka da nije ovog puta efektno urađeno. Mislimo da su implikacije šire od onoga što je ovdje nama predloženo, međutim, isto tako je osjećaj da je ta ideja koja je, koja se provlači kroz ovaj prijedlog vrlo dobra ideja i vrlo dobra gesta socijalne osjetljivosti u ovom trenutku i na tako jednoj, samoj takvoj jednoj gesti i pokušaju da se ona na ovakav način artikulira vam treba kao opoziciji čestitati. No, mislimo da ne bi bilo dobro da bude samo osnovni cilj predlagača da se privuče pozornost na ovaj problem a bez stvarne mogućnosti da se problem normativno i uredi. Zašto to kažem? Zato što mislimo da ovdje postoji par dilema, konkretnije dvije formalno pravne prirode, dileme za koje smo neka objašnjenja čuli a očekujemo da ćemo ih pojasniti do kraja rasprave. I treća dilema je suštinske, odnosno sadržajne naravi. Prvo, sam kreditni odnos u formalno pravnom smislu gdje imamo kreditore i debitora i koji stupaju jasno i čiste kreditne odnose, ugovorne odnose, onog trenutka kada disponiraju svoju volju kod javnog bilježnika, on postaje strogo formalni, formalni ugovor. I da se ne vraćam na latinski postulat koji je ovdje rečen a koji je u stvari osnovno pravilo obligacija, da se zaključeni ugovori moraju u cijelosti poštovati. Mislimo da bi svako i ovako predloženo interveniranje države u ovakve čvrste ugovorne obveze, gdje su stranke slobodno disponirale svoju volju poljuljale u krajnjem slučaju u sigurnost pravnog sustava, sigurnost pravnog sustava Republike Hrvatske a da se pri tome očekivani ekvivalent nekakve koristi od toga ne bi ostvario. Pitanje je isto tako da li banke, ono što je naša dilema, da li banke u takvim slučajevima imaju pravo očekivati i nekakvu naknadu štete ili nekakvu vrstu izmakle dobiti zato što ne mogu oprihodovati, odnosno naplatiti, naplatiti kamate, naplatiti rate, odnosno uprihodovati taj sve uloženi novac u određenom i očekivanom trenutku koji su to očekivali. Pa isto tako opasnost da se isto tako moguće, ako je država intervenijent kroz ovaj zakon u takav odnos da država onda bude moguće i odgovorna za naknadu štete takvim bankama. S obzirom da se radi o bankama koje su uglavnom u stranom vlasništvu realno je za očekivati da će one itekako znati iskazati takvu vrstu štete prema intervenijentu odnosno prema proračunu Republike Hrvatske. Druga naša formalno-pravna dilema jeste da u članku 1. je ovim zakonom rečeno da će se obaveza kreditnih institucija je da u svojim općim uvjetima poslovanja propišu mogućnost prolongiranja anuiteta za stambene kredite fizičkim osobama itd. itd. Mislimo da je ova definicija ovako kao što je iznešena uglavnom definicija obaveza za banke pro future, dakle za neko buduće vrijeme i da se ona ne bi mogla retroaktivno odnositi na ciljani period od 1.11.2008. do 31.12.2009. Mislimo da taj dio, taj prvi članak koji je u stvari i sama izreka zakona bi trebalo nomotehnički urediti, da bi ono u stvari imalo nekakvog svog i formalno-pravnog smisla. Pitanje je isto tako da li se ovim prijedlogom zakona čini diskriminacija i nekih drugih socijalnih skupina koje se nalaze izvan ovog predloženog datuma i koje su bez posla ili su u nekakvim nepovoljnim radno-pravnim statusima koji ne moraju biti samo otkazi. Postavlja se isto tako pitanje šta je sa njihovim jamcima i sudužnicima? Kakva je sudbina tih jamaca i sudužnika, jer me nitko ne može uvjeriti da banka neće posegnuti za svojim instrumentima osiguranja pa naplatiti to od sudužnika i jamaca. Na kraju to se vidi danas. Danas su banke toliko agilne i ažurne u naplatama svojih potraživanja prema debitorima, da već u roku 30 dana aktiviraju i angažiraju sva sredstva osiguranja, zadužnice itd. i prema jamcima i prema sudužnicima i bojimo se da činjenica da banke imaju raspoloženja da pomognu građanstvu u ovom trenutku ne stoji. Ovog trenutka ne znam kako će biti za neko skoro vrijeme. Postavlja se isto tako pitanje šta je sa seljacima kao kategorijom koja je ušla u posao kroz OPG koja je zadužila svu svoju privatnu imovinu, stavila pod hipoteku da bi dobila kredite za strojeve za repromaterijal, za reprodukciju proizvodnje itd. Šta je recimo sa mljekarima koji su se zadužili da bi podigli mini farme, pa sad kroz nekakvu nepovoljniju situaciju na tržištu mlijeka ili stimuliranju otkupa mlijeka ne mogu plaćati te kredite. Šta je sa stočarima koji svoje matično stado daju u garanciju, a država im ne dozvoljava da izvezu stoku, odnosno ovce konkretno, pa one imaju problem sa isplatama svojih kredita. Zašto to kažem? Zato što velik dio populacije je kao alternativno zaposlenje onog trenutka kad je dobio otkaz prije ovog datuma koji se ovdje navodi je osnovao OPG i potražio sebi način života kroz OPG. Prema tome, smatramo da je takav oblik rada, dakle obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo isto tako jedno drugo, pod navodnicima drugo tržište rada u ovoj državi o kom treba također voditi računa. Šta je recimo sa umirovljenicima kojima stižu veće, uvećane kamate i ne mogu sad davno preuzete kredite otplaćivati od svojih mirovina, jer su kamate tolike da su im gotovo poduplale anuitete za kredite. Mislimo stoga da bi možda bilo za razmišljati da se ovaj tekst doradi na način da se kao mjere intervencije prema poslovnim politikama banaka predlože i uglavnom neke mjere koje bi ih prisilile da ne povećavaju već ugovorene kamate, da fleksibilnije koriste ta sredstva osiguranja kredita prema dužnicima, sudužnicima debitora, odnosno korisnika kredita. I ono što mislim da je vrlo važno da banke treba natjerati da posluju u skladu s ovim vremenom i da ne ostavljaju dojam da je najbitnija sigurnost njihovoga profita. I konačno, banke bi trebale u svakom slučaju na tržištu Republike Hrvatske da posluju po istim principima po kojima posluju na tržištu svojih matičnih država, po istom poslovnom moralu i po istim poslovnim pravilima i to bi bio na neki način korektiv koji bi mogli ovdje intervenirati prema poslovnim politikama banaka. I da zaključim. Mislimo da je ova ideja predlagača dobra. Međutim, treba je kvalitetnije, sadržajno odnosno nomotehnički doraditi. Ako ćemo čak i … [[Govornik se ne razumije.]] to promatrati mislimo da je cilj predlagača potpuno jasan, ali nije dovoljno sveobuhvatan, ne obuhvata sve socijalne kategorije. Unutar Srpske zajednice moram istaći da imamo znatno više kreditno zaduženih ljudi po osnovi poljoprivredne proizvodnje ili znatno više umirovljenika kao debitora, nego radno aktivnog stanovništva koje je u jednom periodu izgubio posao. Na žalost je tako. Na žalost Srpska manjina još uvijek ne može da se pohvali da u dobrom svom dijelu može da ostvari pravo na rad. Prema tome, nema ni mogućnost da bude kreditno zadužena. Prema tome, velik dio srpske populacije u Republici Hrvatskoj neće doći pod udar pozitivnih mjera ovakvog interventnog zakona. Pitanje zapošljavanja, provođenja akcijskog plana zapošljavanja itd., jedno ozbiljno pitanje koje svakako traži raspravu i nećemo je sad otvarati. Ali je bitno da se naglasi u kontekstu ovih mjera koje predlagač predlaže. Prema tome, evo ovu ideju uzimamo kao vrlo pozitivnu, ali sa rezervom da se ona uredi ovako kao što mislimo da bi trebalo urediti. Hvala vam.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, kratki osvrt na izlagače prethodna dva kluba. Kad govorimo o raspravi u ime kluba HDZ-a i ja bih rekao četiri problema koje bi ovaj zakon izazvao u odnosu tržišne ekonomije građana i vlasti tada bih ja samo htio reći sljedeće. Nejednakost koja je u zakonu izražena, klub SDP-a ju je uočio, prihvatio primjedbu i smatramo da ne treba 1. studenog biti datum po kojem ćemo dijeli one koji su ostali bez posla ili ne već da to budu nezaposleni. Znači, da to budu oni koji su na Zavodu za zapošljavanje i samim tim nećemo dobiti tu nejednakost ljudi koji jesu pogođeni krizom, nisu i koji je to datum početka krize. Tako da smatram da izmjenama u tekstu konačnog prijedloga zakona bi otklonili tu nejednakost. Sada dolazimo do sljedeće nejednakosti. Ocjena da će krupne banke ta svoja mjerila promijeniti ostaje vrlo jasno da će ostati male banke koje to neće promijeniti. Također iz rasprave kluba HDZ-a smo čuli da neke banke to ne mogu promijeniti. I mi sada smatramo da, zato treba državni intervencionalizam u zaštiti građana neovisno o mogućnosti banke, neovisno o mogućnosti banke jer u ovom trenutku nama je opredijeliti se, ili ćemo ostati kroz tržne ekonomije i poštivanje ugovora ili ćemo štititi građane da ako banka ne može to učiniti, mi budemo na strani banke. Znači, ovdje je vrlo jasna poruka SDP-a. Mi želimo državnim intervencijama zaštititi građane, a nek se banke snalaze. Prema tome, tu moramo samo dati sljedeći odgovor. Da li je recesija nešto što zahtjeva državni intervencionalnizam? Mi velimo da, recesija je to. I mi moramo osjetiti tko je taj tko će negativne posljedice osjećati. Mi velimo građani i poduzetnici i zato treba intervencija sa strane državne vlasti da se stanemo na stranu onih koji će najteže posljedice osjetiti, a to su građani i gospodarstvo, a banke neće osjetiti toliko problem. Prema tome, one će se morati organizirati malo drukčije i zato velim da narušavamo nekakve tržišne slobode, ali ocjenjujemo da recesija to zahtjeva od vlasti i da je to ponašanje vlasti da se okrene prema onima koji trpe negativne posljedice. Klub HDZ-a veli nećemo poštivati ugovore koji su sklopljeni sa ovakvim mjerama. Pa vidite, osnovni problem je da građanin koji je ostao bez radnog mjesta, a nije mislio da će ostati bez radnog mjesta ne može izvršiti ugovor. Znači, mi ocjenjujemo građanin neće moći otplatiti ratu. On neće biti u stanju poštivati ugovor. On ga neće poštivati, to je nedvosmisleno. I sada sa ovakvim prijedlogom, što mi činimo? Mi činimo da oni sklope novi ugovor mjerama države, intervencijom države i da svoju nemogućnost otplate prebace na kraj otplatnog perioda. Znači, mi ih samo silimo da preugovore ugovor i da se ugovor poštuje. Jer ukoliko mi to ne učinimo, građanin ne može otplaćivati, nema poštivanja ugovora. Građanin svoju obvezu neće biti u mogućnosti provesti. Kad govorimo o pravnoj sigurnosti, nema, ja bih rekao, pravne nesigurnosti. Mi samo regulacijom tržišta, jer ocjenjujemo da recesija zahtjeva to od nas, državnom intervencijom mi nastojimo balans na tržištu načiniti. Zašto? Jer nam je cilj zaštititi one koji najviše trpe od recesije, zato što ocjenjujemo da je stambeni problem, problem broj jedan i ne smijemo ga ostaviti bez rješenja. I zato što ocjenjujemo da i daljnje ulaganje u stambenu izgradnju je interes i bankarskog sustava i građana i same vlasti. Zato mi ocjenjujemo, nema pravne nesigurnosti, nema pravne nesigurnosti. Što se tiče kluba SDSS-a, ja bih samo htio napomenuti da najjače osiguranje koje banke imaju su fiducijalno vlasništvo. Prema tome, fiducijalnim vlasništvom banke jesu vlasnici stanova, banke jesu vlasnici stanova. Što se sada događa? Jedna neotplata daje pravo banci da uzme stan. Daje banci pravo da uzme stan. Hoćemo li sada govoriti o problemu koji će se javiti? Građanin ostaje bez stana, taj stan ne vrijedi onoliko koliko je procjenjivan kad je banka dala kredit. Pale su cijene stambenog prostora, novogradnje se i dalje spuštaju cijene stambenog prostora, banke neće u potpunosti moći zatvoriti svoja potraživanja. Imati ćemo i bilančne probleme kod banaka. Mi smatramo da ova mjera je dobra i za banku jer ona svoj kredit neće zatvoriti. Neće zatvoriti, iako je vlasnik stana. Prema tome, toliko problema vidimo na ovom polju da ocjenjujemo da je ovo i mjera koja je dobra i za banke, ako razumijete, jer jednostavno fiducijalnim vlasništvom mnogi neće biti u stanju naplatiti svoja potraživanja. Ali dogoditi će se i nešto drugo. Onaj tko je otplatio 80% kredita sada neće biti u stanju otplatiti, banka će mu uzeti stan i ići će ga prodavati. Možete misliti što će to značiti za građanina Hrvatske. I zato mi smatramo da je razlog da probamo očuvati stambenu izgradnju i ovaj naš zakon se odnosi na stambenu izgradnju i tu je onda odgovor. Teško je govoriti o seljacima i njihovim ulaganjem i u opremu i u, ja bih rekao strojeve, jer jednostavno to je već problem gospodarstva i kako tu naći rješenja je problem. Ali sugestija je na mjestu, smatramo da i seljaci imaju ogromnih problema, ogromnih, a proizvodnja na zemlji je važna i mi ćemo pokušati vidjeti što učiniti. Ali već sam u uvodnom izlaganju govorio, za sve njih najveći problem je kamata i mogućnost promjena kamatnih stopa i to je nešto što bi morali drugim zakonom riješiti, a to je porezima na ekstra profite. Ako ocjenjujemo da ovoj recesiji banke na kamatama ekstra zarađuju, evidentno je da ogromnim porezima upravo na tu zaradu mi možemo smanjiti pritisak banaka na promjenu kamatnih stopa. I evo, temeljem vaše sugestije pokušati ćemo i taj prijedlog zakona, ali ne u ovom, to je potpuno drugi zakon, to je zakon iz domene fiskalnih politika. Tako da ocjenjujem da moramo pokušati shvatiti što znači stambeni kredit, koliko je to problem za građane Hrvatske koji mogu ostati bez stana, a koliko će biti problem i za bankarsko poslovanje ukoliko ne uspije kroz osiguranje povratiti svoja sredstva.
Hvala. Jedna obavijest prije nastavka. Predsjednik Odbora za financije i državni proračun sazvao je sjednicu Odbora u 13,30 sati danas u uredu predsjednika odbora, soba 244 na drugom katu. Na redu je gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Obzirom na to da smo evo, do sada čuli vrlo jasno stav Vlade, kluba HDZ-a i kluba SDSS-a, ja ću imati nešto drugačiji pristup ispred kluba HNS-a ovom pitanju jer čini mi se da nema nikakvog smisla da ponavljamo iste podatke i da sada se gubimo u tim, po meni apsolutno nevažnim pojedinostima. Kolegice i kolege, plimni val krize još nije došao do naše obale u punoj snazi. Ja se nadam da se slažemo u tome. Ovdje pred sobom imamo, što? Jedan pokušaj da se konkretnim mjerama spriječe štete u jednom području gdje će štete evidentno biti, ja sam tako shvatio kolege iz SDP-a, nadam se da sam dobro to shvatio. Suprotno tome čuli smo od državnog tajnika da Vlada ne prihvaća vaše konkretne prijedloge i da će ona svojim antirecesijskim mjerama riješiti ovo pitanje. Koja je razlika između dva prijedloga? Jedan je prijedlog konkretan, ne tvrdim ni dobar i loš ali konkretan. Drugi je kolegice i kolege virtualan prijedlog, o njemu se priča, o njemu slušamo po kuloarima ali nigdje prijedlog nije tih mjera prihvaćen niti se u praksi bilo što realizira. Prema tome, ovdje je pokušaj da se ukaže na ozbiljnost situacije, da se konkretnim mjerama pokuša prevenirati šteta. A na koga se odnosi ta potencijalna šteta kolegice i kolege? Tko je uzimao stambene kredite? Uglavnom mlade obitelji. Sjetite se kada ste vi imali 25, 30 godina kako ste rješavali svoje stambeno pitanje, kako ste opremali svoj stan, u kakvim ste neprilikama bili i koliko. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin Kajin mi dobacuje. Ja mogu se gospodine Kajin s vama složiti samo u jednom, da je veliki dio ljudi koji ovdje sjede prije 15 godina za nekoliko tisuća maraka došlo do stana, to se slažem s vama i mladi ljudi danas to ne mogu napraviti i zato moramo stati u njihovu obranu i moramo im na sve načine pomoći. Prošli tjedan smo raspravljali o mladima, govorili smo o 150 novih studijskih grupa, govorili smo o silno velikom broju mladih ljudi koji danas imaju više i visoko obrazovanje, govorili smo o potrebi da ih se zadrži u zemlji, govorili smo o potrebi da se vrate oni koji su otišli iz zemlje. Ali ovim mjerama evo želimo barem nešto učiniti da se to tako i dogodi. Nažalost, čini mi se da nema sluha od strane većine. Da li je nekome od nas izvan ove sabornice uopće stalo do sloma tržišta nekretnina? Mislim da ne, ni državi, ni bankama, niti gospodarstvu, niti pojedincima. Tu se vjerojatno slažemo. Prema tome, nađimo bar nekakve dodirne točke. Kolege iz SDP-a dakle stavljaju pred nas jedan prijedlog. Na taj prijedlog pročitat ću još jednom jednu rečenicu našeg Odbora za financije. Kolege kažu: "U raspravi na odboru prevladalo je mišljenje da nema potrebe za primjenom državnog intervencionizma budući se radi isključivo o ugovornom odnosu između poslovnih banaka i komitenata.". Ma tko su ti klijenti? To su hrvatski građani. Zar mi nismo ovdje da se brinemo o hrvatskim građanima, posebno onima u ovom slučaju koji će stvarno doći u vrlo težak položaj a radi se ne o jednom, dva ili pet pojedinaca, radi se o stotinama i stotinama mladih obitelji koji će vjerojatno biti u toj situaciji. Prema tome, kolegice i kolege mi iz HNS-a ne bi uopće intervenirali ovdje niti bi se suprotstavljali ovom ili onom stavu da se radi o kreditu za odijelo, za novi televizor ali radi se kolegice i kolege o elementarno egzistencijalnom problemu. Ponavljam, elementarno egzistencijalnom prometu mladih ljudi. To je važno. Tu moramo imati sluha. Ne tvrdim da je ovaj ili onaj prijedlog bolji ili lošiji ali sluha moramo imati da krenemo rješavati i prevenirati to pitanje. Slažem se sa Vladom da ne treba se vezati uz rok koji je ovdje predložen od SDP-a ali su i kolege iz SDP-a jasno rekli prihvaćamo i prijedloge da se to izmijeni. Čemu onda rasprava u Saboru ako nećemo čuti jedni druge, ako nećemo sugerirati rješenja koja će biti bolja, koja će predlagatelj prihvatiti i predlagatelj pokazuje dobru volju da prihvati naše prijedloge. Prema tome, molim sve kolege koji zaista smatraju da se neki elementi u ovom prijedlogu mogu poboljšati, unaprijediti, popraviti, dajmo to prihvatimo, dogovorimo se, samo nemojmo ostaviti sve na razini virtualnih mjera o kojima previše slušamo ovih dana ali nažalost ništa se u praksi ne provodi. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva, uvažene kolegice i kolege. Danas u Hrvatskoj GDP raste s negativnim predznakom prvi put nakon 1999. godine. Ta kretanja u gospodarstvu vjerojatno će rezultirati zatvaranjem radnih mjesta i rezultirala su otpuštanjima zaposlenih. Samo plinska kriza na koju isto tako treba podsjetiti ove godine je zbog neadekvatnosti reakcije izbila iz ruku gospodarstva 2 milijarde kuna. Štete u gospodarstvu se kreću na razini 2 milijarde kuna. Ukoliko pribrojimo tome i službene objave devalvacije nekih susjednih zemalja koje žele i koje su do sada ljetovale na turističkim destinacijama širom Hrvatske očekuje se i da će ova turistička sezona mogla bi biti ispod naših najoptimističnijih očekivanja. Stoga je i ovaj zakon na prijedlogu i na tragu da se prolongiraju anuiteti na stambene kredite koji dospijevaju u 2009. godini osobama koje su izgubile svoje radno mjesto a sve u cilju ublažavanja posljedica prisutne recesije. Zašto? Zato jer 52 tisuće ljudi u Hrvatskoj radi a ne prima plaću. Zašto? Zato jer je broj nezaposlenih u zadnja tri mjeseca, broj novonezaposlenih preko 22 tisuće, po nekim procjenama 35 tisuća. Zašto? Zato jer su procjene da će do kraja godine između 50 i 100 tisuća ljudi ostati bez posla. Zašto? Zato jer 42,6% svih kredita koje banke odobravaju čine stambeni krediti u vrijednosti od 53 milijarde. Zašto? Zato jer su kamate na stambene kredite rasle. Zašto? Zato jer ostajanje bez posla ne samo da se dovode u loš položaj dužnici nego i oni koji osiguravaju dužnika, jamci. I zašto? Zato jer banke posluju sa ogromnom dobiti. Banke moraju biti spremne dijeliti sudbinu hrvatskog gospodarstva i hrvatskih građana i spremne su. Pitanje je jedino da li je sudbinu hrvatskog gospodarstva i hrvatskog građana spremna dijeliti i Vlada. Ako ne podrži ovaj prijedlog onda vjerojatno nije. Za ovo nam služi nacionalni suverenitet, za ovakve stvari nam služi nacionalni suverenitet jer bankarski sustav se bazira na povjerenju. Ukoliko nema povjerenja, nema poslovanja. I onima kojima se uzmu nekretnine, sigurno će se teže odlučiti da uđu u novu investiciju, a to će derogirati sve procese investicijske u građevinarstvu, u stanogradnji, u svakom smislu. Nitko neće ovim prijedlogom izgubiti, prolongirati ćemo otplate, ali spriječit ćemo paniku i zaštiti ćemo građane. I mislim da je to najvažnije. Kao što smo podržali prijedlog kada se jamstvo za tekuće račune penjalo na 400 tisuća kuna, koji je bio dobar prijedlog, onda dopustite da predložimo jedan ovaj prijedlog koji će zaštiti građane, a sve zbog toga jer nam to omogućava naša pozicija nacionalnog suvereniteta. Zašto? Da bi zaštitili građane, da bi zaštitili one koji su ostali bez posla, one čije obitelji će ostati bez prihoda, one koji će sutra ostati bez krova nad glavom, dužnike, jamce, mlade obitelji, sve građane ove zemlje. Zato. Danas evo stiže vijest, da je Hrvatskoj smanjen kreditni rejting na Triple BA3 po izvještavanju "Standard & Poor". Gospodo i ovo želim reći, ne može proći politika ako ništa ne radimo, sigurno nećemo pogriješiti. Jer nas svaki mjesec nerada, nečinjenja košta, najmanje 6 mjeseci oporavka. A vremena nemamo. I molim vas, ne bježite od problema, nego rješavajte probleme i u ovoj zemlji treba jednom ići u susret problemu, a ne od problema. U smjeru rješenja, a ne u smjeru problema. I htio bih reći na kraju, da ovim zakonom želimo spriječiti paniku i povećati povjerenje, ne želimo da na kraju moramo sanirati posljedice i gasiti požar. Hvala lijepo.
Hvala. Klub IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa svi na neki način govore u ovom aktualnom gospodarskom trenutku, ja mislim da je upravo to bit ovoga zakona. Budimo ozbiljni, vrag je došao po svoje i mislim da bi netko ozbiljan trebao analizirati ono što smo mi kao zastupnici govorili prilikom rasprave o proračunu tamo koncem 2008. godine. Pri raspravi o proračunu, govorio sam da proračun je takav da će izdržati do lokalnih izbora 2009. da što će biti nakon toga, to više nitko ne može predvidjeti. Govorio sam da Hrvatska neće izbjeći MMF, danas gospodin Šuker njime otvoreno plaši. Govorio sam da ćemo do konca godine ostati bez jedne plaće, možda mirovine, zastupnici sigurno, ako ide ono smanjenje od 10%. Krediti su presušili, nema investicija, država de facto iz banaka ako se ne zaduži na ino tržištu povući će sav novac, tvrtke ostaju bez novca, izvoz krahira, turistička sezona neće biti ni približna onakva kakvu očekujemo itd. Znači to sam govorio pri raspravi o proračunu, možete provjeriti, a meni su onda odgovarali da sam je vječni pesimista, da ti organski ne podnosiš Vladu što ne stoji, dobro ajde ideološki se ne slažemo, ali danas se isto tako spremam reći, sindikati pristanite na onih 6% smanjenja plaća i budite sretni da na tome ostane, ali jer će do kraja godine biti i misu 12%, kao što bi i mi zastupnici trebali biti sretni da ostane na ovih minus 10%, jer će do kraja godine biti minus 20%. I zato sam rekao da je vrag došao po svoje. I daj Bože da što prije dođe MMF, pa da sreže ne samo javnu potrošnju, nego i one koji su nas do toga i doveli. Da li je svjetska kriza jedini razlog, ajde za ovo stanje? Nije. Ja tvrdim da smo si uglavnom krivi sami, Vlada, servilnost Sabora, pa i građani koji su živjeli u iluziji da se ničega ne treba odreći, da će doći samo po sebi. Zbog toga se eto raspala i bivša država. Mi ništa nismo htjeli u zadnjih 8 godina, ni tvornice, ni golf, ni ceste, ni apsolutno ništa hotele. Otjerali smo 4, 5 milijardi eura stranih investicija, ostali bez 50 tisuća radnih mjesta, a samo je u veljači 2009. dnevno ostajalo bez posla 512 zaposlenika. Da li je to 11 tisuća ili to treba 22 puta 511 tisuća ili je to 512 puta 30, sada je i manje bitno. Danas vidimo da u Hrvatsku više nitko neće ulagati. Samo Istra je otjerala jednu do dvije milijarde eura, a politika se vodi da sve pripadne tajkunima i da ti isti ne dozvole sebi nikakvu konkurenciju. I to je Hrvatska zbilja. A danas što možemo govoriti? Možemo govoriti da će proračun ostati bez nekih 10 milijardi kuna. Što valja učiniti? valja potaknuti potrošnju, valja potaknuti jasno trgovinu, građevinu, proizvodnju. Još jedanput ću re ći, valja potaknuti potrošnju, valja se isto tako osvijestiti da više ne možemo biti protiv svega, jer si trebamo postaviti pitanje gdje će nam djeca sutra raditi. Tko jedini može preuzeti na sebe teret pokretanja kakve takve potrošnje? Pa ja tvrdim, samo hrvatske banke, nitko drugi. Istina, sve su u stranom vlasništvu, ali zar te iste banke o kojem svi govore danas nisu 2008. Od kamata zaradile 20 milijardi kuna, a prodane su za 7. čista neto dobit nakon oporezivanja prošle godine bankama iznosila je oko 9 milijardi kuna. Znači banke moraju u 2009. ako ne žele izazvati socijalne nemire, juriše na Vladine, a možda i na bankarske institucije, početi razmišljati da posluju s pozitivnom nulom. To je bit. Kamata u Hrvatskoj mora se prepoloviti. Tako ja doživljavam ovaj zakon koji je danas ovdje ispred nas. Ako je ta kamata u Velikoj Britaniji 0,5%, ako je u Italiji 2%, ma koja je ta logika da Talijanske banke onda ovdje deru kožu s građana s kamatom od 9, 10, pa čak i 12%. To je bit. Da li su bitni stanovi? Ma jasno da su bitni, iako bih ja rekao da je u ovom trenutku bitnije nešto drugo, a to su radna mjesta. I drugačijom bankarskom politikom treba očuvati ta radna mjesta. Mi moramo povećati potrošnju, ljudi ponovo početi trošiti, moraju početi kupovati, moraju početi graditi, trgovati, jednom riječju ljudi da bi to mogli, najprije moraju imati ili im mora biti sačuvano radno mjesto. Bez toga sve ide k vragu. U siječnju, znači pretprošli mjesec, u ovoj zemlji, trgovina je pala za 13,7%, a Vlada ne da da se radi nedjeljom. I mislim da će se opametiti do turističke sezone i da neće srljati u jedan ambis iz kojeg nema više povrata. Ono što želim isto tako reći, Hrvatska je mogla biti tako korektno, pravično, pošteno, tako lijepo uređena država da smo iz ove svjetske krize mogli proći gotovo neokrznuti. Ali ne, mi ćemo, bojim se, da se tako izrazim iz ovoga izaći "sa gaćama na štapu". Da li sam za ovaj zakon? Ma jasno je da jesam. Što sam, što sam pitao premijera, još u 11. mjesecu, evo doslovce ću citirati to pitanje: "Poslodavci traže formiranje interventnog fonda za poduzeća posrnula zbog globalne krize, spominju se u medijima čak nekih 15 milijardi kuna, ne znam otkuda im to, ali da li Vlada razmišlja formirati neki interventni fond za građane koji bankama u ovom času duguju 120 milijardi kuna, danas već 127 milijardi kuna, poduzeća preko 80 milijardi kuna a kojima su krediti u zadnjih 3, 4 mjeseca porasli za 30 do 40%. Znači što će biti sa ovim interventnim fondovima, to je pitanje koje u ovom trenutku tangira zasigurno svakog građanina ove zemlje.". Tako mi je glasilo pitanje, neću reći kakav je bio odgovor. Što se dogodilo? Sve moje strahove nažalost vrijeme je nekako potvrdilo. Što će se dogoditi? Ma svi znamo da će biti još i gore. Ma ne toliko u ovoj 2009. koliko će biti gore u 2010. I to bojim se neposredno nakon predsjedničkih izbora. Bojim se da se može dogoditi da će ljudi jurišati na institucije. Ja to ne želim da se dogodi, ali još jedanput ću reći da se toga naprosto pribojavam. Da li ima prostora da se to ne dogodi? Ja osobno mislim da bi jednako kao što se u javnosti stalno raspravlja o Parlamentu, Saboru, trebali govoriti i o našim tajkunima. Nije bitno što ti isti tajkuni recimo kontroliraju medije ali neka vrate ono što im ni po ljudskim ni po Božjim zakonima nije smjelo pripasti. Sindikati o tome ne govore. No bit je kako ćemo sami sebi pomoći. Mi smo se, gotovo bih se usudio reći lišili svog suvereniteta. Što ćemo ući u NATO to ne znači mnogo kada je naš vanjski dug veći od bruto društvenog proizvoda, kada će ove godine trebati vratiti 12,3 milijarde kuna a to je dvostruko više no što će 2009. iznositi hrvatski izvoz. To je gospodo suština čitave ove priče. Ovaj zakon, evo po treći puta ću reći da ja ga doživljavam korektno, ali jednako tako prioritet je kako spasiti radno mjesto. Tj., da onaj koji će imati posla, preko tog posla, preko plaće servisira banke. Tvrdim i to da nikada naš suverenitet nije bio više ugrožen, što je od našeg suvereniteta ostalo kada ga mogu ugrožavati drugorazredne europske ili svjetske banke. Ono što je u ovom trenutku usuđujem se reći, gotovo katastrofalno, možda i najgore, to je ova izjava ministra financija da možda neće biti novaca za plaće koju sam najprije pronašao na strani 3. 14. 3. ove godine u "Jutarnjem", ali to je ponovio i jučer 17. 3. za gotovo sve relevantne televizijske stanice. Ja u to jednostavno ne želim vjerovati. Ako javni sektor ostane bez plaće, to neće biti da će ostati bez plaća država, ostati će i oni koji rade na televiziji, jasno, zastupnici, ministri i svi ostali a to je onda mali bankrot. Svi smo u kreditima, banke valja, jasno da ih valja servisirati. Gospodin Marić ispred kluba HDZ-a je rekao ugovore valja poštivati, … [[Govornik se ne razumije.]] , ma apsolutno da, ali što ako ti država ne da zarađenu plaću, a kamata raste. Kamata je za 8 godina u ovoj zemlji na stambene kredite, što bi trebala biti najpovoljnija iznosila 7,8% u prosjeku. Šta radi recimo jedan Berlusconi u Italiji u pokretanja proizvodnje i spasa gospodarstva? Jasno da ruše kamatu i jasno da banke prolongiraju vraćanje kredita za onu posljednju godinu kako bi se eto ova kriza u ovom trenutku što je mogla lakše prebroditi. Gospodin Marić je rekao da u Hrvatskoj su stambeni krediti manji nego u europskim zemljama. Istina je, ja sam iz klupe prije dobacivao zašto je tome tako, pa zato jer je Tito dao sagraditi 400 tisuća stanova samo u Hrvatskoj. Tuđman ih je onda prodao, nažalost moji kaidi nisu niti dobili, niti mogli kupiti stan po povlaštenim uvjetima. S druge strane. Šta ako stvarno se dogodi da ostanemo bez plaće, neki ministri, možda neki zastupnici ne bi imali problem sa otplatom zajmova. Šta to znači o tome neću spekulirati ali ostali bi i u ovom domu svoje stanove isto tako davali na bubanj. Stoga, ja se zalažem jasno za ovaj zakon ali i da se potakne proizvodnja a ne da bez posla dnevno defacto ostaje 512 osoba koliko ih je svaki dan bez posla ostalo u veljači eto koja je za nama. Sve u svemu ja tvrdim da je Hrvatska mogla bez svega toga proći. Naša ekonomija nažalost nije izvozno orijentirana. Morali smo samo pravično provesti onu raspodjelu, ne dopustiti da pojedinci sprovedu jednu prvotnu akumulaciju kapitala na društvenim vlasništvom, no doći će dan kada će se ponovo o tome u Hrvatskoj raspravljati. Do sada možda nije trebalo jer je Hrvatska trošila nezarađeno, ali sada se više nećemo moći zaduživati ni u zemlji ni izvan zemlje, jednom riječju svi smo na koljenima. Može se još nešto učiniti, pitanje je da li bi za neke radikalne rezove u ovom trenutku bili građani, ali sutra će zasigurno na to biti primorani. Sve u svemu još jedanput ću spomenuti ovu tezu koja najviše plaši da možda neće biti novaca za plaće i za penzije, to je na neki način poziv na linč, ne onih koji odlučuju o javnim financijama već prije svega zaposlenika u tom javnom sektoru. To se jednostavno ne smije dogoditi jer bi nakon toga pala i proizvodnja i potrošnja i doista bi država nakon toga se našla u situaciji koju više ne bi mogla kontrolirati niti na ulici jer bi se na ulicu prenijelo nezadovoljstvo. Prostora s druge strane za pad kamata pri našim bankama ima. I meni je jasno da država nema novaca da može intervenirati u ovom trenutku. Ali još jedanput ću ponoviti da banke moraju shvatiti da je došlo vrijeme da počnu vraćati onu dobit koju su do sada ostvarivali na hrvatskom tržištu. Jednom riječju da se pripreme za dan i one kada će poslovati sa nultom stopom profita. Jasno je treba usput doći i do promjena vlasti. Treba shvatiti da je Hrvatskoj jedina alternativa Europa. Preispitati kako je tko dolazio do imovine. Profesionalizirati pa i medije. Pustiti ljude da rade, potaknuti potrošnju, smanjiti kamate, učiniti ljudima dostupne zajmove, pustiti ih da rade, pustiti ih da imaju. Bez toga mislim da se svima nama crno piše i da doista će vrag doći po svoje.
Hvala. Državni tajnik Zdravko Marić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Evo rasprava o ovoj točki dnevnog reda otišla je malo i široko, da ne kažem preširoko, pa dozvolite mi nekoliko samo opservacija. Dakle, neću ulaziti u pojedine brojke, činjenice kako su pojedini zastupnici ih tumačili i prezentirali, nego na nekoliko stvari želim ovdje ukazati. Dakle, antirecesijski program i plan mjere za izlazak možemo tako reći i za ublažavanje i poslije za izlazak iz ove krize Vladi Republike Hrvatske ni u kojem slučaju nije nikakav virtualan prijedlog. Vrlo dobro, svi vrlo dobro znate da prva točka je zapravo suštinska i osnovna i možda se nešto čini tu virtualno ali dozvolite mi da kažem i u ime svoje osobno i kuće koju ovdje predstavljam Ministarstva financija i Vlade i svih ljudi koji tamo rade ni u kojem slučaju ne radi se o virtualnom poslu nego doslovce dvadeset i četiri satnom poslu rađenja na tome i pronalaženju svih mogućnih ušteda u proračunu. Jer jedna je vrlo jasna i osnovna stvar u ovim uvjetima, dakle financijska sredstva su vrlo oskudna. Ako hoćete kolokvijalnim rječnikom novaca baš i nema i potrebno je pronaći sve moguće uštede, mjere racionalizacije. Samo nekoliko crtica. I sami znate i dobro pratite kroz medije. Dakle, na razini ministarstva mi smo pronašli već određene uštede koje nisu zanemarive ali vrlo jasno smo već i rekli i poručili da nisu niti dovoljne, dakle u smislu ukupnosti koliko smatramo da je potrebno. Tih 2,1 milijardu vrlo brzo u terminima dana već se nešto i napravilo na razini ministarstava. Traže se još dodatne uštede na razini između 1,5 i 1,8 milijardi. I onda imamo jednu temu koja je evo i jučer bila aktualna i sada se ponovno spominje, dakle razgovor sa socijalnim partnerima prije svega sa sindikatima jer smatramo da u ovim uvjetima, evo uvaženi zastupnik je isto vrlo dobro rekao, dakle da postavljamo si pitanje, dakle ne samo tog šest postotnog rasta plaća zaista isplate plaća. Međutim, tu treba jednu stvar vrlo jasno reći. Dakle, čuli smo da ministar Šuker plaši nekoga ovdje. Mislim da tu treba stvarno najoštrije demantirati, odnosno zapravo reći jasnu poruku koju je ministar Šuker rekao i sindikatima i hrvatskoj javnosti. Dakle, o čemu se radi. Radi se o tome da je rekao da je Vlada Republike Hrvatske svjesna trenutne situacije i svjesna je svih aktivnosti i mjera koje je potrebno poduzeti i ona ih čini. Neke od tih mjera može napraviti jednostrano. To sam upravo rekao. Dakle, ove mjere koje smo našli. Neke je potrebno napraviti u suradnji sa ostalima, dakle socijalnim partnerima. Vezano uz ovu točku dnevnog reda spominjemo banke. Tu je poduzetnički sektor, odnosno privatni sektor. Dakle, čitava sinergija pojedinih mjera. MMF kao MMF kao institucija čija smo mi članica i općenito imamo već dugogodišnju suradnju ni u kojem slučaju nije bio spominjan u smislu nekakvog plašenja i zastrašivanja, nego jednostavno u kontekstu toga da MMF nama nema ništa drugo za reći osim ovoga što mi već trenutno radimo, odnosno nastojimo provesti u potpunosti. Dakle, nema govora o nikakvom plašenju i mislim dosta je bilo sad ovdje jednih, mogu reći tako teških riječi. Spominjala se riječ i bankrot i slično. Dozvolite mi da kažem, odnosno da na neki način ako imam tu uopće dopuštenje da i pozovem ovaj cijenjeni Dom da takve termine ipak na neki način probamo izbjegavati svi skupa. Jer pazite, situacija ovakva kakva je, hrvatska Vlada namjerava ići sa inozemnim izdanjem obveznice. Mislim da ju i od sljedećih točaka što je i SDP predložio da se svoje potrebe zaduživanja, odnosno servisiranja dugova i potreba probamo napraviti na inozemnom tržištu. Mislim da ovakve teške riječi, ovakve poruke ni u kom slučaju ne idu u korist toga, nego naprotiv, baš u suprotnom smjeru. Tako evo samo za kratki osvrt. I još jedna samo stvar vezano za pad rejtinga. Da, “Standard&Pur“ kreditna agencija je snizila rejting Republike Hrvatske na zaduživanje u kunskoj valuti, međutim isto tako treba reći, dakle proteklih tjedan dana imamo, možemo tako reći barem blagi optimizam jer se događaju određena događanja na europskom, financijskom tržištu koja su nama i išla u korist. I između ostalog to možemo tumačiti, naravno da svatko tumači na svoj način, ali ja moram tumačiti to isto i na način jer sam obavio razgovore i sa kreditnim agencijama, i sa potencijalnim investitorima u Hrvatsku, da su prepoznali i ovaj plan mjera antirecesijskih, a isto tako i ove namjere vezano za rebalans proračuna tako da je u posljednjih tjedan dana praktički ova cijena rizika zaduživanja zemlje, tzv. krediti … [[Govornik se ne razumije.]] smanjen, odnosno pao za Republiku Hrvatsku za 90 bazičnih poena. Mislim, to nije nešto što mi možemo sad sa sigurnošću reći da će se takav trend nastaviti. Ali samo hoću reći, dakle da i taj pad kreditnog rejtinga koji je ovdje spomenut ima jednu drugu stvar. Dakle, te kreditne rejting kuće i općenito investitori vide Hrvatsku kao ipak zdravu ekonomiju, zdravo gospodarstvo i potencijalno. I u svakom slučaju u ovim uvjetima određeni interes postoji. Međutim, kažem to nije proces koji se ne može na žalost preko noći, odnosno u kratkom vremenu i promijeniti u negativnom smislu. Ali mislim da smo svi mi tu odgovorni ako mogu tako reći da dopridonosimo pozitivno, a ni u kojem slučaju negativno. Hvala lijepo.
Hvala. 10,56 isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Ispravak navoda gospodin zastupnik Damir Kajin.
Pa ja bih volio gospodine državni tajniče da sam u zabludi i daj Bože da sam u zabludi. Program kao što ste vi rekli možda nije virtualan, ali on ne drži vodu ako se svodi samo na štednju i uštede. Ali je točno da je bit programa kojega Vlada predlaže ovaj rebalans proračuna. Ja ću još jedanput ponoviti. Nađite novac, ne igrajte se sa plaćama jer time Hrvatska ne da ide u bankrot, nego građani idu na ulicu i ići će direktno i prema bankarskim i prema institucijama ove države. A što se tiče MMF-a, pa znamo koga on štiti. On štiti prije svega uredno servisiranje obveza koje ima država, poduzeće, banke prema njihovim kreditorima, odnosno bolje rečeno financijerima. Sve u svemu, ja bih bio najsretniji da sam u zabludi, ali bojim se da će me vrijeme još jednom, da ćete ne demantirati, nego da će te riječi potvrditi, a to ne bih volio.
Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo na početku svog izlaganja moram reći da je ovo jedna antirecesijska mjera SDP-a koja je usmjerena prema građanima Republike Hrvatske i koja u svakom slučaju će pomoći onima kojima je najteže u ovoj godini da lakše prebrode tu kriznu godinu, do novog nekog novog zaposlenja i do novih prihoda s kojim će moći onda otplaćivati dalje svoje stambene kredite. Mjera koja je usmjerena prema građanima, jer smo primijetili i prilikom predlaganja tih svih mjera da Vlada među svojim, ja ću još uvijek reći, namjerama jer ni jedan zakon osim ovoga koji je vezan uz smanjenje plaće državnih dužnosnika nismo vidjeli. Znači Vlada među svojim namjerama nije spomenula niti jednu konkretnu namjeru kojom bi išla na korist trenutnog pomaganja hrvatskih građanima kako bi oni mogli ovu kriznu godinu što lakše proći. Znači nema niti kroz plaće, nema niti kroz prolongaciju određenih obveza ukoliko imaju poteškoća sa svojim prihodima, nikakvih konkretnih aktivnosti tu u svojim namjerama Vlada nije spomenula niti ih je namjeravala ili namjerava uputiti u parlamentarnu proceduru, barem po onome što trenutno znamo. Zašto je ova mjera nužna? Prije svega zbog toga što evo, svjedoci smo da već u prva dva mjeseca ove godine otprilike 30 tisuća ljudi je ostalo bez posla. Mnogi od tih 30 tisuća naših sugrađana imaju stambene kredite i jednostavno dolaze u probleme kako te kredite otplaćivati, ali nije samo da su oni u problemu. U problemu su mnogi hrvatski građani koji su onda njima jamci, sudužnici i krug se širi. To što su banke predvidjele tu poteškoću, odnosno takav problem i neke od njih u svojim poslovnim aktivnostima i dozvolile svojim dužnicima da prolongiraju otplate, ne znači da i država ne treba sa donošenjem ovakvog zakona stati iza tih građana kako bi se to znalo i kako bi sve one banke koje možda takve mjere nisu anticipirale bile na kraju krajeve u obvezi da prolongiraju otplatu kredita u ovoj godini. Mene pomalo čudi, gledam proteklih dana ministra Šukera kako pregovara sa sindikatima kako bi se eventualno smanjile plaće državnim službenicima za 6%, odnosno vratile na prošlogodišnju razinu i govori o uštedi od nešto preko milijardu kuna, milijardu i 800 bi bilo na razini cijele godine, nešto preko milijardu kuna, a kada govorimo o pomoći koju bi hrvatski građani dobili ovim zakonom, govorimo o svima onima koji su dobili kredite i govorimo da samo rast kamate kredita može značiti uštede, koji je najavljen sada od nekih banaka, vjerojatno će ih i druge slijediti od do 1% na stambene kredite, znači uštedu od 300, 400 kuna na kućne budžete. Znači jedna takva mjera i razgovori sa hrvatskih bankama da se kamate na stambene kredite ne dižu, bila bi puno efikasnija za kućne budžete nego ovo što sada već nekoliko dana ministar financija Šuker pokušava dogovoriti sa sindikatima. Možda bi sindikati i pristali na taj način razgovarati kada bi bili sigurni da će se njihovi članovi, da će se hrvatski radnici zaštititi mjerama Vlade prema stanovništvu. I kroz razgovore sa hrvatskim bankama, ali i kroz ove zakone kakve SDP danas predlaže. I kada govorimo o nacionalnom interesu, ne govorimo dame i gospodo samo o interesu kada se pojavi problem graničnog spora sa Slovenijom, nacionalni interes je apsolutno i taj da li će se zaštititi standard hrvatskih građana. Tu nema nikakvih naznaka od strane hrvatske Vlade da ona bilo što čini u tom pogledu. I zašto govorim da mi je krivo što hrvatska Vlada nije otvorila komunikaciju malo ozbiljniju od one da je premijer Sanader preko novina izrazio svoju zabrinutost? Mislim da svaka odgovorna Vlada pa tako i hrvatska trebala je otvoriti komunikaciju sa hrvatskim bankama da se ne povećavaju stambeni krediti i drugi krediti prema građanstvu. I sa druge strane, da je trebala utvrditi komunikaciju sa hrvatskim bankama, ne samo u slučaju kada treba krpati rupe u državnom proračunu. Teško je onda razgovarati o standardu hrvatskih građana i otvarati tu komunikaciju sa bankama kad sutra morate doći kod njih zatražiti milijardu, dvije kuna da bi pokrpali hrvatski proračun. Onda vas naravno niti jedna banka neće poslušati u vašim nastojanjima koja bi trebala biti usmjerena hrvatskim građanima. A zbog čega mislim da i kompariram tu sa primjerima iz Europe? Jer kad pogledamo malo vlasnike hrvatskih banaka, sve njihove matične kuće, odnosno njihove matične banke u Austriji i Italiji nemaju rezultate kakve imaju hrvatske banke u Hrvatskoj. Zbog čega? Zbog toga što tamo vlade štite interes gospodarstva, interes standarda svojih građana. Otvorile su priču sa bankama i na kraju krajeva postigle neke dogovore koje su dovele do toga da se ne ide u, ja bih rekao iscrpljivanje građana i rušenje njihovog standarda. Nažalost, to naša Vlada ne radi. A iluzorno je očekivati, netko je ovdje rekao da bi se banke trebale odreći svojih profita, iluzorno je očekivati da će to banke same od sebe napraviti zbog toga što ipak to je, ako im se dozvoli tržišna kategorija kolika će biti kamata, s druge strane stake holderi banaka nisu, ne žive u Hrvatskoj, to su sve strane banke. Stake holderi banaka traže profit i normalno je da banke neće ići same po sebi u snižavanje kamata, nego upravo suprotno, u povećanje. Stake holderi koji žive u Hrvatskoj su stake holderi Vlade Republike Hrvatske i oni očekuju od Vlade Republike Hrvatske da napravi nešto po tom pitanju. Na žalost, Vlada ne čini ništa. Na kraju krajeva, imamo mi i hrvatske banke i tu su hrvatski građani stake holderi i mene ponekad čudi zbog čega hrvatska Vlada ne stane snažnije iza hrvatskih banaka zbog toga što mi je nevjerojatno da, odnosno postavlja se pitanje ima li hrvatska Vlada uopće tu mogućnost da ozbiljnije malo prodrma to bankarsko tržište i nevjerojatno mi je da netko tko utječe na 2/3 GDP-a u Hrvatskoj kroz proračun firme državne, lokalna zajednica da ne može utjecati na hrvatske banke nekom komunikacijom da se ne ide u rast kamata u ovoj godini. Ili na kraju krajeva, da snažnije stane iza hrvatskih banaka, ja vjerujem da bi onda i banke koje su strane, odnosno koje su u stranom vlasništvu bi se drugačije ponašale. Naravno, ja znam koji je razlog zbog čega to Vlada ne radi. Rekao sam već u svojem, početkom svojeg izlaganja. Nažalost, hrvatska Vlada je u ovom trenutku što se tiče financija na koljenima Nema novaca, ministar najavljuje problem sa isplatama plaća, mirovina do kraja godine. I normalno, kada ste u poziciji, kada ste na koljenima da ne možete nikome postavljati nikakve uvjete. Posuditi se će se teško moći na međunarodnom tržištu. Kreditni rejting nam bonitetne agencije spuštaju po prvi puta nakon dugo niza godina. I na kraju krajeva, spuštaju ga zbog toga šta govore ono šta govori i SDP, da Vlada kasno i lošim mjerama reagira na usporavanje gospodarstva. Znači, tu smo dobili potvrdu da ono što vam govori gospodo oporba ne mislimo samo mi nego to govore i međunarodni financijski analitičari i zbog toga nam je kreditni rejting ovih dana spušten. I naravno da u toj situaciji kada ovisite o domaćim bankama da li ćete se moći tu zadužiti. Morate prešutno dopustiti da se na tom tržištu radi ono što po mom mišljenju se ne bi smjelo raditi a to je da se dižu kamatne stope i da hrvatski građani u ovoj godini djelom će vjerojatno morati u rebalansu proračuna subvencionirati skupu državu, neefikasnu državu kroz smanjenje plaća a djelom će subvencionirati i kroz rast kamata zbog toga što će taj novac onda hrvatske banke na kraju krajeva posuditi državi kako bi mogla snositi i platiti svoje troškove. Znači, konkretno ona formula koja u Hrvatskoj vrijedi vam je gospodo sve na teret hrvatskih građana, sve. A mjera nikakvih, namjera malo, mjera u Saboru nikakvih a gospodarstvo usporava i duboko smo već u recesiji i nadam se da ćemo od hrvatske Vlade, evo završna rečenica gospodine potpredsjedniče, u narednom što skorijem roku dobiti neke zakone koje do sada nismo dobili u Sabor da se pokrenu stvari u Hrvatskoj i da se hrvatsko gospodarstvo i građanima na kraju krajeva pomogne. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolege zastupnici. Pa ovu inicijativu Socijaldemokratske partije doživljavam plemenito. No, problem je jedino što se s njom kasni punih devet godina od razdoblja kada je tadašnja Socijaldemokratska partija imala jednu od vodećih uloga u koalicijskoj Vladi. Tu inicijativu pokrenuo sam ja još u ime Udruge radničkih sindikata Hrvatske 2000. godine i to za one radnike, bolje reći nezaposlene koji su ostali tada bez posla ne svojom krivnjom. Tada sam u rujnu 2000. godine uputio pismo tadašnjem predsjedniku Vlade i opisao razloge te inicijative pa radi zastupnika Bernardića koji je pobrajao zašto evo ja ću pobrojati isto zašto sam ja 2000. godine istu tu inicijativu pokrenuo. Razlog je bila teška ekonomska kriza a posljedica je bio val stečajeva s velikim brojem radnika koji su tada ostajali bez posla tj. bio je dramatičan gubitak radnih mjesta, negdje nezaposlenih je bilo 400 tisuća evidentiranih na Zavodu za zapošljavanje, 120 tisuća je bilo onih koji redovito tada nisu primali plaću, 2/3 je bilo onih koji jedva da su krpali kraj s krajem da bi preživjeli a mjesečno u prosjeku 2 tisuće je bilo svaki mjesec novonezaposlenih evidentiranih na Zavodu za zapošljavanje i tada su nezaposleni primali naknadu od 700 do maksimalno 900 kuna naknade na tom Zavodu za zapošljavanje. Znači, nije bila naknada kakva je ipak danas puno veća, složit ćete se, nije teško izračunati. I logično da tada mnogi ljudi koji su ostali bez posla nisu imali mogućnosti otplaćivati kredite jer jednostavno su se borili za golo preživljavanje. Razlika vašeg prijedloga i mog prijedloga prije devet godina bila je ta da ja nisam ni u jednom trenutku imao namjeru ni pokušao diskriminirati bilo koju grupaciju nezaposlenih. Za mene svatko tko je bio nezaposlen bio je potpuno jednak. Čak štoviše, oni koji su dulje vrijeme bez posla na Zavodu za zapošljavanje složit ćete se pa njima bi trebala veća pomoć od onih koji su kraće vrijeme iako jedni i drugi su bili u to vrijeme u izuzetno teškoj situaciji i platežno nemoćni. Od tadašnje Vlade Republike Hrvatske nije bilo tada neke veće pomoći a niti sluha za tu inicijativu osim, mislim imam dopis jer smo se tada dopisivali ovdje kod sebe. Osim što su me uputili na Hrvatsku udrugu banaka i ja sam normalno se obratio Hrvatskoj udruzi banaka sa tom istom inicijativom i tada smo mi održali nekoliko čak javnih što je javno zabilježeno konferencija i gdje je Hrvatska udruga banaka prihvatila tu inicijativu ali Vlada mi je tada rekla mi tu ne možemo ništa jer su banke privatne. Znači, mi ne možemo intervenirati u privatne banke. Mislim da se vlasnička struktura nije ništa promijenila od 2000. godine baš do danas što se tiče tih banaka. I tada su neke banke išle u direktne kontakte sa klijentima i pokušale koliko je to bilo tada moguće da se prolongira otplata kredita. Eto, danas su sigurno neka druga vremena. I Socijaldemokratska partija predlaže ovoj Vladi taj isti prijedlog koji sam ja predlagao devet godina prije njima. I logično da danas sigurno ta socijalna osjetljivost je očito daleko veća nego prije devet godina i to je dobro. Mislim, sve se mijenja s vremenom i zašto ne i to. Smatram ono što bi mi trebali odavde uputiti i to se slažem sa mnogima koji su ovdje govorili. Trebali bi uputiti jasnu poruku bankama, bankama koje su zaboravile pod kojim uvjetima su privatizirane prije desetak godina, devet do deset godina masovno u Hrvatskoj, da su ih sanirali građani koji su i tada živjeli u teškoj socijalnoj situaciji izuzetno groznoj i da u principu te sanirane banke trebale bi na neki način prilagoditi se vremenu i mjestu u kojem danas one posluju i situaciji kada ljudi isto tako žive izuzetno teško a ne da faktički na hrvatskoj sirotinji zarađuju ogromne ekstra profite, i to se potpuno slažem. I zato nije loše da o tome razgovaramo, pa zato ne doživljavamo ovu inicijativu ništa lošom. Dobro je, neka se malo razgovara o tim bankama, koje držim da su zbog toga što zarađuju ekstra profit na siromašnim građanima, a najviše na siromašnim građanima, da su jedan od ozbiljnih hrvatskih cunamija, koji itekako štetno djeluje na ljudske sreće ili nesreće. I u tome bi se ja složio sa zastupnikom Kajinom kojeg nema više ovdje, jer kad on ispriča, onda otiđe, ali jedinom bi mu zamjerio to što nije tada kada je bilo vrijeme znači prije 9 godina, bio i tada kritičan prema tadašnjoj Vladi i podržao ovu inicijativu koju mi danas imamo ovdje, što i tada nije tako gromoglasno podržao kao što ju danas podržava kao što ih danas podržava. To mi je jako žao. Ovaj inače se što se izrekao vezano uz banke, potpuno sa njim slažem. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Nije točno što je kolega da je koalicijska Vlada na bilo koji način dovela do krize 2000. godine, koju je on naveo kao kriznu godinu, koja je vezana sa kolacionom vlašću. Ta kriza je bila naslijeđena tada, koaliciona Vlada tek dolazi na vlast. čeka je 10 milijardi duga u proračunu, pa bruto društvenog proizvoda na minus 1%. Kada ta Vlada odlazi, imamo plus 5,6% bruto društveni proizvod, onda dolazi HDZ i ponovo smo sada u još goroj situaciji, nego što je bilo 1999. godine. Bruto društveni proizvod predviđanja minus 2%. HDZ- dakako kolega Hebrang.
Replika gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospodin Kunst je u svojem izlaganju se vratio 9 godina unazad, ja pretpostavljam, nisam shvatio baš iz njegovog izlaganja, ali vjerujem da će onda podržati ako je ideja bila slična. Znači, zakon će podržati kada se bude glasalo. Ali ono što bih ja rekao, gospodine Kunst ne vrijede vam apeli, apelima nećete ništa postići. Država ima svoje instrumente, država može otvoriti komunikaciju kao što sam rekao i sa sindikatima, ali i sa poslodavcima, konkretno ovdje sa bankama. Kada netko upravlja rekao sam sa proračunom od 120 milijardi kuna, sa firmama koje još potroše i imaju prihoda 40 milijardi kuna, kada sve to stavite na jednu kup, vjerojatno možete otvoriti komunikaciju sa bankama i reći gospodo u ovoj godini je situacija takva i takva, ne bi trebalo ići na standard hrvatskih građana. To je obrana hrvatskog suvereniteta. Ne apeli preko novine, i ne govor što sam ja rekao prije 9 godina i sada se slažem s vama da oni ne bi trebalo toliko zadržati. Otvorite komunikaciju sa bankama i recite im, gospodo morate imati razumijevanja, ali i zbog toga što smo mi kao Vlada koja upravlja tom zemljom, stala iza toga prijedloga. Vi to ne radite. Vi šaljete poruku preko medija i nadate se da će netko na kraju krajeva uvažiti vaš apel, što u načelu s obzirom da se radi o tržištu najvjerojatnije neće biti. A sa druge strane normalno da vam je situacija otežana, jer o tim bankama ovisite kako bi se ove godine zatvorio proračun. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepo. Evo ja ću pokušati još jednom ponoviti, pa ako me uspijete shvatiti bit će mi drago što sam ja htio reći. A htio sam reći da prije 9 godine je ekonomsko socijalno stanje u državi bilo iznimno teško. Ako hoćete cijeli niz podataka socijalnih, gospodarskih koji su tada bili, mogu vam kasnije kopirati pa da vidite, da znate kakvo je tada bilo stanje u Hrvatskoj. Pa hoću reći da upravo ta inicijativa je i tada imala smisla. Zato jer je bila teška situacija, teško stanje, posebno za 400 tisuća ljudi bez posla, posebno za 120 tisuća onih koji nisu primali plaću. Ali tada nije bilo sluha. Od koga? Upravo od stranke koja danas predlaže to. Znači, bilo je tada mogućnosti da Socijaldemokratska partija ovo što danas predlaže, sama učini. Mislim da joj to ne bi zamjerili ni tadašnji nezaposleni, pa ni tadašnji oni koji su bez posla, ni oni koji stvarno nisu mogli otplaćivati kredite i jedva da su vukli kraj s krajem. Ne znam jeste me shvatili? Ako niste, ja mogu posebno … [[Govornik se ne razumije.]] 5 minuta izdvojiti da vam još jednom pokušam rastumačiti. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Luka Denona, replika.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Kolega Kunst naravno da smo shvatili što je bilo 1999. godine i kakva je situacija 1999. godine bila. Malo prije moj kolega Marin Jurjević što smo zatekli i što se ona Vlada, s čim se suočila i što je morala učiniti da bi se to stanje dovelo u 4 godine te vlasti na nekakvu relativnu normalu, da bi to sada HDZ i dalje upropastio i doveo nas u situaciju da smo onda u goroj situaciji nego 1999. godine. 2000. godine, ako ništa drugo i razlika je 2000. – 2009. ako ništa drugo stariji smo svi 9 godina. Ja se nadam i pametniji za tih 9 godina, pa bih ja samo rekao da ako ta Vlada koja je tada bila 2000. nije imala po vašem shvaćanju sluha, mislim da je ta Vlada to platila ako nije imala sluha, ta Vlada je mrtva. I ja bih vas molio, nemojte po mrtvacu nogom još udarati. Te Vlade nema već dugo, dugo, dugi niz godina i vi je uskrisujete iz mrtvih, ali čini mi se da je u međuvremenu bila još jedna Vlada HDZ-a koja je tako nekako prošla nezapaženo, inkognito u ovih svojih proteklih 4, 5 godina vlasti. Nadam se da ćete kada već ta mrtva Vlada nije prihvatila vaše sugestije, eto koje su ove dobre sugestije koje sada oporba predlaže Vladi, a na tragu ste onoga s čime se i vi slažete, siguran sam da će onda u petak ili jedan petak kada se bude glasalo o ovom zakonu, vaša ruka biti u zraku za ovaj zakon kojega predlaže SDP. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Boris Kunst.
Pa kolega Denona vi mene očito niste shvatili, jer vi govorite od '99. godini, ja govorim o 2000. Vi govorite o mrtvoj Vladi, a ja govorim, ako vi govorite o mrtvoj Vladi, govorim sa živim sudionicima ovdje u Saboru koji su. Znači nisu baš svi mrtvi. A posljedice, čast mrtvima normalno, posljedice osjećaju mnogi. Što se tiče Vlade '99. možda da ste još jednom spomenuli da je tada ta Vlada morala brinuti 800 tisuća izbjeglica u Hrvatskoj, da je imala jedan dodatni teret. Mislim da ne bi bilo loše već kada ste o tome govorili. Ali da vam kažem šta kaže mrtva Vlada, šta kaže mrtva Vlada od 2000. godine iz, citati iz novina, kaže, kaže predsjednik tadašnje Vlade: "ne zanimaju me sindikati", pa drugo "poduzetnik danas mora varati pravni sustav, poreznu upravu i radnike", "Zakon o radu stoga moramo promijeniti da bi omogućili poduzetnicima da rade zakonito i lakše, legalno zaposle više radnike", to je sve u novinama izjavljeno, "Vlada ne nudi socijalnu pomoć, nudimo more i ribu, radnici moraju znati kako je uloviti", pa da ne kažem kako su se onda rezala prava što se tiče otkaznih rokova, pa što se tiče smanjenja otpremnina itd.. Pa znate ta mrtva Vlada još uvijek ima puno živućih sudionika ovdje. Hvala.
Kolege molim vas, bez dobacivanja i uvredljivih dobacivanja. Ne možete, nemojte, ne smijete i znate i nemojte to raditi. Predlagatelj, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Da evo, još jedan živi sudionik 2000. Danas u ime kluba SDP-a nisam niti jednu brojku spomenuo. Zašto? Ne želim da se na pitanjima zaštite građana Hrvatske ispravljamo i šalimo na račun brojaka. I zato niti jedna brojka nije spomenuta. Žalosno jer bi puno značila brojka. Gospodin Kunst u oprobojnom tonu sada pokušava govoriti o prošlosti. Problem građana Hrvatske nećemo riješiti sa prošlošću. Nećemo. Meni nije cilj ovdje da se hvalim sa koalicijskom Vladom i rečem da je riješila krizu iz '99. godine iz minus 1, okrenula gospodarski rad i riješila najveću tragediju, nelikvidnost, brojeve nezaposlenih rapidno reducira. Ali što imam od toga da se Kunst i ja vračamo 9 godina unatrag i hvalimo što tko je što učinio. Za HDZ to je bila zločinačka Vlada, pa neka i ostane, ne trebamo se s time opterećivati. Za Kunsta koji je iz sindikata ušao u politiku, pa mora dokazati zločinaštvo toj Vladi. I nemojmo se time opterećivati, to naše građane neće spasiti od krize. Prema tome, ne želim se nadmetati sa Kunstom, da mu objašnjava tko je što učinio. Znaju i građani, znaju i privrednici. Neki pozitivno, neki negativno. Mi govorimo građanima kako riješiti recesiju. To je naša tema. A svi vi koji živite na prošlosti, zabavljate se na prošlosti znajte građanima nećete riješiti problem. I klub SDP-a poručuje, ne želimo učestvovati u prošlosti i analizi prošlosti jer je sadašnji trenutak brutalan, on je brutalan i traži našu akciju. Zaista traži. Mi ne govorimo o inicijativama, SDP i klub SDP-a je predložio zakon o državnim intervencijama koje su neophodne u zaštiti građana Hrvatske. I smatramo da ih treba fiskalna politika donijeti, treba ih, sadašnji trenutak građana rješavamo a ne izborima, u govornicima govorimo o prošlosti. U ovom trenutku mi vas molimo da probate shvatiti i ocijeniti da li Parlament intervencijom treba zaštiti građane od ovoga. Možda samo dvije brojke nadajući se da nećemo ući u debatu oko brojki. 2000. je bilo oko 7 milijardi zaduženje građana, danas je to 127 milijardi. Da li smo svjesni koliko je ogromno zaduženje građana i koliko je neophodno da nas ta cifra upozori da moramo zakonom riješiti i intervenirati na financijsko tržište. Moramo. Štiti građane o nejednakosti jer će jedne banke raditi ovako, drugi onako. Vlasnici stanova nisu građani nego kroz .. [[Govornik se ne razumije.]] banke, banke. Dobar dio kredita je već debelo otplaćen, ali banke neke to neće zanimati. To je razlog da trebamo intervenirati. Možemo intervenirati, predložili smo zakon kako. Ali svi vi koji smatrate da ne treba intervenirati to je vaše pravo, to ne osporavam, ali nemojmo govoriti o prošlosti. Nemojmo. Građanima treba današnja odluka, današnje razmišljanje. Naš odgovor na recesiju, ja se nadam da ga mnogi od nas imaju, mnogi ga od nas imaju. Prema tome, vjerujem da ako ocjenjujete ogromno zaduženje građana, ako ocjenjujete nejednakost financijskih institucija i njihovih politika na tržištu i mogućnosti da zaista intervencijom … [[Govornik se ne razumije.]] to nam nitko ne brani, to imamo pravo, a to pravo nam daje opasnost od recesije. Iskoristimo to pravo.
Nitko nije Vladu premijera Ivice Račana označavao i kvalificirao zločinačkom Vladom [[Upadica: Je, je!]] Ne! Ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepa. Netočno, zastupnik Linić je rekao da ja iz … [[Govornik se ne razumije.]] razloga moram se vraćati u nazad pa moram naglasiti zločinačku Vladu, to je potpuno neistinito. Ali je činjenica da svi oni koji se srame prošlosti nemaju budućnosti. Činjenica je da upravo zastupnik Linić je zagovornik velike fleksibilnosti radne snage koja je … [[Govornik se ne razumije.]] rezala prava, smanjila plaće radnicima 30 do 40% državnim službenicima u to vrijeme, što ova Vlada … [[Govornik se ne razumije.]] milijarde troškova, sudskih troškova i otplaćuje tim ljudima što ih je zakinula bivša Vlada. O tome šutite da … [[Govornik se ne razumije]]
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Svjetska financijska kriza pretvorila se u svjetsku ekonomsku globalnu krizu. Kaže se da je liberalni kapitalizam zapravo pred slomom i mnoge države interveniraju u gospodarskoj i monetarnoj i bankarskoj sferi. Pitanje je zašto to ne bi radila Hrvatska ako to velike države rade, ako to razvijene države rade, nema nikakvog razloga da to ne radi i Hrvatska. Zadnji podaci Svjetske banke predviđaju da će do polovice ove godine pad industrijske, svjetske industrijske proizvodnje biti 15%. Konačno smo priznali da ni Hrvatska nije otok i da je u Hrvatskoj nastupila kriza. U Hrvatskoj već mjesecima imamo pad industrijske proizvodnje. Ako nemate proizvodnju u realnom sektoru onda to znači recesiju, onda to znači i gubljenje radnih mjesta, onda to znači i sve veći broj ljudi na Zavodu za zapošljavanje. One procjene koje su bile od 10000, 20000 novo nezaposlenih, odnosno ljudi koji će ostati bez posla sada se penju čak na 50000, a neki kažu da niti to nije kraj. Govorilo se da nema nikakvih problema kada se već u siječnju vidjelo da proračunski prihodi se ne pune po planu. Ministar financija je govorio nema nikakvih razloga za paniku, sve je u skladu sa planom, ne može se ocjenjivati priliv prihoda samo na nekoliko tjedana u jednom mjesecu ili u jednom mjesecu itd. Danas je dobro da se i kod ministra financija promijenila situacija. On već danas govori o tome da je zabrinjavajuće stanje u punjenju proračuna i govori o tome da zapravo nam nedostaje oko 10 milijardi kuna u proračunu da bi se mogli pokriti ovako planirani rashodi kao što su to u proračunu za 2009. godinu. To ne znači da mi u opoziciji likujemo što je takvo stanje. Dapače, vrlo smo zabrinuti i već mjesecima ukazujemo na to. Mjesecima pokušavamo reći da je potrebno donositi određene mjere i mjesecima govorimo da treba otvoriti raspravu u Hrvatskom saboru. Čini mi se da smo mi ipak na vrijeme poslali i zakonske prijedloge u proceduru prije nego što se donosio državni proračun. Na žalost, oni su mjesecima čekali u dnevnom redu. Najprije su čekali mišljenje Vlade, a onda eto i situaciju da se o tome raspravlja. I pitanje, zašto mi predlažemo ovaj Zakon o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini? Kada i zakoni o financijskim institucijama govore da banke mogu u okviru svojih općih uvjeta poslovanja utvrditi slične mjere. I što to neke banke su već i učinile i rade. Vjerojatno one koje imaju jači kreditni potencijal i vjerojatno one koje imaju više takvih kredita. Naime, od ukupnog zaduženja građana koje se već sada popelo krajem prosinca na 126,6 milijardi kuna stambeni krediti su negdje oko nešto više od jedne trećine i to jest već veliki iznos, a stan ili krov nad glavom čovjeku znači zadovoljavanje osnovne životne potrebe slično kao hrana i slično kao pravo na rad, odnosno imati posao i ostvariti prihode dostojne za život. Ako je već veći dio banaka to učinio mislim da nema razloga da mi kao zakonodavno tijelo to učinimo i zakonom za sve kreditne institucije. Naime, što će se desiti ako se neće otplaćivati krediti, odnosno građani koji ostanu bez posla i bez prihoda neće moći otplaćivati stambeni kredit? Banke više nemaju niti hipoteke, nego fiducijalno pravo. Dakle, oni su vlasnici stana. I ako ne otplatite zadnju ratu oni će vam uzeti stan. Dakle, ostat ćete bez stana bez obzira koliko ste do sada otplatili. Danas na tržištu kažu da ima oko 13000 stanova u ponudi koje nemaju kupce. Što znači za banke ako će masovno oduzimati stanove onima koji imaju takve kredite i ne mogu ih servisirati. To znači samo povećanje ponude na tržištu, a banka će prodavati te stanove upravo na način da ih proda zapravo za onu visinu koliko je kreditor, odnosno dužnik dužan. U ovoj situaciji i banke moraju voditi o tome računa, jer i vjerovnici su zapravo obvezni kao i dužnici realizirati svoje potraživanje. Kod nas banke još uvijek ostvaruju visoke prihode, visoku dobit. One najavljuju i visoke kamate, kamate koje u svojim matičnim zemljama ne mogu postići. Mi svojom poreznom politikom zapravo ne destimuliramo niti dizanje kamata, jer se na kamatu ne plaća, na prihode od kamata se ne naplaćuje porez. Mi ne destimuliramo niti isplatu dividende i većim dijelom ili najvećim dijelom ta dividenda i prihod od dividende odlazi iz Hrvatske jer ne naplaćujemo porez na dividendu. Dakle, mi nemamo porez na prihode od kapitala. Dakle, s jedne strane stimuliramo i visoku kamatu zato jer ju ne oporezujemo, stimuliramo isplatu dividende jer ju ne oporezujemo, a istovremeno ne želimo pomoći onim građanima koji su željeli sami riješiti svoje stambeno pitanje koji će sutra, danas, sutra ili su jučer ostali bez posla, nemaju prihode i ne mogu otplaćivati takve kredite. Kažemo to je državni intervencionizam i da to nije dobro, jer su banke privatne. A ja ću sada na kraju svog izlaganja ponoviti. Veliki broj zemalja u svijetu upravo državnim intervencijama nastoje svladati određene probleme i u gospodarstvu i prema svojim građanima. To rade odgovorne države. Hrvatska bi morala biti, imati svoje mjesto među njima. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je, gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. U kakvim okolnostima dolazi do ovog prijedloga zakona i kome je taj zakon potreban? Zbog koga klub SDP-a ovaj zakon predlaže? Građani su imali jedno obećanje o povećanju standarda, o smanjenju nezaposlenosti, o blagostanju. Oni su tome obećanju povjerovali. Sad jesu li bili naivni, jesu li bili lakovjerni tko će ga znati, nije ni važno. Uglavnom povjerovali su tome i upustili su se u kupovinu stanova, u izgradnju kuća putem stambenih kredita. Da su malo bolje razmislili o tome tko im obećanje daje, možda se u to ne bi upustili. Ali eto, htjeli su pomoći sebi, htjeli su riješiti svoj stambeni problem. Nisu ga mogli drugačije riješiti nego preko kredita. Nisu računali da će se njihov život srozati do te mjere da te kredite više neće moći vraćati. Nisu strahovali pred tim da im se može dogoditi da ostanu bez imovine. To su redom fiducijalni krediti. Ne plaćaš li rate, banka naprosto se upiše na tvoju imovinu. Nema nikakvog posebnog dokaznog postupka oko toga, nema nikakvih novih rasprava, nema sudskog postupka. Ništa. Banka preuzima tvoje vlasništvo. Građani ostaju bez posla svaki dan. Prošli mjesec ih je 150 dnevno ostajalo bez posla, ovaj mjesec preko 500. Oni ostaju bez posla bez svoje krivnje. Ništa oni tu nisu krivi. Kad dođu na redu škverovi, tamo vam u škveru rade svi zaposleni članovi jedne obitelji. I suprug i supruga i odrasla djeca ako rade, kad ostanu bez posla cijela obitelj će ostati bez prihoda, bez kune prihoda. A nema tako reći u Hrvatskoj obitelji koja nema ove hipotekarne ili fiducijalne kredite. Kako će oni to vraćati? Nikako. Nikako, oni to vraćati ne mogu. Oni će naprosto prestati plaćati rate. Što će banke napraviti? Pa uzeti će im imovinu. Pa banka mora zaštititi sebe i svoj interes. Pa banka daje kredite građanima ne zato što je humana i dobra, što vodi računa o interesima građana, nego zato da bi zaradila na tim kreditima, na kamatama na te kredite. Znači, što će banka napraviti? Uzeti će im tu imovinu. Zašto SDP predlaže ovaj zakonski prijedlog? Pa zato da zaštitimo te građane, da im pomognemo, pa to su naši sugrađani. Zašto HDZ to odbija, ne znam, pa to su i vaši sugrađani. Pa nisu to Marsovci. Pa mi razgovaramo o obiteljima u ovoj zemlji. Morali biste biti posebno zainteresirano za to da ovaj zakonski prijedlog prihvatite, zato što i na vama leži dio odgovornosti, teret odgovornosti da su građani zapali u takve teškoće da ne mogu vraćati kredite. Jer nije vam to samo svjetska recesija. Nije samo to. Pa pad rasta BDP-a je započeo dolaskom HDZ-a na vlast. Stope gospodarskog rasta do tada su bile visoke. Onda su se počele urušavati kad je došao HDZ na vlast. Kad je svjetska kriza, prije par mjeseci? Ali građani su u ovako teškom položaju između ostalog i zbog toga što imaju takvu Vladu. Bože moj, izabrali su ju. Nitko to ne spori, ali morali biste biti zainteresirani da kad već oporba nudi rješenje da se tim našim sugrađanima pomogne, da to prihvatite. Vi kažete tu u ime kluba HDZ-a, a to je ugovorni odnos između stranke i banaka. Što se to nas tiče? U to se ne treba miješati. Dogovorila se stranka s bankom o kreditu, ne može vraćati, ostati će imovine, a Bože moj, što mi tu možemo? Pa nismo mi zato da se u to petljamo. To ste govorili sada u ime kluba HDZ-a. Pa slušajte, ima različitih ugovornih odnosa. Izborni ciklus je jedan ugovorni odnos. HDZ kaže, mi ćemo vama ponuditi prosperitet, gospodarski rast, bolji standard, vi nama dajte glasove. Građani su svoj dio tog ugovornog odnosa ispunili, dali su vam glasove, a vi svoj niste. Znači, ima i takvih ugovora koji se ne poštuju. Vi svoj dio ugovora s građanima niste ispoštovali. A mi vam sada hoćemo pomoći. Nudimo prijedlog zakona koji bi te građane spasio od toga da ostanu bez krova nad glavom, da ostanu bez igdje ičega, a vi to odbijate i kažete pa što se zaboga to nas tiče što su se oni dogovorili s bankama i što su oni dizali kredite? Pa kakve to veze ima s nama i s ovom Vladom i s HDZ-om? Slušajte, kad god se u ovom Saboru otvori pitanje o položaju građana, o tome kako oni žive, o njihovom socijalnom statusu, onda se uvijek nađe neki Kunst koji počne govoriti o tome kako je bilo za Račanove Vlade. I onda drvlje i kamenje na tu Vladu i ta je Vlada kriva za sve. Nek je kriva. Ako je Kunstu kriva, neka bude kriva. Neka bude kriva. Ali mi sad ovdje i ovim prijedlogom zakona ne rješavamo pitanje uspješnosti ili neuspješnosti Račanove Vlade i vraćati se na tu temu znači ismijavati ove građane, ismijavati one koji su jučer dobili otkaz, a idućeg prvog moraju platiti ratu kredita. Znači njima se smijati u lice. Jer to ništa drugo Kunst ne radi nego im se smije u lice. Umjesto da zajedno s nama raspravi kako tim ljudima pomoći, on govori o Račanovoj Vladi kao da je sad s Marsa doletio pa se još nije snašao ni aklimatizirao. Jer slušajte, mi možemo prešutjeti, možemo i odgovarati na takve Kunstove intervencije. Mislim da nećemo odgovarati jer oni te intervencije to naprosto ne zaslužuju. Nastaviti ćemo govoriti o građanima ove zemlje, nastaviti ćemo raditi u njihovom interesu, nastaviti ćemo predlagati zakonska rješenja koja im mogu pomoći. Građani su možda bili u zabludi kad su bili lakovjerni i izabrali vas vjerujući da ćete im pomagati djelovati u njihovom interesu. I mi smo možda u zabludi što se nadamo da ćete možda ipak prihvatiti neko od tih rješenja u interesu građana ali umoriti se u tome da ta rješenja predlažemo nikad nećemo, e to nećemo. Hvala vam lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo, samo jednu netočnost ću ispraviti koja govori o tome da je dolaskom na vlast HDZ-a počeo se smanjivati bruto domaći proizvod i da je tada osjetan pad njega, pa tako u tablicama jasno piše da je 2003. bio 5,3 a 2007. 5,6%. Ova činjenica vjerojatno vam dovoljno govori o tome da krivo prezentirate da je dolaskom HDZ-ove vlasti bitno smanjen bruto domaći proizvod.
Replika gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Staziću, nije zabrinjavajuće to što se Kunst vraća u 2000., nije zabrinjavajuće ni to što možda klub HDZ-a i ova Vlada neće prihvatiti ovaj prijedlog. Zabrinjavajuće je to što naša Vlada, hrvatska Vlada nije uputila niti jedan prijedlog koji će pomoći hrvatskim građanima u ovom trenutku. To je ono što mene najviše zabrinjava. Gospodo, ako želite pomoći hrvatskim građanima da se ne dignu kreditne kamatne stope otvorite komunikaciju sa poslovnim bankama u Hrvatskoj. Pa kažem vam, sigurno im je u interesu imati komunikaciju sa Vladom koja troši rekao sam preko 160 milijardi kuna preko tih poslovnih banaka. Ne mogu vjerovati da oni ne bi uzeli za ozbiljno ono što im hrvatska Vlada kaže, jedino možda ukoliko to niste u poziciji s obzirom da vi više trebate banke da vam pokrpaju rupe u proračunu nego što bi banke slušale ono što vi kažete. To je jedino što može biti problem. Ali svejedno, mislim da bi trebali otvoriti komunikaciju sa bankama ne samo po pitanju kada vam treba novac za proračun nego po pitanju zaštite standarda hrvatskih građana. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, cijenjeni kolegice i kolege. Za mene je uopće nesporna pozitivna namjera predlagača da određenim zakonskim rješenjima pokuša pridonijeti povoljnijem položaju stanovnika, onih stanovnika Republike Hrvatske koji imaju određenih poteškoća u otplati anuiteta stambenih kredita, i to je doista nesporno. Koliko je važan stan, koliko je to od bitnosti za svakog čovjeka. Najradije bih citirao najcitiranijeg znanstvenika Maslowlja koji je svojom poznatom teorijom, Maslowljevom teorijom potreba kazao da je hrana, piće, toplina i stan spadaju u temeljne fiziološke potrebe svakog čovjeka. I doista mi je žao svakog čovjeka koji je ostao bez posla. Doista mi je žao i svakog stanovnika koji otplaćuje stambene kredite pod ovakvim nepovoljnim uvjetima i mogu osobno kazati da suosjećam s njima jer sam proživljavao i jedno i drugo, i ostajao bez posla, i otplaćivao stambene kredite i to po 9% kamatu koja je bila promjenjiva ali nikada nije išla na niže nego samo na više. I ne znam je li itko od nas ovdje ne želi povoljniji položaj bilo kojeg stanovnika koji ima poteškoća u otplati anuiteta. Ja vjerujem da svatko od nas to želi. I isto tako, koristimo svaku situaciju uputiti svoju namjeru, kritiku pojava koje onemogućuju i koje dovode do takvih lošijih situacija. I u tom kontekstu ja promatram i ovaj Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita. Ali ipak, ne mogu se oteti dojmu da on kao što sam i kazao narušava načelo nediskriminacije jer dovodi određene skupine u nepovoljniji položaj od drugih. Istina je da svaki čovjek koji ostane bez posla je doista u nezavidnoj situaciji. Ali ne bih mogao sa sigurnošću tvrditi da je on u nepovoljnijem imovinskom stanju nego onaj koji radi i dobiva 3 tisuće kuna plaću, nisam u to siguran i mislim da bilo tko od nas može biti baš siguran u svakog pojedinog slučaja koliko je tko u imovinskom stanju. Ima onih koji već godinama ne rade a iznimno su bogatog imovinskog stanja, ali to ne upućujem na one koji su ostali bez posla i koji su doista u nezavidnom položaju. Ali ono što bih ponovo ukazao i mislim da sam, ne izbjegava ni HDZ-a i neki u HDZ-u govoriti o negativnim pojavama, prvi ukazao na enormnu dobit poslovnih banaka u Hrvatskoj. Rezultati poslovanja poslovnih banaka u Hrvatskoj upućuju na to da imaju prostora i da trebaju i moraju smanjivati kamatne stope. 23,6 milijardi kuna dobiti u 9 godina je nešto što narušava harmoniju sa proizvodnjom hrvatskog gospodarstva, sa potrošnjom hrvatskog gospodarstva, harmoniju financijskog sektora stanovništva i gospodarstva Hrvatske u cijelosti. Tome treba pridodati da to je samo dobit poslovnih banaka iz tzv. njihovog kor biznisa. Tome treba pridodati najmanje 20% povećanja dobiti temeljem lising društava koju analizom njihovih plasmana se utvrđuje da 90% svih plasmana putem lising društava ima svojstva kreditnih plasmana. Tu treba dodati i stambene štedionice i mirovinske fondove pa se njihova dobit onda povećava i na više od 30 milijardi kuna u 9 godina. Isto tako, ova kriza koja je zahvatila i svijet i Hrvatsku je doista osjetilo i gospodarstvo i stanovništvo Republike Hrvatske ali to poslovne banke uopće nisu osjetile, one posluju još bolje, one ostvaruju 40% više profita u siječnju ove godine nego u siječnju 2008. godine. Zato njihovi rezultati poslovanja nisu sukladno okružju u kojemu posluju. Što bi se dogodilo da poslovne banke u Hrvatskoj ostvaruju 2 do 2,5 milijardi kuna godišnje? Ništa. Samo bi se dogodilo to da bi bili prilagođeni svim uvjetima u europskom okružju i svjetskom, da ostvaruju poslovne rezultate sukladno financijskom sektoru u euro zoni. Ne bi se čak morali ni odreći svojih najvećih primanja na razini menagmenta, ne bi se morali odreći čak ni svoga bonusa, ni svog skijanja po Aspenu, ni razno raznih donacija, ni razno raznih sponzorstava, ne bi se morali odreći čak ni 32 milijuna eura ulaganja u oglašavanje i u reklamiranje. A pripomogli bi i gospodarstvu Republike Hrvatske i stanovništvu, a što je zapravo njihov i cilj, jer upravo su i dobit tu ostvarili isključivo na gospodarstvu i građanima Republike Hrvatske. zato bih naglasio da ovaj zakon bez obzira koliko ima u svojoj intenciju pozitivnu namjeru, on neće dovesti do onog ključnog, do smanjenja kamatnih stopa i do smanjenja dobiti poslovnih banaka u Hrvatskoj. Naprotiv, one će čak i povećati dobit poslovnih banaka u Hrvatskoj. i za sav onaj period koji se ne otplaćuje, oni će uredno zaračunati kamatu. Da Hrvatska ima potencijala, da poslovne banke u Hrvatskoj imaju potencijala kreditirati i gospodarstvo i građane, najbolje pokazuje podatak da su kreditni plasmani bili prije 3 mjeseca 265 milijardi kuna, a sada 257 milijardi kuna. Vraćaju se stari krediti, a ne plasiraju se novi krediti. Čak se sastaje 6 najvećih banaka u Hrvatskoj, stvaraju kartel, stvaraju prividnu povećanu potražnju za novcem kako bi imali alibi za povećanja kamatnih stopa, jer im ovakvi rezultati poslovanja i ovakva enormna dobit nije dostatna. E pa, bez obzira na to što ne podržavam zakonska rješenja da se uvjeti ugovaranja poslovnih banaka i komitenata reguliraju zakonskim propisima i kao što je kolega Stazić kazao, neće se umoriti sa predlaganjem novih rješenja, i ja upućujem s ove govornice da se ne trebamo umoriti, i ja se osobno neću umoriti nikada upućivati na negativne pojave u ekonomskom okružju, na ekonomske defekte, na tržišne promašaje, ali neću biti za zakonsko reguliranje uvjeta poslovanja između poslovnih banaka i komitenata. Hrvatske banke imaju načina i imaju mogućnosti, imaju potencijala i moraju smanjivati kamatne stope pogotovo na stambene kredite i to čine sve poslovne banke u okružju europskom i zato nije bila potrebna intervencija državna, nego su to činile zbog svog dugoročnog interesa. Očito da hrvatske banke u ovakvim situacijama gledaju kratkoročno, a ne u interesu dugoročnom i gospodarstva i Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih navod koji je po meni netočan, a to je da se ovim prijedlogom zakona određena skupina građana dovodi u nepovoljniji položaj. Taj navod je netočan. Dakle, ovim prijedlogom zakona se jedna skupina ljudi koja je u bezizlaznoj situaciji dovodi u nešto povoljniji položaj od te bezizlazne situacije na način da im se daje godinu dana vremena da se snađu, da ova kriza prođe i da nastave živjeti svoj život normalno a da ne izgube stan. A ne radi se o nikakvom nepovoljnijem položaju, ne bi trebalo to gledati na tako negativan način. Zahvaljujem.
Replike, gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici. Mi govorimo o bankama i doista trebamo govoriti o bankama. Prošle godine samo od kamata hrvatske banke su ostvarile prihod od 20 milijardi kuna. neto dobit negdje nakon oporezivanja 9 milijardi kuna. Za koliko smo mi tamo koncem '90.-ih i početkom 2000. prodali banke? Prodali smo ih za 7 milijardi kuna, prethodno saniravši ih za 13 milijardi kuna. Znači, za jednogodišnju dobit ne iz 2008. nego iz 2007., a dobit u 2009. tu se slažem sa gospodinom Marićem, zasigurno će biti veća no što je bila prošle godine. Tko je na čelu tih banaka? To su ili socijalistički direktori od prije devedesete, koji su tijekom vremena postali veliki nacionalisti, ili ministra financija koji su ih privatizirali u ime Hrvatske države kako bi mogli zasjesti na mjesta vodeća u tim istim bankama. Tko je na čelu nadzornih odbora najvećih hrvatskih banaka? Pa to su naši domaći tajkuni, od istarskih na dalje. Koliko je bonus predsjedniku nadzornoga odbora Privredne banke na prošlu godinu? 1,2 milijuna kuna. Što mi dalje radimo? Imamo ovaj drugi stup. Ma ja jesam za taj drugi stup, ali da se jednostavno logika promijeni, a ne da taj drugi stup u vlasništvu poslovnih banaka Republike Hrvatske, financira strane tvrtke ili podržava likvidnost domaćim tajkunima. Ja se isto tako slažem sa svima onima da povjerenje treba imati u bankarski sustav Republike Hrvatske, a da povjerenje treba imati govori kroz što smo prolazili tamo devedesetih ili ne znam sredinom devedesetih godina ili kasnije devedesetih godina, a da građani imaju povjerenja i moraju imati, potvrđuje i to da je štednja prošle godine u poslovnim bankama povećana za nekih 18 milijardi kuna. Banke će kao što se svi više-manje složili, zasigurno u Hrvatskoj i dalje profitirati, ali ako želimo pokrenuti ovu državu, one se moraju odreći dijela svojih dobiti, jer jedine one u ovom trenutku imaju novaca da mogu pomoći i državi i građanima Republike Hrvatske. I mislim da tu poruku ovaj Parlament mora uputiti prema poslovnim bankama. Država novaca nema, građani novaca nema, novci su tamo normalno u bankama koje su sve redom u vlasništvu stranih, neke su i drugorazredne europske banke i dosita trebaju preuzeti dio odgovornosti za trenutak na sebe.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Goran Marić.
Ja sam doista uvjeren da će naše rasprave i apeli koje upućujemo iz ovog Parlamenta doći do uha bankara ili bankara i uvidjeti koliko dugoročne štete i sebi i gospodarstvu Republike Hrvatske i građanima Republike Hrvatske. Jedino bih iskoristio priliku pa kazao gospodine Kajin, nije 7 milijardi, nego 5,4 milijardi eura dobilo hrvatski proračun od prodaje banaka iz hrvatskog financijskog sektora, a … … [[Upadica se ne razumije.]] 5,4 milijarde, a da su samo na kreditiranje stambenom zaradile 10,5 milijardi kuna. Samo Privredna banka u 2008. godini povećala je dobit 18,8% u odnosu na 2007. godinu, a Zagrebačka banka čak 25,7% dobiti povećala u odnosu na 2007. godinu. I hvala svima koji sudjeluju na način da se upućuje apel da politiku poslovnu banke u Hrvatskoj promijene u interesu hrvatskog gospodarstva, u interesu građana ali i dugoročno u svom interesu, jer jedino mogu opstati na račun i građana i gospodarstva Republike Hrvatske. A koliko je povjerenje bitno u bankarski sustav to smo potvrdili '99. i drugu šansu nećemo niti imati jer ne smije se izgubiti povjerenje u financijski sektor u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Sljedeća replika gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče. Pa mislim da treba istaknuti da je kolega Marić zapravo dodirnuo jedno od ključnih, dakle, temeljnih uzroka ove krize. To je bankarski sustav. I od bankarskog sustava, hipotekarnih kredita Amerike taj kriza je i krenula, preplavila je svijet, prelila se sada na realni sektor. No ono što je rekao kolega Marić, trebalo bi naglasiti, ako mi uskratimo vraćanje dijela kredita bankama, mi ćemo postići suprotni učinak, one neće početi smanjivati kamatne stope, nego će da bi nadoknadile svoju dobit i svoje poslovanje, ih početi povećavati. Pa mislim da je to srž problema i da je to jedan od razloga zbog kojeg mi obrazlažemo da ne možemo prihvatiti ovaj prijedlog. Drugi razlog je taj što se prijedlog odnosi na 2009. godinu. Mnogi pesimisti, pa evo i kolega Kajin, a i mnogi ekonomisti kažu da će 2010. biti još gora, 2011. još gora, šta ćemo mi onda obustaviti vraćanje kredita bankama za 2010., '11., '12. dok ne prođe kriza? Mislim da to ne bi bilo dobro jer ugušiti banke to znači odrezati granu na kojoj sjedimo. One su izraz sredstava i za gospodarstvo i naravno za potrošnju građana. I na kraju. Da su američke vlasti reagirale ovako na krizu hipotekarnog sustava banka u Americi i da su obustavile vraćanje dijela kredita bankama da li bi se oporavak nadzirao, sigurno da ne bi, ja mislim da treba apelirati na banke, jer one su prva karika u tom lancu. Da ne smiju sisati kravu dok ne crkne. To znači u ovoj fazi krize, ne smije iscrpljivati građane i realni sektor nego im treba davati povoljnije kredite jer će rezultat stići vrlo brzo svima pa i bankama. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Hebrang je dobro primijeti što sam tijekom cijelog svog izlaganja htio zapravo i potencirati gdje je ključ i problema, ali gdje je ključ i rješenja. Za napredak bilo koje države, za napredak bilo koje nacionalne ekonomije bitna je harmonija između proizvodnje i potrošnje, financijskog sektora, trgovine. Ovdje ta harmonija je izostala. Kazao sam malo prije u ime Kluba HDZ-a da poslovne banke u Hrvatskoj zapošljavaju manje od 1% ukupno zaposlenih a da prisvajaju 15% ukupno ostvarene dobiti u Republici Hrvatskoj. Taj podatak ću malo korigirati. Naime to je sve u ukupno zaposlenim, ali znamo da od ukupno zaposlenih nisu svi zaposleni u organizacijama koje stvaraju dobit. Kada se izuzmu oni, kada se analiziraju samo oni zaposleni u organizacijama koji profitno djeluju onda udio tih manje od 1% zaposlenih prisvaja više od 30% ostvarene dobiti, ukupne dobiti u Republici Hrvatskoj … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarstva. Sve to upućuje … [[Govornik se ne razumije.]] , sve to upućuje da banke doista imaju prostora i da mi imamo razloga pozivati ih na drugačiju poslovnu i kreditnu politiku. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo kolega Mariću, da li će i ova vaša rasprava i mnogi apeli koji su upućeni prema bankama uroditi plodom? Evo premijer Sanader je uputio jedan apel krajem godine i da li je on urodio plodom? Nije. I niti će ovi apeli upućeni bankama uroditi plodom u budućnosti. To se vidi iz jednog jednostavnog primjera. Kamate na novo odobrene kredite u hrvatskim bankama su niže nego šta će biti sada na one koje su već odobreni u prošlosti. Znači, drugim riječima ukoliko uzimate stan koji je određena banka financirala dobiti ćete povoljniju kamatnu stopu nego da ste kupovali taj stan prije godinu dana kada ovakva situacija na tržištu nije bila. Da li je to korektno, ja misli da nije. Ali tržište je takvo, ne možete utjecati ukoliko ste neke stvari definirali da mogu biti fleksibilne. Da banke mogu dizati kamate na kredite dokle god one smatraju da je to dovoljno i dokle god, na kraju krajeva oni koji to plaćaju, hrvatski građani mogu platiti. Ali ono što možemo napraviti, evo to je kolega državni tajnik. Postoje uplate u državni proračun, na račun državnog proračuna svaki mjesec. Možemo reći, gospodo tko diže stambene kredite ne može biti banka koja će servisirati državni proračun ili javne tvrtke u Hrvatskoj kojoj je vlasnik Hrvatska država. Ne može biti. I ako otvorimo takvu komunikaciju možda će banke razmišljati na drugi način. Ovi apeli, siguran sam, mada su dobri i svi razmišljamo u tom smjeru, neće uroditi plodom. Jedino komunikacija zbog čega bi se porezi hrvatski građana uplaćivali preko banka koje danas dižu kamatne stope na stambene kredite. Ima država svoje državne banke, i neka ih uplaćuje preko njih. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Maras, pitali ste me hoće li uroditi plodom ovakvi apeli? I odgovorili ste i cijenim vaša i razmišljanja i rado dijelim sa vama uvijek razmišljanja i u ekonomiji, gdje ste mi odgovorili da neće uroditi a onda ste kazali da dolazi do smanjenja kamatnih stopa. Pa već su onda urodili plodom ako novi stambeni krediti, a evo čitamo zadnjih dana da su poslovne banke, neke poslovne banke, odlučili smanjiti kamatne stope na stambene kredite. Ja vjerujem da sa još većim apelom, još većom pozornošću u ovom problemu da će se postići i još veći efekt i da sigurno će polučiti to rezultatom. Ali me zabrinjava činjenica da na jednoj strani smanjuju kamatne stope a na drugoj strani ulaze u tzv. jednosmjernu valutnu klauzulu što je u potpunosti u suprotnosti sa Zakonom o obveznim odnosima i međunarodnom pravu i da te iste poslovne banke uvode promjenjive kamatne stope. To me zabrinjava ali siguran sam da ćemo sa nastavkom rasprave u ovakvom smjeru postići efekt i da će se banke odlučiti za drugačije poslovanje jer je to jedan dugoročno neodrživ odnos. Hvala lijepa.
I zadnja replika, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Kolega Mariću, vi ste pobrkali izgleda strane. Naime, vi ste dio vladajuće većine. Vladajuća većina i vlast i Vlada ne djeluje apelima. Ona nema potrebu se umarati ili ne umarati upozoravanjem na nepravilnosti. Vi to morate spriječiti. Vi morate djelovati da do nepravilnosti ne dolazi. Vi ne apelirate nego djelujete, a to jest naš problem. Naša Vlada ne djeluje, pa se sve događa u entropiji. Pa onda imate entropiju apela, pa sad vi kažete, u raspravi ste rekli apel, evo ja ću apelirati jer ima puno nepravilnosti, a onda poslije toga kažete već je sve se ostvarilo, sve djeluje samo građani još ne znaju da im je jako dobro. Trebao bi premijer apelirati na građane da postanu svjesni da im je dobro. Prema tome, dajte apelirajte na svom klubu i upozorite svoj klub na nepravilnosti koje čini vaša Vlada, da konačno počne nešto raditi, a ne samo pričati o tome kako nam je dobro, pa se onda za tri mjeseca čudi da u stvari nam nije baš tako dobro kao što su prije tri mjeseca činili. Prema tome, treba djelovati. Ovo je jedan od zakona koji ide za tim da djeluje, da bankama kaže nešto da moraju napraviti, a ne da ih zamolimo da to rade. Dok vi kažete da apelirate da trebaju nešto raditi njima raste dobit. Dok mi kažemo da treba donositi ovaj zakon mi možda idemo za tim da spasimo nekog čovjeka da ne ostane bez stana.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Goran Marić.
Pa cijenjeni kolega najprije izjavu vašu da sam pobrkao lončiće mogu samo komentirati na način da takvim rječnikom i subjektivnošću nećete pojačati argumente i onako loše koje ste sada iznijeli. Vi govorite da je ovo nepravilnost. Nitko nije govorio o nepravilnostima. Ako se radi o nepravilnostima, onda se to drukčije tretira. Nije nepravilnost nikakva što poslovne banke samostalno odlučuju kakvu će imati poslovnu, kreditnu politiku. Ovdje se radi o jednoj situaciji koju poslovne banke koriste u svoju korist na uštrb onih s kojima posluju. I doista, ne treba, a zato je i dokaz i zemlje Europe gdje nitko nije intervenirao državnim intervencionizmom i zakonskim propisima određivao uvjete pod kojima će se ugovarati komitenti, kreditno poslovanje sa bankama nego se to prepušta isključivo ugovornom njihovom odnosu. Ali je neprirodna pojava da iz takvog odnosa se ostvaruju enormne dobiti i zato koristim ovu situaciju upozoriti na to da imaju prostora, da očekujemo da će oni smanjiti kamatne stope i ja sam uvjeren da to hoće. I molio bih kolega da ne dobacujete klupa, i time nećete pojačati svoje i onako loše argumente.
Predlagatelj, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Ovdje pokušavamo raspravu o ovom prijedlogu zakona voditi i na način da pokažemo koliko smo nezadovoljni poslovnih politikama banaka koja u uvjetima recesije gdje će mnogi osjetiti negativne posljedice recesije banke ostvaruju ogromne prihode, a osim prihoda ostvaruju izvanredne poslovne rezultate. Prema tome, zaista je evidentno da u Hrvatskoj nismo svi jednaki, da u Hrvatskoj postoje privrednici i građani koji trpe negativne učinke recesije, a s druge strane bankarski sustav koji u uvjetima recesije ostvaruje bolje pozitivne rezultate. I vidim da manje-više u raspravama na isti način razmišljaju skoro svi zastupnici. U čemu se razlikujemo? Ocjenjujemo da postoji disharmonija tamo gdje bi moralo biti nešto ujednačeno i sada ostaje pitanje da li disharmoniju rješavati apelima ili imamo sukno i škare da djelujemo i intervencijama, zakonskim intervencijama. I ono što mi u SDP-u velimo nemojmo gubiti vrijeme na apele, jer apeli ne daju efekata. Razlike se povećavaju. SDP predlaže intervencije, intervencije kroz zakone da bi polako smanjio disharmoniju između bankarskog sustava, gospodarstva i građana. Znači, predlažemo zakone. Ovo je jedan zakon koji smo posebno izdvojili, a tiče se stambenih kredita. Jer to nije samo pitanje građana i teškoća građana u otplati. To je pitanje cijele građevinske industrije i ostalih koji imaju mogućnosti dizanja stope rasta ako imaju područje, tržište, ako imaju kupce. I zato smatramo da je ovo itekako važno i da ne možemo propustiti to apelima, nego moramo ići intervencijom. Vrlo jasno, s obzirom da je bilo nekoliko rasprava na temu da li će to povećati kamatnu stopu. Pa neće povećati. U vrijeme prolongacije obračunava se kamata, zarađuje se. S obzirom da su promjenjive kamatne stope zarađuje se više, jer su neke banke digli stope na stambene kredite, već postojeće stambene kredite. Znači, banka nema nikakvih negativnih efekata. Dapače, kad govorimo o prolongaciji otplate se otplaćuju, kamate se plaćaju. Ali moramo znati da u Zakonu o financijskim institucijama postoji mogućnost da Narodna banka propiše obvezne elemente općih uvjeta poslovanja. I to je ono što mi moramo koristiti da bi banke obvezali. Ali kako vidim da najveće nezadovoljstvo je upravo dizanjem kamata, zaista dizanjem kamata, da je nezadovoljstvo jačanjem ekstra profita u bankama. Klub SDP-a će ponuditi i Zakon o porezu na ekstra dobit jer to proizlazi iz ovih rasprava. Ali mi bi bili sretniji da to predloži Vlada. Znači, ponovno ponavljam. Ne apele smanjite kamate. Pa mi imamo pravo kao fiskalna vlast utvrditi da zbog disharmonije, zbog enormnih profita banke dok ostali siromaše mi imamo pravo porezima to oduzeti i usmjeriti u zdravstvo, u što god hoćemo, u potrebe građana, u poticaje privrede. Znači, ako banke neće da čuju, idemo sa takvim zakonom, a današnja rasprava upravo to pokazuje. Ali ako opet to bude prijedlog SDP-a imat će negativnu potporu. Zašto ga Vlada ne predloži? Jer ako neprekidno svi u Saboru, ali svi u Saboru ukazuju na ekstra dobit banaka, koji je problem da mjerama, da intervencijom, da zakonima jer je to pravo fiskalne vlasti oduzmemo ono što je stečeno na račun siromašenja drugog. Nemojmo moliti više, pa ljudi, vrijeme nam ne dozvoljava da molimo. Mi jesmo ovdje za štititi one koji gube u recesiji, a ne molit one koji zarađuju. Prema tome, i jedan zakon i drugi. I ako Vlada zaista u narednih petnaestak dana ne da prijedlog, SDP će vam ga ponuditi na ekstra profite. Bilo bi daleko lakše da utvrdimo kada idu ekstra profiti, ali ponuditi ćemo sami pa možda otvorimo raspravu pa ćemo vidjeti što će dalje. Ali shvatite umjesto apela intervencije države i na ekstra profit, a i na zaštitu građana za stambene kredite.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, ovaj naš zakon je jedna interventna mjera iz SDP-ovog antirecesijskog paketa, što znači da je povod za njegovo predlaganje ova jedna specifična situacija. Dakle, ova recesija, kako reče kolega Linić brutalna recesija koja ima za posljedicu urušavanje niza gospodarskih subjekata i posljedično velike gubitke radnih mjesta. Otpušteni radnici naravno ostati će bez stalnih primanja i neće biti u mogućnosti servisirati svoja kreditna zaduženja, a kreditna zaduženja hrvatskih građana su doista ogromna. Od 1996. do kraja 2008. plaće su u Hrvatskoj, primjerice povećane 2,6 puta, a kreditna zaduženja prema bankama povećana su preko 18 puta. Ovoga trenutka krediti hrvatskih građana iznose 127 milijardi kuna. To je po stanovniku, dakle po hrvatskom građaninu 28 tisuća. Po hrvatskoj obitelji, to je 100 tisuća. Po zaposlenom, to je 80 tisuća kuna ili otprilike 15 prosječnih plaća. Od ove ukupne svote od 127 milijardi kuna, 50 milijardi otpada na stambene kredite. Kad je gospodin Marić ispred kluba HDZ-a govorio o ovome zakonu, onda je istaknuo jednu specifičnost kreditne zaduženosti hrvatskih građana u odnosu na građane iz zemalja u okruženju. Naime, ukupnim kreditima hrvatskih građana, stambeni krediti participiraju s nešto oko 30%, dakle s 1/3, dok je kod građana drugih europskih zemalja učešće stambenih kredita daleko, daleko veće, odnosno iznosi preko 70%. Što to zapravo znači? To zapravo potvrđuje da se hrvatski građani u najvećoj mjeri zadužuju radi podmirenja osnovnih životnih potreba. Dakle, radi kruha našeg svagdašnjeg, da tako kažemo, radi preživljavanja, a daleko u manjoj mjeri za stambene potrebe. Isto tako, gospodin Marić inzistira na poštivanju ugovora, što je u pravno uređenim zemljama zapravo nešto što se podrazumijeva i sa čime se apsolutno slažemo. Ali ne i u Hrvatskoj. Dakle, bankarski ugovori se moraju poštivati, a primjerice ugovor o radu ne. Radnik odradi posao i ne dobije plaću, a ima ugovor. Ima ugovor o radu. Dakle, očito ni ugovori u Hrvatskoj nisu isti. Oni jači određuju pravila, a slabi nažalost redovno gube. Dakle, mislimo i uvjereni smo da bi ovaj naš prijedlog zakona trebao imati podršku. Ovo tim više što banke kao druga strana, dakle druga ugovorna strana doista imaju dovoljno financijskog prostora da se građanima prolongacija otplata kredita omogući. Naime, međunarodne pričuve Hrvatske narodne banke veće su ovoga trenutka od 10 milijardi eura, bankarska industrija, čuli smo to u više današnjih rasprava je daleko najprofitabilnija djelatnost budući da banke kćerke u Hrvatskoj ostvaruju 3 do 4 puta veće zarade od njihovih banaka majki u domicilnim europskim zemljama i to zarađuju upravo na hrvatskim građanima. Ostvarena bruto dobit poslovnih banaka u 2008. godini iznosila je gotovo 6 milijardi kuna. A dobre poslovne rezultate banke nastavljaju ostvarivati i u 2009. godini. Njihova dobit, recimo u mjesecu siječnju 2009. u odnosu na isti mjesec 2008. godine povećana je preko 40%. I to su sve zapravo vrlo snažni argumenti za prihvaćanje ovog našeg zakonskog prijedloga. Na kraju krajeva, ovo je i za same banke prihvatljivije rješenje od ovrhe nad nekretninama bankrotiranih građana. Naime, što bi zapravo banke sa tim nekretninama u svom portfelju kad je tržište nekretnina u Hrvatskoj zasićeno? Nema kupovne moći. Ovoga trenutka na hrvatskom tržištu nekretnina imamo preko 13 tisuća stanova koji nemaju kupce. I konačno, još jedna važna primjedba. Zakon o kreditnim institucijama u poglavlju 24 koje govori o zaštiti potrošača obvezuje kreditne institucije, pa i Hrvatsku narodnu banku da vode brigu o potrošačima, dakle o korisnicima kredita temeljem općih uvjeta poslovanja kreditnih institucija. Nažalost, očito je iz ponašanja banaka da one baš ne pokazuju preveliku socijalnu osjetljivost za probleme hrvatskih građana na kojima itekako dobro zarađuju. Zakon profita anulirao je svaki osjećaj odgovornosti za korisnike kredita. I kao mnogo puta do sada, banke u Hrvatskoj spremne su konzumirati samo zakonska prava, a nikako nisu spremne konzumirati i zakonske obveze. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Podržavam ovaj prijedlog zakona, iako sam svjestan da on ima jednu ozbiljnu manu. Ta ozbiljna mana mu je što je upućen u saborsku proceduru, a nije upućen predsjedništvu HDZ-a. Mi smo bili doduše rekli da ćemo to raditi, ali ovo je upućeno krajem 1. mjeseca, pa onda nešto prije nego što smo postali svjesni te situacije. A situacija je više-manje jasna. Banke imaju, a ovi građani na koje se zakon odnosi nemaju. Ovim prijedlogom banke ne bi izgubile, a ovi građani bi nešto dobili. Dobili bi vrijeme da se snađu, da opće okolnosti postanu nešto bolje i da mogu život nastaviti normalno sa poslom i bez izgubljenog stana. A kako se pak banke ponašaju kad se radi o njihovoj koži? Odmah su pohrlile isprobati model spuštanja cijena novih kredita odobravajući fiksne kamate kada se radi o nekretninama graditelja koje su financirale. Ako si pak čovjek koji godinama otplaćuje kredit, pa je i tebe pritisnula kriza, ostalo si bez posla, malo će pak koji bankar imati takvo razumijevanje. Ali bankama ne treba zamjeriti. One se brinu za sebe i za svoj profit. A tko brine za građane? Trebala bi Vlada. A kako? Pa upravo ovako kako predlaže SDP. I doduše, ti naši prijedlozi se prepisuju sa nekakvim odmakom od dva mjeseca, tako očekujem da će i ovaj prijedlog biti uskoro prepisan. Zašto treba pomoći ovoj skupini građana? Zato što su oni u goroj situaciji čak i od hrvatske Vlade, u goroj su situaciji od poznate "banane". Naime, Vladi su pali prihodi za 10,5 milijardi od 120 milijardi kuna otprilike. To je negdje 9%. Ovim ljudima koji su izgubili posao prihodi su pali za 100% jer imaju nula kuna, nemaju više plaću. E sada, kada Vladi padne prihod 8% onda ugovor kao što je na primjer ovaj kolektivni sa sindikatima više nije toliko snažan kao što bi bio ovaj ugovor o kreditu. Govori se o zamrzavanju, o vraćanju, vode se razno razne političke i druge rasprave o tome trebaju li svi snositi teret. To je kad Vladi padne 8%. Kada Vladi padnu prihodi 8%, ovim građanima su pali 100%, onda se zove brušenje prijedloga, pa nam onda proračun kasni dolaskom u Sabor, nije 15. studenog nego daleko kasnije. Pa kad dođe u Sabor u zadnji čas se mijenja, pa onda ga se brani na način ajde da ga se ne napadne iako smo svjesni da nije dobar da drži vodu, pa se daje rebalans itd., rade se velike analize za pad prihoda od 8%. A ovim ljudima su pali prihodi 100%. Oni građani na koje se odnosi ovaj zakon a to su oni koji su zbog ove krize ostali bez posla isto tako su analizirali svoju situaciju prije dizanja kredita i preuzeli su određeni rizik. U tom trenutku nisu mogli znati za ovu krizu između ostalog zato što je Vlada do nedavno govorila da krize nema, a sada dođe kao dobar izgovor. Dakle, nisu mogli znati za ovu krizu. Preuzeli su rizik i red je da država pokaže određeno razumijevanje prema njima za ovu godinu dana. Nažalost, sudeći iz izlaganja prethodnika ovaj prijedlog zakona neće biti podržan. Nažalost, zbog onih građana koji su ostali bez prihoda njihov proračun ne drži više vodu a sudeći po tome kako će proći nažalost ovaj zakon tako će biti dok majstori ne odu. Zahvaljujem.
Hvala. Jedan ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, moram ispraviti netočan navod svog kolege koji tvrdi da ovaj zakon ima jednu menu. Nije točno, ovaj zakon ima jako puno mana. Pored ostalog kao i većina drugih zakona je uglavnom neprovediv, uglavnom preskup a ljudima je lijepo čuti da brine netko o njima koji nikad o njima nije brinuo. Hvala.
Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine državni tajniče. Evo, ja sam sigurna da predlaganje ovakvog zakona nije način i sredstvo kojim bi se moglo učinkovito riješiti problem otplate stambenih kredita građana koji zbog bilo kojih razloga tijekom 2009. godine ostanu bez zaposlenja. Kao prvo, predlaže se da zakon traje, da se primjenjuje samo za razdoblje od jedne godine i samo za građane koji ostanu bez zaposlenja samo u razdoblju od 1.11.2008. do 31.12.2009. godine, dakle on je selektivan. Zakon se ne smije koncipirati tako da bude primjenjiv samo na određeni broj građana, samo na one koji baš u tom vremenskom razdoblju izgube zaposlenje. A što je sa onima koji su prije 1. studenog ostali bez posla? Sigurno da je njima teže. Ili onima kojima se to dogodilo poslije 31. prosinca 2009. godine? I što reći tim ljudima, da nisu imali sreće ili predložiti promjenu zakona? Nisam u stanju shvatiti da se predlažu takvi zakoni koji nisu u startu primjenjivi, koji sadrže osnovne institucionalne nedostatke, propuste i nedorečenosti. Zakon bi trebao biti dokument koji snagom institucije prava pruža sigurnost, zaštitu ili ostvarenje određenih prava svim građanima jednako bez omogućavanja pogodnosti jednoj grupi ili skupinama ali koji zakonskom snagom obvezuje sudionike na izvršavanje zakonskih odredbi i propisuje sankcije za one koji to ne čine. Ovako je to samo prijedlog nekih mjera koje će možda dati neke rezultate. S druge strane, predlagač niti u obrazloženju zakona nije objasnio kako će se on provoditi, tko će osigurati njegovu pravilnu primjenu nego u obrazloženju komentira moguće je tek i nadolazeće gospodarske krize i zaključuje da će on barem djelomično ublažiti posljedice slabog standarda nezaposlenih ali dijela građana. Već sam i ranije prilikom predlaganja sličnih zakona izrazila svoje neslaganje sa takvom vrstom zakonskih prijedloga pa i dalje stojim na stajalištu da zakoni moraju biti ozbiljno pripremljeni, da moraju imati svoju pravnu osnovu, da moraju sadržavati sve pravne elemente, da moraju biti jasni, dorečeni i primjenjivi u životu i da moraju biti dobro obrazloženi. Kako smatram da ovaj prijedlog nema gotovo nijedan od tih elemenata ne mogu ga prihvatiti i predlažem da se on odbije.
Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Pardon, replika gospodin zastupnik Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženoj kolegici koju moram priznati nisam baš dobro shvatio kada je pokušala obrazložiti na koga se zakon odnosi i da zakon ne može biti selektivan. Ako je dobro pročitala zakon ovdje se upravo radi o Zakonu o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini i kao takav sam zakon je usmjeren na ljude koji su podigli stambene kredite i koji doista kada su ih podizali nisu mogli znati da će Hrvatska nevezano za Ameriku nego zahvaljujući upravo radu ove izuzetno loše Vlade dodatno ući u kako je to sam i premijer Sanader rekao u "bananu". Mogu reći da nismo više ni u "banani" nego da smo pojeli i koru od banane. S druge strane, i sam vaš. … [[Upadica se ne čuje.]] Nisam vas čuo kolegice Šolić. … [[Upadica se ne čuje.]] A čujte, vidjet ćemo kako ćete proći na izborima 17.5. u tom istom Đakovu. Dakle, upravo radi loše politike hrvatske Vlade i ja apeliram na vas da podržite ovaj zakon kako bi upravo tim ljudima omogućili i ovaj zakon se može produžavati, omogućili upravo da zahvaljujući ovom zakonu prebrode ovu tešku situaciju i krizu u kojoj je Hrvatska. Hvala.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mene čudi da gospodin nije primijetio u zakonu, odnosno nije ga vjerojatno pročitao. Zakon je selektivan. Dakle, radi se o onim građanima koji ostanu bez posla od 1. 11. 2009. do 31. 12. 2009. dakle koji će još ostati, a selektivan je u tom smislu da oni građani koji su ostali prije 1. 11., dakle na njih se ne bi odnosio. Ali to je manje čak i važno. Važno je da ovaj zakon zaista dira u pravne odnose i to u privatno pravne odnose. Iz toga razloga je on je neprimjenjiva. Ovakvi zakonski prijedlozi su loši zbog toga jer jednostavno dirati na taj način doveli bi u Hrvatsku u jedan položaj da bi došlo do jedne pravne nesigurnosti. Što bi dovelo u posljedicu? Posljedica bi bila da bi mi kao Hrvatska imali niži kreditni … [[Govornik se ne razumije.]] I upravo što čini ova Vlada, dakle ona daje prijedloge onih zakona koji su zakonski mogući, koji neće narušiti tu pravnu sigurnost u Hrvatskoj, jer narušite li jedanput ovakvu pravu sigurnost, doći će do toga da vam financijske institucije izvana, neće vam više davati sredstva, a vi dobro znate da su nama ipak važna ta inozemna sredstva. A djelovanje na kreditni rejting, na što će on utjecati? Smanjivanje kreditnog rejtinga će povećati kamatne stope za sve kredite. Prema tome, morate voditi o tome računa. A ova Vlada, što radi ova Vlada? Ova Vlada poduzimanje mjere za suzbijanje teškoća u gospodarstvu izazvane gospodarskom krizom. Upravo to. I prema tome, pratite ovaj rad Vlade u tom dijelu. Dakle, Vladi je bitno da se smanji broj nezaposlenih. To je cilj ove Vlade. I takve mjere primjenjuje. A ovakvi zakoni, koji diraju u jednu pravnu sigurnost države, sigurno nisu niti dobri, smanjuje kreditni rejting, a u konačnici sve će se to prelomiti i na građanima. I povećanje njihovih kredita. Hvala.
I gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Dakle, mi danas imamo ovdje prijedlog zakona koji je uputio u proceduru SDP zato jer smo bili suočeni sa apsolutnim nečinjenjem Vlade Republike Hrvatske. Vlade Republike Hrvatske naravno nije mogla ništa niti činiti, jer ona ne dira da ona ima nezaposlenih, odnosno da se broj nezaposlenih povećava. Vlada Republike Hrvatske nije mogla uputiti ovakav zakon zato jer ona je odvojena od naroda i građana. Ona se ne susreće sa ljudima koji ostaju bez posla. Nitko od ministara već dugo, dugo se nije sreo s nekim tko je ostao bez posla. ne znaju ministri što to znači kada netko ostane bez posla. E sada, ja sam ipak očekivao od zastupnika iz vladajuće većine da ste vi više u kontaktu s narodom pa da ste se sreli koji je jučer, prekjučer, prije mjesec dana ostao bez posla i koji vam se obrati i rekao, oprostite ja sam ostao bez posla, imam kredit, imam djecu na fakultetu ili u srednjoj školi, ne mogu im plaćati ovo, ne mogu ono. Prijeti mi opasnost da ostanem bez sna, morat ću iseliti iz stana. Pa da ste si probali razmisliti što bi mi, što bi vi tom čovjeku ponudili kao moguće rješenje. I ja dozvoljavam da vi možete reći da ovo što SDP predlaže da nije dobro, ili da nije dovoljno dobro, ili da je selektivno kao što vi kolegice kažete. Mada u Hrvatskoj imamo sijaset selektivnih zakona. Jedan vam je recimo Zakon o otocima. On se ne odnosi na sve građane Hrvatske, dakle imamo selektivne zakone. I da ste išli sa svojim kontra prijedlogom koji je puno jači, koji je puno sveobuhvatniji, koji će odgovoriti na sve apele koje upućujete, na sve nepravilnosti koje ukazujete. Ali ne, vi kažete ovo ne valja. I šta nudite? Nudite da mi izađemo sa jednom uljudbenom prosidbom, da svi skrušeno stanemo pred direktore banaka i uputimo jedan apel. Prosimo vas, nemojte dizati kamate na stambene kredite, prosimo vas nemojte naplaćivati kredite onima koji ostaju bez poslove, prosimo vas, nemojte izbacivati ljude iz stanova kada neće moći plaćati te kredite. Ali to nije uloga Vlade i parlamentarne većine. Uloga Vlade je da rješava problem građana, uloga Vlade je da odgovori na te zahtjeve građana koje imaju. međutim, za razliku od toga. Ja imam raspravu, ne repliku. Za razliku od toga vi ne samo da ne idete na ruku građanima, nego uzmete pero i debeloj guski mažete vrat, jer da biste isplatili plaće jučer učiteljima i medicinarima, morali ste izdati komercijalne zapise, pa onda idete sa floskulom da vam je teško i skupo isplatiti 6% povećanje plaće tim ljudima, a da biste im isplatili plaću izdate komercijalni zapis na koji dajete prinos od 75 i prodajete taj komercijalni zapis 100 kuna, komercijalnog zapisa po cijeni od 96 kuna, dakle dodatnih 4%. Dakle, da biste jučer isplatili plaću, morali ste izdati komercijalni zapis koji efektivno košta 12% i poslijepodne sjednete sa sindikatima i s njima razgovarate i kažete, gospodo ne možemo podnijeti 6% povećanje plaće, to je strašni teret za ovu državu. Ali 12% kamata za novce za tu plaću, to nije ništa, to nas uopće ne brine. Ne brine nas što će sa tih 12% banke debele profite ostvariti, ne brine nas što će zbog tog profita direktori tih banaka si isplatiti neoporezive bonuse milijunske, ne brine nas što će direktori tih banaka isplatiti opcijske dionice neoporezive, to nas apsolutno ne brine. Nas brine ovdje da omogućimo ljudima da imaj jednu godinu počeka. Ja sam mislim da doista ovaj zakon će na neki način opteretiti državni proračun. Ali gospodo pa mi ništa ne predlažemo i ne tražimo da se iz državnog proračuna izdvoji. Mi samo tražimo da ovaj Sabor donese zakon po kojem će bankama naložiti, izvolite izmijeniti ugovorni odnos, jer svaki ugovor može imati i aneks. Kako imate aneks de facto kada se podižu kamate, može biti aneks u kojem će se reći imamo jednu godinu počeka ili 6 mjeseci počeka, ili poček do određenog vremena. Dakle, možemo ići tražiti to od banaka, jer ako smo im spremni platiti 12% da isplatimo ljudima plaću, pa onda smo valjda spremni s njima ne apelirati, ne moliti, nego narediti. Pa mi smo ti koji nosimo odgovornost za ovu državu. Pa mi donosimo pravila u ovoj državi. Pa pogledajte što su neki drugi donesli zakoni, izmijenili zakone u svojim državama. Do te mjere idu da je prekjučer ili jučer Obama, predsjednik Obama naredio da oni koji su si isplatili bonuse imaju te bonuse vratiti. Pa zar se to radi u tržišnoj ekonomiji, ma nemojte. Ali predsjednik Obama si je to dozvolio. Kada je netko u Hrvatskoj rekao nekome, pa i u državnom poduzeću gdje ne vidim nikakvog razloga da se bonus isplaćuje. Izvoliš vratiti bonus jer ga nisi zaslužio. Jer to što si ostvario, ostvario si temeljem onog položaja poduzeća kojeg upravljaš a na to mjesto si došao ne sposobnošću nego političkom voljom vladajuće većine. Niti to čak nije bilo apela, potrebe da se napravi u Hrvatskoj. I mi danas umjesto da razgovaramo primjerice o prijedlogu vladajuće većine, jer ja slažem se ovo nije dovoljno radikalno da se uvede ono što je rekao kolega Linić, porezna ekstra profit koji se ostvaruje zato što nam lihvare državu sa 12% troška na komercijalne zapise pa da si dio tih 12% vratimo posredno u državni proračun kroz porez. Ili primjerice da ste vi izašli sa amandmanom na naš zakon ili amandmanom Vlade koji bi rekao da će se oporezivati svako povećanje kamata na stambene kredite koji se dakle, povećanje nakon što je kredit dan, jer čemu sada povećavati kamatu na kredit koji realizira. Pa to su novci koji su dobiveni. To su novci koje je banka posudila od nekoga, da, dobila je ovdje pa je to dala građanima. I sada na te novce koji su potrošeni, banka diže kamatu, na nove kredite. Može biti nova kamatna politika. Ali na realizirane kredite, nema nikakvog razloga da se podižu kamate. Prema tome, dajte amandman gdje ne da ćemo tražiti prolongaciju kredita nego amandman gdje ćemo reći da će se oporezivati sa 50, 70%, ne znam koliko posto. Svaka razlika u kamati na stambene kredite koji su dani već. Jer kao što kolega Bauk kaže, banke su se jako zabrinule kada je došlo u opasnost da neće moći poduzeća koje su oni kreditirali i koje grade stanove vratiti te kredite. I što su pametne banke napravile? Da bi smanjile svoj rizik, prema poduzećima koji bi mogli doći u opasnost da propadnu pa da ne budu dovršeni stanovi i da ne budu uopće realizirani povrat tih kredita ona to pretvara u kredite koje daje sada građanima po povoljnijim uvjetima. Jer očito je da će lakše naplatiti potraživanje od građana nego od građevinskih poduzeća. Pa će im biti lakše ako će doći od 10, 20, 30 ili 50 stanova nego ako će imati 2, 3, ili 5 tisuća stanova koji su nedovršeni, koje će morati onda prodavati. Prema tome, ako ovo vama nije dovoljno dobro, dajte svoje rješenje, dajte svoj prijedlog, korigirajte ovaj prijedlog, mi smo spremni na razgovor, ali nismo spremni na negaciju. Nismo spremni da ponovo gurnemo glavu u pijesak i da onda kada za 3 mjeseca izvućemo glavu iz pijeska se čudimo sa onim što je u ta tri mjeseca razoreno u Hrvatskoj. Nismo spremni na to da budemo ovisnici političke volje vladajuće većine gdje će oni koji ostanu bez posla morati doći, moliti milostinju da bi mogli preživjeti i moliti milostinju da ostanu u svojem stanu. Pa srećom, bujala je stanogradnja u posljednjih 10-ak godina, srećom, veliki broj građana, prije svega mladih obitelji je uspio riješiti svoje stambeno pitanje. Pa nemojmo sada dozvoliti da ti ljudi ostanu i završe na ulici ne zato što nemamo dobro rješenje, nego zato što vi ne želite imati rješenje, zato što je vama izgleda preče da banke dobro i profitabilno posluju nego što vam je interes građana u cilju.
Hvala. Dva ispravka. Prvo. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo, kolega Mrsić krivo navodi da mi možemo narediti bankama za ono što se već dogodilo. Možemo stvoriti neke uvjete u naprijed, ali garantiram da sve presude europskih sudova išlo bi u korist banka da bilo što sada mijenjamo. To je jedno. Drugi netočan navod je da ne slušamo narod, slušamo. A narod govori vrlo jednostavno, SDP predlaže ovaj zakon da bi zaštitio svoje načelnike, gradonačelnike, župane koji će poslije 17. 5. ostati bez posla. Evo ga.
Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih dva netočna navoda kolege Mrsića. Prvi citiram: "Isplaćuju se veliki bonusi direktorima poduzeća bez oporezivanja." Ta konstatacija nije točna, istina da se isplaćuju bonusi ogromni, vrlo često neopravdani ali da se na sve te bonuse plaćaju doprinosi, porezi i prirezi kao i na redovna plaća to je istina. Isto tako ispravio bih drugi navod da u raspravama predstavnici Kluba zastupnika HDZ-a ne brinu o zaštiti interesa građana a više brinu se o zaštiti i interesima banaka, to nije točno. Jer se niti jedan, danas niti jedna rasprava nije išla niti upućivala na interese banaka. Naprotiv, svi su govorili protiv ogromnih, enormnih dobiti koje ostvaruju poslovne banke. Hvala lijepa.
Dvije replike. Gospodin zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, evo malo prije je rečeno, da Obama, američki predsjednik može reći "vratite bonuse". Bonuse u Sjedinjenim Američkim Državama trebaju vratiti one države koje je država, odnosno koje je Amerika sanirala sa desetinama ili stotinama milijuna ili milijardi dolara. Hrvatske banke koje su sve listom u vlasništvu stranaca, ova država na svu sreću u ovom trenutku ne ... [[Govornik se ne razumije.]] tako da o bonusima odlučuju vlasnici od … [[Govornik se ne razumije.]] preko Hypo … [[Govornik se ne razumije.]] unikredita i da ne nabrajam dalje. Ali gdje je tu sada problem? Problem je u tome što su naše Vlade, nije bitno, desne, lijeve, prodavale te banke, prodale ih, Marić kaže za 5,4 milijarde kuna, ja ustrajem za 7 milijarde kuna, prethodno ih saniravši sa 13 milijardi kuna čime smo defacto suverenitet Republike Hrvatske prenijeli na, ajde, neke su i drugorazredne europske banke. To je zločin u kojemu su sudjelovale hrvatske Vlade. Taj zločin su hrvatske Vlade priuštile hrvatskim građanima i za to bi netko u ovoj zemlji trebao odgovarati, ali kao što vidimo odgovarati će samo prezaduženi građani. Što se tiče ekstra profita, jasno je da njega treba posebno oporezovati, ne samo kod banaka nego isto tako i kod nekih hrvatskih monopolista bez obzira gdje oni imaju sjedište da li u Istri, Slavoniji, Dalmaciji ili negdje drugdje. Jer monopol da parafraziram ovdje Škegru državni je zlo. Privatni monopol je daleko najveći zlo. Nije bitno što oni imaju medije, što će ići oštro protiv nas. Ali bitno je nešto drugo da su postali nezajažljivi, da im nije dovoljno samo da dijele stotine milijuna kuna neto dobiti nakon oporezivanja, već da sada hoće direktno sudjelovati i u vlasti. E vlast im treba jasno poslati poruku. Tu vas apsolutno podržavam. Tu će IDS podržati HDZ, bilo koju drugu političku opciju koju će poslati jedan takav zakon u proceduru, da ekstra profite, monopole treba posebno oporezovati.
Damire nježno sa medijima! Gospodin zastupnik Goran Heffer, replika.
Poštovani kolega Mršić, ja s vama dijelim zabrinutost, pogotovo dolazim iz onog kraja gdje je strašno puno ljudi ušlo u stambene kredite pogotovo mladih ljudi i to onih koji su se uspjeli zaposliti na određeno vrijeme i uspjeli su realizirati. Oni će vjerojatno biti prvi koji će ostati bez posla i na kraju će to tako biti kako je. Mene isto čudi što nitko iz Vlade nije nešto pokrenuo, a da ne postoji interes banaka teško je reći dok se ne pokuša. Ja ću podsjetiti da je prošle godine, krajem prošle godine jedna od najvećih stambenih štedionica i sama nešto slično ponudila i izišla u susret. Dakle, pokušajmo nešto napraviti, pa ćemo vidjeti jel se može. Ne ovdje se sve čini da se odbije prijedlog zakona bez nekakvih drugih ponuda, a ono što je najčudnije jeste da evo točno prije sat vremena pogledajte na Internetu, dakle u 11 i 54 je objavljeno da je HDZ-ova većina odbila SDP-ov Prijedlog o odgodi otplate kredita. Dakle, priča je očito gotova čim je to došlo iz SDP-a. To vjerojatno već i novinari prepoznaju i žalosno je što se ovako bitne teme, pogotovo ponavljam za mlade ljudi koji su jedva uspjeli doći do zaposlenja na ovakav jedan način odbijaju samo iz tog razloga što dolazi iz redova SDP-a. Hvala.
Državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Samo kratko. Dakle, jedna reflekcija na ovu sad zadnju raspravu vezano za apele, neapele, činjenje i nečinjenje. I isto tako da se nadovežem na raspravu uvaženog zastupnika Mršića. Dakle, moram tu ipak ispraviti jednu netočnu tvrdnju. Dakle, znam da je bio lapsus. Nije komercijalni, nego trezorski zapis Ministarstva financija, odnosno Vlade Republike Hrvatske, ali ne po 12%. Dakle, ta kamata je još uvijek na razini između 7 i 8%. Samo da znate, svaki utorak Ministarstvo financija poziva banke, mirovinske fondove, investicijske fondove na aukcije jer jednostavno ima određenu potrebu za likvidnosti. I sami vrlo dobro znate, dakle da periodika naplate prihoda i izvršenja rashoda unutar mjeseca nije jednolika, tako da postoji potreba i za takvim izdanjima. Ali u isto vrijeme treba reći da taj isti trezorski zapis i dalje dodatno utrži u smislu da ga banke mogu koristiti kao kolateralna … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatske narodne banke i na taj način zapravo Hrvatska narodna banka ima jedan dodatni mehanizam i instrument kontrole likvidnosti. Međutim, isto tako kada sam sad već stao za govornicu samo da kažem. Dakle, stalno se govori i ja se slažem sa ovima što govore da Vlada ne može ostati samo na apelima. Ali ja mislim isto tako da treba vrlo jasno reći da i ne stojimo samo na apelima i ne nastojimo biti samo na apelima. Krenimo od 10 mjeseca. Već koliko puta smo ovdje spominjali, dakle odluku Vlade odnosno prijedlog, pardon prijedlog Vlade, Sabor ju je potvrdio o povećanju limita za osiguranje štednih depozita sa 100 na 400000. U isto vrijeme krenuli su vrlo intenzivni razgovori i sastanci. Dakle, toliko samo da kažem oko komunikacije između hrvatskih banaka, Hrvatske narodne banke i Ministarstva financija, odnosno Vlade. O brojnim transakcijama koje su se dogodile vi ste nešto i saznali iz medija itd. kroz naša priopćenja. Ali čitav niz sastanaka, mislim da nema ni potrebe da dnevne redove i bilješke sa tih sastanaka dovodimo. Ali Vlada jednostavno sa svojim mjerama i aktivnostima i instrumentima utjecala na banke da ne idu dodatno sa povećanjem kamata. Samo jedan slikoviti primjer iz drugog mjeseca. Vi se vrlo dobro sjećate 15.2. na naplatu je dolazila ona euro obveznica od 500 milijuna eura. Vi znate da je to bila koordinirana akcija između Hrvatske narodne banke i Ministarstva financija kojom je Hrvatska narodna banka svojom odlukom spustila minimalno potrebna devizna potraživanja sa 28 i pol posto na 25. Time su se otvorila određena sredstva bankama na raspolaganju koja su bila između ostalog, dakle namijenjena vezivanju. Hrvatska narodna banka vrlo je jasno dala do znanja da se to, taj poslovni odnos između banaka i Ministarstva financija radi bilateralno. Mi smo to napravili i javnost i mediji, pa i brojni ekonomski analitičari ostali su mogu reći ugodno iznenađeni što je recimo cijena tog sindiciranog kredita, odnosno tog zaduženja bila ispod njihovih očekivanja. Pa su brojna pitanja bila čim smo mi njih to ucijenili, a vrlo jasno smo rekli i sami su bankari potvrdili bez ikakvih ucjena samo argumentima, argumentima kako i na koji način voditi ekonomsku politiku. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa dakle, samo da utvrdimo točni navod, a točni navod je dakle na današnjoj aukciji trezorskih zapisa, ja se ispričavam trezorski su. Ministarstvo financija planiralo je iznos izdanja od 100 milijuna kuna dok je ostvareni iznos 52 milijuna kuna. Ročnost je 182 dana, što znači polugodišnji su. Prodali ste 100 kuna po 96 kuna, što znači 4% ste dali diskonta i dali ste kamatu godišnju od 7,75. Na godišnjem nivou bi to bilo znači više od 12% troška za taj trezorski zapis. Budući da se radi o polugodišnjem izdanju vi ste dali 4% diskonta. To se penje negdje na 14 do 15% troška na tih 52 milijuna kuna. Iz toga ste isplatili plaće koje kasne 10 dana. Prema tome, vi ste plaće gdje kukate da je 6% vam skupo platili bankama 14 do 15% troška na taj novac.
Ovo je bio vjerojatno ispravak netočnog objašnjenja.
E ovo je bilo utvrđivanje točnog navoda.
Ispravak točnog navoda je to bio.
Ne to je bilo utvrđivanje točnog navoda. To nije bio ispravak netočnog, nego utvrđivanje točnog.
Razjašnjenje točnog navoda. Tajniče pribilježite to. Ponovo se obogaćuje poslovnička praksa. Vrlo kreativno. Gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Evo ovih dana sam vidio jedan dvojbeni optimistično-pesimistični grafit u Zagrebu koji glasi: "U Hrvatskoj ništa ne uspijeva pa neće ni kriza." Ovaj prvi dio je izgleda točan, a ovaj drugi dio, zato kažem da je dvojben, je ipak nešto drugačiji nego kako grafit glasi. Nekako na tom tragu je u dva navrata i izlaganje našega uvaženog državnog tajnika, nadarenog državnog tajnika, usput budi rečeno iz Slavonskog Broda da bankrota države neće biti, a ujedno i upozorenja osobito na mom kolegi Kajinu da ne širimo ili da ne širi i ne sijemo paniku kod građanstva slanjem crnih slutnji i poruka. No, gospodine državni tajniče, hrvatski narod je zaista strpljiv, iako se nevjerodostojnost izjava i nastupa i premijera i Vlade prelama preko njihovih leđa. Kada kažem nevjerodostojnost, onda mislim na izjave da će Hrvatska biti tek neznatno okrznuta svjetskom gospodarskom krizom date u studenom prošle godine, da neće rasti stopa nezaposlenosti, ona raste i to svakodnevno, da ćemo obraniti tečaj kune, a svi znamo da je negdje prije 2, 3 mjeseca bio 7,14, sad je 7,5, zaokružimo, da neće rasti kamata na kredite, iako sam i osobno dobio obavijest od jedne banke da mi je povećana rata ili obrok. Predviđena je i govoreno je da će biti stopa gospodarskog rasta od oko 3%, a evo sada moramo govoriti ne o stopi gospodarskog rasta, nego o stopi gospodarskog pada, ili kako kažu negativnost rasta, što je meni smiješno, dakle radi se o gospodarskom padu. Dva puta se ide na popravni ispit u ministarstvima u svezi ušteda, zatim se šalje neobvezni medijski apel, zamolba ili kako netko reče prosidba premijera bankama o nepovećanju kamata itd. Uštede, sječa plaća, plašenje Međunarodnim monetarnim fondom kao baba rogom, a ne možda rukom spasa utopljeniku. Stara hrvatska poslovica kaže "U radiše svega biše, u štediše još i više." Dakle, na prvom mjestu rad. Rad, proizvodnja, pa tek onda štednja. Što će to štedjeti onaj koji ništa ne zaradi i koji ništa nema? Ne može ništa ni uštedjeti. Možda neovisni mediji, ovo možda moram prekrižiti kao na onim plakatima i onim prospektima za jednu našu banku, pumpaju strah od Međunarodnog monetarnog fonda, predstavljaju MMF, da tako skratim kao nešto što je opasno za Hrvatsku, kao nešto što Hrvatskoj ili nije potrebno ili. A zašto je tome tako? Pa zato što bi feud i feudalne povlastice došle u pitanje. Naša država po strukturi vlasti zapravo je toliko feudalizirana, a onda struktura toga feuda se očituje i sastoji u nepotizmu, klijentelizmu, karijerizmu i grabeži. Dolaskom MMF-a mnogi od ovih sadržaja bi sasvim sigurno otpali. Malo prije sam telefonski razgovarao sa jednim prijateljem iz Slavonskog Broda pa mi je rekao zastupniče, recite da banke i ovaj prijedlog SDP-a da su to samo mrvice, da su to samo krpice, kako nekad bješe riječka krpica u moru onoga što zapravo treba mijenjati. Pa mi je rekao kako to da strane firme, korporacije, jasno i banke mogu raditi u Hrvatskoj za građane Hrvatske nepovoljnijim uvjetima nego što to rade u matičnim zemljama? Za primjer, radnik, hajde, ne bih htio reklamirati neku firmu trgovačku ovdje, ali austrijska firma ovdje u Hrvatskoj ima 2 tisuće kuna plaću, a prosječni osobni dohodak je u Hrvatskoj 5 600. U Austriji taj isti radnik ili djelatnik, kako god hoćete u tom trgovačkom lancu ima točno prosječni osobni dohodak prosječnog Austrijanca. Dakle, 1 500 eura i on ima 1 500 eura. Dakle, naš radnik radi u Hrvatskoj za 30% prosječnog osobnog dohotka, 35, a u Austriji radi točno onoliko koliko je prosječni osobni austrijski dohodak. Dalje, kako to da lasom hvataju u Njemačkoj ljude koji bi koristili Deutsche telekom, kako se već zove, usluge, a kod nas se uredno naplaćuje pretplata na štetu hrvatskih građana i njihovih džepova? Kako to da su te usluge zauzimaju 15% u potrošačkoj košarici u Hrvatskoj, dakle telefonske usluge i ostale, a u drugim zemljama od Europe, uljuđene Europe 5 do 10%? To je pljačka hrvatskog naroda. To je pljačka, a narod ili građani čine državu. To je pljačka Hrvatske države ekstra profitima koji se iznose iz Hrvatske bez ikakve kontrole. I mi ovdje danas raspravljamo imamo li mi instrumente i alate da prolongiramo otplatu kredita ili nemamo. Tako kažu neki da ćemo spustiti kreditni rejting Hrvatske. Ma nemojte, a građani neka crknu. Dakle, nije samo stvar u bankama, nego imamo mi i druge stvari ovdje, krupnije za rješavati, dakle jednostavnije jer istina je voda duboka. Zapravo smo postali vazali, a ne feudalci, krupnijih feudalaca. Zato, ovaj prijedlog zakona koji je po svemu sudeći dobronamjeran i dobar, ali vidimo već na internetu da je odbijen, iako nije bilo glasovanja. Nisu se stekli uvjeti. Dakle, jedan eto, da se nekakva mrvica ostvari za ljude u nevolji, za naše građane, očito kažem neće proći, iako ću ja osobno dignuti ruku za ovaj prijedlog i molio bih samo zamjenu imena, odnosno naziva prolongacija jer ima hrvatski izraz produženje otplate stambenih kredita, a ne prolongacija pa onda pogotovo ću dignuti ruku za to, ali Hrvatski sabor ima puno važnija i puno pametnija posla da raspravlja o nekim sustavnim pitanjima koja se odnose na pljačku ove države, zbog čega je tako već rekao bih polako izrečena opaska da je to banana država, a mi to ne želimo biti, mi to zaista ne želimo biti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Slažem se sa svim izlaganjima osim sa jednom izrekom koja je netočna. Kolega Grubišić je rekao: "Ništa u Hrvatskoj ne uspijeva osim…". To je netočno. Ja mislim da u Hrvatskoj ogromna većina stvari uspijeva. Rekli ste da u Hrvatskoj ništa ne uspijeva. Ja ću reći samo što je uspjelo. Dakle, ovo je netočno jer u Hrvatskoj je uspjelo slijedeće. Uspjeli smo srušiti po našem projektu komunizam. Uspjeli smo obraniti Hrvatsku državu od višestruko jačeg neprijatelja u srpskoj agresiji. Uspjeli smo u Hrvatskoj državi uspostaviti demokratski poredak. Uspjeli smo bruto nacionalni dohodak dovesti na najvišu razinu među svim zemljama regije. Uspjeli smo Hrvatsku deset godina nakon rata dovesti na prag euro-atlanskih integracija. Dakle, netočno je da u Hrvatskoj ništa ne uspijeva, većina važnih stvari uspijeva. Hvala.
Kolega Grubišić, ne možete pod firmom povrede poslovnika reagirati na netočan navod, na tvrdnju o netočnom navodu. Nemojte to raditi. Ja vidim da ste podigli pločicu i da ste odmah željeli reagirati na ovu tvrdnju. … [[Upadica se ne čuje.]] Repliku ne možete. Repliku ima gospodin Damir Kajin, pa ćete vi gospodine Grubišić sačekati da gospodin Kajin da repliku pa ćete … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Boro, … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] govorim otvoreno. Zalažem se za apsolutno povjerenje u banke i još u nešto o čemu nitko nije govorio, o povratku potrošnje u Hrvatskoj jer bez toga nema naprosto budućnosti niti radnih mjesta. Ono što je sigurno dobro, dobro je da su naše banke stabilne. Treba imati povjerenja u banke. Ja tvrdim najsigurniji je novac u bankama. Ja sam prolazio agoniju oko Istarske banke koja nije bila sanirana ni sa jednom kunom proračunskog novca i to naprosto ne želim nikome. Urušimo li banke ode država ali niti banke ne smiju urušiti državu megalomanskim svojim dobitima koje se na godišnjoj razini kreću između 40 i 50%. Slažem se s vama, Hrvatska 2009. to ja stalno govorim ima manje suvereniteta no što smo imali od 91. na ovamo jer nas mogu ucjenjivati drugorazredne europske banke. Tko je za to odgovoran? Za to su odgovorne hrvatske Vlade i odgovorna je servilnost Sabora. Vlade koje su prodavale sanirane banke a zastupnici koji bi odšutjeli na te namjere. Ali isto tako jednu stvar mi moramo priznati stranim bankama da su na neki način vratile povjerenje u te banke jer u hrvatske banke kako su se one vodile do konca devedesetih godina de facto nitko nije vjerovao. Ali danas su isto tako te banke, i to možemo reći, zadužile Hrvatsku ali zato opet nisu toliko krive one koliko su krive Vlade koje su živjele samo od uvoza a nikako proizvodnje. I šta sad treba napraviti? Jasno je da treba mijenjati Vladu, jasno je da treba i dalje imati povjerenja razumljivo do tih pa i takvih banaka ali i banke moraju korigirati te svoje kamate. Treba refinancirati kredite, nama sve stoji, trgovina je pala za 13,7% u prvom mjesecu. Pitajmo se koliko je manje PDV-a u proračunu? 512 ljudi gubi svaki dan posao. Koliko je manje doprinosa u proračunu? I utoliko doista treba poslati poruku, banke su stabilne ali treba isto raditi i treba povećati potrošnju jer bez toga mi nećemo uspjeti održati radna mjesta. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim?
Dobro. Nadam se da niste mislili mene mijenjati, mene kao Vladu. Odgovor na repliku gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Kajin, ja nisam rekao da vi sijete paniku nego je gospodin državni tajnik u jednom navratu nakon vašeg izlaganja upozorio da ovdje ne šaljemo takve crne poruke i slutnje pa i da ne sijemo paniku kod građanstva, o tome sam govorio. A vi ste onda već usput govorili, da se i na to kao repliku pozovem, da se ipak sa tim bankama uspjelo u Hrvatskoj povećati potrošnju itd. A što je sve u Hrvatskoj uspjelo, naime bivšeg odnosno govornika prije vas. Uspio nam je i kriminal, i mafija, i sve kod nas uspijeva. Hvala lijepo.
Potpredsjednika doma gospođa zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Rasprava je otišla dosta široko pa ću ja podsjetiti samo da rasprava o ovom zakonu je ustvari rasprava o tome kako djelovati u jednom jako malom segmentu koji se javlja ili će se javljati u povećanom broju kao posljedica krize. Ili što reče jedan kolega zastupnik u prethodnim raspravama, ovaj zakon koji bi trebao biti odgovor na situaciju u kojoj će se nezaposleni naći i to oni koji će biti u bezizlaznoj situaciji da im stanje učini malo manje bezizlaznim ili da im osigura nekakav tračak svjetla na kraju tunela. I to je bit, suština ovog zakona. To je ono zbog čega mi trebamo dići ruku za njega ili protiv njega ako se ne slažemo. I normalno da to nije niti najbolje, niti jedino moguće rješenje, niti je to odgovor na sve probleme koji su posljedica i bankarskog sustava, i krize, i globalnih financijskih kriza, recesija, nepokrivenosti ili neravnoteže između realne ekonomije ili špekulativnih financijskih procesa. I ne zaboravimo to. To je samo pitanje da li smo mi spremni evo u tom jednom malom dijelu ne rješavajući ovim zakonom sva ova druga pitanja koja su se ovdje s punim pravom otvarala i s jedne i s druge strane Sabora da li mi želimo tim ljudima koji ostanu bez posla, koji zbog toga mogu ostati i bez krova nad glavom pružiti svjetlo na kraju tunela, dati im kako kaže kolega ne prolongaciju nego nekakvu odgodu da bi oni eventualno riješili svoj problem uz pomoć države uz vlastiti angažman uz popravak stanja u gospodarstvu zaposliti se ponovo i nastavili vraćati kredit. Ali svakako ni ja neću propustiti priliku da ovu raspravu ne iskoristi i ne kažem nešto o tom našem bankarskom sistemu. Ja se naime slažem sa mnogim raspravama, kritičnim raspravama ovdje koje su išle prema bankama, ali nipošto ne mislim da su banke zločesti dečki ili da su oni koji upravljaju bankama zločesti dečki koji se eto bahate i zloupotrebljavaju situacije i građana i države. Pa shvatimo da te banke i ti koji vode te banke naprosto racionalno ponašaju i oni će se uvije ponašati racionalno u korist svojih vlasnika i u korist svojih profita. Međutim, isto tako ne zaboravimo da te banke ma koliko one snažene bile, djeluju i posluju u okviru pravne države, države koja bi trebala biti jača od njihovog racionalnog ponašanja, ali ponašanja koje nije u korist razvoja gospodarstva i koje može biti neka vrsta lihvarenja u ovakvim kriznim uvjetima. Zbog toga država koja ne zato što je država samostalna i nezavisna, nego zato što ima pravne instrumente, mora biti jača i mora osim dobrih i pristojnih razgovora s tim bankama koristiti te instrumente i natjerati i te banke da se racionalno ponašaju, ali u drugačijim uvjetima. I ja se slažem naročito sa raspravom kolege Marića koji je rekao da tu treba uspostaviti jednu ravnotežu. Ravnotežu između banaka, gospodarstva, države, građana. Jer šta se inače događa? I banke su ugrožene, neće ni one nastaviti i zauvijek moći ovako, ovako lagodno poslovati i stvarati profit. Da je to tako, ispričat ću vam jedan kratki primjer. Nedavno mi se u razgovoru jedan poduzetnik koji zapošljava tristotinjak ljudi požalio da mi jedna poslovna banka bez spremnosti da uopće razgovara, želi blokirati žiro račun za nekakav dug od 100 tisuća kuna, a da njegovih 300 radnika, zbog čije blokade te firme može doći u ozbiljne probleme, ima kod te banke zaduženja od 12 milijuna kuna, dizali su kredite. Znači ta banka je ovog trenutka spremna odrezati zbog 100 tisuća kuna sitnog duga za jednog poduzetnika, spremna je odrezati i dovesti u pitanje tih 12 milijuna. Očito se još uvijek ozbiljno ne zabrinjavaju utjecanjem krize na njihovo poslovanje. U prilog tome govori i činjenica o kojoj je također govorio kolega Marić, da ih uopće ne zanimaju plasmani u gospodarstvo, da ih uopće ne brine to što ni građani nisu više zainteresirani, jer očito da još uvijek imaju državu koja sve više i više posuđuje na tom domaćem tržištu i iako se u državi hvalimo da nam pada dug države u inozemstvu, taj dug države indirektno raste kroz zaduženje kod domaćih banaka, jer se domaće banke zadužuju u inozemstvu, država posuđe po sve već im i većim kamatama novac u domaćim bankama i tu nam se opet zatvara jedan krug. Ima puno tih krugova koji se mogu zatvoriti i koji nas mogu sve skupa skupo koštati. I zato ja se ne slažem nipošto s onima koji misle da su jedino pristojni apeli, pa i iz ove sabornice, način kako se sa bankama razgovara i dogovara. Ja se ne slažem ni s onima koji misle da bankama treba slati prijeteće poruke, da treba dizati hajku protiv banaka, ali zagovaram i podržavam sve one koji su ovdje u sabornici govorili da je država, odnosno Vlada dužna koristiti sve instrumente koje ima da stavi te banke u okvire i da onda riješimo mnoga otvorena pitanja, opet ih nećemo riješiti do kraja. Jedan od instrumenata je i ovaj zakon. Drugi je svakako priča koja se danas ovdje otvorila i koja će sigurno zanimati banke i bankare, a to je da država raspolaže s instrumentom da može oporezovati nekakve ekstra dobiti banaka, da može oporezivati rast kamata na određene vrste kredita. I neka to bude poruka. Ja ne mislim da se treba svaditi s bankarima, naprotiv, ja mislim da s njima treba razgovarati i kao što se oni racionalno ponašaju, mislim da se i država treba racionalno ponašati u postojećim uvjetima. A ti uvjeti su dragi kolege s tim ću i završiti, da je u prošlom mjesecu bez posla i na Zavod za zapošljavanje prijavilo se preko 14 tisuća ljudi. Od toga se jedan dio zaposlio, ali u cjelini to je 8 tisuća nezaposlenih više, nego ih je bilo mjesec prije toga. Nakon 9 godina neprestanog rasta broja zaposlenih u gospodarstvu, čuli smo upravo nedavno podatak, da je prvi put smanjen broj zaposlenih, a to je onaj podatak koji nas zanima za nećete vjerovati 5 tisuća radnih mjesta. To su ti uvjeti. To je neprestani pad potrošnje, to je pad bruto društvenog proizvoda, to je rast kamata, bez obzira da li govorimo o kamatama na kredite za koje se zadužuje stanovništvo ili država. To su uvjeti u kojima mi danas donosimo odluku hoćemo li ili nećemo glasati za ovaj zakon. Ovaj zakon je naprosto svjetlo na kraju tunela za one koji su ostali bez posla i koji zbog toga mogu ostati bez stana. Neki su ostali bez posla i nastaviti će vraćati kredite jer se snalaze na neki drugi način, ali neki nemaju izlaza i ovaj zakon bi to trebao biti. I to je bit i suština ovog drugog, a sve ovo je rasprava jedne šire naravi i što se mene tiče, ja doista očekujem od Vlade Republike Hrvatske da koristi sve instrumente kako bi uspostavila harmoniju između financijskog realnog sektora gospodarstva države i građana. Hvala lijepo.
Hvala. Pet minutna rasprava, Klub zastupnika IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. U što vas ja želim uvjeriti? Da treba spasiti stanove ali treba primarno spašavati u ovoj zemlji radna mjesta. Čime? Povoljnim zajmovima. Zašto? Treba refinancirati kredite. Sve stoji. Još jedanput ću ponoviti. Trgovina je u siječnju 2009. imala manji prihod od 13,7%. Ajde, upitajmo se, koliko je to manje od PDV-a u državnom proračunu. Reko, 512 ljudi u veljači gubi posao. Koliko će to biti manje doprinosa u državnom proračunu. Što treba učiniti u ovom trenutku? Pa treba hrvatskoj javnosti poslati poruku uraditi. Treba povećati potrošnju. Bez potrošnje nema trgovine, nema kupnje, nema prodaje, nema gradnje, nema putovanja, sve stoji, sve se blokira, ništa se jednostavno ne kreće. Ali bez potrošnje, isto tako, nema niti bankarskih prihoda ali Boga mi nema niti prihoda u proračunu, a bez proračunskih prihoda nema razvoja, onda padaju plaće, padaju penzije, čak nam se prijeti da će doći u pitanje same penzije, odnosno plaće. Ako ministar Šuker nas plaši da neće biti za plaće, onda on zajedno, ne sa gospodinom Šeksom, nego Vladom mora otići. Ako je istina da nema ni za plaće ni za penzije, onda gospodin Šuker, zajedno sa Vladom, ali ne Šeksom isto tako treba otići. Gospodin Šeks će ostati do narednih izbora a nakon toga će možda to mjesto imati netko drugi. Jasno je ovo što smo ovdje čuli da treba oporezovati ekstra profite, ne samo banaka, treba oporezovati ekstra profite i monopoliste. Neki monopolisti su državni, kao Hrvatske vode, kao HEP, neki su privatni. Neću ih sada nabrojati, ali isto tako stranke onda od tih monopolista, kada im se na taj način šalju poruke, ne smiju primati nikakve donacije. Što se tiče kredite, dobro je da su banke stabilne. Treba imati povjerenja u banke. To ću još jedanput ponoviti. Najsigurnije je novac štedjeti u našim bankama. Rekoh malo prije sa mjesta, prolazio sam agoniju sa istarskom bankom, ta banka nije bila niti jednom lipom sanirana od države. Ja to nikome ne želim. Ako urušimo povjerenje u banke, urušili smo jednostavno državu, ali niti banke ne smiju urušiti državu svojom megalomanijom. I zato banke trebaju korigirati svoje kredite koje u ovom trenutku ili dobiti prelaze i 50%. Danas svatko, svaka drugorazredna banka može ucjenjivati državu a tko nas je na to doveo, rekoh, prije svega hrvatske Vlade i servilnost Sabora. Ali isto tako moramo bankama priznati, pa kakve god jesu, da su vratile povjerenje građana, da štede u tim bankama, jer znamo jako dobro što se događalo do konca '90.-tih godina. Banke nakon 2000. godine, izuzetak je Riječka banka, su uglavnom stabilne, ne treba ih sanirati, to je pozitivno, one zapošljavaju, zarađuju, plaćaju porez, hajde, ne izvlače dobit, vračaju ga kroz znamo šta, ali one su isto tako zadužile državu ali opet nije za to krivnja na bankama koliko na Vladama koje su naprosto financirale potrošnju iz uvoza a ne kroz proizvodnju. Ja se apsolutno slažem da oni koji su u problemima moraju dobiti priliku da prolongiraju ili šta ja znam kako se to kaže, produže rok otplate svojih zajmova. Pa nije to nikakva orginalna inovacija u ovome trenutku. Pa to radi Berlusconi, pa to radi Sarkozy, pa to rade … [[Govornik se ne razumije.]] pa to svi naprosto rade, idu za time da ako se poduzeće nađe u problemima, treba vratiti kredite u roku od 5 godina kaže, evo 2009. je teška godina, krizna godina, pa vrati onu šestu godinu. Pa to je bit, to je poanta. Jednako tako poanta je kamata. Ova kamata od 8, 9, 10, 11, 12% u Hrvatskoj je previsoka. U Velikoj Britaniji ona je 0,5%, u Italiji do 2%, u Njemačkoj i Francuskoj isto tako. Zašto je bitna kamata? Pa ono o čemu sam i govorio, da se potakne potrošnja, to je bit. Treba povećati potrošnju, to jedino može izvući Hrvatsku iz problema, a tko to može učiniti, pa jedino onaj tko ima novaca. A novac imaju banke. Na taj način povećati ćemo trgovinu, graditeljstvo, investiciju, putovanja, ne znam kupnju automobila, ali u konačnici i naše banke će imati veće profite.
Hvala. Prije završnog osvrta, državni tajnik Zdravko Marić.
Hvala lijepo, samo kratko. Dakle, uvaženi zastupnik Kajin i ja nikako, kako kažu, kolokvijalno "na zelenu granu", po pitanju interpretacije riječi ministra Šukera. Dakle, ponoviti ću još jedanput, ministar Šuker niti je ikome prijetio, niti je ikome prikazivao i govorio nekakve prijetnje, katastrofične situacije i slično. Dakle, govorili smo o paketu antirecesijskih mjera. Ono što je nekoliko puta već rečeno. Plaće i mirovine su isplaćene do sada i nastojati ćemo ih i dalje tako držati. Da određene poteškoće i određeni poremećaji postoje. I mislim da smo vi svjedoci, je li, konkretno recimo i ovaj mjesec, koji dan je bilo zakašnjenja. Ali još uvijek su isplaćeni i na tome ćemo i ostati, odnosno, na tome ćemo i dalje ustrajati. Ali nije bilo sigurno nikakvih prijetnji.
Hvala. Završni osvrt u ime … … [[Upadica se ne čuje.]]
Ministar Šuker je rekao neće biti za plaće. Ako je ministar Šuker ovu zemlju zajedno sa Vladom doveo u tu situaciju u zemlji, onda on i Vlada moraju otići. Je ali vi govorite nastojati ćemo isplatiti plaće, ma ne da ćete nas …/Govornik se isključio./… nego plaće i penzije se moraju isplatiti. To mora biti prioritet jednako kao i prioritet …
Gospođa Dragica Zgrebec, u ime predlagatelja. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Mi predlažemo ovim zakonom prolongat na otplate stambenih kredite za one građane koji će ostati bez posla u 2009. godini. Naime, činjenica jest da i banke mogu svojim općim uvjetima poslovanja to činiti, neke banke to čini, ali mislimo da je potrebna određena intervencija i države jer to čine i mnoge zemlje u svijetu. Dakle, interveniraju u doba krize. S obzirom da je ovo prvo čitanje zakona i da mu je skinut prvi postupak, prihvaćamo prijedlog Vlade da se ne ograničava rok kada je radnik ostao bez posla, dakle da svi radnici koji ostaju bez posla i ne mogu otplaćivati stambene kredite, mogu koristiti ovu mjeru prolongata za 2009. godinu. Ponoviti ću da su banke u Hrvatskoj u privilegiranom položaju. One ostvaruju visoke profite, ne plaćaju porez na kapitalnu dobit. Dakle, niti na visoku kamatu, niti na dividendu i one moraju imati sluha kako za gospodarstvo tako i za građane vjerovnike kao što ih to imaju i prema na primjer u ovo vrijeme građevinskim tvrtkama koje ne mogu prodati stanove a banke su ih pratile u toj izgradnji. Ponovit ću da se apelom ne mogu rješavati problemi niti ostvariti efekti. Oni se mogu riješiti ovakvim zakonom. Na žalost, od 10 mjera, antirecesijskih mjera koje je Vlada ponudila i na temelju kojeg radi rebalans proračuna samo deseta mjera govori o održanju životnog standarda najugroženijih skupina društva. Iz te mjere se zapravo ništa ne može iščitati što će se činiti, jer ona u popratnom dijelu kaže da će se osigurati adekvatna razina sredstava za održavanje životnog standarda najugroženijih skupina stanovništva. Što su to adekvatne mjere? U kom smislu će Vlada u tom segmentu raditi na rebalansu proračuna mi zapravo nećemo znati dok proračun ne stigne na naše klupe. Da bi se nešto bitnije učinilo kroz rebalans proračuna potrebno je mijenjati i određene zakone. Jedna od takvih mjera koja neće biti vezana uz troškove iz državnog proračuna jest i ovaj zakon koji predlažemo. Zato pozivam kolegice i kolege da prihvatimo ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati sa točkom dnevnog reda Prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini. Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a. Odbor za Ustav ima u 14,00 sati sjednicu, pa će raspraviti i točku 9. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika ako to bude se raspravilo i ako stigne izvješće onda ću predložiti spajanje rasprave točke 2. i točke 9.
Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini, prvo čitanje, Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlozima saborskih radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koje glasi: "Ne prihvaća se Prijedlog zakona o prolongaciji otplate stambenih kredita u 2009. godini.". Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedlog je prihvaćen sa 74 glasa za, 26 protiv. Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom i predlažem u dogovoru sa, je li, predstavnikom kluba SDP-a da se 2. točka i 9., dakle Prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini, prvo čitanje, P.Z. br. 252, predlagatelj Klub zastupnika SDP-a i 9., Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 299, raspravi objedinjeno. Jer zapravo radi se o istom, kako bih rekao, materiji koja se raspravlja. Ima li primjedbi na to? Mislim da nema potrebe povećavati niti broj minuta za uvod niti za klubove niti za zastupnike, ali da ipak dvije točke dnevnog reda raspravimo zajedno. Hvala. Prelazimo dakle na - Prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini, prvo čitanje, P.Z. br. 252, predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a i - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 299 Predlagatelj ovog prvog akta je Klub zastupnika SDP-a na temelju članka 129. Poslovnika. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje, a ovo drugo na prvo i drugo čitanje. Materijale ste primili u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. U ime Kluba zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je na raspravi o odlučivanju Prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini koji u svojoj suštini, u svom sadržaju ustvari definira određeno smanjenje plaća dužnosnika za 2009. godinu. Međutim, moram ipak napraviti mali iskorak u prošlost jer je ovaj zakon u proceduru poslan 28. siječnja u trenutku kad u 2009. godini još nije bila isplaćena niti jedna plaća i bio je upućen s namjerom da se za čitavu 2009. godinu donese odluka po kojoj bi osnovica za izračun plaća dužnosnika ostala na istoj razini kao i prošle godine. Podsjećam vas da je tada početkom 2009. godine kao rezultat pregovora sindikata i Vlade osnovica za izračun plaća službenika i namještenika koja je identična osnovici po kojoj se obračunavaju plaće dužnosnika uvećana za 6%. Zbog ovakve naknadne, ja bih rekla u odnosu na sadržaj zakašnjele rasprave o ovom zakonu morala sam napraviti ovaj uvod. Cilj predlagatelja Kluba zastupnika SDP-a je bio ostaviti plaće dužnosnika na razini iz prethodne godine. Međutim, dužna sam reći zašto smo tako nešto predlagali. Naime, već drugu polovicu 2008. godine obilježili su jasni pokazatelji, jasni indikatori pa i trendovi koji su ukazivali da ne samo Hrvatska nego i čitav svijet idu prema jednoj priličnoj gospodarskoj i financijskoj krizi. Svi pokazatelji u drugoj polovici 2008. godine kad govorimo o Hrvatskoj i hrvatskim statistikama pokazali su da imamo stagnaciju broja zaposlenih, da se broj zaposlenih čak u određenim kraćim razdobljima smanjuje, pokazivali su da raste broj nezaposlenih, da se svakog mjeseca povećava broj onih koji su novo prijavljeni na zavodu za zapošljavanje i da to nije samo rezultat onih koji su završili obrazovanje u tom trenutku, nego da se radi naprosto o ozbiljnim problemima u gospodarstvu i o ukidanju radnih mjesta. Uoči donošenja proračuna za 2009. godinu, o tome smo u klubu SDP-a već jako glasno govorili, tražili da se u okviru proračuna provedu stroge mjere restrikcije i štednje, da se država odrekne svih onih troškova koji nisu nužni tog trenutka, a da se kao jedna jasna politička poruka u odnosu na to koliko ozbiljna politička elita ili oni koji bez obzira da li na vlasti ili oporbi preuzimaju odgovornost za upravljanje krizom, da se i plaće dužnosnika zadrže na odgovarajućoj razini. S obzirom da naše zakonsko rješenje pretpostavlja istu osnovicu i za plaće službenika i namještenika i dužnosnika, što je kao rješenje u principu dobro i prihvatljivo, o tome su govorili i sindikati, bilo je potrebno predložiti izmjene zakona. Ovaj naš prijedlog zakona, a to je istovremeno i prigovor zbog kojeg Vlada nije prihvatila ili dala negativno mišljenje na ovaj prijedlog zakona je jedno od mogućih pravnih rješenja. Moglo se ići na ono o čemu će vjerojatno u ime Vlade predlagatelj govoriti o onome što je prijedlog Vlade, moglo se ići na izmjene zakona, postojećeg zakona u kojem je to danas definirano, a moglo se ići i na ovakav način kao što je to predložio klub SDP-a. U suštini i ovaj naš prijedlog i prijedlog Vlade govore o istim ili vrlo sličnim rješenjima, nešto je razlika, ali velim razlika proizlazi iz toga što je ovaj prijedlog bio da se osnovica smanji za 6% u odnosu na službeničku, a ovaj prijedlog danas nakon što je osnovica već povećana predviđa smanjenje od 10%, u suštini se radi o vrlo sličnom ili istom rješenju. Ali ono što je bitno različito je vrijeme u kojem su ti prijedlozi rađeni i u tom kontekstu te prijedloge treba i razmatrati. Ovaj SDP-ov treba razmatrati u kontekstu još nijedne neisplaćene plaće, u kontekstu naših zahtjeva da se napravi već tada rebalans proračuna i da se odrežu svi nepotrebni izdaci uključujući i ovu uštedu koja bi proizišla iz primjene ovog zakona da je donesen na vrijeme. Eto, za početak ja ne bih širila ovu priču osim još jedanput upozorila da svaki izgubljeni dan u ovom trenutku ne znači možda u materijalnom smislu kad govorimo o vrlo ograničenom broju dužnosnika i ukupnoj masi koja će se na tome uštedjeti, da ne znači u tom kontekstu puno ali u kontekstu jedne jasne političke poruke, poruke koja nas definira kao političare koji preuzimaju odgovornost i koji su spremni dijeliti sudbinu sa svojim građanima, sa svojim gospodarstvom, sa svojim bankarstvom, sa svim segmentima društva, mislim da tu gubimo. Gubitak kredibiliteta političara u odnosu na jedno relativno beznačajnu otežavajući element sniženje plaća dužnosnika je svakako prevažan. Taj kredibilitet dat će nam snagu da provodimo sve one mjere koje bi trebale u značajnoj mjeri i mjere restrikcije koje bi trebale osigurati popravljanje stanja u hrvatskom gospodarstvu i zaustavljanje trendova koji su najopasniji a to je gubitak radnih mjesta i pad životnog standarda. Svaki propušteni dan koji se u međuvremenu dogodio ja ću ovdje odmah na početku reći ne možemo oprostiti hrvatskoj Vladi ovaj gubitak vremena, ne možemo oprostiti, ne možemo razumjeti zbog čega se njihovom prijedlogu ili prihvaćanju našeg prijedloga nije pristupilo istog trenutka kad je to stavljeno u proceduru. Izgubili smo kredibilitet a izgubili smo i određene financijske uštede u okviru državnog proračuna. Ja se nadam da ćemo postići dogovor i konsenzus u suštini i sadržaju riješiti ovo pitanje, dogovoriti se temeljem prijedloga zakona kojeg je predložio Klub zastupnika SDP-a ili kojeg je predložila Vlada ali molim da to napravimo što je moguće brže i da vidimo kako povratiti izgubljeni kredibilitet. Hvala lijepo.
Hvala. U ime predlagatelja za ovaj drugi zakon koji je predložila Vlada gospodin državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu gospodin Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Moram se malo nadovezati na izlaganje uvažene potpredsjednice Sabora gospođe Antunović koja je obrazlažući prijedlog zakona SDP-a koji je sličnog cilja kao i Vladin prijedlog zakona rekla da je Vlada izgubila kredibilitet jer je predugo čekala. Vlada je odgovorna za vođenje tekuće gospodarske politike i Vlada je analizirala stanje gospodarstva, stanje punjenja državnog proračuna i Vlada je osim toga vodila socijalni dijalog. Mi znamo da je u Hrvatskoj uređen sustav plaća koeficijentima kroz više zakona doduše ali od Predsjednika Republike do zadnjeg činovnika u uredu državne uprave diljem države i da ta struktura koeficijenata se množi sa osnovicom koju dobijemo kao rezultat kolektivnog pregovaranja i koju ukoliko do kolektivnog pregovora ne dođe, do rezultata, dogovora ne dođe utvrđuje Vlada. Vlada je analizirajući punjenje proračuna, analizirajući gospodarska kretanja pokrenula pregovaranje sa sindikatima kako bi se u 2009. godini ostalo na istoj razini plaća jer je procijenjeno prema tadašnjem stanju stvari da su takve gospodarske mogućnosti i da će se sa zadržavanjem plaća na razini 2008. godine uspjeti izbalansirati državni proračun. Nažalost, stanje se pogoršalo. Pogoršalo se jer kriza koja je svjetskih razmjera, koja je proizvela dramatične posljedice u najrazvijenijim zemljama svijeta od propasti banaka, mirovinskih osiguravajućih društava i koja se prelila na realni sektor i znači gubitke milijuna radnih mjesta osjeća se u Republici Hrvatskoj. Naši izvoznici imaju teškoća, u izvozu opadaju narudžbe i jasno da onda se gube i radna mjesta i da se to sve osjeća u državnom proračunu. Država i državna administracija, državni dužnosnici će dijeliti sudbinu hrvatskoga naroda a prema stavu Vlade državni dužnosnici moraju i prednjačiti i kao pozitivan primjer najviše se odreći i najviše štedjeti. Prijedlog SDP-a je bio takav da službenicima ostaje povišica od 6% a da se dužnosnicima smanji. To je lijepa gesta, međutim ekonomski i matematički ili kako god hoćete to u ukupnom državnom proračunu je vrlo simbolična cifra i na nijedan način ne može poboljšati financijsku sliku hrvatskog društva. Stoga Vlada predlaže izmjenu Zakona o obvezama i pravima državnih dužnosnika kako bi razdvojila osnovicu, kako bi i dalje osnovica za državne službenike i namještenike bila rezultat kolektivnog pregovaranja. I kao što smo svi svjedoci i jučer je Vlada pregovarala sa sindikatima, i nastavit će pregovore u petak želeći da zajednički dogovorno svi preuzmemo odgovornost za stanje u društvu jer nije moguće da gospodarstvo ima teškoće, da gospodarstvo otpušta ljude, da nema govora o povećanju plaća u gospodarstvu a da u isto vrijeme državna uprava, javna uprava podiže plaće kao da je se to ne tiče. Vlada je unutar svih resora poduzela stroge mjere štednje, o rezultatima ste putem medija upoznati. Vlada je i poduzela mjere kako bi i javna poduzeća štedjela da se i taj novac ostavi u opticaje za projekte koji su od interesa za Republiku Hrvatsku, ali to očito nije dovoljno, dame i gospodo uz ovaj Zakon o obveznim pravima državnih dužnosnika Vlada je na današnjoj sjednici usvojila Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o plaćama sudaca i pravosudnih dužnosnika i nastavlja kolektivno pregovaranje sa državnim službenicima, sa uvjerenjem da će u petak biti postignut dogovor oko osnovice za plaće državnih službenika. Za razliku od prijedloga SDP-a kojim je predviđeno smanjenje plaća za 6%, odnosno ne povećanje za 6%, Vlada je najavila da će ići sa drastičnijim smanjenjem, prijedlogom za drastičnijim smanjenjem. Koliko će to u konačnici biti? To ćemo vidjeti nakon dodatnih analiza, ali za sada to nije bilo moguće dok se zakon ne promijeni i dok se ne razdvoji osnovica za obračun plaće državnih dužnosnik, od osnovica za obračun plaće državnih službenika i namještenika. Na odborima se nametala teza, odmah ću sada odgovoriti gospodine predsjedniče, da se ne bi u raspravi ponavljalo i da ne bi onda morao intervenirati, kako to da Vlada određuje plaću saborskim zastupnicima. To nije ideja ove Vlade, to je temeljeno na zakonu koji je rekao da je jedna jedinstvena osnovica, a Zakon o državnim službenicima i namještenicima iz 2001. godine koji se u odnosu na plaće još primjenjuje, jasno govori da osnovica za izračun plaće se utvrđuje kolektivnim ugovorom. I nadalje u tom članku 108. stavak 4. kaže "ako osnovica za izračun plaće ne bude utvrđena do donošenja državnog proračuna, osnovicu utvrđuje Vlada". Pa je Vlada 2001. donijela odluku o visini osnovice, donijela je do 2002. godine, ako hoćete mogu vam citirati "Narodne novine". Nadalje, kolektivnim ugovorom 2002. godine je određena osnovica, kolektivnim ugovorom od 2003. je određena osnovica, kolektivnim ugovorom za 2004. godinu je određena osnovica sporazumom Vlade i sindikata državnih službi od 21. studenog 2006. također određena osnovica, do datum kolektivnog u govora od 19. rujna 2007. godine je određena osnovica, dakle cijelo vrijeme je bilo kolektivnim ugovorom, bilo odlukom Vlade određivanje osnovica i nema nikakvog govora da sada Vlada sebi prisvaja neko pravo koje do sada nije bilo utemeljeno na zakonu. Naravno koeficijenti ostaju, koeficijenti su utvrđeni zakonom i oni će se dalje primjenjivati. Gospođe i gospodo zastupnici molim u ime Vlade da se ovaj zakon donese što prije, zato smo predložili prvo i drugo čitanje objedinjeno, hitni postupak kako bi se mogla donijeti odluka o visini osnovice puno značajnije nego što je to u prijedlogu zakona koji je predložio SDP. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su klubovi. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Ono što mene najviše smeta je kada nas na jedan permanentan način obmanjuj da ne kažem laže. Pred tridesetak, ajde neka bude 40 ili 45 dana premijer na jedno moje zastupničko pitanje je otprilike ovako odgovarao. Sve dam ali plaće i penzije ne dam. Tada se mene prikazivalo kao onoga koji bi tobože smanjivao javnim službenicima plaće. Ne. ja sam rekao tada gospodo nije vrijeme da razmišljanju o osiguravanju ni dodatnih 700 milijuna kuna za povećanje plaće. Nije prošlo ne znam 30, 40 ili 45 dana, a ministar Šuker opet na poručuje, narednih mjeseci može se dogoditi da ne bude novaca za plaće, pa čak ni za penzije. Ja poručujem još jedanput ministru Šukeru, ne igrajte se sa time, ne možete, nemate prava na taj način plašiti zaposlenike u tom javnom sektoru, znači ljude koji žive od svoje plaće. Ako niste u stanju osigurati plaću, onda bolje da na vrijeme odete, da se povučete, jer će svim biti bolje. I u ovome Saboru i to ću isto tako reći, a želim vjerovati da je u Vladi preko puta ovoga trga ili ove zgrade također ima onih koji žive od plaće, a ne onoga što su stekli strane od dividendi, od renti ili nečega sličnog. Državni tajnik malo prije mi je rekao otprilike da nema nitko pravo ovdje nikog plašiti. Međutim ja ću još jedanput reći. Ako ministar Šuker nekoga plaši onda mora otići. Ako je istina ovo što govori da smo u situaciji da se ne može isplaćivati plaće ili penzija, onda mora otići i on i Vlada koja nas je do toga dovela. Pred petnaestak dana bilo nam je poručeno da će državni proračun biti smanjen za 1,5 do 2,5 najviše 3 milijarde kuna, pa su ministri predložili nešto između 2 i 2,1 milijardu kuna. Danas nam se govori, ne znam možda nas se plaši, da će rez u državnom proračunu u godini koja je pred nama, morati biti između 10, 11 možda i 12 milijardi kuna. 12 milijardi kuna, čovjek si doista postavlja pitanje, kako 12 milijardi kuna. pa mi možemo srezati sve kapitalne investicije, one su negdje 7 milijardi kuna, ako to učinimo srezali smo bruto društveni proizvod ne na nula posto, nego na nekoliko postotaka ispod nule. Znači možemo rezati jedino na području mirovina, odnosno plaća i onako usuđujem se reći bankrotiranog zdravstva. Ako je tome tako kao što nam se ovdje poručuje, kao što je malo prije poručio i državni tajnik gospodin Palarić, onda zaposlenici u državnoj upravi mogli bi biti sretni da im se do kraja godine uzima ne minus 6, nego minus 12% od njihovih plaća, a zastupnici mi bi mogli biti sretni da nam se do kraja godine uzima ne minus 10, nego minus 20%. Samo da plaća bude redovna, da oni koji imaju obveze prema komercijalni bankama, obiteljima itd. koji ne žive od dividendi, koji ne žive od ne znam nekih drugih prihoda mogu izdržavati svoje obitelji. Ono čega se mi moramo upitati, tko je za sve to odgovoran? Tko nas je do toga doveo? IDS sigurno nije. SPD-ov zakon govori o ovih minus 6%. HDZ predlaže minus 10%. Ma bilo je jasno svima vama, najbolje je to bilo jasno sindikatima da minus 10% zastupnicima, ministrima, predsjedniku države, predsjedniku Vlade znači minus 6% u državnoj upravi. Ali o tome nešto kasnije. E sada, postavlja se pitanje da li tih minus 6% u ovom trenutku odnosi se samo na javnu upravu, ili se to možda odnosi na ostale javne servise, od Hrvatske radiotelevizije, od javnih poduzeća kao što su npr. HEP, Hrvatske vode i šta ja znam koje sve ne. U tim servisima stotine ljudi dobiva daleko veće plaće od ministara, to mi svi znamo i osobno nemam ništa protiv toga, ali me smetaju prozivke, jer najlakše je očešati se u Sabor, Vladu je već daleko teže znate napadati jer vlasnici medija a oni su eksponenti kapitala često ovisi o ponašanju izvršne vlasti. Sabor se može normalno prozivati, Sabor se može čerečiti jer svi znaju o čemu i koliko odlučujemo. Jer jasno, nije dobro dovoditi u pitanje dignitet ovog doma, jer što je Parlament slabiji to je onda s druge strane izvršna vlast jača, što je Parlament slabiji to su tajkuni i to su paralelni centri moći u ovoj zemlji jači. Bilo bi dovoljno pitati samo naše gradonačelnike koji sjede u ovom Domu da li im je unosnija, snažnija, reprezentativnija funkcija, recimo načelnika ili gradonačelnika ili zastupnika. Pa svi oni ako su pošteni će reći, pa jasno gradonačelnika. Tamo su oni u poziciji da nekome dijele posao, da financiraju ne znam čak i neke lokalne medije, tamo imaju neku logistiku, od sekretarice, telefone, kartica, urede, neku reprezentaciju, Sabor nema ništa, i ajde recimo da je to u redu. Ja tvrdim da bi se sve promijenilo preko noći na bolje u ovoj zemlji kada bi zastupnike birali neposredno, ne sa lista, međutim, to očigledno tako skoro se neće dogoditi. O.K., Sabor treba isto tako pokazati gestu, vjerojatno će u konačnici biti ovih minus 10%. Malo prije je gospođa Antunović između ostaloga spomenula i sindikate. Ja sebi sada postavljam pitanje da li će i sindikalni leaderi a mnogi su u boljoj poziciji recimo od ministara isto tako pokazati recimo gestu, smanjenja svojih plaća. Neće. Npr. u Hrvatskim željeznicama gdje u ovom trenutku imate negdje oko 400 tzv. menagerskih ugovora, čak 120 sindikalista je na tom menagerskom ugovoru sa prosječnom plaćom od preko 12 tisuća kuna. O.K., ja nemam ništa protiv toga, neka ide to tako dalje, neka ide plaća zastupnicima dolje tih 10%. O.K., ja bih bio još jedanput ću reći presretan kada bi mi ostali na tih minus 10%. Ali bojim se da u konačnici to neće biti slučaj. Ja nikoga ovdje ne plašim, ali što znači u ovome trenutku učiniti rez od minus 10 milijardi kuna u proračunu Republike Hrvatske. Da li to znači da u ovom trenutku Hrvatska se više ne može zaduživati ni na domaćem ni na stranom tržištu, danas, usuđujem se čak reći kapital i Europa utječu na promjenu vlasti u Republici Hrvatskoj daleko više čak i od same opozicije. Postavlja se i pitanje zar su prihodi doista toliko u ovom trenutku u zemlji podbacili za preko 10, možda čak i 15% ako trebamo ići dolje 10, 11, 12 milijardi kuna. Stvarno si čovjek treba postaviti pitanje, zar je naše gospodarstvo na izdisaju, ako je onda je i država. Onda si mi moramo postaviti pitanje tko nas je u ovu situaciju doveo. Ono što znamo za siječanj, siječanj prihodi u trgovini bili su minus 13,7% i onda nam Vlada ne da recimo da radi trgovina nedjeljom, a uskoro će sezona, bolje rečeno najprije Uskrs itd.. Koliko tih minus 10% znači recimo za Ured Predsjednika Države. Ja nisam siguran da ću reći točne podatke, ali tu negdje, 1,2 milijuna kuna, za Vladu to između 4 i 5 milijuna kuna, za saborske zastupnike, malo prije sam računao 150 puta 1500 kuna, to bi moglo biti negdje oko 13, 12 do 13 milijuna kuna. 6% u državnoj upravi, to je između 700 i 900 milijuna kuna. Zašto? Zato jer bi se taj zakon primjenjivao defacto pola godine. Međutim, ono na što sindikat nikako ne smije pristati to je da im se smanjuje osnovica. Ne zbog toga što bi i naša osnovica bila niža nego iz jednostavnog principa što ta osnovica kod državne uprave ne smije više padati. Ja znam da je intenca da se ta rashodovna strana kod rebalansa državnog proračuna smanji za barem pet do šest milijardi kuna, to bi značilo da bi taj deficit bio tu negdje oko 2% bruto društvenog proizvoda. Ako deficit bude veći od 2% bruto društvenog proizvoda onda definitivno odlazi u nepovrat naš kreditni reiting koji je ionako na kušnji, već se spominje da pada, a to onda doista znači da zemlja teško da će moći doći do zajmova temeljem kojih će financirati tu jednu recimo društvenu potrošnju. Znači, minus 10% zastupnicima do kraja godine, to znači da zastupnici ostaju bez još jedne plaće ali ono čega se plašim jednako toliko to je da će i ostali u ovoj zemlji u javnom servisu također ostati bez jedne plaće. Samo da se ne dogodi da uz ovih 10% uprava minus 6%, na kraju godine svi ostanemo bez još jedne plaće ili bez još jedne penzije. Da se našalim, jasno opozicione solidarnosti, radije bih podržao ovaj SDP-ov prijedlog iako mi je jasno, šalim se, razumljivo da će proći ovaj drugi prijedlog zakon. Postavlja se pitanje, da tko zna, viču iz HDZ-a, ajde, demantirajte me, postavlja se pitanje da li ne znam, evo, da li ja dijelim sudbinu sa građanima, da li sam ja dobio društveni stan, dali sam dobio neki menadžerski kredit, tvrtku ne znam, itd., da li sam sebi nešto urbanizirao. Sada se nešto urbaniziralo u Buzetu, sve parcele oko parcele mog oca a on sretan imamo junce doma moći ćemo voziti sjeno. Ma čekaj, ali šta, nemaš kome šta reći ali to je naprosto tako. No, pustimo sada to, gospodin Palarić je malo prije govorio, ispričao priču o gospodarskoj krizi, govorio je o europskom gubitku poslovnih banaka, radnih mjesta itd. Sve je rekao, sve to stoji. Ali nije rekao jednu veliku istinu – tko je nas u Republici Hrvatskoj doveo u ovu situaciju. Ja tvrdim, pa replicirali mi koliko god hoćete, HDZ-ova Vlada nije Mršiću Bush, nego je HDZ-ova Vlada i tu se sigurno slažem sa vama. To je zapravo bit. Netko treba snositi konzekvence. Vidjet ćemo što će donijeti lokalni izbori, vidjet ćemo da li će to biti neka poruka promjena na narednim ne znam predsjedničkim parlamentarnim izborima. No, ako se nešto u zemlji treba mijenjati da bi se krenulo na bolje, onda ja tvrdim da treba mijenjati vlast koja nas je naprosto do ovoga dovela. Tu leži primarni problem nacije. Drugi problem su normalno naše poslovne banke koje u svojoj bahatosti ne znaju kud će od svoje obijesti, a treći problem je ova preraspodjela u Republici Hrvatskoj gdje se svo vrijeme uzima onima koji još nešto stvaraju i šalje tamo koji, ne znam podržavaju ovu ili onu opciju pa zbog toga mogu računati na određena financijska sredstva iz državnog proračuna. I još jednu stvar u koju vas želim uvjeriti o čemu sam govorio više puta danas. Jasno je, treba spasiti stanove apsolutno, ali treba primarno spašavati radna mjesta. I čime je to moguće? To je moguće u ovom trenutku samo povoljnim zajmovima i zato banke ovdje imaju presudnu ulogu, jer nam naprosto od trgovine do proizvodnje ne znam, pa sve tamo do graditeljstva sve rapidno pada. Bez toga država ostaje bez PDV-a, bez radnih mjesta država ostaje bez doprinosa jednako kao i lokalna samouprava. Jednom rečenicom ako se nešto ne promijeni svima nama se naprosto loše piše. Sve u svemu što reći? Jasno je. Treba se solidarizirati sa građanima. IDS će se solidarizirati, međutim ja tvrdim da problem u ovome trenutku ove države nije u tih minus 10% ili minus 6% ili sutradan minus 20 ili 12%, nego temeljni problem ove države je u tome tko nas je do ovoga doveo.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Boris Matković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Kajin je od jutros već po tko zna koji put ponavlja jednu te istu rečenicu, kao ministar je rekao da neće biti za plaće. To je njegova tvrdnja koju ja u svakom slučaju ja želim pobiti, jer on je tu nadodao još i dakle javnom sektoru i umirovljenicima. Pa bih kazao da je kolega Kajin to zapravo izvukao iz konteksta ako je pratio sinoć “Otvoreno“, pratio dakle ovo sve isto što se odvija u razgovoru sa sindikatima. Naime, ministar je rekao da se to odnosi kolega Kajin na ono povećanje od 6%, dakle i na ustrajavanje na njima. Prema tome, to bi bila istina, a ne ovo što ste vi kazali. Dakle, ne treba prenositi to na način na koji vi prenosite, jer vi zapravo sijete paniku, a ne oni koje vi ovdje prozivate. Ali to vama nije ništa neobično. To je uostalom vama zadaća u opoziciji, ali mi to pokušavamo razumjeti. Što ćemo.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Frane Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočno je da je Vlada Republike Hrvatske uzročnik ove krize. Izgleda kolega Kajin niti ima satelitsku televiziju, niti prati medije, niti zna što se događa izvan Hrvatske i u svijetu. Kolega Kajin, kriza je krenula iz Sjedinjenih Američkih Država, prije svega u financijskim institucijama. Republika Hrvatska nije dala kune iz svog državnog proračuna za banke recimo kao što je to napravila Švicarska od koje je UBS jedna od najjačih svjetskih banaka tražila šezdesetak milijardi eura da bi spasila ono što se spasiti da. Mi nismo dali ni kune. Ja vam mogu reći da sam čuo recimo da je u Istri kad je došao IDS da je počela financijska kriza. Možemo i tako razgovarati kolega Kajin, ali sasvim sigurno da tome nije tako i jednako kao što nije istina da je Republika Hrvatska, odnosno Vlada Republike Hrvatske uzročnik ove krize u svijetu.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine podpredsjeniče. Dakle, u saborskoj proceduri nalaze se dva prijedloga zakona kojima se predlaže smanjenje plaća predsjedniku Vlade, ministrima i ostalim državnim dužnosnicima. Jedan je SDP-ov, drugi je Vladin. Međutim, iznenađuje što se o ovome pitanju u javnosti govori već nekoliko mjeseci, a Vlada je tek sad reagirala, čini mi se ponukana koliko komentarima javnosti, toliko i samim prijedlogom SDP-a. Da se razumijemo, ovo o čemu govorimo, dakle smanjenje plaća premijeru, ministrima i ostalim državnim dužnosnicima nije, ne može biti niti se smije nazivati nikakvom antirecesijskom mjerom. Jer financijski efekt od ovih manevara definitivno neće bitno utjecati na gospodarsku situaciju u Republici Hrvatskoj. Ali je on na simboličnoj razini vrlo važan signal, jer govori o solidarnosti onih koji nerijetko zaboravljaju da njihova plaća ide iz plaća i džepova tzv. običnih građana. Sve je češće upravo to, dakle da premijer, ministri i ostali državni dužnosnici zaboravljaju od kud dolazi njihova plaća, pa se tako prema tim ljudima i odnose. Ali ako već oni zaboravljaju građani neće zaboraviti. Građani vrlo dobro znaju kad dobiju što bi rekli Dalmatinci svakoga prvoga ili svakoga petnaestoga, ovisi koja sreća ih prati, koliko na toj bušti fali novca jer je otišlo u džepove predsjednika Vlade, premijera dakle, ministara i ostalih državnih dužnosnika. Ja se neću sramiti činjenice da predsjednik Vlade, ministri i svi drugi državni dužnosnici uključujući i vas gospodine Matušiću doista primaju plaću iz sredstava. Vi se obraćate meni, to je problem. Gospodine potpredsjedniče, možete li dovesti u red.
Mogu ako vi vodite raspravu i molim vas nije dobro da iz ove govornice da je nekome otišao novac nečiji u nečiji džep.
Kako nije ako nismo dobili plaću?
Plaća je jedno, a vaša insinuacija je drugo.
Ne, ne, ne. Oprostite …
Ja vas molim da vodite tu raspravu, a sve druge sudionike ovdje u Saboru, zastupnike i zastupnice, da se suzdrže komentara iz klupe. Hvala lijepa, idemo dalje.
Hvala vama gospodine potpredsjedniče. Žao mi je što ne razumijete metaforu da svaki put kad dobijemo plaću, ta plaća ode u naš džep. Ja ne znam kud vi sa svojom plaćom idete.
Oprostite, metafora, ovo što ste vi rekli nije metafora. Izvolite dalje.
U zadnje vrijeme inače imam problema sa književnim i stilskim figurama kad je posrijedi komunikacija sa kolegama iz HDZ-a, ali dobro, ja mislim da to ipak nije moj problem. Dva smo mjeseca slušali obrazloženja što predsjednika Vlade, što potpredsjednice Kosor da je nemoguće pristupiti smanjenju plaća predsjednika Vlade, ministara i drugih državnih dužnosnika, uključujući i saborske zastupnike zbog toga što je to područje usko svezano jednim propisom koji ne omogućuje promjenu osnovice. A evo, sad se odjednom pokazalo da to nije tako. Dakle, da je to moguće napraviti, da čak ima više tehnologija kojima se to može postići. Jednu predlaže SDP, drugu, evo sad je smislila i Vlada. SDP predlaže da se to riješi posebnim zakonom i to na način da se utvrdi osnovica eksplicite navedena u zakonu na razini koja je funkcionirala od 2008. godine, što znači da bi onda Parlament dakle na svome zasjedanju svake godine ili svake druge godine ili češće ili rjeđe utvrđivao zapravo eksplicitnu osnovicu za sve državne dužnosnike. Vlada predlaže nešto drugo. Ona predlaže da se dakle razdvoji sustav određivanja plaća javnim službenicima od javnih dužnosnika, dakle priznaje da je to moguće, ali predlaže da ubuduće odluku o tome kolika će biti osnovica donosi ona. Dakle, dvije su stvari ovdje vrlo važne. Prva je da se ne radi o nikakvoj antirecesijskoj mjeri, već obvezi svakoga javnoga dužnosnika da shvati da njegova plaća ide iz plaća građana i da se radi o solidarnosti koja je moralna kategorija u ovome slučaju i naša moralna obveza, ali ne smijemo pristati na demagogiju da time mi zapravo dijelimo sudbinu naroda. Pa ne može se dijeliti sudbina naroda koji ima 4 ili 5 tisuća kuna s pozicije kad imate 15 ili 18, to nije dijeljenje sudbine naroda, nego je naprosto solidarnost jer govoreći u recimo turopoljskim okvirima, nije svejedno kad se ova praksa primjenjuje na učiteljici škole u Vukovini i na ministra financija. I drugo, to je dakle princip da se razdvoje kruške od jabuka, da se razdvoje javni službenici od javnih dužnosnika i da se to utvrdi propisima na način koji nas neće činiti taocima, niti političkih igara, niti pojedinih javnih rasprava koje se katkad lansiraju da bi se i dezavuiralo u toj košari baš sva jaja, a ne samo trula. Tako da će HNS podržati ova dva načela, dakle apsolutne solidarnosti svih državnih dužnosnika, prije svega premijera, ministara pa i svih nas ostalih i također odvajanje ovih dvaju sustava, iako nam je Vlada mjesecima tvrdila da to nije moguće. Evo, sad vidimo da Vlada katkad griješi, vjerovali ili ne, katkad je i u zabludi pa mjesecima vjeruje jedno, onda dođe do drugoga saznanja, ali recimo da je to pozitivan trend. Bio bi loš trend da je drugačije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I imamo 3 ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Samo radi javnosti ispravljam netočan navod jer inače kolegu uopće je nepotrebno ispravljati. Ali kaže kolega, Vlada do sada ništa nije napravila, ovo je prvi potez Vlade koji je napravila u smislu antirecesijskih mjera. Pa samo ću ponoviti jednu činjenicu koja je izuzetno važna, tiče se banaka, tiče se povjerenja u banke. Upravo potez Vlade da se poveća osigurani dio koji država jamči u bankama sa 100 tisuća na 400 tisuća kuna je učvrstio povjerenje hrvatskih građana u hrvatske banke i na taj način se nije dogodilo ono što se negdje u nekim drugim zemljama dogodilo i kao generator krize, i kao generator krize, kao jedan od generatora krize.
Zahvaljujem. Drugi ispravak netočnog navoda je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, također ispravljam netočan navod gospodina zastupnika u dijelu gdje kaže da premijer zaboravlja od kud dolazi novac za njegovu plaću pa je to potkrijepio potpuno neprimjerenim opisom da novac za plaću premijera je oduzet iz bušte, kako je on to nazvao, onih koji dobivaju malu plaću i da plaća ide iz plaća građana. Plaća ide iz poreznih davanja građana, ovo je bila čista demagogija i manipulacija jezičnim figurama i metaforama, kao što ste vi to kazali.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda, ne bi vjerovali, Damir Kajin. Izvolite zastupniče.
Dobro, evo sada ni ovo nećete možda vjerovati. Ja ne mislim da je recimo plaća premijera koji u ovom trenutku negdje 23 tisuće kuna velika plaća. To je ekvivalent od 3 tisuće eura i vis a vis svakog koji obnaša poziciju vis a vis položaja posla, angažmana itd., to nije velika plaća. Ja ne mislim da je velika plaća ni ministra koji zarađuju 2 500, 2 700 eura. Da li smo mi s druge strane dužni se solidarizirati s građanima? Da. Da li dijelimo sudbinu naroda? E oko toga želim replicirati, odnosno ispravljati krivi navod. I da i ne. Nije isto gospodo da li je netko, recimo dobio stan od 100 kvadratnih metara tamo '92. i otkupio ga za 7, 8 tisuća eura ili niste dobili ništa. Ja tvrdim da onaj tko je recimo imao tu sreću i dobio taj društveni stan '92. godine i otkupio ga za 8 ili 9 tisuća eura ili onda maraka, to je daleko više od onoga i taj je u daleko boljoj poziciji, pa makar imao 6, 7 tisuća kuna od ovoga tko sjedi u ovome Saboru za 16 ili 17 tisuća kuna.
Vrijeme.
Ali da smo se dužni solidarizirati, jesmo, ali je potrebno onda možda i u ovim kategorijama isto tako jasno nešto progovoriti. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Zahvaljujem uvaženi zastupniče, traje dvije minute ispravak netočnog navoda. Traje samo dvije minute. U jednu minutu, pa da. U ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite. Zvonimir Mršić, uvaženi zastupniče, imate riječ u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, cijenjene kolegice i kolege. Doista, današnja rasprava o smanjivanju plaća ima više politički karakter i karakter da li doista razumijemo kakva je situacija kod građana, da li smo spremni pogledati što se zbiva trenutno u Hrvatskoj, kakvo je stanje na plaćanju i neplaćanju u Hrvatskoj, kakvo je stanje sa zaposlenošću ili nezaposlenošću. Mi danas ovdje razgovaramo o tome da li ćemo dakle smanjiti plaće 6 ili 10% državnim dužnosnicima. Ali danas u ovom trenutku ponovno u Hrvatskoj izuzetno veliki broj građana ne prima plaću, ne prima plaću zato što njihovi poslodavci iako bi željeli isplatiti plaću za to nemaju mogućnosti. Nemaju mogućnosti zato što je ponovno pokrenut veliki nelikvidni ciklus a nelikvidni ciklus je pokrenut zato što prije svega država ne izvršava svoje obaveze. Prije jedno mjesec dana Hrvatske ceste i Hrvatske auto-ceste su se zadužile sa po 80 milijuna eura kredita kod Zagrebačke banke. Na takav način su ukupni kapacitet kreditnog potencijala koje Zagrebačka banka ima za poduzetništvo gotovo iscrpile i danas svi, i danas. … [[Upadica se ne čuje.]] Imate pločice na kojima piše ispravak netočnog navoda. I danas kada se poduzetnik obrati Zagrebačkoj banci da bi dobio kredit za tekuću likvidnost u Zagrebačkoj banci mu kažu da ne može doći na red prije 1. srpnja. Dakle, on ne može danas isplatiti plaću zato što mu je primjerice država dužna, iako bi želio ima izvršene radove, ima ispostavljene fakture, platio je državi porez na dodanu vrijednost ali ne može isplatiti plaću zato što mu država nije platila. Obrati se banci da bi mogao dobiti kredit, međutim ne može dobiti niti kredit zato što je država ili neka od državnih poduzeća su uzeli taj novac koji bi uzelo to privatno poduzeće da isplati plaću. Što se događa sada? Radnici ostaju bez svoje plaće, lokalna samouprava ostaje bez svojih poreza jer država mudra je naplatila PDV, država se ne odriče svog PDV-a, ona je rekla da se PDV plaća po ispostavljenoj fakturi. Ali porez na dohodak se naplaćuje prema isplaćenoj plaći, i kada se plaća ne isplati država onda ne kaže da će ona umjesto neisplaćene plaće platiti porez na dohodak u lokalnu samoupravu nego se mora čekati da ta plaća bude naplaćena. Mi danas dakle razgovaramo ovdje između 6 i 10%. I jedno i drugo je premalo ako s druge strane imamo situaciju da doista ljudi su pošteno odradili cijeli svoj radni mjesec a danas ne mogu zaslužiti, ne mogu dobiti isplaćenu plaću. Danas je doista pomalo i nemoralno od nas licitirati s time da li je to 6, da li je to 10% jer sve je premalo tako dugo dok mi nećemo biti u stanju kao zastupnici i parlament a Vlada kao izvršno tijelo ili najodgovornija za upravljanje ovom državom osigurati naplatu potraživanja u Republici Hrvatskoj. I po meni tako dugo dok premijer i ministri a prije svega ministar financija ne osigura da računi u Hrvatskoj budu plaćeni u roku od 60 dana ne bi trebao dobiti uopće plaću. E kada on osigura da novčani tijek u Hrvatskoj bude onakav kakav treba biti da bi poslodavci mogli funkcionirati, da bi se mogli plaćati porezi, da bi se mogli isplaćivati plaće, porezi i doprinosi, tek tada je ministar financija zaslužio plaću, tek tada je premijer zaslužio plaću. Premijer nije zaslužio plaću ako plaća državnoj upravi ovaj mjesec kasni više od deset dana. Kažu kasnile su plaće zastupnicima. Mi ćemo se nekako snaći, imamo velike plaće. Ali plaća ovaj mjesec deset dana kasnila je ljudima koji rade u kuhinji, vozačima, ljudima koji rate na porti ovdje, tajnicama, brojnim drugim ljudima koji rade ovdje u Saboru. Kasnila je plaća učiteljima, kasnila je plaća medicinskim sestrama i liječnicima, kasnila je plaća željezničarima. Svima njima je kasnila plaća deset dana. Prijepodne smo razgovarali o tome da treba odgoditi tu naplatu kredita zbog toga što je netko ostao bez posla. Da li je netko razmišljao u Ministarstvu financija ili u Vladi koliko će naši građani kojima je kasnila plaća korisnicima državnog proračuna platiti zateznu kamatu zato što nisu mogli platiti anuitet jer im je kasnila plaća deset dana. Tko je za to odgovoran? Da li je taj dobio plaću? Da li je zaslužio plaću? Da li je ministar financija i premijer su zaslužili plaću u trenutku kada nisu osigurali da se isplaćuje plaća redovno i na vrijeme. Oni nisu osigurali da se isplati plaća velikom broju korisnika državnog proračuna a ne radi se dakle, ponavljam, ne radi se samo o državnoj upravi, radi se o velikom broju ljudi koji primaju plaću iz državnog proračuna. Ti ljudi nisu mogli platiti kredit, ti ljudi nisu mogli platiti komunalije, ti ljudi nisu mogli kupiti nešto za sebe, za svoju obitelj, nisu mogli platiti dječji vrtić. Zar ne vidite koji je to ciklus nelikvidnosti pokrenut u Republici Hrvatskoj? Koji je to ciklus nelikvidnosti ako za svakog drugog ili svakog trećeg zaposlenog u Hrvatskoj kasni plaća deset dana? A ministar kaže da bi si on smanjio samo 10% plaću. Pa zašto on prima uopće plaću ako mu ono za što je a to je da osigura stabilne prihode državi i isplatu plaća ne osigura u Hrvatskoj. Prema tome, doista mislim da bi raspravu trebali okrenuti na priču o tome da li smo mi u stanju za bilo koju plaću osigurati ono što građani od nas očekuju a to je prije svega da država uredno i na vrijeme izvršava svoje obaveze. Jer, ukoliko država ne izvršava uredno i na vrijeme svoje obaveze tada će svi ostali kasniti sa svim svojim obavezama i tada nastaju ovi veliki problemi koje trenutno imamo u Hrvatskoj i u platnom prometu i u svakom drugom prometu a prije svega imamo problem kod građana. Ja sam uvjeren da trećina onih koji su danas otpušteni su otpušteni ili kojima nestaje radno mjesto su otpušteni i iz tog razloga što nisu poslodavci ili poslodavci njihovih poslodavaca imaju problem sa poslovanjem sa državom. A onda ministarstvo, odnosno predsjedništvo HDZ-a licitira i kaže ma nije dosta 6% što je predložio HDZ, evo mi ćemo 10% smanjiti nama plaću. Pa ćemo tak umjesto da primamo 21 primati 19 i 500. a danas od jutros do sada nekoliko desetaka u Hrvatskoj već ostalo bez posla. i ponovno se vraćamo na priču uopće isplate plaće u Hrvatskoj, da li je točno ili netočno da je ministar financija rekao da je dobra vijest u Hrvatskoj kada kažete da kasni plaća, a da je loša vijest kada kažete da plaća uopće neće biti. To nije daleko od istine. Jer već je danas u ovoj sabornici bilo rečeno koliko skupno je isplata plaća iz državnog proračuna. Za ovaj mjesec to vam je bilo izdavanje trezorskih zapisa po cijeni od 7,75% i uz diskont od 4%. Nešto je izdano na 6 mjeseci, nešto je izdano na ročnost od godinu dana što znači da ta plaća košta porezne obveznike negdje između 12 i 14%. A mi danas vodimo raspravu o tome da li treba otkazati kolektivni ugovor i da li treba smanjiti plaće korisnicima državnog proračuna za 6%. Pa i kada se smanji to, a činjenica da će Vlada ići na jednostrano otkazivanje kolektivnog ugovora i kada se smanji plaća za 6%, ponovno će biti problem ministru financija naći tih preostalih 94% plaće za isplatu korisnicima državnog proračuna. I na tih 94% će ministar financija plaćati više od 10% godišnje kamate da bi to isplatio. I umjesto da osiguramo normalno funkcioniranje novčanog toka u Hrvatskoj i ušparamo na kamatama koje plaćamo za pribavljanje novca za isplatu plaća, mi sada tražimo da ponovno štedimo na ljudima koji pošteno obavljaju svoj posao, a neće nam biti uopće bitno po kojoj cijeni ili bit će nam bitno ali budući da je kreditni rejting na domaće plasmane pao u kunama, dakle bit će to još skuplje i skuplje. Mi ćemo puno više dakle davati za te za kamate i za prinose po tim kreditima nego što i za trošak kredita nego što u stvari povećanje i je. I danas je skuplji novac za plaće ministra, premijera, predsjednika, saborskih zastupnika, korisnika državnog proračuna, nego što je i jedan od ovih prijedloga za smanjivanje plaće. I kada si smanjimo plaće, to će biti još uvijek skuplje za državni proračun i za građane Republike Hrvatske nego da novac za naše plaće isplaćujemo, da prikupljamo pa onda i plaće isplaćujemo iz tekućeg prihoda državnog proračuna. I umjesto da lomimo koplja i trošimo vrijeme oko toga da li je to 6 ili 10%, mi bismo trebali uprti sve svoje potencijale da vidimo kako, da stvorimo novu vrijednost kako da povećamo prihode državnog, gradskih, općinskih i županijskih proračuna i da ne budemo u situaciji da se ne moramo zaduživati. Jer nije problem, znate i kada dođete kod običnog građanina i kažete problem je sa 10 tisuća kuna, to je njemu ogromni problem. Kada kažete da je sa 100 tisuća kuna problem, to je već nešto strašno veliko. Kada mu kažete da je problem od 100 milijuna kuna, on to ne može niti percipirati. A danas je problem državnog proračuna 10,5, 11 milijardi. Mi dakle ne govorimo o nečemu što je uopće moguće sagledati, što je moguće u ovom trenutku ispercipirati. I mi danas raspravljamo o tome da li je 6 ili 10, umjesto da dosita upremo sve svoje potencijale i da konačno Hrvatski sabora raspravlja ono što je bitno, a to je dakle plan izlaska iz ove krize. Ali hrvatski Parlament je vjerojatno jedni Parlament u Europi koji o tome nije raspravljao. I koji je raspravljao jedino isključivo o prijedlozima oporbe kako izaći iz krize, jer Vlada još do dana današnjeg nije uputila niti jedan prijedlog u Hrvatski sabor o suvisli prijedlog, nijedan prijedlog, jer ovo o smanjenju plaće nije anatirecesijski zakon nego jedan čisto onako zakon, ne. nije uputila nijedan zakon, nijedan prijedlog kako da se iz ove krize izvučemo. Da ako ništa drugo građanima kažemo O.k. teško je, ali ako to, to i to napravimo, onda imamo šanse izvući se iz ove krize i onda garantiramo da će ne znam za 6 mjeseci, za godinu, za dvije godine nam biti puno bolje. Na žalost mi imamo samo raspravu o oporbenim zakonima, imamo samo raspravu o prijedlogu predsjedništva HDZ-a da li je 6% dovoljno smanjivanje plaća ili nije, da li je potrebno 10% smanjiti plaće. Ali ja mislim da prije svega Vlada i ministri ujutro pogledaju da li su uopće zaslužili plaću i u kojem trenutku i u kojem iznosu imaju pravo isplatiti uopće plaću. Naravno da će klub SDP-a podržati i spreman je razgovarati i usuglasiti iznos smanjivanja plaće, ali smo prije i iznad svega i više za to da vidimo kako izvući državu iz krize.
Zahvaljujem. I imamo dva ispravka netočnih navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo ispravo bih jedan navod uvaženog zastupnika Mršića koji kao i obično obmanjuje javnost i to je nekoliko puta i gotovo 5 minuta pričao da plaće su kasnile 10 dana u, pa kaže liječnicima i medicinskim sestrama. Pa ja moram reći da ako Zakon o plaćama do 15. se isplaćuju. Sve klinike u Hrvatskoj su dobile plaću 16. jer je 15. bila nedjelja, a županijske bolnice 17. ako je to vama 10 dana, onda zaista matematika nije dobra. Ako vi u vašem gradu vodite računa samo o plaćama, onda ste isplatili vjerojatno prvog. Oni koji se odgovorno ponašaju mogli ste vidjeti da u godini dana dug bolnica nije povećan ni jedne lipe, nego je smanjen za milijardu kuna. znači vodi se računa racionalno, ali se isplaćuju plaće na vrijeme. Ne možete reći da kasne 10 dana. To je ispravak netočnog navoda.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnoga navoda, uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Pa uvaženi kolega Mršić je prava istina da je kolektivni ugovor potpisan kada je bruto društveni proizvod rastao gotovo 6% i bilo je logično da i plaće u javnom sektoru državnih službenika i namještenika rastu 6% Kada se predviđa pad i čak minus 2% onda nema države na svijetu koja bi problematizirala rast plaća 6% a to je zapisano i u onom, dakle, u tom kolektivnom ugovoru kada i kada se mogu dizati plaće u javnom sektoru. Dakle, bilo bi jako dobro, da kažete kako vi to u vašem gradu Koprivnici dijelite solidarno kakve su plaće vas kao gradonačelnika i ovih, da vidimo koliko ste uskladili vaša primanja sa socijalnom osjetljivošću onih koji pune i vaš proračun.
Zahvaljujem. To sada više nije ispravak. Hvala lijepa, hvala lijepa. Imamo jednu obavijest a to je da sjednica Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj održati će se sutra 19. ožujka u 8,30 u dvorani Eugena Kvaternika, drugi kat, 233. soba. I jedna zamolba zastupnicama i zastupnicima. Nisam do sada opominjao oko toga da se ne držimo teme, odnosno dnevnog reda, pa bih vas molio da u svojim raspravama se držite teme koja je na dnevnom redu. Hvala lijepa na razumijevanju. A sada je na redu u ime Kluba zastupnika HDSSB-a uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajnici, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. U neku ruku ili u prvi mah, ova mi se rasprava čini poput one rasprave od neki dan kada smo raspravljali o smanjenju cestarine za motocikle i motore, tako je. SDP je predložio smanjenje tada od 50%, a HDZ da bude to 60% od dosadašnje cijene. I onda smo se također raspravljali slično na ovaj način a zapravo srž problema nije tih 6 ili 10% kako je rekao prethodni moj govornik prije mene, nego je sasvim nešto drugo. Tako isto i za ove motocikle, smanjenje od 50 ili 60%. E, ja sam osobno bio državni namještenik, radio sam u bolnici kao kirurg i onda sam postao državni dužnosnik, kao saborski zastupnik. Tamo smo pomalo izgubili možda zahvaljujući sami sebi, ali i djelovanjem nekih drugih, pa dosta i medija, kažu da su liječnici ili doktori sami krivi za pad ugleda, za gubitak dostojanstva, i svedeni smo na jednu tako da kažem skupinu, ovako pomalo nepoželjnu, pogotovo kada mediji na naslovnici napišu ubojice u bijelom ili slično. Slična medijska hajka i isti pad digniteta je i u ovom mom drugom poslu. Svjedoci smo medijske harange protiv Sabora i saborskih zastupnika počevši od visine plaća, pa onda i neznanja u smislu posjedovanja kartica. A onda onaj famozni parking i parkiranje kao da nitko nema slobodan parking od novinara pa na dalje pred Hrvatskom televizijom, pa od silnih ručkova itd., što sve nemaju kao saborski zastupnici. I eto dostojanstvo Sabora također je i saborskih zastupnika također je u jednome padu. Svjedoci smo i toga, odnosno svjedok sam i jednog i drugog, da i na jednom i drugom poslu kao državni namještenik i državni dužnosnik, na meni se primjenjuje … [[Govornik se ne razumije.]] svi specijalisti bez obzira na težinu posla i uvjete posla itd., uglavnom imaju plaću istu i ovdje kod nas u Saboru isto tako. Bez obzira na to je li netko bio u godinu i tri mjeseca koliko je Sabor konstituiran dva mjeseca tri puta ovdje, po pola sata ili bio svakodnevno ovdje, koliko je aktivan u ovome nitko ne mjeri. Koliko doprinosi saborskim raspravama i svemu ovome što čini rast saborskog zastupnika. Po kojim to mjerilima se određuje dakle, ta, zbog čega uravnilovka, ja ne znam. Tako isto je bilo i kada sam bio državni namještenik. Taj državni namještenik ili liječnik on je imao kao početnik plaću dva puta manju nego početnik sudac u općinskom sudu. Kolege znaju. Ovdje govorimo upravo o plaćama državnih dužnosnika. Nitko ne govori koliko dužnosnika ima na lokalnom nivou, kažu oko 10 tisuća kojih ne spominje. Ima dužnosnika … [[Govornik se ne razumije.]] koji imaju plaću veću nego li potpredsjednik i predsjednik Sabora. Hoće li samo štediti država ili će štediti lokalne, jesu li oni dio države? Jesu li oni dio države ove? Jesu li oni izolirani potpuno? Neosjetljivi? Ja to ne plediram zato što me dira posebno ovo smanjenje predviđeno, bilo 6, bilo 10%. Znamo mi da bi trebalo i više. I kada bi trebalo, i kada bih ja znao da će odricanje od cijele plaće popraviti situaciju u državi, odrekli bi se toga. Puno smo se toga odrekli i '91. godine i '92. kada je trebalo, prema tome nije ni ovo ništa posebno strašno. Ali htio bih znati, a imam nepovjerenje, moram to reći, imam i zbog velikog broja nevjerodostojnih izjava i radnji koje su poduzete od strane Vlade kamo će ići ta ušteda, u kojem smjeru, tko raspolaže sa tom uštedom. Hoćemo li pomoći promjeni, hoćemo li pomoći borbi protiv recesije i krize u državi ili će to opet otići nekakve kamione, ili Brodosplit ili ne znam ni ja kamo. Dakle, izražavam nepovjerenje raspolaganjem ušteđenog novca. Nemam vjere, radije bih osobno dao od tih 10% nekakvoj ustanovi ili bilo kome je to potrebno, specijalnoj školi. Nekakvom ustanovi za pomoć djeci sa poteškoćama u razvoju koji muku muče sa sredstvima. Spreman sam na to, spreman sam se odreći i više od 10% za takve svrhe. Zbog toga smatram da je ova rasprava i ovo nekakvo, nekakav virtualni konflikt između 6% i 10% zapravo irelevantan i da pogotovo kada ovdje u članku koji predlaže, dakle kojega predlaže Vlada samo da nađem, da će o tome odlučivati, dakle posebnom odlukom Vlade Republike Hrvatske propisat će se osnovica za obračun plaća. To znači da Vlada Republike Hrvatske zapravo određuje Saboru Republike Hrvatske u bilo kojem momentu da može raditi što god hoće. Hoće 10, kasnije 10, 20. Koliko god hoće posto smanjenja. Eto, govorio sam o dostojanstvu Hrvatskog sabora i saborskih zastupnika, a samim ovim prijedlogom sve je jasno rečeno. Dakle, u ovom stavku u kojem piše polazeći od toga da zakon itd. plaća državnih dužnosnika određuje se posebnom odlukom Vlade Republike Hrvatske. I vidite, kada je sklapan kolektivni ugovor, odnosno kada je potpisivan kolektivni ugovor prije nove godine, o tome kako će svi državni službenici, namještenici, dužnosnici imati povećanje plaće od 6% ja sam se jako čudio tome. Vrlo sam se čudio pogotovo sindikatima, jer gledajte 6% na plaću od 30000 kn je 1800 kuna. 6% na plaću od 5000 kn ili 4000, hajmo 4 je samo 240 kn. Dakle, razlika u materijalnim primanjima, u plaćama je zapravo raste. Raste u korist onih koji imaju veći koeficijent i sindikat je na to pristao i potpisao takav ugovor. Vlada je na to pristala i sada evo nas idemo što bi rekao u zürick, dakle raskidanje toga ugovora najvjerojatnije jednostrano od strane Vlade i 6% se briše. Pojela maca, nema više! Još jedanput naglašavam kako je potpisala ona uopće taj ugovor kažem ako se uzmu koeficijenti i taj iznos linearni iznos u postotku od 6%, pa onda kažem plaća od nekih 20000 kuna je povećanje 1200, a za 4000 kuna samo 240 kn čime smo povećali jaz i razliku u primanjima između dužnosnika i službenika. Kako to nikome nije tada palo na pamet ja ne znam, ali evo kad se analizira zaista je tome tako. U svakom slučaju HDSSB kao stranka koja je odgovorna i svojim biračima i Hrvatskom narodu i građanima će pristati u razgovoru i dogovoru, u raspravama na bilo koji prijedlog u svezi ovoga. Jer kažem, ovdje se radi samo o državnim dužnosnicima, a evo u pregovorima Vlade i sindikata je ostavljeno da se dogovore oko tih nesretnih 6% koji su dogovoreni prije nove godine. Još nešto sam htio reći, da netko je ovdje govorio o tome da, mislim Kajin, o tome da saborski zastupnici zaista ne smiju biti članovi upravnih vijeća, ili mogu biti ali bez nagrade i bez naknade. Dakle, njihova jedina djelatnost je rad u Saboru i ta plaća. Istina Bog, nije malena u odnosu, ili nije malena u iznosu u odnosu na ostale u državi Hrvatskoj. Ali moramo reći ovdje da mnogi državni dužnosnici pogotovo iz izvršne ili poglavito iz izvršne vlasti imaju nagrade ili naknade u nadzornim odborima, u upravnim vijećima i još na niz drugih mjesta tako da trebamo gledati i iz tog aspekta. Nadalje, govorimo o ustanovama iz, dakle u vlasništvu države, dakle Hrvatska elektro, gospodarstvo Hrvatske vode, Hrvatske šume, Hrvatska željeznica. Zar je zaista moguće da i dakle upravljački timovi u tim državnim ustanovama imaju bitno drugačije plaće. Dakle, bitno drugačije ne znam koeficijente ili što ili svi imaju menadžerske ugovore. I tko je to uopće dopustio od članova Vlade i od saborskih zastupnika, a radi se o desetinama tisuća kuna. Evo, nemam ništa protiv toga da, ne samo da ništa nego sam za, da učinimo po našem dogovoru. Dakle, smanjenje plaća državnim dužnosnicima bez obzira na iznos koji se ovdje dogovorimo i koji odredimo. Ali kažem, razmislimo malo da novci nisu samo kod državnih dužnosnika i plaće, negoli i na lokalnom nivou gradonačelnika, župana, načelnika itd. A vjerujem, morate mi vjerovati, a da ne govorim pojedinačno jer ima gradonačelnika koji imaju veće plaće od predsjednika Vlade. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime Vlade i predlagatelja zakona pod rednim brojem 9. državni tajnik uvaženi Antun Palarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa moram reagirati na iznesenu tvrdnju da saborski zastupnici nemaju nikakvih prihoda osim plaće, a da dužnosnici u izvršnoj plaći primaju razne naknade i u upravnim vijećima, nadzornim odborima to nije točno. Državni dužnosnici nemaju pravo na naknadu zbog članstva u nadzornim odborima i upravnim vijećima i nemaju nikakve naknade osim plaće. I u uvodu sam odmah rekao da nema, Vlada ne određuje plaću. Vlada je određivala osnovicu kao što je to radila od donošenja Zakona o državnim službenicima 2001. godine svake godine. Ukoliko nije kolektivnim ugovorom to bilo dogovoreno onda bi Vlada odredila osnovicu za plaću. Međutim, Vlada je u 2 navrata postigla kao rezultat socijalnog dijaloga zaključivanje dugogodišnjih kolektivnih ugovora i mi smo zaključili kolektivni ugovor koji je objavljen u "Narodnim novinama" br. 93/08, a primjenjuje se od 31. srpnja 2008., četverogodišnji kolektivni ugovor zaključili kojim se službenicima jamčio rast plaća. Dakle, govorimo o vremenu prije ekonomske krize kada je bruto društveni proizvod rastao po visokoj stopi, kad su državni prihodi rasli i mi smo vodeći računa o državnim službenicima i javnim službenicima, dakle svim korisnicima državnog proračuna jamčili rast plaća, a Vlada je prije kraja prošle godine reagirajući na situaciju u javnim financijama tražila promjenu kolektivnog ugovora i počela ponovni dijalog sa socijalnim partnerima. Sindikati tada nisu pristali, zbog toga je Vlada odlučila poštivati kolektivni ugovor i digla plaću 6% upravo zato da bi poštivala ono što je potpisala. Međutim, s obzirom da je ekonomska situacija kakva je, mi nastavljamo socijalni dijalog i očekujemo da će i državni i javni službenici biti odgovorni u preispitivanju odredbi kolektivnog ugovora zaključenih u drugim vremenima, u drugim okolnostima kad su se okolnosti promijenile. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine državni tajniče, niste uopće demantirali ono što sam ja rekao. Dakle, ja bih vas priupitao konkretno. A tko je to u Nadzornom odboru Croatia osiguranja? Saborski zastupnici ili članovi Vlade? Tko je u Nadzornom odboru Hrvatskog fonda za privatizaciju? Saborski zastupnici ili članovi Vlade? Dakle, o tome sam govorio. Nema saborskih zastupnika gospodine državni tajniče.
Nema naknadu ni saborski zastupnik, ni član Vlade. Ni jedan ni drugi. Zahvaljujem. I u ime predlagača kluba SDP-a, uvažena zastupnica Željka Antunović, potpredsjednica Doma. Izvolite,
Hvala lijepo. Evo, nakon okončanja ovog kruga rasprave u ime klubova, želim se zahvaliti na svim raspravama, ali isto tako i na iznesenim prijedlozima koji u određenom smislu znače proširenje ovog našeg prijedloga. I doista mogu u ime kluba, odnosno u ime predlagatelja reći da je gesta koju sam ja između ostalog nazvala gestom čuvanja kredibiliteta onih koji odlučuju na političkoj razini i njihove solidarizacije sa problemima ostalih društvenih skupina u Hrvatskoj s kojima se srećemo i mi oni, a odnosi se na gospodarsku krizu da se treba jednako tako odnositi i na razine lokalnih vlasti, na razini onih koji odlučuju o javnim sredstvima, a to čine na razini općina, gradova ili županija. To je apsolutno prijedlog koji je sukladan ideji i intenciji onoga što smo mi kao predlagači i htjeli postići. Dijeliti sudbinu, solidarizirati se sa usponima i padovima onih koji pune, kako državni, tako i lokalne, odnosno županijske proračune. Ono s čim se u ime predlagatelja, a odnosi se na prethodnu raspravu ne želim solidarizirati ili usuglasiti, to je miješanje ili pokušaj miješanja ili povlačenja određenih usporedbi sa pregovorima Vlade, sa sindikatima kao socijalnim partnerima, mi naprosto mislimo da su to dva potpuno odvojena područja. Jedno je područje odlučivanja o plaćama onih koji svoje plaće ostvaruju iz proračuna, a drugo je pregovaranje o također o plaćama onih koji se ostvaruju iz proračuna, ali koje svakako ne spadaju u dužnosnike, nego spadaju u područje pregovora socijalnih partnera. Mi mislimo da bi, ako već govorimo o socijalnom partnerstvu, da bi ti socijalni partneri trebali voditi računa o stanju gospodarstva i da se plaće i jednih i drugih po različitim kriterijima, ali na određeni način trebaju vezati uz kretanje gospodarstva i rast plaća u gospodarstvu. Što se tiče našeg stava i ostajemo pri onome da ono što vrijedi za službenike i namještenike, a to je nekakav automatizam i komparacija tog rasta plaća u gospodarstvu ne mora uvijek i isključivo vrijediti za dužnosničke plaće i mislimo da tu treba biti izuzetak. Jednako tako ne možemo podržati i složiti se sa tezom da Vlada odlučuje o svim dužnosničkim plaćama, pa tako i plaćama saborskih zastupnika, ali ne zbog toga što mislimo da trebamo biti tašti zastupnici ili da trebamo vježbati svoje nekakve ustavne pozicije i prava na Vladi Republike Hrvatske, nego zato što to naprosto nije dobar način. Mislimo da se u normalnim uvjetima i normalnim vremenima kad govorimo o standardnom zakonu te plaće trebaju vezati uz egzaktne kriterije, uz nikakve odluke niti Vlade i Sabora. To je naprosto iritantno, to izaziva nezadovoljstvo široke javnosti, potpuno nepotrebno nezadovoljstvo. Kriteriji moraju biti jasni i kad su u pitanju plaće dužnosnika i kad su u pitanju plaće službenika i namještenika, onih koji ih ostvaruju iz proračuna, ali svakako da mi kao dužnosnici na najvišoj razini ipak trebamo pokazati određenu sklonost i višu razinu solidarizacije sa stanjem u društvu.
Zahvaljujem. Prije prelaska na raspravu pojedinačnu, želim vas izvijestiti da je u 16, 23 sati isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu. Prvi u pojedinačnoj raspravi je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine, gospođo državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o plaćama dužnosnika, tema je uvijek interesantna i mediji su uvijek i javnost zainteresirani za temu zbog toga što dužnosnici u ovoj zemlji odlučuju o tome na koji način će Hrvatska živjeti i kakva će biti situacija u Hrvatskoj i najodgovorniji su za ono kako svaki dan hrvatski čovjek živi. I onda kada imate rezultate krajem protekle godine negativnog znači zadnjeg kvartala gospodarskog rasta, kada imate rezultate da smo po kupovnoj moći 30. od 41 zemlje koja je anketirana u Europi, kada 44% anketiranih kućanstava ima lošije financijsko stanje u odnosu na prijašnje i kada još čitav niz gospodarskih pokazatelja govori o tome da se u Hrvatskoj živi lošije nego što se živjelo godinu dana ranije, normalno da izaziva u najmanju ruku nelagodu kada krajem 1. mjeseca, početkom 2. mjeseca javnost shvati da uz povećanje plaća državnih službenika 6% su išle gore plaće i državnih dužnosnika kao da je to identično i kao da na kraju krajeva sindikat kada je pregovarao sa Vladom oko državnih službenika kao da je razmišljao i o državnim dužnosnicima. I naravno, te plaće su rasle u prosjeku državnim dužnosnicima tisuću kuna a onim ljudima koji rade u državnoj službi možda 200, 300 kuna. I normalno da to izaziva jednu nelagodu, jedan osjećaj nepravde koji normalno da te službenike muči. Ono šta bi ja rekao i dobro je da se ova rasprava i objedinila ali na kraju krajeva i Klub zastupnika SDP-a i SDP je uputio u proceduru zakon kojim bi se anulirala ta povišica iz 1. mjeseca ove godine a dobro je da je na osnovu tog zakona reagirala i Vlada Republike Hrvatske uvidjevši koja nepravda je učinjena. A zašto su i najčešće se spominju i zastupnici kao ti koji eto dobijaju visoke plaće a ne rade previše. Ja smatram da djelomično razlog tome vuče i pozicija ovog doma. Mi bi se morali gospodo zapitati kao zastupnici Hrvatskoga sabora da li je tome doprinijela situacija kada donosimo jedan zakon, primjerice Zakon o trgovini u 7. mjesecu a nakon toga mjesec dana kasnije tijekom godišnjih odmora uz gradele i crno vino sa jahte se taj zakon telefonski mijenja, donosi se uredba kojom se stavljaju van snage odredbe tog zakona i da li onda opravdano građani Republike Hrvatske se pitaju da li su naše plaće previsoke kada one zakone koje donosi ovaj dom u stanju su se promijeniti za mjesec dana telefonskom sjednicom Vlade. I normalno da iz pozicije u kojoj se danas ovaj Sabor nalazi građani izvlače paralele i govore da te plaće možda i nisu zaslužene. Po ovome šta iz nekoliko primjera koje sam naveo odnosno jedan primjer koji sam naveo a bilo ih je i više ja ću reći da nisu daleko od istine odnosno da ovaj Sabor bi trebao imati veće ovlasti i veću odgovornost a ne da se tako zakoni koji su doneseni u ovom domu mijenjaju uredbama Vlade na telefonskim sjednicama. Možda bi onda hrvatski građani mislili drugačije i možda bi onda taj rad bio drugačije tretiran. S druge strane, apsolutno ne doprinosi tome u korist i ono šta smo prezentirali ovdje na raspravi i na okruglom stolu koji je bio posvećen toj temi i kada se pokazuju podaci koji nisu takvi i doprinosi lošijem ajmo to tako reći osjećaju u javnosti što se tiče tih plaća kao da je i ovaj dom htio prikazati informacije koje nisu realne odnosno koje ne stoje i komparirajući se sa drugim zastupnicima u Europi. Ono što je netko malo prije spomenuo a postavlja se pitanje da li smo uopće i da li su državni dužnosnici koji planiraju proračun kada, ne znam netko je spominjao i ministra Šukera, tri mjeseca nakon što se radi prvotni proračun pa se radi rebalans, da li je to u biti kvalitetno odrađen posao i da li netko može postavljati pitanje da li je takva plaća zarađena. Ja smatram da je. Ipak ministar Šuker i svi dužnosnici koji su u Vladi Republike Hrvatske a i u parlamentu idu na izbore. I na kraju krajeva, građani ih imenuju na ta mjesta i oni po toj logici zaslužuju ta mjesta i te plaće koje odrađuju. S druge strane, ono što mislim da će se ovim zakonom možda i nepravedno napraviti a to je da postoji čitav niz dužnosnika koji će sada u ministarstvima imati manje plaće nego što imaju službenici kao ravnatelji uprava. Mislim da tu treba voditi računa jer ipak postoji razlika u plaći po razini odgovornosti između državnih službenika i ravnatelja uprava. I na kraju ću reći ono o čemu se vrlo malo govori ili govori se jednom godišnjem kada državne tvrtke podnose izvještaje a to je plaće u javnoj službi odnosno ne u javnoj službi nego u trgovačkim društvima u vlasništvu države gdje se ostvaruju plaće i bonusi, netko je o tome govorio isto malo prije koji su ponekad i u milijunskim iznosima a ti ljudi su u te državne tvrtke isto došli ne putem javnih natječaja nego političkom voljom većine i najčešće je njihov rad vrlo teško mjerljiv jer kako izmjeriti rad jednog direktora državne tvrtke koja iz godine u godinu gubi udio na tržištu osiguranja a on ima veliku plaću i velike bonuse i ništa se ne mijenja iz godine u godinu. Ili, kako valorizirati one tvrtke koje su u minusu, u gubitku a njihovi direktori ostvaruju dvostruko veće plaće nego što to ostvaruje recimo predsjednik Republike Hrvatske. Mislim da bi se tu isto država trebala pozabaviti i realnije odrediti prema tim plaćama ili staviti ta mjesta na tržište odnosno da se putem javnih natječaja javljaju zbilja profesionalci, da ih se onda adekvatno plati. Ono što ću evo zaključno reći, apsolutno je potrebno da državni dužnosnici pokažu da ova godina koja će biti teška za hrvatske građane i kada govorimo o 30 tisuća ljudi koji su izgubili svoja radna mjesta u prva dva mjeseca ove godine normalno da se mora pokazati da državni dužnosnici imaju određeni dio solidarnosti odnosno da u toj godini njima ne smije rasti plaća i da moraju imati ajmo to tako reći i osjećaj odgovornosti ukoliko u zemlji ne idu stvari onako kako bi trebale ići. Ja se slažem da, sad pitanje da li je to 6 ili 10% nije ključno ali doza odgovornosti i doza solidarnosti u ovoj kriznoj godini mora postojati i zato podržavam da se ide u tom smjeru. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa kolega Maras vi ste rekli da ispada kao da su sindikati pregovarali za ovih 6% o povećanju plaća saborskih zastupnika, državnih dužnosnika. Oni nisu. Ali znate plaće se obračunavaju obzirom da se osnovica za obračun plaće time povećala, i automatski time su se povećale plaće i državnih dužnosnika i saborskih zastupnika. Znači, nisu sindikati o tome, oni su raspravljali o onome što je vezano uz njihov kolektivni ugovor. Ali inače mislim da bi bilo dobro da se napravi jedna analiza plaća i po jedinicama lokalne samouprave, pa i po poduzećima koje su u vlasništvu tih jedinica lokalne samouprave, pa čak i državnih poduzeća, pa onda da cjelovito govorimo o problemu plaća u Hrvatskoj. ovo je samo po meni sada jedna populistička mjera. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ingrid Antičevi Marinović. Nema je gubi pravo na raspravu. I na redu je uvaženi zastupnika Boris Matković. Izvolite.
Pa predsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Pa evo držim kao i ostali sugovornici prije mene, da svi zapravo mi koji se nalazimo ovdje, a i ostali dužnosnici imamo jedan jedinstveni cilj, a to je iznalaženje izlaza iz krize koju zasigurno nitko od nas ne može nijekati i ne vidjeti je oko nas. Međutim, svakako na početku želim kazati da ću podržati je li ovaj prijedlog Vladin da ide po hitnom postupku iz jednog razloga, jer držim da će sporazum Vlade i sindikata također biti na zadovoljstvo na obje strane, ali time ćemo zasigurno što prije pokušati razriješiti krizu. Međutim, ne mogu se složiti s onima koji kažu da Vlada nije odgovorna. Tvrdim da je Vlada odgovorna za vođenje politike, Vlada je izvršila analizu jednog sveukupnog stanja i zasigurno je da je i ovaj prijedlog mjera znači koja ide u pravcu u kojem se svi zapravo slažemo i kojeg trebamo podržati. Ono što je bitno svakako jeste da je Vlada pokrenula pregovaranje sa sindikatima i isključivo iz jednog razloga, a to je kako bi plaće ostale na istoj razini kao što su bile i 2008. godine. Prethodna konstatacija o tome je li kako je došlo do ovog povećanja od 6%, jasno da je Vlada morala ispoštovati prethodno potpisane dakle ugovore. Jasno da je morala tim iz poštovanjem jasno, sagledavajući sada sveukupnu situaciju i analizu dakle pokrenuti i mjere kojima će se neke stvari morati promijeniti u odnosu na vrijeme kada je potpisivan taj ugovor o 6%. Zašto to tvrdim? Pa svima je nama jasno i poznato kriza je svjetskih razmjera, mi je ne možemo zaustaviti na našim granicama, ona je tu i posebice je prisutna kada je u pitanju izvoz i kod izvoznika. To također dovodi do onoga što je nama također svima poznato, a to je da je tim problemom nastao problem nestajanje jednog dijela radnih mjesta, a nestajanjem jednog dijela tih radnih mjesta pojavljuje se ona kategorija radnih ljudi koja se zapravo bori za zadržavanje svojih radnih mjesta. Sukladno tome, dužnosnici, te državni službenici i namještenici trebali bi podijeliti sudbinu svih. Dakle, mislim da je to ono što ćemo svi zasigurno podržati, a posebice onih koji se ovog trenutka bore za zadržavanje svojih radnih mjesta. Ono što također želim kazati, jeste da je Vlada pokrenula mjere štednje na svim razinama. Međutim, jasno je da to nije dovoljno i to treba u svakom slučaju dakle poticati i dalje i to ćemo zasigurno podržati i u ovom Viskom domu. E sada, ova razlika između prijedloga SDP-a od 6% i prijedloga Vlade da li je li podjela osnovice dužnosnika na jednoj strani, odnosno namještenika i službenika na drugoj strani je ono što ćemo sačekati, ali u svakom slučaju što prije budemo imali pred sobom jasno je da ćemo to prije riješiti problem. Podržavam i prijedlog ovdje koji se već jednim dijelom mogao načuti, a to je ne samo dužnosnici trebaju podijeliti sudbinu svih ljudi nego dužnosnici u vrhu države, nego i svi koji se nalaze na razni jedinica lokalne samouprave i gradonačelnici, i načelnici, i župani i sve službe trebaju podijeliti sudbinu svih. A to je ono što možemo kazati kao jedan vid solidarnosti, ili nazovimo ga izjednačavanje svih nas. Svakako oni koji prate mogu vidjeti da već sada ima jedinica lokalne samouprave koje idu u tom pravcu koje rebalansima svojih proračuna podržavaju mjere koje je Vlada kao odgovorna jasno za vođenje politike isto tako prenijela na jedinice lokalne samouprave i mislim da u tom pravcu lokalne samouprave i idu. Zahvaljujem na pozornosti.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ja sam pola sata bio odsutan jer sam prisustvovao sjednici Nacionalnog odbora, nadam se da neću ponoviti nešto što je već rečeno, ali ja bih odmah prešao na obadva prijedloga zakona i bio vrlo konkretan. Manje bih govorio o solidarnosti a više o čvrstim elementima temeljem kojih bi trebali donositi ovakve odluke. Naime, kolegama iz SDP-a najprije slažem se s vama da, nemam ništa protiv da se odvoje jasno osnovice za službenike i namještenike u odnosu na državne dužnosnike, ali se ne slažem s vašim prijedlogom u dva elementa. Prije svega nedostatak je kada se zakonom regulira osnovica državnih dužnosnika, taj da ćemo svake godine morati jasno taj zakon mijenjati i da ćemo se u Saboru baviti samim sobom, a ne velikim problemima koje tište ovo društvo i naše građane, prema tome to je jedan nedostatak. Drugi nedostatak koji vidim u vašem prijedlogu je taj da predlažete da osnovica bude u ovoj godini ista kao i u prošloj godini. Ako ove godine imamo gospodarski rast koji je negativan, onda se ne slažem da mi možemo ostati na osnovici od prošle godine. Dakle, to je po meni nešto što ne bih mogao prihvatiti i iz tog razloga se ne slažem sa tim prijedlogom. Od strane HDZ-a čujemo da nakon porasta od 6% predlaže se da idemo dolje čujem 10%. Kolege iz HSS-a su iako nemam ovdje njihov prijedlog na stolu, ali oni su rekli bili nakon porasta od 6% idemo dolje za 15% dakle različite opcije. Ono što mene smeta u tim opcijama je sljedeće kolegice i kolege. Nitko od nas ne govori o faktorima, o jasnim elementima, o principima temeljem kojih bi trebali doći do ove osnovice. Ja nisam nažalost, jer sam bio odsutan iz Hrvatske prisustvovao okruglom stolu koji ste imali prije tjedan dana, 10 dana, kada se razgovaralo o plaćama saborskih zastupnika i kada su te plaće pomalo nezgrapno, nezgodno i neadekvatno komparirane sa plaćama u susjednim državama. Pri tome vidjeli smo kako je završila ta priča a razlog je taj što se nismo opet držali nekih ključnih načina argumentiranja naših želja, htjenja i prijedloga. Gledajte, ako je bruto društveni proizvod u jednoj Danskoj 7 puta veći nego u Hrvatskoj, napamet sada govorim a njihove plaće 4 puta su veće od naših, onda nešto nije u redu. Dozvolite nije u redu. Prema tome, to je jedan parametar. Dakle, bruto društveni proizvod po glavi stanovnika, njihove plaće parlamentaraca, naše plaće. Druga mogućnost, možemo ih vezati uz uspješnost, našu uspješnost u rješavanju vanjskotrgovinske bilance. Ako je nama izvoz veći od uvoza idemo gore sa plaćom, ako nam je uvoz veći od izvoza idemo dole sa plaćom. Parametar dva. Možemo vezati naše plaće uz smanjivanje broja nezaposlenih. Treća mogućnost. Četvrta mogućnost. Možemo vezati naše plaće uz uspješnost borbe protiv korupcije i kriminala. Četvrta mogućnost. Možemo ih vezati uz povećanje naše konkurentnosti. U ovom trenutku smo 78 ili 80.-ti, da li smo i plaćama na 80.-tom mjestu? Nismo. Na 20.-tom, 25.-tom mjestu smo na ovoj našoj maloj planeti. Dakle, to je još jedna mogućnost. Možemo i kombinirati brojne prijedloge koje imamo. Evo, ja sam samo iznio 5, 6. Bojim se da kada bi mi kombinirali sve ove prijedloge da bi se možda dogodilo da bi mi morali platiti poreznim obveznicima da sjedimo u ovim klupama a ne dobijemo plaću. Budimo realni. Prema tome, meni smeta da nikada ne govorimo o tome da li mi zaslužujemo plaće koje dobivamo. To je važno reći. Da li mi stvarno zaslužujemo te plaće. Uvijek smo nesustavni, evo ovo su proturecesijske mjere tvrdimo. Pa kolegice i kolege, ja ću vam reći, ovakvim mjerama i ovakvim načinom rada prošli tjedan i ovaj tjedan što će nam se dogoditi? Za godinu, dvije ili tri, oni koji su danas u recesiji će se izvući iz recesije a mi ćemo ovakvim načinom rada, ovakvim mjerama, znate gdje biti? Biti ćemo u jednoj imenici koja u lokativu množine ima 7 slova. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prvo što želim reći da ovaj prijedlog zakona niti jedan ni drugi, a SDP je to jasno rekao nije antikrizna mjera. Jer ušteda ili novčani efekat primjene jednog ili drugog prijedloga zakona nije u tom iznosu da bi ga mogli nazvati zakonom iz paketa antirecesijskog prijedloga. Jedan i drugi zakon je zapravo poruka, odnosno politički stav, da li državni dužnosnici u državi u vrijeme ekonomske krize moraju ili ne snositi dio posljedica krize u kojoj se država našla imaju ili nemaju moralnog prava da njihove plaće rastu u trenucima kada u gospodarstvu postoji neizvjesnost a očito prema izjavama Šukera ne više samo u gospodarstvu nego u javnom sektoru, da li će se plaće moći uopće isplaćivati. To je pitanje da li čovjek, pojedinac, u ovoj temi ima ili nema politički stav. Isto kao što je pitanje političkog stava, a mora to podsjetiti kada su u pitanju državni službenici, gospodin tajnik Palarić bi se toga trebao sjetiti, 2006. godine su tada oni pregovarali, trebali ostvariti pravo na povećanje plaća od 18%. Ali kao svjesni pregovarači znali su da država u jednoj godini to ne može podnijeti i potpisali su sporazum da se to rješava ili isplaćuje u nekoliko sljedećih godina, konkretno za 2009. bio je ugovoreni rast plaća od 6%. Da su oni tada inzistirali i ostvarili pravo na povećanje osnovice od 18% ovog sporazuma ne bi ni bilo nego bi se o visini osnovice za ovu godinu vodili pregovori od nulte pozicije i to je jedina i prava istina koju treba uvijek ponavljati u kontekstu toga da javnosti ne šaljemo krivu poruku. Isto tako je pitanje političkog stava da plaće državnih dužnosnika i one pojedinačne isplaćene plaće ne mogu i ne smiju biti tajni podatak što nažalost u Hrvatskoj je a što je najbolje ilustrirao jedan novinar kada je od Slovenskog parlamenta u roku od 10 minuta dobio podatke plaća prošlog mjeseca za sve dužnosnike u parlamentu te države. U euru ispisano koliko je tko primio. Ono što mene interesira a u obrazloženju zakona Vlada nije napisala pa pitam možda gospodin Palarić zna koliko Hrvatska u ovom trenutku ima državnih dužnosnika? Dakle, koliko osoba danas po ovom zakonu ima status državnih dužnosnika. Očekivao sam od Vlade da u obrazloženju svoga prijedloga taj podatak iznese. Tog podatka nigdje nema pa pitam, dakle, da li Sabor može dobiti podatak sa današnjim danom koliko Hrvatska ima državnih dužnosnika. Nadalje, prijedlogom zakona Vlada je demantirala 26 puta ponovljenu izjavu potpredsjednice Vlade gospođe Kosor da se plaće ili način utvrđivanja plaća državnih dužnosnika ne može odvojiti od osnovice za državne službenike jer se radi u paketu. Što naravno nikada nije bila istina jer se radi o dva potpuno različita zakona, dva potpuno različita pristupa i Vlada je, da je bila svjesna ekonomske situacije sve do zasjedanje prvog dana sjednice Sabora u siječnju mogla uredbom utvrditi da za državne dužnosnike od 1.1.2009. osnovnica ostaje na nivou prošle godine. Ako slučajno Vlada nije željela koristiti svoje Ustavno pravo i uredbom to regulirati mogla je predložiti zakon kojega bi razmotrili prvog dana početka sjednice u siječnju mjesecu, usvojili ga tada i on bi se primjenjivao već za siječanj mjesec. Ali ovo što je sada Vlada napravila, dakle demantirala je izjavu svoje potpredsjednice i utvrdila da postoji formalno pravni način da se osnovica plaće državnih dužnosnika odvoje od državnih službenika. Oni koji ne znaju podsjetit ću ih da je '98. godine sustav plaća bio uređen tako da je Sabor posebnom odlukom utvrđivao visinu plaće predsjednika Republike, a da su svi ostali dužnosnici imali propisani postotak od predsjedničke plaće. Krajem te '98. sustav se malo mijenja, pa je tada Sabor donašao odluku u visini plaće predsjednika države, predsjednika Sabora i predsjednika Vlade, a za ostale državne dužnosnike ostao je određeni postotak od plaće predsjednika države. 2000. godine po prvi put se uvodi model osnovica puta koeficijenat, s time da je tada osnovica bila prosječna mjesečna isplaćena plaća u Republici Hrvatskoj. 2002. godine osnovica je utvrđena ona koja se utvrđuje i za državne službenike i namještenike i to na zahtjev sindikata. Naime, tada su sindikati te 2002. zagovarali pristup da osnovica koja vrijedi za njih mora biti i osnovica za državne dužnosnike kako bi kretanje te osnovice pratili i jedni i drugi i ne bi bilo privilegiranog položaja. Da je moguće bilo intervenirati ranije … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] 59 2001., 114. 2001., a to su sve uredbe ili izmjene zakona kada je za vrijeme te Vlade u tri navrata osnovica za dužnosničke plaće smanjivana ili ostavljana na nivou ranije prošle godine upravo iz sličnih razloga kao što se to desilo sada. Dakle, tri puta do sada ne tako davno je Vlada reagirala prije proračunske godine, jedanput uredbom, a dvaput zakonom osnovicu za državne dužnosnike jedanput smanjila za 7%, a dvaput upotrijebila izraz ostaje na nivou prošle godine. Već viđeno, znano, primjenjivano, da bi se dva i pol mjeseca u Hrvatskoj govorili da to nije moguće. Ako je točan podatak koji je iznijet u ovoj sabornici danas, a državni tajnik Marić iz financija nije reagirao da se država mjesečno zadužuje za masu isplaćene plaće uz trošak otprilike 10%. Ako je dakle taj podatak točan onda i smanjenje osnovice od 10% u ukupnom efektu će iznositi nula. Dakle neće biti smanjenje mase novaca, jer je trošak zaduženje otprilike koliko iznosi i najavljeno smanjenje, jer mi u ovom trenutku ne znamo kako će Vlada odluku donijeti. I završavam slijedećim. Kako to da Vlada još nije našla rješenje kako riješiti problem plaća menadžera u javnim, državnim poduzećima? Kako to da Vlada nije našla rješenje formalno pravnog za njihove ugovore i bonuse? A posebice kako to, pitam vas sve kolegice i kolege, da recimo hrvatska elektroprivreda 100% vlasništvo je države ostvaruje gubitke koji iz mjeseca u mjesec rastu u najvećem potrebu štednje i nadalje sponzorira sportske klubove? Kakva je to borba protiv krize gdje Vlada dozvoljava da državna tvrtka koja je zaglibila u gadne gubitke sponzorira sportske klubove, a mi ovdje danas raspravljamo o tome da trebamo štedjeti svaku kunu? Kako to da se nitko nije sjetio da Vlada ima ovlasti, ali i obavezu da intervenira i kaže gospodine Mravak ne može više financirati sportske klubove. Ne smiješ više imati ugovor o bonusu ili u slučaju smjene 100 tisuća kuna otpremnine. Vidite kad se i takvi potezi povuku onda je to pitanje vjerodostojnosti, kao što je pitanje vjerodostojnosti da Hrvatski sabor ili bilo koje ime Hrvatskog sabora javno ne iznosi netočne podatke. Hvala.
Zahvaljujem. Vrijeme. I imamo uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se nadam da se ponovno neće morati sastavljati Odbor za ravnopravnost spolova ili neki drugi odbor. Za ovo teško stanje u društvu mislim da moramo svi biti svjesni, nije kriv ni George Bush, ni Vladimir Putin, ni Angela Merkel, a ni Sarkozy kojeg je predsjednik Vlade čekao gotovo tri dana dok vjerovatno ovaj nije popio kavu sa svojom gospođom, ne bi li mu dao podršku. Za stanje u zemlji kriva je isključivo ova neodgovorna Vlada i to ja bih se usudio reći Vlada Ive Sanadera, ne HDZ-a, jer vrlo malo on i pita i saborske zastupnike HDZ-a, a i samo predsjedništvo HDZ-a kakve će i zakone donositi, i kakve.
Uvaženi zastupniče, molim vas. Zamolio sam da se držimo teme. Držite se teme koja je pred vama, jer da ne bumo stvarali probleme.
Tema su dužnosničke plaće. Da bi pričao o dužnosničkim plaćam moram stvoriti jedan uvod u kakvom je stanju ova država koju vodi Ivo Sanader. Mislim da, gospodine potpredsjedniče, morate to imati u vidu. Ako vam nije jasno ja vam to pokušavam objasniti.
Ne. Ne trebate objašnjavati, nego se samo držite teme.
Držim se ja teme, a ja bih vas molio da me ne prekidate. Imate Poslovnik pa si možete i sami ga pročitati. Dugo vremena ta ista Vlada je uvjeravala hrvatsku javnost kako Hrvatska nije u krizi, kako će nas ta svjetska kriza mimoići, zaobići, kako nismo ni dotaknuti tom krizu od predsjednika Vlade pa do ministra financija koji na žalost svakih mjesec dana ne samo za ove dužnosničke plaće, nego i za plaće svih službenika i namještenika mora obijati bankarske pragove i to banaka koje nisu više u vlasništvu Hrvatske države, nego u vlasništvu stranaca. Doduše imamo dvije hrvatske banke, ali Vlada ne posluje, niti država niti ministarstva ne posluju preko tih hrvatskih banaka. S druge strane, bili smo uvjeravani da će ovaj proračun kao brod koji plovi opstati na toj pučini, da se neće mijenjati. Kad evo vrlo brzo valjda nakon razgovora sa svjetskim stručnjacima su konačno evo i premijer, odnosno predsjednik Vlade i ministar financija uvidjeli ne želeći narušiti uobičajenu normu ponašanja u Saboru, reći da nismo u onoj stvari nego da smo u banani kao što je to rekao i predsjednik Vlade. Na kraju se svelo doista da eto i Vlada priznala da je čitava Hrvatska, na žalost meni bi bilo drago da je Vlada u krizi ali ne i Hrvatski narod, ali da je čitava Hrvatska, čitavo gospodarstvo u jednoj dubokoj krizi. Međutim, čitavo to vrijeme ta ista Vlada nije našla vremena očitovati se o prijedlozima SDP-a koji su bili i na prošloj sjednici Sabora očigledno i na taj način priznajući da su to dobri prijedlozi. Evo i danas na ovaj način davajući svoj prijedlog koji je gotovo identičan SDP-ovom. Sama podkrijepa svega ovoga što sam rekao je svakako i 16.1.2009. godine. Na žalost ovdje nema uvažene potpredsjednice Vlade, ne želim je uvrijediti kao ženu, ali ona je doista tog 16.1. a i poslije na onom aktualnom satu, uostalom kao i čitava Vlada kao i danas pokazala da su doista demagozi i licemjeri. Kazala je između ostalog da, tko bi o čemu pričao nego SDP o socijalnoj osjetljivosti kada je komentirala tadašnji i poziv predsjednika SDP-a ali i čitavog SDP-a da se iz rasta službeničkih plaća izuzmu plaće dužnosnika u Vladi, Saboru i Uredu Predsjednika Republike Hrvatske. Dakle, to je bilo 16.1. Danas je 18.3. Čak je i potpredsjednici Vlade koja je tada izjavljivala da će se srušiti čitav sustav i da je nemoguće odvojiti plaće dužnosnika od plaća namještenika, pa čak i to rekla je eto u tom svom znamenitom obraćanju javnosti, da se i ta ista Vlada konzultirala sa stručnjacima o mogućnosti zamrzavanja ministarskih plaća. Ali joj je rečeno da kako se taj zakon ne smije primjenjivati selektivno. To ja ne znam, vjerojatno je Vlada sada izmislila druge stručnjake koji su joj evo ovih par dana, odnosno par mjeseci kada su konačno uvidjeli da je ne samo Hrvatska nego i ta sama Vlada došla doista do onog ruba provalije i da bez obzira što na putokazu i sloganu piše “Idemo dalje“ da jednostavno više ne mogu naprijed, jer naprijed se više ne može takvim načinom, kada su konačno uvidjeli da sve ono što smo govorili prije dva ili tri mjeseca što će se desiti u Hrvatskoj i da to nisu bili nikakvi pesimistični, katastrofični prikazi Hrvatske, da se to doista i dešava. Na žalost ta Vlada do dan danas nema nikakve i nikakvi antirecesijski program, obzirom da sva ova najavljivanja o štednji u različitim ministarstvima neće biti dovoljno jer postoji podatak da već sada u ova tri mjeseca u državnom proračunu u odnosu na prošlu godinu nedostaje gotovo 10 milijardi kuna. I ukoliko se takav trend nastavi bit će potrebno smanjiti proračun ne za milijardu i pol ili sedam, osam milijardi nego za gotovo 40 milijardi kuna. Za ovakvo vođenje politike u gospodarst5vu kada se vodi neka tvrtka ili trgovačko društvo, kada se to društvo dovede u ogromna dugovanja, u nova zaduženja, a na kraju stečaj odgovorna je uprava, odnosno direktori. I ta uprava i taj direktor mora i prije vremena otići. Takav će slučaj biti i sa našom Vladom i da ima imalo, imaju političke mudrosti i pameti već danas s obzirom da nisu ništa učinili a to im je potvrdila i Hrvatska udruga poslodavaca i Hrvatska gospodarska komora, uostalom i većina građana doista moraju podnijeti ostavke. Jer u ovakvom vremenu Hrvatsku vodit i optuživati za to samo svjetsku ekonomsku krizu potpuno nije dobro niti politički, a niti ljudski. Inače podržavam ovo smanjenje plaća. Smatram da je ono trebalo doći daleko ranije, ali eto netko je bio demagog i licemjer, a netko je danas pokazao tko je u stvari demagog i licemjer.
Zahvaljujem. Ha bumo vidli za par dana! Uvaženi zastupnik Petar Mlinarić, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja ću ispraviti samo jedan od niza netočnih navoda. Da Ivo Sanader sam vodi Vladu nije točno da nikoga ne pita. Ivo Sanader radi timski, radi sa, vodi Vladu sa cijelim članovima Vlade, a vi da ste uzeli gospodine zastupniče recept od Ive Sanadera i danas bi bili gradonačelnik Đakova. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani kolega uz niz netočnih navoda rekao je i sljedeće: “Za ovu recesiju nije kriva Vlada Amerike, Francuske i nabrajao je desetak zemalja kriva je“ citiram “samo Vlada Republike Hrvatske.“ To naprosto nije točno. Kolega očito ne prati zbivanja na svjetskoj gospodarskoj sceni. Ekonomska kriza je krenula iz Amerike, preselila se u Europu i zahvatila je duboko zemlje, na svu sreću još ne Republiku Hrvatsku u toj mjeri kao susjedne zemlje. Drugo što je netočno rekao je Vlada je cijelo vrijeme govorila da nema recesije. Točno da je nema. Po ekonomskim definicijama zna se što je recesija, šta je depresija. Ovo još po definiciji nije recesija. Ali ako će biti mi smo ipak donijeli antirecesijske mjere. I treće kaže, Vlada Republike Hrvatske nema nikakav antirecesijski program a zbog čega je onda dublja kriza i u svim susjednim zemljama od Mađarske. Zbog čega je devalvacija češke krune 20%, zašto je u Mađarskoj smanjena plaća državnim službenicima 30%, ako ova Vlada nije donijela antirecesijske mjere? Rezultati su tih mjera očito vidljivi?
Zahvaljujem. Žele li predstavnici predlagatelja uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade da. Uvaženi Antun Palarić, državni tajnik Središnjeg državnog ureda za upravu.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, nije ovo hrvatska kriza, niti je ovo samo ekonomska kriza, ovo je počelo kao energetska kriza, platiti smo cijene goriva, Hrvatska je to prebrodila. Ovo je počelo, onda se nastavilo kao financijska kriza, bankrotirale su banke, bankrotirali su po svijetu osiguravajuća društva, padaju valute, Hrvatska je sve to izdržala. Niti je kuna otklizala, niti su kamate rasle, niti je propala bilo koja banka ili financijska ustanova. Pojavio se veliki problem u realnom sektoru, Hrvatska to izdržava, nosi se sa time, ali povlači mjere i poteze, nije to slučajno. I mi nećemo širiti paniku, hrvatski građani povjerovali su jamstvu Vlade i države u pogledu štednih uloga, ostavili su štedne uloge u bankama i nije nastala panika i hrvatski građani, hrvatski državljani će i dalje vjerovati Vladi da vodi ozbiljnu ekonomsku politiku i da će ovim prijedlogom zakona daje primjer kako će državni dužnosnici biti ti prvi na kojima će se štediti, na čijim, čije će se plaće najviše smanjiti. Međutim, raspravu bih sumirao sa jednim zaključkom koji bi možda odudarao od tona rasprave ali to je, možemo zaključiti da smo se svi složili da treba smanjiti plaće i da državni dužnosnici trebaju biti primjer u smanjenju plaće i na taj način da pridonesu financijskoj stabilnosti države. I zbog toga, evo zahvaljujem svima koji su podržali tu osnovnu misao vodilju, da državni dužnosnici u svojim plaćam se razdvoje od plaća državnih službenika s kojima Vlada nastavlja socijalni dijalog. Hvala.
Zahvaljujem. I imamo dva ispravka navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Ispravljam netočan navod štovanog državnog tajnika gospodina Palarića da kamate nisu rasle. Notorna je činjenica da su mnoge banke svoje komitente prije koji tjedan iznenadile sa okružnicama u kojima su im povećane kamate na kredite od 1 pa i više posto zavisno o situaciji i vrsti kredita. Banke zaista imaju još uvijek el dorado u Republici Hrvatskoj i nažalost iskorištavaju ovu situaciju da još više profita poberu kako od hrvatskih građana, nažalost tako i od državnih poduzeća i same Vlade. Hvala.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa mogao bih ispraviti gotovo čitav ovaj govor jer ovo je ipak riječ je državnog tajnika, znači dociranje saborskim zastupnicima i prije svega političko mišljenje. Međutim, želim ga ispraviti samo u jednom, da ovo nije namjera Vlade, smanjenje ovih dužnosničkih plaća, nego je to upravo bio prijedlog SDP-a koji se pojavio u prvom mjesecu za koga je tada Vlada rekla da je taj prijedlog demagoški i licemjeran i da će srušiti cjelokupni sustav. To je rekla potpredsjednica Vlade u ime Vlade Ive Sanadera.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti za ove dvije točke.
Prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini, prvo čitanje, Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlozima saborskih radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Ne prihvaća se prijedlog zakona o utvrđivanju osnovice za izračun plaća državnih dužnosnika u 2009. godini.". Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da ovaj zaključak prihvaćen većinom glasova 74 glasa za i 26 protiv.
I prelazimo na 3. točku dnevnog reda. - Prijedlog zakona o Izmjeni zakona o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, prvo čitanje, P.Z. br. 255 Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a; Predlagatelj ovog akta Klub zastupnika, na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na 1. čitanje članak 144 do 150. Materijale ste primili u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Nastavljajući govoriti o paketu antirecesijskih mjera onda je ova mjera u zaštiti gospodarstva. Pored niza onih poreznih mjera koje već nisu prošle ovu saborsku raspravu ovaj i sljedeći zakon je okrenut prije svega potpori gospodarstva u ovom prvom dijelu bitka za očuvanje likvidnosti u bankarskom poslovanju, onaj drugi o poticajnim mjerama vezano za financiranje izvoza, za financiranje određenih projekata hrvatskih gospodarstvenika. Naravno pored ovog dijela je bitno istaknuti i ja bih rekao kao jedna od mjera izvješća vezano za zaštitu tržišnih natjecanja i tržišnih uvjeta poslovanja jer su i ta izvješća vrlo bitna za nas u Hrvatskom saboru da bi na neki način očuvali odnos među gospodarstvenicima. I naravno tu je vrlo važno reći da pored tih direktnih mjera da se odnose na gospodarstvo i na stanovništvo imamo one opće mjere za ograničenje javnog sektora gdje je u mjerama SDP-a i predložen proračun kao rezultat sumiranja svih ovih prijedloga ali i mjera uštede u potrošnji s obzirom na neophodnost sredstava za poticaje gospodarstva. Evo toliko, čisto radi uvida da je konzistentan paket ovih mjera koje je SDP predložio s obzirom i na primjedbe koje smo dobili od hrvatske Vlade kod očitovanja na ovaj naš zakon. Sad dvije riječi o ocjeni likvidnosti u Republici Hrvatskoj. Evidentno je da je nedostatak financijskih sredstava u Republici Hrvatskoj, po nama iz razloga recesije i utjecaja te recesije, prije svega na financijski sektor. Procjene su kojima baratamo sa krajem prošle godine, s obzirom da su to podaci iz Narodne banke i statistike da je jednostavno broj blokiranih pravnih osoba prošao 30% povećanje u odnosu na godinu dana prije. Znači, preko 30% je više pravnih osoba blokirano u 2008. godini. Također, ono što je interesantno, a to je nepodmirene obaveze iznad 60 dana koje značajnije ukazuju na poremećaj u likvidnosti po podacima krajem prošle godine preko 66% je iznos onih koji imaju blokade iznad 60 dana. I naravno, procjena da je blizu 30 milijardi u prošloj godini u blokadama, što znači ogroman dio financijskih sredstava i očito ogroman iznos koji će utjecati na mnoge poslodavce. Najveći problem naravno su oni koji su mali poslodavci i koji će ove probleme likvidnosti značajno osjetiti. I tada se vraćamo na monetarnu politiku Hrvatske narodne banke u kojoj ona i nadalje pokušava zadržati ograničenja prema bankarskom sustavu u plasmanima. Naravno, problem ovakvih financijskih situacija sada imamo i na ostalim statističkim podacima pa da ih ne čitam, pad prometa roba, pad industrijske proizvodnje, pad uvoza, sve to ima direktnih implikacija na državni proračun u kojem državnom proračunu je evidentno, nedostaje ulaz sredstava od naj, ja bih rekao značajnijeg priliva, a to je PDV. I naravno, u tom trenutku javlja se i potreba Hrvatske države za dodatnim zaduženjima kao vremensko premoštenje, a možda i s obzirom na to da je proračun donesen sa jednim projekcijama gospodarskog rasta evidentno je da već u prvom kvartalu imamo stagnaciju, da imamo negativan trend gospodarskog rasta. Prema tome, pojavljuje se potreba i hrvatskog gospodarstva za kreditnim sredstvima, pojavljuju se potrebe državnog proračuna za dodatnim financijskim sredstvima, a u isto vrijeme imamo, ja bih rekao mjere Narodne banke. U stručnim krugovima, vrlo nam je dobro poznata i činjenica da je otklizao tečaj pa samim tim kroz tečajne promjene digli su se, ja bih rekao plasmani poslovnih banaka, pa samim tim banke imaju određenih problema kako zadovoljiti i udovoljiti zahtjevima monetarne politike o ograničenju plasmana. Sve to je problematika koja smatram nas treba zainteresirati i usmjeriti da pokušamo vidjeti da li ima rješenja da Hrvatska država, Vlada Republike Hrvatske pokuša pomoći privredi u pronalaženju dodatnih sredstava. U svim ovim prethodnim godinama kad je hrvatsko gospodarstvo dobro poslovalo, pozitivno poslovalo sa određenim gospodarskim rastom, kad smo bili zadovoljni sa prilivima poreskim u državni proračun, Hrvatska država ili Vlada, izvinjavam se, hrvatska Vlada, kako jedan od sudionika u financijskim transakcijama većinom se zaduživao na domaćem tržištu i prepustio je vanjsko tržište bankama koje su servisirali i Hrvatsku državu i naravno bankama koje su servisirale građane i isto vrijeme i gospodarstvu Republike Hrvatske. Tako da je određeni nedostatak sredstava na domaćem financijskom tržištu banke i gospodarstvenici sami pronalazili u inozemstvu. Sa recesijom koja je vani već zahuktala, koja je imala posebne implikacije na bankarski sustav u Europi i u svijetu evidentno je da gospodarstvo više neće biti u mogućnosti pronalaziti financijska sredstva u inozemstvu. Neće ih moći. Jednostavno je iluzorno očekivati da će nedostajuća sredstva za gospodarstvo oni moći sami potražiti. Također, poruke vlasnika ili matica naših banaka su vrlo jasne. S obzirom da su njihove matice u teškim problemima zbog financijske recesije u svijetu, daljnjih plasmana prema domicilnim bankama neće biti ili biti će uvijek samo u malim iznosima ograničavanja da bi na neki način domaće banke održale određene plasmane. Sve to upućuje da nedostatak koji, i da nije uzrokovan dodatnim zaduženjima hrvatske Vlade bi bio evidentan i da u tom trenutku onaj tko jedini bi se mogao pojaviti na inostranom financijskom tržištu je hrvatska Vlada koja bi trebala pronaći posljednje šanse i mogućnosti da se pokuša zadužiti na inozemno tržište. Pogotovo ako znamo da u ovom trenutku nedostatak likvidnih sredstava u proračunu država prebacuje samo na domaće područje, da to nije slučaj samo sa proračunom, da je to slučaj i sa trgovačkim društvima iz cestogradnje, da je vjerojatno to i slučaj sa trgovačkim društvima iz energetike i da jednostavno uzimanje tih sredstava iz domaćih bankarskih sredstava potpuno će ostaviti hrvatsko gospodarstvo bez financijskog potrebnog kapitala. To je razlog da je SDP predložio Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, prema tome prijedlog da obvežemo hrvatsku Vladu da za sve potrebe pokuša i učini sve da angažira sredstva iz inozemstva i da na taj način i ono malo sredstava koje preostanu u bankarskom sustavu banke usmjere prema svojim komitetima. Sigurno je da već angažman hrvatske Vlade kod banaka u zadnja dva i pol mjeseca je značajno umanjio izglede gospodarstvenika da dobiju dodatna sredstva neovisno o mjerama Narodne banke koja je u jednom dijelu i učinila promjene u monetarnoj politici dajući mogućnost da banke plasiraju određena sredstva prema državnom proračunu a ne umanjujući njihove limite odnosno dajući mogućnost da to banke kroz limite izmijene mislimo da su banke u nemogućnosti financijski pratiti gospodarstvo. Kolike su šanse da hrvatska Vlada uspije zadužiti se u inozemstvu mislim da ne ovise o hrvatskoj Vladi već o mogućnosti svjetskog financijskog tržišta. Mišljenja smo da ni to nije nepremostivi problem. Koliko god ocjenjujemo da je stanje u svijetu kritično, da je teško pronaći sredstva u inozemstvu mislimo da ih Hrvatska država može pronaći, pa slobodni smo također reći s obzirom na ogromne obveze u 2009. godini i privrede i banaka prema ino dugovima ako je problem ino tržište kapitala onda je i razgovor sa institucijama kao što su MMF, Svjetska banka, europske banke također mjesto za razgovore gdje sudionik mora biti hrvatska Vlada. Prema tome, ako se itko može zadužiti mislimo da je to hrvatska Vlada. Kad govorimo o mišljenju Vlade na naš prijedlog u tom mišljenju Vlada pokušava reći da je Zakon o izvršavanju državnog proračuna ništa drugo nego posljedica državnog proračuna u kojem je točno utvrđeno u kom iznosu će se zadužiti na domaćem, u kom na inostranom tržištu. Ono što mi velimo ovo je zakon koji treba pratiti i izmjenama i dopunama državnog proračuna. Prema tome, ukoliko ide i ovaj zakon evidentno da će izmjenama i dopunama se predložiti Hrvatskom saboru ne samo umanjenje pojedinih izdataka jer nema dovoljno prihoda nego će se Hrvatskom saboru i sasvim drukčija računica o zaduženju predložiti kod prijedloga izmjena i dopuna. Prema tome, ako bi ovako se prihvatio prijedlog zakona to znači da bi državni proračun koji će pretpostavljam u toku ovog mjeseca doći u saborsku proceduru u sebi imati samo stavke ino zaduženja. To je po nama jedini način da hrvatska Vlada pomogne u krupnom problemu a to je rješavanju nelikvidnosti i kakvog takvog osiguranja bankarskog likviditeta za potrebe hrvatskog gospodarstva. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Uvažena Ivana Maletić državna tajnica u Ministarstvu financija. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Hvala lijepo. Evo meni je drago što ustvari možemo konstatirati i zajedno se složiti da je u biti nemoguće prihvatiti ovaj Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o izvršavanju državnog proračuna bez izmjena i dopuna državnog proračuna u kojem je u računu financiranja definiran iznos zaduživanja. Naravno da što se tiče mogućnosti zaduživanja na domaćem i inozemnom tržištu to su ustvari odredbe u Zakonu o izvršavanju koje proizlaze iz samog Zakona o proračunu. I Vlada i prethodnih godina kada je intencija zaduživanje i zaduživanje bilo isključivo na domaćem tržištu Vlada nije dakle u Zakonu o izvršavanju pisala da se može zadužiti na domaćem tržištu nego je uvijek bila ta jedna opća odredba koja je proizlazila iz Zakona o proračunu u kojoj se definiralo mogućnost zaduživanja i na inozemnom i na domaćem tržištu. U potpunosti smo svjesni bili kada se dakle donosio i definirao državni proračun da je važno u 2009. godini otvoriti što više prostora gospodarstvu i ostalim sektorima i da se država treba orijentirati i pripremiti za izlazak na inozemno tržište. Naravno da izlazak na inozemno tržište nije proces koji traje deset dana pa ni mjesec dana, to je nešto za što se treba pripremiti. Vlada se čitavo vrijeme na to pripremala, dakle i uskoro možemo očekivati ustvari nakon duže stanke izlazak s obveznicom na inozemno tržište i mi smo uvjereni dakle da će to biti uspješno. Ono što je važno isto naglasiti da je ne samo sad ta odluka izlaska na inozemno tržište donesena i da nije to jedina od mjera i intencija Vlade da se oslobode sredstva u drugim sektorima već svih ovih godina ustvari koje su bile godine rasta i jednog dobrog napredovanja cilj Vlade je bio kontinuirano smanjenje deficita i tim smanjenjem deficita se isto tako nastojalo otvoriti prostor za rast drugih sektora a smanjiti ustvari sam rast države. I u okviru toga proračuni su se dakle definirali na način da rashodi rastu sporije od rasta prihoda ali se ipak na rashodnoj strani proračuna nastojalo maksimalno osigurati poticanje poduzetništva i gospodarstva, tako da su se zaista u zadnjih pet godina poticaji poduzetništva u proračunu gotovo utrostručili. I to su teme o kojima uvijek razgovaramo kada je ustvari državni proračun tema rasprave na Saboru. U tom dijelu se dakle zaista puno napravilo i što se tiče općenito sad mjera u ovom razdoblju krize možemo reći da upravo zahvaljujući dobrim pozicijama koje smo uspjeli postići u posljednjim godinama politikom niskog deficita sad startamo sa dobrih pozicija i možemo kvalitetnim rebalansom proračuna isplivati i dobro ustvari izaći iz krize koja je zadesila čitav svijet. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. dobro. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi, a prvi je uvaženi zastupnik Goran Marić u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, cijenjeni kolegice i kolege. I u ovoj raspravi o Prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o izvršenju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, potrebno je napomenuti nekoliko nespornih činjenica. A nesporno je da je poduzetništvo, a time i gospodarstvo u cjelini glavna pokretačka snaga razvoja društva uopće, pa tako i nacionalnih ekonomija. Nesporno je da i razna razvijenosti gospodarstva iznimno utječe na mnoge čimbenike, na razinu razvoja državne infrastrukture, na razinu bruto domaćeg proizvoda kako ukupnog tako i po stanovniku, na ekonomski i socijalni status stanovništva, na kupovnu moć stanovništva, na razinu i strukturu ponude, na razinu cijena, na razinu stope zaposlenosti, ali i na razinu konkurencije razvijenosti tržišta. A nesporno je da je svjetska financijska kriza usporila svjetski gospodarski rast i da je recesija koja je zahvatila cijeli svijet došla i u Hrvatsku. Hrvatsko gospodarstvo je isto tako nesporno da je u poteškoćama. Te poteškoće su prouzročene različitim čimbenicima. Od čimbenika iz vanjskog okružja do čimbenika unutarnjeg okružja. Od čimbenika koji se prenose iz vanjskog okružja koje nosi sve negativnosti ekonomske krize do unutarnjih koji su mnogobrojni i različiti. Po najveći i najizraženiji problem u hrvatskom gospodarstvu jest i ponavljamo već nekoliko puta, evo kolega Linić je malo prije kazao isto tako, nedostatak financijskih sredstava i nedostupnost kapitala ili nepovoljni kreditni uvjeti poslovnih banaka bez kojih nema niti jednog zdravog, niti dugoročnog održivog razvoja gospodarstva. I koliko god na teorijskoj razini instrumenti fiskalne politike bili privlačni za rješavanje ekonomskih poslovnih ciklusa, fiskalna politika je bolja u teoriji nego u praksi. U današnje vrijeme, u suvremeno ekonomsko vrijeme monetarna politika postala je obljubljenije i učinkovitije oružje za ublažavanje ekonomskih kolebanja. Nesporno je da danas ponuda novca, a time i razina kamatnih stopa ima najsnažniji i najizravniji utjecaj na proizvodnju, zaposlenost i razinu cijena. Danas isto tako nitko ne sumnja da se nalazimo u vrtlogu ekonomskih prekretnica, danas više nitko ne sumnja da je suvremeni ekonomski život donio ekonomsku krizu, porast nezaposlenosti, prevlast banaka i osiguravajućih društava, ali da je donio i razvijanje predrasuda od natprosječno sposobnih financijskim menagerima, kao i uloge papirnatih fikcija u ukupnoj ekonomiji. Nije dobro da taj suvremeni ekonomski život sa svim svojim aktivnostima jedne rastužuje, a druge raduje. A raduje one koji ostvaruju još veće profite nego u normalnim uvjetima gospodarenja i u uvjetima gospodarskog rasta i veće zaposlenosti. Nesporno je da je Republika Hrvatska jedna od najzaduženijih država na svijetu promatrajući na inozemni dug u odnosu na bruto domaći proizvod, i da s 31. siječnja inozemni dug iznosi 39,91 milijardu eura. Naravno da su Republici Hrvatskoj inozemni izvori financiranja sve nedostupniji i zbog opće financijske krize i zbog kreditnog rejtinga Republike Hrvatske. Isto to se odnosi i na hrvatsko gospodarstvo. Jedina alternativa inozemnom zaduživanju radi refinanciranje, reprogramiranja ili dodatnog zaduživanja jest zaduživanje kod poslovnih banaka u Hrvatskoj koji imaju visoki likvidnosti potencijal koji bankama stoji na raspolaganju unatoč regulatornim mjerama središnje banke kojima je ograničila rast plasmana poslovnih banaka. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu ide za tim da se Republika Hrvatska ubuduće ne može zadužiti u Republici Hrvatskoj već samo na inozemnom financijskom tržištu. Bez obzira što se takvim prijedlogom želi osigurati bolje financiranje gospodarstva, klub HDZ-a smatra da zakonsko reguliranje mjesta zaduživanje sektoru sa deficitom financijskih sredstava zadire u autonomiju tržišnog gospodarstva. Nesporno je da je hrvatsko gospodarstvo vapi za kvalitetnim izvorima financiranja, ali je i nesporno da je i ukupni likvidnosti potencijal poslovnih banaka u Hrvatskoj nije u potpunosti iskorišten unatoč ograničenjima središnje banke, jer ukupni kreditni plasman trenutno iznosi 247 milijardi kuna, a što je samo 80% ukupnog likvidosnog potencijala s obzirom na ukupnu štednju i imovinu poslovnih banaka u Hrvatskoj. A glavni izvori kreditnih sredstava su upravo depoziti stanovništva i depoziti gospodarstva Republike Hrvatske i koji trenutno iznose cca 170 milijardi kuna. Ne znam mnogima poznato ali Republika Hrvatska otplaćuje i dugove bivše države i to već 19 godina temeljem obveza Pariškog i Londonskog kluba, a morat će ih isplaćivati još 14 mjeseci. Ne znam koliko je mnogima poznato da je nekada Hrvatska narodna banka početkom '90.-ih do '95. izravno otplaćivala obveze Republike Hrvatske temeljem Pariškog i Londonskog kluba i da je tada još se mogla zaduživati i kod Narodne banke Hrvatske i na domaćem tržištu i na inozemnom tržištu. Prije dvije, tri godine došlo je do izmjene zakonskih rješenja, zakonskih propisa kojima je onemogućeno Republici Hrvatskoj da se zadužuje kod Hrvatske narodne banke. A ovdje je sada prijedlog da se onemogući zaduživanje Republike Hrvatske i kod poslovnih banaka u Hrvatskoj. U ovom trenutku za Republiku Hrvatsku je od presudne važnosti pod kojim uvjetima reprogramirati ili refinancirati ili se dodatno zaduživati. Naravno da zbog iznimno visokih dospjelih obveza Republici Hrvatskoj treba mogućnost izbora povoljnijih uvjeta, jer će upravo ti uvjeti bitno određivati hrvatsku ekonomsku budućnost, ali ograničenjem zaduživanja na domaćem financijskom tržištu neće imati mogućnosti izbora. Zbog svega navedenog, a i zbog činjenica da je nemoguće ovakav prijedlog prihvatiti bez izmjene proračuna. Klub HDZ-a će podržati zaključak i glasovat će zaključak da se ne prihvati Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o izvršenju državnog proračuna za 2009. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo još jedan klub. To je u ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske u 2009. godini treba promatrati u kontekstu svih ostalih mjera iz SDP-ovo antirecesijskog paketa kojima smo kao odgovorna i konstruktivna oporba reagirali na aktuelnu recesiju. Naravno ovakvu reakciju hrvatski su građani primarno očekivali od Vlade kojoj su povjerili upravljanje državom u ovom mandatu. Očekivali su svojevrsni pojas za spasavanje, međutim nisu ga dobili, a ovo vrijeme dok još tornado financijske krize nije udario na Hrvatsku punom snagom, bilo je zapravo pravo vrijeme za definiranje svih detalja akcije spašavanja. Ako tako možemo reći i hrvatskog gospodarstva i hrvatskih građana. S nastupom financijske krize za gospodarske subjekte bitno se smanjuju mogućnosti pribavljanja kreditnih sredstava na inozemnom tržištu kapitala i ta činjenica ima zapravo vrlo snažnu refleksiju na unutarnju likvidnost. Prema podacima FINA-e u posljednjih godinu broj blokiranih pravnih osoba porastao je za 30%, a iznos nepodmirenih obveza do 60 dana povećan je čak za 66%. Ukupne dospjele, a nepodmirene obveze koncem 2008. godine iznosile 14,4 milijarde kuna, a teretile su nešto više od 20 tisuća pravnih subjekata s preko 32 tisuće zaposlenih radnika. Dakle, svaka četvrta hrvatska tvrtka završila je poslovnu 2008. godinu s blokiranim žiroračunom. Više od polovine ukupnog iznosa evidentiranih dugova odnosi se na nepodmirene porezne obveze. Nelikvidnost je zapravo samo vanjska manifestacija teškog gospodarskog stanja. Kao što visoka temperatura upućuje na bolest organizma, tako je nelikvidnost prethodnica velikih gubitaka, jer manjak obrtnog kapitala prije ili kasnije dovodi do gubitka. Za INA-u je eto recimo već poznato da je njezin poslovni rezultat za 2008. godinu negativan. Koliko znamo iz sredstava informiranja iskazala je milijardu kuna gubitka. Kad se sumiraju godišnji obračuni za prošlu godinu vidjet ćemo kakve su rezultate polučile i druge velike tvrtke i veliki sustavi. No sigurno je da će dobit biti bitno manja nego godinu dana ranije, posljedično smanjuju se mogućnosti investiranja u dugotrajnu imovinu, a izostanak ulaganja definitivno znači da nema razvoja, i tu se krug zatvara. U pokušaju da usporimo širenje razmjera nelikvidnosti i omogućimo da gospodarstvo dođe do daha, ovim našim zakonskim prijedlogom intervenirali smo u članak 26. Zakona o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske u 2009. godini, i to na način da se onemogući Vladi da se za tekuće otplate glavnice državnog duga koji dospijeva na naplatu u tekućoj, dakle 2009. godini, a koji su u računu financiranja predviđene do svote od 12,8 milijardi kuna. Dakle, da se država ne može zaduživati na domaćem financijskom tržištu, već isključivo na inozemnom. Dakle, refinanciranje dospjelog državnog duga do predviđene svote bilo bi ograničeno samo na strano tržište, jer država se ipak lakše zadužuje u inozemstvu, nego to čine gospodarski subjekti. Na taj način otvorio bi se prostor za zaduživanje gospodarstva i građana na domaćem tržištu što je po našoj ocjeni ovoga trenutka doista pojas za spašavanje.
Zahvaljujem. I prelazimo. U ime predlagatelja, ispričavam se, uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Gospodine potpredsjedniče, samo jednu intervenciju. Kad govorimo o Prijedlogu izmjena Zakona o izvršenju državnog proračuna u cilju Vladinog odlaska na ino tržište potrebno je istaknuti još dvije činjenice. U ovoj godini očekujemo tešku borbu monetarne vlasti i sa tečajem kune. Sigurno da reprogram na vanjskom tržištu znači ipak osiguranje neophodnih deviza i ja bih rekao smanjenje pritiska na kunu. Isto tako, govorimo i čuli smo predstavnika HDZ-a kolegu Marića, koji govori o cijeni kapitala. Možda zaduženje kod domaćih banaka bi za hrvatsku Vladu značilo nešto nižu kamatu, ali što rade banke. Ako daju Vladi nešto nižu kamatu, sele kamatu na građane i privrednike i svjedočimo rastu kamata građanima i privredi. Prema tome, zapamtimo banke nemaju vlastitih sredstava jer imaju ograničenja, banke će se zaduživati vani, ali cijena po kojoj će se hrvatska Vlada zadužiti nije realna. Dogovorna je. Na čiji teret? Na teret građana i privrednika. Banke iz tog razloga što su dali povoljnije kredite u posljednjih dva mjeseca hrvatskoj Vladi dižu kamatu građanima i privrednicima. Da bi to izbjegla Vlada samu neposrednim pogodbama i neposrednim pregovorima sa ino tržištima kapitala može postići realnu cijenu, a ne da nam onda banke na račun nagodbe sa Vladom možda plasiraju i skuplja sredstva inozemstvu. Zapamtimo, netko plati taj dug. Možda ga ne plati država, ali ga plate građani i privrednici. Opet će to imati posljedice na proračun. Zašto će imati posljedice na proračun? Slabiji gospodarski rezultati, gubici, manje prihoda u proračun, smanjenje gospodarskog rasta. I to je razlog zašto mi smatramo, koliko god je teško, dugoročno razmišljajmo. Neposredni kontakt sa ino tržištem dat će pravu cijenu i nema šanse da nam banke kroz ja bih rekao posredovanje prenesu i dio svojih politika koje sigurno ne znače plus, nego minus, ali na teret onih koji na žalost trpe i najveće gubitke. I s obzirom na ja bih rekao ocjene koje smo čuli oko bitke za što manji deficit u državnom proračunu onda pokušamo reći da li je baš stanje onakvo kakvo smo čuli od strane predstavnika Vlade da nultim deficitom do sada smo ipak doprinijeli stabilnosti gospodarstva. Mislim da danas možemo reći da nije točno. Nulti deficit kad gledamo proračun je postojao, ali nitko od nas više danas ne negira da nismo riješili zdravstveni sustav, da imamo ogromne deficite u zdravstvenom sustavu koji nisu pokriveni. Otvoreno je pitanje mirovinskih reformi i drugog stupa i znamo da i taj dio nije riješen. Isto tako, sada pregovaramo o plaćama. Ali nisu plaće problem samo zbog toga što je neophodno smanjiti državni proračun, nego je ogroman iznos plaće u odnosu na bruto doprinos, izvinjavam se bruto društveni doprinos Hrvatskoj. Što to znači? Broj zaposlenih, efikasnost zaposlenih ili ono što je reforma državne uprave također nije riješeno. I ono što je najveći problem hrvatski nismo riješili brodogradnji, nismo riješili poljoprivredu, nismo riješili izvoznu privredu i strukturne promjene u izvoznoj privredi. Sve su to problemi koji sa nultim deficitom ne možemo reći da su riješeni, pa prema tome onda i nulti deficit je na papiru. Stvari problemi Hrvatske i postoje. I kao što je rekao kolega Marić nije samo svjetska recesija problem. Naš problem su unutarnji nedostaci, unutarnji problemi koji ja sam sada sveo samo na ovih 5 područja – zdravstvo, mirovine, uprava, brodogradnja i poljoprivreda. Prema tome, to su stravični deficiti koje nismo riješili, koji će uvijek opterećivati i državni proračun, a samim tim na žalost teško opterećenje za cijelo gospodarstvo. I to je naš problem, jer kad pristupimo rješavanju toga onda ćemo vidjeti koliko će nam sredstava trebati i koliko ćemo još dodatno privredu rasteretiti. I to je razlog da zaista moramo postati svjesni najjeftinije za hrvatsku Vladu bit će sto posto zaduženje na ino tržištu jer će tada to biti kapital koji će možda nešto više koštati državni proračun. Ali Hrvatsku državu, hrvatski bruto društveni proizvod najmanje iz jednostavnog razloga jer banke svoju neracionalnost ili neće prenijeti na građane i na gospodarstvo. I zato velim ukoliko ovakvo razmišljanje prihvatimo neće biti problem niti hrvatskoj Vladi predložiti izmjenu državnog proračuna.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicom. Kada govorimo o izmjeni Zakona o izvršavanju državnog proračuna i kada govorimo da je ovaj zakon kao takav zbog toga što je najavljen i rebalans proračuna i novi Zakon o izvršenju proračuna možda nije ni toliko nužan ako ćemo za 3 tjedna imati novi proračun, novi zakon. Smatram da bez obzira što je tomu tako treba ići na izmjenu ovog zakona, ako ništa, a ono da se pokaže način na koji bi trebalo pripremati novi zakon. I ja bih ako malo evo i karikiramo u novi Zakon o izvršenju proračuna uveo odredbu gdje se ne može zaduživati ni na domaćem ni na stranom tržištu novca. Naravno to je nemoguće, ali s obzirom koliko je sada inozemni dug države i s obzirom da i rast duga središnje države je prisutan možda bi bilo bolje da pokušamo se unutar proračuna svesti na sve moguće uštede kako bi se proračun mogao realno planirati i realno izvršavati. Ali naravno to nije moguće i zbog sezonskih oscilacija proračuna. Uvijek je potrebno imati i tu dodatnu rezervu koja se nalazi u zaduživanju. Zašto ovaj zakon treba donijeti pa iako će uskoro ići i novi Zakon o izvršenju proračuna, novi proračun. Ja mislim da je to zbog toga šta se Ministarstvo financija, odnosno država i dalje zadužuje na domaćem tržištu i na taj način uzima prijeko potrebna sredstva hrvatskom gospodarstvu. Neću sada posebno napominjati, ali dovoljno je sjetiti se primjera u prvom mjesecu kada je središnja država posudila od hrvatskih banaka 2 milijarde kuna kako bi pokrila potrebe za plaćama i mirovinama, pa i dalje. Evo sada imamo aukcije trezorskih zapisa gdje je sad prije nekoliko dana izlicitirano 740 milijardi trezorskih, 740 milijuna trezorskih zapisa. Doduše samo 40 milijuna kuna od hrvatskih banaka zbog toga što su one trenutno zaokupljene i problemom svoje likvidnosti. Ali činjenica je da se i dalje središnja država zadužuje na domaćem tržištu bankarskom i da na taj način uzima novac koji je prijeko potreban hrvatskom gospodarstvu, a svi znamo u kojoj se ono situaciji danas nalazi i kod negativnog gospodarskog rasta, ali i kod situacije da hrvatska poduzeća nemaju pogotovo ona proizvodna poduzeća nemaju dovoljno sredstava da investiraju u proizvodnju. Situacija takve politike, znači crpljenja novca sa domaćeg tržišta kapitala neminovno dovodi do podataka koji su zbilja porazni i koji krajem godine kada govorimo o likvidnosti i solventnosti iznose tako da znači, da se kontinuirano bilježi rast broja insolventnih pravnih osoba, tako da ih je na kraju godine iznosilo otprilike 20350 sa dugom od 14,4 milijarde kuna. Možete misliti koliki je taj novac i da taj rast koji je iznosio otprilike 12,8% više nego u mjesecu ranije, a to se nastavlja i u siječnju i u veljači ove godine sigurno doprinosi nedostatak kapitala na domaćem tržištu i zbog toga naravno da svima mora biti jasno zbog čega tražimo da se ograniči zaduživanje države na domaćem tržištu. Ono mora biti orijentirano primarno prema međunarodnom tržištu bez obzira što će i to biti otežano, jer smo svjesni svi da ovih dana Hrvatska je doživjela prvi put nakon mnogo godina da joj se spusti rejting kreditni. Znači za jedan nivo za kunska zaduženja, što je odgovor međunarodnih financijskih analitičara bonitetnih kuća na to kako je zakašnjelo i rekao bih neadekvatno hrvatska Vlada reagirala na recesiju u koju je Hrvatska ušla. I sve to jedno sa drugim ne daje baš bajkovitu sliku, znači smatramo da je nužno ne zaduživat se na domaćem tržištu, ali da će međunarodnom biti puno skuplje i puno teže nego što je to bilo do sada i sve to vodi u jednom smjeru, a to je da ćemo prilikom rebalansa proračuna koji će biti na dnevnom redu za 2, 3 tjedna morati voditi računa o tome i pokušati naći maksimalno prostora unutar proračuna za uštede kako bi se mogao on realno planirati i realno izvršavati. Ali evo, kažem umjesto pomoći središnje države kroz eventualno neke subvencije, kroz HBOR vjerojatno će o tome biti više riječi prilikom sljedeće točke. Mi imamo suprotan efekt, a to je da i ono malo kapitala što postoji raspoloživo na domaćem tržištu država usisa, na kraju krajeva za plaćanje svojih operativnih troškova i na kraju imamo lošu situaciju i nemogućnost zaduženja domaćih pravnih osoba na domaćem tržištu kapitala. I zato ovim zakonom bez obzira što bi se moglo očekivati, znači da prilikom rebalansa proračuna više ne bude niti ovaj iznos koji je ovdje naveden, a i neke druge stvari koje će biti definirane novim proračunom možda neće biti aktualne. Smatram da bi trebalo donošenje ovog zakona pokazati jedno snažno određenje i Hrvatskog sabora i Vlade da se ne zadužuje i ne uzima novac od domaćih tržišta kapitala. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče i gospođe predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Željela bih se vrlo kratko osvrnuti na ovaj naš Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu i to u onom dijelu gdje se govori o zaduživanju na način da ovim izmjenama predložimo da se Vlada više ne zadužuje na domaćem tržištu. Prateći zapravo prihode proračuna i siječnju koji su bili u značajnom podbačaju i prateći situaciju na financijskom tržištu, domaćem financijskom tržištu od tržišta kapitala do bankarskog sustava zapravo došli smo do zaključka da raspoloživa sredstva na domaćem financijskom tržištu potrebna su gospodarstvu ako hoćemo da ono koliko-toliko uspješno radi i da je država ta koja bi se morala pojaviti na inozemnom tržištu kapitala, pa makar i pod nepovoljnijim uvjetima nego što bi to mogla ostvariti na domaćem tržištu. Zato smo eto već u siječnju predložili ove izmjene zakona o izvršavanju državnog proračuna polazeći od toga da je nužno već u prvom mjesecu tekuće godine odlučiti se za brzi rebalans proračuna. Nažalost, najodgovorniji ljudi u Vladi misleći tu prvenstveno na predsjednika Vlade i ministra financija nisu to uzimali u obzir sve do prije nekoliko dana imali smo izjave da nema razloga za paniku, da je to privremeno, da je to uobičajeno da se početkom godine slabije puni proračun. Međutim, već sada statistika pokazuje značajan pad prometa u maloprodaji i značajan pad uvoza što su bile zapravo osnovne poluge punjenja proračuna kroz porez na dodanu vrijednost. U vrijeme ove financijske svjetske krize zapravo otpada mogućnost … [[Govornica se ne razumije.]] kreditnih sredstava iz inozemstva, posebno za gospodarstvo. Po podacima Hrvatske gospodarske komore, nakon 2005. godine po prvi puta imamo smanjenje duga ostalih domaćih subjekata i rast vanjskog duga banaka. Istina je da je država tu u nekom dijelu smanjivala svoje vanjsko zaduženje, ali je istovremeno značajno bujao unutrašnji dug u kojem je u značajnoj mjeri sudjelovala i država. To je i razlog bio zaduživanje države na domaćem financijskom tržištu, tjeralo je gospodarske subjekte da se zadužuju na inozemnom tržištu. Nova situacija na svjetskom financijskom tržištu znači zatvaranje nacionalnih financijskih tržišta za potrebe nacionalnog gospodarstva i nacionalne ekonomije i to zapravo onemogućava našim subjektima da potraže financijske izvore izvan Hrvatske. Ono što treba zabrinuti je i visoka nelikvidnost. Mi smo samo u godinu dana, povećao je broj blokiranih pravnih osoba za 30%, a za nepodmirene obveze preko 60 dana za čak 68%. Ukupno nepodmirene dospjele obveze u 11. mjesecu prošle godine iznosile su preko 14 milijardi kuna, gotovo 20 tisuća subjekata je bilo blokirano, u njima je radilo gotovo 35,5 tisuća radnika. To su zabrinjavajući podaci, podaci koji ukazuju da idemo u jednom lošem smjeru i da država tu ne može biti oslobođena jer i ona u značajnoj mjeri pridonosi nelikvidnosti. I drugi su ukazivali na ove probleme, pa tako je i Udruga poslodavaca vrlo rano izašla sa mjerama, antirecesijskim mjerama koje je predlagala Vlada. Mi nažalost i kroz ovih 10 mjera koje je Vlada prije nekoliko dana usvojila zapravo ne vidimo u kojem smislu će ići rebalans proračuna. Mi samo znamo da se održavaju krugovi razgovora o tome na kojim to troškovima štedjeti. Pa se krenulo najprije od državnih poduzeća koja su svoju štednju iskazala kroz redukcije korištenja osobnih automobila, redukcija korištenja poslovnih kartica, službenih mobitela itd. i zapravo je ono što je i mene pa i mnoge neugodno iznenadilo da su oni upravo na tim stavkama pronašli preko milijardu, gotovo milijardu i pol do dvije milijarde kuna. Na isti način krenulo se i u rebalans proračuna. Dakle, štednja je išla na onome što bi naši građani rekli što je luksuz, što je rastrošnost, što zapravo je minimum, što nije ni smjelo biti u državnom proračunu za 2009. godinu kad je kriza već zapravo, nije kucala na vrata, nego je na širom otvorena vrata ušla u Hrvatsku. Dakle, očekujemo da ovaj zakon neće biti izglasan jer je Vlada dala negativno mišljenje, ali očekujemo da će Vlada uz rebalans proračuna izvršiti i određene korekciju u Zakonu o izvršavanju Državnog proračuna za 2009. godinu. Ministar danas već govori o 10 milijardi kuna koje nedostaju da bi se pokrila ovakva rashodovna strana. To je nešto što zaista mora zabrinuti jer mi smo tek na početku fiskalne godine. Ako prije dva tjedna nije bilo nikakvih problema a danas govorimo o 10 milijardi kuna nedostajućih prihoda za ovakve rashode, kad govorimo da su upitne plaće i mirovine ako nešto bitno ne učinimo onda zaista se trebamo zapitati na kojim je to osnovama i po kojim predviđanjima Vlada predložila proračun za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nema je, gubi pravo na raspravu. I na kraju uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi predstavnice ministarstva. Meni je na početku ono što moram reći da je koncept uvozno orijentirane ekonomije i uvozno orijentirane fiskalne politike mrtav i to se vidi iz strukture prihoda koji bi u ovoj godini trebali činiti sastavni dio punjenja državnog proračuna. Sa 30% pala je uvozna aktivnost. Kad za 30% padne uvozna aktivnost to znači da imamo 5 do 6 milijardi eura manje u strukturi koja je potrebna za ostvarenje rasta našeg dohotka odnosno manje sredstava koje polaze iz svih ostalih poreznih prihoda. Nažalost, ono što se dogodilo je da je pao izvoz. Izvoz je pao negdje za 2 milijarde eura ili na razini 20%, preko 20% i to je ono isto tako što brine, no međutim ne možemo polagati nade da ćemo uspjeti povećati izvoz a to je nešto što bi trebali napraviti ukoliko kapitala znači za poduzetničku aktivnost nema. Ne samo da nema kapitala nego rizik nelikvidnosti o kojem smo slušali i prije je postao sve veći teret. Čuli smo da je broj blokiranih pravnih osoba u zadnjoj godini porastao za 30%. Čuli smo da nepodmirene obaveze do 60 dana dostižu rekordno visokih i nikad viših 66% i znači blokirane nepodmirene dospjele obaveze iznosile su 14,4 milijarde kuna odnosno 20 tisuća pravnih osoba sa preko 35 tisuća radnika. I sad vi meni recite kako poduzetnik može ići u poduzetničku aktivnost kad ima par rizika, rizik nepovoljnog zaduživanja, rizik nemogućnosti naplate potraživanja i rizik nemogućnosti plasmana u uvjetima krize znači zbog pada potrošačkog … [[Govornik se ne razumije.]] i svih ostalih faktora koji utječu na to. I ako je on u prošloj godini imao deset poslova a za to mu nije plaćeno pet, ako ove godine zbog određenih poteškoća u plasmanu svojih proizvoda i usluga, roba i dobara može ostvariti samo pet poslova a zna da mu neće biti plaćeno pola od toga onda je on prisiljen stavljati ključ u bravu. I to je nešto na što želimo upozoriti i upozoravamo i zbog toga je i ovaj prijedlog tu pred vama koncipiran a odnosi se na mogućnost zaduživanja poduzeća u Hrvatskoj. On nije, to je tek posljedica zaduživanje države u inozemstvu. Zašto? Da se upravo ne postigne efekt istiskivanja jer ako se država zadrži na domaćem tržištu kapitala u nemogućnosti a čuli smo danas da je Triple BA2 kreditni rejting pao na Triple BA3 kreditni rejting, dakle on je permanentno u padu i bit će sve gore ukoliko država ne bude mogla otplaćivati redovito svoje obaveze ne bih htio pretpostavljati što će biti sa scenarijem ukoliko se slučajno ne budu mogle otplatiti državne obveznice zato jer to nosi jedan čitav niz drugih problema i čitav niz drugih sektora. Imamo zapravo multiplikativni efekt. Ne samo da imamo efekt istiskivanja nego imamo i multiplikativni efekt ne samo zbog istiskivanja nego i zbog toga što uslijed toga porezni prihodi će biti sve manji i sve će biti manja mogućnost države da refinancira svoje obaveze. I bilo kako bilo uz sve stavke koje smo uspjeli nabrojati ove godine ako odbijemo turizam će nam faliti negdje između 2 nažalost i 3 milijarde eura. To je između 10 milijardi i 20 milijardi kuna manjka u državnom proračunu. I ja stvarno ne znam na koji način se misli nadoknaditi taj manjak, no ono što znam je da je situacija ozbiljna. I upravo zbog ozbiljne situacije ne želeći da riskiramo multiplikativni efekt znači zaduživanja poduzeća vani odnosno nemogućnost zaduživanja, ostajanja ljudi bez posla, manjeg punjenja proračuna s naslova poreznih prihoda uslijed slabije investicijske aktivnosti poduzeća mi smo predložili da država svoju potrebu za likvidnošću podmiruje vani. I to je nešto što vidimo kao izlaz ali ne izlaz za državu nego kao izlaz za gospodarstvo jer gospodarstvo je to koje danas mora prehraniti, četiri zaposlena moraju prehraniti dva umirovljenika, jednog uživatelja socijalnih prava i jednog zaposlenog u državnoj upravi. Četiri zaposlena moraju prehraniti četvoro ljudi. I danas čitam da nam državnom proračunu živi pola Hrvata 2 milijuna ljudi i to je ogroman pritisak za privredu i ogroman pritisak za naše gospodarstvo i stoga je ovaj prijedlog u smjeru da se taj pritisak odnosno da se ta represija na gospodarstvo smanji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zahvaljujem na raspravi. I još jedanput naznačujem, neophodnost da se Vlada zaduži vani proističe prije svega iz neophodnosti da osiguramo devizna sredstva i da pomognemo Narodnoj banci spriječiti pritisak na tečaj kune, to je broj jedan. Broj dva, ocjenjujemo da će Vlada postići najbolje uvjete u zaduženju vani daleko bolje nego poslovni bankarski sektor i poslovni sektor i da ćemo tada za državu imati najmanje troškove i da neće uslijediti prebacivanje troška kapitala sa države na građane i privrede koje su inače banke pokazale da mogu učiniti. I treće, jednostavno omogućiti nešto kapitala u domaćem financijskom sektoru za potrebe gospodarstva da bi pokušao riješiti i svoje dubioze i da bi krenuo u bilo kakva ulaganja i bitku za gospodarski rast. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, prvo čitanje, P.Z. br. 255, Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlozima saborskih radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike za 2009. godinu.". Tko je za ovaj prijedlog zaključka? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Utvrđujem da je većinom glasova donesen ovaj prijedlog zaključka sa 74 glasa i 25 protiv.
Prelazimo na 4. točku dnevnog reda, a to je - Prijedlog odluke o uplati sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu u temeljni kapital, subvencije, kamata i udio u kreditima Hrvatske banke za obnovu i razvitak Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Predlagatelj akta je Klub zastupnika na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prijedlog akta dobili ste u pretince. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državne tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a predlaže odluku koja bi se u državnom proračunu za 2009. osigurala uplata u temeljni kapital Hrvatske banke za obnovu i razvoj, do visine utvrđene zakonom o osnivanju ove banke, dakle do iznosa od 7 milijardi kuna, te da se povećaju sredstva za subvenciju kamata i udio u kreditima sa planiranih 290 na 500 milijuna kuna. Predlažemo da se takva sredstva namaknu na način da se izvrše izmjene i dopune državnog proračuna za 2009. godinu. Ovim zakonom kada smo ga mi predlagali u siječnju mjesecu, smatrali smo da bi rebalans državnog proračuna trebalo sačiniti do 1. ožujka 2009. godine, naravno ova točka tri sada bi trebala se promijeniti, jer smo mi sada već ušli u mjesec ožujak. Vrlo kratko da obrazložim zašto to predlažemo. Zato što je Hrvatska banka za obnovu i razvoj osnovana još 1992. godine kao institucija koja je definirana kao razvojna izvozna banka Republike Hrvatske. U tom razdoblju ona je zapravo odigrala svoju ulogu, ona je radila sve bolje, imala je sve više sredstava i gospodarstvo je postalo sve više ovisno o Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj. Ne samo gospodarstvo, nego je ona imala i značajnu ulogu u obnovi Republike Hrvatske nakon rata. HBOR obavlja i bankovne usluge, ostale financijske usluge i pomoćne bankovne usluge u Republici Hrvatskoj i inozemstvu, ulaganje u gospodarstvo te poslove osiguranja izvoznih poslova od netržišnih rizika. Svake godine kada raspravljamo o izvješću Hrvatske banke za obnovu i razvoj ona dobiva samo pohvale u Parlamentu bez obzira ocjenjuju li njihov rad oni koji su na vlasti ili oni koji su u opoziciji i smatramo da je to razlog zašto bi Hrvatska banka za obnovu i razvoj morala konačno imati ukupni temeljni kapital od 7 milijuna kuna. Naime, zakonom iz 2006. godine utvrđen je taj iznos za temeljni kapital HBOR-a a da će se dinamika uplate temeljnog kapitala utvrditi godišnjim državnim proračunom. Treba reći da je od 2000. do 2003. godine značajno su povećana godišnja izdvajanja iz proračuna u temeljni kapital ove banke i to negdje godišnje na razini od 500 milijuna kuna, da bi se to sada ponovo smanjilo na 2 milijuna kuna. Po poznatim podacima negdje do kraja 2008. godine uplaćeno je u temeljni kapital, dakle u tih 17 godina svega 4 milijarde i 80 milijuna kuna, a u ovom državnom proračunu za ovu godinu osigurano je dodatnih 200 milijuna kuna i 290 milijuna kuna za subvencije kamata, dakle ukupno 490 milijuna kuna. Da ponovim HBOR je u dosadašnjem radu stekao ugled značajne financijske institucije koja sve više postaje pratilac razvojne izvozne komponente hrvatskog gospodarstva. Danas je gotovo nezamislivo da izvozno gospodarstvo funkcionira bez potpore HBOR-a posebno je tu to značajno za tekstilnu industriju. Međutim, s obzirom da HBOR uplaćen tek nešto više od 50% zakonski utvrđenog temeljnog kapitala, ono prema van funkcionira više kao fond, a manje kao razvojna banka. Smatramo da bi jednokratnom uplatom do razine od 7 milijuna kuna oni dobili zapravo bolji i kreditni rejting, dakle veće mogućnosti za zaduživanje u inozemstvu i pod povoljnijim uvjetima. Kako su svi makroekonomski pokazatelji na temelju kojih se temelji državni proračun za 2009. godinu već u prva dva mjeseca rapidno se promijenili. Dakle, mi više ne govorimo o rastu društvenog bruto proizvoda za tih skromnih 2%, nego govorimo o padu trenutačno o 2%. Kako vrijeme odmiče tako se i svi ti pokazatelji zapravo u tom negativnom smislu još i povećavaju. Treba reći da državni proračun se puni loše. To je i razlog što Vlada se odlučila na rebalans proračuna od kojega je do sada uporno bježala. Dakle, pada proračunskih prihoda, ali i pritisak javnosti gospodarstva koje sve teže podmiruje svoje obveze mora doći do rebalansa proračuna. I onda se postavlja pitanja kako namaknuti ovih gotovo 4 milijarde kuna? mi smo i ovaj puta zagovornici, neka se Hrvatska država zaduži i uplati taj temeljni kapital. Ona će i tako u određenom smislu pratiti HBOR u tom inozemnom zaduživanju. HBOR mora naći sredstva izvan Hrvatske jer je u Hrvatskoj ne može naći i ljudi koji su odgovorni za funkcioniranje Hrvatske banke za obnovu i razvoj to uporno čine i sa dosta uspjeha, možda čak više nego što to čini hrvatska Vlada. Svojevremeno se Hrvatska udruga poslodavaca predlagala da se osnuje poseban fond, fond rizika ili kako bi se već zvao iz kojeg bi išle intervencije prema gospodarstvu. Mislimo da to ne bi bilo dobro, jer bi se to često dijelilo po subjektivnim, ne objektivnim kriterijima. Imajući puno povjerenje u Hrvatsku banku za obnovu i razvoj mislimo da je bolje da ona to radi, jer je to njezina osnovna funkcija. Što bi značilo povećanje deficita na temelju ovakvih izdataka iz proračuna? Oni ne bi otišli u potrošnju, oni bi bili u funkciji razvoja gospodarstva, u funkciji zadržavanja radnih mjesta u funkciji manjeg pada izvoza, jer bi bili orijentirani na izvozno gospodarstvo, pa kada zemlje koje su članice Europske monetarne unije, dakle koje imaju zajedničku monetarnu valutu prekoračuju onu razinu deficita od 3% zašto to ne bi učinila i Hrvatska. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Da. Uvažena tajnica i uvažena državna tajnica u Ministarstvu financija Ivana Maletić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici hvala lijepo. Dakle, što se tiče ovog prijedloga da se u temeljni kapital HBOR-a uplate sredstva do iznosa od 7 milijardi kuna, a onda za subvencije kamata i udio u kreditima u iznosu od 500 milijuna kuna važno je istaknuti da se ne radi o 4 milijarde kuna koje još do tih 7 milijardi nedostaju, jer je do sad uplaćeno 4,4 milijarde pa je u stvari taj iznos 2,6 milijardi kuna. Ono što je još bitno za reći je da se zakon u kojem je definiran temeljni kapital koji se uplaćuje za HBOR promijenio u 2006. godini i da se odredba o temeljnom kapitalu u stvari promijenila na način da je on povećan 2006. godine sa 3,6 milijardi na 7 milijardi kuna. Dakle, već u tom trenutku 2006. i to zaista pokazuje jednu orijentaciju i to dugoročnu orijentaciju Vlade da potiče poduzetništvo i da se okrene gospodarstvu i poduzetničkom sektoru. Dakle, već tad je ukupni temeljni kapital koji se treba uplatiti podignut na 7 milijardi kuna, a onda naravno dinamika je iz godine u godinu bila otprilike oko 500 milijuna kuna na toj razini uplate u temeljni kapital. Iz proračuna direktna uplata odjednom u iznosu od 2,6 milijardi bi zaista povećala ponovno deficit i kao što ste i rekli zahtijeva u stvari dodatno zaduživanje u ovim uvjetima kada sve Vlade u biti pokušavaju pronaći instrumente kako se ne zaduživati dodatno. Ali i u tom dijelu smo mi nastojali napraviti puno tako da je u biti osigurano i ispregovarano sa Međunarodnim financijskim institucijama, sa EIBOM, Svjetskom bankom i CEB-om iznos od ukupno 400 milijuna eura koji su osigurani za HBOR, dakle za poticaje poduzetništvu. A tih 400 milijuna eura je otprilike upravo ovaj iznos koji se, koji želimo dodatno dati HBOR-u za poticaj i odgovara ukupnom temeljnom kapitalu. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Hvala im lijepa. I otvaram raspravu. I idemo prvo klubovi. Prvi je uvaženi zastupnik Goran Marić u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege. Predmetnom odlukom predlagatelj Klub zastupnika SDP-a u Hrvatskom saboru predlaže da se u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2009. godinu osigura i uplati najprije u temeljni kapital Hrvatske banke za obnovu i razvoj iznos do iznosa od 7 milijardi kuna, a za subvenciju kamata i udio u kreditima iznos od 500 milijuna kuna. Predlagatelj traži da se nedostajuća sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske za 2009. godinu osiguraju izmjenama i dopunama Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Nakon ovakvog prijedloga nameće se nekoliko logičnih konstatacija. Logično je da bi temeljni kapital svake i ustanove i organizacije i trgovačkog društva trebao biti uplaćen. Logično je da se i kamata Hrvatske banke za obnovu i razvoj subvencionira i da ovaj prijedlog jedino pravi i istinski nedostatak ima što je došao u pogrešno vrijeme. Jer ovo vrijeme sada je vrlo nepovoljno vrijeme za dodatno zaduživanje, jer bi uvjeti pod kojima bi se Republika Hrvatska zadužila bili znatno nepovoljniji od uvjeta pod kojima bi ta sredstva uplaćena u temeljni kapital Hrvatska banka za obnovu i razvoj plasirala u hrvatsko gospodarstvo. Uplaćeno je do sada 4 milijarde i 400 milijuna kuna u temeljni kapital, ali činjenica je da to nije 17 godina da nije uplaćen temeljni kapital jer je povećan kako smo čuli 2006. godine. Važno je naglasiti da Hrvatska banka za obnovu i razvoj je već pokrenula novi program kreditiranja proizvodnje kako bi omogućila nesmetanu proizvodnju u razdoblju gospodarske krize i pozitivno utjecala na likvidnost i konkurentnost proizvođača, a sve u vrijednosti cca 3 milijarde kuna. Taj program je ponajprije namijenjen malim i srednjim poduzetnicima, a provodit će se putem poslovnih banaka. Ja vjerujem da će doći i bolja vremena kad će se temeljni kapital moći uplatiti. Ali u ovo vrijeme doista nije uputno dodatno se zaduživati, a nema prostora, niti ima korisnika kojima bi se mogla iz državnog proračuna smanjiti ili potpuno uskratiti planirana sredstva za 2009. godinu. Stoga, klub HDZ-a podržava i glasovat će i za zaključak koji je donesen na Odboru za financije i državni proračun da se ne prihvati prijedlog odluke o uplati sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu u temeljni kapital subvenciju kamata i udio u kreditima Hrvatske banke za obnovu i razvitak. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo i gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke podržava Prijedlog odluke o uplati sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu u temeljni kapital Hrvatske banke za obnovu i razvoj kao i sve ostale prijedloge koje smo imali danas prilike čuti, o kojima smo imali prilike danas raspravljati iz nekoliko razloga. Prvi je trenutak u kojem jesmo recesija koja je sad više nego jasna, a o njoj smo govorili i prije tri i četiri mjeseca. Drugo, i ovo je jedan u nizu konkretnih prijedloga o kojima smo uopće dobili priliku raspravljati u Hrvatskom saboru jer je činjenica da mjere, antirecesijske mjere koje smo dobili od Vlade da o tim mjerama još nismo, ni jednu od tih mjera još nismo imali prilike raspravljati u Hrvatskom saboru, a isto tako i činjenica da su te mjere na nivou pisma namjere, jer te mjere niti imaju rokove, niti imaju nositelje aktivnosti, niti imaju vrlo konkretne pokazatelje što se daje i što se dobiva, osim one općenite forme na koju smo naučeni, a i zbog tih općenitih formi smo u ukupnoj gospodarskoj situaciji u kojoj trenutno jesmo. Hrvatska banka za obnovu i razvoj i činjenica je i to moram reći da naime vezano na izlaganje predstavnice Vlade uopće u ovom trenutku nije bitno kakva je matematika. Da li je bilo to do 2006., nije, da li treba 7 milijardi, treba 2 milijarde nešto, ali činjenica je da imamo, da Vlada Republike Hrvatske ima zakonsku iz 2006. godine da iz sredstava državnog proračuna uplati u Hrvatsku banku za obnovu i razvoj, za njezin … [[Govornik se ne razumije.]] kapital 7 milijardi. To je činjenica. I to je fakat. I to nije napravljeno kao i mnoge ostale stvari koje Vlada Republike Hrvatske nije odradila, a postoji zakonska obveza i postoji odluka ovog Hrvatskog sabora. Sama banka je osnovana kao razvojna i izvozna banka Republike Hrvatske i definitivno ona je u svom proteklom periodu ispunila, ustvari doprinijela, ne možemo reći da je ispunila svoju funkciju, ali da je doprinijela ispunjenju određenih ciljeva to je sasvim sigurno iskreno i to treba reći. Ali istovremeno treba reći još jednu drugu stvar. Naime, jutros u razgovoru sa jednim poduzetnikom, izvoznikom iz drvne industrije i koristim priliku ponovo da naglasim da drvna industrija koja je jedina i kao gospodarska grana jedina ima domaći izvoz sirovina i to obnovljivi u prošloj godini ostvarila 200 milijuna kuna veći prihod nego recimo brodogradnja, a istovremeno tu industriju se podržava sa 50-tak milijona, dok kod brodogradnje sasvim druge su relacije, sasvim drugi su iznosi i što opet govori o jednoj nekonzistentnosti i jednoj politici bez vrlo jasne strategije i vrlo jasnih ciljeva. Veli kolega poduzetnik, imam ugovor o isporuci u Italiju vrijedan 600 tisuća eura. Ni jedna poslovna banka nije spremna u ovom trenutku ući u sufinanciranje, u pripremu tog izvoznog posla. U Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj isto tako nisu u ovom trenutku u mogućnosti se uključiti u taj projekat zbog nelikvidnosti i zbog rješavanja starih obveza, zbog obveza i realno njihovo predviđanje da do konca 4. mjeseca, a vrlo vjerovatno i u 5. mjesecu jednostavno banka nema mogućnosti pratiti taj projekat. A samo u tom kontekstu, u samom tom kontekstu analizirajući ovaj prijedlog, shvaćajući potrebu ovog prijedloga mislim da nema razloga da se prema tom prijedlogu odnosimo na način kao što se to inače odnosimo jer dolazi iz oporbene strane, a s tim više što govorimo o jednom prijedlogu koji je obveza Vlade ga ispuniti i to zakonska obveza. Nadalje, činjenica da je Hrvatska banka za obnovu i razvoj uglavnom i u pravilu financira projekte putem poslovnih banaka. U jednom vrlo zanemarivom i vrlo malom dijelu ulazi direktni plasman prema poduzetniku. Što dobivaju poslovne banke? Poslovne banke jednostavno dobivaju podršku u svojoj likvidnosti iz sredstava Hrvatske banke za obnovu i razvoj, dobivaju mogućnost dodatne zarade i kroz sva ona osiguranja koja su prisutna i koja su jednostavno i propisana i zakonom i pravilima Hrvatske narodne banke, sredstva su maksimalno zaštićena i pitanje, tu se postavlja pitanje koliko ta banka ima onu razvojnu komponentu? Ona je konzervativnija nego su poslovne banke. Koliko poduzetnik iz općine Glina ima istu šansu u odnosu na poduzetnika koji svoj projekat, a isti su projekti, u odnosu na poduzetnika koji svoje projekte kandidira recimo iz područja Zagreba, jer je poslovna banka u igri? Da li tu Hrvatska banka za obnovu i razvoj vrši svoju osnovnu funkciju, a to je razvojna komponenta, financiranje održivog razvoja? Praksa je pokazala da ne, a ovaj trenutak govori da je to izuzetno potrebno i na koncu konca svi, ali doslovce svi potenciraju važnost Hrvatske banke za obnovu i razvoj. Doslovce svi. Ali njezina funkcija, ja vjerujem da će se sa tim inozemnim zaduženjem banka dokapitalizirati, ali ako banka ne promijeni svoj odnos prema poduzetnicima, ako i dalje banka bude izvor likvidnosti za poslovne banke i to uglavnom 7 velikih, od kojih 7 velikih 6 je u stranom vlasništvu, samo je jedna u našem vlasništvu, Hrvatska poštanska banka, a činjenica da male hrvatske banke i po šest mjeseci čekaju mogućnost da se uključe u projekte koje financira Hrvatska banka za obnovu i razvoj. Mislim da su to realni problemi svakodnevice, problemi s kojima se susreću svakodnevno naši poduzetnici i smatram da je u ovom trenutku prilika i mogućnost i potreba jednostavno da se i o tome progovori, i da se taj problem analizira, jer sa tim dodatnim zaduženjem ako se ne promijeni praksa Hrvatske banke za obnovu i razvoj u smislu kreditiranja preko poslovnih banaka, mi smo dalje osigurali preko državnih sredstava osigurali smo povećanje likvidnosti poslovnim bankama, a kako i na koji način se poslovne banke ponašaju govorili smo danas i u prvoj točci, kad su kolege iz SDP-a pokušali, doslovce pokušali sa zakonskim prijedlogom napraviti ono što je našim građanima … [[Govornik se ne razumije.]] potrebno, a to je smanjenje negativnog utjecaja povećanja kamata na stambene kredite i kada je kolega Bernardić upotrijebio jednu vrlo dobru riječ, a to je da li smo spremni, a što je obveza države, što je obveza države, da li smo spremni sa svojim nacionalnim suverenitetom osigurati našim građanima koliko toliko kvalitetniju poziciju, a koja im je u ovom trenutku nasušno potrebna. Ovu točku ću iskoristiti za još jednu temu o kojoj je prisutno i u kojoj gotovo svi kad predlažu antirecesijske mjere govore, a to je interventni fond. I tu se ne slažem sa kolegicom Zgrebec kad govori da bi Hrvatska banka za obnovu i razvoj trebala preuzeti tu funkciju jer upravo zbog prilično konzervativnih i strogo propisanih uvjeta kreditiranja, s obzirom da ukupnu situaciju i bolest našeg gospodarstva strukturnu krizu našeg gospodarstva smatramo mi u klubu Hrvatske narodne stranke da je upravo u tom segmentu potrebno krenuti, ne osnovati, nego krenuti sa interventnim fondom jer mi fond imamo. Ne treba ga osnivati. Imamo Fond za razvoj i zapošljavanje usmjeren prema realnom sektoru, ali ga treba ojačati. I sigurno da ga treba ojačati sa rebalansom proračuna. I kad spominjem rebalans proračuna postaviti će se pitanja kome uzeti. A upravo je to problem. Da li smo definirali prioritete i da li činjenica je i dokazano je da dosadašnjim proračunima prioritete koji će se ili koji bi se trebali financirati iz državnog proračuna nismo odredili. Čini mi se da su definirani i praksa je pokazala vrlo čudnim kriterijima, u pravilu političkim bez cos benefit analize. A istovremeno smatramo da ovim rebalansom proračuna zbog ozbiljnosti situacije, zbog ozbiljnosti trenutka je upravo sada potrebno ne dokazivati čija je ideja pametnija, nego dokazati da svi zajedno dovoljno imamo mudrosti da pronađemo rješenja koja će nam omogućiti izlazak iz ove krize koja je evidentna. U zadnje vrijeme čitamo i slušamo izjave o koncesijama. To je jedan od modela. To je jedan od modela kako i na koji način osigurati dio sredstava za upravo ovaj interventni fond. S obzirom na poznatu i analiziranu i dobru fizibilitost projekta Pelješkog mosta mi predlažemo da Pelješki most damo koncesiji. Ako je projekat dobar, ja ne vidim razloga, ja stvarno ne vidim razloga da taj projekt ne može naći koncesionara. Zašto ne? Hajmo ta sredstva iz proračuna koja su predviđena za Pelješki most, hajmo ih uključiti u interventni fond i dati direktnu podršku gospodarstvu. Nadalje, poticaji poljoprivredi, ja opet ponavljam, nedavno sam iznio podatak u raspravi u 10 godina 25 milijardi smo uključili kao poticaj u razvoj poljoprivrede. Posljedica toga je 20% ukupna niža proizvodnja u poljoprivrednom sektoru. Da li smo za te poticaje koji su isplaćeni, koji su sasvim sigurno dobrodošli našim poljoprivrednicima. Ono što nije dobro, otišli su i nekima koji nisu zavrijedili poticaje i ono što je sigurno, za ta sredstva nije se napravila cos benefit analiza. I smatram da i u tom segmentu postoji prostor za osiguravanje dijela sredstava, opet koja bi mogli uključiti u ovaj interventni fond jer sad ne govorim o Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak jer poznato je i vrlo vjerojatno i nadam se da će se osigurati ovo zaduživanje na inozemnom tržištu, ali istovremeno siguran sam i kad bi se izvršila obveza prema Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak u smislu ispunjenja zakonske obveze, a to je temeljni kapital od 7 milijardi, da bi onda i Hrvatska banka za obnovu i razvitak imala sasvim drugačiji rejting na tržištu nego ga ima danas sa temeljnim kapitalom kojega danas ima. I zaključno, ukupni gospodarski financijski trendovi više su nego jasni, sama recesija posla naše realnosti i činjenica da odluke moramo donositi odmah bez odlaganja. Ako nam se i desi da nešto ne učinimo kako treba, ispravljanje pogrešaka u hodu mi u klubu Hrvatske narodne stranke uvjereni smo da će biti manje štete nego odlaganje neizbježnog, a činjenica da već tri mjeseca govorimo vrlo jasno o problemu koji je prisutan, ali isto tako i činjenica da jednostavno ne postoji hrabrost da se odlučno krene u donošenje mjera, a i rasprava po svim današnjim točkama koje su predložili kolege iz kluba SDP-a, činjenica da i te, s obzirom na mišljenje Vlade po svim tim točkama, ti prijedlozi neće biti uvaženi, ali nažalost neke druge prijedloge nismo dobili, a očekujemo da ćemo bar djelomično dobiti i kroz rebalans državnog proračuna. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I u ime kluba SDP-a uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, predstavnici Ministarstva financija, kolegice i kolege zastupnici. Evo, samo u nekoliko rečenica zbog čega će Klub zastupnika SDP-a podržati odluku koju smo kao predlagači poslali u proceduru u Hrvatski parlament, a koja se temelji znači na dvije osnove stvari, a to je prva da se u temeljni kapital HBOR-a plate sredstva do iznosa temeljnog kapitala od 7 milijardi kuna koji je utvrđen zakonom 2006. godine i da se naravno zakonom je utvrđeno da se i uplaćuje iz državnog proračuna. I drugo, da se za subvenciju kamata i udio u kreditima osigura iznos od 500 milijuna kuna i sve to iz državnog proračuna, odnosno da se ta sredstva osiguraju izmjenama i dopunama državnog proračuna koji će vjerojatno biti sada uskoro upućen u proceduru. Dakle, ako govorimo o tome da se u temeljni kapital HBOR-a do sada uplatilo otprilike 4,4 milijarde kuna ova sredstva treba namaknuti prije svega mišljenja smo iz onih rashoda unutar državnog proračuna koja su planirana za investicije koje nisu brzo isplative odnosno koje se mogu planirati i kasnije u neka sretnija vremena jer neke od tih investicija je spomenuo i kolega Koračević. Definitivno smatramo da prioritet u ovoj godini moraju biti pomoć hrvatskom gospodarstvu a ne neke investicije koje će se možda isplaćivati dvadeset, trideset godina i moramo s te strane upozoriti da ova godina nije niti vrijeme a državni proračun definitivno ove godine nije mjesto gdje bi se takve investicije trebale planirati. Ova antirecesijska mjera gotovo je nevjerojatno evo do sada smo ih raspravili šest, sedam u hrvatskom parlamentu koje je uputio Klub zastupnika SDP-a isto tako vjerojatno dobiti podršku odnosno saborske većine jer je Vlada odbila. Ali u namjerama kao što sam rekao Vlade jer one su još uvijek namjere a ne mjere s obzirom da nismo ni jednu vidjeli na pismeno postoje određene takve indicije da će biti jedna od takvih mjera i pomoć gospodarstvu kroz HBOR ali to kako smo čuli nažalost još nismo vidjeli, nadam se da ćemo u skorom vremenu to vidjeti. HBOR je po našem mišljenju se izgradio kao jedna institucija koja je od velike koristi hrvatskom gospodarstvu. I s obzirom da ove godine očekujemo usporavanje, odnosno ne usporavanje nego čak negativnu stopu gospodarskog rasta vjerojatno će proračun biti planiran na 2% ispod prošlogodišnje razine GDP-a. Smatramo da će biti nužno pomoći gospodarstvu da on ne bude i niži. Neki su analitičari dali procjenu čak i 5% negativnu tako da kroz HBOR smatramo da moramo interventno pomoći prije svega izvoznicima onima koji su zbog nedostatka kapitala na domaćem tržištu a i na međunarodnom najviše pogođeni. Izvoz je u prvom mjesecu ove godine pao 26% i to dovoljno govori u kojem problemu se naši izvoznici nalaze i da im je nužno potrebna pomoć u ovoj godini. HBOR doduše po informacijama koje imamo i koje su javno dostupne jer su ih i objavili nedavno u medijima radi i sa Europskom investicijskom bankom jer su ugovorili 200 milijuna eura i sa Svjetskom bankom 100 milijuna eura kako bi se ta sredstva mogla aktivirati i biti na dispoziciji hrvatskim izvoznicima, prvenstveno izvoznicima i to za male izvoznike znači koji će tražiti kredite negdje do 8 milijuna kuna. A šta to HBOR sada nudi i koja je to kamatna stopa dovoljno govori to da oni imaju sad svoj program koji se zove kreditiranje proizvodnje po kamati 5,65 godišnje odnosno tromjesečni euro … [[Govornik se ne razumije.]] plus 3,75 i koliko je to konkurentno u odnosu na ono što hrvatski izvoznici hrvatskih poduzeća mogu posuditi kod hrvatskih banaka. Vi morate biti svjesni i malo se o tome u javnosti govori ali danas je vrlo teško dobiti za obrtni kapital kredit kratkoročni u hrvatskoj banci koji je u hrvatskim poslovnim bankama niži od 12%. Dakle, usporedba šta HBOR daje u odnosu na ono šta nude hrvatske poslovne banke nemjerljiva. Radi se otprilike u ovom trenutku do 7%. Ono šta smatramo da je posebno važno istaknuti je to da HBOR pogotovo pomaže proizvodnju ali pomaže i turizam i ove godine smo svi svjesni koliko ja bih rekao čak i previše nade polažemo u turističku sezonu i turizam jer svima je jasno da u kriznim godinama je turistička djelatnost ta koja ponegdje i najviše trpi. Radi se već do sada o najavi određenog pada turističke sezone odnosno najava bukinga do 10%. I sada evo polažemo nadu da će nasa individualni gosti izvući koje najviše i subvencionira odnosno kreditira HBOR pa smo svjesni svi koliko su ta sredstva kroz HBOR nužna. Ono što smatramo da će biti velika opasnost i gdje će HBOR teže dolaziti do sredstava je definitivno i procjena određenih kuća koje procjenjuju bonitet države odnosno banaka koje su namijenjene u državi da vrše ovakve vrste kreditiranja. Radi se o procjeni Standard&Poorsa koji je kako je snizio dugoročni rejting Hrvatske za zaduživanje u lokalnoj valuti sa Triple B+A-2 na Triple BA-3 tako je snizio i kreditni rejting HBOR-a jer je to analogija jedno drugome i tu će HBOR-u biti teže doći do sredstava na međunarodnom tržištu iako su oni već sam nešto rekao malo prije i uspjeli nešto osigurati ali definitivno će ta sredstva biti puno skuplja nego šta bi inače bila. Naravno, radi se tu i o težini uopće da dođete do sredstava. I sa druge strane, postoji mogućnost da će taj rejting biti i lošiji. Negativna je prognoza svih tih kuća analitičkih na hrvatski kreditni rejting pogotovo ukoliko se izostane sa političkim odgovorom na potrošnju države odnosno na fiskalnu fleksibilnost javnog sektora odnosno na fiskalnu fleksibilnost kojom javni sektor pritišče gospodarstvo. Znači, mi moramo unutar ovog proračuna koji sada planiramo donijeti definitivno napraviti velike uštede 10 milijardi kuna šta smo svi već zadnjih mjeseci govorili da je realno konačno su počeli govoriti i predstavnici Ministarstva financija konkretno ministar Šuker i gotovo je nevjerojatno da tri mjeseca slušamo o tome kako će definitivno Hrvatska proći bez ozbiljnijeg rebalansa. Govorilo se o nekim rebalansima otprilike milijardu 600, 2 milijarde kuna ali konačno smo počeli govoriti o onim pravim brojkama i definitivno i od tog rebalansa ovisi kakav će biti kreditni rejting i Hrvatske i HBOR-a a samim time i mogućnost njegovog zaduživanja i cijene zaduživanja i pomoći daljnjem gospodarstvu i izvoznicima koje će u ovoj godini biti nužni. I zato smatramo da je ovo jedna od mjera od ovih 25 mjera koje smo predložili možda i ključna, a vezana je uz gospodarstvo i smatramo da je treba donijeti bez obzira kakav će biti rebalans proračuna. Treba naći sredstva da se uplati ova razlika do 7 milijardi kuna i da se ovih 500 milijuna kuna subvencije također može osigurati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I prelazimo na pojedinačnu raspravu. Imamo jednog prijavljenog. To je uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa evo i kroz ovaj prijedlog se zapravo vidi kako je zadnjih godina zapostavljena financiranje javnih interesa naišlo na plitkost u nerazvijenom financijskom sustavu. Što to znači? To znači da Vlada Republike Hrvatske parlament pa i jedinice lokalne samouprave su bile godinama orijentirane na najprimitivniji oblik financiranja javnog interesa, a to je direktno budžetsko financiranje. Ono nosi brojne ja bih rekao jednu veliku jednostavnost, zato jer je direktno. Međutim brojne nedostatke, a nedostaci su prije svega istiskivanje privatnih investicija u dugom roku tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] diskrecijsko financiranje, financiranje direktnog transfera dakle porezne redistribucije koja za efekt nema u dugom roku multiplikator na dohodak, odnosno ne odražava se na rast GDP-a nego već samo se odražava u promjeni cijena znači riječ je o vrlo kratkoročnom efektu. Razvijene zemlje financiranje javnih interesa riješile su ponajprije i kroz specijalne državne institucije za financiranje. Nešto slično je i naša Hrvatska banka za obnovu i razvoj, ali i kroz brojne druge oblike pogotovo sekuritizacijom obveznika jer su na taj način stvorili preduvjete da privatni sektor financira javne interese uz državnu potporu. To nosi dvije prednosti. Jedna je prednost ta što se direktno gospodarstvo razvija financiranjem znači rastom privatnog sektora, a sekuritizacijom obveza druga pogodna stvar je ta što znači javni interes se financira mimo budžetskih planiranih sredstava što oslobađa veliku manevarsku mogućnost svakoj Vladi, svakoj zemlji da isfinancira prijeko presušne potrebe i one stvari koje ne može isfinancirati na ovaj način. Kada pričamo o Hrvatskoj banci za obnovu i razvoj, ona je i kada je osnovana prvo s jednim nazivom, a kasnije i preimenovana rađena po modelu Njemačke … banke, znači banke koja potiče izvoz i proizvodnju u raznim sektorima. No, međutim ono što treba otvoriti kao temu je i problem sadašnjeg smjera, odnosno HBOR-a, uloge HBOR-a i uloge države i ozbiljnosti shvaćanja države tj. HBOR-a kao instrumenta države. Jer npr. KFV ima aktivu u odnosu na … u odnosu na ukupan dionički kapital, znači uvećanu negdje oko 30 puta. Hrvatska banka za obnovu i razvoj ima samo 3 puta. I to je problem samog usmjerenja znači HBOR-a u promicanju javnih interesa, odnosno u poticanju izvoznika, domaće proizvodnje svega onoga što dogovorna država treba poticati. Tako da je ukupna aktiva HBOR-a preko 18 milijardi, a dionički kapital je negdje oko preko 6 milijardi i to dolazimo do multiplikatora 3 no međutim s obzirom na hrvatsko financijsko tržište to i nije toliko sporno. Ono što je sporno je da dobar dio tog financiranja ide direktno subvencijama poslovnih banaka koje su na žalost u stranom vlasništvu. Kada Njemački KFV radi sličnu priču, oni financiraju naravno svoje banke i to je temeljna razlika. No nužnost, na žalost i u ovoj godini takvog pristupa je nas je nagnula i klub SDP-a da predložimo ovaj prijedlog je činjenica je da su kreditni kapaciteti poslovnih banaka strah od sve većeg kreditnog rizika, odnosno manjka likvidnosti i ne ispunjavanja određenih obveza raznih gospodarskih subjekata, doveli mnoge firme u situaciju da jednostavno ne mogu investicije ni na jedan drugi način investirati osim pitati za to specijaliziranu državnu banku kakva je HBOR i stoga je realno da mi upravo u ovoj godini krize kroz jedini kanal, na žalost kroz koji možemo utjecati zbog politike HBOR-a na veće plasmane aktive a za poticanje izvoza, za poticanje domaće proizvodnje i industrijske proizvodnje, svega onoga što HBOR podrazumijeva, a to je uplata temeljnog kapitala. 2,6 milijardi, čuli smo i da bi to posebno poremetilo fiskalni balans i da bi stvorilo mogućnost dodatnog proračunskog deficita. No, međutim ako slušate izjave koje su se plasirale prije tri mjeseca i izjave koje su se plasirale sada, vidite da je u tri mjeseca ipak Ministarstvo financija uspjelo uštediti tri milijarde kuna. čak su najave da će se uštediti do 4 milijarde kuna. Znači nije bilo isto prije tri mjeseca, nije isto sada. Znači ušteda ipak ima. I to je ono poruka koju želimo reći. i tada se spominjao deficit kao problem za naše antirecesijske mjere, za pojedine zakone koje smo poslali u proceduru i isti obrazac vrijedi i danas. No međutim, moram vas posjetiti da je u međuvremenu strukturnim, restrukturnim planom Ministarstva financija da smanji proračunske rashode, jer jednostavno nam fali preko 10 milijardi kuna ove godine, a bojim se i više. Neki najpesimističniji analitičari procjenjuju i do 25 milijardi. Upravo je zbog toga stvoren višak, odnosno stvorena rezerva, smanjeni su troškovi za 3 do 4 milijarde. I onda mi nitko ne može reći da se s tom pričom nije moglo planirati, odnosno da se ne može u tome dijelu naći 2,6 milijardi prijeko potrebnih za financiranje hrvatskog gospodarstva. Jer osiguravanje likvidnosti u hrvatskom gospodarstvu u ovoj godini je izuzetno bitno. I to je ono što želimo podvući da se kroz gospodarstvo multiplicira i održava apsolutno sve što se događa u našoj zemlji. Već sam rekao da 4 zaposlenih u privatnom sektoru financiraju 2 umirovljenika, jednog zaposlenog u javnom sektoru i financiraju jednog korisnika socijalnih prava. Što znači ako se u ovoj godini 25% padne uvozna, znači uvozni faktor rasta domaće potražnje, odnosno domaće ponude, na kaju krajeva dohotka 25%, ako za 25% padne iznos. Mi smo u problemu da odjednom imamo tri koja moraju financirati četiri. E ali to više ne mogu. Oni mogu ili ne isfinancirati pola umirovljenika ili ne isfinancirat kompletnu državnu upravu ili odustati od financiranja socijalnih prava i to je efekt s kojim ćemo se susresti ovu godinu i stoga je osobito nužno osigurati gospodarstvo, ja ne bih rekao zalihu likvidnosti, ja bih rekao prijeko potrebna sredstva u suši da može barem u smanjenoj poslovnoj dinamici nastaviti pa ja bih rekao i prorecesijski, ali koliki toliki nivo poslovne aktivnosti. I na tom tragu je i ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa željela bih na kraju zahvaliti svima koji su uzeli učešće u raspravi o ovom našem prijedlogu. Rekla bih da prijedlog nije došao u nepovoljno vrijeme kao što je to rekao predstavnik kluba HDZ-a. Baš suprotno, on je došao u pravo vrijeme, jer je pred nama rebalans proračuna. Predstavnica Vlade je rekla osigurat će se dodatnih 400 milijuna eura za HBOR, međutim to su kreditna sredstva i mi predlažemo, ako je već takav dogovor da se osiguraju kreditna sredstva neka prođu kroz proračun i neka se uplate kao temeljni kapital HBOR-a jer to donosi posebnu kvalitetu, podiže bonitet HBOR-u i sasvim je drugo kad on ima određenu visinu temeljnog kapitala u odnosu kada radi samo sa kreditnim sredstvima. On sada na žalost ima tretman fonda. U razgovorima o tome često se može čuti da kažu da bi se i fond trebao uključiti u državni proračun, zato jer je on između ostalog i korisnik državnog proračuna. To vidimo i po tome što rejting HBOR-a zapravo prati rejting države ili obrnuto, rejting države prati rejting HBOR-a. Smatramo da u ovakvoj teškoj gospodarskoj situaciji država mora podnijeti najveći teret antirecesijskih mjera i mislimo da je ova odluka i ova rasprava dobra podloga za izradu rebalansa, odnosno za raspravu kod rebalansa državnog proračuna. Hvala još jedanputa svima koji su uzeli učešće u raspravi.
Zahvaljujem i zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Time završavamo sa današnjim zasjedanjem i sutra ujutro nastavljamo sa novim pročišćenim dnevnim redom kojeg ste dobili na klupe. Dobit ćemo ujutro, tak veli tajnik. A prva točka će biti Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o prostornom uređenju i gradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 291. I želim vam ugodnu i laku noć. Jasno u 9 i 30 se raspravlja.
Prijedlog odluke o uplati sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu u temeljni kapital, subvenciju kamata i udio u kreditima Hrvatske banke za obnovu i razvitak, Predlagatelj: Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlozima saborskih radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koji glasi: "Ne prihvaća se Prijedlog odluke o uplati sredstava iz Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu u temeljni kapital, subvenciju kamata i udio u kreditima Hrvatske banke za obnovu i razvitak.". Tko je za ovaj prijedlog zaključka? Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Ovaj prijedlog odluke je prihvaćen sa većinom glasova sa 74 glasa za i 26 protiv. Dobro jutro svima, dame i gospodo zastupnici. Nastavljamo sa radom. Predlažem da objedinimo raspravu o nekim točkama, prvu, dugu i treću, potom četvrtu i petu, prema područjima pa potom šestu i sedmu, pa osmu i devetu, desetu, jedanaestu i dvanaestu opet posebno i trinaestu, četrnaestu i petnaestu također posebno. Radi se o pojedinim područjima, odnosno predlagačima ministarstvima. Ako nema primjedbi, idemo na prvu, drugu. … [[Upadica se ne razumije.]] Bilo je takvih prijedloga, međutim mislimo da treba objediniti točke po pojedinim područjima i ministarstvima. Lakše ćemo raspravljati i nećemo se rasplinuti. Ipak 5 točaka da se raspravlja jedinstveno je previše. Predlažem da idemo ovako kako sam predložio. Dakle, prva, duga i treća točka dnevnog reda tj. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o prostornom uređenju i gradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 291, drugo - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o komunalnom gospodarstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 293 i treće - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 298 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prilikom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku, sukladno članku 159. Poslovnika. Hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Sva tri. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za lokalnu, područnu (regionalnu) samoupravu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, gospodin Davor Mrduljaš. Izvolite.