Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Evo meni je posebna čast što mogu biti predlagatelj u ime Vlade jednog ovakvog zakona. Možda jednog kada gledamo s tehničke strane, od najsloženijih zakona koje je ovaj Sabor donio. Možda da je rasprava o ovom zakonu bila prije ove točke dnevnog reda, možda bi o mnogim stvarima drugačije govorili, razgovarali. Dakle zašto sam rekao da je ovaj zakon vrlo tehnički zahtjevan? Pa zato što će ga praktički morati implementirati skoro sve državne institucije i zato što je po prvi puta jedna politička opcija imala političke hrabrosti da predloži ovako nešto. Zato što će po prvi puta državne institucije sve, jasno po propisanim pravilima moći vidjeti stanje u državi, kako privatno tako i fizički. Pa dakle što mi smatramo u Vladi Republike Hrvatske i u Ministarstvu financija, što je svrha ovog osobnog identifikacijskog broja ili kolokvijalno smo ga zvali u fazi izrade porezni broj. Prije svega smatramo da je ovo jedan od najsustavnijih antikorupcijskih mjera. Dakle jedna jer biti će ih niz, jer je sustav javne nabave i reforma pravosuđa, sve je to u sklopu borbe protiv korupcije. No ovo je jedna sigurno od najsustavnijih mjera iz razloga što u potpunosti prati proljev i kretanje novca putem praćenja imovinskog stanja građana, pravnih osoba kako domaćih tako stranih te usporedbom promjena imovnog stanja sa prijavljenim prihodima i primicima te plaćenom porezu. Dakle svaka promjena imovnog stanja će itekako morati imati za opravdanje ili kreditno zaduženje ili zaradu i prihode tijekom godine s osnova svih izvora i vrsta. Drugi instrument je povećanje učinkovitosti poreznog sustava te učinkovitosti državnih i drugih institucija. Dakle ne samo bolja i kvalitetnija naplata poreznih prihoda kako jedinica lokalne samouprave tako državnog proračuna nego s obzirom da će se taj zakon implementirati, zapravo morati će ga implementirati skoro sve državne institucije, i njih će praktički natjerati na bolji i kvalitetniji rad državne uprave. Jer danas je recimo vrlo teško i dugotrajan posao da vi dobijete informacije koliko tko ima udjela u pojedinim trgovačkim društvima. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja to će biti vrlo jednostavno doći do toga, jer porezna uprava koja će imati središnji registar jedino kod sebe, sa točno ovlaštenim ljudima koji će moći doći do tih podataka temeljem podataka koje ima visoki trgovački sud, vrlo lako ćete doći do spoznaje tko je vlasnik i u kojem dijelu kojeg trgovačkog društva, a više puta će se i postaviti pitanje zašto je netko otvorio 10 ili 15 trgovačkih društava. Da li je to bio razlog izbjegavanja poreza, da li je to bio razlog prikrivanja tijeka novca ili je bilo nešto drugo. Isto tako imati ćemo potpuni uvid u Središnju depozitarnu agenciju oko stanja i transakcija vrijednosnim papirima na Zagrebačkoj burzi. Isto tako, vrlo često se govori, netko posjeduje nekakvu nekretninu ili tako nešto, danas je praktički, ako maknu taj ured gdje je izdana ta građevinska dozvola, ne pošaljete pismeni dopis da tražite to i to za toga i toga, nemoguće to dobiti. Međutim, ovim osobnim identifikacijskim brojem u onom trenutku kad taj podatak bude trebao, vrlo lako će se povući sve institucije. Međutim, vjerojatno ćete postaviti pitanje oko onoga što je vrlo bitno, a to je zaštita. Sa središnjim registrom koji će biti u poreznoj upravi, garantira se maksimalna zaštita. Recimo, korisnici sustava na Visokom trgovačkom sudu će moći isključivo koristiti podatke iz te institucije. Ukoliko bilo kome od državnih institucija, da li državnom odvjetništvu, da li USKOK-u, da li poreznoj upravi, treba informacija iz tog dijela točno je propisan put će biti pravilnikom kako će za to zatražiti od Središnjeg registra u Poreznoj upravi gdje će, kažem, biti ograničen broj djelatnika koji će moći u Središnji registar i biti će točno evidentirano tko je posjetio koji osobni identifikacijski broj, tako da ne bi došlo do zlouporabe i da se netko baš ne može, osim državnih institucija, razbacivati sa nečijim osobnim podacima. Dakle, drugi razlog je učinkovitost poreznog sustava i učinkovitost državne uprave. Treći razlog i svrha je instrument za djelotvorniji sustav socijalnih davanja. Mi danas vrlo često u raspravama, ovisno na kojoj smo strani, u kojoj smo poziciji, kritički ili pravdamo visinu socijalnih davanja. Međutim, vrlo rijetko ili skoro nikada ne govorimo o tome da mora postojati mjerilo, ali pravo mjerilo, temeljem koga je netko ostvario na to socijalno davanje. Ja vam garantiram da će uvođenjem osobnog identifikacijskog broja, doći ćemo u poziciju da sa potpuno istim iznosom sredstava koji su namijenjeni za socijalna davanja, oni koje je, nažalost, život bacio na takav način da se ne mogu brinuti o sebi ili o svojima, iz ovog ili iz onog razloga će se povećati njihova primanje, jer će mnogi oni koji zbog ovog ili onog razloga, zbog nepravilnog prikazivanja imovine itd., koji nisu ostvarili određena prava jednostavno će se eliminirati iz tog dijela. Dakle, na takav način ćemo pravično raspodijeliti socijalna davanja i kontrolu lažnih potraživanja socijalnih naknada. I mislim da otvoreno treba reći o tome da to postoji. To je postojalo i za one Vlade do 2000., i za one koalicijske Vlade i sada. A zašto? Zato što nismo imali socijalnu mjeru. Nama centri za socijalnu skrb nisu međusobno informatički povezani. Isto tako, svaki grad, ovisno o svojoj financijskoj moći, ima nekakvu vlastitu socijalnu politiku. I sad kad vi dajete određena oslobođenja na državnom nivou, vi nemate podatke o tome koliko je koji grad dao socijalnih prava svojim građanima. I tako vam ispada da građani iz siromašnijih gradova ne mogu ostvariti nekakvu olakšicu, iako imaju daleko manja primanja od građana koji su u bogatijim gradovima, koji su osnova socijalne politike, u tim gradovima dobili nekakva socijalna davanja. Dakle, i to će se evidentirati i na takav način ćemo doći do pravične raspodjele. Ono što, kad govorimo o ravnomjernoj raspodjeli socijalnih naknada, kad govorimo o ravnomjernom poreznom opterećenju, onda je to, jasno, da govorimo o instrumentu funkcioniranja pravne države ili o jednakom tretmanu svih poreznih obveznika. I ono što na kraju, i sam prijedlog ovog zakona kaže, a to je instrument usklađivanja hrvatskog zakonodavstva sa Europskom Unijom. Ja znam da će se vjerojatno u raspravi potegnuti pitanje jedinstvenog matičnog broja. Vi znate da je izmjenom zakona, mislim da je to bilo 2002. godine, praktički zabranjena javna upotreba jedinstvenog matičnog broja iz nekoliko razloga. Prije svega, jedinstveni matični broj građana je bio kazujući broj, da tako kažem. Iz njega ste mogli iščitati niz osobnih podataka o hrvatskim građanima. Druga stvar, jedinstveni matični broj građana je imao 13 znamenki, dok u Europskoj Uniji slični primjeri, negdje se zovu porezni broj, negdje socijalni broj, dakle, ali svi u principu imaju istu svrhu i namjenu, imaju maksimalno 12 brojeva. Pa kad bi govorili o tome da kad JMBG ne bi bio kazujući itd., zbog tih 13 znamenki ga je praktički nemoguće implementirati u pravni sustav ili sukladno uskladiti sa zakonodavstvom Europske Unije. No, ono što kažem, sve razvijene zemlje imaju sličan sustav. Naš prijedlog zakona je najsličniji zakonu koji imaju skandinavske zemlje iz razloga što su skandinavske zemlje zadnje, praktički, uredile ovo pitanje. Ali, sigurno da koristeći pozitivna iskustva svih tih zemalja koje to primjenjuju već dugi niz godina, ovaj hrvatski zakon će biti po nekim stvarima, nuditi daleko kvalitetnija rješenja, nego što to nude ostale članice Europske Unije. Također će se, ili se postavlja pitanje, ili tijekom okruglih stolova koje smo imali u proteklih godinu, godinu i pol dana koliko se radi ovaj zakon, vrlo često se postavilo pitanje, kad se krene sa primjenom osobnog identifikacijskog broja što će biti sa evidencijama koje se vode na dosadašnji način. Dakle, dok se u potpunosti ne uspostavi sustav, evidencije će se voditi i na stari način i na novi način. Odredit će se jedan datum deadlinea kad se prelazi, kad budemo imali 100-postotnu sigurnost sustava, kad se prelazi na novi sustav. Iskreno govoreći, sigurno da će sad državne institucije, prije svega MUP, Državni ured za upravu, Ministarstvo financija tj. Porezna i Carinska uprava, koristiti podatke koje imamo na bazi JMBG i praktički to pretvarati u osobni identifikacijski broj, i na takav način već riješiti jedan veliki broj, jedan veliki problem oko formiranja Središnje baze podataka. Dakle, ono što sam već govorio na početku, osobni identifikacijski broj podrazumijeva umrežavanje i korištenje podataka svih državnih institucija. I da bi uopće došli u tu poziciju da možemo doći do toga, mi moramo informatizirati državnu upravu i već u ovom trenutku imamo vrlo visoki stupanj informatiziranosti državne uprave. I kao što ste vidjeli, u prijedlogu zakona je predviđeno 97 milijuna kuna kao trošak za izgradnju informacijskih sustava onim tijelima državne uprave koja sad nisu na zadovoljavajućem nivou. Opseg primjene osobnog identifikacijskog broja i dostupnost podataka. Dakle, na zahtjev drugih tijela i osoba o podacima iz evidencije, voditelj evidencije putem osobnog identifikacijskog broja će dostavljati podatke iz evidencija ali samo za podatke koji su zakonom ovlašteni voditi u službenoj evidenciji. To je ono kad sam govorio dakle podatke, evidencije u Visokom trgovačkom sudu će moći koristiti samo zaposlenici koji će imati ovlasti u Visokom trgovačkom sudu, u Poreznoj upravi Porezna uprava, u MUP-u MUP itd. Poštujući propise o zaštiti tajnosti podataka Porezna uprava dostavit će na zahtjev drugog tijela samo podatke koji se ne smatraju poreznom tajnom u smislu poreznih propisa a kod Državnog odvjetništva i ostalih istražnih tijela će se dostaviti svi traženi podaci. Kako će se primjena osobnog identifikacijskog broja odraziti na građane? Građani u trenutku kad počne primjena osobnog identifikacijskog broja neće morati mijenjati niti jedan svoj osobni dokument, nego u trenucima kad bude isticala važnost tih osobnih dokumenata na njih će se ugrađivati osobni identifikacijski broj. Za sada još uvijek sa informatičarima raspravljamo koji bi bio najpogodniji, najjednostavniji način slanja obavijesti svim građanima i pravnim osobama o njihovom osobnom identifikacijskom broju. Dakle, već sam rekao da je praćenje imovinskog stanja indikator i za učinkovitost poreznog sustava i drugih tijela. No, ono što je vrlo bitno imovina treba služiti kao cenzus za ostvarivanje određenih prava. Prije svega mislim tu na određene socijalne olakšice, doplatak za djecu i slično, oslobađanje od upravnih pristojbi, oslobađanje od plaćanja sudskih pristojbi, oslobađanje od plaćanja javno bilježničkih pristojbi. Mogli bi tako u nedogled nabrajati. Također je vrlo bitno i tzv. obiteljski status jer nije svejedno da li jedan umirovljenik koji ima mirovinu 2 tisuće kuna ili jedan radnik koji ima plaću 2,5 do 3 tisuće kuna živi sam ili živi u domaćinstvu gdje sumarno ti prihodi su daleko veći i kad se govori o ovom socijalnom momentu onda se to itekako treba uzeti u obzir. No, ono što ćemo po prvi puta postići u Hrvatskoj uvođenjem osobnog identifikacijskog broja govorili smo do sada o hrvatskim državljanima. Međutim, uvođenjem osobnog identifikacijskog broja svaka strana pravna osoba ili fizička osoba stranac ako hoće obaviti bilo kakvu transakciju u Republici Hrvatskoj morat će zatražiti dobivanje osobnog identifikacijskog broja. Na takav način će se riješiti i problem ilegalnog iznajmljivanja, problemi stjecanja nekretnina na ovaj način, razno raznih transakcija i u slobodnim zonama i svugdje. Dakle, kod bilo kakvih poslovnih transakcija osobnim identifikacijskim brojem će strane pravne i fizičke osobe praktički imati identičan status kao što se to odnosi na hrvatske građane što je na kraju krajeva i logično jer ako se radi o bilo kakvoj novčanoj transakciji onda ako govorimo, ako drugi traže da imaju nediskriminirajući status onda isto tako nema pravo netko u Hrvatskoj vršiti bilo kakvu novčanu transakciju a da ona ne bude evidentirana tamo gdje treba biti evidentirana. Kako će se osobni identifikacijski broj odraziti na građane kad oni trebaju nekakvu uslugu od upravnih tijela. Evo, uzmimo samo primjer dječjeg doplatka. Vi danas da bi ostvarili pravo na dječji doplatak trebate pokucati na desetak i više vrata, prikupiti ove potvrde, one potvrde itd. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja vaša jedina obaveza će biti podnijeti zahtjev za dobivanje dječjeg doplatka. Upravno tijelo koje vodi taj postupak će putem osobnog identifikacijskog broja prikupiti sve informacije i vama na kućnu adresu ili na vaše računalo poslati obavijesti o tome ili rješenje, kako god hoćete, da ste dobili dječji doplatak ili ga niste dobili zbog toga i toga. Dakle, to je što se tiče pojednostavljenja za građane prilikom dobivanja određenih prava. Ili ako uzmemo na primjer kako se primjena poreznog broja, tako ga zovu u Sloveniji i u nekim drugim zemljama, događa, zapravo koje ona ima reperkusije na strance. U Sloveniji nema šanse da dođete i da obavite bilo kakvu transakciju da ne odete u Poreznu upravu i da ne dobijete porezni broj. U Portugalu nemate šanse da dođete i kupite dva ili tri apartmana bez da ste negdje evidentirani da ste njegov vlasnik. A ako ste evidentirani da ste vlasnik nekoliko apartmana onda znači da samo vi možete boraviti u njima. Ako bilo tko drugi boravi u njima onda se vi bavite nelegalnom djelatnošću ako niste zatražili dozvolu da možete iznajmljivati te apartmane u Republici Hrvatskoj sukladno pozitivnim zakonskim propisima i na to platiti porez u Republici Hrvatskoj. Ili, ono što je u velikoj ekspanziji u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj a to je najam plovila. Mi smo prije sad već mogu reći jer većina postupaka je okončana, prije tri i pol godine Carinska uprava i Porezna uprava su izdale rješenje za preko 400 brodova koji su koristili pravo onog privremenog uvoza a ustvari su se bavili sa gospodarskom djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja naprosto više neće biti moguće jer točno svako plovilo koje uđe u Hrvatsku će biti evidentirano i isto tako će biti evidentirano u kojoj luci je usidreno. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Ovo je bilo najkraće što sam mogao oko uvođenja osobnog identifikacijskog broja. Ja se iskreno nadam da ćemo u jednoj konstruktivnoj raspravi jer slušajući prethodnu raspravu onda mislim da nam je svima interes da konačno toj korupciji što se ono kaže damo debelo po glavi, da bi mogli to napraviti onda moramo donijeti nekakav zakon. I nemojmo samo, oprostite ne bih htio da ispadne ovo da ja kao ministar držim saborskim zastupnicima lekcije ali ovo osjećam potrebu reći. Nemojmo samo deklaratorno pričati da smo za nešto. Ajmo donijeti zakon, ajmo si napraviti alat da se borimo protiv nečega, pa ako nešto i ne bude dobro lakše je izmijeniti zakon pa da bude još efikasniji nego da pričamo o tome da se trebamo boriti a nemamo alata da to napravimo. Dakle, poštovane kolegice i kolege jer i ja sam u ovim klupama počeo, očekujem da će svi klubovi dati podršku ovom zakonu jer mislim da bi to bilo dobro za Hrvatsku. Mislim da bi to bila dobra poruka i svjetskoj i europskoj javnosti uz naravno kritike i prijedloge što bi možda trebalo izmijeniti. Ali ponavljam, svima nam je cilj ulazak u Europsku uniju. Jedan od najvećih tereta koji nam stavljaju na grbaču je borba protiv korupcije. Ovo je jedna od najsustavnijih mjera i zato u ime Vlade Republike Hrvatske neću moliti ali pristojno očekujem da podržite ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za gospodarstvo gospodin Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo, poštovani gospodine ministre. Naime, Odbor za gospodarstvo je na svojoj 5. sjednici, održanoj 29. travnja, razmotrio Prijedlog zakona o osobnom identifikacijskom broju sa Konačnim prijedlogom zakona. O ovome smo raspravljali u smislu članka 140. kao zainteresirano radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja je pojasnio razloge podnošenja ovoga zakonskog prijedloga posebno istaknuvši njegov značaj u borbi protiv korupcije. Naime, uvođenjem osobnog identifikacijskog broja, porezna uprava će po prvi puta imati sve podatke o prihodima i imovini imatelja osobnog identifikacijskog broja, dakle, dionicama, udjelima, nekretninama i ostalo na jednome mjestu što će omogućiti jednostavan pristup podacima i uvid u stjecanje imovine. Također, predstavnik predlagatelja je istaknuo kako će osobni identifikacijski broj voditi se u okviru porezne uprave po strogo propisanim procedurama, a pristup bazi podataka imati će samo za to određene i za to obučene osobe. Dakle, da bi se izbjegle sve manipulacije i zlouporabe. Predstavnik predlagatelja najavio je, a što će sigurno dobro odjeknuti među tisućama i tisućama poreznih obveznika, da bi u budućnosti upravo zbog uvođenja osobnog identifikacijskog broja porezne prijave na dohodak za porezne obveznike trebala ispunjavati i organizirati porezna uprava. Nakon, provedene rasprave, odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o osobnom identifikacijskom broju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem, ostali predstavnici odbora? Ne. Prelazimo na raspravu, otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Naravno, da rasprava Kluba Hrvatske demokratske zajednice koju ću iznijeti ovdje izlaganje neće puno odstupati od izlaganja koje smo čuli od predlagača, ministra financija. Jer je to projekt Hrvatske demokratske zajednice sa koalicijskim partnerima. I naravno da Klub Hrvatske demokratske zajednice daje u potpunosti podršku donošenju Zakona o posebnom identifikacijskom broju kojim se predviđa uvođenje odredba u pravni sustav Republike Hrvatske. Republika Hrvatska očekuje prijem i punopravno članstvo u Europskoj uniji, pa se hrvatsko porezno zakonodavstvo usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije i Direktivom vijeća od 28. studenog 2006. godine. Možda na početku nekoliko riječi o tome što je u biti osobni identifikacijski broj. Osobni identifikacijski broj uvodi se u pravni sustav Republike Hrvatske kao stalna identifikacijska oznaka svake osobe u Republici Hrvatskoj. Sve razvijene demokratske zemlje koriste neku od varijanti osobnog identifikacijskog broja. I to prije svega u svrhu ostvarivanja prava vezanih uz socijalno, zdravstveno, osiguranje, plaćanje poreza i slično. U nekim zemljama Europske unije, osobni identifikacijski broj se često naziva još i poreznim ili fiskalnim brojem, kako smo to čuli i od ministra. Za razliku od matičnog broja, osobni identifikacijski broj ne otkriva osobne podatke. On se sastoji od znamenaka koje su određene slučajnim odabirom i ne sadrži informacije koje ukazuju na bilo kakvu vezu sa osobom kojoj je dodijeljen. Jedan od imperativa uvođenja i primjene osobnog identifikacijskog broja je strogo poštivanje privatnosti građana. Osobni identifikacijski broj će odrediti i dodijeliti porezna uprava, pod 1. fizičkim osobama, po rođenju i pod 2. pravnim osobama po osnivanju. Određivanje i dodjela osobnog identifikacijskog broja provodi se bez direktnog troška građanima, odnosno osobama kojima se dodjeljuje. Treba istaknuti da sadašnji matični broj građana ne zadovoljava europske kriterije kako zbog broja znamenki tako i zbog činjenice da je u Republici Hrvatskoj zabranjena javna upotreba toga broja. Vezano za pregovore u punopravnom članstvu Ministarstvo financija obavezno je uvesti identifikacijski broj radi razmjene poreznih podataka iz poreznih evidencija ali i drugih državnih institucija. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja važan je instrument u borbi protiv korupcije i omogućiti će učinkovitije sprječavanje pokušaja malverzacija i zlouporaba građana Republike Hrvatske, ali kako smo čuli i po prvi put stranih državljana na području Republike Hrvatske. Osobni identifikacijski broj imati će 11 znamenki i plus oznaku HR. Znamenke će se dodjeljivati kako je već rečeno u poreznoj upravi, slučajnim odabirom, a imati će ga svi hrvatski državljani i pravne osobe sa sjedištem u Republici Hrvatskoj, strane, pravne i fizičke osobe. Evidenciju o osobnim identifikacijskim brojevima voditi će porezna uprava. Zakonom su također predviđene i kaznene odredbe prema kojima će se novčanom kaznom od 1000 do 10000 kuna kazniti obveznik koji ne koristi osobni identifikacijski broj na propisani zakon. Ista kazna predviđena je i za odgovornu osobu korisnika, ona koja ne koristi osobne identifikacijske brojeve za povezivanje podataka u službenim evidencijama, u svakodnevnom radu i kod razmjene podataka. Završnim i prelaznim odredbama zakona određen je i rok za određivanje i dodjeljivanje osobnog identifikacijskog broja, te upis u službene evidencije najkasnije do 31. prosinca 2010. godine. Do određivanja i dodjeljivanja osobnog identifikacijskog broja ostaje u primjeni jedinstveni matični broj građana. Člankom 20. zakona predviđa se da će ministar financija donijeti pravilnik za provedbu odredbi navedenog zakona i to u roku od 4. mjeseca od dana stupanja na snagu ovoga zakona. Člankom 21. predviđeno je da zakon stupi na snagu 1. siječnja 2009. Osim odredbe članka 3. stavak 2. i 3. koje stupaju na snagu danom prijema Republike Hrvatske u članstvo Europske unije. Što dobivamo konkretno uvođenjem osobnog identifikacijskog broja? Osobni identifikacijski instrument je borbu protiv korupcije s osnovnim ciljem transparentnosti. Osobni identifikacijski broj je instrument za povećanje učinkovitosti poreznog sustava te učinkovitosti državnih i drugih institucija. Osobni identifikacijski broj je instrument za djelotvorniji sustav socijalnih davanja sa ciljem pravične raspodjele socijalnih davanja i kontrole lažnih potraživanja socijalnih naknada. Osobni identifikacijski broj je instrument funkcioniranja pravne države sa ciljem jednakog tretmana svih poreznih obveznika. I na kraju osobni identifikacijski broj je instrument za usklađivanje hrvatskog poreznog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Uspoređujući osobni identifikacijski broj s međunarodnom praksom uočljivo je da sve države članice Europske unije koriste određene identifikacijske brojeve. Korištenje identifikacijskih brojeva razlikuje se ovisno o načinu organiziranja i funkcioniranja pravnog sustava pojedine države. Identifikacijski brojevi najčešće se koriste pri oporezivanju, socijalnom osiguranju, mirovinama i drugdje. Znači, što je predviđeno i našim zakonom. Zbog svega ovoga što smo čuli u obrazlaganju predlagača gospodina ministra i ovdje navedeno klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o osobnom identifikacijskom broju. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Gospodine potpredsjedniče, ministri, kolegice i kolege. Zakon o osobnom identifikacijskom broju predviđa da svaka fizička, pravna, domaća i strana osoba u Hrvatskoj dobije osobni identifikacijski broj. Zakon bi se primjenjivao od 1.1.2009. godine od kada bi sve novorođene osobe, odnosno novoosnovane pravne osobe dobivale osobni identifikacijski broj dok bi svi ostali ovaj identifikacijski broj dobivali postupno najkasnije do 31. prosinca 2010. godine. Na ovaj dio zapravo se odnosi i naša najvažnija primjedba, jer se zakon najavljuje već dvije godine, a gotovo ništa nije učinjeno na njegovoj primjeni, odnosno barem ni nemamo takvu informaciju. Po mišljenju stručnjaka za porezno knjigovodstvo i informatizaciju takav sustav treba dobro pripremiti, a onda ga u kratkom roku primijeniti i istovremeno ukinuti sve dotadašnje evidencijske brojeve. Sama priprema sustava je obiman posao, jer podrazumijeva rekonstrukciju i prilagodbu svih postojećih registara, poreznih baza i drugih evidencija koje postoje u državi. Nasuprot tomu, dodjela osobnog identifikacijskog broja, dakle kao sam postupak moguća je u vrlo kratkom vremenu. Prvi put se uvođenje, tada prozvanog poreznog broja najavljuje 2006. godine s primjenom od 1.1.2007. Tada je rečeno da se jedinstveni porezni broj uvodi za sve tvrtke i građane, jer je to uvjet za ulazak u Europsku uniju, posebno radi razmjene podataka o porezu na dodanu vrijednost. Sada se ponovo hitnost donošenja zakona obrazlaže usklađenjem poreznog zakonodavstva Hrvatske, ali nemamo informaciju i zašto smo izgubili skoro dvije godine za početak uspostave sustava. Još u rujnu 2006. Vlada je zadužila Ministarstvo financija da do kraja studenog izradi nacrt zakona o tada se govorilo jedinstvenom poreznom broju. Ministar financija početkom 2007. najavljuje da je priprema zakona u završnoj fazi i najavljuje njegovu primjenu početkom 2008. godine. Opravdanje za ne donošenje ovog zakona našlo se u parlamentarnim izborima koji su vođeni krajem prošle godine, pa je izrada već sad da kažem pod navodnicima završenog zakona prolongirana na sredinu 2008. godine, a primjena na početak 2009. s prijelaznim razdobljem do kraja 2010. godine. Drugim riječima eto izgubili smo gotovo 4 godine za uspostavu sustava za koji i Vlada, pa i u ovom uvodnom izlaganju ministar kažu da je najmoćnije antikoruptivno sredstvo. Ne donošenje ovog zakona donosilo je i štetu Hrvatskoj, jer je Svjetska banka blokirala prvu tranšu zajma za prilagodbu tzv. PAL 2 u iznosu od 100 milijuna eura. Samo donošenje zakona o osobnom identifikacijskom broju neće riješiti i njegovu primjenu, jer nismo uvjereni da su osigurani uvjeti za primjenu, jer se konačno dodjela osobnog identifikacijskog broja prolongira na početak 2011. godine. Potrebna sredstva za implementaciju od najave da će to iznositi 110 milijuna kuna, nešto je drugačije sada ministar rekao, nešto manje samo su manjim dijelom osigurane u Državnom proračunu za 2008. godinu u iznosu od 33 milijuna kuna dok se ostatak predviđa osigurati u Proračunu za 2009. godinu. Želimo upozoriti da usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije ne može biti samo donošenje zakona, nego i njegova primjena u praksi. Dokle se stiglo sa edukacijom osoblja koji trebaju ustrojiti i provoditi sustav također nemamo informaciju, niti smo je danas dobili. Cilj uvođenja osobnog identifikacijskog broja jest da na jednostavan i učinkovit način ovlašteni službenici Porezne uprave dođu do podataka o imovini i prihodima svakog građanina i svake tvrtke koji djeluju na teritoriju Republike Hrvatske. Glavni rezultat uvođenja osobnog identifikacijskog broja jest kontrola imovine i prihoda, te plaćanje poreza ili korištenje određenih socijalnih prava, odnosno najkraće rečeno kretanje tijekova novca. Kad se osobnim identifikacijskim brojem dopune sve državne evidencije postat će ona poveznica podataka između zemljišnih knjiga ili na primjer u Ministarstvu unutrašnjih poslova evidencije o vozilima, o registrima vrijednosnih papira, trgovačkih sudova i drugih evidencija. Da bi informacija bila pouzdana sve dosadašnje evidencije moraju biti ažurne i točne. A kakvo je stanje u na primjer u Hrvatskoj u zemljišnim knjigama ne treba posebno elaborirati. Dakle, bit će puno posla za ljude koji rade na ažuriranju zemljišnih knjiga. Jer ako ne osiguramo praćenje promjene imovinskog stanja, usporedbu tih promjena s prijavljenim prihodima i plaćenim porezima nismo učinili gotovo ništa. Uvođenje takvog sustava dobar je alat u borbi protiv korupcije, ali sam zakon nije najmoćnije antikoruptivno sredstvo kako se to najavljuje. Jer učinak će proizvesti jedino onda ako postoji politička volja da se on odnosi na sve. Dakle, moć ovoga zakona bit će u korelaciji sa političkom voljom o njegovoj konačnoj primjeni i vremenskoj i ukupnoj. Na žalost, nismo dobili informaciju što se od najave koja je bila 2006. godine do danas učinilo u pripremi za uvođenje osobnog identifikacijskog broja. Imamo dosta otvorenih pitanja, na neka od njih je ministar u uvodnom izlaganju pokušao i odgovoriti. Ja ću ih samo nekoliko navesti. Što se čini u državnim tijelima koje vode evidencije sada na jedan način, a morat će prijeći na novi sustav i u konačnosti stvoriti središnju bazu podataka u poreznoj upravi? Je li vrijeme do početka 2011. godine dovoljno za uspostavu takvog sustava s obzirom na našu, već poslovičnu neučinkovitost? Koje zakone treba mijenjati i u kojem razdoblju? Naime, mi sada govorimo da ćemo na učinkovitiji način davati porez, odnosno socijalne naknade, ili što će biti sa poreznim olakšicama. Sada na socijalnu naknadu ili poreznu olakšicu određene su zakonima koja će vjerojatno trebati mijenjati, pa bi bila dobra informacija u kom smislu i u kojem roku će do toga doći. Ili na primjer, pravo na poreznu olakšicu sa i uzdržavane članove sada imaju osobe bez obzira na imovinsko stanje. Hoće li to tako ostati i u budućnosti? Dakle, na sve to bi trebalo u kratko roku dobiti odgovore. Što je sa tajnošću podataka, pa eto ministar je u neku ruku na ovo pitanje i dao odgovor. dakle, na sva ta i slična pitanja trebalo bi u kratkom roku izvijestiti i javnost i parlament. Želimo upozoriti da smo izgubili puno vremena, pa sada pod pritiskom pregovora s Europskom uniju i vremenskom tjesnacu donosimo Zakon o osobnom identifikacijskom broju, a glavni, najteži i najkompliciraniji dio posla, njegova primjena tek na predstoji. Donošenje zakona je tehnička pomoć u izgradnji sustava za praćenje i tijekova novca i plaćanja poreza. Uvodi se radi usklađivanja hrvatskog poreznog zakonodavstva s direktivom Europske unije o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost. Zato mu ne treba davati niti povijesni niti revolucionarni karakter u hrvatskom zakonodavstvu. A mi u Klubu SDP-a podržat ćemo njegovo donošenje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zamalo da odustanem od ispravke, s obzirom da je kolegica u zadnjoj rečenici kazala da će poduprijeti donošenje ovog zakona, ali mislim da je potrebno, što je za pohvalu, ali mislim da je potrebno ispraviti apsolutno netočan navod da sada mi donosimo ovaj zakon pod pritiskom, ulaskom u Europsku uniju itd. A to je jedan od elemenata ispunjavanja obveza, međutim u strategiji ove Vlade je bila, između ostalog obračun s korupcijom, a jedan od instrumenata tog obračuna je i ovaj broj. S druge strane, dovoditi u pitanje nakanu Vlade, dakle i donošenje ovog zakona s time kako će se sutradan implementirati ovaj zakon i time dovoditi u pitanje želju Vlade da zapravo se obračuna s korupcijom je stvarno besmisleno. Jer da Vlada to ne želi, ne bi ni išla s ovakvim zakonom. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ovaj drugi dio baš i nije bio ispravak, ali dobro.
Ispričavam se.
A molim lijepo. U ime Kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo ja ću odmah na početku reći da će klub zastupnika Hrvatske narodne stranke podržati prijedlog za donošenje ovoga zakona. Pa shvatite to, gospodine ministre kao jednu dozu turopoljske solidarnosti. Ali, dozvolite da dobronamjerno ukažemo na neke probleme koje je i gospodin ministar, usudio bih se reći sažeo u jednu vrlo slikovitu rečenicu kad je rekao da je korupcija jedan od najvećih tereta kojega nam stavljaju na grbaču. To znači da je pritisak o kojemu je nešto rekao svoju ispravku i gospodin Bagarić, doista realan. On doista postoji. On ne bi postojao u takvoj mjeri, da naši partneri u postupku pridruživanja Europskoj uniji do kraja vjeruju da smo u stanju držati se rokova koje smo rekli i deklarirali u svojoj želju pristupanja samoj Europskoj uniji kad je riječ o obračunu s korupcijom. To također znači da nam se pokušava pomoći, ja to baš tako shvaćam, da shvatimo ozbiljnost situacije i da lovimo i one rokove koji nam se čine ovog časa teški, nedostižni, pa čini mi se da su i problemi implementacije ovog zakona bili dovoljno veliki, da Vlada upravo zbog toga od 2006. do danas zapravo nije napravila ništa do ovoga momenta, da bi Zakon o osobnom identifikacijskom broju doista i došao pred Parlament. Istina je, doista ono što kaže ministar trebalo je političke hrabrosti jer je ovo kisela jabuka. Tko god ovo bude radio, imat će posla preko glave. Ali implementacija ovoga zakona znači doista korjenite promjene, prije svega u razmjeni podataka između relevantnih državnih tijela znači mogućnost, još uvijek mogućnost pojednostavnjenja određenih postupaka koje građani vode pred državnim tijelima, znači mogućnost sabiranja svih informacija prema određenom ključu na jednome mjestu i smanjenje gnjavaže ljudima, ali može također značiti i mogućnost stalnog praćenja tijeka novca, odnosno stanja imovine. Znači, sve je to in spe. Pitanje je kako provesti u djelo sve te mehanizme, kako ih učiniti funkcionalnima da se ne dogodi da se koristi samo 10% kapaciteta kojega je uvođenje OIB-a, a da 90% ostane sa strane. Dakle, da se iskoriste svi mehanizmi koji nam se daju na dispoziciju. To iziskuje strašne tehnološke pripreme, edukaciju, uvođenje nove tehnologije u mnoge službe. To nije uopće sporno. Čak mislim da je procijenjeni trošak relativno preskroman u odnosu na stvarne potrebe koje će se ukazati, ne samo ove, nego i slijedećih godina. Činjenica je, također da su predlagači, dakle predstavnici Vlade već nekoliko puta u javnosti ponovili tvrdnju da Zakon o osobnom identifikacijskom broju može biti dobar alat u borbi protiv korupcije. I oni su svjesni one riječi "može". Bit će potrebno jako mnogo napora da to "može" postane "jest" Ovako formulirane odredbe ovoga zakona ne znače nužno sječu korupcije, ali odgovornoj Vladi koja se tome posveti stvarno će omogućiti praćenje svih onih tokova ne samo novca, koji mogu utvrditi da li se netko legalno domogao prihoda ili nelegalno. E pa sad kad je već to tako, amandman kojega sam podnio ide upravo za time da saborski zastupnici, ali i sam predlagatelj, dakle i članovi Vlade sami sebi daju obvezu da budu prvi koji će dobiti OIB. U tome smislu predložio sam amandman da svi oni koje obuhvaća Zakon o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti i svi oni koji se smatraju pravosudnim dužnosnicima dobiju, dakle da im se odredi i dodijeli osobni identifikacijski broj ne do 31.12.2010. nego do 31. ožujka 2009., dakle da budu prvi koji će se podvrgnuti upravo tom mehanizmu praćenja imovnog stanja i tokova novca. Jer ako mi doista mislimo da ovo može poslužiti kao element u sprječavanju i eventualnom suzbijanju korupcije sada pokažimo na svome primjeru da smo spremni biti prvi. Tri mjeseca od početka dodjele osobnog identifikacijskog broja sasvim je dovoljan rok da se pokriju Predsjednik Republike, predsjednik i potpredsjednici Hrvatskoga sabora, svi zastupnici, predsjednik i članovi Vlade Republike Hrvatske, predsjednik i suci Ustavnog suda, guverner, zamjenik guvernera, viceguverner, glavni državni revizor, pučki pravobranitelj, svi ostali pravobranitelji, tajnici svih tijela, čelnici svih tijela Vlade, svi suci općinskih, županijskih i Vrhovnoga suda. Jedan od kolega iz HDZ-a mi je rekao nisi u amandmanu spomenuo također važne ljude a to su suci prekršajnih, upravnih i trgovačkih sudova i to su državni odvjetnici. Pa evo ja predlažem budući da nisam dopunio svoj amandman, da Vlada pokaže dobru volju i da predlagatelj prihvati taj amandman s upravo takvom dopunom da se obuhvate svi oni koji prema zakonima Republike Hrvatske moraju podnošenjem izvješća o svome imovnom stanju dakle deponirati svoje imovne tzv. imovne kartice. Zašto ne bismo bili prvi i pokazali na svome primjeru da smo spremni ovaj zakon najprije primijeniti na sebi, a onda i na svima drugima. Zahvaljujem.
U ime predlagača uvaženi ministar, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Pa prije svega zahvala i klubu SDP-a i klubu HNS-a na podrški, međutim kolega Beus mislim da treba neke stvari pojasniti. Nije bit ovdje dodjele osobnog identifikacijskog broja, bit je da možete povući informacije iz svih državnih institucija. Dakle možemo mi dodijeliti svima ovima koje ste vi nabrojili osobni identifikacijski broj praktički 1.1. Međutim šta ako sa tim identifikacijskim brojem ne možete povući njegove udjele u poduzećima, ne možete povući njegove udjele u Središnjoj depozitarnoj agenciji, ne možete pogledati da li je zatražio negdje građevinsku dozvolu itd. Dakle bit je u tome, nije bit uopće u tome dodjela osobnog identifikacijskog broja. Bit je da se cijeli sustav, sve državne institucije se mogu povući informacije i to je ono zašto se sa ovim zakonom ne kasni uopće i ovaj zakon nije nikakav uvjet. I htio bih reći nešto zbog hrvatske javnosti i nije korektno da o sebi govorimo na ovakav način. Svjetska banka nije zaustavila novce. Ako bolje pogledate proračun Republike Hrvatske onda ćete vidjeti da su ti novci planirani u proračunu, da su temeljem tih planiranih novaca planirani i određeni projekti, a vi znate kako se proračun toči. Bitno je da li su ti novci došli u 2. ili 12. mjesecu nebitno, ali ti novci će doći ovih dana. A da je istina da je Svjetska banka obustavila ove novce, pa čujte ne bih ja dobio poziv da 4. na Wall streetu primim nagradu u ime Vlade Republike Hrvatske od Svjetske banke. Pa zar stvarno smatrate da bi neka institucija dala nekome nagradu, a istovremeno nisu, ali to samo čisto radi hrvatske javnosti jer se stalno govori s nečim. Dakle želim reći jednu stvar. Gospodine Beus uopće nije problem ovo što ste vi rekli, jer to je od nekoliko milijuna Hrvata, to je par stotina dužnosnika. I budite uvjereni ne zbog toga što ste vi to rekli nego zbog vjerodostojnosti, da će upravo prvo članovi Vlade dobiti osobne identifikacijske brojeve, ali ponavljam vam nemojmo odmah na početku slati krivu poruku. Jer vidjeli ste koliko je bilo žučne rasprave u prethodnoj točki dnevnog reda. Ovo je po meni, prije svega za nas političare, ja polazim od sebe osobno, a mislim i za sve ostale, sjajna stvar. Jer ne može više netko nekoga optužiti imaš to, molim lijepo ja ću osobno zatražiti da se da službeni ispis pa ću ga objaviti ili bilo tko drugi. Ne može više nitko imati vašu imovinu na svoje ime, jer će njemu netko postaviti pitanje od kuda tebi novci za tu imovinu. Dakle nitko nije amnestiran i nitko nije zaštićen. I zato molim lijepo ako već podržavamo zakon, nemojmo prilaziti nekakvim sitnim partikularnim interesima da bi napravili nešto što u principu nećemo dobiti ništa s tim, vjerujte mi. Jer na ovom zakonu zajedno sa svojim kolegama, sa kolegama iz Vrhovnog suda, sa kolegama iz Visokog trgovačkog suda, sa Državnim odvjetništvom, sa Ministarstvom pravosuđa radimo već dvije godine i smisao ovog zakona je sasvim drugačija od ovog što ste vi rekli. Dakle dobiti osobni identifikacijski broj, a da ga ne primjenjuju sve institucije u državi u principu niste napravili ništa. Ništa niste napravili. Imate nešto, a s tim se u principu ne možete služiti. Ali kada taj osobni identifikacijski broj saživi u trgovačkom sudu, u Središnjoj depozitarnoj agenciji, u MUP-u, u uredu za izdavanje građevinskih dozvola i kada se pojavi sumnja za nekakvu nečasnu radnju, ja ću to sada i ovdje otvoreno reći. Nekada Državno odvjetništvo mora zatražiti od nekoliko institucija podatke da nešto radi, negdje procuri, netko nekoga nazove, čuj oni se nešto raspituju o tebi itd. i na takav način se sprječava interes. Treba govoriti, stvari nazivati onakvim jezikom kakve jesu. Međutim u ovom slučaju točno će se znati hoće li državni odvjetnik odrediti ili čelni čovjek USKOK-a svog čovjeka, ili ljude koji će imati pravo zatražiti informaciju i dobiti će informaciju bez da će itko znati da se te informacije traže. Ja sam vidio vaš amandman i mislio sam na kraju rasprave se osvrnuti. Nije stvar u tome da se ne želi prihvatiti amandman nego tehnički gledajući s tim se neće dobiti ništa. Ali ja vam ponavljam, osobno sam i mislio napraviti najprije dužnosnicima u Vladi, dodijeliti na sjednici Vlade osobni identifikacijski broj, simbolično uručiti da se vidi da su ga prvi dobili. Ali ponavljam, tehnički na žalost nećete s tim kolega dobiti ništa. Nećete dobiti ništa. Bit je da imamo informatiziranu upravu, da je ta informatizirana uprava umrežena. I želim još nešto reći. S ovim zakonom se ne amnestira niti jedno nečasno djelo iz proteklih 17 godina. Niti jedno. Niti jedno. Dapače, sa evidencijom postojećeg stanja državne institucije će biti u prilici povući informaciju u svoju imovinu. I ako nekoga istražuju normalno da će moći postaviti pitanje otkud njemu tolika imovina na temelju nečega, ali sad će imati relevantne pokazatelje. I zato želim reći, jer bilo je nekih i u javnoj raspravi naznaka da će se postaviti pitanje da će ovo amnestirati neke stvari otprije. Ne, neće. Niti jedna državna institucija koja se može baviti sa bilo kojim prekršajem i kaznenim djelima iz prošlog razdoblja, neće s ovim zakonom se, s ničim, onemogućiti, dapače ovaj zakon će samo još više poslužiti da će moći doći do boljih i kvalitetnijih činjenica i kvalitetnijih saznanja i u to budite uvjereni. Ponavljam, ovaj zakon je nešto što nije pritisak Europske Unije i ne bih htio ispasti prepotentan, iz razloga što moje ministarstvo predlaže ovaj zakon. Ovaj je jedan od najboljih zakona koji ima bilo koja zemlja Europske unije. Zašto? Zato što su oni ove zakone donijeli davno. Mi smo ovaj zakon radili sada i koristili smo sva pozitivna iskustva, od svih zemalja da napravimo jedan kvalitetan zakon i da odemo korak dalje čak od svih ostalih, jer mnogi nemaju ovo i u trgovačkim sudovima itd. A zašto toliko govorim o trgovačkim sudovima? Pa, zato što, evo tu je i kolega Linić, koji je bio potpredsjednik Vlade u vrijeme koalicijske vlasti, dobro zna da je najčešći vid kriminala i svi oni koji se bave gospodarstvom, ljudi koji naprave dug prema državi, naprave dug prema poslovnim partnerima, otvori sljedeću tvrtku i tako idu u nedogled. Mi jednostavno s ovim zakonom želimo to spriječiti. Jer, gledajte, i u onaj u trgovačkom sudu kad vidi da netko otvara petu ili šestu tvrtku će se zamisliti zašto je to, pa će zatražiti informaciju iz porezne uprave i bit će mogućnost zakonska da jednostavno to ne dozvoli. Imamo niz takvih primjera. Ali, gledajte kolege, sve se to ne može napraviti preko noći. Nitko od nas tu koji sjedimo nije životni naivac. Svi mi imamo ogromno životno iskustvo, svatko u svom području, i znamo koji su silni problemi. Ja, isto tako, uopće ne očekujem, kao resorni ministar, da neće biti silnih otpora određenih interesnih skupina da se ovaj zakon implementira. Međutim, dragi prijatelji, ako ćemo mi tu sebe, s lijeve i desne strane, nazivati ovisno kako nam kada paše, a ništa neće bar pokušati poduzeti da to napravimo, onda mi nismo vjerodostojni. Mi nismo vjerodostojni. Prema tome, 'ajmo gledati na ovaj zakon na ovakav način. Ja tvrdim da će biti silnih problema i zato sam rekao silnih tehničkih problema za njegovu primjenu, jer nažalost uprava nam je takva kakva je. Neinformatizirana, nepovezana. Ali, vjerujte kolege, svima nama u politici, i koji smo javni djelatnici, će biti puno lakše živjeti, jer vas neće baš moći više svatko prozivati, kako kome to dnevno paše, nego će postojati i određene institucije, postojat će određeni podaci. Ponavljam, neće moći više nitko imati imovinu na nekome, jer će i toga nekoga netko pitati od kud ti novci da imaš to što imaš. I zato, evo, osjećao sam potrebu, uz zahvalu i jednom i drugom klubu što ćete podržati ovo, da tehnički pojasnim, jer vjerujte kolega Beus, Vlada može prihvatiti taj amandman, međutim, vjerujte mi, ništa s tim dobiti nećete. Ali, evo, ja mogu preuzeti na sebe obavezu praktički da prilikom, kad porezna uprava počne od 1. 1. dodjeljivati porezne brojeve, da u prvoj rundi budemo svi mi koje ste vi pobrojali, mislim da to uopće nema problema. Ali, s tim nećemo nažalost dobiti ništa dok ne napravimo ovo sve što trebamo napraviti i u svim državnim institucijama. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine ministre, rekli ste da bi definiranjem roka za dodjeljivanje, određivanje dodjeljivanja OIB-a osobama koje sam ja spomenuo svojim amandmanom, zapravo bi bilo stvaranje krive slike o ovome zakonu. Bojim se da je upravo suprotno dakle, da nije kriva slika ako se svi oni koji su po defaultu, dakle, po definiciji prvi na udaru moguće korupcije, da se upravo oni uključe u implementaciju ovog zakona, imajući broj, znajući da će se prije ili poslije on početi doista koristiti i kontrolirati. Ali, moram izreći da sam malo zabrinut ovim vašim riječima, jer ste rekli da se, nažalost, taj broj očito neće moći provoditi praksi već sljedeće godine, jer neće biti sve informatizirano, neće biti implementiran ovaj zakon. Dakle, ako će biti zakon u stanju da se provodi već od 1. 1. 2009., kao što ste naveli kao predlagatelj, onda ne vidim razloga zašto od 1. 1. već ne bi prvi dobili OIB upravo državni dužnosnici ili svi pravosudni dužnosnici. Jer, nije dobro da se ovako …
Zahvaljujem.
Ostavlja, da neki možda podobni dobiju svoj OIB …
Zahvaljujem.
Tek u prosincu 2010. Hvala.
Zahvaljujem. Moj Gorane, ne razumiješ … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala.
U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin, pa bu objasnil kaj mu znači ono "opaa".
Gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažena gospodo zastupnici. Evo, i četvrti klub, klub IDS-a glasat će za ovaj Zakon o osobnom identifikacijskom broju. No, idemo ovako nekako redom. Na strani, najprije, prvoj doslovce se kaže da Prijedlogom zakona o osobnom identifikacijskom broju predlaže se uvođenje osobnog identifikacijskog broja u pravni sustav Republike Hrvatske kao stalne identifikacijske oznake svake osobe u Republici Hrvatskoj. I onda se, između ostalog, kaže: Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja potrebno je radi usklađivanja hrvatskog poreskog zakonodavstva s Europskom unije. Ja mislim da je to djelomično krivi navod. Taj broj potreban je prije svega radi nas samih, radi zemlje kao takve. Nažalost, uvođenje tog broja kasni, kasni barem svojih 17, 18, 16 godina. Pred 18, 17, 16 ili 15 godina sproveli smo privatizaciju, omogućili smo pojedincima da se nečasno obogate i sada te iste, između ostalog, usuđujem se reći, štitimo i ovim zakonom. "Tko jamio, jamio", rekao je za ovom govornicom Rojs i ušao na neki način u legendu. Po tome je daleko poznatiji nego po svojim junačkim djelima. A ovi, o kojim ja govorim, sada mogu reći, znači ovi koji su vršili tu privatizaciju, e od sada ćemo i pošteno. I daj, gospodo, da je ministar u pravu i kaže, nema nikakve amnestije za ljude koji su nečasno stjecali tu imovinu ali bojim se da ta izjava jednostavno ne drži vodu. I doista, ovaj zakon je mehanizam da se u Hrvatskoj kao što su svi govorili postupa daleko transparentnije, daleko poštenije, daleko vjerodostojnije nego do sada. Samo, što ćemo kada recimo tu pretvorbu više ne možemo ispraviti. Europska unija, svi se mi slažemo, ona nam je potrebna ako ni zbog čega a onda da bi bili transparentniji, da bi bili i daleko pošteniji ali zapravo trenutkom ulaska u Europsku uniju 2010. ili 2011. i ovakve rasprave gdje netko traži recimo reviziju pretvorbe jednostavno će biti pasé. To više tamo ne prolazi. Na strani 2. ovog zakona doslovce se kaže da na temelju povezivanja podataka iz službenih evidencija, citiram, o osobama i imovini putem osobnog identifikacijskog broja koje vode nadležna tijela Ministarstvo financija, Porezna uprava moći će lakše i učinkovitije nego do sada pratiti promjene imovnog stanja građana i pravnih osoba te ih uspoređivati s prijavljenim primicima i prihodima odnosno uplaćenim porezom itd. Budući, dalje se nastavlja, da bi se na taj način dobio znatni i bolji pregled nad imovinom građana i pravnih osoba te uvid u praćenje prijava i tijeka novca predloženi bi zakon trebao biti značajan instrument i u borbi protiv korupcije i tome slično. Ja doista mislim da su upravo ove rečenice bit koje treba podržati i zbog toga treba čvrsto stati iza ovoga zakona. Jedna od sigurno intenca, ne jedina ovoga zakona je i borba protiv korupcije. Jasno je da po meni, dobro je da već jedan put građani svi bez izuzetka dobe taj identifikacijski broj i da se na taj način vrijednost nečije imovine, način stjecanja može kontrolirati. Dobro je da čak i ovi tajkuni koji sada imaju te političke ambicije također dobiju te brojeve. Ti danas imaju recimo svakog pa na neki način imaju jedan dobar dio vlasti. Njima odgovara danas sve veća kontrola, sve veća rigoroznost države ako ni zbog čega da bi mogli lakše i bez konkurencije recimo poslovati. Oni doista danas mogu reći, evo od 2008. mi ćemo sada i pošteno. Tko će biti predmet najveće brige? Koga se u ovoj zemlji neće amnestirati? Recimo neće se amnestirati nekog malog obrtnika koji stavlja pločicu zida, nešto radi na crno, nadam se da se neće amnestirati ni kriminalca koji se bave drogom, švercom cigareta itd. ali amnestirat će se itekako one koji su devedesetih godina sudjelovali u pretvorbi na hrvatski način. Za malog čovjeka možemo reći dolaze "teška vremena". Kaže sada nedavno Pankretić oporezivat ćemo neobrađene poljoprivredne površine. Porez će se plaćati i na sportske transfere, zasigurno će uskoro doći dan kada će se plaćati porez i na kapitalnu dobit. Ok sve je to u redu. Ukinut će se s druge strane nulta stopa PDV-a, crkva će plaćati PDV ali šta ćemo? Tako je i drugdje. Zasigurno u ovoj zemlji će se više raditi a možda i malo teže živjeti, ali što više bude reda vjerojatno će se i lakše doći u mogućnost da se nešto zaradi. Nigdje drugdje osim ovdje nije bilo moguće da se bez kune stekne tvornica, banka, hotel, neke toplice, marina. U Hrvatskoj je bilo, drugdje se za sve to trebalo raditi, to su trebale odrađivati generacije a ovdje se do svega toga dolazilo jednim rješenjem Hrvatskog fonda za privatizaciju i to boli. E vidimo sada, ovakvim jednim zakonom to što je bilo moguće ranih devedesetih godina više neće biti moguće. Od sada ćemo evo imati taj identifikacijski broj. Nakon jedinstvenog matičnog broja građana ili tog JMBG-a koji odlazi u ropotarnicu povijesti, nakon gluposti da se taj broj ne smije objavljivati a svi smo ga bez kompleksa davali kad bi došli u banku ili negdje drugdje dolazi sada ovaj broj koji ima zadaću prije svega pratiti stjecanje nečije imovine u funkciji jasno ubiranja poreza. Razumljivo je da država živi od poreza. Što uprihoduje više poreza to će biti i veće plaće i zdravstvo će imati bolji standard i socijala, sutra će se možda pomoći još jedan put brodogradnji, penzije će biti veće itd. Ali bojim se da ćemo za razliku od ministra Šukera koji tvrdi da neće biti nitko amnestiran od onoga što je radio devedesetih godina između ostalog i ovim zakonom i ako glasamo za isti amnestirati sve ono što je učinjeno u ono neko ranije vrijeme. Ništa, za kraj što reći? Tko je jamio jamio, a od sutra eto možemo i pošteno.
Hvala lijepa. I klub HDSSB uvaženi zastupnik Vladimir Šišljagić.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Ja ću biti iskren a mislim da ću podijeliti mišljenje pa većine neovisno da li pripadaju vlasti ili oporbi da ovaj i ovakav jedan zakon kasni a to je i gospodin Kajin malo prije kazao pa jedno petnaestak godina. Ne mislim da je to krivica niti onih koji sada obnašaju vlast iako je on mogao biti značajno ranije donesen. Međutim, i da je donesen ja sam siguran da se primjenjivao ne bi. Zašto sam to siguran? Pa mi smo bez ikakve potrebe ukinuli tamo negdje 2002. godine jedinstveni matični broj. Dobro, moguće netko nađe razloge da je zaista trebalo ukinuti taj matični broj nebitno, ali mi smo imali broj sličan poput ovom identifikacijskom broju po kome smo mogli pratiti sve ove podatke. Naravno, i ova činjenica da sada uvedemo ovog trenutka kada usvojimo zakonom identifikacijski broj možemo ga podijeliti, to je vrlo lagalo i u tome se ja slažem sa ministrom Šukerom, mislim da sam ga dobro razumio. Dakle, nije problem podijeliti identifikacijski broj, pa to ćemo napraviti u roku od, tjedan, dva, mjesec dana, ali kako ćemo i taj identifikacijski broj koristiti, kako ćemo se odnosi prema njemu. Naglašavam i ponavljam, pa imali smo broj, imali smo broj čak od 13 znamenki, brojeva, prije 13 godina. Da li smo ga uspjeli iskoristiti? Ne mi smo ga ukinuli! Prema tome, da smo mi imali, da smo pratili, da smo pratili sve ono što se događa u pretvorbi i privatizaciji, na jedan takav način kroz porezni sustav, kroz institucije pravnog sustava, dakle, mogli smo spriječiti korupciji. I sada kažemo da je ovo jedan od poluga i ja sam siguran da je ovo zaista preduvjet i poluga koja može poslužiti u velikoj mjeri upravo kao ta poluga za borbu i sprječavanje korupcije. Međutim, pitanje je kako i na koji način će institucije pravnog sustava, Ministarstvo financija i svi oni koji su zapravo nadležni primjenjivati ovaj identifikacijski broj. Međutim, nikada nije kasno. Naravno da će klub HDSSB-a podržati ovaj Zakon o osobnom i identifikacijskom broju jer nemamo praktično nikakvih značajnih primjedbi na tekst Zakona o osobnom identifikacijskom broju ali ja osobno imam dvojbu vezano za njegovu primjenu. Dakle, stvarnu primjenu i trenutak i ove rokove iskazano u prijedlogu zakona kada će ovaj identifikacijski broj zaista se moći u punom obimu u svim onim namjerama kakav je i naveden u ovom prijedlogu zakona primjenjivati. Da li će to zaista biti od 31. prosinca, odnosno 1. 1. 2011. godine. Klub HDSSB-a podržava ovaj zakon.
Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec.
Pa netočni navod je da se ukinuo jedinstveni matični broj građana, o tome je govorio i ministar Šuker. I ovaj zakon predviđa da će se on još u jednom prijelaznom razdoblju koristiti. Naime, izmjenom zakona utvrdilo se samo da on ne može biti vidljiv na javnim ispravama jer on u svom sastavu sadrži osobne podatke, dakle, o datuma, godine rođenja, mjesta rođenja, dakle, smješta u bivše republike Jugoslavije, čak i općine. Prema tome, govori o spolu, to je bio razlog zašto se on nije, zašto on ne treba biti vidljiv. Međutim, taj jedinstveni matični broj kolega koristio se i u pretvorbi i privatizaciji i koristi se i danas kada trebate dobiti kredit itd..
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Drageca ni'. Gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, poštovani kolege i kolegice. Danas u vrijeme intenzivnog razvoja informatizacije i praktične primjene Interneta u doba poslovnog i javnog korištenja različitih informatičkih baza i podataka posve je razumljivo da se evo donese, da se uvede osobni identifikacijski broj, kao stalna identifikacijska oznaka za sve osobe u Republici Hrvatskoj. Razumljivo je to i iz razloga što je i izgradnja informacijskog društva na svim razinama putem programa E-Hrvatska uz primjenu informacije komunikacijske tehnologije i elektroničkog poslovanja prepoznata kao jedan od prioritetnih zadataka Vlade Republike Hrvatske. Kontinuirano povećanje iznosa za razvoj informacijskog društva predstavlja potvrdu spremnosti i odlučnosti Vlade Republike Hrvatske za nastojanja na daljnjoj izgradnji informacijskog društva. Gospodin Beus je rekao da Vlada nije ništa napravila da dođe do ovoga zakona. Smatram stvarno da to nije točno, do zakona, do primjene zakona, do implementacije može doći ako je državna, ako su tijela državne uprave informatizirana. Dakle, treba reći da su ulaganja u informatizaciju kontinuirano da se povećava i samo je jedan podatak ako uzmemo ostvarenje 2007. godine i proračun, dakle, prijedlog, proračun 2008. godine da je rast sredstava, odnosno ulaganja u informatizaciju tijela države uprave povećano za 46,35%. Dakle, kada se informatiziraja tijela državne uprave, onda se može i primjenjivati ovaj osobni identifikacijski broj. Sigurna sam da u javnosti neće biti posebnih protivljenja i otpora njegovom uvođenju, samo javnosti treba jasno predstaviti njegov cilj, svrhu i sigurnost u primjeni. U biti mi već imamo sličnih iskustava u primjeni jedinstvenog matičnog broja građana a osnovne primjedbe na njegovo korištenje je to da odaje određene osobne podatke pojedinca kao što su godina i spol, te što je on izmjenom zakona postao neobvezujući, odnosno ne može se koristiti bez suglasnosti vlasnika broja. Kod primjene i kreiranja osobnog identifikacijskog broja to neće biti moguće jer će brojevi biti odabrani slučajnim izborom, biti će jedinstveni i neponovljivi i neće imati nikakve povezanosti sa osobom na koju se odnose. Obrazloženje o svrsi i cilj ovoga zakona, koje su dane uz prijedlog zakona su sasvim konkretna, sažete i razumljiva i mislim da nema potrebe ponavljati. Vjerujem osobno da će, osobni identifikacijski broj kroz praktičnu primjenu vrlo brzo integrirati u sve postojeće državne sustave, kao što su sudovi, gruntovnice, katastri, sustav mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, socijalne zaštite, financijske agencije, Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore i druge institucije. Vrlo brzo će se pokazati da on može zamijeniti postojeće brojeve zdravstvenog ili mirovinskog osiguranja a time u mnogome olakšati i pojednostaviti poslovanje ovih i drugih sustava. Neminovno je da će se ustrojstvom baze podataka sa osobnim identifikacijskim brojem i svim sustavima na nivou države omogućiti međusobna razmjena i korištenje tuđe baze podataka uz mogućnost brze i efikasne provjere traženih ili dobivenih informacija. Za građanina pojedinca mislim da je najvažnije to što će ustrojstvom osnovnih državnih sustava, na bazi osnovnog identifikacijskog broja omogućiti efikasnu zaštitu i sigurnost njihove materijalne i financijske imovine i osobnih podataka. Nadalje, izbjeći će se zlouporaba osobnih prava iz sustava mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, socijalnih pomoći, poticaja i državnih potpora. Tako se, ja se nadam da se više neće dogoditi da osoba koja posjeduje vikendicu, neki luksuzni automobil prima socijalnu pomoć. Isto tako bit će i indirektnih koristi koje će biti teško mjerljive, ali će se s vremenom odraziti na poboljšanje uvjeta rada i poslovanja. Tako će na primjer, brza i učinkovita kontrola naplate poreza ili doprinosa omogućiti bolju naplatu prihoda od poreza i doprinosa. Recimo povećanje naplate doprinosa za mirovinsko osiguranje za 10% značilo bi mogućnost povećanja mirovina ili na drugoj strani eventualno smanjenje stopa doprinosa. Slično bi se dogodilo i sa porezima. Realno je za pretpostaviti da će se poboljšanje osjetiti i na ravnopravnoj raspodjeli tereta poreznih obveza, jer će porezni teret moći biti mjerljiv ekonomskom snagom svakog pojedinog obveznika što bi se svakako odrazilo na smanjivanje sivog tržišta i izbjegavanja plaćanja poreznih obveza. Prijedlogom zakona je propisano da ministar financija donosi pravilnik za provedbu zakona kojim će se propisati postupak određivanja, dodjele i dostave osobnog identifikacijskog broja u roku 4 mjeseca od dana stupanja na snagu zakona. A s obzirom na sposobnosti našeg ministra i dokazane rezultate o uređenju i transparentnosti državnog proračuna neće biti problema. Na kraju, s obzirom na kvalitetu, pripremu i stručnost u izradi ovog zakona, a vjerujem i ustrajnost i odlučnost u njegovoj primjeni, kontroli i provođenju predlažem da se on prihvati u tekstu i na način kako je predloženo u hitnom postupku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Boris Kunst.
Poštovani potpredsjedniče, ministre i kolege zastupnici. Sigurno da bi bilo bolje da osobni identifikacijski broj smo imali prije 15 godina, 18 godina, sigurno da bi to bilo bolje. No na žalost nismo ga imali, dobro je da ga eto i sada imamo ovdje u prijedlogu i da u principu očekujemo da će on biti donijet. No ne vrijedi plakati za prolivenim mlijekom, tako da mislim sve ove rasprave koje se vraćaju jedno 18 godina unatrag su gubljenje vremena u ovom trenutku. Što se tiče uvođenja osobnog identifikacijskog broja za svakog građanina koji u Republici Hrvatskoj ostvaruje neko socijalno pravo omogućit će racionalizaciju sustava javne potrošnje na svim razinama. Sustav primjene jedinstvenog matičnog broja građana pokazao se nedostatnim, jer je izostala racionalizacija vođenja evidencija, odnosno ukidanje paralelnih evidencija. Iz samog matičnog broja se ne može zaključiti da li je netko živ ili mrtav, odnosno da li je građanin Hrvatske ili Crne Gore. Taj sustav su Slovenci u cilju pravljenja reda napustili i uveli svoj jedinstveni porezni broj koji se dodjeljuje prilikom rođenja svakog djeteta u Sloveniji. Sustav obveznog socijalnog osiguranja u većini zemalja svijeta obuhvaćen je jedinstvenom stopom i jedinstvenom vrstom doprinosa. Kod nas je svaka vrsta socijalnog osiguranja odvojena tako da imate obvezne doprinose za mirovinsko-invalidsko osiguranje, imate zdravstveno osiguranje i zdravstvenu zaštitu, zapošljavanje. Sustav socijalne skrbi financira se iz drugih izvora većinom iz prihoda od poreza. Svaki sustav doprinosa ima svoj sustav evidencije. Racionalizacija sustava javne potrošnje podrazumijeva i racionalizaciju na području tzv. socijalnog osiguranja koje najčešće obuhvaća minimalna zdravstvena i mirovinsko osiguranje i normalno naknadu za slučaj nezaposlenosti, te socijalnu pomoć. Sve te kategorije obuhvaćaju u svim pravima i minimalnu zdravstvenu zaštitu. Praksa je u svijetu da je identifikacijski broj socijalnog osiguranja temelj za ostvarivanje prava na svim područjima javne potrošnje uključujući i porezni sustav. U našem sustavu danas imamo 9 paralelnih sustava od kojih ni jedan ne zadovoljava u potpunosti. Porezna uprava ima svoj sustav, a kao zasebni sustavi organizirani su i sustav zdravstvenog osiguranja i sustav mirovinskog osiguranja i sustav dječjeg doplatka i Zavoda za zapošljavanje i socijalne zaštite i sustav zbrinjavanja branitelja itd. Svi ti sustavi vode svoje evidencije, svaki za sebe svoju, a svim tim evidencijama zajednički su osnovni podaci o socijalnom statusu građana. Rezultat te zbrke u sustavu su neriješeni socijalni slučajevi s jedne strane, a s druge strane ogromne muke građana kada trebaju realizirati svoja prava. Na žalost ima i slučajeva zlouporabe sustava kad pojedinci koriste naknade po više temelja iako na to uz uvid u jedan potpuni sustav ne bi imali pravo. Sustav osobnog identifikacijskog broja osim racionalizacije sustava javne potrošnje omogućuje efikasnu borbu protiv porezne utaje i nedozvoljenih korištenja socijalnih prava. Posebno je važno naglasiti kako se vodilo računa o zaštiti privatnosti kao pojma demokracije koji se često spominje u slučajevima stvaranja čvrstih evidencija o socijalnom statusu građanina i mogućim kasnijim zlouporabama. Uvođenje osobnog identifikacijskog broja ne znači i narušavanje privatnosti već pridonosi njenoj zaštiti, jer zaštita podataka o građanima i njihovom pravu na privatnost temelj je svakog suvremenog demokratskog sustava. Podaci koje pojedinac daje ovlaštenim osobama predmet su poslovne tajne. Ne mogu se koristiti osim za namjenu radi kojih su prikupljeni. Problem utvrđivanja socijalnog statusa građana u svijetu se rješava izdavanjem identifikacijskog broja obveznog socijalnog osiguranja. Na taj način se utvrđuje socijalni status svakog zaposlenog, ali i uzdržavanog člana obitelji. Osigurana je jednoobraznost podataka, nema dupliranja evidencije i nema nesporazuma. Uvođenje osobnog identifikacijskog broja stvara sustav jedinstvene, a ne razjedinjene evidencije. Vrijeme je da se to pitanje što prije riješi jer sporost i neučinkovitost sadašnjih paralelnih sustava i novcem, a i živcima sada plaćaju porezni obveznici. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Ivan Hanžek.
S obzirom da sam mislio taj podatak upotrijebiti u svojoj raspravi, ali evo kolega Kunst mi je dao priliku da u ispravku netočnog navoda to kažem. Prema podacima Fakulteta informatike i organizacije Varaždin sa susreta "Informatopolis" prije godinu i nešto dana, svaki građanin Republike Hrvatske nije u 8 evidencija nego u 16 evidencija koje međusobno, nažalost nisu povezani i zato imamo ovo stanje koje imamo. Hvala.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu u raspravu u trajanju od 10 minuta u 12 sati i 33 minute. Naredni prijavljeni je uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Evo ovo je jedan kratak prijedlog zakona, ali rekao bih ubojit. Moja rasprava će biti kratka, ali neće biti ubojita. Nema razloga. Dakle, radi se o uvođenju osobnog identifikacijskog broja u pravni sustav Republike Hrvatske kao stalne identifikacijske oznake svake osobe u Republici Hrvatskoj. Ovo jest i usklađivanje hrvatskoga poreznog zakonodavstva s pravnim stečevinama Europske unije. No, ja bih rekao da je još važnije povezivanje, evo i sad smo o tome slušali, povezivanje službenih evidencija koje se vode u Republici Hrvatskoj o osobama i o imovini, kao i uvezivanje za međunarodnu razmjenu podataka iz poreznih evidencija. Zašto je to važno? Pa porezna uprava će moći lakše i učinkovitije, nego do sada, pratiti promjene imovnog stanja građana i pravnih osoba, te ih uspoređivati sa plaćenim porezom. Naravno, time će se i jedan dio korupcije smanjiti. A nije nevažno imati podatke i zbog pravednije i poštenije raspodijele socijalnih davanja i raznih potvrda i potvrda. Slažem se da se na ovaj način može bolje rasporediti i porezno opterećenja građana. Jedna stvar mi nije dovoljno jasna, ne znam jesam li u pravu, ne znam zašto se odmah ne ide na, ne predviđa stvaranje središnje baze podataka, već, ako sam dobro razumio, kaže kad čeka se uspostava osobnog identifikacijskog broja u svim službenim evidencijama. Mislim da to može potrajati i pomalo smanjiti učinkovitost sustava. Čini mi se da je bolje odmah ići na stvaranje središnje baze podataka, a čim koji se ovaj realizira, ulazi u središnju bazu podataka. Ne znam jesam li dobro sve to razumio. Dakle, to elektronika danas vrlo brzo i učinkovito rješava i zbog svih razloga koje smo danas čuli i od ministra i od svih zastupnika i klubova, doista ovaj zakon treba podržati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Naime, držim da je Zakon o osobnom identifikacijskom broju jedan od onih reformskih zakona koji svakako nadilazi svoju ulogu samo u poreznom sustavu. Dakle, on je prije svega jedna inicijacija, jedan doprinos velikom projektu umrežavanja, informatizacije kompletne javne uprave. I u tom smislu on nadilazi samo svoje značenje, dakle u okviru ove priče oko poreznog sustava. On je, prije svega znači značajan doprinos reformi javne uprave. Javna uprava je od koje očekujemo da bude u funkciji rješavanja i problema i svakidašnjih potreba i naših građana i naših gospodarstvenika, tako da bude u tom smislu i u funkciji razvoja poduzetništva. Mi znamo da smo imali u prošlosti problem sa rizičnosti ulaganja koja je bila vezana, prije svega za Domovinski rat, za poračje, za probleme u okružju, za političku nestabilnost u okružju itd., no ako govorimo o razini inozemnih ulaganja, onda svakako treba spomenuti i problem birokracije, problem, ono što možemo i žargonski nazvati "šalterske trakavice" itd. u javnoj upravi koja je sigurno uvjetovala i, na neki način utjecala da i oni najuporniji poduzetnici, pa i neki strani ulagači odustanu od tih ulaganja. Što je bio problem takvoga stanja? Prije svega nasljeđe i mentalitet. Nasljeđe vezano za prošli sustav koji nije funkcionirao na način da je vrijeme novac i nedavno je o tome govorio i sam premijer, no imamo svi kao građani i kao poduzetnici takva iskustva, dakle i svi su na neki način prošli onu priču sa šalterima, sa šetanjem od ureda do ureda, sa viškom papira, dokumentacije itd. i mislim da upravo ovaj zakon je na tragu da bi objedinjavanjem, umrežavanjem i informatizacijom javne uprave trebao riješiti dio tih problema. Isto tako, imali smo u toj javnoj upravi ponekad i selektivnu ili, rekao bih pomalo i negativnu selekciju gdje nismo imali selektivno razrađen sustav nagrađivanja, pa nam je zbog toga dio, možda i onih najkvalitetnijih kadrova otišao iz državne uprave. Također, slijedeći problem bili su propisi koji su nekad sami po sebi proizvodili dodatno administriranje, proizvodili nova radna mjesta, povećavali administraciju, proizvodili nove papirologije i dokumente, no mislim da upravo ovim zakonom se udara temelj za jednu radikalnu promjenu rada i načina rada u javnoj upravi. Dakle, mi ćemo imati, vezano i uz usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije, ali i za mehanizmima nadzora svih tih silnih zakona koje će se uvesti, kojima ćemo se uskladiti sa zakonodavstvom Europske unije, morat ćemo povećati nadzor. I tu će sigurno doći do dodatnog zapošljavanja u državnoj upravi, koje će prije svega ići u smjeru povećanja inspekcijskih službi, dakle nadzornih službi koje bi trebale osigurati bolji nadzor trošenja proračunskog novca, ali isto tako u sferi potpora, subvencija, efikasnije naplate poreza. I sada kada dolazimo već do tog nadzornog kontrolnog mehanizma i problemima u javnoj upravi, onda je, smatram da je ovaj zakon na neki način prekretnica i da će informatizacija i umrežavanje sustava javne uprave, znači bitno otkloniti sve ove i naslijeđene probleme i općenito probleme u sustavu. Imati mogućnost u svakom trenutku, dakle upisom 11 znamenki, imati uvid u nekretnine, u dionice, u pokretnine, u imovinu svakog građanina, svake pravne osobe, imati mogućnost usporedbe te imovine sa onim prihodima, sa svime onime što je u imputu oporezovano na jednom mjestu. Isto tako moći građanima Republike Hrvatske na jednom mjestu, dakle izdati sve potrebne ili veliki broj potrebnih dokumenata za koje je prije trebalo niz šaltera, mislimo da je to prava reforma i prava promjena na bolje i sigurno da je to na neki način i vrh napora koji se ulaže u efikasnost javne uprave. Ovaj zakon neće riješiti sve, dakle potrebno je puno energije, puno novca uložiti, puno obuke ljudi koji će raditi na uspostavljanju ovog sustava kako bi sustav saživio. Dakle neće ići ništa preko noći, no uvjereni smo da će u jednom kontinuitetu ovaj osobni identifikacijski broj lakše ući u trag mutnim poslovima, da će se lakše ući u trag onim ljudima koji nemaju ni zvanja, ni znanja, niti se čime bave, ne znamo što rade, voze Mercedese, grade vile, da će ući u paukovu mrežu ovoga zakona o identifikacijskom broju i da će morati dokazati kome i gdje plaćaju poreze i da ih tu neće poštedjeti niti državna granica. Jer će taj identifikacijski broj biti razmjenjiv, on će biti i komparativan na međunarodnoj razini, prema tome neće se više moći niti prelaskom preko granice, niti izmiještanjem toga kapitala i svega toga što je nezakonito stečeno neće se moći prikriti trag. Mi smo imali u prošlosti slučaj da je, kako je dao informaciju državni tajnik, da je bilo negdje preko tisuću provjera upravo tih ciljanih, sumnjivih slučajeva, međutim da uglavnom su na sudu padale te prijave i te tužbe, jer jednostavno porezni sustav i općenito ovakav sustav nije mogao to podržavati, dakle nije mogao dati dovoljno dokaza i nije mogao kontinuirano pratiti cijelu situaciju, dakle oko stjecanja imovine i oko plaćanja poreza. Također ono što smatramo važnim je da se trebaju svakako spriječiti zlouporabe. Dakle mora postojati jasna procedura, jasno propisan protokol po kojem se ti podaci ovo što je ministar govorio, smiju koristiti i tko ih smije uopće koristiti. Dakle ti podaci ne smiju biti iskorištavani u dnevnopolitičke svrhe, u obračunu sa nekim ljudima itd. nego mora biti način dakle i mogućnost uopće dolaska do tih podataka, manipulacije tim podacima. Znači kroz strogo propisane procedure, kroz strogo propisane protokole, dakle da se točno zna tko ulazi u tu bazu podataka, tko je uzimao i kakve podatke. To ne smije znači biti u funkciji diskvalifikaciji ljudi i osoba i nikako se ne bi smjelo dopustiti u sustavu da to bude da ne kažem na teret nečije savjesti jel' da, da to počiva na savjesti onog čovjeka koji tamo radi nego da se kroz kažem stroge protokole jasno to sve skupa propiše. Na kraju izražavam zadovoljstvo donošenjem ovog zakona. Isto tako izražavam zadovoljstvo onom najavom koju je rekao državni tajnik da bi u budućnosti i uvođenjem ovog lobija, ovog identifikacijskog broja državna porezna uprava mogla za sve građane ispunjavati porezne prijave i organizirati cijeli taj posao što mislim da to ide stvarno na zadovoljstvo svih onih koji ga plaćaju, koji su godišnje obvezni ispunjavati te prijave. Smatramo da će biti bolja naplata poreza, bolja kontrola državnog novca, da će se smanjiti administriranje i ono što mislim da je važno iz ove rasprave, da su svi klubovi, a to sam i na samom našem odboru kada smo imali, da jednostavno podrže ovaj zakon, jer za provođenje ovakvog reformskog sustavnog zakona potrebno je imati i konsenzus politike i konsenzus javnosti.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Vesna Buterin.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, dame i gospodo zastupnici. Donošenje Zakona o osobnom identifikacijskom broju omogućiti će da svi građani Hrvatske i sve hrvatske tvrtke ali i svi stranci koji žive i rade u Hrvatskoj imaju svoj osobni identifikacijski broj putem kojeg će se povezati sve postojeće službene evidencije i registri. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja stvoriti će se sustavan i cjelovit registar podataka o građanima i poduzećima na razini cijele države i s najvećim brojem podataka koji do sada postoje po raznim institucijama. Pomoću novog osobnog identifikacijskog broja državne institucije moći će identificirati sve raspoložive podatke o nekom građaninu ili poduzeću uključujući ono što je najvažnije, i stanje njegove imovine. Ovaj broj zapravo predstavlja jedinstveni broj koji će služiti kao identifikacija građanina odnosno tvrtke u poreznom, zdravstvenom i mirovinskom sustavu, tj. u svim segmentima koji zahtijevaju identifikaciju. Dugoročno njegovo uvođenje smanjiti će i troškove administriranja. Osobni identifikacijski broj je i dio obveze Hrvatske da u približavanju Europskoj uniji uvede transparentan sustav naplate poreza na dodanu vrijednost i uvede jedinstveni broj za tu poreznu obvezu. Osobni identifikacijski broj će voditi ka uspostavi jedinstvenog registra svih poreznih obveznika što je jedan od preduvjeta za još čvršću i učinkovitiju borbu protiv korupcije. Naime, evidencija o tome tko što posjeduje i kako je stekao to što posjeduje, pruža učinkovitu osnovu za antikorupcijsku borbu. Uvođenjem ovog broja uvesti će se reda isto tako u fiskalni i financijski sustav države te smanjiti mogućnost prijevara, a jedan od ciljeva njegovog uvođenja je povećanje učinkovitosti poreznog sustava državnih i drugih institucija i kao što sam ranije naglasila, borba protiv korupcije. Ono što je bitno jest da će omogućiti praćenje promjena imovinskog stanja građana i pravnih osoba, usporedbu promjene imovinskog stanja s prijavljenim prihodima i primicima te uvid u imovinsko stanje građana za precizno određivanje i praćenja prava na socijalne naknade i olakšice. Osobni identifikacijski broj omogućiti će i rješavanje problema izbjegavanja plaćanja poreza, jer će se kod svake kupovine imovine ili vrijednosnih papira, taj broj morati jednostavno upisivati. Više neće biti moguće da netko tko ne prijavljuje prihode, kupuje automobile ili nekretnine zato jer će zahvaljujući osobnom identifikacijskom broju biti evidentirane sve njegove legalne zarade na koje je porez plaćen, ali i svaka kupnja nekretnine i ostale imovine. Neće se događati situacije da npr. netko tko je prijavljen na Zavodu za zapošljavanje i prima socijalnu naknadu, kupuje stan ili auto. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja dovest će do toga da se kod većine poreznih obveznika pojavljuje potreba da prijavljuju stvarne zarade, pa će se time u velikoj mjeri ograničiti i siva ekonomija, a tijekovi novca skrenut će se u legalne sfere. Porezna tijela će u svakom trenutku imati potpun i opsežan uvid u sve financijske operacije svakog pojedinca i svake pravne osobe. Uvid u osobni identifikacijski broj pružit će poreznim tijelima mogućnost razotkrivanja ilegalno stečene imovine, što do sada nije bio slučaj. Osim toga, pomoću identifikacijskog broja moći će se preciznije odrediti i pratiti tko ima pravo na socijalnu naknadu, te na porezne i druge olakšice, što će osigurati pravedniju raspodjelu socijalnih davanja i olakšati kontrolu lažnih potraživanja socijalnih naknada. I na kraju, ono što želim naglasiti je da pozdravljam i u potpunosti podržavam konačni prijedlog Zakona o osobnom identifikacijskom broju, jer će on, uz ostalo, stvoriti i preduvjete za transparentnu ekonomiju i sustavno suzbijanje korupcije i gospodarskog kriminala. Hvala.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je, gubi pravo na raspravu u ovoj točki dnevnog reda. Uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kratko, nekoliko razmišljanja, u pojedinačnoj raspravi, vezano za Prijedloga zakona o osobnom identifikacijskom broju sa stajališta osiguravanja djelotvornijeg i pravednijeg sustava socijalnih davanja. Činjenica koja se nameće je da će točnim praćenjem imovinskog stanja građana, socijalne pomoći biti dodijeljene onima kojima su stvarno potrebne i to u većem iznosu. Sa stanovišta jedinica lokalne samouprave, gradova i općina u kojima rade socijalna vijeća, upravo sa ciljem pravedne pomoći stanovništvu koji imaju status socijalnih kategorija. Osobni identifikacijski broj olakšati će proceduru prikupljanja podataka po imovinskom cenzusu pojedinih potencijalnih korisnika pomoći, kao i plaćanje ostalih vidova pomoći koje korisnik prima. Činjenica je da to do sada nije bilo baš jednostavno. Građani su morali na nekoliko mjesta prikupljati dokumentaciju, a ponekad je bilo problema i sa utvrđivanjem istinitosti, jer nisu dostavili sve potrebne uz izjave da nemaju pojedine vrste imovine ili pojedine vrste prihoda koje je trebalo iskazati prilikom podnošenja zahtjeva za socijalnu pomoć, a što se nije moglo sa sigurnošću potvrditi. Također, oni "sposobniji korisnici" socijalne pomoći, na različitim mjestima u gradu, županiji ili različitim socijalnim ustanovama koristili su mogućnosti dobivanja socijalne pomoći, a da o tome nitko od davatelja pomoći nije imao cjelovitu informaciju. Uz ostalo, to narušava i kompletnu socijalnu sliku jednog grada, općine, pa i same države. Upravo uvođenjem osobnog identifikacijskog broja obadva navedena nedostatka biti će potpuno isključena ili barem smanjena tj. građani će jednostavnije prikupljati potrebnu dokumentaciju ili će to raditi tajnici socijalnih vijeća koji su obično i profesionalni zaposlenici u gradovima i općinama. Dokumentacija će biti kompletna i istinita. Također, moći će se objediniti sve vrste primanja pojedinih socijalnih kategorija na širem području, a sve navedeno pojednostavljeno korištenjem osobnog identifikacijskog broja za svakog korisnika. Sve ranije navedeno dovest će do toga da će biti prepoznate prave tj. stvarne socijalne kategorije građana koji su u potrebi, kojima će na raspolaganju biti više sredstava iz različitih izvora. U konačnici to može dovesti do poštenije, ali i racionalnije podjele sredstava socijalne pomoći do stvaranja stvarne socijalne slike u pojedinom gradu, općini, pa i cijeloj državi, a upravo na to ukazuju iskustva europskih zemalja. Zbog navedenog, a i svih ostalih pozitivnih pomaka koji se očekuju uvođenjem osobnog identifikacijskog broja dajem punu podršku prijedlogu ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Željko Turk.
Uvažene kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite da se i ja obratim sa nekoliko riječi. Dakle, neosporna je činjenica da je osobni identifikacijski broj kao broj koji se uvodi kao stalna identifikacijska oznaka u Hrvatskoj, nešto što je sastavni dio i način ponašanja u demokratskim zemljama koje za to koriste različita nazivlja, od poreznog ili fiskalnoga broja ili nekoga trećega naziva. Dakle, iz toga proizlazi i jasna činjenica da i prijedlogom ovog Zakona o osobnom identifikacijskom broju sa njegovim konačnim prijedlogom, radimo i dio usklađenja sa europskom pravnom stečevinom, pa zašto to još jedanput ne spomenuti. Bitno je reći također da u okviru postavljanja ovog nekog zakona i za razliku od matičnoga broja, uvođenje i primjena OIB-a je strogo poštivanje privatnosti građana, što svakako i u ovoj prilici pozdravljam. Važno je reći i to, kao što je gospodin ministar rekao, i u radnim materijalima imamo da u okvirima pa nepunih ili oko stotinjak milijuna kuna iz državnog proračuna predviđenih sredstava, jasno i nedvosmisleno se zaključuje da se određivanja i dodjela tog osobnog identifikacijskog broja provodi bez direktnog troška osoba kojima se dodjeljuje. Ono što smatram osobito važnim jeste da svi oni podaci, svih službenih evidencija koje se u svakodnevnom životu događaju, neće u najvećem dijelu više odrazivati na sam direktan život građana i kroz njihove neprestane odlaske pred šaltere. Ali neovisno o tome, svakako da kroz upravo ovo objedinjavanje ovog sustava, smanjuje se ukupna birokracija u državnim i inim službama, neovisno što za sam ovaj projekat će biti potrebito i povećati određeni broj ljudi, a istovremeno se i povećava ukupna radna učinkovitost državnog i inog aparata. Jasno je i točno da je donošenje ovog zakona samo pretpostavka i stvaranje preduvjeta za njegovu primjedbu, a da upravo kroz nadležna tijela i njegovu primjenu u praksi moći ćemo ukupno ocijeniti njegovu učinkovitost. Svakako, jasno je i točno da se dobiva znatno bolji pregled nad imovinom građana i pravnih osoba. To je ono što ja smatram ovdje osobito važno priliv i tijek toka novca koji je problem ne samo ove mlade hrvatske demokracije nego i demokracija velikih i većinom razvijenih demokratskih zemalja te na ovaj način svakako bitno vjerujem da smanjujemo mogućnosti onog tijela novca kojeg svi mi zovemo pranje novca. Ali ovdje se usuđujem reći još nešto. Kolega Kovačević je govorio o tome da je bitno na kvalitetan način zaštititi upotrebu svih tih podataka. Uz poštivanje ovog načela koje je on rekao ja smatram da je nešto još također bitno. Pa bitno je to da kroz transparentnost tih podataka definitivno će se smanjiti mogućnost dnevno špekulativnog i inih raznih informacija koje su vezane upravo uz javne ljude i one kroz koje tijek i priliv tog novca može biti interesantan. Pa da konkretiziram. Prije dva do tri dana u dnevnim tiskovinama uz ime Željka Turka gradonačelnika i saborskog zastupnika pronijela se sumnja njegovih ukupnih primanja kroz plaće u Saboru, kroz honorarna primanja u gradskom poglavarstvu, kroz naknade u skupštini komunalnoga poduzeća i ničim izazvan, ničim potaknut ni kriv ni dužan čitav dan ili dva, tri dana morao je objašnjavati kako novinarima tako i mojoj zastupničkoj javnosti da to što je izražena sumnja a ona je dobrim djelom a kada je u tiskovinama ispada istina nešto što ne odgovara istini. Duboko vjerujem i toplo se nadam da upravo podaci ovako prezentirani u financijskom obliku koji nedvosmisleno govore o ukupnom tijeku svih financija će dobrim djelom onemogućiti dnevna politička i špekulativna nagađanja a za koje sam siguran da najveći dio svih nas koji su ovdje danas ovdje u ovoj dvorani ili inače ponekad opravdano ali najvećim djelom neopravdano izloženi u obavljanju svoje svakodnevne osobe posebice kao javne osobe. Želim reći još nešto, da uz situaciju priliva sredstava i njegove kontrole na ovaj način i definitivno kvalitetnije možemo pratiti i sve one kategorije koje spadaju u domenu socijalne kategorije našega stanovništva i ljudi te danas kao gradonačelnik a vjerujem da dijelim sudbinu svih vas našao sam se puno puta u situaciji dnevnog odlučivanja na poglavarstvu svoga grada a u mom gradu u okviru socijalnih davanja iz gradskog proračuna imamo skoro pa 2 milijuna kuna. Kada smo na različite načine po pojedinim temama i problemima od Zavoda za socijalnu skrb pa do ostalih segmenata koji su vezani uz socijalu tražimo podatke o ljudima, o pravnim osobama kojima je u datom momentu potrebita pomoć ili na neki drugi način donijeti odluku. Definitivno da na ovako predvidljiv načini transparentno i u kratkom roku na pravilno zatražen način imat ćemo podatke koji će jasno i nedvosmisleno govoriti da donesemo pravilne i kvalitetne odluke koje će pomoći onima kojima je potrebno ali i sa druge strane a i toga smo dobrim djelom svi svjedoci, odgovoriti negativno onima koji su se često našli u situaciji da ili traže sredstva ili neke druge oblike pomoći a za to nemaju uvjeta niti za to imaju potrebe. Kao što sam rekao donošenje ovog zakona samo je stvaranje osnovnih pretpostavki za njegovu primjenu. Dakle, implementacija u praksi u kojoj je dakle nadležno ministarstvo na čelu s ministrom Šukerom ima izuzetno veliki i delikatan zadatak, da u vremenu koje je pred nama zaista tako prihvaćen zakon i provede u praksu. Svakako da u okviru prijedloga ovoga zakona dajem njegovu podršku i osobno ću glasati za njega. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite. Hvala. Odustaje od rasprave. Gospodin Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Podržavam Prijedlog zakona o osobnom identifikacijskom broju, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 24. travnja 2008. godine. Prijedlog zakona predstavlja novinu kojim se predlaže uvođenje osobnog identifikacijskog broja u pravni sustav Republike Hrvatske kao stalne identifikacijske oznake svake osobe u Republici Hrvatskoj. Uvođenje osobnog identifikacijskog broja proizlazi iz dva razloga. Prvo zbog usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno usklađivanja hrvatskog poreznog sustava s pravnom stečevinom Europske unije jer svi dobro znamo da sadašnji jedinstveni matični broj građana ne zadovoljava zadane europske kriterije a zabranjena je isto tako javna upotreba tog broja u Republici Hrvatskoj. Drugo, zbog povezivanja svih službenih evidencija koje se vode u Republici Hrvatskoj o osobama i imovini na način d bi se navedeni broj koristio u evidencijama državnih i drugih institucija. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja moći će se lakše i učinkovitije pratiti promjene imovnog stanja građana i pravnih osoba te ih uspoređivati s prijavljenim primicima i prihodima odnosno uplaćenim porezom. Naime, osobni identifikacijski broj prati kako priliv tako i tijek kretanja novca čime se stvaraju preduvjeti za sustavno suzbijanje korupcije i gospodarskog kriminala. Osim toga moći će se preciznije odrediti i pratiti stjecanje prava na socijalnu naknadu te porezne i druge olakšice a što bi osiguralo pravedniju raspodjelu socijalnih davanja. Isto tako, uvođenje osobnog identifikacijskog broja omogućiti će povezivanje podataka između svih službenih evidencija što će svakako olakšati građanima prikupljanje dokumenata u ostvarenju njihovih određenih prava i smanjiti administrativna i birokratska opterećenja i troškove obzirom da će nadležno tijelo po službenoj dužnosti od ostalih tijela moći samo zatražiti i osigurati potrebne podatke. Iz prijedloga zakona proizlazi da je osobni identifikacijski broj jedinstven, nepromjenjiv i neponovljiv. Te se ne smatra osobnim podatkom, čime je omogućena njegova javna upotreba, po čemu se i razlikuje od jedinstvenog matičnog broja građana koji kao osobni podatak podliježe propisima o zaštiti osobnih podataka. Inače, osobni identifikacijski broj po službenoj dužnosti bi određivalo i dodjeljivalo Ministarstvo financija, odnosno porezna uprava, dok bi donošenje pravilnika o provedbi zakona bilo u ovlasti ministra financija. Prijedlogom zakona osobni identifikacijski broj određuje se i dodjeljuje pojedinačno hrvatskim državljanima koji bi istog stjecali rođenjem, odnosno po upisu u knjigu državljana. Zatim, pravnim osobama sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koji bi ga stjecali osnivanjem i upisom u nadležne registre i strane osobe koje bi osobni identifikacijski broj stjecale u trenutku kada bi nastao povod za njihovo praćenje na području Republike Hrvatske. Nadalje, ovim prijedlogom zakona propisuje se da su korisnici osobnog identifikacijskog broja, kako državna tijela tako i jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i pravne osobe kojima su povjerene javne ovlasti. Prijedlog zakona također propisuje kažnjavanje za prekršaj novčanom kaznom od 1000 do 10000 kuna, obveznika osobnog identifikacijskog broja. A isto tako i odgovorne osobe, korisnika osobnog identifikacijskog broja ako ne koriste ovaj broj na zakonom propisani način. Zakon bi stupio na snagu 1. siječnja 2009. godine, od kada će se, rekao bih, u navodnike "novim osobama" početi dodjeljivati osobni identifikacijski broj. Dok je za zatečene osobe predviđena dodjela osobnog identifikacijskog broja do kraja 2010. godine kada bi sve postojeće evidencije trebale prihvatiti ovaj broj za sve osobe, što predstavlja ujedno i preduvjet formiranja središnje baze podataka kao centralnog registra na nivou porezne uprave, svakako uz propisivanje striktnih odredbi o dostupnosti i korištenju podataka iz te baze. Dok bi se za međunarodnu razmjenu podataka osobnog ovog broja koristio po prijemu Republike Hrvatske u članstvo u Europsku uniju. Na kraju smatram da treba podržati donošenje Zakona o osobnom identifikacijskom broju koji predstavlja još jedan korak u ukupnoj informatizaciji i modernizaciji državne uprave čime će se prvenstveno povećati učinkovitost poreznog sustava, te uopće povećati učinkovitost državnih institucija, a smanjiti korupcija i gospodarski kriminal, kao također i birokratska i administrativna opterećenja građana.
Hvala. Imamo repliku Boris Matković. Izvlite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Mislim da ovaj prijedlog uvođenja osobnog identifikacijskog broja treba podržati iz mnogo razloga, ali ja ću navesti samo jedan koji je samo ono što će nadopuniti primjerom prethodna izlaganja nekih kolega. Naime, mi kao ljudi koji radimo u jedinicama lokalne samouprave, posebno mi kao gradonačelnici poglavarstvima doživljavali smo razne neugodne, dakle, scene. Konkretno. Kod mene u mom Vrgorcu nema niti jedne godine, ni jednog mjeseca, da tako kažem, praktično niti jednog dana a da uvažene kolege iz opozicije SDP-a, zajedno sa dvojicom nezavisnih liječnika konstantno nas … [[Govornik se ne razumije.]] državnom odvjetništvu, dolazi i u grad KRIMPOLICIJA i nikada ništa, zato nitko nikada nije moralno niti odgovarao a niti se ispričao. Zbog toga mislim da će uvođenje ovog osobnog identifikacijskog broja pružiti mogućnost svakom od njih da vidi što to ima Boris Matković i svaka osoba xy u gradu i u poglavarstvu. I onda će moći ako misli da treba promptno i djelovati. Stoga, držim da treba podržati u svakom slučaju donošenje ovoga osobnog identifikacijskog broja.
Na redu je gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine tajniče, poštovane gospođe i gospodo, kolege zastupnici. Pa evo ja ću reći, ne zamjerite mi da sam zapravo guštala od samoga početka čitati prijedlog ovakvog jednog zakona, do preko obrazloženja predlagatelja u osobi ministra gospodina Šukera, a jednako tako, evo, uživam zapravo i čuti i klubove zastupnika, jednako i pojedinačne rasprave gdje ćemo se definitivno nadam se složiti i jednoglasno podržati donošenje ovoga zakona jer za to postoji puno dobrih razloga. Među kojima prvi zapravo po mojim skromnim prosudbama je kvalitetniji život svih naših sugrađana, odnosno građana u Republici Hrvatskoj jer on jamči definitivno ukupni gospodarski rast na području cijele Republike Hrvatske. Jednako tako sprječava u značajnoj mjeri korupciju. I ono što je, na što sam ja osobno vrlo zapravo osjetljiva je pravedniji princip supsidijarnosti i solidarnosti kada govorimo o sustavu socijalne skrbi. Poglavito kada znamo da korisnici tih prava sa naslova zakona o socijalnoj skrbi i ostalih zakona više neće morati hodočastiti i kucati na stotinu vrata kada su pritisnuti bolestima, neimaštinom. Jednako tako svim onim situacijama koje su im zapravo omogućili i stvorili se preduvjeti za korištenje svojih prava da bi na jednome mjestu bili pošteđeni svih zapravo trauma i na taj način ostvarili svoja prava razumijevajući da je Hrvatska između ostaloga pravedna i socijalna država. A ovo je zakon koji zapravo na vrlo sustavan i učinkoviti način rješava i dovodi definitivno do pravedne i socijalne države. Ono što je također bitno kazati da je dodjela identifikacijskog broja prema našim građanima nepolućuje, odnosno ne istiskuje nikakav direktni trošak za svih njih. Nemam nakanu ponavljati sve ovo što su kolege zastupnici već kazali, ali neke situacije, odnosno opservacije ću morati ponoviti jer između svih službenih evidencija s kojima danas raspolažemo mi ćemo u svakodnevnom životu naših građana omogućiti da ne prolaze kroz traume prikupljanja dokumenta kako bi i na taj način bili pošteđeni a da ne govorim koliko bi u koordinaciji državnih službi će se zaštediti vremena jednako kao i onih stručnih osoba koje će to vrijeme moći upotrijebiti i koristiti upravo u smislu stručnih savjeta i pomoći neukim strankama koje definitivno i Zakon o općem upravnom postupku upućuje ljude koji su zaposleni u državnoj upravi. Također je bilo govora i o praćenju priliva i tijeka kretanja novca koji je definitivno vrlo transparentan način upravljanja i sustavnog praćenja svega što se događa u toj zoni, a poglavito u cilju suzbijanja korupcije i gospodarskog kriminala. A pravičnija raspodjela socijalnih davanja i kontrola lažnih potraživanja socijalnih naknada, ne zamjerite ali ja ću morati raščlaniti, jer definitivno nismo govorili o toj raščlambi, da su socijalna davanja čisto radi hrvatske javnosti. Ona sadržava puno prava koje naši građani ostvaruju i to sa različitih izvora počevši od resornog Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi preko jedinica lokalne samouprave. Dijelom je bilo govora i o velikim zapravo i ne samo senzibiliziranošću već i proračunskim stavkama u jedinicama lokalne samouprave koje idu čak i preko 5% ukupnih proračunskih sredstava, a govorimo o pravima na uzdržavanje, pravima na osobnu invalidninu, jednokratnim novčanim pomoćima i ono što također nismo čuli ovdje a to je jedan značajan krug naših građana koji koristeći svoje zakonsko pravo smještaja u ustanovi socijalne skrbi poglavito kada govorimo o osobama treće životne dobi u tom prostoru se događaju situacije koje će sigurna sam ovaj Zakon o uvođenju identifikacijskog osobnog broja vrlo kvalitetno riješiti. Jer će i osoba koja se pojavljuje u situaciji osobe koja nudi doživotno uzdržavanje kad će sigurna sam biti spriječen koristiti i institut pomoći i plaćanja razlike od pune cijene koštanja usluge i smještaja u ustanovi socijalne skrbi i visine mirovine koju naš korisnik ima. Također je bitno i reći da će Ministarstvo financija jer ovdje smo čuli opservacije kako će se to sve događati, kako će se moći implementirati zakon, kako ćemo ga pratiti. Ali ono što ću ponovo kazati da mene osobno veseli da je Ministarstvo financija će provesti temeljitu edukacijsku kampanju i naravno da će u ovom slučaju i u provedbi ovog zakona očekuje se i značajna uloga od strane medija. Pored toga, u funkciji će uskoro biti i zasebna redovito ažurirana web stranica ministarstva na kojoj će građani Republike Hrvatske moći dobiti sve informacije, a koje su vezane uz ove. S obzirom da ovaj zakon donosi višestruke koristi za sve građane Republike Hrvatske ovaj ću prijedlog zdušno podržati u proceduri donošenja po hitnom postupku objedinjujući prvo i drugo čitanje. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospodin Nenad Stazić. Izvolite. Gubi pravo rasprave o ovom pitanju. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite. Nema. Gospodin zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja sam ovdje u ovome uvodnom dijelu prije rasprave klubova bio naveo da se konačno nadam, ali sada sam apsolutno siguran da će jedan zakon u ovome Saboru biti jednoglasno prihvaćen. Jer svi skupa smo svjesni koliko je ovaj zakon bitan i koliko je bitno za Hrvatsku državu da ga se što hitnije i što prije donese. Naime, pred nama se nalazi Prijedlog zakona o osobnom identifikacijskom broju kojim se predlaže uvođenje osobnog identifikacijskog broja u pravni sustav Republike Hrvatske. Odmah na početku bih želio nešto poručiti svima onima koji su prethodno nastupali u javnosti i govorili da se sa donošenjem, navodno da se sa donošenjem ovoga zakona kasni i bilo je takvih riječi i danas iako je rasprava po ovoj točci dnevnog reda dosta tolerantna nekoliko rečenica. Evo ja ću pokušati to reći na način, za dobre ideje i lijepe riječi nikad nije kasno, jer dobra djela i dobre riječi uvijek su dobro došle neovisno kad one dolaze i kada se izreknu, odnosno kada se ta djela učine. Uvjeren sam da je ovakav način razmišljanja pozitivan, da širi jedno ozračje optimizma, znači svjetlijeg gledanja na našu budućnost. Jer imam ponekad osjećaj da nam ovdje u Saboru kad raspravljamo o određenim temama tog optimizma fali. U tome kontekstu uvijek se rado sjetim riječi našeg premijera, predsjednika Vlade dr. Ive Sanadera koji je jednom prigodom, zaista se ne sjećam točno kada je to bilo i gdje, rekao “pa gospodo draga ja osobno nikad nisam upoznao pesimistu koji je ostvario bilo kakav cilj“. Mislim da su te riječi stvarno velike riječi i da moramo u buduće u Saboru, pozivam vas da razmišljamo na takav optimističan način jer takvim načinom ćemo promijeniti i percepciju naše javnosti, tu negativnu percepciju koja ima prema hrvatskim političarima i nama političarima koji sjedimo u Hrvatskom saboru. Stvarno me raduje činjenica da je danas rasprava po ovoj točci dnevnog reda stvarno tolerantna i u tome duhu i nadam se da će i u buduće takvih rasprava biti sve više i više. Sada ću nešto reći o samom prijedlogu zakona, odnosno pokušati definirati pojam osobnog identifikacijskog broja, razlučiti obveznike i korisnike osobnog identifikacijskog broja, osvrnuti se na razloge njegove implementacije u pravni sustav Republike Hrvatske, namjerama njegova uvođenja, svrsi odnosno ciljevima koji se žele postići primjenom zakona, te nešto o mogućnostima koje nam taj zakon otvara odnosno što nam uvođenje osobnog identifikacijskog broja nudi. Dakle, u suštini osobni identifikacijski broj predstavlja stalnu identifikacijsku oznaku obveznika broja koji će opet korisnici toga broja ali i sami obveznici biti dužni koristiti u svim službenim evidencijama u svom svakodnevnom radu i prilikom razmjene dokumentacije i podataka. Broj se sastoji od 11 znamenki i mislim da je o tome bilo puno riječi i ne treba previše u tome dijelu više se ponavljati. Sukladno članku 5. prijedloga zakona, ali i po logici stvari, obveznici osobnog identifikacijskog broj su osobe kojima se isti određuje od strane Ministarstva financija, odnosno porezne uprave, dakle radi se o pravnim i fizičkim osobama u Republici Hrvatskoj i strancima za koje se stekao, ili dogodio povod njihova praćenja. S druge strane, korisnici osobnog identifikacijskog broja su oni koji će taj osobni identifikacijski broj koristiti u svom svakodnevnom radu, dakle u svim službenim evidencijama i u razmjeni podataka, dakle to se odnosi na državna tijela, lokalnu samoupravu, pravne osobe koje su dijelom ili u većinskom vlasništvu Republike Hrvatske, pravne osobe koje se financiraju iz proračuna Republike Hrvatske, dijelom ili u potpunosti i one pravne osobe koje imaju javne ovlasti. Po meni su tri temeljna razloga zbog kojih se ovaj zakon donosi, odnosno uvodi osobni identifikacijski broj. Prvi razlog možemo naći u potrebi usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije. Drugi razlog je taj što jedinstveni matični broj građana ne zadovoljava europske standarde u pogledu broja znamenki, a i zbog poznate činjenice da taj je broj tajan, odnosno da se može koristiti samo u slučajevima ako osoba koje se tiče taj broj to odobri. I po meni, onaj treći razlog koji smatram da je najbitniji. Mi ovaj zakon trebamo, ustvari donosimo radi nas samih i radi naše političke volje i mislim da je to temeljni i osnovni razlog donošenja ovoga zakona. Uvođenjem osobnog identifikacijskog broja namjeravaju se stvoriti pretpostavke za međunarodnu razmjenu podataka iz poreznih evidencija u koje će Republika Hrvatska biti obvezna sudjelovati tek u trenutku kada postane punopravna članica Europske unije, što je člankom 21. ovog zakona i predviđeno. Te konačno, povezat će sve službene evidencije koje se vode u Republici Hrvatskoj, za što će biti potrebna modernizacija državne uprave i stvaranje informatičkih pretpostavka svih onih koji će biti korisnici osobnog identifikacijskog broja. Mislim da je o tome ministar, gospodin Šuker dosta toga govorio. Uvažavajući, dakle slijedeće činjenice da se prijedlogom zakona predviđa povezivanje svih službenih evidencija koje nadležna tijela putem različitih registara, upisnika, popisa, matica i sličnih evidencija vode u Republici Hrvatskoj, o osobama, odnosno obveznicima broja te njihovoj imovini, imovinskim pravima i obvezama, da će ministarstvo financija, odnosno porezna uprava moči lakše i učinkovitije, nego do sada pratiti promjene imovnog stanja građana i pravnih osoba, uspoređivati ga sa svim prijavljenim primicima i prihodima kao i uplaćenim porezima, te ne taj način dobiti znatno bolji pregled nad imovinom građana i pravnih osoba, da će se moći preciznije određivati i pratiti tko ima pravo na socijalna primanja, te porezne i druge olakšice, te da će se moći lakše poštivati temeljno ustavno načelo prema kojem svi moraju biti jednaki. Znači pred zakonom, a isto tako i u smislu porezne politike i da porezni teret mora biti ravnomjerno raspoređen. Osobno smatram da će se prihvaćanjem i donošenjem ovoga zakona steći pretpostavke za ostvarivanje nekoliko osnovnih ciljeva zbog kojih se ustvari zakon i predlaže. Prvi cilj, kako ga ja vidim, je da će se uskladiti hrvatsko porezno zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije. Drugo, povećat će se djelotvornost i efikasnost svih državnih institucija. Treće, uvesti će se instrumenti koji će značajno doprinijeti beskompromisnoj orijentaciji Vlade Republike Hrvatske, ali uvjeren sam i svih nas u Republici Hrvatskoj u borbi protiv korupcije i kriminala. Postići će se pravednija raspodjela socijalnih davanja i uspostaviti administrativni kontrolni mehanizam. Osigurat će se ujednačen tretman poreznih obveznika i ravnomjerni raspored poreznog tereta. Na koncu veoma važnog spomena, smatram jednu mogućnost koja nam otvara donošenje Zakona o osobnom identifikacijskom broju i njegovom potpunom uspostavom u služenju evidencijama. Ona se odnosi na formiranje tzv. središnje baze podataka. Dakako, na državnoj razini pri Ministarstvu financija. Uz propisivanje striktnih odredbi, i o tome je bilo riječ, gospodin Kovačević je govorio o tome dijelu, striktnih odredbi o načinu na koji će se ta baza moći koristiti. Ova mogućnost značajno će doprinijeti neregularnog načina bogaćenja. Budući će se svaka neprimjerena promjena, odnosno promjena u imovnom stanju koja, da tako kažem bode u oči, moći veoma brzo identificirati i dati provjeriti regularnost takve promjene. Radi svega prethodno rečenog, vraćam se opet na početak ove svoje rasprave gdje sam rekao da sam siguran da će ovaj zakon biti donesen jednoglasno. Evo i na koncu ove svoje rasprave izražavam takvo uvjerenje. Hvala lijepa.
Hvala. Sada ćemo prekinuti raspravu i nastaviti u 15 sati. Prvi je na redu je gospodin Goran Marić, a potom Davor Bernardić, Zdenko Franić i tako redom. Zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Na redu je gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, državni tajniče, cijenjeni kolegice i kolege. Usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije je iznimno naporan, stručan i izazovan posao. Unatoč velikom pritisku rokova, vidljiv je napor ministarstava Republike Hrvatske koji je rezultirao mnogim zakonima i izmjenama zakona i dopunama zakona prilagođenim pravnim stečevinama Europske unije. Prijedlogom Zakona o osobnom identifikacijskom broju predlaže se uvođenje osobnog identifikacijskog broja u pravni sustav Republike Hrvatske kao stalne identifikacijske oznake svake osobe u Republici Hrvatskoj. Uvođenje osobnog identifikacijskog broja potrebno je radi usklađivanja hrvatskog poreznog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno radi usklađivanja hrvatskog zakonodavstva s direktivom EZ-a o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost iz studenoga 2006. godine. Sve je to potrebno s ciljem punopravnog članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Nespretni zakonski tretman jedinstvenog matičnog broja građanina i broj znamenki koji ne zadovoljava zadane europske standarde i kriterije doveli su do poteškoća u praktičnoj primjeni. Istodobno ne postoji ni odgovarajuća tehnologija razmjene podataka iz službenih izvješća. Stoga se Ministarstvo financija, Porezna uprava sukladno pregovorima o punopravnom članstvu Republike Hrvatske u Europskoj uniji obvezala uvesti identifikacijski broj radi međunarodne razmjene podataka iz poreznih evidencija, ali i za povezivanje službenih evidencija u Republici Hrvatskoj. Nesumnjivo je da će donošenje i primjena Zakona o identifikacijskom broju imati višestruke pozitivne učinke. Ponajprije u tomu što se njime osigurava jednak tretman svih poreznih obveznika i što će Poreznoj upravi omogućiti lakše i učinkovitije praćenje tijekova novca, ali i imovinskog stanja i fizičkih i pravnih osoba, posebice u pogledu odnosa primitaka i prihoda u odnosu na uplaćene poreze. Razvidno je da će zbog boljeg pregleda o imovini građana i pravnih osoba i boljeg uvida u sve novčane tijekove predloženi Zakon o osobnom identifikacijskom broju biti i bitan instrument u borbi protiv korupcije i pranja novca. Budući da se često u praksi primjena prava na socijalnu naknadu i poreznih drugih olakšica griješilo zbog nepotpune informacije o imovnom stanju ovim zakonom i uvođenjem osobnog identifikacijskog broja moći će se preciznije i pravednije odrediti tko ima pravo na socijalnu potporu, odnosno naknadu ili na kakvu poreznu olakšicu. Iako se u prvoj fazi primjene ovog zakona ne predviđa stvaranje središnje baze podataka, konačni cilj nakon potpune uspostave osobnog identifikacijskog broja u svim službenim evidencijama i nakon zamjene matičnih brojeva, jedinstvenih matičnih brojeva građana, sistemskih brojeva koje dodjeljuje porezna uprava je stvaranje središnje baze podataka. Posebice me veseli činjenica što u gospodarstvu će biti jedinstveni broj kod pravnih osoba, kod svih institucija od trgovačkog suda, Porezne uprave ili Statističkog zavoda Republike Hrvatske. Očito je da je Vlada Republike Hrvatske izvrsno pripremila ovaj zakon, da je osigurala i potrebna sredstva za provedbu zakona u iznosu od 100 milijuna kuna koja su sadržana u ukupnim sredstvima predviđenim za informatizaciju i modernizaciju državne uprave u cijelosti. Zbog svega navedenog podržavam ovaj Zakon o osobnom identifikacijskom broju i veselim se njegovoj primjeni. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Davor Bernardić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovani ministre, uvažene kolegice i kolege. Pa evo na žalost ovaj zakon kasni, mi ćemo ga podržati, treba ga podržati ali on neće riješiti ništa. Bilo je tu govora o suzbijanju korupcije i bilo je tu govora o praćenju imovine od tih nekakvih stvari koje će donijeti pogodnosti ovaj zakon isto tako kao i ograničavanja razine određenih socijalnih prava, poreznih olakšica na temelju praćenja prihoda. No, međutim, da bi to napravili nije dovoljno uvesti identifikacijski broj. Treba napraviti središnju bazu podataka. Evo sada ću gospodine ministre pročitati ono što piše u zakonu. Stvaranje središnje baze podataka ne predviđa se u prvoj fazi, međutim potpunom uspostavom osobnog identifikacijskog broja, a potpuna uspostava biti će krajem 2010. će se stvoriti uvjeti za eventualno formiranje središnje baze podataka. Zapravo ovdje piše da je borba protiv korupcije, tj. uspostava središnje baze podataka tek cilj koji se de facto odgađa. Onom tko iole i malo barem zna o bazi podataka i sustave, zna da se već sada treba raditi na tome kao što se može složiti riznica na razini jedinica lokalne samouprave. Kao što država može poslovati sa državnom riznicom, tako se može na temelju postojećih podataka, odnosno slogova u bazi podataka složiti i središnja baza podataka, tj. pristupiti izradi te središnje baze podataka, a postepeno bi se uvođenjem tog broja dodao do 2010. još samo jedan slog, još samo jedan slog. A ovim se de facto želi ovaj zakon primijeniti do 2010. zaključno do 2010. i onda tek nakon toga ostaviti vrijeme da se eventualno formira središnja baza podataka. To nije dobro i drago mi je da su i kolega Kovačević i kolega Nenadić, a nešto je rekao i kolega Marić na tragu rekli i raspravljali u istom smjeru. Nadalje, ako se želite boriti protiv korupcije, ako se želi popisati imovina građana onda treba definirati prvo par stvari. Nije dovoljno donijeti samo zakon. Uz tu središnju bazu podataka tom zakonu trebaju biti podastrijeti i kompletan instrument dobijanja same imovine od strane banaka. Kompletan instrument uvođenja reda u gruntovne knjige gdje je još ogroman nered. Snažno se krenulo ja se sjećam 2003. odnosno krajem 2004. ministrica tada Vesna Škare-Ožbolt je snažno krenula u tu reformu i sa pomoći, odnosno sa sugestijama od same Europske unije dijelom se to miče, no međutim na dobrom dijelu slučajeva se vidi da to ide puno presporo. I tek kada se stvarno stvori taj sustav kroz Središnju bazu podataka koja će uključivati ove elemente, a koji se može već početi raditi danas, onda je obveza tog poreznog broja još jedan slog koji kad se potpuno uvede 2010., ja se slažem da njega treba uvesti 2010. i potpuno uvesti, no ne može se cijelo vrijeme čekati da bi se ta Središnja baza podataka napravila. U tome je problem. Jer ovako se odgađa problem de facto za četiri godine. Ovo je čisto odgoda problema. Podržavam donošenje ovog poreznog broja u skladu s Naputcima Europske komisije dvije šest 111, ali isto tako urgiram i ja vas molim ministre da prionete što prije ovom poslu uspostave Središnje baze podataka, jer kao što tu citiram piše: "… ministarstvo će tek potpunom uspostavom osobnog identifikacijskog broja stvoriti uvjete za eventualno formiranje Središnje baze podataka …". Mislim da se to vrlo lagano može provesti budući da je i ova stavka za informatizaciju koja se nalazi u ocjeni izvora sredstava potrebnih za provedbu zakona 110 milijuna kuna, da se lagano može već krenuti u uspostavu te Središnje baze podataka. Hvala lijepa.
Imamo dva ispravka netočnih navoda. Uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Iako nerado ispravljam, ali ovaj put moram ispraviti netočan navod kolege koji je rekao da je moje razmišljanje bilo na tragu kritičkog osvrta na Središnju bazu podataka, što nije točno. Ja sam kazao da me veseli činjenica da je krajnji cilj uspostava Središnje baze podataka. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I drugi ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Krešo Filipović.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo, kolega je već u … [[Govornik se ne razumije.]]
Potpredsjednik.
Potpredsjedniče, pardon. Već na startu svoga izlaganja rekao je jednu tvrdnju koja apsolutno ne stoji, da se ovim zakonom neće ništa postići. Pa, ja si postavljam pitanje. Ministar je ovdje pričao barem pola sata o zakonu i svemu onome što će nam zakon donijeti, znači, i kad se uspostavi potpuno osobni identifikacijski broj, što će se u ovoj državi tim zakonom dogoditi. Isto tako, veliki broj nas koji smo se javljali u raspravi govorili smo što nam donosi ovaj zakon. Ja mislim da ova tvrdnja apsolutno ne stoji i jednostavno sam se osjećao dužan ispraviti tu netočnu tvrdnju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, uvaženi ministar Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa, čisto da razjasnimo neku stvar. Možda je ovdje, u ovom tekstualnom dijelu došlo do tipfelera. Međutim, u onom trenutku kada date prvi identifikacijski broj vi u principu počinjete stvarati Središnji registar. I ja se ispričavam zbog ovog tipfelera. Stvar je u tome da u ovom trenutku već informatičari porezne uprave rade kako da mi ove podatke koje imamo pretvorimo i da praktički možemo mi, porezna uprava i carinska kao matična tijela već početi funkcionirati 1. 1. I s tim se praktički počinje stvarati Središnja baza, a 2010. je krajnji rok kad bi sve institucije morale ući u nju. Moja isprika, vjerojatno nekakav tipfeler, jer znam da sam rekao da se to ispravi. Možda je ostalo nespretno, ali evo ja ovdje [[Upadica: Može malo glasnije?]] Ako može intervencija, dakle, Središnji registar se praktički počinje stvarati već u ovom trenutku. Mi ćemo sada nakon donošenja zakona napraviti jedan veliki sastanak, počevši od predsjednika Visokog trgovačkog suda, predsjednika Vrhovnog suda, ministrice pravosuđa, ministra unutrašnjih poslova, Glavnog državnog odvjetnika, dakle najrelevantnije institucije, i sa informatičarima vidjeti što tehnički možemo napraviti. I druga stvar, ono što je vrlo bitno, koji se zakoni tijekom ove druge polovice godine moraju promijeniti tako da obvežemo te institucije da implementiraju taj broj. Dakle, nikome nije na kraj pameti, vjerujte mi, ja vam nikad ne bi predložio zakon, a da vam kažem da će Središnji registar biti uspostavljen 2010. godine. Mislim, sve ono što sam rekao prije bi bilo smiješno. Evo, pa ja se ispričavam na tom, 'ajde da kažem ako možete prihvatiti tipfeler. Dakle, Središnji registar se praktički počinje formirati od onog trenutka kad se zakon donese. Porezna uprava kreće sa pripremom, jer sam rekao da je logična stvar da se podaci koje imamo temeljem jedinstvenog matičnog broja pretvore jednostavno u … [[Govornik se ne razumije.]] pa bilo bi suludo. Oni silni materijali koje ima Državni ured za upravu, dakle, u matičnim knjigama, koje ima MUP i koje ima porezna uprava, koji su vezani na jedinstveni matični broj ne pretvoriti ovo i praktički već u tom trenutku imate već jedan veliki Središnji registar i onda se on samo treba širiti. Dakle, ako mogu još jedanput reći, što se tiče Središnjeg registra njegova uspostava počinje praktički odmah i evo, isprika zbog tog tipfelera i da. Nema potrebe amandman, jer u zakonu to je čista tehnička stvar.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici. Radi se o još jednom, istina, zaista hvalevrijednom zakonu koji se, eto, mora donijeti zbog usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske Unije, ali i zato da konačno taj famozni JMBG ode u nepovratnu prošlost, s obzirom da je on zaista bio broj koji je više otkrivao nego sakrivao. Dakle, prijedlogom ovog zakona se predlaže utvrditi identifikacijski broj koji će služiti prvenstveno Ministarstvu financija za mnoge svrhe, bolju naplatu poreza, bolje socijalne transfere itd. Međutim, postavlja se pitanje kako će se državna administracija baviti upravo sa zloporabom te iste administracije, s obzirom da administracija, eto, dobiva još jedno oruđe kojim može potencijalno terorizirati građane. Kao npr. kada dođeš pa joj daš hrpu dokumenata, uključujući i osobnu kartu, a službenica s druge strane šaltera perverzno kaže domovnicu. Pa što će vam gospođo domovnica, ako imate osobnu kartu koju nisam mogao izvaditi bez domovnice, ali ona nemilosrdno kaže domovnica. Što će se dakle desiti kada na sličan način budu tražili potvrde sa identifikacijskim brojem? U zakonu su predviđene određene kazne, ali za obveznike koji ne koriste identifikacijski broj, te za odgovorne osobe korisnika koja ne koristi osobne identifikacijske brojeve za povezivanje podataka u službenim evidencijama. Međutim, ništa se ne govori kako spriječiti ovakve eventualne zloporabe koje naprosto zbog birokracije valja očekivati. Ministar je nekoliko puta spomenuo informatičare i informacijsku tehnologiju. Mene zanima tko će zapravo biti taj koji će napraviti algoritam za slučajni odabir ovih znamenaka. Ja bih se ipak više pouzdao u znanstvenike nego u informatičare. Primjerice, znanstvenici sa Instituta "Ruđer Bošković" imaju svoj kvantum rendum bit generator odnosno kvantni nasumični bitni generator kao nedeterministički generator slučajnih brojeva čija se nasumičnost bazira na unutarnjoj stohastičnosti fizikalnih procesa, fotonske emisije u poluvodičima i detekciji posljedičnog fotoelektričnog efekta. Dakle, bit u tome jest da se zaista radi o nasumičnom generatoru brojeva koji se ne može probiti i evo plediram da se iskoristi i znanje hrvatskih znanstvenika koji imaju i super računala na institutima koja su u vlasništvu Republike Hrvatske pa će se onda na taj način eventualno smanjiti i troškove za informatizaciju ove državne uprave jer naprosto treba umrežiti već postojeću infrastrukturu koja je i tako i tako u vlasništvu Republike Hrvatske. Ministar je spomenuo da se sa informatičarima raspravljalo i o načinu slanja obavijesti jednom kada taj broj bude dodijeljen građanima i građankama, ali evo postoji naprosto jednostavno rješenje kako se taj broj može distribuirati a zove se Hrvatska pošta kojom se koriste i sve banke kada šalju pinove ili nove kreditne ili bankovne kartice. Dakle, prilično jednostavno rješenje koje također implicira jednu od institucija koje su još uvijek u vlasništvu Hrvatske države odnosno Vlade. Ministarstvo kao da već unaprijed se ograđuje od eventualnih grešaka prilikom izdavanja ovih brojeva jer u jednom članku se i kaže što se treba raditi ako su greškom dodijeljena dva osobna identifikacijska broja ili više osobnih identifikacijskih brojeva se koristi na isti način, onda se koristi onaj koji je prvi određen itd. Međutim, algoritam da se provjere, da se spare dva ista broja je prilično jednostavan i mislim da si to uopće ne bi se niti smjelo pomisliti da bi do takvih grešaka došlo ukoliko cijeli posao rade iskusni informatičari a nadam se i znanstvenici. Već se spomenulo i problemi zemljišnih knjiga. To stvarno vjerojatno nije u domeni Ministarstva financija ali naprosto nas čeka ogroman posao jer ima i takvih iskustava da recimo u jednu te istu zemljišnu česticu su uknjižene jedna te ista osoba ali na različitim adresama i to zbog toga što se neka ulica preimenovala iz recimo Ulice 8. maja u Ulicu Pavla Hatza pa onda je osoba naslijedila od svoje majke imovinu i imaš isto ime i prezime ali različite adrese u biti iste ulice. Tko će dakle takve slučajeve rješavati, da li Gruntovnica ili informatička Vladina služba, ili Služba Ministarstva financija koja će dodjeljivati ove brojeve? Inače, ja osobno mislim da je to zaista hvale vrijedan korak koji će doprinijeti sređivanju katastrofalnog stanja u hrvatskim gruntovnicama. Međutim, bojim se da će posebice u Zagrebu to još više povećati itekako usko grlo u Gruntovnici. Što se tiče tajnosti podataka Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka smo eto napravili korak naprijed ali pitanje je kako i zaštititi i ovaj novi podatak koji ipak ne bi trebao biti svima na dispoziciji. Još uvijek i poslije one rasprave o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti osobnih podataka primjerice JMBG premda je tajan podatak i ne bi trebao biti izložen svima još uvijek se može naći na internetu na web stranicama jednog minornog dnevnog partijskog novinskog uratka desne provinijencije koji ima web adresu "http://www.vjesnik.com/www/vjesnik.com" I na koncu i to uključujući i vaš JMBG gospodine Šukeru i gospine Jarnjak. Dakle, i ja kršim zakon jer sam ga downloadao na svoj kompjuter. I na koncu, postavljam retoričko pitanje. S obzirom da ćemo uvesti ovaj novi identifikacijski broj postavljam pitanje hoće li se donošenjem ovog zakona i njegovim stavljanjem u primjenu steći i uvjeti da se objavi registar branitelja jer je ministrica branitelja Jadranka Kosor ovdje u Saboru na Aktualnom satu istaknula da Vlada nema niti jedan razlog ne objaviti registar ali da ju u tome sprječava nekoliko zakona, posebice onaj o JMBG-u koji je izmijenila Račanova Vlada proglasivši ga tajnim a taj se podatak navodi u registru. E sada, kada taj tajni podatak ode u povijest postavljam pitanje hoće li Registar branitelja postati javan? Hvala.
Hvala. Budete mi poslije dali taj moj JMBG. Idemo da
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, evo, rekao bih, radi se o vrlo važnom zakonu, ne samo zbog svih onih razloga koji su tijekom cijelog jutra isticani kao što su nove usluge, modernizacija državne uprave, administracije, usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije i tako dalje. Onaj važan aspekt koji nije u dovoljnoj mjeri istaknut, ja bih ga htio naglasiti a vezan je baš, baš uz ovaj zakon, odnosi se na impuls koji ovaj zakon može dati razvoju informacijsko-informacijskih tehnologija u hrvatskom društvu, jačanju softverskog inženjerstva, jačanju tvrtki koje su vezane uz informacijsko komunikacijske tehnologije u Republici Hrvatskoj, jer ovaj zakon kada se gleda njegova implementacija i njegova provedba, u smislu kompleksnosti sa aspekta softverskog inženjerstva jedan je od najzahtjevnijih projekata s kojima se susreće hrvatska državna uprava, odnosno naša administracija. Taj projekt je u svakom slučaju vrlo izazovan i složen, kako sa aspekta dizajna u kojem moraju sudjelovati sva tijela državne uprave sa potrebnim razinama razumijevanja i znanja, ne samo poslovnih procesa u okviru svojih nadležnosti, nego i u smislu poznavanja određenih informatičkih, komunikacijskih tehnologija kako bi taj dizajn i razvoj toga sustava stvarno odgovarao potrebama. I onoga dana kada uđe u punu produkciju dao zaista željeni doprinos u smislu kvalitete i unaprjeđenja rada državne uprave i administracije. I često znam naglašavati da se naša državna uprava ne samo treba modernizirati kroz snažnije i kvalitetnije administrativne mogućnosti koje vežemo uz ljude nego i uz tehnologije koje kao što je ova omogućuju daleko kvalitetnije, efikasnije i modernije obavljanje svih važnih poslova od kojih posebno važan je i onaj koji se odnosi na suzbijanje korupcije. I taj zakon čini mi se da treba ga upravo sa toga aspekta posebno istaknuti. … [[Govornik se ne razumije.]] jačanje komunikacijsko informacijskog iznosa u Republici Hrvatskoj. To bi trebao biti, to bi mogao biti jedan od izvoznih proizvoda hrvatskog gospodarstva s obzirom na složenost i izazovnost tog projekta i činjenicu da tek mali broj država u Europskoj uniji ima takve sustave u punoj produkciji bez grešaka i u smislu pune funkcionalnosti. Vođenje jednog ovakvog velikog informacijsko-komunikacijskog projekta, svakako je izazov sa aspekta menadžmenta a ne samo za cijelu državnu administraciju, nego i za sve one tvrtke koje će sudjelovati u njegovoj provedbi, odnosno u njegovoj implementaciji. Isto tako mislim da je ovaj projekt i zakon u cjelini itekako zahtjevan sa aspekta razvoja interoperabilnih baza podataka s obzirom da je činjenica da u hrvatskoj državnoj upravi postoje razne baze podataka od IBM-ovih, … [[Govornik se ne razumije.]] Dalje, istaknuto i naglašen je problem informacijske sigurnosti, to jest, tajnosti podataka. Podaci koji se nalaze u okviru ovog informacijsko-komunikacijskog sustava u okviru ovoga projekta izuzetno su osjetljivi. I nadam se da će kroz sve visoke standarde informacijsko-komunikacijske sigurnosti biti dobro zaštićenih od svih onih neželjenih … [[Govornik se ne razumije.]] koji bi mogli ovakav sustav zloupotrjebljavati. Nesporno je da ovaj projekt jača horizontalnu integraciju tijela državne uprave. To je uvijek onaj najvažniji dio, u smislu vođenja jednog složenog sustava kao što je državna uprava i administracija koja je vrlo često podijeljena i slabo povezana između pojedinih vertikalnih grana koja su vezana uz pojedina ministarstva. Čitav niz poslova određuje kvalitetu i učinkovitost toga sustava, prije svega sa aspekta te međusobne komunikacije, tih zajedničkih transakcija koje zahtijevaju dobru i kvalitetnu suradnju svih tijela državne uprave. Nesporno je i sljedeće, ono što treba konstatirati, što možda ovaj trenutak nije jasno, dizajn toga sustava je složen višegodišnji posao. Naglašeno je da će sustav startati sa radom 1. siječnja 2009. godine. No, međutim, njegova puna funkcionalnost, njegova puna produkcija, s obzirom na složenost projekta, s obzirom na sve zahtjeve potrajati će nešto više vremena i u to moramo biti sigurni. I zbog toga je važno ono što je i ministar jutros naglasio, pripreme na implementaciji ovoga projekta već su davno počele kroz suradnju pojedinih tijela državne uprave, informatičara u različitim ministarstvima i to je najbolji znak da ovaj projekt se već nalazi u fazama po odmaklih priprema sa aspekta definicije svih onih poslovnih procesa koji kada su jasno i precizno definirani mogu biti što se tiče aspekta softverskih, razvojnih inženjera u relativno kratko vrijeme i realizirani. Neki problemi koji svakako su važni i koji nisu možda u dovoljnoj mjeri spomenuti enkripcija, zaštita podataka. S obzirom na njihovu osjetljivost, s obzirom na njihovu važnost, zahtjeva, ja bih rekao daleko modernije, složenije algoritme nego što su oni koji su ovdje spomenuti, a vezani su uz pseudo slučajne generatore brojeva. Iako je to jedan problem koji može biti atraktivan u akademskom smislu, te duljine tih sekvenci pseudo slučajnih generatora, brojeva sa 11 znamenaka su davno apsolvirani sa bilo kakvog, ja bih rekao znanstvenog aspekta. Uvažavajući svakako, sve ono što je rekao kolega Franić, što je napravljeno i na "Ruđer Boškoviću", ali prije gotovo 35 godina na "Ruđer Boškoviću", profesor Šolćek mi je držao prva predavanja o generatorima pseudo slučajnih brojeva i onda nešto vjerojatno o tome još uvijek imam u glavi. To je jedan važan aspekt koji će zahtijevati posebnu brigu. Drugo. Naglasio sam kompatibilnost baze podataka "ORAKL D B2, SQ" i tako dalje. Autentikacija i autorizacije isto važan dio problema kako bi isključivo oni kao što je jutros ministar naglašavao u ovaj informacijsko-komunikacijski sustav mogli ući sukladno, isključivo i jedino svojim nadležnostima koje imaju na odgovarajućim radnim mjestima. I evo, s obzirom da vrijeme ističe ovaj zakon će biti impuls u zapošljavanju. Nadam se da će to raditi i hrvatske tvrtke u high-tech sektoru informacijsko-komunikacijskih tehnologija. Ovaj zakon kad krene u punu produkciju. Ovaj ovdje sustav bit će doprinos tzv. E konektivnosti. Znači, povezivanju i boljoj povezanosti tijela državne uprave i u najbolji način će afirmirati E-Vladu kao jedan ipak ključni i važni inovacijski doprinos ove ovdje Vlade. Međutim, tehnologije uvijek nude nove mogućnosti. Te tehnologije prepoznaju oni koji koriste. Postavljaju nove zahtjeve, nove servise, nove usluge i ja bih rekao to je jedan trajni posao i jedan važan doprinos ne samo modernizaciji državne uprave i državne administracije, nego i jačanju konkurentnosti tvrtki hrvatskog gospodarstva koje rade u tehnološkom sektoru. Svakako ovaj zakon će zahtijevati čitav niz podzakonskih akata i uredbi koji će regulirati njegovu provedbu. I bez ikakvog pretjerivanja taj zakon daje i može dati doprinos jačanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva. Zakoni koji izazivaju, unapređuju tehnologije i usluge kao što postoji i obrnuti proces kada tehnologije koje kako bi se penetrirale u društvo zahtijevaju odgovarajuće zakone i u svakom slučaju mislim da taj aspekt ovog zakona i njegove implementacije zaslužuje odgovarajuću pažnju koju sam htio u ovom kratkom prilogu naglasiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku. Uvaženi zastupnik Zdenko Franić.
U odnosu na generator pseudo slučajnih brojeva uvijek bih preferirao generator slučajnih brojeva zasnovan na nedeterminističkim procesima kao što su kvantni raspadi. Naprosto, Poasonova statistika je tu superiorna. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ćosić. Izvolite.
Da odgovor na repliku. Pa mislim da je to područje koje je dosta dugo bilo aktualno. Postoji čitav niz algoritama. Prema tome, to je samo jedan od algoritama koji je inovacija i rezultat naših znanstvenika na Institutu “Ruđer Bošković“ ali i onih koje sam ja spomenuo isto tako zadovoljavaju ove potrebe i u tom smislu to nije najizazovniji, to nije najteži dio ovog projekta. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Ivan Hanžek.
Poštovani potpredsjedniče, nadam se da ne budete da ponovim ono što su stručnom i terminološkom planu rekli gospodin Franjić i gospodin Ćosić, jer onda mogu odmah sjesti i predati prijavnicu odnosno tražiti prijavnicu natrag.
To samo u slučaju ispravka netočnog navoda morate ponoviti.
Malo šale s obzirom da evo dokazujemo da i u ovom Domu ima ljudi koji se zaista i specijalistički i stručno mogu upustiti u rasprave, iako me to veseli. Ne veseli me jedna stvar, sad ću malo biti i zločest prije nego dođe na red uvaženi kolega Šuker. Na žalost neki zastupnici iz vladajuće stranke su u hvaljenju tog projekta išli malo predaleko u čitanju obrazloženja i ponavljanju ministrovog, pa mislim da smo shvatili i dobro razumjeli što je ministar u uvodnom obrazloženju rekao i da nije trebalo i urudžbene brojeve čitati. No, ja ću reći slijedeće. Prvo ću reći o jedinstvenom matičnom broju kao nekakvoj pouci. Jedinstveni matični broj je uveden da bi se zapravo građane riješilo sve one nepotrebne administracije i hodanja od šaltera do šaltera, da jedinstvenim matičnim brojem dobivate umjesto da nosite na svaki zahtjev državne uprave ili nekog tijela izvode iz matične knjige rođenih, danas domovnice ili slično. No na žalost, državna administracija i administracija općenito je sklona da uz sve to uvijek traži dodatne potvrde da si ti osoba koja se skriva iza tog matičnog broja. Moja želja i namjera je kad govorim o podršci ovom predloženom zakonu da se u okviru i Vlade i državnih institucija, a tu je prvenstveno zadatak ministra zapravo ovo shvati kao jedan možemo reći strateški zadatak koji će zahtijevati ne gospođu Matković u smislu europskih integracija, ali otprilike u sličnoj funkciji osobu koja će biti koordinator i bič božji u tjeranju ostalih tijela koje trebaju suportirati da bi ovaj sustav postao funkcionalan i upotrebljiv. Naime, kao što sam u replici kolegi rekao podaci kojima danas raspolažemo su ti koji govore da svaki građanin Republike Hrvatske se nalazi u različitih 16 evidencija – mirovinskog, zdravstvenog, MUP, matične knjige i slično i zapravo najveći problem je uvezivanje. Prvo, povezivanje u jednu bazu podataka, odnosno iz jednog centra mogućnost dostupnosti svih tih podataka s obzirom na različiti stupanj informatizacije u različitim tijelima. Uz to postoje oni prirodni otpori da naše je naše i da nikom ne damo i mislim da zaista u okviru ovih aktivnosti treba taj zadatak shvatiti kao jedan od najprioritetnijih zadataka osim usaglašavanja zakona sa normama i zakonima Europske unije. Jer on je pretpostavka zapravo ne samo stvaranja osjećaja pravednosti i jednakosti među građanima, nego i dokaz da ova zemlja zaista ozbiljno misli kročiti prema standardima i normama života koji vladaju u Europskoj uniji. Kad se govori o tome i ministar je neke stvar pojasnio, pa ja to preskačem u svojim dodatnim obrazloženjima. U tome mu zahvaljujem i toliko ću skratiti svoje izlaganje. O tome što će biti evidentirano, odnosno što je evidentirano i što će se moći vratiti. Mislim da u okviru ovih zadataka i ciljeva koje si treba i ministarstvo temeljem ovog zakona postaviti je i pitanje dopuna i izmjena zakona koje neke stvari ograničavaju. Jedno od pitanja je, ja ću to podvesti popularno, gdje je crta? Dokle ćemo se vraćati u povijest da bismo ustanovili da je netko od nelegalno ili nezakonito stekao imovinu? Od socijalizma pa do danas, to je jedan od problema. Doznake iz inozemstva, nasljeđa, sve ostalo uvijek je bilo zbog socijalnog mira i silnih situacija, uvijek politika, mi smo dio politike, uvijek politika tu malo hoda po prstima jer je to osjetljivo pitanje, ali mislim da je jedno od tema bi trebala biti i ta, pa možda čak i pred ovim Saborom da vidimo koja su to, vremenski period u kojem će se omogućiti da nadležna tijela ispituju legalnost stečene imovine, odnosno radnje koje su u suprotnosti sa zakonom, da bi ih nadležna tijela mogla onda procesuirati i sankcionirati. I stoga ponavljam, podržavam apsolutno donošenje ovog zakona, uvođenje broja, mislim da to zahtjeva opću mobilizaciju i u okviru ministarstava, ali ponavljam i u okviru i tijela vlade, kao i onih tijela koje ne spadaju direktno pod Vladu, ali su u obvezi da opslužuju, servisiraju ove poslove vezane za ovaj identifikacijski broj. Mislim da će građani tek njegovom primjenom shvatiti korist njegovog uvođenja, ali svatko tko želi dobro građanima Hrvatske i napretku Republike Hrvatske, mora podržati da se kreće sa jednim zahtjevnim, izazovnim, za neke će biti prijepornim, aktom i aktivnošću vezanoj za taj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Slavko Linić.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o osobnom identifikacijskom broju je zakon koji treba podržati i to kako je već istaknuti, iz potrebe veće efikasnosti institucija vlasti u borbi protiv korupcije i gospodarskog kriminala. Ali isto tako je iz razloga pravilne i ravnomjernije raspodijele socijalnih davanja. Međutim, ovaj zakon ima i značajne novine u dijelu informatizacije i umrežavanju uprava, a isto tako i u sređivanju središnje baze podataka. I ubiti, najslabija točka ovog prijedloga zakona je puna primjena, početak 2011. godine. Svi mi koji razmišljamo kako što prije biti efikasan u borbi protiv korupcije rado bi da je to kraće vrijeme, ali isto tako ako realno promatramo, koji problemi čekaju predlagača zakona i posebno Vladu u pripremi i uprava, ali i ostalih institucija za provedbu ovog zakona, onda se uvijek pitamo da li je rok do kraja 2010. i realan i moguć. Jer nisu to samo u pitanju uprave za koje je nadležna hrvatska Vlada, to je pitanje pravosuđa, a odnosi uvijek između pravosuđa, efikasnosti pravosuđa i hrvatske Vlade, odnosno izvršne vlasti, parlamentarne je određeni problem. Znamo kolike su primjedbe na efikasnost pravosuđa, govorimo o zemljišnim knjigama i realno, kad govorimo o imovini moramo reći da smo razočarani što od '90. godine do danas, znači 2008. bitnih pomaka u zemljišnim knjigama ili kvalitete informacije u zemljišnim, ne znam da li možemo biti zadovoljni, a sada očekujemo u 2 godine bitne pomake u tom dijelu. Isto, u dijelu pitanja nezakonite gradnje, izdavanje građevinskih dozvola i sve ono što će trebat itekako pripremit, potrebno je u 2 godine itekako ažurirati, srediti, pripremiti da bi mogli imati punu efikasnost ovog prijedloga zakona. Prema tome, ostaju te naše određene sumnje da li će uprava se u te 2 godine toliko promijeniti, da će ona biti motor i snaga da bi se sve ovo pripremilo i, s druge strane, da li će i ono što je ministar rekao, pojedine snage kojima ovaj zakon ne odgovara utjecati na tu upravu da uspori i ubiti produži taj rok. Prema tome, rekli bi najslabija točka tog zakona je upravo to prijelazno vrijeme. Smatram da ga ne bi trebalo produživat, nego zaista treba na njemu inzistirat, ali svjesni svih ovih opasnosti, ja sam uvjeren da će Vlada poduzeti svoje mjere, znači kroz planiranje aktivnosti, kroz kontrolu rokova, ali ja bih predložio da i mi u Saboru razmislimo upravo u tom dijelu. Da li da nam Vlada do kraja godine predloži akcijski plan, što tko treba učiniti da zaista taj rok od, recimo 2 godine bude realan, da znamo kako će tko u kojem roku odraditi, jer velim to su osim uprava na državnoj razini, vjerojatno i uprava na lokalnoj, regionalnoj, ali i pravosuđa. Prema tome da ih sa nekakvim akcijskim planom kao što ga radimo za pregovore oko Europske unije, pokušamo i sa razine Sabora sebi do kraja godine predvidjeti. Zašto? zato da bi mogli svakih 6 mjeseci možda kontrolirati što je od tog akcijskog plana realizirali, tako da se ne iznenadimo negdje polovicom 2010. da ubiti smo imali puno otpora, da nismo imali punu participaciju pojedinih sudionika u svemu ovome, da se ta najkritičnija točka u zakonu i otkloni. Tako da moja rasprava ide samo upravo u tom dijelu da li da damo potporu Vladi i ovom zakonu upravo na taj način da kroz akcijski plan i kontrolu tog akcijskog plana pratimo koliko će svi ostali sudionici biti zajedno sa Vladom na tom putu da zaista 2010. imamo sve spremno i da možemo reći da smo odgovorno odradili ovaj posao. Pa možda, da li klubovi da se dogovore oko prijedloga zaključaka da bi na neki način bili zaista ozbiljni, s obzirom da svi ocjenjujemo, mislim ozbiljni, da bi tim svojim dodatnim zaključcima dali još dodatni ton ozbiljnosti, s obzirom na rok od 2 godine. Hvala.
Zahvaljujem.
E, ako može još minutu. Evo, ono što sam htio reći, Kajin me nekako malo deprimirao sa onim svojim "tko je jamio, jamio je". Ja smatram da to ne bi smjeli poručivati sa ovih govornica. Ja smatram da mi imamo završen postupak revizije pretvorbe i u tom postupku imamo naznačena imena, prezimena, nepravilnosti, nezakonitosti, vjerujem sa punom primjenom ovog Zakona o identifikacijskom broju mi ćemo dobiti zaista i puno pokazatelja, prema tome moći ćemo tada te pokazatelje usporediti i sa tim stvarnim zapisnicima i nalazima iz revizije. Postoji uvijek pitanje koje će tada biti pred politikom da probamo procijeniti da li može poreznim novinama, novim prijedlozima poreznih nameta itd. pokušati sankcionirati sve one koji su se u pretvorbi ogriješili itd. Da li ćemo razmišljati o nekim ustavnim promjenama? Ali jednostavno mislim da s obzirom na toliko negativnog naboja građana prema negativnostima u pretvorbi, mi moramo biti svjesni da svaki korak koji učinimo nama će omogućavati da nizom novih političkih poteza ipak sankcioniramo one koji su se obogatili u procesima koji su izazvali toliko negativnog raspoloženja kod građana Hrvatske. I mislim da i ovaj zakon nam mora upravo davati mogućnost da razmišljamo da ćemo imati drukčijih rješenja u obračunu sa svim nezakonitostima.
Zahvaljujem. Sada je definitivno. Dogovoreno. Uvaženi zastupnik Deneš Šoja.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja bih se želio sa nekoliko riječi uključiti u ovu raspravu, iako nakon kvalitetnog i detaljnog obrazloženja gospodina ministra i rasprave koje su se ovdje čule prije podne i danas mene na određen način ohrabruje u tom smislu, jer osjećam da tu postoji u ovom pogledu zajedništvo i teško će sada bilo što ponavljati ili reći i očekujem da će taj zakon biti prihvaćen gotovo jednoglasno. Ja bih samo dvije-tri riječi rekao zapravo i sam postavio pitanje ili zamolio za pojašnjenje vezano za praktičnu primjenu, odnosno želim ukazati na situaciju u svakodnevnom životu šta bi to moglo značiti. Prvo moje pitanje, odnosno pojašnjenje odnosi se na ovaj članak 5. gdje stoji ovako: Obveznici osobnog identifikacijskog broja kojima se osobni identifikacijski broj određuje i dodjeljuje su i onda u nastavku da ne čitam sve stoji, strane fizičke i pravne osobe kod kojih je nastao povod za praćenje na području Republike. Mislim to možda baš ovako nije mi najjasnije taj povod kako će se to kvantificirati. A drugo pojašnjenje i pitanje ću postaviti na sljedeći način u praktičnom smislu. Naime, prije mjesec dana obratio mi se jedan naš građanin koji je stanovnik naše općine, a inače živi u Njemačkoj. Radi već 10, 12 godina i normalno tamo plaća porez. I došao je sa jednim pitanjem jer je nakon mirne reintegracije kupio kod nas nekretnine kada su one bile jako jeftine, a sada je ocijenio da mu te nekretnine nisu potrebne i prodao je i zaradio na tome. Zvanično prema poreskim evidencijama, knjigama negdje 3, 4 tisuće eura i meni je postavio pitanje, ovako kaže. U njegovoj poreskoj upravi gdje on plaća porez u Njemačkoj su mu rekli da je on dužan prijaviti sve svoje prihode i one koje on zarađuje i steče van granice Njemačke. I sada pita on mene kakve su šanse ovako da govorim jednostavnim narodnim rječnikom, da tamo u toj poreskoj upravi negdje u Hamburgu ili u Kolnu saznaju za njegovu zaradu ovdje na tim nekretninama jer to bi za njega bilo jako kobno, on ne zna naravno. No sada ja znam da postoje određeni bilateralni sporazumi glede izbjegavanja dvostrukog oporezivanja itd. ali u konkretnom slučaju ne znam šta sada to znači, ali to je možda za nas i manje bitno. Tu je mnogo bitnije situacija obratna, kada naši građani koji žive i plaćaju porez na području naše države, odnosno u ovom slučaju Baranje ili općine Kneževi Vinogradi, a ostvaruju i rade van granica, tu prije svega mislim u našem slučaju na Mađarsku, na Vojvodinu itd. a ima ih sve više i fizičkih i pravnih osoba koji naravno kapital u tom pogledu baš i ne uvažava administrativne i državne granice, da li će sasvim konkretno kada zaživi ovo o čemu se danas ovdje govori, pripomoći i pojednostaviti i konačno osigurati da i naše poreske uprave konačno da li unutar EU ili/i konačno van EU-a dobiju te podatke i da tu tada imamo jednu jasnu sliku o stanju prihoda i fizičkih i pravnih osoba za one gdje smo mi zainteresirani. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I završna riječ u ime Kluba zastupnika HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni ministre, državni tajniče. Evo na ovom kraju rasprave o ovoj točki dnevnog reda, odnosno o Prijedlogu zakona o osobnom identifikacijskom broju moram reći da sam u neku ruku zadovoljan i sretan jer gotovo po neću reći prvi puta, ali imamo jedno jedinstvo Sabora gotovo u svim raspravama osim tu i tamo ponekih malih razmimoilaženja. Naime nisam mislio početi sa samim brojem koji se zove osobni identifikacijski broj, ali ponukan raspravama nekim moram reći da i određenim razmišljanjima, da bi se ovaj broj zapravo treba nazivati osobni identifikacijsko-imovinski broj jer on nije osnovni identifikacijski broj nego je zapravo imovinski broj, osobni imovinski broj kojim se identificira imovina nekoga bilo u obliku dakle pokretnina, nekretnina i svega onoga što zapravo netko posjeduje. Kada je bilo govora o samoj primjeni toga broja, odnosno o brojkama koje su predviđene a to je 11 znamenki, onda je ovdje zapravo ja bih rekao bila jedna akademska, od akademskog značaja jedna rasprava, kako taj broj formirati. To je isto kao onaj slučaj kada je onaj zatražio da mu netko dadne žita, perzijski car, tako da počne sa zrnom žita na prvom polju, a onda svaki put dvostruko više. Tako i ovdje, u ovih 11 znamenki, miksanjem ovih brojeva, miksanjem znamenki može stati cijela, da kažem Republika Kina, odnosno svi Kinezi, koliko se može napraviti i izmisliti, da kažem brojeva, identifikacijskih brojeva za građane Republike Hrvatske. Prema tome, to uopće nije sporno niti je problem učiniti za svakoga građanina njegov identifikacijski broj. Zaista, nakon ovog, točke prije u kojem je bio ovaj, rekao bih pomalo nedorečeni i nedorađeni, pa i zbrkani Prijedlog zakona o sprečavanju sukoba interesa, izražavam zadovoljstvo, podržavam i pozdravljam uvođenje osobnog identifikacijskog, 'ajde da dodam, imovinskog broja od 11 znamenki. Bilo je prijepora osobito u našem tisku i među građanima, da li se to dolazi u koliziju sa onim JMBG koji je imao 13 znamenki, da li je to nešto drugo. Znamo da smo potrošili 100 milijuna kuna za promjenu osobnih iskaznica, dakle za štancanje novih 2002. godine, ali zapravo ovaj put se ne radi o tome, nego se radi zapravo o uvođenju reda, a sukladno europskim pozitivnim zakonima u poreznoj politici, iako smatram da samo uvođenje osobnog identifikacijskog broja nije jedina mjera porezne politike koja može uvesti red u ovoj sferi, da kažem, života. Jasno da je ovdje vrlo bitno ono što je netko napomenuo, uvezivanje, dakle 16 linkova i 16 područja u kojemu, dakle, koja se bave ovom problematikom u Središnju bazu podataka, za koju evo Šukera, ministra držimo do riječi, da se može relativno brzo, s obzirom na informatizaciju i sredstva koja su osigurana u državnom proračunu za Ministarstvo financija, relativno brzo učiniti Središnja baza podataka. Nemam razloga da mu ne vjerujem, jer zaista je bio uvjerljiv u svojim odgovorima na naša pitanja. Evo, hvala vam lijepo. Podržavam ovaj prijedlog zakona.
Hvala. I zaključno u ime predlagatelja, gospodin ministar Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa ja moram reći da kao predlagatelj zakona, zapravo, u ime predlagatelja da osjećam jedno izuzetno zadovoljstvo i ponos. Iskreno govoreći, jedna ovakva rasprava, hoćete-nećete mora čovjeka ponukati na to, i meni je drago da se danas i lijeva i desna strana Sabora, oko jednog stvarno krucijalnog problema, ujedinila i da svi jednako razmišljamo, i pa, čak nije bilo niti suštinskih problema. Evo, što je kolega Linić rekao akcijski plan. Ovakav projekat je praktički nemoguće napraviti bez akcijskog plana. Mi smo već u Ministarstvu financija odredili projekt menadžera. Ja ću sad poslije donošenja ovog zakona sazvati sastanak sa svim čelnim ljudima, dakle, ministrima, predsjednicima Vrhovnog suda, predsjednicima Visokog trgovačkog suda i njima iznijeti plan i terminske rokove kako nešto trebamo napraviti. Jer, mi smo ti u principu koji svaki u svom resoru mora tjerati svoje suradnike da se taj dio napravi. Druga stvar, definitivno smiješno je uopće govoriti više o tome da treba informatizirati državnu upravu. I ovo što je rekao kolega Hanžek, da 16 evidencija. Ovo je upravo razlog da se ukine tih 16 evidencija, ovo je upravo razlog da građani ne kucaju više na 15, 16 vrata, ovo je razlog da nekakav referent ne može više provoditi svoju samovolju, hoće nekome dati ili neće nekome nešto dati. Nego, jednostavno ako donesete vi ovdje na prijedlog Vlade ili nekog drugog zakon, onda svi oni koji su ga dužni provoditi, moraju ga provoditi. I zato jesmo naglasili da osobni identifikacijski broj je ujedno i efikasnije funkcioniranje državne uprave. Zašto tijek novca? Pa, dosta je valjda svima u ovoj državi 17 godina priče da se netko obogatio na neki račun. 'Ajmo jedanput konačno reći, imamo sustav s kojim možemo nekoga pratiti. I kolega Kajin ili Damire, kako god hoćeš, s obzirom da smo skupa ovdje u ovoj sabornici bili, neće biti tko je jamio, jamio. Ovaj zakon će samo svim državnim institucijama na tanjur dati informaciju što tko ima. A sad je stvar državnih institucija i organa koji trebaju provoditi istragu da utvrde da li se netko na legalan ili nelegalan način došao do toga, a zna kad se utvrdi da je netko došao na nelegalan način do nečega, što treba napraviti. Dakle, hvala vam lijepo. I ostajem jedan, ustvari, dužan jedan odgovor, gospodinu Šoji da. Upravo s ovim zakonom će se mnoge informacije i prema van i prema unutra moći dobiti. Na kraju krajeva, i neki naš građanin, ako radi vani, ako je nešto zaradio, nije prijavio, on će doći u Hrvatsku, utrošit će te novce, da li u kupovinu nekakve pokretnine ili nekretnine. On će morati dati obrazloženje u datom momentu iz kojih sredstava je to kupio. I neće više moći reći je, ja sam podigao kredit i ja sam to kupio. Ali, ljudi, taj kredit netko mora vraćati. Taj kredit netko mora vraćati. I onda njegovi godišnji prihodi, kad se stave u odnos mjesečne i godišnje rate kredita, onda se jasno vidi da li to ima ili nema pokrića. No, danas sam ja ovdje dosta pričao. Dakle, najljepša hvala svima na sugestijama i ako mogu gospodine predsjedniče, u ime predlagatelja, mi bi prihvatili ove amandmane, dakle, od Odbora za zakonodavstvo, svih 9 amandmana, a ovaj njihov prijedlog na članak 13. i 20. ćemo razmotriti, pa ako bude potrebno, dat ćemo amandman Vlade. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. 15, Konačni prijedlog Zakona o osobnom identifikacijskom broju, hitni je postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. broj 52. Rasprava je zaključena, amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Goran Beus Richembergh. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje amandmanima. Amandmani Odbora za zakonodavstvo su prihvaćeni već na sjednici. Molim da se izjasni ministar Ivan Šuker o amandmanu Gorana Beusa Richembergha.
Amandman se ne prihvaća.
Otvaram, zapravo, da li je tu zastupnik? Nije. Moramo se izjasniti o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Nitko. Znači, amandman nije prihvaćen. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona zajedno sa prihvaćenim amandmanom Odbora za zakonodavstvo. Tko je za? Molim uključimo se. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 79 glasova za i 1 suzdržani glas. Prelazimo na: - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P. Z. E. br. 40 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu s člankom 161. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za europske integracije, Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ministar financija, gospodin Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. S ovim zakonom je Ministarstvo financija ispunilo svoju kvotu za prvi kvartal i svoje obaveze što se tiče zakonodavstva. Ona četiri koja nam pripisuju nisu naša, nego iz nekog drugog područja, ali s obzirom da oni ne mogu predlagati te zakone, onda ih predlaže Ministarstvo financija. No, ovo sam bio dužan reći zbog svojih kolega. Dakle, ovo je jedna tehnička izmjena gdje Republika Hrvatska se obavezala na usklađivanje odredbi koje uređuju prije svega nepovlašteno podrijetlo i odredbe koje uređuju rokove za naplatu carinskog duga najkasnije da ćemo to napraviti do drugog kvartala 2008. godine. Dakle, što se tiče nepovlaštenog podrijetla u potpunosti se usklađuju odredbe što uređene povlašteno podrijetlo, također polaganje jamstva u provoznom postupku, preciznije se uređuju jamstvene obveze glavnog obveznika kao nositelja provoznog postupka, mogućnost sniženja jamstvene svote odnosno oslobođenje od obveze polaganja jamstva, knjiženje i rokovi knjiženja duga, rok plaćanja carinskog duga, sukladno preuzetim obavezama i rokovima usklađivanje sa pravnim stečevinama i usklađivanjem roka za plaćanje carinskog duga na način da se umjesto važećeg roka od 30 dana utvrđuje obveza plaćanja u rokovima koji ne smiju biti dulji od deset dana. I uvodi se potpuno nova inkriminacija kojom se sankcionira netočno navođenje iznosa carinskog duga u carinskoj deklaraciji. I to moramo isto pošteno reći da u proteklim godinama je toga nažalost bilo. Dakle, sad se jasno definira što to znači da je to inkriminirano djelo i na kraju krajeva i u sklopu i ovih carinskih izmjena osobni identifikacijski broj će biti itekako bitan instrument. Evo, dame i gospodo, najkraće što mogu oko ovih tehničkih promjena i usklađivanja Carinskog zakona sa pravnim stečevinama EU.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona, s Konačnim prijedlogom zakona pod oznakom P.Z.E. br. 40 upućen od Vlade Republike Hrvatske aktom od 4. travnja 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku što je ovaj Visoki dom i prihvatio. Predloženim izmjenama i dopunama Carinskog zakona nastavlja se proces postupnog usklađivanja hrvatskih carinskih propisa sa carinskim propisima Europske unije s ciljem postizanja što većeg stupnja usklađenosti. Carinski zakon Republike Hrvatske usklađen sa carinskim kodeksom Europske unije jedna je od obaveza preuzetih u poglavlju 29 – Carinska unija kao i u pregovaračkom stajalištu za spomenuto poglavlje te jedna od mjera iz Nacionalnog programa Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji za 2008. godinu a uključuje i obavezu usklađivanja odredaba koje uređuju nepovlašteno podrijetlo i odredbe koje uređuju rokove za naplatu carinskog duga najkasnije do drugog kvartala 2008. godine. Sve navedeno sadržano je u izjavi usklađenosti nacrta Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona s pravnom stečevinom Europske unije i pravnima aktima Vijeća Europe koji je Vlada Republike Hrvatske dostavila uz predloženi Zakon o izmjenama i dopunama Carinskog zakona uz sve pobrojane odredbe primarnih i sekundarnih izvora prava Europske unije. Kako je već rečeno osnovna pitanja koja se uređuju predloženim zakonom su neovlašteno porijeklo i knjiženje odnosno odgoda i rokovi plaćanja duga. Što to konkretno znači i što se mijenja u odnosu na važeći zakon? Na prvom mjestu to je na povlašteno porijeklo, pa se tako u članku 27. iza stavka 1. dodaje stavak 2. koji glasi: "Carinska uprava može ne dovodeći u pitanje odredbe stavka 1. ovog članka u slučaju ozbiljne sumnje zahtijevati podnošenje dodatnih dokaza kojima bi se na nedvojben način potvrdilo da podrijetlo udovoljava pravilima propisanim važećim propisima." što znači da će Carinska uprava imati pravo tražiti dodatne dokaze o deklariranom podrijetlu što do sada nije bila u mogućnosti. Članak 106. Carinskog zakona u cijelosti se mijenja slijedeći nastojanja za dosljednije usklađenje odredaba u postupku provoza popularnije kao tranzit te uklanjanja preostalih razlika u našem zakonodavstvu vezano za jamstvene obveze nositelja provoznog postupka. Osnovna je obveza sudionika provoznog postupka da položi jamstvo, tj. osiguranje za namirenje carinskog duga koji bi provozom mogao nastati. Također se definira mogućnost uporabe zajedničkog jamstva kao i oslobođenje od obaveze polaganja jamstva. Izmjenama članka 226. Carinskog zakona definiraju se rokovi u kojima dužnici moraju platiti iznos duga u gotovini ili u drugim dopuštenim sredstvima plaćanja te mogućnost odgode plaćanja. Također izmjenama članka 241. preciznije je definirano prekršajno djelo kao i novčane kazne. Predviđeno stupanje zakona na snagu je 1. srpnja 2008. godine zbog potrebe da Vlada Republike Hrvatske i resorno Ministarstvo financija donesu provedbene propise kao i vremena potrebnog za osposobljavanje carinske službe. Što nam nakon ovog usklađenja na području Carinskog zakona ostaje neusklađeno? To su analiza rizika i zajednički okvir za upravljanje rizikom, nadalje elektronička razmjena podataka o riziku između carinskih uprava te carinskih uprava i Europske komisije. Nadalje, obveza dostave podataka za svu robu koja ulazi u carinsko područje zajednice ili ga napušta. Zatim, podnošenje ulazne i izlazne skraćene deklaracije te status ovlaštenog gospodarskog subjekta. I na kraju, nisu u cijelosti usklađene niti odredbe oslobađanjem od plaćanja carina. Europskim propisima nisu predviđena oslobađanja carine za opremu za vatrogastvo te osobni automobili za invalidne osobe. Sve te neusklađenosti u pojedinim područjima uvjetovane su posebnostima Carinske unije i propisa Europske zajednice radi čega iste nije moguće potpuno uskladiti do stjecanja punopravnog članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Kako je navedeno od strane predlagatelja za provedbu predloženog zakona nije potrebno izdvajanje posebnih sredstava na teret državnog proračuna, nego naprotiv predložene izmjene bi uz stvorene uvjete za bržu naplatu, bolju efikasnost carinskih službi dovele do bolje naplate prihoda državnog proračuna i potencijalno povećanje istih. Na kraju želim reći uz čestitku ministru i suradnicima na evo petoj brzini kojom se kreće u pripremi akata u Ministarstvu financija da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prihvatiti Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona, s Konačnim prijedlogom zakona uz želju i cilj da skorim stjecanjem Republike Hrvatske statusa punopravne članice Europske unije Carinski zakon zaživi u svojoj punini kao europski zakon. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Kajin ispred kluba IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni ministre, uvaženi gospodo zastupnici. Možda bi ovdje bilo dobro otvoriti priču i oko onog carinskog inspektora Roberta Matijevića, ali o tome jednom drugom prilikom. No, na strani drugoj ovog obrazloženja doslovce se kaže da posljednje izmjene Carinskog kodeksa prvenstveno su usmjerene na uspostavu sigurnosnih elemenata sukladno globalnom cilju usmjerenom s jedne strane na osiguravanje trgovine od prijetnji i globalnog terorizma, a s druge strane omogućavanje carinskim službama u suradnji s gospodarstvom što većeg olakšavanja i kretanja međunarodne trgovine itd. Međutim, ono što je sigurno bit ovog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona ogleda se u sljedećoj dikti na drugoj strani koja govori o roku plaćanja carinskog duga. U skladu s preuzetim obvezama i rokovima usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije predloženim se izmjenama i dopunama usklađuje rok za plaćanje carinskog duga na način da se umjesto važećeg roka od 30 dana, znači na tome je naglasak, sad se plaća carina u roku od 30 dana, plaćanje sada svodi na rok koji ne smije biti dulji citiram “od 10 dana računajući od dana kada je dužnik obaviješten o dugu“. Zatim se na strani 3. doslovce govori da slijedeći odgovarajuće europske odredbe novo uspostavljenim odredbama propisuje se mogućnost da Carinska uprava pouzdanim gospodarstvenicima prema propisanim pravilima na njihov zahtjev može odobriti odgodu plaćanja s rokom odgode od 30 dana, ali uz obvezu polaganja osiguranja za namirenje duga. Znači, ovdje je riječ o plaćanju carinskog duga. Ovi momenti, to je zapravo sukus ovog zakonskog prijedloga. Ja se usuđujem reći da velikoj većini hrvatskih gospodarstvenika poglavito onih koji posluju sa Europskom unijom carina nije temeljni problem. Ta carina poglavito na robe iz Europske unije je relativno mala. Čitav niz roba na primjer na prirodne materijale koji dolaze iz Europske unije, znači čitav niz tih roba ili artikala oslobođeno je carine temeljem jasno reciprociteta. To vrijedi za hrvatske robe koje se iz Republike Hrvatske izvoze na tržište jedne Austrije, Italije, ne znam Njemačke, Češke i tome slično i to je apsolutno u redu. Carina je velika uglavnom na robu koja dolazi sa trećih tržišta poput jedne Kine ne znam Indonezije, Vijetnama sve češće, pa čak bih rekao da je i to u redu jer na neki način moramo štititi svoje tržište i moramo štititi taj institut reciprociteta. Problem je međutim nešto drugo što se recimo u Hrvatskoj ne isplati gotovo ništa raditi, što poslujemo sa ogromnim gubicima, što je izvoz još uvijek više od dva puta manji od uvoza, što na primjer stanovnik iz Istre izvozi 3 puta više no što to izvozi u prosjeku stanovnik cijele Republike Hrvatske ili što recimo stanovnik Županije istarske izvozi 3 i pol puta recimo više nego stanovnik Primorsko-goranske županije. I to je ono što jasno valja promijeniti, da se konačno počne raditi, da se ne filozofira sada, da se promijeni ta jedna investicijska ja bih se usudio reći i radna klima u Republici Hrvatskoj. Što je hrvatski problem broj jedan? Problem broj jedan u ovom trenutku sigurno nije carinska politika, znači koju se dotiče ovaj zakon. Problem broj jedan je prije svega PDV i obveza da se taj porez od 22% mora platiti u roku od 30 dana. Toga nema nigdje u Europskoj uniji da se PDV u Italiji i IVA ne znam drugdje kako se već to zove recimo plaća u roku od 30 dana. Ako mi želimo da nam preko noći stope recimo rasta budu dvostruko veće onda ja mislim da bi trebalo upravo tu stopu PDV-a, odnosno to plaćanje PDV-a u roku od 30 dana prolongirati na neki duži vremenski period. Da li je to 90 dana ili nešto manje od 90 dana o tome se jasno da raspravljati. U jednoj Italiji PDV ili njihova IVA plaća se u roku od 4 mjeseca. Znači, to je dovoljan rok ili dovoljno razdoblje da vi možete okrenuti pod navodnicima tu robu, da je možete prodati, da možete inkasirati, da možete naplatiti i da možete jasno temeljem toga relativno bezbolno svoju obvezu državi podmiriti. Jasno je i meni da ići sada sa plaćanjem PDV-a u roku od 90 dana to bi vjerojatno bilo nemoguće u Republici Hrvatskoj, ali ja mislim da bi svatko od nas obje ruke digao kada bi se PDV u buduće plaćao u roku od 60 dana. Mislim da bi tada i dobar dio roba pojeftinio i mislim da bi i naplata poreza možda bila veća, da bi carinski prekršaji bili manji i da bi gospodarska aktivnost bila neusporedivo intenzivnija no što je u ovom trenutku. Jednom riječju kao što sam rekao želim vjerovati da kada bi išli u tom pravcu da taj PDV tu obvezu sa 30 dana plaćanja korigiramo sa 60 dana da bi i gospodarstvo raslo duplo bržom stopom no što je to u ovom trenutku, da bi bilo više radnih mjesta, da bi bio veći rast, da bi bilo više novaca, samo što bi se tada jasno i više radilo u Republici Hrvatskoj, a možda to nekome ne odgovara. Članak 3. ovog zakona gospodo govori o jamstvu. Znači, i to je u redu otprilike, ali ja ne vidim razloga zašto skraćivati rok za plaćanje carine u ovom trenutku s 30 dana na 10 dana. Ako tu opteretiš recimo hrvatskog gospodarstvenika, poglavito ja govorim o onome malom onda mu drugdje moraš dati da diše. A mi stišćemo li ga, stišćemo i čudimo se što su iz godine u godinu recimo stope rasta sve manje. Na stranu recimo to jedno nepovoljno makroekonomsko okruženje. Mi se jasno čudimo zašto nismo još uvijek recimo dostigli industrijsku proizvodnju iz '89. godine. Ali s druge strane što smo mi to zapravo dali poglavito ovom malom gospodarstveniku. S druge strane, kada gledam i ovaj zakonski prijedlog, kada gledam ovu mogućnost odgoda uz vrst polaganja jamstava, onda dolazim do zaključka da ovi veliki i ubuduće će moći sve, ali da ćemo male naprosto stiskati, da ne kažem, gasiti. Veliki koji često znaju, od Todorića preko TDR-a itd. financirati i kampanje i slično, mogu sve, ali mali u Hrvatskoj znoj će liti, krv da ne kažem šta da bi mogli te svoje obveze podmirivati. Netko će biti ciničan pa će primijetiti, možda je takva politika i logična. Zašto? Zato jer su veliki produkt politike pretvorbe, a mali obrtnici ili male zanatlije, mali gospodarstvenici su, prije svega rezultat rada, odricanja, tržišta itd. U tom pravcu, imam dojam da ide ovaj članak broj 3. u ovom zakonu. Znači, mali će, to će biti više nego izgledno, carinu morati plaćati u roku od 10 dana, a veliki će vrlo jednostavno doći do jamstava preko svojih poslovnih banaka i u pravilu, ti veliki će državi plaćati carinu u roku od 30 dana. Koga možete osloboditi plaćanja u roku od tih 10 dana? Evo tu je članak 3. stavak 5., npr. one osobe koje nisu kršile i nisu ponavljali kršenje carinskih ili poreznih propisa, osobama koje ispunjavaju dodatne kriterije pouzdanosti može se odobriti korištenje zajedničkog jamstva u smanjenom iznosu jamstvene svote ili oslobođenje od obveze polaganja jamstva, znači još ih se može osloboditi polaganja jamstva, dodatni kriterij uključuju pravilnu uporabu postupaka provoza u Republici Hrvatskoj tijekom prethodnog razdoblja, suradnju s carinskom upravom u vezi sa oslobađanjem od polaganja jamstva, podatke o dobrom financijskom stanju i dovoljnom za ispunjavanje obveza tih osoba i da ne nabrajam ove druge kriterije. Znači, još jedanput ću reći, to je zapravo bit. Mi i ovim zakonom idemo na ruku velikim, ali zapravo malima taj zakon će biti jedan dodatni teret i sva je sreća da oni koji rade sa, recimo zemljama Europske unije carinu ionako ne predstavljaju kao glavni problem, nego PDV, dok recimo, oni koji rade sa Kinom itd. carina im je dominantna stavka. Ja ne mogu jednostavno vjerovati da se uvijek pozivamo, jasno na Europsku uniju, da nas ta Europska unije primorava čak i na ovakve obveze, hrvatsko gospodarstvo, svi to mi znamo, nije europsko gospodarstvo, ovo naše je nastalo kroz tu pretvorbu, odnosno privatizaciju, a u starim članicama Europske unije, gospodarstvo je ipak nastalo kroz neke obitelji, kroz generacije, kroz stoljeća rada, izdvajanja itd. i želio bih vjerovati da bi ovaj identifikacijski broj o kojem smo govorili malo prije razriješio tu situaciju, ali ja se bojim da će se i on sam pokloniti tom kapitalu. Zašto to govorim? Pa govorim to iz jednostavnog razloga što velika većina ovih, tih danas u Hrvatskoj krupnih kapitalista pred 15, 16, 17 godina razmišljalo je stanujući u nekom društvenom stanu, tako kupiti nove gume za svoj auto. I to su ih mijenjali dvije po dvije, a danas, šta ćete raspolažu sa milijardama kuna i nama se, šta ćemo to čini normalno. Da će se nešto njima dogoditi, neće. Revizija je dala blagoslov pretvorbi. Kada bi te stupove društva koji su postali, na neki način gospodarske karijatide doveli u pitanje, nekako na neki način uzdrmali bi ili potkopali same temelje ovoga društva. Europska unija, s druge strane vidimo, od nas stalno traži odgodu ZERP-a, privatizaciju brodogradnje, ispred sebe imamo Carinski zakon gdje će se carina plaćati, ne u roku od 30, nego od 10 dana, oni koji rade svojim novcem znaju koja je to promjena, ali interesantno, ta ista Europska unija ne traži npr. jednu reviziju pretvorbe. I to isto tako govori dovoljno o Europskoj uniji i kakva je ta zajednica, kakav je to moral, ali šta ćemo. Svi znamo da jedni Mađari, Poljaci, Česi danas sigurno u toj zajednici žive bolje no što su živjeli prije, no što su u nju ušli i trebamo se nadati da će ta sudbina zadesiti i prosječnog građanina ove zemlje. Sve u svemu, Klub IDS-a pratit će rasprave. Mi smo spremni glasati za ovaj zakon, ali još jedanput ću reći, taj zakon u velikoj mjeri pogoduje velikima, taj zakon je na štetu malih, onih koji su u pravilu u ovom trenutku, u ovoj zemlji bore za golo preživljavanje. I nažalost, kako vidimo kako se mi implementiramo u te neke europske obrasce, uvjeti poslovanja biti će teži, neće biti bolji, ali će možda ta poreska disciplina i sve okolo, znači to okruženje biti bolje, pa treba se nadati da kroz takav jedan pristup, svi će na kraju profitirati. Sve u svemu, mislim da oni koji su u gospodarstvu do guše, trebaju na neki način, a ne rade isključivo sa Europskom unijom, da trebaju u velikoj mjeri biti skeptični i zabrinuti glede onoga što će im ubuduće donijeti ovaj Carinski zakon koji nosi oznaku P.Z.E. broj 40.
Hvala. U ime Kluba SDP-a. A imamo jedan ispravak, oprostite. Gospođa Dragica Zgrbec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ma htjela bih ispraviti netočan navod kolege Kajina, gdje je on rekao da je revizija dala blagoslov pretvorbi. Time zapravo devalviramo čitav rad Državnog ureda za reviziju koji je taj obiman, težak posao završila, utvrdila nepravilnosti, utvrdila i nositelje tih nepravilnosti, a to što saborska većina nije osigurala zakonodavnu osnovu da bi se moglo sankcionirati te nepravilnosti. Nije kriva državna revizija.
Hvala. Idemo dalje. U ime Kluba SDP-a, gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Ovaj prijedlog zakona nastavak je 1999. godine započetog procesa usklađivanja carinskog zakonodavstva Republike Hrvatske s carinskim kodeksom Europske unije, što je i osnovnim razlogom donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona po hitnom postupku. Predložene izmjene prvenstveno su usmjerene na dva naizgled oprečna cilja. Prvi je orijentiran na ubrzanje i pojednostavljenje carinskih procedura, a drugi na osposobljavanje carinskih službi za otkrivanje visoko rizičnih pošiljaka, odnosno osiguranje međunarodne trgovine od aktualnih prijetnji globalnog terorizma. Stoga najveći dio izmjena i dopuna predstavljaju upravo odredbe koje uređuju nepovlašteno podrijetlo robe, polaganje jamstva u prolaznom postupku, knjiženje carinskog duga, rok za naplatu carinskog duga te odgodu plaćanja i druge pogodnosti, a sve to u skladu sa pregovaračkim stajalištem za poglavlje 29 – Carinska unija. U tom kontekstu, a u okviru kaznenih odredbi predloženim zakonskim izmjenama preciznije se uređuje prekršajno djelo neprijavljivanja robe, a posebnom prekršajnom normom sankcionira se nezakonito postupanje vezano za neprijavljivanje robe komercijalne prirode kao i robe čiji je uvoz ili izvoz zabranjen ili ograničen. Također uvodi se potpuno nova inkriminacija kojom se sankcionira navođenje netočnog iznosa carinskog duga u carinskoj deklaraciji, a dosljednije se definira i prekršajno djelo zlouporabe prava na oslobođenje od plaćanja carinskog duga. Naime navođenje netočnog iznosa carinskog duga spomenuo je to malo čas i ministar Šuker, bila je gotovo, odnosno jest gotovo uobičajena praksa kod dijela hrvatskih uvoznika zbog čega je isti bio obračunat i plaćen u svoti manjoj od propisane u kom slučaju je naravno država ostala prikraćena za značajne prihode. Ovaj zakon bi trebao stupiti na snagu 1. srpnja 2008. do kada bi Vlada trebala donijeti provedbene propise neophodne za punu implementaciju ovog zakona. Osim toga razdoblje do stupanja na snagu ovog zakona iskoristilo bi se za osposobljavanje carinske službe za provedbu zakonskih odredbi koje se odnose na knjiženje i naplatu carinskog duga, ali i za prilagodbu gospodarskih subjekata na jednu vrlo važnu okolnost o kojoj je govorio moj prethodnik, dakle na skraćivanje roka za plaćanje carinskog duga, odnosno za ishođenje odgode njegovog podmirenja. Naime u zakonu se predlaže skraćenje roka za namirenje carinskog duga s postojećih 30 na svega 10 dana, s tim da istovremeno kao svojevrsna kompenzacija za radikalno skraćenje roka za plaćanje carinskog duga, osigurana mogućnost odobravanja odgode plaćanja duga do maksimalno 30 dana. Jasno je da će se predloženim izmjenama usmjerenim na skraćivanje roka naplate carinskog duga stvoriti uvjeti za veću efikasnost carinskih službi za ubiranje prihoda državnog proračuna. Dakle državna kasa će se brže i izdašnije puniti i iz pozicije države takvo zakonsko rješenje je vrlo prihvatljivo tim više što je usklađeno eto i s europskom carinskom praksom. A što o skraćivanju roka za plaćanje carinskog duga misli druga strana, dakle obveznici koji će plaćati carinski dug. Ako je država ovim usklađenje Carinskog zakona s pravnom stečevinom Europske unije sebi osigurala europski komfor za naplatu carinskog duga, za gospodarstvenike to znači upravo suprotno. Ovo usklađenje sigurno je udar na njihovu ionako narušenu likvidnost. Pri tome je najapsurdnije to što je najveći generator nelikvidnosti upravo država, odnosno njezini veliki sustavi počevši od zdravstva preko pojedinih ministarstava do Ine i željeznice. Unutarnji dug raste, a o njemu se zapravo vrlo malo govori. Zadaća je države da vodi brigu o gospodarstvu stvarajući mu povoljne makroekonomske uvjete za razvoj. umjesto toga ona će preslikati još jedan europski propis bez uvažavanja specifičnosti hrvatske gospodarske svakodnevnice ponajprije činjenice o postojanju visoke razine financijske nediscipline i dugim rokovima plaćanja dakle dužim i od 90 dana i bez osiguranja razdoblja neophodnog za prilagodbu. Usporedbe radi, recimo naši susjedi Slovenci aktivirali su ove carinske odredbe tek neposredno prije ulaska u Europsku uniju. Ukoliko će u nepovoljnijem položaju biti naši gospodarstvenici u odnosu na one iz Europske unije potvrđuje i sljedeća činjenica koja nam je svima poznata. Tvrtke iz zemalja članica Europske unije snabdijevaju se robama a naročito repromaterijalom uglavnom unutar granica Europske unije, vrlo malo uvoze iz zemalja izvan EU, dakle vrlo malo plaćaju uvozne carine. Na žalost ta pravila igre o nepostojanju granica i slobodnom protoku roba za naše tvrtke neće vrijediti tako dugo dok Hrvatska ne uđe u Europsku uniju. Dakle naši uvoznici već od sredine ove godine morali bi plaćati carinski dug koji uključuje carinu, trošarine, odnosno poseban porez i PDV u roku od 10 dana. Zakasni li gospodarski subjekt u plaćanju makar i samo jedan dan, u carinskom je prekršaju i plaća zateznu kamatu. S druge strane država vraća predporez u roku od 30 dana po prijavi. Dakle rok za uplatu je skraćen ali ne i rok za povrat, on je ostao nepromijenjen, pa ispada da se država rukovodi principom uzmi što ranije vrati što kasnije. Država će eto znatno duže nego do sada zadržavati financijska sredstva gospodarskih subjekata i dakako neće im plaćati kamatu za korištenje tih sredstava. Iako će otežati poslovanje i trgovcima uvoznicima, skraćivanje roka za podmirenje carinskog duga prvenstveno će biti udar na proizvodne djelatnosti. Naime uvesti repromaterijal i u roku od 10 dana proizvesti proizvod, prodati ga na tržištu i uspjeti ga naplatiti da bi se osigurala sredstva potrebna za izmirenje dospjelih obveza, gotovo će biti nemoguća misija. Osim što će generirati novo zaduživanje uvoznika 10-dnevni rok za plaćanje carinskog duga zagorčati će život i špediterima. Eskalirati će tehnički problemi u komunikaciji špediter, uvoznik, Ministarstvo financija. Primjerice evo ako je špediter u Zagrebu i mora dokumentaciju slati uvozniku iz Splita, 10 dana zasigurno neće biti dovoljan rok za podmirenje carinskih obveza a sva prekoračenja roka povezana su s novim troškovima koji će u konačnici opet pasti na leđa uvoznicima. Kada već spominjem špeditere, želim naglasiti dobro poznatu činjenicu da je njihov značaj u našem domaćem okruženju daleko veći nego u Europskoj uniji. Naime uvozne tvrtke u zemljama članicama EU-a uglavnom same izdaju bankarske garancije za plaćanje carinskog duga. Za razliku od njih hrvatski uvoznici uvjetuju svoje poslovanje s određenom špediterskom kućom time da špediter pribavi bankarsku garanciju kojom će jamčiti državi da će uvoznik podmiriti carinske dadžbine u zakonskom roku, a svi znamo da su bankarske garancije izuzetno skupe. I nova inkriminacija uvedena ovim zakonom kojom se sankcionira netočno deklariranje carinskog duga novi je rizik prvenstveno za špeditera uz već postojeće da ih neki uvoznici prevare pa špediter mora platiti njihov carinski dug. Naravno špediter može takvu tvrtku uvoznika i tužiti jasno pod uvjetom da ta tvrtka nije u međuvremenu ugašena i čekati godinama pravdu na hrvatskim sudovima. Posebna priča u novom Carinskom zakonu su kriteriji za odgodu plaćanja carinskog duga. Pri tom treba reći da su prijedlogom zakona, a u skladu s odgovarajućim europskim odredbama predviđeni samo opći uvjeti za odobravanje odgode plaćanja, kao i vrste postupaka koje se mogu primijeniti pri odobravanju te odgode, dočim je propisivanje posebnih uvjeta za odobravanje odgode plaćanja prepušteno nacionalnim zakonodavstvima država članica, tako da će posebni uvjeti biti definirani provedbenim carinskim propisima koje će donijeti hrvatska Vlada. U svakom slučaju, odobravanje odgode uvjetovano je polaganjem odgovarajućih instrumenata osiguranja za namirenje carinskog duga. Pored mogućnosti odobravanja odgode načelno se propisuje i mogućnost odobravanja drugih pogodnosti, ali opet bez navođenja vrsta tih pogodnosti i uvjeta njihovog odobravanja. Dakako, i odobravanje takvih posebnih pogodnosti uvjetovano je polaganjem osiguranja i naplatom kamata u skladu s propisima o kamatama. No, carinskoj upravi ostavljena je mogućnost da može odustati od zahtjeva za osiguranje, kao i od obračuna i naplate kamata, ako bi takvi zahtjevi prouzročili dužniku ozbiljne gospodarske ili socijalne teškoće. Dakle, carina će autonomno odlučivati o tome što su to gospodarske ili socijalne teškoće i kome će ih uvažiti, a kome ne. Zna se samo to da će se pogodnosti odobravati pouzdanim gospodarstvenicima. Ovakvo nedorečeno, ali istovremeno izuzetno elastično zakonsko određenje više je nego li pogodno tlo za manipulacije i korupciju, odnosno pogodovanje političkih podobnih klijenata. Klub SDP-a će podržati ovaj zakon, ali smo morali ukazati na smetnje koje će u određenoj mjeri devalvirati kvalitetu ovog zakonskog rješenja u njegovoj praktičnoj svakodnevnoj primjeni. Po našem mišljenju, previše je toga ostavljeno da se definira pravilnicima i ostalim provedbenim propisima, pa čak i samo internim uputama. Jednom riječju, ovakvim uređenjem carinsko područje ostaje vrlo nesigurno područje, čak i ne toliko zbog uvozno- globalnog terorizma, koliko zbog domaćeg političkog klijentizma. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poslužit ću se nečim što je kolega Kajin spomenuo u svom izlaganju, a to je da Europska Unija od nas traži privatizaciju brodogradilišta. Kad donosimo zakone koji su predmet usklađivanja sa standardima Europske unije često se Europska Unija koristi kao izgovor za sve i svašta. Primjerice Europska Unija, i zato mi je drago da je ovo kolega Kajin spomenuo, ne traži od nas privatizaciju brodogradilišta. Europska Unija od nas traži da brodogradilišta posluju financijski uspješno i da se državne subvencije postepeno ukidaju. To je ono što od nas traži Europska Unija. A kako ćemo mi to postići, to je naša stvar. I naš je projekt i plan na koji način najpametnije se taj cilj može postići. Prema tome, nije dobro koristiti Europsku Uniju, govorim to u vezi i sa ovim izmjenama i dopunama Carinskog zakona, da bi se opravdalo što god se tko sjeti. Dakle, mi u brodogradnji, primjerice, moramo učiniti da brodogradilišta financijski uspješno posluju i postepeno dokidati subvencije, a kako ćemo to postići, to je pitanje naše pameti, naše uspješnosti, pa ako hoćete i naše kvalificiranosti i sposobnosti da budemo članicom Europske unije, jer je upravo je to jedan od kriterija. Dakle, ne samo da li znate prepisivati, nego da li znate i sposobni ste sami urediti svoju zemlju da funkcionira u okviru nekih standarda koji se mogu smatrati prosječno ili barem minimalno europskima. Što se tiče ovog prijedloga izmjena i dopuna Carinskog zakona, klub HNS-a pozdravlja pojavljivanje ovog prijedloga u proceduri, jer on, između ostaloga, znači i ispunjavanje nekih od mjerila za poglavlje 29.-Carinska unija. Dakle, nešto se pomaklo da se u ovom području ispune mjerila i omogući da napredujemo u otvaranju poglavlja koja su pred nama i ako sve bude išlo po planu i ako se bude radilo na vrijeme, onda i otvaranje svih poglavlja do završetka ove godine. Prema tome, u tom smislu ovo je korak u dobrom pravcu. Kolegice i kolege koji su govorili prije mene su spominjali taj jedan sporni moment ili spornu točku u ovom prijedlogu izmjena i dopuna koja se odnosi na skraćivanje roka plaćanja carine, koji je sada sa 30 dana skraćen na 10. Apsolutno se slažem i mi u HNS-u podržavamo sigurno uvođenje financijske discipline. Cijela ideja skraćivanja roka i uvođenje financijske discipline. Ali, financijska disciplina se ne može uvoditi tako da se s jedne strane uvodi, a s druge strane potpuno zanemaruje. Dakle, ako se traži da se rok plaćanja carine skrati na 10 dana sa 30, što je sa skraćivanjem roka plaćanja dugova koja država ima prema različitim vjerovnicima i gdje je problem države, kao najvećeg dužnika, problem neplaćanja, odnosno dugotrajne odgode plaćanja koja prelazi i godinu dana, svojih vlastitih dugova je, ja bih rekla, jedan od temeljnih strukturalnih uzroka korupcije u Hrvatskoj. Mi, kad govorimo o korupciji često govorimo o ljudskoj prirodi, o promjeni kulture, o raznoraznim stvarima koje s državom nemaju veze i gdje državi nema mjesta. Ali, odgoda plaćanja ili neplaćanja od strane države je jedan prostor korupcije gdje državi ima mjesta i gdje država puno može pomoći, i gdje država u jednoj od naše tri najveće boljke, i što se tiče ulaska u Europsku Uniju i što se tiče kvalitetne usluge hrvatskim građanima, a to je vjerojatno ipak prvi kriterij, a to su pravosuđe, korupcija i javna uprava koje nam spominju ne samo Unija nego i sve ankete javnog mišljenja koje u Hrvatskoj pogledate. Ono gdje država ima prostor je da ne samo skrati i kontrolira rokove plaćanja kad je njoj netko dužan, nego da još važnije skrati i kontrolira rokove plaćanja kad je ta država dužna, jer upravo odgodom plaćanja od tristo i više dana država stvara strukturalni prostor korupcije. Prema tome, ovo bi bio jedan dobar trenutak kad već tako strogo postupamo prema onima koji duguju državi i duguju carinu da isti kriterij strogoće primijenimo i na državu kad je ona dužna i brinemo se na isti način za financijsku disciplinu u slučajevima u kojima je država najveći dužnik na redu da svoje dugove podmiri u roku. Podsjećam da smo već bili na jednom normalnom roku od 60 dana, jer je država podmirivala svoje dugove u roku od 60 dana i samom tom činjenicom je jedan veliki prostor za potencijalni prostor za korupciji eliminiran i nestao. Danas smo ponovno preko tristo dana i imamo ponovno isti problem. Da ne kažem nešto je bilo govora i jutros u ovoj sabornici o tome da smo recimo 2003. po indeksu korumpiranosti bili na nekom 41. ili 43. mjestu, ne mogu se sad točno sjetiti, negdje zajedno sa Češkom, da smo 2000. dakle '99., 2000. bili na 71. mjestu zajedno sa Burkinom Faso i da smo 2005. ponovno bili na sedamdeset i nekom mjestu zajedno sa Burkinom Faso. Dakle, očito je to područje u kojem nešto treba poduzeti. Ovaj zakon omogućava u određenim slučajevima i na zahtjev produženje ovog roka plaćanja od deset dana na trideset dana, dakle na status … [[Govornica se ne razumije.]] kako je bilo prije donošenja ovog zakona. To je čini mi se na prvi pogled dobra odredba, ali kad malo bolje pogledate, a i kolegica iz SDP-a je na to upozorila, nema jasnih kriterija. Postoje jasni kriteriji za zajednička jamstva, ali za to da li ćete osloboditi osobu "x" ili tvrtku "x" ili nećete osloboditi osobu "y" ili tvrtku "y" od toga da plati carinu u deset dana i omogućiti im da plati to u roku od trideset dana, za to nema jasnih kriterija. Upozoravam ponovno, svugdje gdje nema jasnih kriterija je prostor korupcije. Možemo svi biti najbolji i najpošteniji, ali uvijek je jasni kriterij bolja garancija nego časna riječ. Prema tome, u ovom slučaju zakoni ne idu na časnu riječ, zakoni idu na jasne i transparentne kriterije. Zato bi bilo vrlo važno a to svakako nije posebni zahtjev Europske unije da se nema jasnih kriterija, to je naš posao, da se uvedu jasni kriteriji za određivanje dakle koji ne prepoznaju ni rođačke ni prijateljske ni nikakve druge veze, nego prepoznaju samo unaprijed definirane kriterije kada je moguće i po kojim kriterijima moguće odobriti produljenje plaćanja carine sa deset na trideset dana. Četvrto. U ovom zakonu uvode se dva nova prekršaja da tako kažem, koji se kažnjavaju potencijalno sa novčanom kaznom od 3 tisuće do 900 tisuća kuna. Jedan je netočno navedeni iznos carinskog duga, a drugi je da se prilikom ulaska u carinsko područje ili izlaska ne podnese carinska deklaracija za robu ili dio robe koja je komercijalne naravi ili koja je predmet zabrana ili ograničenja pri uvozu ili izvozu. Ove dvije dodatne odredbe sa mogućnošću ovako visokih sankcija također bi trebalo jasnije definirati i preciznije definirati da ne bi bile podložne zloupotrebi kao što se ovdje čini da bi mogle biti. Konačno, molim ministra da možda pojasni, možda sam pogrešno razumjela to iz ovog zakona i iz uvida u praktične poteze, a to je slučaj ukidanja pojedinih carinarnica odnosno seljenja carinarnica iz jednog carinskog prilaza na drugi i kroz to i špeditera. Slučaj o kojem konkretno govorim je slučaj Buzeta. Da li to ima veze sa opremljenošću carinarnica, da li ima veza sa potrebom prilagođavanja ovom zakonu, ili ima veze sa nekim drugim možda momentima o kojima se ovdje ne govori? Ali bilo bi dobro vidjeti da li za primjenu ovog zakona i da li kao svoj rezultat primjena ovog zakona ima i posljedicu nekvalificirana određenih carinarnica odnosno određenih carinskih prijelaza za obavljanje tog posla, pa kroz to za sobom povlači i ovakav slučaj kakav sam navela za grad Buzet. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Možda nije ispravak, unaprijed bi se htio ograditi, možete me i prekinuti isto tako momentalno, ali što se tiče ovog seljenja graničnog prijelaza ili bolje rečeno kamionskog prijelaza sa Požane, Sočerga na Kaštel u Istri nedaleko Buzeta. To nema nikakve veze, ovaj puta moram doista braniti Vladu, nego to ima veze prije svega s ludošću, drskošću, bezobrazlukom slovenskom političkog vodstva koji nam je to svjesno napravio, bolje rečeno podmetnuo da se nosimo sa jednim problemom koji može eskalirati u punom smislu te riječi u turističkoj sezoni. Ja želim vjerovati da će slovenske vlasti barem ublažiti tu zabranu i da će dopustiti da se u Buzet točnije na Požane, Sočergu vrati mali kamionski prijelaz, jer ovo što rade, time štete ne samo nama nego u velikoj mjeri i dobrom dijelu slovenskih gospodarstvenika i slovenskog dijela Istre.
Hvala. U ime predlagača gospodin ministar Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa ja sam iskreno iznenađen raspravom prije svega gospođe Pusić koja je opet na jedan vrlo neargumentiran način napala Ministarstvo financija kao što je prije nekoliko dana rekla da ministarstvo nije napravilo četiri zakona. Gospođo zastupnice, s ovim zakonom je Ministarstvo financija ispunilo svoju kvotu za prvi mjesec a ona četiri zakona bi trebali znati da su u nadležnosti Hrvatske narodne banke i DAB-a. Tako je danas u Zakonu o izmjenama Carinskog zakona ako ste na čelu Nacionalnog odbora onda bi trebali znati da je upravo carina dobila sjajne ocjene u Bruxellesu i da upravo u poglavlju o kojem ste vi govorili je praktički pred zatvaranjem i da ovaj zakon nije nikakva izmišljotina ljudi u Ministarstvu financija, ovaj zakon je usklađivanje sa zakonodavstvom Europske unije. I nemojmo ljudi moji kad nam to paše biti nam puna usta Europe a s druge strane kad se zakon uskladi jer na kraju krajeva ovaj zakon je bio u Bruxellesu a da je toliko nepravilnosti koliko ste vi nabrojili, da je toliko nelogičnosti u tom zakonu i da europsko zakonodavstvo to nema pa oni nam ne bi jednostavno dali zeleno svjetlo na ovaj zakon niti bi ovaj zakon u ovakvom obliku bio upućen u saborsku proceduru. Druga stvar, vi znate da mi kod pristupanja WTO-u praktički za većinu roba iz Europske unije se više ne plaća uopće carina. Prema tome, ovo carinsko davanje je praktički benigno što se tiče Europe i tu je Hrvatska potpuno u istoj poziciji, hrvatski gospodarstvenici kao i gospodarstvenici Europske unije, kao što gospodarstvenici Europske unije plaćaju carinu na robe trećeg svijeta. Međutim, trošarine i PDV nisu carinska davanja. Plaćanje trošarina i PDV-a je regulirano Zakonom o posebnim porezima i Zakonom o porezu na dodanu vrijednost. Međutim gledajte, ne možemo doći ovdje i reći to je tako, podilaziti ovome ili onome, ne reći da europsko zakonodavstvo je takvo. Ako hoćemo zatvoriti ovo poglavlje ovaj zakon mora biti ovakav. To vi mislite da nije istina. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali gospođo Pusić, vi strašno puno znate. A sad isto tako što se tiče neplaćanja. Ja bih vas molio da mi kažete koje to ministarstvo ne plaća 360 dana? Rekli ste jednu veliku neistinu. Radi se o zdravstvu ali problem zdravstva je bio i prije pet godina i danas a zaboravili ste da je Ministarstvo razvitka 2003. izmijenilo plan građenja Hrvatskih cesta i doslovno napisalo unutra da će se 2 milijarde i 400 platiti u 2004. godini. Ja lijepo molim ako tvrdite da jedno ministarstvo, jedna agencija ono što je državni proračun ne plaća 360 dana da to jasno kažete koje, a ovdje vam ja odgovorno zbog hrvatske javnosti kažem da to naprosto nije istina. Međutim, vi nikako ne možete se pomiriti s time da ova država ima riznicu i da ima ritam plaćanja onako kako proračunski korisnici dogovaraju sa onima kojima trebaju platiti. Ali ponavljam, govoriti na ovakav način o zakonu i o poglavlju s kojim je Republika Hrvatska zapravo vrlo blizu zatvaranja, govoriti o zakonu. Pa dobro, gledajte. Vi ste rekli. Ponavljam, rekli ste neki dan da Ministarstvo financija nije napravilo četiri zakona i to naprosto nije točno. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, nije točno jer tri zakona radi Hrvatska narodna banka a jedan DAB. A Ministarstvo financija je samo zato što oni ne mogu biti predlagatelji predlagatelj tog zakona. I to je istina. Ministarstvo financija je s ovim zakonom ispunilo svoju kvotu obveza zakona koje je trebalo napraviti. I druga stvar, ja stvarno ne vidim razloga da sada pričamo o nečemu što naprosto ne stoji. Ajmo vidjeti danas na koje to robe hrvatski gospodarstvenici plaćaju carinu za robe iz Europske unije i po čemu su oni to u nepovlaštenom odnosu u odnosu na razmjenu roba između zemalja koje su članice Europske unije. Možda vrlo mali broj je robe koja se uvozi u Hrvatsku iz Europske unije na koju mi možda još plaćamo minimalno carinsku stopu. Ali ponavljam, kao i sve članice Europske unije tako i Hrvatska plaća carinu na uvoz roba iz trećeg svijeta. I budite sigurni da ova odredba oko mogućnosti odgode plaćanja trideset dana a tamo se posebno navode zna se što su poduzetnici koji nemaju problema. To su oni koji nisu niti porezne neplatiše svega skupa. I sad gledajte, imate jednu takvu odredbu u zakonu i takav zakon ide u Bruxelles na usvajanje i vi u Bruxellesu ne dobijete primjedbu na tu odredbu. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali gospođo Pusić, nažalost može Sabor usvojiti ali stvar je u tome da Bruxelles konačno daje zeleno svjetlo. A vi ne možete biti malo velika Europejka a malo zastupati nečije privatne interese. Hvala lijepa.
Gospođa Vesna Pusić ispravak. Izvolite.
Prvo ministre, vi ovdje niste da se svađate sa zastupnicima nego da odgovarate na naša pitanja. Od mnogo netočnosti ispravljam dvije. Jedna je što se tiče ispunjavanja onoga zašto je ministarstvo odgovorno ovom Saboru. Tko je vama odgovoran to je vaša stvar i vaš problem i vi sredite to s onima koji su vama odgovorni. Nama ste odgovorni vi i vaše ministarstvo apsolutno po programu koji mi smo usvojili u ovom Saboru najviše je kasnilo u prvom i drugom kvartalu sa zakonima koje je dostavilo, crno na bijelo postoji. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa pogledajte pa ćete vidjeti. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja sam pogledala, svima je jasno i svi to znaju. A što se tiče prihvaćanja hrvatskih zakona u Bruxellesu, zato sam koristila onaj primjer kolege Kajina. Nema te odredbe koja u Bruxellesu kaže trebaju ili ne trebaju biti jasni kriteriji za određivanje kome će se dati trideset dana. Samo se kaže da treba biti taj skraćeni rok a kako ćete vi produžavati rok to mi možemo urediti u svom Saboru. I ne treba se izvlačiti na Bruxelles tamo kad je odgovornost u Zagrebu a u ovom slučaju je odgovornost u Zagrebu.
Dozvolite da ipak nije izravna komunikacija baš u poslovniku dozvoljena. Dakle, treba prethodno tražiti riječ. Može se nastaviti polemika i rasprava negdje na drugom mjestu ili da otvorimo posebnu točku dnevnog reda. Idemo na pojedinačnu raspravu. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gubi pravo na raspravu. Gospodin zastupnik Ante Kulušić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Usklađivanje nacionalnog zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije proces je koje su prolazile i prošle zemlje na putu u Europsku uniju. Područje carina je po pregovorima posebno zanimljivo jer su carine prihodi koje zemlje članice uplaćuju zajednički u europski proračun. Europska Komisija zbog toga posebnu pažnju posvećuje ne samo uspostavljanju carinskog sustava kao dijela integriranog sustava Europe nego i uređenju zakonodavnog okvira koji će biti u potpunosti u skladu sa europskim principima. Ovim izmjenama i dopunama Carinskog zakona osim što se ispunjavaju preuzete obveze vezano uz usklađenje carinskih propisa s propisima Unije uvodi se i veći stupanj efikasnosti u rad carinske uprave, u provođenje carinskih propisa sukladno europskoj praksi. Rok za praćenje, za plaćanje carinskog duga se sukladno europskim propisima smanjuje sa 30 na 10 dana, ali carinskoj upravi se daje veća fleksibilnost u odnosu sa gospodarstvenicima, a na korist obje strane carinska uprava će moći pouzdanim gospodarstvenicima prema propisanim pravilima, na njihov zahtjev odobriti odgodu plaćanja s rokom odgode od 30 dana, ali uz obavezu polaganja osiguranja za namirenje duga. Kaznene odredbe se mijenjaju, preciznije su i uređuju opis prekršajnog dijela ne prijave robe. Izmjenama se uvodi novi način rada u carinsku upravu u smislu praćenja, odnosno evidentiranja i naplate carinskog duga, te je za to potrebno vrijeme priprema. Dobro je stoga što se predlaže početak primjene ovih izmjena i dopuna s malim počekom, dakle ne odmah, nego od početka srpnja 2008. godine. S obzirom da izmjene ovih zakonskih odredbi nisu samo puko usklađivanje sa propisima Europske unije, već unose i dodanu vrijednost i kvalitetu u carinski sustav u potpunosti ih podržavam. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, gospodine ministre, uvažene kolegice zastupnice i zastupnici Hrvatskoga sabora. Ustavna osnova za donošenje ovog zakona sadržana je odredbama 2., članka 2. stavak 4. Ustava Republike Hrvatske. Ovaj Carinski zakon uređuje ovlasti i postupanje carinske službe, te prave obveze osobe koje sudjeluju sa u postupku robe koja se unosi, iznosi, prevozi i prenosi na carinskom području RH ili se kreće između carinskog područja RH i trećih država. Koji su razlozi donošenja ovog predloženog zakona? Tijekom analitičkog pregleda i ocjena usklađenosti carinskog zakonodavstva sa europskom u poglavlju 29. carinska Unija identificirana su neusklađena područja te je naša država preuzela obavezu usklađivanja sa jasno utvrđenim rokovima, kao što su to kolege i maloprije rekle, a najkasnije do drugoga kvartala 2008. godine i zbog toga danas ovdje na saborskim klupama mi i imamo ovaj postupak. Temeljni cilj je ispunjavanje obveze iz pregovaračkog stajališta poglavlja 29. i mjerila iz Nacionalnog programa Republike Hrvatske za pristupanje EU za 2008. godinu, a daljnji ciljevi uključuju težnju za dosljednim, za što dosljednijim usklađenjem hrvatskog Carinskog zakona sa europskim i posebno nastojanjima, a to dosad u … [[Govornik se ne razumije.]] nije rečeno da se pojednostavi i ubrza provedba carinskih postupaka kako bi Hrvatska carinska služba postigla stupanj učinkovitosti kakav imaju carinske službe Europske unije. U tom smislu potrebno je osigurati da carinski sustav i Hrvatska carinska služba te sa njom povezani gospodarski subjekti u trenutku pridruživanja Uniji dosegnu razinu europskih carinskih standarda. Obveza donošenja predloženog zakona utvrđena je u mišljenju Europske Komisije o zahtjevu za članstvo Republike Hrvatske u Europskoj uniji, odluci vijeća o načelima, prioritetima i uvjetima sadržanim u europskom partnerstvu sa Hrvatskom iz 2004. godine, pregovaračkom stajalištu za poglavlje 29. carinska Unije, te Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji za 2008. godine. Točna je činjenica da Europskom unijom ne treba strašiti malu djecu, ali isto tako činjenica da u dnevnopolitičkim ili inim promišljanjima ne možemo, a kada je riječ o carinskoj Uniji ići sa dva mjerila i kriteriji pa kada nam paše onda se zaklinjemo u mjerila i standard Europske unije, a kada nam ne paše, onda ta ista mjerila, kriterije napadamo. Točna je činjenica da o pojedinim i o strateški bitnim segmentima vezano za daljnji rad hrvatske države u okviru bitke vezano za sva poglavlja u okviru EU-a ćemo se i znati borbeno postaviti na čelu sa Vladom i premijerom, a na nama je danas da u ovom postupku odradimo jedan posao koji je u ovom vremenskom tajmingu i zacrtan. Spomenuli smo bitne karakteristike, dakle nepovlašteno podrijetlo u potpunosti se usklađuju odredbe što uređuje i nepovlašteno podrijetlo te tema i pitanje polaganje kako jamstva u provoznom postupku, tako i rok plaćanja carinskoga duga, kao i knjiženja i rokovi knjiženja samoga duga gdje se usklađuju odredbe o unošenju duga u evidencije, a u dijelu koje se odnose na rokove knjiženje te odgode plaćanja i druge pogodnosti. U svom ukupnom dosadašnjem radu imao sam prilike baviti se poslom koji je imao vezano kao privrednik i doticaje sa temama vezana uz carinu i činjenica je i neosporna je realnost da je danas u odnosu na ostale zemlje Europske unije, kako carinske stope, tako i komunikacija bitno poboljšana te danas to više nije bitan i strateški problem ove hrvatske države. Ali još jedanput ću ovdje napomenuti. Točno je i činjenica je da danas hrvatski uvoznik sa robom koja dođe na hrvatsku granicu, pa do momenta dok se ona ocarini prođe najmanje jedan dan, a za to isto vrijeme uz dva šofera sva roba u Europskoj uniji dođe od onoga tko je utovario pa do onoga tko ju je istovario, i neosporna je činjenica da zbog toga i danas hrvatsko gospodarstvo trpi izuzetno velike gubitke uzimajući u vidu europske i svjetske tokove o protoku roba, o smanjenju veličina skladišta te što bržem putu sirovine i robe od početka pa do krajnog korisnika. Zato je nama, a svakako i u okviru ovih svih poglavlja koja su vezana pristup Europskoj uniji da taj rok u okviru mogućnosti maksimalno skratimo kako bismo i na ovaj način imali mogućnost da na kvalitetan i konkurentan način budemo konkurenti na europskome i svjetskome tržištu i kako bismo na taj način mogli bitno i definitivno cjenovno utjecati na naše troškove, a onda ukupnu cijenu prodane robe, te dobit naših tvrtki. U okviru ove točke dnevnoga reda svakako da ću podržati donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Gospođa Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine ministre, tajniče, kolegice i kolege. Ja bih se osvrnula zapravo u članak 10. Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona kada predlagatelj predlaže propisivanje zaštitne mjere oduzimanja robe i za robu koja je predmet prekršaja iz članka 241. stavak 1. točka 2. i članak 243. u vezi s člankom 241. za koje prekršaje do sada nije bila propisana zaštitna mjera oduzimanja robe. Navodi se da je navedeno nužno obzirom da se odredba članaka 241. stavak 1. i točka 2. odnosi na ne prijavu robe komercijalne naravi, te robe koja je predmet zabrana ili ograničenja pri uvozu ili izvozu zbog čega nezakonito postupanje s istom ima specifičnu težinu. Međutim, kao građanin postavlja se pitanje što je roba komercijalne naravi. Pogledala sam i Carinski zakon posebno definiciju u članku 4. ali nisam našla definiciju roba komercijalne naravi. U članku 126. naišla sam na izraz slučaj nekomercijalnog uvoza koji također nigdje nije pojašnjen što znači. Nadalje, u članku 187. stavku 1. točka 2. i 3. rabi se izraz opet roba nekomercijalne naravi koju putnici unose sa sobom iz inozemstva u propisanoj vrijednosti, vrsti i količini i roba sadržana u pošiljkama koje besplatno šalju fizičke osobe iz inozemstva fizičkim osobama u Republici Hrvatskoj pod uvjetom da te pošiljke nisu komercijalne naravi i da odgovaraju propisanoj vrsti, količini i vrijednosti. Međutim, što je to roba nekomercijalne naravi i to u propisanoj vrsti, količini i vrijednosti nigdje ni riječi. Gdje je to propisano? Ako pogledamo i web stranicu Carinske uprave naputak od 10. srpnja 2007. godine piše citat. “Obračun davanja pri uvozu, tj. skraćeni postupak primijenit će se isključivo na robu i predmete nekomercijalnog karaktera koji putnik unosi za svoje osobne potrebe i potrebe članova njegovog kućanstva u svojoj osobnoj prtljazi, a procjena da li se radi o uvozu robe komercijalnog ili nekomercijalnog karaktera obavlja se u konkretnom slučaju u odnosu na okolnosti uz uvažavanje količine i vrste robe kao i o učestalosti uvoza koji dotična osoba provodi.“ E sada se pitamo, da li će carinski službenik ovisno o tome kako se ustao bez uvrede njima, procjenjivati što je roba komercijalnog, a što nekomercijalnog karaktera i pitamo se da li će na primjer 10 odjevnih predmeta iz te vrste da li je to roba komercijalnog ili nekomercijalnog karaktera. Izgleda da je odgovor nekada da, nekada ne, a ovisi o svakom konkretnom slučaju kako piše u odnosu na okolnosti uz uvažavanje količine i vrste robe kao i o učestalosti uvoza koje dotična osoba provodi. Do sada su građani bili izloženi samo tomu da će im carinik udariti na takvu robu veću ili manju carinu, a sada će prema ovom prijedlogu i ostati bez te robe. Građani će ovaj prijedlog izmjena i zakona shvatiti kao i sve drugo, na žalost, čega su već duže vremena svjesni, a to je da su samo oni, ogromna većina malih ljudi i da se, da oni snose porez na carinska opterećenja dok druge velike ribe i veliki šverc prolazi nekažnjeno. Zar je malo što im se tu njihovu robu što su kupili sebi, svojoj djeci, unucima naplaćivala carina, a sad im se treba oduzeti. Ali ne i šlepere sa cigaretama i cisterne s naftom i benzinom u što su upletene krupne ribe. Tko je odgovarao radi korupcije? Opet sitne ribe. Tko je odgovarao radi pljačke u pretvorbi i privatizaciji? Opet velike sigurno ne. Još jedan primjer apsurdnosti. Prema Zakonu o posebnom porezu, trošarinama na plovila kada neki naš nazovimo ga tajkun uveze plovilo vrijednosti od 10 milijuna eura platit će istu trošarinu kao i običan građanin na drveno plovilo vrijednosti 10000 eura. Zašto? Pa zato što se trošarina plaća po metru plovila, a ne po vrijednosti. Prema tome, što je, koja je poruka građanima? Netko će jesti meso, netko krumpir ali statistika kaže da neće biti gladni pa da će jesti gulaš. I moram ponoviti što su rekli moji prethodnici zbog nejasnoće i nedorečenosti ovaj zakon je zapravo malima teret kako je rekao gospodin Kajin, a velikima ide na ruku. Hvala lijepo.
Hvala. Da li želi predlagatelj? Izvolite. Ministar financija gospodin Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Hvala svima na raspravi, na sugestijama i na prijedlozima, na ovo jedno čisto tehničko usuglašavanje zakona sa zakonodavstvom Europske unije, a također bih htio podsjetiti da i prema starom Zakonu o Hrvatskoj narodnoj banci i prema novom, a isto tako i prema pravnim stečevinama Europske unije Centralna banka je neovisna i Centralnoj banci ministar financija ne može narediti. Dakle, Centralna banka ima neovisnost. Centralna banka podnosi svoje izvješće ovom Visokom domu i ne može ministar financija guverneru narediti. S druge strane zamjenik guvernera je i zamjenik glavnog pregovarača i prema tome i nosioc izrade ovih zakona i on je tražio premještanje tih zakona u neki drugi kvartal iz razloga što je temeljni zakon za donošenje ovih zakona Zakon o kreditnim institucijama ili popularni ZOKI i neke smjernice su nove donesene u 12 mjesecu i to je razlog. Prema tome, ako već želimo govoriti o demokraciji, ako nam paše kad Centralna banka treba biti neovisna, isto tako ako nam paše kad govorimo o tome da trebamo uskladiti zakonodavstvo sa Europskom unijom također ja moram ponoviti zbog silnog truda koji su napravili djelatnici Carinske uprave, zbog silnog truda koji su s njima u zadnjih nekoliko godina kolege carinici iz Austrije, upravo na usklađivanju, radili na usklađivanju kako zakonodavstva tako i praktičnog rada carine. Ja sam morao reagirati na ovakav način iz razloga što prije tjedan dana je hrvatska carina dobila komplimente i za tehničku provedbu zakona, a isto tako za usklađenost zakonodavstva sa Europskom unijom. Ponavljam, rok od 10 dana je, praktički skoro identično se reflektira na gospodarstvenike Europske unije kao i na gospodarstvenike Hrvatske iz razloga što smo mi ulaskom u WTO jasno rekli da smo ukinuli određene carinske stope, a za neke smo uveli prijelazna razdoblja. Jedino postoje carine za robu iz 3. svijeta, a to isto tako i u Europskoj uniji. I ovih 10 dana je usklađeno sa zakonodavstvom Europske unije, isto tako i ona odredba o tome da se može nekome dati produženi rok, ali oni koji rade u financijama i koji rade u sličnim institucijama, točno zna da je to jedna vrlo nepopularna stvar i svi bježe od toga da daju takve rokove iz razloga što uvijek može netko reći da to nije opravdano i to se stvarno daje u krajnjim slučajevima. Na kraju krajeva, to možete vidjeti i u slučajevima šta je bilo u proteklim godinama i za vrijeme ove Vlade, a isto tako i za vrijeme koalicijske Vlade da su kolege bježale od toga. No, ovo je jedna tehnička usklada zakona sa zakonodavstvom Europske unije, i ja se iskreno nadam da ćemo završiti ovo poglavlje čim prije, iskreno se nadam da će kolege iz Hrvatske narodne banke završiti svoje zakone, Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci je već u Bruxellesu i da onaj dio koji se stavlja u okvir Ministarstva financija će biti zaokružen, a budite uvjereni da u zakone koje Ministarstvo financija treba napraviti u drugom kvartalu će napraviti. No, možda joj bi uređenje financijskog tržišta nekima smetaju, pa onda na određen način žele podmetati Ministarstvu financija. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Pa zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Carinskog zakona, također je bio hitni postupak, P.Z.E. broj 40. Ta rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova. 76 za, 2 protiv i 3 suzdržana.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Radi se o konvenciji, odnosno o Protokolu uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka, o konvenciji iz 1979. godine. Ta konvencija donesena je kad se, nakon što su znanstvenici ustanovili da se povećanje koncentracije određenih onečišćujućih tvari mogu osjetiti i utjecati na ljudsko zdravlje daleko od mjesta nastanka. Radi se o konvenciji vezanom uz transport i prijenos najčešćih tvari kao što je sumpor. Sumporni dioksid, dušični oksidi, hlapivi organski spojevi, amonijak i ostali nepovoljni sastojci u zraku. Od 1988. godine do 1998. godine ukupno je doneseno 7 protokola koji imaju, ili su imali ograničeno vrijeme djelovanja. U Goetebourgu u Švedskoj 1999. godine su usvojili novi, 8. po redu, a to je upravo ovaj Protokol o konvenciji uz Konvenciju o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikaciji i prizemnom ozonu. Protokol je stupio na snagu u svibnju 2005. godine, a do sada ga je ratificiralo ukupno 24 države. Osnovna pitanja koja se određuju u protokolu su smanjenje ukupne godišnje emisije sumpora, dušikovih oksida, amonijaka i hlapivih organskih tvari na razine, dakle, za države sa gospodarstvom u tranziciji ovaj protokol daje mogućnost primjene prijelaznih rokova u kojima se moraju postići propisane granične vrijednosti. Europska unija je kao stranka konvencije i njenih protokola donijela propise kojima se, između ostalog uređuje provedba ovog protokola. U istom tom razdoblju i u Hrvatskoj su donesen niz zakona i uredbi kojima su prenesene odrednice ovo protokola, a to je, prije svega Zakon o zaštiti zraka, Uredba o graničnim vrijednostima onečišćujućih tvari, Uredba o kakvoći tekućih naftnih goriva, Uredba o tehničkim standardima zaštite okoliša od emisija hlapivih organskih spojeva, Uredba o graničnim vrijednostima emisije onečišćujućih tvari u zrak iz staciornih izvora i Uredba o graničnim vrijednostima sadržaja hlapivih organskih spojeva u određenim bojama i lakovima. Dakle, mi smo u principu najveći dio ovih odrednica ovih protokola premjestili u naše zakonodavstvo i ostalo je još obveza Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, koja je u tijeku izrade kodeksa dobre poljoprivredne prakse kojima će se između ostalog propisati uvjet i nadzor emisija amonijaka iz poljoprivrednih aktivnosti sukladno dodatku IX. ovog protokola. Dakle, bez obzira što smo mi veći dio ovih odredbi ovog protokola već kroz europskom adaptacijom europskog zakonodavstva unijeli u naš zakonodavni sustav moramo napraviti ovu ratifikaciju. I još kroz ove aktivnosti Ministarstva poljoprivrede ćemo u potpunosti ispuniti sve naše uvjete. Evo, ja bi s tim završio. Još jedanput se ispričavam što sam malo … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za zaštitu okoliša gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče. Dakle, Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 2. sjednici održanoj 6. svibnja 2008. godine Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 24. travnja 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za zaštitu okoliša na temelju svoje nadležnosti iz članka 84.a Poslovnika Hrvatskoga sabora raspravio je predmetni konačni prijedlog zakona kao matično radno tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja gospodin Ružinski istaknuo je da se potvrđivanjem protokola Republika Hrvatska obvezuje na učinkovito djelovanje radi nadzora i smanjenja emisija onečišćujućih tvari uzrokovanih antropogenim djelovanjem a koji imaju utjecaj na ljudsko zdravlje i okoliš zbog zakiseljavanja, eutrofikacije ili prizemnoga ozona te osiguranje da se koliko to bude moguće dugoročno i stupnjevitim pristupom smanji odnosno ne prekorači atmosfersko taloženje. Isto tako predstavnik predlagatelja je iznio pojedine najznačajnije obveze koje je Republika Hrvatska preuzela a koje su propisane odredbama predmetnoga protokola kao što su obaveza smanjivanja i održavanja emisija prema utvrđenim gornjim granicama emisija. Zatim obveze primjene propisanih graničnih vrijednosti emisija za stacionarne, pokretne izvore i kakvoću goriva te vremenske rokove za postizanje graničnih vrijednosti kod postojećih stacionarnih izvora. Kao posebnu obvezu predstavnik predlagatelja je iznio obvezu koju je Republika Hrvatska preuzela a opisana je u članku 6. protokola, a odnosi se na donošenje nacionalnih strategija, politike i mjera kojima će se nadzirati i smanjivati emisije, razvijati i uvoditi manje štetne prometne sustave koji će utjecati na smanjenje ukupnih emisija iz cestovnog prometa i iz otpadnih proizvoda koji sadrže hlapive organske tvari. Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskome saboru donošenje Zakona o potvrđivanju Protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Ovo je jedan zakon koji zapravo na određeni način nas obvezuje više od same obveze koju imamo prema Europskoj uniji. I ovo je zapravo i prigoda da se na određeni način osvrnemo na sve ono što se zbiva oko nas, ja bih rekao na jedan događaj kojeg malo po malo svjesno ili nesvjesno mnogi od nas i svi mi skupa kao da ne vidimo. Zato ću prije toga citirati nekoliko pitanja odnosno misli. Jesmo li svjesni povijesne ekološke drame koja se eonskom sporošću međutim svakako odvija oko nas? Mi smo protivno svemu još uvijek u neposrednom dodiru sa zemljom, vodom, nebom, travom, drvetom, cvijetom, pticom. Bogu smo zahvali što smo naučili izvorne okuse hrane, vode, mirisa i zelenila, cvijeća, voća. Hoće li naše djece djeca doživjeti kišu kako pada na travu, vjetar kako zavija u drveću kraj kuće, slušati kreket žaba u potoku u ljetno podne? Hoće li naše djece djeca gledati noćno nebo puno zvijezda s Mliječnim putem s kraja u kraj? Već sada milijuni djece vide samo narančasto nebo tzv. svjetlosnog zagađenja što se širi iznad gradova, nebo bez zvijezda što ne ispunjava osjećajem bezmjerne ushićenosti nego osjećajem tegobe. I to je nešto što postaje dio njih i što će ostati. Jesmo li svjesni da možemo biti čuvari istinskih krajolika i prirode i da je u našoj moći da ga učinimo ekološki snažnijim, da ga možemo restaurirati, ozeleniti i pretvoriti u zdrav i bogat kulturni krajolik, da nam nove tehnologije omogućavaju izgraditi duboko osmišljenu ispunjenu egzistenciju. Da je svijet zapravo mali i da odgovornost za prirodu, za biosferu leži lokalno u rukama onih koji imaju korijene upravo u izvornom bogatstvu prirode, a time i poseban ulog i posebnu privrženost tom bogatstvu. Kolegice i kolege! Svako onečišćenje u zraku ima svoje posljedice na živi svijet, biljni, životinjski a svakako i na čovjeka. Stoga svaki zakon koji je usmjeren na zaštitu čistoće zraka kao i ovaj kojeg imamo ovdje na dnevnom redu treba poduprijeti. Prijedlog zakona o potvrđivanju Protokola o suzbijanju zakiseljenja, eutrofikacije i prizemnog ozona u Konvenciji o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine kao takav klub HDZ-a podupire. Zašto donosimo ovaj zakon, ako nismo ni blizu toliko veliki onečišćivači zraka kao neki drugi tj. velike industrijske sile? Iz nekoliko razloga i zbog toga da bismo uskladili naše zakonodavstvo sa europskim standardima. Međutim svakako više stoga jer sami želimo postići željene standarde, ali samo prihvaćanjem ovog i sličnih zakona omogućava nam se i pravo glasa, glasa kritike onih o kojima sam već govorio, velikih onečišćivača na globalnoj razini. Iz istog razloga su odgovorni još daleke 1979., Gospodarska unija Europe uvidjevši razmjere i posljedice prekograničnih onečišćenja zraka donijeli Međudržavni ugovor u području zaštite atmosfere. Konvencija o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka stupila je na snagu 1983. koju podupire odnosno dopunjuje osam protokola među kojima je i redukcija sumpora, dušikovih oksida, hlapljivih organskih spojeva, sumpora teških metala te Protokol o postojanim organskim onečišćivačima i Protokol o suzbijanju zakiseljenje, eutrofikacije i prizemnog ozona o kojem govorimo. Toj konvenciji koju sam sad spomenuo je prethodilo nekoliko stvari među kojima se izdvaja događaj odnosno saznanja još iz 1960. kad je zapravo znanstveno dokazana štetnost sumpora i iz zemlja koji su ih proizvodili u dalekim prostorima Skandinavije te 1972. godine UN-ova Konferencija u Stockholmu o pitanju okoliša i smanjenja zakiseljenja. Protokol o suzbijanju acidifikacije, eutrofikacije i prizemnog ozona stupljen na snagu 2005. godine, Hrvatska je potpisala 1999. sada, a u sklopu, kako smo već rekli, programa pridruživanja Europskoj Uniji, obvezni smo ga i ratificirati. Do 2010. ispuniti je i uvjete propisane Konvencijom i da bi se to postiglo Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva od 1996. prati količine emisije onečišćivača koji dovode do ovih neželjenih elemenata koji su zapravo u naslovu samog zakona. Kod nas je svakako pozdraviti da su emisije sumpor-dioksida u odnosu na 2005. godinu niže čak za 62% u odnosu na, pardon 2005. u odnosu na 1990. Također, ista je i gotovo slična stvar i sa dušikovim oksidom, amonijakom, hlapljivim organskih spojevima koji su zapravo i pravi krivci za tzv. troposferski ozon. Konačno, Hrvatska kao zemlja u razvoju tj. u tranziciji dužna je ispunjavati uvjete Protokola koji se odnose na sve, odnosno na spomenute onečišćivače, a unutar 8 odnosno 5 godina na postojeće ili drugačije kako je regulirano dodatkom 7. ovog Protokola, i mjere koje se odnose na nadzor emisije amonijaka u poljoprivredi dodatak broj 9. Dakle, Hrvatska je iskoristila mogućnost da se proglasi zemljom u razvoju i da na određeni način prolongira određene rokove unutar kojih oni sustavi koji proizvode ove onečišćivače imaju biti dovedeni u sklad sa ovim zakonom. I zaključno, vratio bih se na sami početak ovog citata kojeg sam ovdje iznio, doista, sačuvati nam je zvjezdano nebo i izvorni miris i hrane i zraka i tla i cijele okoline. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Znamo da su od lipnja 2004. godine kada je Republici Hrvatskoj dodijeljen status kandidatkinje za članstvo u Europskoj Uniji, započeli aktivnosti na usklađivanju hrvatskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske Unije. Na planu zaštite okoliša u tu svrhu 2004. godine donesen je Zakon o zaštiti zraka, a od 2005. do 2007. niz uredbi i pravilnika vezanih uz zaštitu zraka kao bitnog segmenta zaštite okoliša. Republika Hrvatska je potpisala Protokol o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona, uz Konvenciju o dalekosežnom, prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine i to u studenom 1999. godine u Švedskoj. Sukladno Nacionalnom programu pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj Uniji za 2008. godinu obavezni smo ratificirati Protokol o suzbijanju acidifikacije, eutrofikacije i prizemnog ozona, koji je u Europi stupio na snagu 2005. godine. Cilj ovog Protokola je nadzor i smanjenje emisije sumpora, dušikovih oksida, amonijaka i hlapljivih organskih spojeva koje mogu izazvati negativne posljedice po ljudske zdravlje, životinjski svijet, usjeve ili prirodne ekosustave, kao rezultat prekograničnog atmosferskog prijenosa. Još prije pedesetak godina znanost je došla do zaključka da povećanje koncentracije određenih onečišćujućih tvari u zraku uzrokuju ozbiljne štete u okolišu, da to nisu štete koje je moguće zatvoriti u državne granice, već prouzrokuju štete i vrlo daleko od mjesta nastanka onečišćujućih tvari u zraku. To je klasična tema koja iziskuje zajedničko djelovanje i međusobnu suradnju mnogih ili bolje reći svih država. U Ženevi je 1979. usvojen prvi međunarodni ugovor u području zaštite atmosfere, Konvencija o dalekosežnom, prekograničnom onečišćenju zraka koja je stupila na snagu 1983. i koja poziva države na poduzimanje mjera s ciljem smanjivanja onečišćenosti zraka, jer su već bile jasne negativne posljedice određenih onečišćujućih tvari u zraku po zdravlja ljudi, te biljni i životinjski svijet, po imunološki sustav i metabolizam, a neke stvari mogu biti i karcinogene. U razdoblju do 1991. godine prioritet je bio na posljedicama uzrokovanim sumpornim i dušikovim spojevima, te djelovanjem hlapljivih organskih tvari u zraku. Države, stranke konvencije su se s nekoliko protokola obvezale na poduzimanje mjere za smanjivanje onečišćenja zraka do 1999. godine . U 2000. godini usvojeni su novi protokoli sa daljnjim produženjem obaveza država na zaštitu zraka. Posljednji u nizu protokola je spomenuti Protokol o suzbijanju acidifikacije, eutrofikacije i prizemnog ozona iz 2005. godine koji je predmet ove naše rasprave i potvrđivanja kroz zakon. U protokolu je za svaku državu i za svaku od onečišćujućih tvari propisana granična vrijednost emisije koja se mora postići do 2010. Komparirajući gornje granice emisije za našu zemlju i rezultate tih emisija 2005. godine, zaključujemo da je emisija sumpora evidentirana 2005. ispod zadane gornje granice, što se dobrim dijelom pripisuje sagorijevanju goriva s manjim sadržajem sumpora, te zbog manje proizvodnje i primjene osumporavanja u termoelektranama. Najveći dio emisije sumpora posljedica je izgaranja goriva u termoenergetskim objektima i postrojenjima za pretvorbu energije, oko 51 %, izgaranje u industriji i proizvodni procesi sudjeluju u emisiji sa oko 24 %, a cestovni promet sa oko 12 %. Najveći pojedinačni izvori emisije sumpora su rafinerija Rijeka, termoelektrane Rijeka, Sisak i Plomin, rafinerije Sisak, petrokemije Kutina itd. I sa emisijom dušikovih oksida ne bi trebali imati prevelikih problema da budu ispod gornje granice emisija, jer se stvari o pretežnom uzročniku ovih emisija, to je cestovni promet, oko 37 % učešća u emisiji dušikovih oksida, poboljšavaju uvođenjem katalizatora u cestovna vozila. Najveći pojedinačni izvori emisije dušikovih oksida su, uz već spomenute onečišćivače sa sumporom, još i cementare Split, Našice, Koromačno. Veći problem biti će ostvariti ciljanu vrijednost definiranu Protokolom za emisiju amonijaka, zbog toga jer je pretežni uzročnik ovih emisija sektor poljoprivrede i to kod uzgoja stoke i kod proizvodnje žitarica. Tu ćemo morati poduzeti izvedive korake u cilju ograničenja emisije amonijaka iz upotrebe krutih, umjetnih gnojiva na bazi ureje u primjeni i skladištenju stajskog gnojiva te prilagodbi objekata za smještaj životinja na svinjogojskim i peradarskim farmama. Zaključujem. Klub Hrvatske narodne stranke podržati će ovaj zakon jer je on temelj našoj težnji da živimo zdravo u čistom okolišu. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Prvo da kažemo klub SDP-a će sa zadovoljstvom podržati ovaj zakon. Radi se o vrlo zahtjevnom potvrđivanju vrlo zahtjevnog protokola i to i u pogledu tehničkih standarda i kvota emisije. Tehničke standarde možemo zadovoljiti prijenosom pravne stečevine Europske unije, ali ostaje pitanje hoćemo li biti u mogućnosti zadovoljiti kvote emisije. Ovo je prvi protokol koji promatra zajedničke učinke više različitih štetnih tvari te ga zovu multi …, multi efekt protokol. To je isto prvi protokol u okviru gospodarske komisije UN-a za Europu tzv. UNC na kojem su kvote smanjenja određene temeljem cilja zaštite cjelokupnog eko sustava pa je povrat tim modelima određeno koliko svaka država mora smanjiti emisiju. Dakle vidimo izuzetno uključivanje znanosti u ovaj protokol. Zbog toga je izuzetno važno da se bude aktivan u tijeku pripremanja ovakvih protokola, odnosno da Hrvatska zauzme proaktivan stav. Poznato je da je u pripremi već revizija ovog protokola pa je pitanje u kojoj je mjeri Hrvatska uključena u proces revizije i to i iz tehničke i iz političke strane. Sudjelovanje hrvatskih stručnjaka u radnim tijelima vezano uz ovaj, ali i uz druge protokole je blago rečeno sporadično i postavlja se pitanje kako će oni braniti hrvatske interese tijekom revizije. Iako istini za volju predviđena su sredstva za sudjelovanje hrvatskih stručnjaka u pripremnim sastancima, seminarima itd. Međutim umjesto ad hoc grupa potrebno je formirati stalna tijela, grupe stručnjaka, konzorcije ili tematske centre nazovimo to kako želimo, ali Hrvatska ima međunarodno priznate znanstvenike i stručnjake koji se bave predmetnom tematikom. Spomenimo tu dva najznačajnija instituta u Republici Hrvatskoj, "Ruđer Bošković" i Institut za medicinska istraživanja i medicinu rada. Spomenimo i profesionalne udruge kao Hrvatska udruga za zaštitu zraka te mnoge privatne firme koje se također bave predmetnom tematikom. Protokol je stupio na snagu 2005. godine i već ga je zapravo trebalo i davno prije ratificirati jer činjenica je da već u Strategiji zaštita okoliša i Nacionalnom planu djelovanja za okoliš 2002. godine su postavljeni ciljevi iz ovog protokola pa kad je on stupio na snagu nije jasno zašto i prije nije došlo do ratifikacije. Protokol nema kazni ali će se kroz usvajanje europske direktive o kvotama emisija postati vrlo obvezujući. Zbog toga bi bilo da u okviru Konvencija o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka se razjasne pitanja rekalkulacije emisije što se spominje ovdje u obrazloženju. Mi smo naime prema obrazloženju emisije smanjili, ali je pitanje hoće li nam to zaista i priznati. Naime nije riješen mehanizam izvještavanja o emisijama tko, kada i kako provodi proračune, a izvjesno jest da ako se podaci ne daju, netko drugi će provoditi izračune umjesto nas, a tu se onda naravno postavlja i pitanje objektivnosti i obrane hrvatskih interesa. U protokolu se eksplicite navodi da će stranke potpisnice poticati istraživanje, razvoj, praćenje stanja i suradnju u svezi s međunarodnim usklađivanjem metoda, izračunavanje i procjene nepovoljnih učinaka vezanih uz stvari kojima se ovaj protokol bavi, zatim usavršavanjem znanstvenog razumijevanja o dugoročnoj sudbini emisija i tehnologijama smanjivanja emisija i tehnologijama i tehnikama poboljšavanja energetske učinkovitosti, očuvanje energije i uporabe obnovljive energije. U ovom segmentu su postavljeni još neki ciljevi, međutim njihov zajednički presjek jest da je potreban sinergizam između Ministarstva zaštite okoliša i prostornog uređenja te Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa kako bi se proaktivno djelovalo i na ovim izuzetno bitnim ciljevima za provedbu, uspješnu provedbu ovog protokola. Uostalom i članak 73. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju eksplicite traži da se u Republici Hrvatskoj unaprijedi, uredi infrastruktura kvalitete uključujući i prihvaćanje 85% svih europskih normi kako bi Hrvatska postala, ispunila sve uvjete, tehničke uvjete za punopravno članstvo u Europskoj uniji, a to znači intenziviranje rada svih tehničkih odbora uključujući i ovi koji se bave prihvaćanjem normi iz oblasti zaštite zraka, prihvaćanjem normi koje se odnose na kakvoću goriva, na tehniku i tehnologiju koja se odnosi na predmetnu tematiku itd. Što se tiče upravo ovog segmenta smanjenje emisije sumpornog dioksida je rezultat sagorijevanja goriva sa manjim sadržajem sumpora. Međutim do povećanja emisija sumpornog dioksida je u navedenom periodu došlo samo u sektoru cestovnog prometa. Vlada Republike Hrvatske je propisala kakvoću, dakle propisana kakvoća goriva iz dodatka 8 Protokola je određena u Uredbi o kakvoći tekućih naftnih goriva a u Republici Hrvatskoj je od 1. siječnja 2006. godine zabranjeno stavljanje u promet na domaće tržište motornog benzina sa olovom. Vlada odnosno tehnički odbori Hrvatskog normirnog zavoda su prihvatili i norme 228 i 590 koji se odnose na goriva za motorna vozila, bezolovni motorni benzin i dizelsko gorivo. Međutim, interesantno je da Vlada sama derogira ove međunarodno usvojene norme i norme koje su prihvaćene u Republici Hrvatskoj svojim odlukama o određivanju godišnjih kvota količina tekućih naftnih goriva koja se smiju stavljati u promet na domaćem tržištu a ne udovoljavaju graničnim vrijednostima i drugim značajkama kakvoće tekućih goriva. Dakle, diskrecijskom odlukom Vlade se smije stavljati u promet gorivo lošije kakvoće pa tako u kolovozu 2006. se moglo staviti ili odlukom je dopušteno da se stavi u promet 162 tisuće tona lošijeg benzina a u prosincu 2006. imamo porast na 203 tisuće tona dizela, kolovoz 378, prosinac 570, lož ulje 287, prosinac 355. To je lako loživo ulje. Teško loživo ulje 455 tona u kolovozu, 613 tona u prosincu. Dakle, vidimo svuda porast. A poznato je da tehnološki napredak u proizvodnji automobila kvalitetnija goriva, niža potrošnja i brži odgovor tržišta na ekonomska i tehnički bolja rješenja motornih vozila pridonose ukupnom smanjivanju štetnih emisija. Povećana primjena bezolovnog benzina i katalizatora se primjerice odražavaju i u poboljšanju kakvoće zraka na području Zagreba. Sposobnost brze preorijentacije kupaca i korisnika automobila se i može pratiti kroz nagli porast broja vozila preuređenih i na plinski pogon odnosno kroz porast godišnje potrošnje plina za pogon motornih vozila. Ukoliko je Vladi zaista stalo do poboljšanja kakvoće zraka u Republici Hrvatskoj, poštivanja i ovog protokola kojeg ćemo evo usvojiti zašto se ne razmisli primjerice i o znatnijim olakšicama za prometovanje vozila su upogonjena plinom. Što se tiče transgraničnog prijenosa zagađenja poznato je da najveći dio taloženja sumpora, dušika i pitanje prizemnog ozona su posljedica daljinskog prijenosa onečišćenja. Da bi smanjili probleme eurofikacije i prizemnog ozona u Hrvatskoj potrebno je zapravo prisiliti države koje najviše doprinose takvim emisijama štetnih tvari da svoje emisije smanje. Jedini način jest upravo putem prihvaćanja ovakvih protokola. Zbog toga je potrebno organizirati aktivno provođenje ovog protokola i u Hrvatskoj a to znači suradnju po nizu pitanja koja se odnose na izvještavanje o emisijama, izradu projekcija emisija, kartiranje kritičnih opterećenja eko sustava, praćenje stanja utjecaja na šumama eko sustavima itd. Vezano uz potrebna sredstva za provođenje ovog protokola kaže se u ocjeni stanja da provedba neće zahtijevati dodatna financijska sredstva iz Državnog proračuna Republike Hrvatske jer su u Državnom proračunu za 2008. godinu već planirana sredstva za izradu planskih dokumenta, provedbenih propisa te sudjelovanja stručnjaka na radionicama i sastancima radnih tijela izvršnog odbora, konvencije i protokola. No evo, bolje bi bilo da formiramo stalne radne grupe i da se za provedbu ovog protokola planiraju veća sredstva za suportiranje takvih grupa. Jesu li osigurani resursi za administrativno provođenje samog protokola to se iz obrazloženja ne vidi. Spominje se plan zaštite i poboljšanje kakvoće zraka ali je pitanje je li u njemu definirano koliko će koštati provođenje ovog protokola za naše gospodarstvo i industriju. Na vratima kuca već revizija protokola pa bi trebali snimiti postojeće stanje hrvatskog gospodarstva da bi znali kakve nas nove obveze uskoro očekuju. Dakle, kao što rekoh klub SDP-a će podržati ovaj zakon uz napomenu da su za njegovu učinkovitiju primjenu ipak potrebna određena sredstva a Vlada i druga ministarstva osim Ministarstva zaštite okoliša bi svojim drugim mjerama mogla unaprijediti ukupnu kakvoću zraka i zapravo unaprijediti pridržavanje ovog protokola u cijelosti. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Mi smo u proteklih nekoliko tjedana raspravljajući o nekoliko zakona Zakonu o kemikalijama, Zakonu o zaštiti zraka često puta spominjali zaštitu zdravlja ljudi i zaštitu okoliša. Nepotrebno je spominjati koliko je značajno jedno i drugo ali sigurno da zaštita okoliša u Europi je stavljena u prioritet i nalazi se na prvom mjestu. No sigurno i kod nas se posljednjih godina daje tome pojmu značajna važnost. U Europi postoji Agencija za okoliš, naravno i kod nas ali posebno mjesto kod nas ima sigurno Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost koji ulaže značajne napore i materijalna sredstva kako bi ovo osjetljivo područje unaprijedio. No u Europi je posljednjih od sedamdesetih godina negdje prošlog stoljeća su primijetili znanstvenici i političari da tvari onečišćujuće koje se stvaraju na jednom prostoru mogu učiniti štetu za okoliš i atmosferu na drugom području, pa je slijedom toga se izašao dokument, ova konvencija iz 1979. o daleko, to je Konvencija o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka i ona se u prvo vrijeme bavila problematikom kiselih kiša i sumporovog dioksida, dušnikovih oksida itd. i uz nju je u prvo vrijeme do 90-tih godina stvoren značajan broj protokola od koje je za nas najvažniji ovaj osmi protokol o suzbijanju zakiseljavanja, utrofikacije i prizemnog ozona. Kao što je rekao gospodin državni tajnik naša zemlja je potpisala 1999. taj protokol i tako da ne ponavljam sad kolege ispred, bitno je ono što on donosi nama dobro i bolje na tom području, a cilj ovog protokola je nadzor i smanjenje naravno emisije sumpora, dušikovih oksida, amonijaka i hlapljivih organskih spojava kako ne bi učinili nepovoljne učinke na ljudsko zdravlje. I u tom dijelu sigurno veseli ove granice i u ovom razdoblju do 2010. gdje se kaže da bi se smanjio sumporov dioksid na, manje za 61%, amonijak manje za 19% i ovaj hlapljivi organski spojevi za manje od 14% što je u svakom slučaju dobro. Ali ja želim na ovom mjestu spomenuti, budući dolazim iz sredine gdje je gotovo glavnina proizvodnje domaćega zemnog plina, naravno isto tako problematiku, mi godinama pratimo recimo na područje okruga Podravine, razne monitoringe itd. i uvijek su ti monitorinzi i ti nalazi su uglavnom vrlo visoke kvalitete, na vrlo visokoj razini. No mene je teško, mojim poljoprivrednicima to objasniti nekada da je to sve u najboljem redu, kad na jednom u jedno određeno vrijeme bez obzira na ove nepovoljne klimatske uvjete koji su bili prošle godine, na jednom prostoru im poljoprivredna kultura posebno uvene. Ja duboko vjerujem da će ovaj dio unaprijediti to područje, da će pomoći sigurno, a ja ću morati još svoje dodatne komunikacijske vještine upotrijebiti kako bih objasnio mojim poljoprivrednicima ovu problematiku. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Sukladno Nacionalnom programu o pridruživanju Republike Hrvatske Europskoj uniji za 2008. godinu Republika Hrvatska je obavezna ratificirati Protokol o suzbijanju acidifikacije, eutrofikacije i prizemnog ozona. Četiri su osnovna cilja ovog protokola. Prvi, nadzor emisije sumpora izražen u toni godišnje. Drugo, nadzor emisije dušikovih oksida. Treće, nadzor emisija amonijaka. I četvrto, nadzor emisije hlapljivih organskih spojeva. Svi ovi spojevi kao što nam je jako dobro poznato mogu izazvati nepovoljne učinke na ljudske zdravlje, prirodne eko sustave, materijale i usjeve zbog zakiseljavanja, eutrofikacije ili prizemnog ozona kao posljedica dalekosežnog prekograničnog atmosferskog prijenosa. U protokolu je za svaku državu od onečišćujućih tvari propisana granična vrijednost emisije koja se mora postići do 2010. godine. Što se tiče praćenja emisija onečišćenih tvari, Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva od 1996. godine izrađuje godišnji proračun emisija koji obuhvaća slijedeće onečišćene tvari. Znači pod a) koje uzrokuju acedifikaciju, eutrofikaciju i fotokemijsko onečišćenje, pod b) teške metale, pod c) postojane organske onečišćujuće tvari, a od 2004. godine izrađuje se i proračun za krute čestice. Napomena. Temeljna godina prema kojoj se određuje trend godišnjih emisija je 1990. godina, a od 2003. godine emisije onečišćujućih tvari izvješćuju se sukladno novoj nomenklaturi za izvješćivanje s ciljem harmonizacije standarda izvješćivanja konvencije i okvirne konvencije Ujedinjenih naroda o promjeni klime. Sad ću nešto reći o emisijama i praćenju emisija pojedinačnih supstanci. Što se tiče emisije sumpornog dioksida prema rezultatima proračuna emisija sumpornog dioksida je u 2005. godini iznosila 64,7 kilotona, što je u odnosu na baznu 1990. godinu niže za 62,3%. Znači može se uočiti da je emisija sumpornog dioksida u 2005. godini niža od 70 kilotona koliko iznosi obaveza iz ovog protokola. Smanjenje emisije sumpornog dioksida u razdoblju od 1990. do 2005. godine rezultat je sagorijevanja goriva s manjim sadržajem sumpora. Do povećanja emisije sumpornog dioksida u navedenom periodu došlo je u cestovnom prometu, jer je došlo do povećanja motornih vozila na cestama. Što se tiče emisija dušikovih oksida, kao što znamo emisija dušikovih oksida utječe na zakiseljavanje i utrofikaciju, osim toga atmosferi s hlapljivim organskim spojevima i ostalim reaktivnim plinovima uz prisutnost sunčevog zračenja sudjeluje i u stvaranju prizemnog ozona. Emisija dušikovih oksida u 20056. godini je iznosila 76,5 kilotona što je u odnosu na 1990. godine niže za oko 11,7%. Struktura emisije se znači nije bitno promijenila u periodu od 1990. do 2005. godine. Dominantan izvor što se tiče ove emisije je i dalje cestovni promet, koji zauzima 26,6% emisije, no njegov utjecaj od 1990. godine kontinuirano opada. Navedeno se sve može smatrati rezultatom postupnog uvođenja katalizatora u cestovna vozila. Što se tiče emisija amonijaka, već je bilo spomenuto da najveća količina ove emisije dolazi iz poljoprivrede i to sa 89, znači gotovo 90% se odnosi dušikovog amonijaka. Najviše uzgoj stoke 67%, a proizvodnja žitarica 22%. Emisija iz cestovnog prometa zadnjih godina pokazuje kontinuirani porast za koji se očekuje da će se u nadolazećim godinama nastaviti, a razlog navedenom porastu je sve veći broj vozila, opet sa ugrađenim katalitičkim konverterom. Naime, amonijak u kataličkim konverterima vozila služi kao katalizator za uklanjanje dušikovih oksida. Što se tiče emisije hlapljivih organskih spojeva, znači značajni su s gledišta stvaranja troposferskog ozona. Antropogena emisija metanskih, nemetanskih hlapljivih organskih spojeva je 2005. godine iznosila 103,8 kilotona, što je 13% niže nego 1999. godine. Dominantan izvor je korištenje otapala, znači u kemijskoj industriji 5,1%, zatim proizvodni procesi 9,3% itd. Obveza Hrvatske spram protokola je smanjiti emisiju nemetanskih hlapivih organskih spojeva do 2010. godine na razinu iz 1990. tj. za 14%. Potvrđivanjem protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine Republika Hrvatska se pridružuje država koje su postale stranke iste te, te ispunjava svoju obvezu prema Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pridruživanju Europskoj uniji za 2008. godinu. Hrvatska demokratska zajednica će podržati predloženi zakon.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Naravno da kao zastupnica ću podržati donošenje ovog Zakona o potvrđivanju protokola i kao što često znam reći da zarazne bolesti ne poznaju granice tako isto i atmosferom prenose se onečišćene tvari koje zahvaćaju svaku zemlju, pa tako i našu zemlju, a zahvaćajući i okoliš i biljke i životinje i ljude. Naravno da to predstavlja jedan globalni problem i da ne samo da se naša država mora toga protokola pridržavati nego i ostale zemlje. Primjer, onečišćenja dolaze i iz susjedne Mađarske i iz susjedne Italije, tako da vjetrovi koji pušu recimo na našu zemlju donose onečišćeni zrak iz Italije. Problem onečišćenja zaista postaje svakim danom sve većim. Prvo kisele kiše, pa ljetni smog uzrokovan sumpornim i dušikovim spojevima, pojava povećanih koncentracija prizemnog ozona uzrokovanih djelovanjem hlapivih organskih tvari u zraku itd. itd. Kako su se povećavale štetne tvari donosili su se i daljnji protokoli o smanjivanju sumpora teških metala, protokoli o postojanim organskim onečišćujućim tvarima, uredbe i zakoni u ovoj zemlji kojih ima isto dosta, a kad govorimo o zakonima onda uvijek napominjemo da je problem u implementaciji u svakodnevnoj praksi. Cilj i ovog protokola je nadzor i smanjenje emisije sumpora, dušikovih oksida, amonijaka, hlapivih organskih spojeva uzrokovanih antropogenim djelovanjem koji mogu izazvati i nepovoljne učinke i na ljudsko zdravlje, na prirodne eko sustave, na materijale, na usjeve zbog zakiseljavanja, eurotrifikacije ili prizemnog ozona kao posljedice dalekosežnog prekograničnog atmosferskog prijenosa i ono zaista što daje točnost ovom protokolu je propisne granične vrijednosti kojih ćemo se morati pridržavati i vremenski rokovi za postizanje tih graničnih vrijednosti. Često govorimo ovako suhoparno o tim tvarima, a kada se sjetimo primjer sumpornog dioksida koji je otrovan i za ljude i za životinje izaziva bolesti respiratornog sustava, prelazi u sulfat u obliku finih čestica čini gradski smog taloženjem na tlo kao sumporov dioksid ili u obliku sulfata čini kiselu kišu koja utječe na zakiseljavanje tla i na vegetaciju, štetno djeluje na materijale, na zgrade i na vrijedne spomenike koje često ne možete prepoznati koliko su oštećeni nakon djelovanja sumpornog dioksida. Kisele kiše počelo se o njima govoriti tek 60-tih godina i onda se mislilo da su problem visoki dimnjaci. Sjetimo se da su se onda gradile tvornice sa visokim dimnjacima kako bi ispuštali visoko u atmosferu zagađeni zrak. Međutim, onda se pokazalo da u stvari problem prenosimo sa jednoga mjesta na drugo ili što se ono kaže iz jednoga dvorišta u drugo, a da se prava stvar problema nije rješavala. I dušikov oksid je sa vodom dio isto tako kiselih kiša koje dovode do problema pitke vode, iako je danas 70% planeta Zemlje prekriveno vodom, dragi prijatelji, samo 2% predstavlja resurs slatke vode, a sa prekomjernom eksploatacijom, zagađenjem smanjuju se zalihe pitke vode. Oceani i jezera postaju kiseli, bez ribe i biljaka. I u našem Jadranu danas govorimo da na nekim mjestima uopće nema više riba. Ako starije ljude pitate onda ćete vidjeti, da će reći da je nekad na tom području puno više se lovilo nego danas. Jedan od uzroka je i taj. Niski pH smanjuje reprodukcijsku sposobnost riba. Dušična kiselina uzrokuje smanjenje kisika. Posljedica su bujanje algi, nestanak morske trave i onih prekrasnih koraljnih grebena. Isto tako, procjenjuje se da je 60% svih šuma oštećeno djelovanjem kiša. One ispiru hranjive tvari iz tla, a istovremeno uzrokuje oslobađanje tvari koje su otrovne na biljke. Stradava zimzeleno drveće pogotovo jela koja je više pogođena nego listopadno, a danas je najugroženiji naš hrast. U zadnjih godina emisija amonijaka raste. Dominantan je izvoz ove emisije poljoprivreda 89,4% i već smo čuli o kakvim problemima ćemo se susretati kada budemo morali smanjiti tu emisiju, jer ona dolazi i iz procesa proizvodnje dušične kiseline, umjetnih gnojiva, cestovnog prometa itd. Stručnjaci su izračunali recimo da automobil na relaciji od 400 km potroši kisik koji bi čovjeku dostajao za 75 godina života. Ljudska vrsta je zaista prečesto okrenuta samoj sebi i tehnološkom napretku. Dolazimo u fazu kada na sebi počinjemo osjećati posljedice zagađenja koju smo na žalost sami prouzročili. I na kraju zagađenje zraka je zaista javno-zdravstveni problem. Dolazi do porasta kancerogenih oboljenja i najžalosnije što me uvijek impresionira kod toga da se od toga ne mogu obraniti naravno niti trudnice kod kojih se javljaju nepravilnosti kromosoma, fetalne anomalije, manja porođajna težina. Karcinogene tvari prelaze transplacentarnu barijeru, dakle posteljicu, ulaze u krv i kod fetusa induciraju maligni odgovor. Unatoč nastojanju za smanjenjem emisija štetnih tvari u zraku danas od posljedica zagađenja zraka umire 3 milijuna ljudi. Sve prethodno zaista navedeno ukazuje da je vrijeme primjene implementacije zakona u praksu, a pogotovo ovog o kojem danas raspravljamo. Ne mogu a da ne spomenem u svojoj raspravi na lokalnoj razini gdje često postoji loša financijska situacija da bi se neke od ovih mjera i provele, a ono što vidimo je i nedovoljna razina svijesti o promicanju zaštite okolina, pa više moramo raditi na obrazovanju, na promicanju zaštite okoliša kroz odgojni i obrazovani proces. U samom Bjelovaru mogu vam reći primjer zagađenja okoliša jedne tvornice kada su se ljudi požalili da ne mogu spavati od smrada. Onda se zvalo mjeriteljstvo koje je baš to mjerilo eto vikendom, pa su onda tada odlučili i zaključak je bio da zagađenja nema. Komisija je otišla, a za dva do tri tjedna i dan danas vikendom se ispuštaju iz te tvornice zagađene tvari, zagađeni plinovi i ne znam već, to što ima odvratan smrad, odvratan miris tako da ljudi ne mogu po noći spavati. Na nama je da zaključim zaista da se osvijestimo i da nešto učinimo da ova priroda oko nas bude takva da možemo normalno živjeti i zdravo živjeti. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku. Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naime, javila sam se za repliku kolegici čisto iz razloga što i u samom tekstu, kolege su isto tako spominjali zagađivanje od strane poljoprivrede. Sedamdesetih godina sa intenzifikacijom poljoprivrede raslo je zagađivanje sa amonijakom, odnosno sa dušičnim spojevima. Danas je ono ipak daleko, daleko ispod te razine, a i ovaj podatak od 33 postotnog smanjivanje to pokazuje. Naime, mi smo imali do devedesetih godina stalni porast uporabe gnojiva. Mi smo jedno vrijeme imali potrošnju gnojiva do tisuću kilogramu po hektaru, odnosno preko 200 kilograma aktivne tvari. Mi danas imamo upravo jedan poražavajući podatak da mi danas trošimo svega 200 kilograma gnojiva po hektaru, odnosno negdje oko 40 kilograma aktivne tvari, prema tome o nekom ozbiljnom zagađivanju sa dušikom ne može biti niti govora. Normalno da je stočarstvo daleko veći zagađivač sa amonijakom, odnosno sa dušikom, međutim i tu smo imali jednu nesreću da smo devedesetih godina, zbog rata stočni fond gotovo prepolovili, gospodarenje danas sa otpadnim tvarima, sa gnojivom je daleko drugačije nego što je bilo do devedesetih godina. Do devedesetih godina, glavni zagađivači su se smatrali upravo veliki proizvođači. Mali proizvođači su znali gospodariti sa gnojivom, sa organskom tvari, međutim i danas upravo malih je vrlo malo, a veliki su danas pod kontrolom, odnosno nema otvaranja novih farmi koji nemaju i kvalitetno gospodarenje sa gnojivom, odnosno sa gospodarenjem na način da su ti gubici amonijaka u zrak sve manji. Tako da mislim da poljoprivreda danas nema tu ulogu koja joj se pripisiva kao zagađivaču. Naprotiv, mislim da zagađivače danas više trebamo tražiti upravo u prometu itd. evo, ovo je samo više opravdanje, a manje stvarnost da je poljoprivreda danas zagađivač. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, gospođa Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, meni je zaista drago da to čujem da je zagađenje sa amonijakom puno manje nego što sam ja našla, jer zaista sam našla podatak da je to 89,4% iz poljoprivrede, ali ohrabrujuće je ovo što ste rekli. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bbodakoš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite da u ovoj svojoj diskusiji, evo kolegica je sada upravo nešto govorila vezano za poljoprivredu pa će i moj dio ove diskusije biti vezan upravo oko poljoprivrede i emisije amonijaka, ali sigurno moramo reći da usvajanje ovoga Zakona o potvrđivanju Protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, znači i prihvaćanje obveza koje se odnose na smanjenje emisije negativnih sredstava ovdje navedenog sumpora, dušikovog oksida, amonijaka i hlapivih organskih spojeva. Također, i određivanje propisane granične vrijednosti emisije koja se moraju postići do 2010. godine, da bi se smanjilo onečišćavanje životne sredine ljudi i životinja, sigurno se treba provesti. Mjerama koje se moraju provoditi sprječavanje ovih emisija je i mjere vezane iz poljoprivrednih aktivnosti, a to su mjere koje se prihvaćaju i provode i u području prometa. Pokušao bih nekako u diskusiji ove dvije stvari povezati, a prvo zbog toga što sve više je prisutno i govori se da je zabrinutost za klimatske promjene kao novost u današnje vrijeme i prozivanje poljoprivrede, a posebno intenzivnog stočarstva, međutim i prometne aktivnosti. Šta u smislu u toga postavljene su i mjere u ovome protokolu za nadzor emisija amonijaka iz izvora u poljoprivredi, po ovome, po podacima koja su ovdje dati, to ima i određenih opravdanja jer je, upravo što je ovdje već bilo i govora da je evidentno da je iz poljoprivreda dominantni izvor onečišćenja od skoro 90% amonijaka. U tome mjesto posebno ima i upravo intenzivni uzgoj stoke sa 67%. Upravo taj intenzivni uzgoj životinja, kao i u ostalom drugi oblici industrijske proizvodnje, donio nam je određene mnoge dobrobiti, ali i određene probleme o kojima govorimo. Normalno da intenzivno stočarstvo ima negativne dimenzije. Gerber i suradnici 2002., oni su te probleme definirali u nekoliko skupina. Prvo, ogromne nakupine animalnih fekalne tvari i druge životinjskih nusprodukata. Drugo, zagađivanje podzemnih voda razgradnim produktima fekalnih tvari, izlučenim kemikalijama dodavanih hrani ili korištenju zaštiti zdravlja životinja. Treće, zagađivanje atmosfere sastojcima stajskih plinova, smrad, amonijak, metan, dušikov oksid. Izdašno trošenje fosilnih goriva za sigurnu energestku opskrbu neophodnu u svim fazama proizvodnje i štete u sustavu biološke raznolikosti. Normalno kad ovo pročitamo, odnosno citiram ovo što sam citirao, vidimo da je sigurno jedan od uzročnika onečišćenje emisija amonijaka koja je u prvom redu znak svježeg fekalnog onečišćenja. Međutim, postavlja se drugo pitanje, šta je sa cestovnim prometom? Ovdje govorimo da je on u pitanju amonijaka samo 1,4. To i ovo stanje u poljoprivredi dato je 2005. godine. Međutim, govori se isto također u ovom materijalu da je sadašnje stanje smanjenje za 33% u odnosu na 1990. godinu, međutim do 2010. još nas očekuje smanjenje emisija amonijaka za 19%. Postavlja se pitanje kako smo to od '90. smanjili amonijak za 33% i kako, odnosno kako ćemo smanjiti za ovih 19%. Logično, tijek je u dva pravca bio do ovih 33%. Prvo, zaštita okoliša i izrada po strožim kriterijima studije o zaštiti okoliša kod izgradnje farmi je sve više prisutna, upravo što je kolegica i rekla i sigurno da će to u narednom periodu, vi danas ne možete jednu farmu napraviti bez jedne studije o zaštiti okoliša i koja prolazi kroz jako mnogo, kako se zove, filtera da bi se i dozvolila kao takva. Međutim i druga je stvar pitanje, isto je spomenuto smanjenje broja stoke od 90-te godine. Ja ću samo nekoliko podataka. Goveda 42%, manje svinja 24, ovce, koze 28%, peradi 29%, konja čak 72%. Znači smanjio se i taj broj stoke, prema tome vjerojatno je i to jedan od uzroka da je i ta emisija bila manja. Međutim druga stvar ono što sam rekao povezivati sa automobila. U isto vrijeme povećava se broj osobnih automobila za skoro duplo. 1999. godine bilo je 835 tisuća, a 2006. imamo milijun 435 tisuća osobnih automobila. Šta se dešava s tim automobilima? Danas ti automobili, to piše i u ovom materijalu, imaju ugrađene katalizatore u kojima je NH3, odnosno amonijak služi kao katalizator za uklanjanje emisije dušikovih oksida, ono prethodno što vidimo da zagađuje zrak i koji direktno utječe na zakiseljivanje eutrofikaciju a sudjeluje u stvaranju prizemnog ozona. Znači da u procjenama kako dovesti emisije amonijaka u granici koje određuju ovaj protokol, dobro je znati da i jedan i drugi sustav, i uzgoj stoke i povećani broj osobnih automobila djeluje na emisiju amonijaka sa nepredvidivim učincima na naš život u najširem smislu riječi te. Mislim da trebamo voditi računa i o jednom i o drugome. U proizvodnji stočarstva sigurno i farmi to se i radi po propisima koji postoje. Međutim da ne bi došli do toga da najjednostavnije pa evo i kolega Vincelj je spomenuo kako ćemo mi to stočarstvo, netko će kazati pa smanjimo stočarstvo koje smo već dovoljno smanjili. Međutim još bih jedan podatak rekao. U Sloveniji koja je ja mislim potpisala taj protokol, na kvadratnom kilometru imamo 22,3 goveda i 26,3 svinje a kod nas u Hrvatskoj imamo na kvadratnom kilometru 8,3 goveda i 21,3 svinje. To znači da imamo mjesta i prostora za uzgoj stoke da se ne bojimo da nećemo ispuniti zahtjev iz protokola ako se budemo držali propisanih … higijenskih mjerila u izgradnji farme. U isto vrijeme promet tih vozila i u razvoju i u broju sve više su prisutna u emisiji štetnih tvari pa i amonijaka. Zato na kraju poljoprivredu, stočarstvo i životinje u najširem smislu riječi mislim da bi bilo nepravedno prozivati glavnim krivcima za klimatske promjene ili druge negativne učinke onečišćenog okoliša na ljudsko zdravlje tim više jer je očito da je u svijetu u kojem živimo sve sa svim povezano. Hvala lijepa.
Hvala. Repliku ima gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa. Naime kolega je upravo mi dao šlagvort pri završetku gdje je rekao da se poljoprivreda ne smije smatrati zagađivanjem okoliša. Zaista ne, jer danas tehnologije zaista nude dobro rješavanje otpada u stočarstvu kroz bio plin. Ovdje je već netko spominjao kako bismo trebali usmjeriti, mislim da je to bio kolega Franić, recimo tranzit i na plin. Prema tome proizvodnja bio plina i iz organskog gnojiva itekako je moguća, smanjuje se zagađivanje okoliša, dobivamo jedan vrlo vrijedan energent, tehnologije su poznate i mislim da u tom pravcu možda bismo zajedno trebali učiniti više da sve farme budu vezane na sisteme bio plina, znači gospodarenje organskim gnojivom na taj način da zbrinjavamo otpad, dobivamo vrlo vrijedan bio plin, bio plin usmjeravamo u smislu goriva bilo u tranzit, bilo u kogeneraciju i zasigurno da rješenja ima i poljoprivreda ne bi smjela biti zbog toga zaustavljena u smislu intezifikacije, odnosno veće proizvodnje već naprotiv stimulirati proizvodnje ali i suvremene tehnologije koje mogu garantirati čisti okoliš. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Bodakoš. Izvolite.
Pa ja bih samo dvije rečenice. Zahvalio bih se i kolegici Čuhnil koja je sigurno na jedan kvalitetan način i stručno isto ovaj dio objasnila. Samo sam htio reći na kraju, da svoju diskusiju ipak sam morao završiti na ovaj način, jer oni o kojima govorimo da su zagađivači oni na žalost ne mogu ovdje ništa reći, to su životinje. Hvala lijepa.
Hvala. I zaključno u ime predlagača, državni tajnik gospodin Nikola Ružinski. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Moram reći da dolazeći danas na ovu sjednicu Sabora nisam očekivao ovakvu diskusiju, dakle prvo ovakvu podršku na čemu se zahvaljujem, ali nisam očekivao ni da će doći do jedne stručne rasprave koja zaista zahtjeva nekoliko riječi o kojima ću reći. Ja bih prvo se osvrnuo na izlaganje gospodina Franića koji je upozorio na neke stvari za koje misli da nisu riješene. Ja moram ga demantirati sve ono na što je upozoravao, mi imamo predviđeno u našem sustavu. Dakle sudjelovanje u svim radnim grupama, u radnim tijelima izvršnog odbora, izvješćivanje, sve je to pokriveno našom aktivnosti i kao što je on sam rekao na kraju, ovdje i piše da su za to osigurana sredstva. Njegova bojazan da nećemo znati izračunati kolike su emisije pa će nam netko drugi izračunati isto nije utemeljena zato što se pripremaju naši eksperti koji već rade na tim proračunima, raditi će ubuduće i nitko nama neće brojiti naše emisije. Isto tako njegova primjedba da bi trebali više novca uključiti ili okrenuti prema gospodarstvu i brigu za gospodarstvo mi ne možemo iz državnog proračuna financirati ono što naša industrija i naša energetika mora napraviti u okviru zaštite klime, u okviru zaštite okoliša i poštivanja ovog protokola, ali i svih onih uredbi i graničnih vrijednosti koje smo mi već donijeli i za koje sam ja rekao da su donešene. Inače za informaciju o tome koliko će to koštati, mi imamo i proračun i taj proračun u okviru naše predpripreme za pristup Europskoj uniji i sve ono što moramo se boriti da bismo dobili određene prelazne periode, ja vam moram reći da samo što se tiče energetike prema uredbi o velikim ložištima, dakle sve ono što moraju napraviti naše termoelektrane će koštati negdje reda veličine oko 800 milijuna eura. Kompletna preobrazba da bi se poštivale sve ove uredbe i ograničenja ukupne zaštite okoliša u energetici će, vrijedi negdje oko, košta negdje oko 2 milijarde eura. Dakle nisu to mali novci i ne možemo to mi iz proračuna raditi. Na koncu konca to je gospodarstvo koje mora to napraviti, mora se prilagoditi uz sve moguće olakšice i sve što mu se može napraviti. Ali isto tako imajući u vidu da to naše gospodarstvo nema toliko novaca, mi ne možemo preko noći promijeniti sve uvjete i zato mi moramo imati određeni prijelazni period a i ova konvencija i ovaj protokol predviđa određene prijelazne periode za tranzicijsko vrijeme za prilagodbu te industrije pa isto tako i za prilagodbu naše naftne industrije da proizvede onu kvalitetu goriva koju propisuje dakle euro 4 i euro 5. I mi smo u našem zakonu koji je bio ovdje u ovom Saboru, u našim uredbama, u našim pravilnicima ostavili jednu mogućnost da se i za one automobile koji ne trebaju tako visoko kvalitetno gorivo mogu koristiti benzini koji imaju nešto veći sadržaj sumpora nego što to propisuju najnovije europske norme. Ali usprkos tome vi iz svih ovih podataka i iz svih onih podataka vidite da se razina sumpora u zraku ovdje u Hrvatskoj smanjuje. I isto tako bojazan gospodina Franića da li netko to bilježi ili ne može se vidjeti u svim našim novim zakonima koje smo donijeli, svim uredbama koje sam ja naveo ovdje u početku koje se navode u uvodnom dijelu ovoga zakona. Sve je propisano da ukupno izvješćivanje, sva mjerenja, sve koncentracije se skupljaju na jednom mjestu, to je Agencija za zaštitu okoliša koja je prema isto reporting direktivi koju mi prenosimo iz Europske unije odgovorna za slanje svih podataka Europskoj agenciji za zaštitu okoliša. Dakle, stvari jesu uređene i briga doktora Franića je opravdana ali meni je drago da mu mogu odgovoriti da ovo što je predviđeno, što se radi je pokriveno. I sad možda ono što bi trebalo reći dvije, tri riječi. Uvaženi gospodine zastupniče, dame i gospodo koji ste danas razgovarali. Ovaj zakon odnosno protokol naše uredbe nisu okrenute i ne prozivaju poljoprivredu nego konstatiraju situaciju kakva je. Dakle, ovo nije protiv poljoprivrede i u dogovoru sa Ministarstvom poljoprivrede radi se upravo kao što sam rekao na kraju, možda zbog mojih malih poteškoća oko govora niste primijetili, radi se na kodu dobre prakse u poljoprivredi. Problem dušikovih spojeva ne samo amonijaka nego uopće dušikovih spojeva u poljoprivredi je izrazito prisutan, pogotovo tamo gdje je intenzivna poljoprivreda a to znači upotreba amonijačnog gnojiva koje sadrži, dušičnog gnojiva. Amonijak je problem upravo u stočarstvu i upravo u emisijama u zrak, i to je činjenica. Ali postoje metode, čak evo izuzetno mi je drago da se u ovom Saboru čak i na stručnoj razini govori o tome da se obradom otpadnih voda i to korištenjem upravo situacije da se anaerobnim vrenjem može proizvoditi bio plin i taj bio plin koristiti u energetici kao obnovljivi izvor energije i u pogledu smanjenja onečišćenja vezanih uz onečišćenje klime i uz zaštitu klime, globalnog zatopljenja, sve će se to napraviti kod nas i radi se, i rade se programi i ne mogu se više raditi stočne farme bez da se rade sustavno sustavi za pročišćavanje otpadnih voda. Prema tome, stvar je u rješenju. Jedino što je svima poznato da se radi. Odlukom Vlade je prisiljena i INA da napravi, smanji emisije sumpora u zrak. Ovih dana, sutra ili ovih dana će biti prvo ovogodišnje izvješće što je ovaj Sabor odredio o kvaliteti zraka u Sisku gdje se vidi da je bitno smanjena razina sumpora. Bit će i na Odboru za zaštitu okoliša. Dakle, rade se zahvati koji će smanjiti emisije u zrak ali i emisije iz prometa. Jasno je, mi smo svi svjesni toga da promet raste ali se poboljšava kvaliteta goriva i poboljšava se kvaliteta automobila. Ali sve to zahtijeva određeni period i određena velika ulaganja ali ni u kom slučaju ovaj zakon, politika Ministarstva zaštite okoliša ili politika ove Vlade nije usmjerena protiv poljoprivrede nego upravo u intenziviranje poljoprivrede, u intenziviranje stočarske proizvodnje. Ja o tome ne smijem govoriti ali mogu govoriti o onome što se radi u pogledu zaštite okoliša u tom čitavom programu. Prema tome, mi smo sad i kroz SAPARD i kroz niz, kroz predpristupne fondove, kroz sustav zaštite okoliša je prošao niz studija utjecaja na okoliš koji upravo tu dobru praksu u poljoprivredi u potpunosti poštuje. I ja vjerujem da će ovi naši zakoni, naši napori doći do toga da je upravo ta poljoprivreda u odnosu prema okolišu sve povoljnija i povoljnija a da se razvija sve više i više. I to je naša intencija. Evo, još jedanput vam se zahvaljujem na veoma plodnoj diskusiji i posebno je zanimljivo to da se u ovom Saboru mogu čuti i stručne rasprave koje zapravo objašnjavanju ono što se pojavljuje kao problem. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Dame i gospodo zastupnici, mi bi s ovom točkom završili današnji dan. Sutra ćemo nastaviti u 9,30 sati sa točkom dnevnog reda Godišnje izvješće o spremnosti obrambenog sustava, provođenja kadrovske politike itd. I u skladu sa mogućnostima zbog novih točaka dnevnog reda a neke i nemaju uvjete pa ćemo vidjeti dalje kako će ići. Ali uglavnom, počinjemo sa ovom točkom. Hvala vam lijepa. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Protokola o suzbijanju zakiseljavanja, eutrofikacije i prizemnog ozona uz Konvenciju o dalekosežnom prekograničnom onečišćenju zraka iz 1979. godine, također je bio hitni postupak, P.Z.E. broj 53. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon je prihvaćen većinom glasova, 77 glasova za, 3 suzdržana. Hvala.