Hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu, s končanim prijedlogom zakona. Važeći Zakon o azilu Hrvatski sabor je donio 13. srpnja 2007. godine, stupio je na snagu 1. siječnja 2008. godine. Republika Hrvatska je stranka najvažnijih međunarodnih konvencija kojima se regulira status izbjeglica, Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja … [[Ne razumije se.]] godine, te New York-škog protokola od 31. siječnja 1967. godine. Hrvatska je također stranka Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe. Prvim Zakonom o azilu iz 2004. godine i ovim posljednjim zakonom iz 2007. godine Hrvatska je uspostavila kvalitetan i stabilan sustav azila u Republici Hrvatskoj, međutim od sredine kolovoza 2007. godine provodio se CARDS 2004 twinning projekat reforma azila 2 koji je uspješno završen u svibnju 2009. godine, partneri Ministarstvo unutarnjih poslova na projektu su bili služba za imigraciju i naturalizaciju Kraljevine Nizozemske i Ured za imigraciju i državljanstva Republike Mađarske. Projekat se sastojao od tri komponente, usklađivanje zakonodavstva, unapređivanje postupaka azila i izgradnja kapaciteta na području azila. Tijekom projekta detaljno su analizirane odredbe važećeg zakonodavstva te je ocijenjeno da je pojedine odredbe zakona potrebno mijenjati, ili preciznije definirati kako bi se osiguralo da su sve odredbe u potpunosti usklađene sa EU acquisem. Dakle, iz tog twinning projekta su, jer proizišao zaključak da treba napraviti određene promjene u postojećem Zakonu o azilu kako bi on bio potpuno usklađen sa EU direktivama i acquisem. Ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona je rađen u dogovoru sa UNHCR-om i sa Europskom Komisijom. Ja ću samo spomenuti najvažnije izmjene koje se predlažu ovim zakonom, a inače bih još samo rekao da je usvajanje izmjena Zakona o azilu, kojim bi se zakon potpuno uskladio sa pravnom stečevinom EU, odnosno s direktivama o minimalnim standardima u području azila, mjerilo je za zatvaranje pregovora u poglavlju 24. pravda, sloboda i sigurnost i praktično zadnje mjerilo za zatvaranje poglavlja. Dakle, najvažnije izmjene koje se predlažu ovim zakonom su izmjena drugostupanjskog postupka, da bi se osiguralo pravo na efikasan pravni lijek, što podrazumijeva donošenje odluke u razumnom roku od strane neovisnog tijela, predložen je Upravni sud kao drugostupanjsko tijelo u postupku azila. Budući da novi Zakon o upravnim sporovima stupa na snagu 1. siječnja 2012. godine, do početka rada novih upravnih sudova Povjerenstvo za azil će nastaviti obavljati funkciju drugostupanjskog tijela, ali u nešto izmijenjenom sastavu, naime u sastav povjerenstva će biti imenovan i predstavnik sudbene vlasti. Zatim se proširuje prava, proširuju se prava osoba kojima je odobrena zaštita, priznaje im se pravo na integraciju u hrvatsko društvo koje podrazumijeva učenje hrvatskog jezika, proširuje se pored azilanata i na osobe pod supsidijarnom zaštitom, a članovima njihovih obitelji daju se ista prava kao i osobama kojima je odobren azil, odnosno supsidijarna zaštita, zatim je produženo pravo na smještaj azilanta i osoba pod supsidijarnom zaštitom koju osigurava država sa 12 na 24 mjeseca, proširuje se opseg zdravstvene zaštite i pravo na obrazovanje i rad bez radne i poslovne dozvole, osobe pod supsidijarnom zaštitom i … [[Ne razumije se.]] zaštitom. Pravo na besplatnu pravnu pomoć neće se kao do sada ograničavati u slučajevima gdje se smatra da tužba, žalba nema šanse, već će se omogućavati svima koji nemaju vlastitih sredstava za podmirenje troškova pravne pomoći. Trajanje supsidijarne zaštite, supsidijarna zaštita se neće kao do sada odobravati na unaprijed definirano vremensko trajanje, već će trajati sve dok za njom ima potrebe. Rokovi za žalbu produženi su na 15 dana te su usklađeni sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku, osim u slučaju kada je moguće odluku donijeti u ubrzanom postupku ili u postupku na granici. Ograničenje tražiteljima, ograničenje kretanja tražiteljima azila usklađeno je s navedenim direktivama, kao i presudama Europskog suda za ljudska prava, te su odredbe o ograničenju kretanja usuglašene sa odredbama Zakona o strancima. Institut privremene zaštite je detaljnije definiran, u skladu s direktivom o privremenoj zaštiti, te se propisuje da odluku o potrebi davanja i o prestanku privremene zaštite donosi Vijeće Europske unije. U velikom dijelu izmjene zakona radi se o doslovnom i potpunom prenošenju direktive, što je u puno slučajeva značilo samo promjenu nekih formulacija ili manje izmjene u izričaju, tako su u manjem dijelu izmijenjene definicije maloljetnika bez pratnje, rase, vjere, nacionalnosti, određene društvene skupine i političkog mišljenja, odredbe o isključenju azila i supsidijarne zaštite djelima proganjanja pružateljima zaštite načelu … [[Ne razumije se.]] i dokaznom postupku. Za provedbu zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu, s obzirom da je broj osoba koje traže azil u Hrvatskoj i kojima je odobrena zaštita još uvijek relativno mali, tako da je do današnjega dana, do današnjeg dana je podneseno sve skupa 910 zahtjeva kojima se traži odobrenje azila. Azil je odobren 18 osoba, dok je 12 osoba dobilo supsidijarnu zaštitu, a tijekom 2009. godine podnešeno je 120 zahtjeva za azil, što je otprilike na nekom, u nekom prosjeku za proteklih 7 godina otkad je donesen prvi Zakon o azilu 2004. godine. Centar za traženje azila u Kutini je po priznanju svih nadležnih relevantnih međunarodnih institucija jedan od najboljih u Europi sa vrlo visokim standardima i primjenom dobre zakonodavne prakse. Trenutno je u prihvatilištu smješteno 38 osoba od kojih je 10 djece. Tražitelji azila uglavnom dolaze iz nama susjednih zemalja Bosne i Hercegovine, Srbije, no također iz azijskih zemalja Pakistan, Irak, Iran, Afganistan i afričkih država Nigerija, Somalija, Sudan, Kongo ali i iz drugih. Dakle, da ponovim predložene izmjene i dopune zakona su predložene prije svega zbog usklađivanja i to rekao bih potpunog usklađivanja sa EU acquis sa direktivama i nakon usvajanja ovakvog zakona naš Zakon o azilu će biti u potpunosti usklađen sa EU acquis pravnom stečevinom i njime će se omogućiti zaista dobra kvalitetna praksa u zaštiti najranjivijih skupina ljudi koji potraže zaštitu u Republici Hrvatskoj. Još samo da na kraju kažem da ste vjerojatno dobili i vidjeli jedan veći broj amandmana Vlade na ovaj prijedlog zakona. Do toga je došlo zbog toga što je ovaj zakon upućen zbog rokova koje smo imali. Od Europske komisije rekao bih na vrijeme mišljenja, zato smo ovakav zakon uputili u zakonodavnu proceduru u Sabor, a oni amandmani su praktično opet rezultat intervencije Europske komisije nakon što je ovaj zakon upućen u zakonsku proceduru. Dakle, išli smo na to da se ovo vrlo važno mjerili za ispunjavanje uvjeta za zatvaranje poglavlja 24 na vrijeme završi. A ovi amandmani Vlade koje imate rekao bih su isključivo tehničke prirode, nema nikakvih bitnih normativnih sadržajnih promjena, nego tehničke prirode. I ako usvojim ovakav zakon imat ćemo zakon koji je apsolutno u potpunosti usklađen sa europskim acquis pravnom stečevinom i imat ćemo zakon koji više neće biti nikakav zapreka za zatvaranje poglavlja 24. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja u ime kluba HDZ-a želim istaknuti da klub HDZ-a podržava izmjene i dopune Zakona o azilu. Područje azila u Republici Hrvatskoj regulirano je Zakonom o azilu koji se primjenjuje od 1. siječnja 2008. godine i podzakonskim aktima. Provedba projekta CARDS 2004 pod nazivom Reformom azila II, koji se sastoji od 3 komponente usklađivanja zakonodavstva, unapređenja postupka azila i izgradnje kapaciteta na području azila, pokazala je da pojedine odredbe zakona valja mijenjati kako bi se iste uskladile sa pravnom stečevinom Europske unije. Isto tako iz same praktične primjene zakona uočeni su određeni nedostaci kako sadržajne tako i normativne prirode koje je također potrebno otkloniti. Osim terminološkog i normativnog usklađivanja pojedinih odredbi i definicija s europskom pravnom stečevinom, glavne poruke odnosile su se na poštivanje prava na pošteno suđenje i potrebu uspostave učinkovitog pravnog tijeka budući da povjerenstvo za azil kao drugostupanjsko tijelo u postupku azila nije sudsko tijelo, pa nije u potpunosti s praksom Europskog suda za ljuska prava. Predloženim izmjenama i dopunama zakona usuglašavaju se odredbe članka 2. i članak 7. kojima se definira supsidijarna zaštita. Kako je praksa Europske unije da supsidijarna zaštita nije zaštita privremenog karaktera, predlaže se da dozvola boravka za strance pod supsidijarnom zaštitom traje tri godine. Produžuje se period na koji će azilantima i strancima pod supsidijarnom zaštitom biti osiguran smještaj sa 12 mjeseci na 2 godine, kako bi se isti mogli integrirati u hrvatsko društvo odnosno naučiti hrvatski jezik u dovoljnoj mjeri da bi mogli pronaći posao i samostalno se uzdržavati i osigurati smještaj obzirom da se dosadašnji period od 12 mjeseci u primjeni važećega zakona ukazao nedovoljnim. U pogledu prava na efikasan pravni lijek iz članka 13. Europske konvencije o ljudskim pravima i temeljnim slobodama, a kako bi se osiguralo donošenje odluke u razumnom roku od strane neovisnog tijela, predlaže se Upravni sud kao drugostupanjsko pravno tijelo u postupku azila, dok samo podnošenje tužbe Upravnom sudu odgađa izvršenje rješenja. Imajući u vidu da novi Zakon o upravnim sporovima stupa na snagu 1. siječnja 2012. godine do početka rada novih upravnih sudova, Povjerenstvo za azil nastavit će obavljati funkciju drugostupanjskog tijela u postupku azila, ali sa izmijenjenim ustrojem, izborom i imenovanjem članova. U tom smislu a kako bi se ojačala učinkovitost i neovisnost sastava povjerenstva povećat će se za jednog člana iz reda sudske vlasti. Nadalje, predlaže se brisanje postojećeg uvjeta za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć koji se u primjeni pokazao neadekvatnim i nije u skladu sa sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava. Radi navedenog, a obzirom da se ovim izmjenama i dopunama Zakona o azilu vrši usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije iz poglavlja 24. – Pravda, sloboda i sigurnost čime se povećava i opseg određenih prava azilanata i stranaca pod supsidijarnom zaštitom, klub HDZ-a podržati će donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu kao također i podnijete amandmane Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Gospodin Šime Lučin u ime kluba SDP-a. Nema ga, gubi pravo raspravljati o tome. Gospodin Boris Klemenić u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa, uvaženi gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. U posljednje tri godine u okviru CARDS-a 2004 Twinning projekta Republika Hrvatska je uz potporu i pomoć Kraljevine Nizozemske i Republike Mađarske radila na usklađivanju zakonodavstva, unapređenju postupka azila i izgradnji kapaciteta na području azila. Pored preporuka vezanih uz terminološko i normativno usklađivanje pojedinih odredbi s europskom pravnom stečevinom primjedbe su se prije svega odnosile i na poštivanje prava na pošteno suđenje i potrebu uspostave učinkovitog pravnog lijeka sukladno člancima 6. i 13. Europske konvencije o ljudskim pravima te na usklađivanje odredbi koje reguliraju ograničenje kretanja tražitelja azila sa člankom 5. Europske konvencije o ljudskim pravima, sudskom praksom Europskog suda za ljudska prava i direktivom Europskog parlamenta i vijeća. Predmetni zakon važan je i zbog postavljenih mjerila bitnih za zatvaranje poglavlja 24.-Pravda, sloboda i sigurnost, a koje se odnosi na područje azila. Za ispunjenje tog mjerila neophodno je predmetnim zakonom propisati osnivanje potpuno neovisnog tijela za žalbe i učinkovit pravni lijek zbog čega su predložene izmjene postupka po žalbi na odluke Ministarstva unutarnjih poslova. Predviđeno je proširenje broja članova Povjerenstva za azil iz redova tijela sudbene vlasti kako bi se osigurala nepristranost i profesionalnost te nastavak obavljanja funkcije drugostupanjskog tijela u postupku azila do stupanja na snagu novog Zakona o upravnim sporovima 1. siječnja 2012. godine. Ulogu drugostupanjskog tijela u procesu azila preuzeti će Upravni sud budući dosadašnje rješenje nije u potpunosti u skladu sa praksom Europskog suda za ljudska prava. Prijedlogom zakona produžuje se period na koji će azilantima i osobama pod supsidijarnom zaštitom biti osiguran smještaj sa 12 mjeseci na 2 godine, budući je prethodni period od 12 mjeseci bio prekratak za učinkovito integriranje u hrvatsko društvo i savladavanje hrvatskog jezika. Također je proširen opseg prava zdravstvene zaštite, prava na obrazovanje, prava na rad stranaca i stjecanje praktičnog iskustva pod istim uvjetima koje imaju i hrvatski državljani. U članku 22. stavak 2. konačnog prijedloga zakona propisuju se uvjeti i rokovi za školovanje maloljetnog tražitelja azila pa se spominje formulacija na temelju individualne procjene koja se dalje ne razrađuje niti se propisuje tko vrši tu individualnu procjenu i koji stupanj poznavanja hrvatskog jezika treba osoba zadovoljiti kako bi ispunila uvjete iz rečenog članka. Ja vjerujem da ćemo danas dobiti i odgovore na takva pitanja od državnog tajnika i suradnika. Unatoč sve većoj otvorenosti Republike Hrvatske i približavanju postavljenim europskim standardima klub HSS-a smatra da azilanti trebaju poznavati hrvatski jezik i znati se ispravno njime i služiti. Postoje mnogi europski gradovi gdje azilanti tzv. "gospodarske izbjeglice" koriste sva moguća materijalna prava koja im sustav omogućuje, ali istovremeno ne govore jezik zemlje čijim se blagodatima služe. Krajem prošle godine austrijski parlament donio je jedan od najstrožih zakona o azilu u Europi kojim se želi smanjiti broj doseljavanja stranaca, reducirati broj osoba koje se odaju kriminalu, ali se istovremeno i namjerava ubrzati postupke vezane uz pitanje azila. Stoga predlažemo da se maloljetnicima omogući pristup nastavi u što kraćem roku od podnošenja zahtjeva za azil, uz obavezno osiguranje učenja hrvatskog jezika u prihvatilištu ili u školi. Učenje jezika omogućava i brzu integraciju u društvo te otvara brojne pozitivne mogućnosti i za azilanta, ali isto tako i za Republiku Hrvatsku. Također, člankom 23. propisuje se obuhvat besplatne pravne pomoći. Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći razlikuje primarnu i sekundarnu pravnu pomoć i njima se definira besplatna pravna pomoć kao način olakšavanja pristupa sudu i drugim tijelima koja odlučuju o pravima i obvezama hrvatskih državljana i stranaca na način da troškove u cijelosti ili djelomično snosi Republika Hrvatska, uzimajući u obzir njihov materijalni položaj. Stoga smatramo da je potrebno uskladiti Zakon o azilu sa Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći, precizno propisati mogućnost korištenja besplatne pravne pomoći u svim dijelovima postupka, uključujući i dobivanje pravnih informacija. I zaključno, klub HSS-a smatra da su predložene izmjene i dopune Zakona o azilu neophodne i dobrodošle te da će pridonijeti daljnjem usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije u području azila i naročito u uspostavljanju jedinstvenog sustava azila u Europi te da uz spomenute korekcije daje dobru podlogu za učinkovito rješenje tog pitanja. I na kraju, s obzirom da smo dobili veliki broj amandmana, ali isto tako i čuli objašnjenje državnog tajnika, klub HSS-a podržat će ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče i ostali predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo ja ću započeti s onim što je moj prethodnik rekao tek na kraju, klub HNS-HSU podržat će sa zadovoljstvom ovaj prijedlog zakona. Žao nam je jedino da smo evo nakon nepune tri godine morali ići na popravni, ali je sad ovo zaista zakon koji je usklađen sa svim europskim standardima i sa zadovoljstvom ćemo ga podržati. No dozvolite mi da s tim u svezi kažem i nekoliko riječi. Kolegice i kolege, danas u svijetu ima otprilike 62 milijuna izbjeglica. Polovica tog broja otpada na izbjeglice iz ratom zahvaćenih područja, ali 30-tak milijuna otpada na izbjeglice koje su morale napustit svoju zemlju zbog drugih oblika nepravdi, progona, zbog etničkih, političkih ili drugih razloga. I veliki dio tih prognanika, izbjeglica će pokucati na vrata neke od europskih država i tamo tražiti azil i žele se dakako nastaniti u europskim državama, pa i u Hrvatskoj. Iz tog razloga bilo je zaista potrebno da standarde koji vrijede u većini europskih zemalja i mi prihvatimo i da po njima i postupamo. Ono što nam državni tajnik u uvodnom izlaganju nije rekao je koliko je Hrvatska u biti integrirana u te europske programe trajnog prihvaćanja tih izbjeglica i davanje azila tim ljudima. Naime, znamo da je u Europskoj uniji čak formiran Fond za izbjeglice i tražitelje azila, znamo da u Europskoj uniji pokrenut jedan program, oni to zovu Resetlement program gdje ako netko traži azil u Francuskoj Francuska u dogovoru sa drugim zemljama Europske unije će pokušati naći izlaz i netko će dobit azil možda u Danskoj, u Švedskoj, u nekoj drugoj državi u okviru tog Resetlement programa. Da li smo mi uključeni u taj program, koliko smo efikasno pomagali tražiteljima azila u okviru tog programa. Europska unija čak i financijski pomaže u tom slučaju. Svaka država koja primi azilanta će dobiti oko 4000 eura da se pokriju jasno troškovi i administrativni i učenje jezika i pokrivanje zdravstvenih i drugih usluga koje se pružaju tim ljudima koji su se našli u toj jadnoj situaciji. Dakle, to bi nas zanimalo. Ono što treba dakako reći zašto smo se danas pojavili ovdje ponovo sa ovim zakonom nakon ponavljam nepune tri godine. Razlog leži jasno u onom što je i tajnik rekao da je u biti bilo potrebno uskladiti ovaj zakon sa europskim standardima, sa direktivom Europske unije jer nas je Europska unija upozorila da nećemo moći jasno zatvoriti poglavlje 24. ako ne ispunimo određene obveze. I stoji u njihovom upozorenju Hrvatska treba osigurati pristup potpuno djelatnom postupku azila za sve državljane trećih država koji žele zatražiti međunarodnu zaštitu u skladu sa direktivama Europske zajednice iz 2003., četvrte i pete godine kao i sa Dublini EURODAC uredbama. Prema tome, ovo što danas činimo upravo je usklađivanje sa navedenim direktivama odnosno uredbama. Mi se također želimo zahvaliti vladama i Mađarske i Nizozemske koji su nam u tom postupku pomogle. One su vrlo detaljno sa našim predlagateljima zakona prošli ovu materiju. Našli su niz elemenata koje treba korigirati, ispraviti, dopuniti i poboljšati i mi smo zaista zadovoljni sa onim što danas imamo na našim klupama. Ono što bih želio međutim da kolegice i kolege zapamtimo je da do sada nismo ovaj posao obavljali na način koji bi opravdao naziv jedne slobodoumne, demokratske države, države kojoj je stalo do zaštite ljudskih prava ne samo svojih građana, nego i onih koji u nas traže azil. Gospodine državni tajniče, ja vas pitam da nam pokažete na prstima jedne ruke koliko je ljudi u zadnjih dva desetljeća u Hrvatskoj dobilo azil. Ne dobilo zaštitu 22, ali dobilo azil. Koliko ih je dobilo azil? Da li nam možete reći taj broj? Taj broj je sramno malen i to je dokaz da nismo bili baš otvoreni i voljni primati i primiti te jadne ljude, ljude za koje smo duboko uvjereni u našem klubu da bi bili itekako lojalni građani Hrvatskoj, da bi itekako Hrvatskoj pomogli u izgradnji naše zemlje, koji bi prihvatili i poslove koji bi im bili ponuđeni koji bi se uklopili u društvo kroz određeni broj godina. To čine sve države u Europi i moramo krenuti, kolegice i kolege, tim putem. Mi ne smijemo propise i uredbe koristiti da bi jasno te ljude odbili već da bi im pomogli da uistinu izbjegnu katastrofu, nepravdu i sve ono što ih je otjeralo iz svojih država. Mi smo svjesni toga da ima jako puno onih koji će sa netočnim, lažnim informacijama tražiti da dobiju azil. To je druga kategorija. Ali radimo i govorimo o onima koji su sa punim pravom pokucali na naša vrata i tražili našu zaštitu. Mislim da tu moramo jasno postupati drugačije. Ja neću ponavljati ono što su kolege prije mene rekli vezano uz konkretne izmjene i dopune ovoga zakona. Mi uistinu podržavamo sve ono što je sada usklađeno sa europskim standardima. Posebno je važno to da sad osiguravamo jedan efikasan pravni lijek za one koji budu eventualno u prvom stupnju odbijeni, da se eventualni nesporazumi, nekompletni materijali i dokumentacija sada dopune kako bi te ljude uistinu onda u drugostupanjskoj fazi ili drugostupanjsko tijelo za koje vidimo da će uskoro biti jasno upravni sudovi mislimo da će time taj postupak biti itekako poboljšan i da će ti ljudi konačno i u Hrvatskoj moći naći u puno, puno većem broju zaštitu od nevolje koja ih je otjerala iz vlastitih država. Čini nam se da je dobro to što je povećano povjerenstvo, da je dobro to da će se raditi u tročlanim vijećima, da je dobro to da ćemo ponavljam imati upravne sudove kao drugostupanjsko tijelo. Ono što bih jedino možda malo htjeli upozoriti to je praktično jedina primjedba koju smo imali tijekom analize na našem klubu je članak 20. U članku 20. stoji nadležno tijelo neće prikupljati podatke o tražitelju azila od zemlje njegovog podrijetla ukoliko bi takvi podaci mogli ugroziti fizički integritet tražitelja azila i članova njegove obitelji koji su zajedno s njim podnijeli zahtjev za azil odnosno slobodu i sigurnost članova obitelji koji žive u zemlji podrijetla. To je jedna škakljiva materija i sigurno da moramo biti vrlo oprezni. Po nama bi u pravilu trebalo izbjegavati da se od tih zemalja traže podaci upravo da se ne bi dovelo u nezgodan položaj članove njihovih obitelji koji su tamo ostali i jasno ugrozio njihov fizički integritet. Ono što bi još samo pitali vas gospodine državni tajniče je vezano uz to tko može sve zastupati u prvostupanjskom odnosno drugostupanjskom procesu ove tražitelje azila. Piše u članku 23. sedmi i osmi red: "Pomoć iz stavka 1. ovog članka mogu pružati odvjetnici i pravnici iz udruga registriranih za pružanje pravne pomoći s kojima ministarstvo sklopi ugovor." Zašto je potreban takav ugovor i koji je sadržaj tog ugovora. To nam nije jasno zašto bi morao postojati ugovor, zašto oni pravnici, odvjetnici koji rade za nevladine udruge ne bi mogli i bez takvog ugovora biti obaviješteni da se radi o tom i tom slučaju iako su voljni da oni jasno obave taj posao štiteći te azilante. Jako nam je drago da je sada vrlo točno i kvalitetno su definirana sva prava vezana uz zaštitu azilanata, vezane uz boravak, smještaje, rad, zdravstvenu zaštitu, školovanje, slobodu vjeroispovijesti i vjerskog odgoja njihove djece, besplatnu pravnu pomoć, socijalnu skrb, stanje obitelji, održavanje, jedinstvo obitelji i pomoći pri integraciji u društvu. To je zaista sada jedan kompletan zakon, mi svima koji su radili na njemu zaista čestitamo. Ovako bi trebali izgledati naši zakoni koji su pod oznakom P.Z.E. i mislim da neće biti sporno da on dobije kad budemo glasovali podršku apsolutne većine članova Hrvatskog sabora. Hvala lijepo kolegice i kolege.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi je gospodin Ivan Jarnjak, potpredsjednik.
Hvala. Netočan je navod uvaženog zastupnika da je sramotno mali broj korisnika azila u RH i oni koji su dobili azil u RH. On bi bio sramotno mali da su svi oni koji su zatražili azil u Hrvatskoj i ispunjavali sve uvjete da dobiju azil u Hrvatskoj, a to znači da su u svojoj zemlji bili po bilo kojoj osnovi proganjani upravo iz onih razloga zbog kojih se dobiva azil. Najveći dio ljudi koji se pojavio ovdje i tražio azil su ljudi koji su došli iz socijalnih razloga u ovu zemlju, koji traže bolji život, koji traže jednostavno zaradu, koji traže posao. Hrvatska ne može i nema pravo dati takvima azil. Prema tome, netočan je navod i ne treba politizirati to da je sramotno mali broj ljudi kojima smo mi dali azil. Ne. To nije točno. To jednostavno nije točno kada se uzme u obzir koji su razlozi i zašto nisu dobili taj azil. Hvala lijepo.
I ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Dorić je rekao da Hrvatska nije demokratska zemlja zato što nije dala dovoljno azila onima koji su to od nje tražili. Takva je bila formulacija i doista me iznenađuje da je kolega Dorić, da sam čuo takvu formulaciju. To se ne može naravno dovoditi u vezu jedno s drugim. Drugo, Hrvatska stupanj demokracije i demokracija se sasvim sigurno ne dokazuje s tim, dokazuje se zainteresiranošću onih koji traže azil i razlozima kojih traže. Hrvatska je preblizu Europskoj uniji, sigurno je, mnogim azilantima je puno draže i korisnije tražiti azil u Europskoj uniji što rade, a sasvim sigurno će se situacija izmijeniti i u Hrvatskoj onog trena kad Hrvatska postane član Europske unije. U to budite uvjereni i stoga je dobro da donosimo ovaj zakon koji se usklađuje sa europskim standardima, jer na taj način ćemo efikasnije funkcionirati. Ali to nema nikakve veze sa stupnjem demokracije, bez obzira što vi govorili, to apsolutno nije točno.
Hvala. Na redu je pojedinačna rasprava. Prvi je gospodin Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu. Radi se o izmjenama zakona kojeg je Hrvatski sabor donio 13. srpnja 2007. godine, a isti je stupio na snagu 1. siječnja 2008. godine. Potrebno je istaknuti da je Republika Hrvatska stranka najvažnijih međunarodnih konvencija kojima se regulira status izbjeglica, Ženevske konvencije o statusu izbjeglica od 28. srpnja '51. godine, te New York-škog protokola od 31. siječnja 1967. godine. Hrvatska je također stranka Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda Vijeća Europe. Zakonom o azilu provodi se i ustavna odredba članka 33. kojom se propisuje da stranci i osobe bez državljanstva mogu dobiti utočište u Republici Hrvatskoj. Zakonom o azilu propisuje se postupak za odobravanje azila, prava i obaveze. Usvajanjem ovih izmjena Zakona o azilu kojim se zakon potpuno usklađuje sa pravnom stečevinom Europske unije, odnosno s direktivama o minimalnim standardima u području azila, mjerilo je za zatvaranje pregovora u poglavlju 24. pravda, sloboda i sigurnost. Čuli smo da je u međuvremenu će biti podnešeno nekoliko amandmana, i oni će znači u potpunosti popuniti potrebne izmjene i dopune zakona. Najvažnije izmjene odnose se na sljedeće. Izmjenu drugostupanjskog postupka, predložen je Upravni sud kao drugostupanjsko tijelo u postupku azila, budući novi Zakon o upravnim sporovima stupa na snagu 1. siječnja 2012. godine, do početka rada novih upravnih sudova Povjerenstvo za azil će nastaviti obavljati funkciju drugostupanjskog tijela u postupku azila. Sastav povjerenstva povećava se za dodatnog člana i to iz redova sudske vlasti. Mijenja se znači donošenje odluka, te će se odluke donositi u vijećima u kojima predstavnici državne uprave mogu činiti samo jednu trećinu, znači u vijeću smije biti samo jedan član koji je imenovan iz državne uprave. Također se proširuju prava osoba kojima je odobrena zaštita. Produžava se pravo na smještaj azilanata i osoba pod supsidijarnom zaštitom koju osigurava država s jedne na dvije godine. Proširuje se opseg zdravstvene zaštite, pravo na besplatnu pravnu pomoć, neće se kao do sada ograničavati u slučajevima gdje se smatra da tužba nema šanse za uspjeh, već se omogućavati svima koji nemaju vlastita sredstva za podmirenje troškova pravne pomoći. Također je regulirano trajanje supsidijarne zaštite, rokovi za žalbu produženi su na 15 dana te su usklađeni sa odredbama Zakona o općem upravnom postupku, osim u slučaju kada je moguće odluku donijeti u ubrzanom postupku ili u postupku na granici. Ograničenje kretanja tražitelja azila usklađeno je s navedenim direktivama, kao i presudama Europskog suda za ljudska prava, te su odredbe o ograničenju kretanja usuglašene s odredbama Zakona o strancima. Mjere ograničenja kretanja primjenjuju se samo iznimno u precizno navedenim slučajevima osiguranja adekvatne pravne zaštite. Institut privremene zaštite je detaljnije definiran u skladu sa direktivom o privremenoj zaštiti, te se propisuje da odluku o potrebi davanja i o prestanku privremene zaštite donosi Vijeće Europske unije. U velikom dijelu izmjena zakona radi se o doslovno o potpunom prenošenju direktiva, što je u puno slučajeva značilo samo promjenu nekih formulacija, ili manje izmjene u izričaju. Tako su u manjem dijelu izmijenjene definicije maloljetnika bez pratnje rase, vjere, nacionalnosti, određene društvene skupine političkog mišljenja, odredbe o isključenju azila i supsidijarne zaštite i djelima proganjanja, pružateljima zaštite i dokaznom postupku. Za provedbu zakona nije potrebno osigurati sredstva u državnom proračunu obzirom da je broj osoba koje traže azil u Hrvatskoj i kojima je odobrena zaštita još uvijek relativno mali. Iako se pojedina prava povećavaju, sredstva koja su državna tijela MUP, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa osigurana u proračunu obzirom na mali broj osoba koje uživaju to pravo. A kao što smo i čuli ne radi se uopće o tome da nije Hrvatska odobrila nego je stvar u tome da je relativno mala količina zahtjeva za azil. S obzirom na sve iznijeto podržat ću donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovo je još jedan od zakona čijim se donošenjem usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Mislim da će sa ovim izmjenama i dopunama bitno se popraviti i poboljšati položaj tražitelja azila u Republici Hrvatskoj. Naime, ovo područje supsidijarne i privremene zaštite uređeno je Zakonom o azilu koji je na snazi od 2008. godine. Nakon što je 2009. godine završen CARDS-ov projekt Reforma azila na kojem su zajedno radili Ministarstvo unutarnjih poslova, Služba za imigracije i naturalizaciju Kraljevine Nizozemske i Ured za imigracije i državljanstva Republike Mađarske. Taj projekt se sastoji od tri komponente, usklađivanje zakonodavstava, unapređenje postupka azila, izgradnja kapaciteta na području azila, analizirane su odredbe važećeg zakona i ocijenjeno je da je potrebno neke odredbe mijenjati da bi u potpunosti bile usklađene sa europskim zakonodavstvom. Također provođenje postojećeg zakona uočeni su određeni nedostaci koje bi ovaj prijedlog trebao otkloniti. Ovim prijedlogom zakona produžuje se period na kojem će azilantima i strancima pod zaštitom biti osigurana smještaj. Azilantu i strancu pod supsidijarnom zaštitom osigurava se smještaj najduže od 2 godine od dana izvršenosti odluke kojom se odobrava azil. Tijekom primjene važećeg Zakona o azilu uočeno je da period od 12 mjeseci nije dovoljan da se stranac pod zaštitom integrira u hrvatsko društvo i u tom razdoblje sve osobe nisu u mogućnosti niti sposobne naučiti hrvatski jezik u dovoljnoj mjeri da bi mogli pronaći posao i samostalno se uzdržavati i osigurati smještaj. Odredbe koje propisuju odobravanje i prestanak azila i zaštite usklađeni su sa direktivnom Europske unije. Zbog toga je bilo potrebno potpisati da će se zaštita odobriti strancu koji ne ispunjava uvjete za dobivanje azila ukoliko postoje opravdani razlozi koji ukazuju da će trpiti posljedice u zemlji iz koje je došao. Konkretna opasnost je zamijenjena opravdanim razlozima jer direktiva traži niži standard dokazivanja od onoga propisanog važećim zakonom. Članak 8. regulira kojem se strancu neće odobriti zaštita supsidijarna, neće se odobriti strancu ukoliko postoji sumnja opravdana da je počinio, poticao ili na drugi način sudjelovao u izvršenju zločina protiv mira, ratnog zločina ili zločina protiv čovječnosti, teškog kaznenog djela kaznenih djela koja su u suprotnosti s ciljevima i načelima UNA-a. Drugo, ukoliko predstavlja opasnost za društvo i sigurnost Republike Hrvatske supsidijarna zaštita neće se odobriti onome tko je počinio kazneno djelo za koje je u REpublici Hrvatskoj kazna zatvora, a koji je napustio svoju zemlju samo radi izbjegavanja kazne propisane u toj zemlji. Obzirom da hrvatsko zakonodavstvo nema definiciju teškog kaznenog djela koje je propisano kao jedan od razloga za isključenje zaštite, tako se ovim prijedlogom zakona propisuje da se teškim kaznenim djelom smatra kazneno djelo za koje se prema zakonodavstvu Republike Hrvatske može izreći kazna zatvora u trajanju 5 godina i duže. Prema odredbama važećeg zakona o propisano je da besplatnu pravnu pomoć nema tražitelj azila za kojega se na temelju činjenica utvrđenih u prvostupanjskom postupku može procijeniti da nema uspjeha u postupku. To se ovim prijedlogom mijenja u članku 23. uređuje se da besplatnu pravnu pomoć obuhvaća pomoć u sastavljanju tužbe i zastupanja pred Upravnim sudom. Pomoć mogu pružiti odvjetnici i pravnici iz udruge registrirane za pružanje pravne pomoći s kojim ministarstvo sklopi ugovor. Pravo na besplatnu pravnu pomoć ima tražitelj azila koji ne posjeduje dostatna novčana sredstva ili stvari veće vrijednosti. Izmijenjen je i članak 50. važećeg zakona. Precizirano je da se pomoć u integraciji sastoji od omogućavanja učenja hrvatskog jezika, kulture i povijesti te je propisana nadležnost za provođenje aktivnosti i uključivanje azilanata u hrvatsko društvo. Sve u svemu ovim prijedlogom Zakona o azilu povećan je opseg prava stranaca pod supsidijarnom zaštitom i inače poboljšani su uvjeti azilantima koji traže azil u Republici Hrvatskoj te smatram da ovaj prijedlog treba podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HRvatskog sabora, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Prije svega reći ću da se važećim Zakonom o azilu propisuju načela, uvjeti, postupak za odobravanje azila, supsidijarne zaštite te privremene zaštite, kao i uvjeti i postupak za njihovo poništenje i prestanak te status prava i obveza tražitelja azila, azilanata i stranaca pod supsidijarnom ili privremenom zaštitom. Zakon o azilu, kao što je i spomenuto i rečeno već u raspravama, utemeljen je na nizu međunarodnih dokumenata kojih je Republika Hrvatska potpisnik, kao što je primjerice Opća deklaracija o pravima čovjeka iz '48. godine čije odredbe azil određuju kao jedno od temeljnih ljudskih prava. Zatim tu je Konvencija o statusu izbjeglica iz 1951., Protokol o statusu izbjeglica iz '67. te niz direktiva Vijeća Europske unije. Što se tiče predloženih izmjena i dopuna Zakona o azilu koji su pred nama treba reći da su one rezultat CARDS-a 2004, Twinning projekta reforma azila2 te potrebe usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije, kao i potrebe otklanjanja određenih nedostataka koji su uočeni kroz primjenu zakona u praksi. Tako se dakle ovim zakonom između ostalog pripisuje niža razina standarda dokazivanja, predlaže se niz promjena koje dodatno jačaju neovisnost i nepristranost Povjerenstva za azil. Umjesto Povjerenstava za azil određuje se Upravni sud kao drugostupanjsko tijelo u postupku azila. Isto tako predlaže se da dozvola boravka za strance pod supsidijarnom zaštitom traje 3 godine. Uređuje se samo iznimna mogućnost ograničavanja kretanja tražitelja azila, propisuje se također da azilant i stranac pod supsidijarnom zaštitom ima pravo na stjecanje praktičnog radnog iskustva kao i hrvatski državljanin, kao i pravo na integraciju u hrvatsko društvo te je proširen opseg prava zdravstvene zaštite, prava na obrazovanje itd. Također se predlaže brisati i uvjet prema kojem pravo na besplatnu pravnu pomoć nema tražitelj azila za kojeg se na temelju činjenica utvrđenih u prvostupanjskom postupku može procijeniti da nema uspjeha u postupku. S obzirom da je već puno toga rečeno o samim rješenjima predloženog Zakona o azilu odnosno izmjena i dopuna ja neću sve to skupa ponavljati nego ću reći da ću podržati naravno donošenje ovog zakona, s obzirom da se radi o dodatnim poboljšanjima i kao što je državni tajnik rekao, njegovim prihvaćanjem prestat će i preostale zapreke za zatvaranje poglavlja 24. Prema tome, podržavam donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Ivo Andrić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu, s konačnim prijedlogom zakona, kojim se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Područje azila Republika Hrvatska je uredila zakonom iz 2007., a koji se primjenjuje od 1. siječnja 2008., kao i nizom pravilnika koji reguliraju ovu oblast. Pored toga, regulirano je i Poslovnikom o radu Povjerenstva za azil, Odlukom o troškovima i smještaju u prihvatilištu za tražitelje azila, kao i kućnim redom za tražitelje azila u prihvatilištu za tražitelje azila. Nažalost, neke odredbe postojećeg zakona su odstupale od europskog zakonodavstva i njih je nužno ovim izmjenama i dopunama zakona preciznije definirati i uskladiti sa Europskom unijom i njenim zakonodavstvom. Glavne preporuke za usklađivanje odnosa se na poštivanje prava na pošteno suđenja i potrebu uspostave učinkovitog pravnog lijeka sukladno člancima 6. i 13. Europske konvencije o ljudskim pravima. Sljedeća preporuka se odnosi na dijelove zakona koji reguliraju slobodu kretanja, odnosno njegovo ograničenje za tražitelje azila sa članom 5. Europske konvencije o ljudskim pravima, kao i drugim aktima. Također je primjećeno tijekom praktične primjene i važećeg zakona nekoliko nedostataka i normativnih i sadržajnih koji se ovim zakonom otklanjaju. Prijedlogom zakona produžuje se period koji će azilantima i strancima pod supsidijarnom zaštitom biti osiguran smještaj umjesto dosadašnjih 12 mjeseci na 2 godine. U svojoj raspravi želim se osvrnuti na, po mom osobnom sudu, važnije izmjene i dopune ovog zakona. Člankom 20. mijenja se odredba kojom se propisuju tijela koja imaju pravo prikupljati osobne podatke tražitelja azila. Pored Ministarstva unutarnjih poslova od 1. siječnja 2012. pravo na isto imat će i Upravni sud koji će i odlučivati o tužbama protiv odluka Ministarstva unutarnjih poslova. Jednim stavkom ovog članka koji je usuglašen sa Direktivom 2005/85 EZ propisuje se da se zabranjuje prikupljati podatke o tražitelju azila od njegove zemlje podrijetla radi zaštite tražitelja azila i njegove obitelji. Člankom 21., a u svrhu usklađivanja sa europskim zakonodavstvom, predloženo je da tražitelji azila imaju pravo na informacije i pravo na isprave. Člankom 22. se regulira pravo maloljetnih tražitelja azila na pristup školovanju u roku od 3 mjeseca odnosno godinu dana ako se procijeni da maloljetni tražitelj azila ne poznaje dovoljno hrvatski jezik kako bi pratio nastavu. Naime, važećim zakonom nisu bile obuhvaćene individualne potrebe maloljetnika prilikom ostvarivanja prava na školovanje. Člankom 25. brisane su odredbe članka 38. važećeg zakona o pravnom lijeku. Stoga će se od 1. siječnja 2012. protiv odluke Ministarstva unutarnjih poslova umjesto žalbi Povjerenstvu za azil podnositi tužbe Upravnom sudu. Člankom 26. izmijenjen je članak 40. važećeg zakona tako da je točno definirano kada tražitelj azila stječe status azilanta odnosno status stranca pod supsidijarnom zaštitom pri integraciji u društvo. Također je propisano da azilanti i stranci pod supsidijarnom zaštitom i imaju pravo na održavanje jedinstva obitelji. Člankom 29. izmijenjena je odredba članka 43. važećeg zakona na način da azilanti i stranci pod supsidijarnom zaštitom imaju pravo na rad u Republici Hrvatskoj bez radne i poslovne dozvole. Direktiva 2004/83 EZ propisuje da azilanti moraju imati jednaka prava na rad kao i hrvatski državljani. Također istom direktivom je riješeno da azilanti i stranci pod zaštitom imaju pravo na stjecanje praktičnog radnog iskustva kao i hrvatski državljani. Člankom 31. osigurano je pravo azilantu i strancu pod supsidijarnom zaštitom na pristup obrazovanju odraslih kao i hrvatskih državljanima, sukladno Zakonu o obrazovanju odraslih. Člankom 32. usklađeno je sa Europskom unijom i njenim zakonodavstvom tko i pod kojim uvjetima azilantima i strancima pod supsidijarnom zaštitom može pružati pravnu pomoć i pod kojim uvjetima imaju pravo na besplatnu pravnu pomoć. Člankom 36. načinjena je odredba da azilanti, odnosno stranci pod supsidijarnom zaštitom je dužan prijaviti svoje prebivalište i izmjenu adrese pod jednakim uvjetima kao i hrvatski državljanin. Člankom 52. izmijenjena je odredba članka 67. važećeg zakona kojima se propisuje postupak na granici ili u tranzitnom prostoru radi usklađivanja sa Direktivom 2005/85EZ. Skraćen je rok boravka stranaca u tranzitnom prostoru sa 30 na 28 dana jer pomenuta direktiva govori da boravak stranaca u tranzitnom prostoru može trajati najduže 4 tjedna. Ako se u tom roku ne okonča postupak tražitelju azila će se dopustiti i ulazak u Republiku Hrvatsku radi provođenja redovnog postupka. Ovim zakonom je kao što se da vidjeti povećan opseg određenih prava azilanata i stranaca pod supsidijarnom zaštitom te ga kao takvoga prihvaćam i podržavam.
Zahvaljujem. I zadnji u pojedinačnoj raspravi na redu je Damir Mondekar. Daniel Mondekar, ispričavam se.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, suradnici, kolegice i kolege zastupnici. Ja razumijem potrebu za izmjenom ovog zakona pogotovo zato što ujedno donosi i usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije, ali iskoristio bih svoje minute da kažem da Republika Hrvatska polagano kreće na put kojim ide i ostatak Europske unije po pitanju azilanata, a taj put se pokazao dvojakim do sada pogotovo u ovim godinama ekonomske krize. S jedne strane imamo onaj dobar put sa primjerima dobre prakse gdje se u potpunosti poštuju prava azilanta gdje imaju i veliku pomoć države koja ih je primila u školovanju, zapošljavanju, a s druge strane imamo jedan jako loš put koji se u Europskoj uniji sada dogodio u nekoliko država gdje se prvenstveno pod krinkom svjetske krize, zapravo Europska unija polagano i zatvara pred emigrantima. Ja sam pažljivo izabrao ovu riječ emigranti, jer imamo primjere u nekoliko država članica Europske unije da se i azilanti jednostavno stavljaju u tu skupinu ljudi, a tih azilanata nema puno. Vi dobro znate da ih nema puno i da im je svaka pomoć nužno potrebna. 2008. godine a ja ću ovdje sad koristiti brojke koje je dala Europska komisija za izbjeglice i UNHCR. 2008. godine je utvrđeno da je u Europsku uniju ušlo ukupno 200000 emigranata. Tu dakle pričam i o izbjeglicama i o ekonomskim emigrantima i malim dijelom azilantima koji se nalaze u toj brojci, da je ukupno od 37 i pol milijuna ljudi iz cijelog svijeta koji su napustili svoj dom u Europsku uniju ušlo dvjestotinjak tisuća. Dakle, pričam o 2000. godini, o brojkama koje je dao UNHCR. E sada, te iste godine u Europskoj uniji smo imali Direktivnu Pretender activ i imali smo ako se ne varam pakt. Imali smo pakt o azilu, ali s druge strane imali smo i političare, nekoliko vrlo jakih političara pričam o članicama znači Europske unije koji su dali izjave o tome kako imigranti i azilanti mogu negativno utjecati, sad pazite rečenicu na dinamiku tržišta rada u Europi. Znači, kada već azilante stavljate u isti koš sa ekonomskim emigrantima onda još na kraju ih se maltene i tretiralo kao ekonomsku prijetnju za tržište rada u Europskoj uniji. E sada, do takvog negativnog stava, a ja sad opet ću ponoviti pričamo samo nekoliko manjih članica, nekoliko članica Europske unije za koje je sama Europska komisija rekla da na žalost rade po tom pitanju loš posao do toga je dovelo s jedne strane čvrsta kontrola granice. Ovdje ne pričam samo o Shengenu. Ja pričam o tome da nekoliko članica Europske unije koje su jasno navedene poput Italije ili Francuske koriste i usluge drugih država, a ovdje prvenstveno pričam o državama Sjeverne Afrike što su naši građani imali i priliku gledati na televiziji, da zapravo čine tu jednu barijeru kako bi zatvorili pristup imigrantima prema Europskoj uniji što je dovelo do toga da su i azilanti često, a imamo slučajeve toga išli ilegalno prelaziti granice, ilegalno prelaziti granice. Pričamo o ljudima koji su možda sveučilišni profesori u nekoj državi, koji su se borili za ljudska prava, borili za demokraciju i koji su pod prijetnjom smrti napustili svoju državu da bi onda bili uhvaćeni jer su ilegalno prešli granicu tretirani ko ilegalni useljenici i čime im je šansa za dobivanje azila bila minimalna. Ovu zadnju rečenicu u potpunosti citiram izvješće Europske komisije za izbjeglice. Dakle, takve primjere su pokazala Francuska, Italija, Španjolska, čak i manjim dijelom Ujedinjeno Kraljevstvo. E sada, prema mišljenju same komisije koju sam upravo naveo neke nacionalne mjere su u najmanju ruku zaista bile dubiozne. Tu zapravo ću spomenuti da se radi o mjerama koje direktno povezuju, dakle direktno povezuju utjecaj krize, znači ekonomske krize i načine na koje se postupa sa emigrantima, pa čak manjim slučajem i sa azilantima. Jako loš primjer. Tu zapravo zabrinjava da se išlo dodatno ograničavati recimo mogućnosti kretanja imigrantima pa tako i nekim azilantima u određenim centrima što zaista zabrinjava i zbog čega ona na kraju krajeva opet ilegalno ulaze u zemlje Europske unije. To pokazuje, opet da citiram izvješće, rupe u europskom pravnom sustavu i slabosti u vladavini prava koje se pak s druge strane opravdavaju čudnom logikom ekonomske krize i krize na tržištu rada što su dapače opet sami neki političari iz Europske komisije nazvali tržišnim nacionalizmom, gdje su na žalost mali broj azilanata, ja ću opet ponoviti, nema azilanata puno, nastradali jer su stavljeni u istu skupinu kao i zapravo ekonomski imigranti. E sada, taj tržišni nacionalizam se već jedanput u povijesti, zapravo i Europe pojavio, a on je bio zapravo mjere koje su neke države provodile nakon velike krize 1929. a znamo kako je to završilo. Kolegice i kolege, ja ovdje kategorički tvrdim to nije znači mi nemamo takve slučajeve u Republici Hrvatskoj, mi smo jako daleko od toga. Dapače ja vjerujem da se nama takva stvar ni neće dogoditi, jer to se zapravo dogodilo u manjini članica Europske unije, ali iskorištavam sada ove trenutke da podsjetim da ovaj zakon, znači ovaj se prvenstveno bavi ljudima, ljudima koji su možda prošli kroz velike muke da bi došli do Europe i tu zatražili azil i dobili određenu pomoć zemalja koje ih primaju. Njih se ne može tretirati kao statističku brojku, niti kao objekte. I ja ću samo za kraj reći, nije sve ni u direktivama, ni u regulativama, ovaj zakon je tu koji treba pokazati našu ljudskost kada nam ljudi dođu kucati na vrat. To je to. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. Završna riječ predstavnika predlagatelja Vlade Republike Hrvatske, uvaženi Ivica Buconjić, državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Evo štovane dame i gospodo zastupnici, ja sam slušao ove rasprave. Drago mi je da su svi klubovi, i u pojedinačnim raspravama zastupnici rekli da će ovaj zakon podržati, ali bih htio dati određena pojašnjenja, odnosno pokušat ću dati odgovore na određena pitanja koja su postavljena. Ja bih samo prije svega podsjetio na klimu koja je vladala u Hrvatskoj, ne tako davno prije par godina kada nismo praktično nigdje mogli uspostaviti centar za tražitelje azila, gdje je bilo vrlo negativnih reakcija pojedinaca, ili čak jedinica lokalne samouprave, da bi došli evo u nepunih 6, 7 godina u situaciju da se stvorila jedna vrlo tolerantna atmosfera prema tim ljudima koji su zatražili azil, odnosno zaštitu i pomoć u Republici Hrvatskoj, i imamo taj Centar za tražitelje azila u Kutini koji je po priznanjima stručnjaka iz Europske unije jedan od najboljih u Europi, u kojem vlada zaista jedna tolerantna atmosfera i u samom centru, ali i u samoj lokalnoj sredini zajednici u kojoj on djeluje, i tu smo sigurno postigli jedan rekao bih vrlo veliki napredak u senzibiliziranju hrvatske javnosti i u odnosu hrvatske javnosti prema tim ljudima koji traže zaštitu i tu je Hrvatska sigurno napravila veliki napredak i dostigla visoke standarde. Tu je bilo rekao bih oprečnih nekih promišljanja o tome kakvi su trendovi trenutno u Europskoj uniji i gospodin Mondekar je rekao da se događaju određene tendencije u Europi. Ja sam bio na nekoliko ministarskih konferencija gdje je bilo rasprava i o tim pitanjima migracija, u sklopu njih i ovih migracija tražitelja azila, i tu se zaista događaju određene promjene. Europa će sigurno reformirati kompletan sustav upravljanja migracijama, a u okviru toga i model upravljanja migracije ljudi koji traže azil. To je sigurno jedan od najznačajnijih dokumenata Stockholmski proces koji sigurno uvodi nove standarde u upravljanju migracijama u okviru zemalja Europske unije, i Hrvatska će sigurno i u budućnosti morati usklađivati i svoj Zakon o azil i svoj Zakon o strancima, i sa tim Stockholskim procesom, ali i svim drugim aktima, dokumentima koje bude donosila Europska unija, i tu ste sigurno u pravu da je u većini zemalja Europske unije su ti procesi upravo idu u pravcu postavljanja rigoroznijih zahtjeva i kriterija za dobivanje azila i uopće za ulazak u Europsku uniju. Ja bih samo rekao da ono što je rekao gospodin Dorić da možda je sramotno premali broj ljudi koji su dobili azil u Republici Hrvatskoj, da je ponovit ću bilo ukupno 910 zahtjeva, azil je dobilo 18 osoba, posebnu zaštitu 12 osoba, i UNHCR je radio evaloaciju gotovo svih onih predmeta koja su završila negativnim rješenjem, znači nije odobren azil, i od svih tih evo preko 800 predmeta UNHCR je rekao da je možda, možda u jednom slučaju bilo osnova za dodjelu azila, dok su ovi svi ostali, znači gotovo 800 predmeta je bilo provedeno korektno i nisu bila povrijeđena prava stranaca koji su tražili azil. To je dobar dokaz da su se ti svi postupci provodili zaista u skladu sa europskim kriterijima i standardima. Na kraju evo još jedanputa, i evo gospodinu Klemeniću isto samo možda pojašnjenje. Naime po članku 22. koji govori o obvezi učenja jezika i tko to procjenjuje. Procjenjuju škole, odnosno procjenjuju službe u okviru Centra za tražitelje azila. Ovaj rok od 3 mjeseca je zbog toga da se utvrdi kakvo je znanje ili predznanje djeteta za, prema hrvatskom jeziku. Ukoliko je to znanje slabo, takvo dijete se ni ne može odmah uputiti u školu, pa se ostavlja taj rok od godinu dana, da dijete stekne određeno predznanje i da onda se može uputiti u školu gdje može pratiti normalno u nastavu i onda se integrirati. Isto tako u članku 50. je propisano otprilike, a i u kontekstu drugih članaka je propisano da stranci moraju poznavati hrvatski jezik određenog stupnja. Ja ću vam samo reći da je bila nedavno jedna konferencija, odnosno okrugli stol o temi azila gdje su i bila dva stranca koji su dobili azil u Republici Hrvatskoj. Oni govore hrvatski jezik na jednoj razini da mogu razumjeti i oni Hrvate i hrvatsko stanovništvo njih, a rekao bih da je njima prije svima interes da oni poznaju hrvatski jezik kako bi se mogli dobro integrirati, kako bi mogli tražiti posao i kako bi si mogli osigurati egzistenciju. Evo zaključno smatram da smo ovim zakonom zaista naš zakon uskladili sa najboljom pravnom stečevinom i EU acquisem u Europskoj uniji, i sa onim amandmanima koje je uputila Vlada Republike Hrvatske, jer će ovaj zakon sigurno biti u potpunosti usklađen sa direktivama i pravnom stečevinom i time ćemo praktično stvoriti uvjete da se i poglavlje 24. zatvori. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod kolegice Ingrid Antičević da se nije ulagalo u vodovodne sustave odvodnje itd. Očigledno je ovdje došlo do toga da gospođa Antičević nije pročitala materijal jer da je pročitala znala bi da je u ovih 105 projekata o kojima je govorio kolega Bačić da je realizirano 21 sustav vodoopskrbe, 22 sustava odvodnje, 33 projekta vezana uz zdravstvenu zaštitu, 9 vezano uz socijalnu skrb, dakle raznorazni domovi, 20 projekata u okviru školstva. Dakle, sve to piše u materijalu koji ste dobili. Vi jednostavno vrijeđate ovdje zdravu pamet na način na koji vi govorite o nečemu što je već realizirano. Govorite kao da se tek treba realizirati. 90% toga je realizirano, 90%. Produžuje se samo rok dovršetka sa ove godine na 2011. godinu kako bi se realizirali ti projekti silni vodoopskrbe, odvodnje itd. Pođite malo po općinama koje su na otocima pa ćete vidjeti što je sve realizirano. Nemojte doista iznosit neistine na takav način na koji to radite.
Gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Evo ja bih ispravila dva navoda kolegice Marinović. U katastrofičarskom nastupu je izrekla i da ljudi prodaju djedovinu na otocima i da se pita koliko je prodano otoka. Zna se, bar ona to zna da su dužni prvo ponuditi državu na prvokup i da država ima pravo prvokupa i da se nije ništa prodalo. To je jedno. Drugo, da se ništa nije ulagalo. Konkretan primjer dubrovačkih Elafita gdje smo do prije 5, 6 godina imali dva puta dnevno kontakt s Dubrovnikom. Danas ljudi s Elafita šest puta dnevno imaju vezu s gradom i ljudi stanuju na Elafitima, a rade u Dubrovniku. A da ne govorim o vodoopskrbnom sustavu za kompletne Elafite od Koločepa, Lopuda, Šipana i mjesne mreže. Potpuno nekorektan istup.
Gospodin zastupnik Gari Cappelli.
Poštovani potpredsjedniče. Kolegica Antičević je rekla jednu, ispravljam njezin navod gdje je rekla "otoke oplakuje more problema". Pa ja slučajno dolazim sa otoka pa jako dobro znam zahvaljujući Vladinom projektu i brige prema otocima baš nema toliko problema. Ima ih kao i svugdje drugdje, ali nikad manje ih nije bilo i nikad bolje stanje na otocima nije bilo. Ja to mogu reći, ipak dolazim iz grada, najvećeg grada na otocima i to mogu potvrdit. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa evo ispravila bih navod gospođe Marinović kada govori o staračkim domaćinstvima na otocima, hrvatskim otocima i kaže da su jedinice lokalne samouprave bez ikakve pomoći. To je naprosto netočno jer evo 9 domova umirovljenika je izgrađeno na našim otocima što ćete gospođo Marinović morati priznati da je ogroman iskorak u izvan institucionalnom zbrinjavanju osoba treće životne dobi. Hvala lijepa.
Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Kolegice Antičević, nakon ovakvih ispravaka prijeti opasnost da građani Hrvatske ne navale hrpimice na otoke kako je tamo krasno pa da nam ne bi potonulo jedno bar 500 otoka. Pa gledajte ljudi, saberite se. Zaista najveći problem je što se puno toga nije realiziralo od onoga što se obećavalo. Najveći problem je šta postojeći programi nisu realizirani. Državni tajnik je rekao da je povućeno 60% sredstava. Mi samo možemo izvoditi verbalne akrobacije, ali to smo čuli. Najveću istinu kako otočani doživljavaju. Sve to skupa vam je bilo kad je u prvoj polovini devedesetih godina jedan tada znameniti političar posjetio također jedan naš znameniti otok i održao govor u kojem je rekao. Nigdje više nećete ići sa ovih otoka, ovdje ćete ostati. Onda su ljudi rekli, hajme majko ukinut će nam trajekte. Strah otočana od toga da im je previše dobro kada se govori u Saboru, a previše loše tamo di žive je ono oko čega bi se mi trebali zapitati. Pa nije cilj valjda da se mi ovdje borimo tko će lakirati, piturati ili graditi neka nova Potemkinova šta ja znam sela kako se to kaže, nego da se kaže gdje su problemi. Ako problema ima, dajmo ih kažimo. Ako sredstva nisu povućena, a trebala su biti povućena priznajmo to.
Odgovor na repliku.
Dobro vi kažete kolega da treba priznati probleme da bi se oni mogli rješavati, ali spiniranje ide i dalje. Doduše ono više uopće ne uspijeva. To pokazuju i sada i ovi podaci sada o značajnom i drastičnom padu i potonuću popularnosti vladajućih. Kažete problemi postoje. Ali Vlada sve ovo vrijeme ne prizna probleme. Ona zabranjuje probleme. Sve je krasno i sve je divno i jednostavno po njihovoj logici operacija uspjela, ali pacijent umro.
Završni osvrt državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Evo hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo samo kratko. Nije mi bila namjera završno išta se obraćati, ali svejedno obzirom na ovu raspravu da kažem nekoliko možda činjenica koje nisam dovoljno jasno rekao uvodno, odnosno koje su sada postale predmetom rasprave. Dakle, ja ću se naravno fokusirati na baš ovu točku o kojoj raspravljamo ovdje, a to je ovaj Okvirni ugovor o zajmu, odnosno taj konkretni projekt. Dakle, točna je brojka koju sam ja rekao uvodno da je do sada povučeno tih 60% sredstava, ali isto tako je točna i brojka koju je uvaženi zastupnik Bačić rekao, da je praktički gotovo 90% projekta realizirano. Iz kojega razloga to govorim? Dakle, mi kada ovaj zakon u Saboru, ja se nadam izglasamo i krenemo dalje sa njegovom provedbom već ima značajan broj projekata koji su spremni i povlačenje sredstava, daljnje povlačenje sredstava će se realizirati već i ove godine. Isto tako da kažem, dakle Razvojna banka Vijeća Europe to je i uvaženi zastupnik u ime kluba HNS, HSU-a rekao dobro. Dakle, da jedna od najstarijih financijskih institucija Europe koja se bavi, koja podupire socijalne i razvojne projekte. Ovo je projekt koji Razvojna banka Vijeća Europe ocjenjuje vrlo pozitivno, dapače nema nikakvih zamjerki. Ovo privremeno neću reći zaustavljanje iskorištavanja sredstava, niz razloga što je Razvojna banka Vijeća Europe nešto jako nezadovoljna u smislu provedbe i da je to nečija greška u Republici Hrvatskoj, nego postoji jedan proceduralni razlog. Dakle, u originalnom Okvirnom zajmu bilo je predviđeno 50% državni proračun, 50% CEB. Promijenili smo to uključivanjem jedinica lokalne samouprave koje bi prema tom onda postocima sudjelovali 50% a onda državni proračun i CEB svaka po 25%. Obzirom da je došlo do neravnomjernog povlačenja, dakle jedinice lokalne samouprave su kaskale u tom dijelu, dakle narušavanjem tih postotaka aktivira se jedna od klauzula koje su sastavni dio Statuta Razvojne banke Vijeća Europe gdje su oni zapravo inicirali ove izmjene. Dakle, ja zaista ne vidim nekakve velike probleme u projektu. Osim toga, čuli smo i u raspravi zaista pozitivna iskustva sa pojedinih otoka i pojedini slučajevi koji zapravo govore svakako u prilog ovog projekta i ja se iskreno nadam, dakle i sa ovim izmjenama koje usvojimo u ovom dodatku da će ovaj projekt biti zapravo maksimalno iskorišten. Evo hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu, hitni postupak, P.Z. broj 540. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmani Vlade Republike Hrvatske postali su sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sukladno članku 169. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, te zastupnik Furio Radin. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. Ivica Buconjić državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova da se očituje o prijedlogu Odbora za zakonodavstvo na članak 12. i 46. prvi amandman.
1. amandman odbora se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 2. amandman na članak 39.?
Amandman se djelomično prihvaća. Amandmanom se prihvaća u izmijenjenom obliku u odnosu na podstavak 1., te se u članku 54. Zakona o azilu koji je izmijenjen amandmanom Vlade riječ "pozitivna" briše, a iza riječi "odluka" dodaju se riječi "kojom se udovoljava zahtjevu za azil". U tom obliku se prihvaća.
Prihvaćamo. Hvala lijepa. Možete mi samo pročitati kako glasi sada u vašoj izmjeni. Inače prihvaćam, ali samo bih htio znati kako glasi.
Ovo je amandman Odbora za zakonodavstvo. Da li odbor prihvaća? ... [[Upadica se ne razumije.]] Prihvaćen je u ovom obliku kako je rekao državni tajnik. Molim dalje. Amandman 3. na članak 41.?
Amandman odbora se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. 4. amandman na članak 58.?
Amandman odbora se ne prihvaća. Navedeni prijedlog amandmana nije prihvaćen obzirom da je amandmanom koji je predložila Vlada Republike Hrvatske izmijenjen članak 80. Zakona o azilu koji sadržajno obuhvaća i predloženi amandman Odbora za zakonodavstvo.
Povlačim.
Ovaj prijedlog amandmana 4. na 58. članak je povučen. 5. amandman na članak 70.
Amandman odbora se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Imamo amandman gospodina zastupnika Furia Radina koji je na članak 3.
Amandman se djelomično prihvaća na način da se koristi termin "ozbiljni razlozi temeljem kojih se smatra", u ostalom dijelu se prihvaća amandman.
Gospodin Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa. Prihvaćam.
Prihvaća se u obliku kako je izrekao državni tajnik. 2. amandman na članak 5. istog zastupnika.
Amandman se djelomično prihvaća i predloženo je da se koristi termin "ozbiljni razlozi temeljem kojih se smatra". Ne prihvaća se amandman u dijelu koji se odnosi na stavak 4., obzirom da direktiva Vijeća 2004/83 EZ ne normira postupanje sigurnosnih službi u slučaju zaštite nacionalne sigurnosti nije potrebno mijenjati predloženi izričaj.
Gospodin Furio Radin.
Prihvaćam. Hvala.
Hvala. Prihvaćeno u obliku kako je izrekao državni tajnik. 3. amandman na članak 19.
Amandman 3. se ne prihvaća. Predstavnik UNHCR-a ili neke druge organizacije koja se bavi zaštitom prava izbjeglica može predložiti tijelu koje vodi postupak azila da zatraži od nadležnog centra za socijalnu skrb postavljanje posebnog skrbnika. Vezano uz amandman koji se odnosi na brisanje riječi "na temelju medicinske dokumentacije" odnosno zamjenu riječima "a nakon provedenog odgovarajućeg liječničkog pregleda" potrebno je naglasiti da predložena zakonska odredba ne propisuje obvezu posjedovanja medicinske dokumentacije. Ovisno o okolnostima konkretnog predmeta, ocijenit će se da li je potreban liječnički pregled kako bi se prihvatila potrebna medicinska dokumentacija ili će se koristiti medicinska dokumentacija koju stranac posjeduje.
Gospodin Furio Radin.
Hvala lijepo. To su sve amandmani koje sam ja preuzeo od UNHCR-a. Ja bih molio da se glasuje o ovom amandmanu koji ne prihvaća Vlada.
Hvala lijepa. Molim dizanjem ruku, tko je za ovaj amandman 3. koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman na članak 20.
Amandman je prihvaćen kroz amandman Vlade kojim je izmijenjen članak 28., znači sadržan u amandmanu Vlade.
Gospodin Furio Radin.
Hvala lijepa. Prihvaćam.
Povlači se. 4. amandman je povučen. 5. amandman na članak 21.
Amandman se ne prihvaća. Naime, dio odredbe članka 21. koji se odnosi na procjenu posebnih potreba ranjivih skupina pri ostvarivanju njihovih prava je u skladu sa Direktivom Vijeća 2003/9 EZ. Osim toga, preciznije normiranje dovelo bi do prenormiranja odredbe obzirom da nije potrebno propisivati nešto što je poznato, npr. da će o potrebama ranjivih skupina njihovo individualno zdravstveno stanje procjenjivati nadležne zdravstvene institucije, a ne Ministarstvo unutarnjih poslova što proizlazi iz našega pravnog sustava i zakona koji reguliraju zdravstvenu zaštitu.
Gospodin Furio Radin.
Molim da se glasa.
Molim? Glasovanje. Amandman 5. na članak 21. na glasovanje koji Vlada ne prihvaća. Molim tko je za ovaj amandman da digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 6. amandman na članak 22.
Amandman se djelomično prihvaća na način da se riječi iz predloženog amandmana: "individualne procjene" zamjeni riječima: "procjene stručnog tima školuje svakom individualnom slučaju".
Prihvaćam.
Prihvaća. Gospodin zastupnik Furio Radin prihvaća izričaj državnog tajnika. 7. amandman istog zastupnika na članak 28.
Amandman se ne prihvaća. Naime, azilanti imaju ista socijalna prava kao i hrvatski državljani te će se na njih primjenjivati odredbe Zakona o socijalnoj skrbi pod istim uvjetima, kao i za hrvatske državljane. Npr. maloljetniku bez pratnje kojem je odobren azil osiguran je smještaj u domu za djecu do 21. godine života. Navedeni članak je u skladu sa Direktivom Vijeća 2004/83 EZ.
Gospodin Furio Radin.
Povlačim.
Povlači amandman broj 7. na članak 28. 8. amandman na članak 33.
Amandman se prihvaća uz izričito navođenje na koga se odredba odnosi i glasio bi: U članku 48. stavak 6. dodaju se stavci 7. i 8. koji glasi: Rješenje o odobrenju azila iz stavka 1. ovog članka odnosno supsidijarne zaštite iz stavka 5. ovog članka donosi tijelo koje odlučuje o zahtjevu za azil. U slučaju spajanja obitelji azilanta i stranca pod supsidijarnom zaštitom koji se provodi sukladno odredbama ovog zakona ili Zakona o strancima za osobu koja ne može pribaviti službene dokumente kojima dokazuje određeni obiteljski odnos uzet će se uz obzir okolnosti na temelju kojih se može procijeniti postoji li takav odnos." Odluka o odbijanju zahtjeva za spajanje obitelji ne može se temeljiti isključivo na činjenici da ne postoje službeni dokumenti kojima se dokazuje određeni obiteljski odnos. Amandman je preformuliran zastupnika Radina, normativno je drugačiji, ali sadržajno gotovo isti amandmanu.
Hvala. Gospodin Furio Radin.
Prihvaćam.
Prihvaća se ovaj … [[Govornik se ne razumije.]] na članak 33. Hvala. 9. amandman na članak 39. istoga zastupnika.
Amandman se ne prihvaća. Nemogućnost sudjelovanja tražitelja azila na saslušanju ne mora biti samo iz razloga duševnih smetnji ili bolesti kao što je propisano člankom 19. konačnog prijedloga zakona koji se odnosi na članak 27. Zakona o azilu, već i iz nekih drugih trajnih okolnosti na koje ne može sam tražitelj azila utjecati. Vezano uz podstavak 10. punomoćnik i skrbnik u svakom postupku mogu predlagati dokaze ili davati izjave pa i u slučaju kada se radi o tražiteljima azila koji zbog nekih trajnih okolnosti ne mogu biti saslušani. Stoga nije potrebno dodatno propisivati navedeno. Navedene odredbe su usklađene s Direktivom 2005/85 EZ.
Gospodin Furio Radin.
Molim glasanje.
Ovaj amandman na članak 39. zastupnik traži glasovanje, a Vlada ga ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman molim da digne ruku. Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Amandman 10. na članak 48.
Amandman se prihvaća.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. 11. amandman na članak 53.
Amandman zastupnika Radina je djelomično prihvaćen kroz amandman Vlade. Naime, navedeni prijedlog amandmana sadržan je u izmijenjenom obliku u amandmanu koji je predložila Vlada Republike Hrvatske, obzirom da Direktiva Vijeća 2001/55 EZ propisuje termin … [[Govornik govori engleski, ne razumije se.]] odnosno ozbiljni razlozi za smatranje, predložimo da se koristi termin ozbiljni razlozi temeljem kojih se smatra. Dakle u normativnom dijelu je prihvaćen, jedino je nomotehnički drugačije uređen.
Prihvaćam u ovom obliku.
Odustaje, dakle prihvaćen je ovaj u izričaju Vladinog amandmana. I 12. amandman istog zastupnika na članak 62.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio prijedloga zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o azilu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Molim vas, uključimo se i glasujmo o Konačnom prijedlogu zakona o azilu. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 109 glasova za, 3 suzdržana i 1 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na 8. točku dnevnog reda, a to je – - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe o izmjenama i dopunama Okvirnog ugovora o zajmu između Razvojne banke Vijeća Europe i Republike Hrvatske koji se odnosi na F/P 1498 (2004) – projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 555 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za pomorstvo, promet i veze, Odbor za razvoj i obnovu, i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Uvaženi Zdravko Marić, državni tajnik u Ministarstvu financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle samo nekoliko riječi i vezano za ovaj projekt, dakle projekt objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima praktički još iz 2004. godine koji je definirao 4 komponente. Prva komunalna infrastruktura, vodoopskrba i odvodnja u vidu koje je planirano izgradnja isključivo primarne komunalne infrastrukture, zatim socijalna skrb, unapređenje zdravstvene zaštiti i unapređenje obrazovnog procesa. Ovim projektom je zapravo bilo obuhvaćeno odnosno prema originalnom projektnom dokumentu, temeljem kojeg je i projekt prihvaćen ukupni procijenjeni troškovi iznose 386,7 milijuna kuna. U tijeku razgovora a potom i pregovora sa Razvojnom bankom Vijeća Europe naknadno je uključena i komponenta jedinica lokalne samouprave u smislu financiranja njihovog participiranja u izgradnji tzv. sekundarne komunalne infrastrukture u ukupnom iznosu od 383,1 milijun kuna. Tako je zapravo bila originalna i namjena, međutim tijekom realizacije i implementacije projekta jedinice lokalne samouprave u određenom dijelu nisu mogle pratiti samu izvedbu ovoga projekta. I zapravo došli smo u situaciju da nakon 60% iskorištenih i povučenih sredstava Razvojna banka Vijeća Europe na neki način dođe u situaciju da zaustavi daljnju realizaciju projekta iz razloga što je bilo zapravo potrebno ići sa izmjenama i dopunama i to u ovom trenutku sada i činimo. Što se zapravo predlaže? Pa predlaže se da se vratimo na onaj originalni projektni dokument i da ostane one originalne 4 komponente kako su i definirane. Dakle, da državni proračun i Razvojna banka Vijeća Europe participiraju u jednakim omjerima po 50% svaka, dakle da onaj ukupni iznos ostane kako je originalno predviđeno, dakle 386,7 milijuna kuna. Isto tako ovim izmjenama predlaže se obzirom na ovo zaustavljanje jednog dijela povlačenja sredstava i prolongirat odnosno produžetak roka za završetak projekta na kraj 2011. godine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Dobro. Otvaram raspravu. Prelazimo prvo na raspravu po klubovima, u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Klub HDZ-a će podržati Zakon o potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Razvojna banka Vijeća Europe o izmjenama i dopunama okvirnog ugovora o zajmu koji se odnosi na projekt izgradnje komunalne i društvene infrastrukture na Hrvatskim otocima kojega smo kolokvijalno nazivali CEP 4. Sam ugovor kako je to malo prije državni tajnik spomenuo potpisan je u prosincu 2004. godine i kada je razgovarano sa bankom oko realizacije projekta izvorna zamisao je bila da jedna polovica projekta se financira iz sredstava državnog proračuna, a da se druga polovina projekta financira zajmom Razvojna banka Vijeća Europe. Tokom priprema i nominiranja svih onih pojedinih projekata od strane jedinice lokalne samouprave i kada se utvrdilo da se na osnovnu infrastrukturu bilo društveno bilo komunalnu nužno je još nekoliko drugih infrastrukturnih zahvata u prvom redu koji se odnose na sekundarnu infrastrukturu. Utvrđeno je da se na projekt naslone i sredstva koja će izdvojiti jedinice lokalne samouprave odnosno komunalna poduzeća jedinica lokalne samouprave. I oni su kroz taj projekt trebali realizirati ukupan iznos od 383 milijuna kuna. No, kako je sam projekt koji je financiran iz sredstava zajma i sredstava državnog proračuna išao brže od fiskalnih mogućnosti jedinica lokalne samouprave kroz realizaciju projekta se utvrdilo da jedinice lokalne samouprave na otocima, a one su u pravilu fiskalno kud i kamo slabije od mogućnosti koje su proizlazile iz samog projekta koje je financirano sredstvima banke i državnog proračuna, kako je to malo prije spomenuo državni tajnik, onda je kroz razgovore sa bankom utvrđeno da je potrebno vratiti se na taj izvornu zamisao da se ukupan financira isključivo sredstvima zajma i sredstvima državnog proračuna. Ovaj projekt izgradnje komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima, treći je po važnosti državni projekt na hrvatskim otocima koji je osmišljen i proveden od osnivanja samostalne i suverene Hrvatske države. Ako se zna da je prvi temeljni strateški projekt bio Nacionalni program održivog razvitka hrvatskih otoka 1997. godine, a na njega kasnije kao instrument provedbe donesen je Zakon o otocima iz 1999. onda je ovaj projekt komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima u svakom slučaju najsustavniji projekt kojim je potpomognut razvoj hrvatskih otoka i u dijelu izgradnje komunalne infrastrukture i u dijelu izgradnje društvene infrastrukture. Sam projekt sadrži 4 komponente. Prva komponenata je komponenta komunalne infrastrukture koja je sadržavala dvije podkomponente. Podkomponentu vodoopskrbe hrvatskih otoka. I u tom je smislu realizirano do sada 21 projekt izgradnje vodovodnih sustava na hrvatskim otocima. I projekt izgradnje sustava odvodnje otpadnih voda u kojega je uključeno 22 projekta izgradnje sustava odvodnje otpadnih voda. Također je kroz unapređenje sustava socijalne skrbi na hrvatskim otocima kroz ovaj projekt izgrađeno 9 domova umirovljenika. Nadalje, u podkomponenti zdravstvene zaštite izgrađeno je 33 objekta zdravstvene skrbi, bilo domova zdravlja ili ambulanti na hrvatskim otocima. I kroz podkomponentu unapređenju obrazovnog procesa, na udaljenim slabo naseljenim i malim hrvatskim otocima izgrađeno je 20 projekata bilo područnih škola, bilo osnovnih škola, vrtića itd. Dakle, kroz sam projekt ukupno je realizirano 105 projekata do danas. I ukupna vrijednost do sada realiziranog je 343 milijuna kuna. Dakle, do sada je realizirano gotovo 90% projekta i kako je već državni tajnik spomenuo, ovim izmjenama i dopunama Zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu trebalo bi produžiti ovaj rok za još godinu dana, kako bi se u toj godini dana realizirali i preostali projekti koji do danas nisu bili realizirani. Ono što je također važno spomenuti kad se govori o projektu CEP4 to je činjenica da je kroz njegovu realizaciju omogućeno jedinicama lokalne samouprave na otocima koje su slabo razvijene, male, koje nemaju snažnu općinsku upravu, da kroz realizaciju projekta i kod njih sad živi projekt provođenja postupka javne nabave jer su praktično mnogi od tih jedinica lokalne samouprave prvi put praktično su svele sa zahtjevnim projektima oko njihove realizacije, osmišljavanja itd., itd. Dakle da zaključim, ovaj projekt je kao što sam prije rekao itekako pomogao razvoju hrvatskih otoka. Usudim se reći da je u velikoj mjeri pomogao svim aspektima života na otocima i na taj način doprinosi demografskoj obnovi hrvatskih otoka i u dijelu koji se odnosi na zdravstvenu skrb, na socijalnu skrb, na obrazovanje na hrvatskim otocima. Ali prije svega, najviše je napravljeno kroz ovaj projekt na sustavu vodoopskrbe hrvatskih otoka i na sustavu zaštite okoliša kroz izgradnju brojnih sustava odvodnje otpadnih voda. Pored svih onih drugih projekata koji su financirani iz državnog proračuna, neovisno o projektu CEP4 koji se kažem dijelom naslanja na zajam Razvojne banke Vijeća Europe, mogu reći da je to vrijeme u kojemu je ovaj projekt proveden bilo vrijeme najintenzivnije izgradnje objekata na hrvatskim otocima jer pored ovih 100 projekata koje sam maloprije spomenuo izgrađen je niz projekata, ulaganja u luke na otocima, u izgradnju cesta na hrvatskim otocima i svih onih drugih objekata koji jasno život znače za hrvatske otoke. Pa evo u tom smislu mogu reći dakle da je to razdoblje posljednjih 6 godina zaista razdoblje iznimno intenzivne izgradnje i brige za hrvatske otoke. Pa evo u tom smislu klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću odmah na početku reći da će klub HNS-HSU podržati ove izmjene okvirnog ugovora sa Razvojnom bankom Vijeća Europe, ali bi željeli pri tome upozoriti na pet pojedinosti iz kojih proizlaze dva problema. Prije svega, ponovimo ono što se dogodilo. 15. prosinca 2004. godine naša je Vlada sklopila sa Razvojnom bankom Vijeća Europe okvirni ugovor o zajmu vezano uz investicije koje su maloprije spomenute. Zatim, tijekom provedbe projekta jedinice lokalne samouprave koje su bile partneri u izvođenju ovih projekata nisu mogle financijski pratiti te projekte i događa se to da je Razvojna banka Vijeća Europe sudjelovala na papiru sa više od 25% sredstava i ona temeljem ugovora nije imala obveze ići dalje i ona prekida jasno, povlačenje sredstava iz Strassbourga i nalazimo se onda u jednoj pat poziciji. Vlada predlaže i tijekom ove godine, početkom godine ministar financija potpisuje jedan dopunski ugovor kojim se mijenja okvirni ugovor i predlaže se isključiti jedinice lokalne samouprave iz tog paketa i da u biti obveze padnu isključivo na Razvojnu banku Vijeća Europe i na hrvatsku Vladu u omjeru 50%:50%, dajući dakako sad mogućnost da se povlače dodatna sredstva i da se krene u daljnju realizaciju tog projekta. Ono što jasno se neminovno pojavljuje ovdje kao nešto što je trebalo ugraditi u ugovor i što je učinjeno jeste da se i prolongira rok izvedbe samog projekta jer smo izgubili relativno puno vremena. E sada, kolegice i kolege, klub HNS-HSU upozorava na dva problema. Više jedinice lokalne samouprave nisu u sustavu, ne sudjeluje kao partneri. Naše je pitanje onima koji će dakako dalje regulirati i izvoditi ove projekte na koji će način uopće Vlada konzultirati jedinice lokalne samouprave, da li će oni imati bilo kakav utjecaj ubuduće na ove razne sadržaje i programe koje se namjerava financirati jer ako će to isključivo činiti Vlada onda uvijek postoji sumnja da to će ići, ta pomoć prema dole u skladu s određenim uzusima, da to bude stranačka logika i logika ove ili one vrste. Jasno, naša je zamolba da to bude logika prioriteta, logika stvarnih potreba hrvatskih otoka i na taj način da se ubuduće jasno postavi pitanje financiranja pojedinih projekata u jednoj, drugoj, trećoj i četvrtoj sferi kao što smo ovdje iz materijala vidjeli. Drugi problem ili pouka koju trebamo izvući iz ovog primjera je činjenica da su nakon godinu i dvije dana jedinice lokalne samouprave pokazale se kao nesposobne, financijski nesposobne pratiti izvođenje tih projekata i u njima sudjelovati. Dakle, kada se radi o milijunima već onda smo imali situaciju da su jedinice lokalne samouprave morale ispast iz igre. Kolegice i kolege, mi upozoravamo, što će se dogoditi sutra kada budemo povlačiti sredstva Europske unije, a do 2013. godine namijenjeno nam je 20 milijardi kuna. Da biste povukli 20 milijardi kuna vi morate dati vlastitih 3, 4, 5 milijardi, ovisno o tipu projekta. Pitamo se na koji ćemo način tada pomoći županijama … [[Govornik se ne razumije.]] regionalnog razvoja, po kojoj logici jer županije taj novac nemaju, a Hrvatska ako ne iskoristi ta sredstva onda nismo učinili dobro, onda smo zaista izgubili ono što nam je bilo namijenjeno, ono što nam istinski može pomoći. Ja znam i mi upozoravamo, sigurno da je recesija trenutak kad treba dobro razmisliti koji su nam prioriteti. Da li je to nekakva infrastruktura na granici koju treba Europska unija koju treba izgraditi ili je to zapošljavanje ljudi koji su gladni i koji su na birou rada. Prema tome, tu je jako teško odlučiti, ali ako budemo prisiljeni da novim zajmovima pokrivamo naše sudjelovanje u budućim europskim projektima i povlačenju tog novca onda to nije kvalitetno dugoročno rješenje. I zato klub HNS-a, HSU upozorava na ova dva problema i molimo jasno predlagatelja da ozbiljno razmisli o načinu da se zaobiđu mogući problemi s tim u svezi. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče. I klub SDP-a podržat će također ovaj prijedlog zakona. I kako je naravno tema hrvatski otoci mi doduše u dnevnom redu naše sjednice imamo i izvješće o provedbi Zakona o otocima, pa će to biti prilika da se nešto više kaže o samoj politici države prema otocima. Osim toga, tu je samo predstavnik Ministarstva financija pa nam ne bi mogao ni odgovoriti o nekim stvarima o kojima bi možda trebalo reći što se tiče politike i otoka. Ja ne dijelim bojazan kolege Dorića koji je izrazio skepsu, odabir kriterija obzirom da ne sudjeluju jedinice lokalne samouprave kako će Vlada birati projekte jer mi se čini da ova Vlada neće imati još dugo priliku birati projekte, pa samim time i ne treba baš biti toliko skeptičan. Također što se tiče 4 komponente koje projekti izgradnje objekata komunalne infrastrukture i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima ima. Dakle, to su komunalna infrastruktura, vodoopskrba i odvodnja, socijalna skrb, unapređenje zdravstvene zaštite, unapređenje obrazovnog procesa. Zadnje dvije stavke u stvari je nešto šta je trajni problem barem što se tiče otoka u srednjoj Dalmaciji. Dakle, zdravstvena zaštita i obrazovni proces. Dva primjera vrlo svježa, dakle jedinice lokalne samouprave na otoku Hvaru, također i na drugim otocima već nekoliko godina neuspješno pokušavaju zamoliti županiju da izvrši svoju zakonsku obavezu koja je bila u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti do prošle godine, da osnuje otočne domove zdravlja, a onda kada to županije nisu napravile onda je valjda Vlada linijom manjeg otpora odlučila županijama tu zakonsku obavezu i ukinuti, a sada imamo samo mogućnost. Što se tiče unapređenja obrazovnog procesa najnoviji primjer ukida se srednja škola u Jelsi i bez obzira na to šta se poziva učenike, dakle da se prijavljuju za zanimanja koja se ta di je ta srednja škola radila. Ono dakle deklarativno jedno ono što se stvarno događa je drugo. I naravno ono što je najzanimljivije prilikom izrade proračuna za 2009. godinu kao jedan od znakova tadašnje vladine rastrošnosti bilo je to da su prevelike stavke. Dakle, to je bila javna percepcija. Tu čak Vladu mogu malo i obraniti, da su velike stavke na proračunskim, da su veliki iznosi na proračunskim stavkama koje se tiču hrvatskih otoka. I u ovoj krizi, recesiji te proračunske stavke smanjene su za više od pola, odnosno sadašnja sredstva su dakle za dvostruko smanjena u odnosu što su bila 2007. godine. Zbog toga je pomalo je na neki način tužno govoriti, dakle o ovoj temi u ovom trenutku. Dakle, pred nama je turistička sezona koja se svi nadamo da će biti dobra, naravno. Većina ovdje nas prisutnih će posjetiti hrvatske otoke tijekom ljeta. Ali bih također volio da većina nas bude prisutna na hrvatskim otocima i u drugim dijelovima godine. Zbog toga je to sasvim drugačije izgleda nego tijekom ljeta. Kada pošta putuje šest dana sa kopna na otoke, dakle kada se više ne može na normalni način komunicirati tom vrstom komunikacije, kada se ukidaju trajektne linije zbog štednje. Pitanje je koliko se tunela može ofarbati za jednu trajektnu liniju manje i kada se, dakle mnoge stvari koje ne bi se trebale raditi rade, onda deklarativna podrška ovim projektima, ovom zakonu u svakom slučaju je dobra. Podržat ćemo i ovaj zakon, međutim upozoravamo dakle da otočani ne bi trebali više od drugih snositi teret krize i recesije, a to se upravo događa. Kolegice i kolege, dakle u nadi da će donošenje ovog zakona ako ne poboljšati, ono barem spriječiti pogoršanje života na hrvatskim otocima klub SDP-a podržat će ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljuem. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Gari Cappelli.
Pa ispravio bih, iako nije tema ove točke ali ispravio bih navod koji je rekao zastupnik gospodin Bauk, a to je ja ću reći primjer jedinstvenog doma zdravlja, županijskog doma zdravlja Primorsko-goranske županije, gdje je gospodin župan Zlatko Komadina bez obzira na zakon koji ga je obvezivao nije nikad dozvolio da se izdvoje, dakle u jedinicama lokalne samouprave kao što je na otocima u Malom Lošinju, Rabu itd. da se izdvoje ti domovi zdravlja kao posebne cjeline što smo mi zatražili, a župan je uporno odbijao. Hvala.
Kolega Cappelli, ovo je školski primjer ne ispravka netočnog navoda. Niste ispravljali nikakav netočni navod. Komentar jedan. I odmah imate i riječ. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Razvojna banka Vijeća Europe s glavnim sjedištem u Strasbourgu i administrativnim u Parizu, dakle jedna je od najstarijih međunarodnih financijskih institucija u Europi. CEB posluje dakle kao multilateralna razvojna banka koja okuplja 40 zemalja članica. Izravni odnosi Republike Hrvatske s Razvojnom bankom uspostavljeni su početkom '92. godine, odnosno prije primitka Republike Hrvatske u članstvo Vijeća Europe. Vlada Republike Hrvatske usmjerila je tada svoje aktivnosti na reguliranje odnosa, izgradnju što bolje suradnje s tom specifičnom financijskom institucijom. Dakle, koja je pružila potporu europskim državama u rješavanju ne samo humanitarnih već socijalnih i razvojnih problema. Ovim zakonom potvrđuje se ugovor, dakle između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe o izmjenama i dopunama Okvirnog ugovora o zajmu između Razvojne banke Vijeća Europe i Republike Hrvatske koji se odnosi na projekt izgradnje objekata komunalne, društvene infrastrukture na hrvatskim otocima. Projekt se sastoji od dakle više komponenata, komunalne infrastrukture, vodoopskrbe i odvodnje u okviru koje je planirana izgradnja isključivo primarne komunalne infrastrukture, socijalne skrbi, unapređenja zdravstvene zaštite i unapređenje obrazovnog procesa. Prema projektnom dokumentu na temelju kojeg je projekt prihvaćen ukupni procijenjeni troškovi, dakle su negdje oko 386,7 milijuna kuna. Spomenutim dokumentom planirano je da će se 50% ukupnih troškova, odnosno 193 milijuna kuna financirati iz zajma CEB-a, a 50% također oko, dakle 193,35 milijuna kuna iz sredstava državnog proračuna Republike Hrvatske. Potpuna funkcija postignut će se izgradnjom sekundarne komunalne infrastrukture koju financiraju jedinice lokalne samouprave. Procijenjeni ukupni troškovi dakle su izgradnja sekundarne komunalne infrastrukture, iznose 383,1 milijun kuna i nisu bili kandidirani za zajam CEB-a. Prilikom pregovora za sklapanje Okvirnog ugovora o zajmu, a radi dakle usklađivanja s pravilima CEB-a, vezanim uz praćenje učinka projekta, na CEB-ov zahtjev su definiciju obuhvata, odnosno ukupnih procijenjenih troškova projekta uključena i financijska sredstva jedinica lokalne samouprave i ostalih. Slijedom dakle navedenog proizišla je struktura financiranja projekta CEB-a 25%, državnog proračuna 25%, a jedinice lokalne samouprave i ostali 50%. Tijekom provedbe projekta jedinice lokalne samouprave i ostali nisu mogli pratiti dakle tu dinamiku financiranja projekta što je dovelo dakle do poremećaja omjera financiranja na način da se udio CEB-ovih sredstava u realizaciji projekta, a ujedno i udio sredstava državnog proračuna Republike Hrvatske povećao iznad utvrđenih 25% povećanja relativnih iznosa ukupni apsolutni iznos zajma CEB-a se nije mijenjao. Također zbog poremećaja dakle omjera financiranja CEB je privremeno zaustavio daljnja povlačenja sredstava zajma, što je onemogućilo dakle dovršenje projekta u roku dogovorenom sa CEB-om. Obzirom dakle pravila CEB-a vezano uz praćenje projekta zahtijevaju istu dinamiku financiranja od stranke banke i lokalne, tj. i svih izvora, te potpunu funkcionalnost svih komponenti po dovršenju projekta, dakle na prijedlog CEB-a, te na temelju zaključka Vlade Republike Hrvatske od 8. svibnja 2008. godine Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture koje je nadležno dakle za provedbu projekta CEB i Ministarstvo financija pristupili su izradi ovog prijedloga za odobrenje promjena definicije ukupnih procijenjenih troškova projekta te strukture i omjera dakle financiranja da se dođe do promjena tog odnosa. Dakle ugovorom o izmjenama i dopunama mijenja se samo dodatak 1. Okvirnog ugovora o zajmu, čime se definiraju obuhvati ukupni procijenjeni troškovi projekta, na način dakle odnosa 50:50%. Na ovaj način se iz definicije obuhvata, odnosno ukupnih procijenjenih troškova projekta izuzimaju sredstva jedinica lokalne samouprave i ostalih, što je, time se formalizira izvorna ideja hrvatske strane kao važna, a to je odnosno plan da jedinice lokalne samouprave i ostali ovisno o svojim dakle financijskim kapacitetima sudjeluju u provedbi aktivnosti vezanih uz izgradnju sekundarne komunalne infrastrukture, nevezano dakle uz izgradnju primarne komunalne infrastrukture, koja se financira dakle sredstvima CEB-a i državnog proračuna Republike Hrvatske. Zbog zastoja u provedbi projekta izazvanog nepovlačenjem sredstava zajma, do stupanja na snagu ovog Ugovora o izmjenama i dopunama, dodatkom dakle 1. ugovora, rješava se pitanje izmjena i dopunama, određuje se novi rok, a to je dovršetak projekta koji je će biti do kraja 2011. godine. S obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora, kojim država i formalno izražava spremnost da bude vezana već potpisanim međunarodnim ugovorom, kao i na činjenicu da su u ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene ili dopune teksta međunarodnog ugovora, predlaže se dakle da se prihvati ovaj prijedlog zakona u hitnom postupku, objedinjavajući dakle prvo i drugo čitanje. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Evo iako je u dosadašnjem izlaganju već rečeno, ja ću spomenuti da je projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima prihvaćen zaključkom Vlade Republike Hrvatske, znači 2004. godine u primjeni je od 19. srpnja 2005. i da se sastoji od četiri komponente, komunalna infrastruktura, socijalna i unapređenje zdravstvene zaštite, ali i unapređenje obrazovnog procesa. Mislim da i ovom prilikom treba spomenuti da je Republika Hrvatska od 1998. godine do sada sklopila s Razvojnom bankom Vijeća Europe ukupno 12 ugovora sa izravnim zajmovima u iznosu od 2,2 milijarde kuna za financiranje projekata, i to zdravstvene infrastrukture i zdravstvenih ustanova, četiri projekta izgradnja i obnova škola, tri stambenog zbrinjavanja prognanika, dva projekta izgradnja društvene komunalne infrastrukture na hrvatskim otocima koji je i danas tema, i obnova kulturne baštine dva projekta. I evo još jedan podatak da su tri kredita u iznosu od 108 milijuna eura također namijenjenih razvoju malog i srednjeg poduzetništva, koji su uz jamstvo Vlade Republike Hrvatske potpisani između HABOR-a i Razvojne banke Vijeća Europe. Što se tiče projekta izgradnje komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima, znači prema projektnom dokumentu na temelju čega je i projekt prihvaćen, procijenjeni troškovi bili su 386,7 milijuna kuna, 50% troškova, odnosno 193,3 milijuna kuna financira se iz zajma Razvojne banke Vijeća Europe, a ostatak u istom iznosu osigurava državni proračun Republike Hrvatske. Tijekom pregovora za sklapanje Okvirnog sporazuma, a u cilju usklađivanja sa pravilima Razvojne banke Vijeća Europe vezanim uz praćenje učinaka projekata, na zahtjev CEB-a su u definiciji obuhvata, odnosno ukupnih procijenjenih troškova projekta uključena i financijska sredstva jedinica lokalne samouprave i ostalih koja su potrebna da bi se uspostavila potpuna uspostava funkcija sustava, u prvom redu projekata odvodnje i vodoopskrbe. To je bez obzira na neobvezujuću ulogu jedinica lokalne samouprave u projektu dovelo do poremećaja strukture financiranja projekta, odnosno odudaranja od okvirnog sporazuma i do privremenog zaustavljanja povlačenja sredstava iz zajma, što je i onemogućilo dovršenje projekta u dogovorenim, odnosno ugovorenim rokovima. Ovim ugovorom se dakle mijenja dodatak 1. Okvirnog ugovora o zajmu, čime se zbog naprijed navedenih razloga redefinira obuhvat i ukupni procijenjeni troškovi na način da se iz ukupno procijenjenih troškova izuzimaju predviđeni troškovi jedinica lokalne samouprave i ostalih, a iznos od 193,3 milijuna kuna zajma ostane nepromijenjen, obveze državnog proračuna sa istim iznosom također, i odnos 50:50 ostaje isti. Zbog zastoja produžuju se i rokovi za povlačenje sredstava do kraja 2011. godine, a iz razloga jednostavnijeg i točnijeg praćenja napretka projekta, date su i nove tablice. Hitnost postupka također je opravdana zbog nastavka i okončanja ovog hvalevrijednog projekta, znači za sve hrvatske otoke. Evo ja ću kolegice i kolege na primjeru korištenja sredstava iz ovog programa na hrvatskim otocima koji pripadaju Zadarskoj županiji pokazati kako se koriste sredstva kad su izrađeni strateški planski dokumenti, znači regionalni operativni programi, ali i programi ukupnog razvoja jedinica lokalne samouprave, kad su pripremljeni projekti i kad je usklađena procedura kandidiranja, znači kad sve razine funkcioniraju. Od početka ovog programa dakle od 2004. godine samo na otoke zadarske najotočnije županije ugovoreno je 174 milijuna kuna, a isplaćeno do sada 126,6 milijuna kuna. I to u sustave odvodnje, pročišćavanja otpadnih voda, kanalizacijske sustave. Kroz 15 projekata uloženo je 50 milijuna kuna na tri zadarska otoka. I to na otoku Ugljanu Preko u Kalima Ugljanu, na Viru 2, na otoku Pagu 2 projekta. Za vodoopskrbne sustave, sustave za desalinizaciju ugovoreno je 17 projekata ukupne vrijednosti 60,5 milijuna kuna, a utrošeno je 30,3 milijuna kuna. I to na otoku Ugljanu 6 projekata, Dugom otoku 3, Viru 2, Pašmanu 2 i na udaljenijim zadarskim otocima 4 projekta. U socijalne ustanove uloženo je 7 milijuna kuna i to za adaptaciju stare škole u objekte doma za starije i nemoćne na Ugljanu. U školske objekte znači za sanaciju i opremanje područnih škola i to na Premudi, Silbi, Velom Ižu, Istu, Olibu ali i izgradnju novih škola utrošeno je 23,2 milijuna kuna. U 15 objekata zdravstvene skrbi što izgradnja što adaptacija matičnih i područnih ambulanti ugovoreno je 15,1 milijuna kuna, a do sada je uloženo 13,6 milijuna kuna. Evo gotovo svaki naseljeni otok Zadarske županije, a njih je 17 znači ili adaptacija ili izgradnja matičnih ambulanti, znači u Božavi, Ugljanu, Lukoranu, Silbi, Neviđanima, Viru, a područnih ambulanti u Luci na Dugom otoku, Velom Ratu, Veruniću, Zaglavu, na Dugom otoku, Veloj Radi, Premudi, Rivnju, Sestrunju i Zapuntelu. Nesporno je da je provedba ovog programa kako na području naseljenih otoka Zadarske županije, tako i ostalih hrvatskih otoka poboljšala kvalitetu života naših otočana, a njih preko 122 tisuće to kroz izgradnju znači i komunalne i društvene, socijalne otočne infrastrukture dala im pristupačnije obrazovanje, bolju zdravstvenu zaštiti ali i socijalnu skrb. Ali je i ostvarila cilj definiran pravilima Razvojna banka Vijeća Europe. Podsjetit ću vas kolegice i kolege da je Razvojna banka Vijeća Europe specifična i jedina međunarodna institucija koje je glavno područje djelovanja financiranje, istovremeno i socijalnih i razvojnih projekata. A složit ćete se sa mnom upravo takvi projekti su potrebni našim otocima. Svakako podržavam ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora, jer će ubrzati dovršetak ugovorenih projekata i tako život na otocima učiniti još kvalitetnijim. Hvala.
Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Da ne bi bilo zabune o čemu se ovdje radi. Ovdje se radi o izmjenama i dopunama okvirnog ugovora o zajmu, jer nismo bili kadri niti naše jedinice lokalne samouprave niti Vlada da izrealizira ovaj program. To je pošteno i otvoreno rekao sam državni tajnik. I ovdje je kolegica Marinović govorila o nekim drugim projektima koji se dobro realiziraju, ali nama je potreban i ovakav zajam. Ne radi se ni o kakvoj darovnici, jer mi nismo kadri bili ni besplatna sredstva iskoristiti. Samo da napomenem da je SAPARD iskorišten u svega 48%, a naša poljoprivredna imanja zaleđe Zadra zjapi, stoji neobrađeno, stoje strništa. Radi se o posve jednoj administrativnoj nespremnosti Hrvatske koja je dužna pomagati jedinicama lokalne samouprave, neadekvatnoj domaćoj komponenti koja mora pratiti te programe. Međutim, od svega toga malo je bilo koristi. To su naši veliki propusti. A postoji agencija ne znamo, pojma nemamo čemu ljudi koje je Vlada zaposlila koji imaju pristojnu plaću, koji su upravo postavljeni zato da upravo realiziraju takve programe, odnosno jedinicama lokalne samouprave, pravnim osobama pa čak i fizičkim osobama tj. građanima pomažu u realizaciji programima. Ovdje je riječ o ugovoru, dakle o zajmu. Mi ga nismo uspjeli realizirati. Postavlja se pitanje, koju smo štetu zbog toga pretrpjeli? Umjesto da su se sagradili vodovodi, infrastruktura, socijalni objekti sve ono što je našim otocima toliko potrebno zbog čega nastaje i dalje se nastavlja raseljavanje stanovništva, nije učinjeno. Kolika je naknada? Dakle, ne da smo imali korist, nego vjerojatno i štetu. Naravno da se sada pokušava ovim izmjenama i dopunama spasiti što se spasiti dade. A jeli se nešto dogodilo u međuvremenu osim što smo spremni napisati ugovor, jesmo li spremni ga i realizirati? To vam je isto kao i dužnik, nije sposoban vratiti vjerovniku pa će napisati još jedan dodatni ugovor, aneks kada će se to prolongirati i kada će vratiti svoj dug. Što se u međuvremenu dogodilo? To nismo čuli ovdje i da li je Vlada što učinila u jednoj spremnosti da se ova sredstva realiziraju. Jer ponavljam radi se o zajmu, to su sredstva koja treba sa kamatama, sa naknadom vratiti. Naravno povoljna su. Sada se postavlja pitanje koliko smo u svemu tome opremljeni. Hrvatska zemlja tisuću otoka, a naši otoci svaki za sobom u moru problema. Opkoljeni morem problema. Naši zadarski otoci i dalje se nastavlja veliko iseljavanje, to su staračka domaćinstva. Sjećamo se još 2004., 2005. godine velikih projekata Vlade, ne damo rasprodaju našeg otoka, sačuvat ćemo obalu, priobalje, naše otoke. Uveo se institut prvokupa. Mene zanima, što je država kupila da ne dođe do te rasprodaje pravom prvokupa? U koliko se slučajeva koristila pravo prvokupa na otocima? Ja tvrdim da nije kupila nijedan jedini metar. Ali rasprodaja ide, ide jer ljudi ne mogu živjeti pa rasprodaju svoju očevinu, svoju djedovinu. Na to su naprosto prisiljeni. Iz ovog projekta gdje su kolege već govorile, zaista to je nešto što je najpotrebnije našim otocima, to je ta komunalna infrastruktura, vodoopskrba, odvodnja. Naši otoci žeđaju. Dakle s ovim projektom u ovom dijelu o kojem je kolegica govorila to su dijelom otoci koji su u sastavnom dijelu grada Zadra, ali oni drugi tu se ništa učinilo nije i koji bi mogli imati velike koristi od ovog programa ukoliko dođe do te realizacije. Pitanje socijalne skrbi također na našim otocima je od velike važnosti. To su kažem, ponavljam, uglavnom pogotovo na našim ovdje otocima zadarskog područja staračka su domaćinstva. Takve ustanove su prijeko potrebne. Jedinice lokalne samouprave nemoćne bez ikakve pomoći, a uvijek kad se nešto i gradi uvijek ima i novca za nešto što će bolje izgledati, možda i turistima biti privlačnije i to samo na izgled, a ne od nekakve investicije koja bi vratila na kraju krajeva utrošeno. Dakle, nešto što je prije svega građanima potrebno. Jednako tako i unapređenje zdravstvene zaštite. Tamo liječnici obiđu jedanput tjedno. Pitanje je sada koliko će se i to moći održati. Dakle kad govorimo o potvrđivanju zakona, o potvrđivanju ovog ugovora treba onda biti pošten i reći da mi u biti ispravljamo našu nesposobnost i ponavljam, pitanje je koliko smo u međuvremenu osvijestili ovaj problem, koliko smo u biti spremni ići u ovu realizaciju jer ovo, ponavljam, nisu samo sredstva koja će onda propasti kao što su nam propala velika sredstva iz SAPARD programa, pa IPA programa i ostalih programa zato što nismo bili kadri osnažiti i osigurati domaću komponentu. Da budem jasna, radi se o domaćim sredstvima koja se moraju uložiti u taj program da bi uopće Europska unija shvatila našu ozbiljnost. Jednako tako, ponavljam, ukoliko nismo sposobni od ovoga ćemo imati samo štetu jer ćemo morati platiti troškove, ali naravno ukoliko se prione realizaciji ovoga naši otoci mogu, odnosno naše stanovništvo na otocima može profitirati. Ovdje iz obrazloženja ovog zakona vidimo koliko bi bile određene županije odnosno jedinice lokalne samouprave spremne u ovo ulaziti i koja sredstva su kadra povući. Bilo bi dobro ovdje od strane državnog tajnika da nam kaže otvoreno pa da i pohvalimo jedinice lokalne samouprave koje su to već učinile, koje su spremne, a one koje su to bile dužne učiniti i koje to nisu učinile iz kojih razloga. I ima tu prostora i mjesta da i Vlada pripomogne. Hvala lijepa.
Hvala. Šest ispravaka, jedna replika. Prvi gospodin zastupnik Branko Bačić.
Trebao bih ispravljati cjelokupni govor gospođe Ingrid Antičević-Marinović jer zaista ovo sve što je rekla ništa nije točno. Prva stvar koju je navela u svom govoru, da ovaj projekt kasni i da ga mi prolongiramo zbog nesposobnosti hrvatske Vlade i jedinice lokalne samouprave na hrvatskim otocima koji to ne znaju i nisu mogli realizirati. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije točno. Točno je da je do sada realizirano 90% projekta, od 386 milijuna realizirano je 345 milijuna kuna, izgrađeno je 105 objekata na hrvatskim otocima za koje treba donijeti prostorno-plansku dokumentaciju, ishoditi građevinsku dozvolu, provesti postupak javne nabave i izgraditi i dobiti upravnu dozvolu. Kažem, do sada je realizirano 90% i 105 projekata upravo zbog sposobni hrvatske Vlade i sposobnosti jedinica lokalne samouprave na otocima koje su to uspjele realizirati. Preostale je 5% projekta za kojega se ovim izmjenama okvirnog sporazuma prolongira rok za još godinu dana da se i ti preostalih 10% može realizirati. To je jedna stvar. I druga stvar kada se govori o ulaganjima na hrvatske otoke, nikad nije više uloženo na hrvatske otoke što u posljednjih 6 godina. Uloženo je 9,2 milijarde no o tome ćemo više riječi kad bude izvješće o provedbi i učincima Zakona o otocima.
Gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Ispravljam netočan navod kolegice koja je rekla, spominjala je SAPARD iako SAPARD nema baš puno veze sa ovim projektom. Kolegice Marinović, iz programa SAPARD Zadarska županija je iskoristila najviše sredstava od svih županija. Preko 30 milijuna kuna je otišlo u poljoprivredna poduzeća na Zadarskoj županiji. Drugi netočan navod je da nije ništa napravljeno. Ovako, zadarski otoci i oni koji pripadaju Gradu Zadru i ostali, ali i svi hrvatski otoci nikad nisu bili bliže kopnu nego sad, nikad nisu bili manje žedni nego sad i prvi put je usporeno iseljavanje sa otoka Zadarske županije. Hvala.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe o izmjenama i dopunama Okvirnog ugovora o zajmu između Razvojne banke Vijeća Europe Republike Hrvatske koji se odnosi na F/P 1498 (2004) – projekt izgradnje objekata komunalne i društvene infrastrukture na hrvatskim otocima. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 555. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje ovaj konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Razvojne banke Vijeća Europe prihvaćen većinom glasova 108 glasova za, 2 suzdržana, ništa protiv.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 547. Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu, lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, razvoj i obnovu i Odbor za turizam. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Klub zastupnika HDZ-a. Predstavnik predlagatelja, Zoran Šikić državni tajnik u Ministarstvu kulture će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici, Vlada Republike Hrvatske predlaže Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti očuvanja kulturnih dobara s konačnim prijedlogom zakona u sklopu programa gospodarskog oporavka, a koji se odnosi na mjeru fiskalne politike koja se odnosi na smanjenje, odnosno uklanjanja neporeznih davanja u kontekstu ovoga zakona na smanjivanje spomeničke rente. Predloženim izmjenama i dopunama zakona kao prvo smanjuje se visina spomeničke rente, jer se predlaže iznos od jedan do sedam kuna, umjesto važećeg iznosa od tri do deset kuna po metru četvornom korisne površine. Nadalje, omogućit će se da obveznici plaćanja spomeničke rente plaćaju spomeničku rentu samo po jednoj osnovi, tj. Gradu Zagrebu, gradu i općini pruža se pravni temelj da svojom odlukom izuzmu od plaćanja spomeničke rente po četvornom metru korisne površine poslovnog prostora. Fizičke i pravne osobe koje spomeničku rentu već plaćaju po osnovi obavljanja gospodarskih djelatnosti prema nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti. Također, osim korisnika koncesija na kulturnom dobru oslobodit će se plaćanja spomeničke rente po četvornom metru korisne površine poslovnog prostora i fizičke i pravne osobe koje obavljaju prerađivačku ili proizvodnu djelatnost kao pretežitu djelatnost. Nadalje, otklonit će se trenutačna neusklađenost zakona sa nacionalnom klasifikacijom djelatnosti. Procjenjuje se da će ova izmjena dovesti do smanjenja ukupnog iznosa spomeničke rente za oko 50% na godišnjoj razini. Stupanje na snagu ovoga zakona predviđa se za 1. listopada 2010. godine. Sve primjedbe koje su dane i rasprave koje su vođene na odborima su pažljivo razmotrene. Mogu sad već reći u ime predlagatelja da Vlada prihvaća amandman Kluba zastupnika HDZ-a a koji se odnosi na preciznije definiranje plaćanja spomeničke rente u odnosu na klasifikaciju djelatnosti, te također da predlagatelj prihvaća zaključak Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, a kojim se Ministarstvu kulture daje obavezu da pripremi ili nove izmjene i dopune ili novi zakon, a da Vlada Republike Hrvatske uputi u proceduru do kraja godine zakon koji će još detaljnije definirati ovu problematiku, a obzirom da je inače intencija u planu, s obzirom da se završava strategija kulturne baštine, izmjene i dopune ovoga zakona kojim će se, u dijelu koji će se neka područja i problematika iz ovoga djelokruga još sustavnije urediti i uvesti određene promjene, i u tom kontekstu i spomenička renta će se još jednom posebno, kad su u pitanju granice, kad je u pitanju obaveze, a u odnosu na zaštitu cjelina i spomenika, ali i u novim nadamo se poboljšanim gospodarskim prilikama na još bolji i precizniji način valorizirati. S tim u vezi ja vas molim da podržite izmjene i dopune ovoga zakona, te da ih kroz raspravu i kasnije konačno glasanje da se on i prihvati. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori, zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu, konačnu i područnu (regionalnu) samoupravu, razvoj i obnovu, turizam. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospdine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Da približimo možda našim gledateljima eto koji sada prate prijenos, šta je zapravo renta, pa ću samo nešto citirati. Da Vinchi je naslikao samo jednu Mona Lisu, to vjerujem svi znate, pa ako bismo mogli plaćati za njezinu povremenu upotrebu, plaćali bismo rentu. Dakle ono što se već provodi od 2003. godine, jest spomenička renta, a u okviru Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. 19. travnja ove godine Vlada Republike Hrvatske predstavila je program gospodarskog oporavka, a u njegovom okviru, vezano uz razradu mjere fiskalne politike koja se odnosi na smanjenje, odnosno uklanjanje neporeznih davanja, Ministarstvo kulture bilo je u obvezi provesti aktivnosti koje se odnose upravo na smanjenje spomeničke rente. Naravno to je i razlog zašto je nužno donijeti Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Još jednom ću podsjetiti predloženim izmjenama i dopunama ukinut će se obveza plaćanja naknade 10% od prodajne cijene proizvoda za korištenje replike kulturnog dobra ili njegovog prepoznatljivog djela na fotografiji, naljepnici, primjerice znački, suveniru, publikaciji i drugoj tiskovini, odjevnom predmetu ili nekom drugom predmetu. Ukinut će se obveza plaćanja naknade tisuću kuna, koja je do sada bila prije prve objave za svaku vrstu promidžbenog materijala za pravne ili fizičke osobe, koje je upotrijebio u vlastitoj promidžbi, dakle na filmu, spotu, plakatu, fotografiji ili drugom predmetu, prepoznatljivo kulturno dobro ili njegov prepoznatljivi dio. Jednako tako smanjit će se visina spomeničke rente koja je do sada bila u rasponu od 3 do 10 kuna, i to na kunu do 7 po metru četvornom korisne površine, naravno odluku o tome će donijeti sami gradovi. Omogućit će se da obveznici plaćanja spomeničke rente, plaćaju spomeničku rentu samo po jednoj osnovi, tj. Gradu Zagrebu, gradu i općini, pruža se ovako pravni temelj da svojom odlukom izuzmu od plaćanja spomeničke rente po četvornom metru korisne površine poslovnog prostora fizičke i pravne osobe koje spomeničku rentu već plaćaju po osnovi obavljanja gospodarskih ili drugih djelatnosti, kao što smo već i čuli prema nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti. Također osim korisnika koncesije koji stoji u članku 43.c stavak 1., oslobodit će se plaćanja spomeničke rente po četvornom metru korisne površine poslovnog prostora i fizičke i pravne osobe koje obavljaju prerađivačku i proizvodnu djelatnost. Ono što je važno procjenjuje se da će ova izmjena dovesti do smanjenja ukupnog iznosa spomeničke rente za oko 50%, samo ću podsjetiti da je ukupan prihod spomeničke rente za 2009. godinu bio 245 milijuna kuna, dakle nešto više od 120 milijuna kuna ostat će gospodarstvu, i to u 52 grada u Republici Hrvatskoj, u kojima je bilo osnove za provođenje zakona. Ovo je samo jedna u nizu mjera kojima Vlada Republike Hrvatske smanjuje jedno od poreznih davanja, a što je još jednom napominjem bilo i zacrtano u programu gospodarskog oporavka. Zakonom je uređena podsjetit ću samo i raspodjela ubrane spomeničke rente, i to 60% u korist grada ili općine na čijem području je renta ubrana i 40% u korist državnog proračuna, odnosno na račun Ministarstva kulture. Možemo reći da je institut spomeničke rente postupno ušao u hrvatsku praksu i pokazao je očekivane rezultate. U sredinama koje su odmah po stupanju na snagu uvele ovaj oblik prikupljanja sredstava, započela je sustavna obnova zaštićene baštine, a javnost u tim mjestima pozitivno je ocijenila taj proces. Brojni gradovi i općine, uvođenjem spomeničke rente iskazali su tako i skrb o zaštićenoj kulturnoj baštini koja postoji na području njihove nadležnosti. Dakle smanjit će se plaćanje, međutim ostat će i dalje novac namijenjen zaštićenoj kulturnoj baštini, i klub HDZ-a podržat će ove izmjene. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će donošenje izmjena i dopuna Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, kojim se smanjuje izdvajanja za spomeničku rentu, pa time i prihodi proračuna za oko 50%, što je bila obaveza Ministarstva kulture zacrtana u programu gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Procjenjuje se da je riječ o smanjenju za oko 120 milijuna kuna. Izmjenama ovog zakona predlaže se smanjenje visine spomeničke rente na jednu do 7 kuna po četvornom metru korisne površine, sa sadašnjih 3 do 10 kuna. Također se omogućuje da obaveznici spomeničke rente plaćaju tu rentu samo po jednoj osnovi, a ukida se i plaćanje spomeničke rente po osnovi uporabe i promidžbe kulturnih dobara kao što je korištenje replike nekog kulturnog dobra, primjerice na odjevnim predmetima, u spotovima, fotografijama i slično. Renta se naplaćuje da bi se očuvala i obnavljala kulturna baština, a visinu i način ubiranja rente određuje lokalna samouprava, ovisno o zoni u kojoj je zaštićeni objekt i pod kojim je stupnjem zaštite. Tako je primjerice u proračunu grada Zagreba za 2010. godinu prije ovih izmjena i dopuna zakona bilo planirano ubrati 78,9 milijuna kuna za spomeničku rentu, od toga je za kapitalne donacije i uređenje pročelja planirano izdvojiti 40,1 milijun, a za očuvanje kulturnih dobara od javnog značaja 38,8 milijuna kuna. Izmjenama ovog zakona i navedeni iznosi će se smanjiti. Spomenička renta bila je po sadašnjem zakonu omča oko vrata tradicijskim obrtima, ali i hotelijerima u Hrvatskoj. I jedni i drugi svjesni su važnosti očuvanja kulturne baštine posebno u turističkom smislu, no nepravednim drže način obračuna i naplate spomeničke rente, jer su već i onako opterećeni brojnim parafiskalnim nametima, pa je bilo iz toga aspekta nužno izraditi izmjene i dopune ovog zakona. Do sada su gospodarski subjekti bili dužni plaćati spomeničku rentu temeljem Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, odnosno 0,05% od ukupnog prihoda ostvarenog obavljanjem djelatnosti. Ako još djelatnosti obavljaju u samom kulturnom dobru ili na području zaštićene kulturno-povijesne cjeline, plaćaju rentu prema površini prostora koju koriste. Ovim izmjenama i dopunama zakona omogućuje se gradu Zagrebu, gradovima i općinama da svojom odlukom izuzmu od plaćanja spomeničke rente po četvornom metru, korisne površine poslovnog prostora, fizičke i pravne osobe koje spomeničku rentu već plaćaju po osnovu obavljanja gospodarskih i drugih djelatnosti prema nacionalnoj klasifikacijskoj djelatnosti. Navedenom odlukom gospodarski subjekti koji su obveznici plaćanja spomeničke rente, plaćat će spomeničku rentu samo po jednoj osnovi, što mi u klubu HSS-a pozdravljamo. Od 80 gradova koji ubiru spomeničku rentu svako gradsko poglavarstvo, odnosno sada u ovom slučaju nakon izmjena zakona gradsko vijeće, autonomno odlučuje o načinu ubiranja i visini spomeničke rente. Prihod od spomeničke rente uplaćuje se 60% u korist grada ili općine na području kojih je renta ubrana, a 40% u korist državnog proračuna za ostvarivanje Nacionalnog programa zaštite očuvanja kulturnih dobara. Država svoj dio novca ubran od spomeničke rente uplaćuje za očuvanje kulturnih dobara na područjima koja gospodarski nisu razvijena kao što je primjerice slučaj sa gradom Vukovarom koji je teško stradao u ratu. Zaključno, donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara ukinut će se plaćanje spomeničke rente po osnovi i uporabi promidžbe kulturnih dobara, smanjit će se visina spomeničke rente, omogućit će se da obveznici plaćanja spomeničke rente plaćaju spomeničku rentu samo po jednoj osnovi. Također osim korisnika koncesije na kulturnom dobru, oslobodit će se plaćanja spomeničke rente po članku 114. fizičke i pravne osobe koje obavljaju prerađivačku ili proizvodnu djelatnost kao pretežitu djelatnost. I mi u klubu HSS-a podržat ćemo donošenje ovog zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Vlada je predložila da u sklopu programa gospodarskog oporavka reducira niz parafiskalnih davanja. Jučer smo vidjeli da imamo oko 240 razno-razni parafiskalnih nameta da se tim putem ubere otprilike 12 milijardi kuna godišnje. I nesumnjivo Vlada ima pravo da treba ući u to područje i treba i tu tražiti mogućnosti uštede. Jučer smo raspravljali članarinama turističkim zajednicama, danas o spomeničkoj renti. Nas u klubu HNS, HSU jedinu malo zabrinjavaju prioriteti i redoslijed kojim smo išli. Naime, ako Hrvatska realizira 20% bruto društvenog proizvoda kroz turističku djelatnost a i kulturni turizam je dobar segment te djelatnosti, onda je pitanje da li smo počeli piliti najdeblju granu na kojoj sjedimo? To je veliko pitanje. Vlada predlaže da se smanji spomenička renta za otprilike 50%, time ćemo kolegice i kolege prije svega pogodovati obrtnicima, malim i srednjim poduzetnicima koji su se i do sada često puta javljali i bunili, da i onda kada plaćaju najnižu stopu spomeničke rente od dvije kune da je to puno i da im ovakvo jedno smanjenje puno znači. Međutim, činjenica je da je spomenička renta praktično jedini izvor sredstava koji se može namjenski koristiti za očuvanje kulturne baštine u mnogim općinama i gradovima i jasno nam je da tu moramo pažljivo izbalansirati da ne napravimo više štete nego koristi. Ono što treba također kolegice i kolege reći je da granice zaštićenih kulturno-povijesnih cjelina nisu određivale jedinice lokalne samouprave već su to činile konzervatorske službe Ministarstva kulture. Tu nije bilo adekvatnih dogovora, tako da se često puta događalo da je to područje preširoko određeno i da su često puta plaćana spomenička renta i na onim prostorima gdje uopće nije bilo konkretnih spomeničkih objekata ili zaštićenih građevinskih cjelina. Ako su ta sredstva, a ona jesu bila značajna za mnoge općine i gradove, onda postavimo se kolegice i kolege recimo u specifičan položaj jednoga Dubrovnika, Pule, Trogira, Splita, Rovinja, Varaždina, Osijeka, Zagreba. Ti će gradovi ostati bez vrlo značajnih sredstva. Da li će to izazvati potrebu da u nekim općinama i gradovima se krene i sa rebalansom proračuna? Ne znamo, ali je moguće da i dovedemo do toga. Zato kolegice i kolege, stav kluba HNS-a, HSU-a je taj da mi ćemo podržati ovaj prijedlog Vlade, međutim smatramo da može i mora ovo biti isključivo privremena mjera. I posebno podržavamo prijedlog Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu da Vlada i Ministarstvo kulture odmah pristupe izradi novog održivog modela spomeničke rente kako bi se očuvala nacionalna kulturna baština koju moramo još desetljećima i stoljećima koristiti kao nešto čime se u istinu moramo pohvaliti i od čega možemo gospodarske naše ponude u turizmu proširiti i povećati. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, uvaženi predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Najprije da ispravimo nekoliko stvari koje su se ovdje čule, a koje su potpuno izvan stvarnoga konteksta. Prvo, oko toga što to znači i tko se žali. Ajmo najprije da vidimo tko se žali. Žale se oni koji dakle hoće da budu u spomeniku i u srcu Trogira, ali neće da to što su u srcu Trogira i tamo nešto rade bude preneseno na nekakvu njihovu obvezu prema tom srcu Trogira. Nek mi oproste Trogirani, možda se tamo nitko i ne žali, ali svugdje je tako. Drugo, koliko su to sredstva od kojih će procvati gospodarstvo i sitno i malo poduzetništvo itd. Dajte molim vas lijepo, to nitko nije izračunao. To su tako beznačajna sredstva da ona samo kao ukupna sredstva nešto znače, a ne znače za obavljanje djelatnosti u spomeniku kulture gotovo ništa jer barem utoliko znači to što tu djelatnost tamo obavlja koliko bi trebao, mnogo manje dakako nego što znači što on to tamo obavlja. Nije spomeničko mjesto prostor spomenika kulture ničiji, nije to od onih koji tamo rade i koji tamo nešto obavljaju, to su oni dobili od generacija, mnogih generacija prije koji su to stvorili. To spada u bazu, to ne spada u nadgradnju, to je ono od čega postoji zemlja, od čega postoji nacija, od čega postoji društvo, na čemu se ono zasniva, gdje je njegov identitet itd., itd. Sad kada barem znamo načelno da postoje barem različiti pristupi oko toga što ćemo smatrati kulturnom baštinom, a kako ćemo manipulirati i govoriti potpune, mislim deplasirane stvari o odnosima između ovoga i proizvodnje, da krenemo malo drugačijim čitanjem ovoga što se ovdje predlaže. Prvo što se predlaže to je potpuno ukidanje svakog kontakta između onoga koji hoće da se putem spomeničkoga, putem nekog kulturnog spomenika na neki način reklamira jer to do sada kako se ovdje kaže ionako nije davalo nikakve rezultate. Činjenica je da nije davalo nikakve rezultate, ali umjesto da se izlaz traži u tome da se vidi na koji način će se to naplatit sada se to dakle skida. Dakle, skida se jedna načelna oznaka iz zakona koja kaže da ukoliko netko koristi spomenik kulture ovakav ili onakav, rapsku katedralu, Crkvu Sv. Donata ili ne znam što u vlastitu promidžbu svoga proizvoda, da nešto treba dati za to. To je jedno načelo koje je neporecivo načelo jer ono proizlazi iz logike samog funkcioniranja. Plaćate autorska prava, ako nisu izumrla ne znam sve kome, a ovo što predstavlja našu baštinu, od čega se ono treba udruživati to ćemo sada ukinuti, dakle ukidanje toga. Smanjuje se visina rente, o tome možemo pričati. Izuzimaju se, ako se dakle plaća po jednoj osi ne mora se po drugom. Izuzimaju se prerađivačke ili proizvodne djelatnosti i baš me zanima koje su to velike i ozbiljne prerađivačke i proizvodne djelatnosti u spomeniku kulture. Gospodin Dorić je dobro rekao, bilo je zloupotreba s time što se sve i gdje su međe spomenika kulture. To je stvarno bilo zloupotreba. Ali ne može biti, bespredmetna je rasprava da u samom spomeniku koji je određen onako kako bi ga trebali konzervatori drugi određivati, da se ne stvori relacija između djelovanja u tom spomeniku kulture i onoga što se plaća za to. To se zove renta, to je obaveza. To nije parafiskalni namet, to uopće nije namet jer oni koji ga koriste dobro znaju da ga žele, da žele ga koristiti, ali se to naziva namet. I u općoj poplavi ove terminologije ovakvog tipa ajmo sada malo pogledat kako ozbiljno stvari stoje, a ne ovo što se čuje od dva kluba koja su govorila prije mene, s izuzetkom gospodina Dorića. Prvo da kažem sljedeća, predmet ovakvog zakona je predmet konsenzusa. Zakon o spomeničkoj renti je ovdje donesen glasovima svih stranaka uključujući i HDZ-a i SDP-a jer je trebao poslužiti da se u jednom od vitalnih elemenata opstanka materijalne pa onda prema tome i duhovne kulture zemlje pospješi stanje, da se na postojeća budžetska sredstva osiguraju dodatna sredstva od kojih mi nećemo kao država odustat da se brinemo o rapskoj katedrali, o Crkvi Sv. Stošije, Eufrazijevoj bazilici u Poreču, ali će Poreč, Rab, Zadar ili ne znam tko imati sredstva da učine ono za što stvarno država ne može garantirat, da urede grad, da urede središnje dijelove itd., itd. Što se dogodilo? Dogodilo se nešto što mislim i zašto mi je krivo da sam uopće svojedobno predlagao taj zakon pa je onda on i primljen. Dogodilo se da se zaštita spomenika, spomeničke baštine preselila od fiskalne obveze na parafiskalnu, a sada se ukida kao parafiskalna. Standardno financiranje zaštite spomenika kulture je bilo oko 130 milijuna godišnje, dakle i u vrijeme HDZ-ove vlasti i u vrijeme one ranije čak je bilo nešto više no nije važno. Recimo da to bude donja stavka koja je bila kad je bila standardna, 130 milijuna. Dogodilo se da je u 29.-toj ta sredstva, proračunska sredstva su pala na 27 milijuna, a sada su na 30 milijuna. To znači da su proračunska sredstva pala za 80%, 77 da ne bih možda dodao koji postotak više. A sada, sada se ukida ono što ih je zamjenjivalo, sada se smanjuju i to na pola se smanjuju prihodi po osnovi spomeničke rente koji su, samo da kažem ovako, iznosili u 2007. 82 milijuna, u 2008. 117 milijuna, u 2009. 100 milijuna. Nemamo i nije nam rečeno niti to vjerojatno se može tako lako reći, ali zato je to rizičnije ovakav zakon predlagati, koliko će stvarno pasti. Od oka gledano pasti će za negdje oko 50% ova sredstva, za 50% će se dakle na cijelom teritoriju Hrvatske poboljšati stanje maloga poduzetništva, proizvodnih djelatnosti itd. Stvarno mislim da će onaj ugostitelj koji radi u spomeniku kulture moći ove godine sigurno kupiti mislim još jedan gliser ili nekakav drugačiji motor. Mislim sjajna stvar koja će se time postići. Da je onako kako je bilo predviđeno oko čega smo se mi gospodo ovdje slagali u ovom Saboru onda bi danas sredstva koja bi se trebala zbrajati kao budžetska sredstva, proračunska sredstva i kao sredstva po osnovi spomeničke rente iznosila negdje oko 250 milijuna. Sada po ovome će ona iznositi oko 80 milijuna. Ovo su naime i nažalost činjenice, ovo sada nije nešto gdje postoje stranke, gdje postoje ovo ili ono ovdje postoji civilizacijski odnosno ključan odnos, kulturni odnos kao ključan odnos. Ovo je preozbiljno da bi se ovako mogli sa time složiti. Ja dolazim iz stranke i u ime stranke govorim koja je i sama predlagala smanjenje toga što se popularno naziva parafiskalni namet. Ali ne može se istodobno nešto prebacivati sa fiskalnih obaveza na para fiskalne i onda tamo to ukidati. Kako to da se dogodilo uopće da je kultura i zaštita kulturne baštine otputovala od fiskalnih obaveza države odnosno od obaveza države na bazi proračuna koji je dakle na bazi fiska u para fiskalne. To ja nisam čuo da igdje postoji. Mi se volimo praviti važni i hvaliti se kao kulturan narod. Ovako nešto ja ne znam da negdje postoji. Prebacivanje kulture u para fiskalne obaveze, a onda poslije toga kljaštanje i tih obaveza. Ne možemo dakako biti za ovaj zakon. Ja upozoravam da su ozbiljne posljedice na pomolu. Već se mislim čitav niz odustaje se od čitavog niza ozbiljnih projekata budući da nema budžetskih sredstava. Neko vrijeme su ih to dobro znaju kolege iz ministarstva zamjenjivale investicije koje su rasle. Sada toga isto više nema. I zapravo mi smo, dakle se sveli od dakle, 2 stotine i 30, 250 milijuna na 80 milijuna u kulturi, u kulturnoj baštini uopće od čega, dakle je polovicu parafiskalno. Ovo nije državna politika prema kulturi. Ovo nije državna politika prema svojim obavezama, prema onome što je naslijedila i što nije sama stvorila, ali i na čemu opstaje njezin identitet, njezina kulturna baština i njena perspektiva. Govori se o kulturnom proizvodu, pa se kaže kako to da Hrvatska nema kulturni proizvod. Ovo je kulturni proizvod kojeg su slavile generacije, a taj kulturni proizvod je nama dakle dio para fiskalnog nameta kojega sada mislim prepolovljujemo, a iz proračuna smo ga izbacili. Ne možemo podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospođa zastupnica Marijana Petir.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, nakon što je kolega zastupnik u ime kluba SDP-a podijelio lekcije nama u HSS-u i HDZ-u što bi trebali misliti o nekom zakonu. Htjela bih ispraviti njegove navode, jer je on govorio o tome da će ove uštede biti beznačajne, da nitko nije izračunao o kolikom iznosu se u stvari radi i da obrtnici koji su plaćali spomeničku rentu da je riječ o beznačajnim iznosima. Evo kolega nije riječ o beznačajnim iznosima. Procjenjuje se da će se smanjiti iznos za 120 milijuna kuna i to su izračunali ljudi koji se bave tim poslom i koji su za to zaduženi u Ministarstvu kulture. Ovo je jedna od mjera programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske i na tragu je rasterećenja gospodarstva. Mogu vam reći samo za primjer koji sam našla, da primjerice jedna hotelska kuća koja ima nekoliko hotela u svom vlasništvu godišnje plaća 1,1 milijun kuna spomeničku rentu, tako da nije baš riječ o beznačajnim iznosima. Hvala lijepo.
I gospođa zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo kolegica Petir je ispravila, ali ponovit ću ovaj netočan navod da je riječ o malim i beznačajnim sredstvima. Mislim da kolega Vujiću ne bi se složili oni koji ta mala ili beznačajna sredstva moraju plaćati i mislim da će ljudi pozdraviti ovu odluku. Sljedeći netočan navod je iznos izračunato je da će ostati ne 80 milijuna kuna već 120 milijuna kuna. I ono što želim ispraviti nije točno da se zaštite i očuvanje spomenika kulture financira isključivo iz sredstava spomeničke rente. Vi biste kao bivši ministar kulture, vjerujem da to i znate, morali znati da se financiranje javnih potreba u kulturi i zaštite očuvanja kulturnih dobara u Republici Hrvatskoj kontinuirano provodi i svake godine. Dakle, predavanjem obrazaca, zahtjevima itd. a ne samo spomeničkom rentom. I završit ću, da točno je ovaj zakon je donesen glasovima svih stranaka '99.-te godine, ali do 2003. godine ni jedna kuna, ni lipa nije za vašeg mandata prikupljena jer su jednostavno svi ignorirali ovaj zakon. Hvala lijepa.
Ne možeš! Ne možeš poštovani kolega i ne možeš i ne smiješ. Ne možeš! Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, ministarstva, kolegice i kolege. Evo kada čujemo glas HSS-a i HDZ-a u govoru kolegice Petir onda bi trebalo čestitati na uštedi gospodarstvu i pomoći gospodarstvu putem smanjenja spomeničke rente za oko 120 milijuna kuna. Ali kada čujem i kada slušam pozorno i kako sam slušao govor gospodin Vujića, onda sam iako nisam u tom segmentu previše informiran, dakle ipak dolazim iz zdravstva onda sam i nešto novo naučio. I zaista da čovjek uči dok je živ, tako je, a zaista je rekao bih katastrofičan ovaj odnos fiskalno i para fiskalno. Dakle, proračun i van proračunska sredstva za očuvanje, održanje kulturne baštine. To što je ovaj pad u ovom fiskalnom proračunskom dijelu za kulturnu baštinu pao da kažem samo posljednju godinu 2009. na oko 30 milijuna kuna, tako ste rekli gospodine Vujić ako sam dobro čuo, onda je to zaista nešto što zabrinjava. Koliko god je kulturnim, povijesnim spomenicima bogata naša Dalmacija, toliko isto i naš kontinentalni dio Hrvatske. Uzmimo samo primjer tvrđavu Brod koja je zaista spomenik nulte kategorije kako god se to kaže i koja još uvijek nije dovršena, nije obnovljena i nije u onom svjetlu u kojem bi trebala biti i mogla biti. Jer ta tvrđava nikada nije služila ni poslužila, hvala Bogu, u ratne svrhe i s obzirom na temeljitu i stručnu gradnju graditelja mogla je biti potpuno u onom izvornom obliku kakva je bila prije 250 godina. Zašto sporo ide obnova tvrđave Brod i još nekih drugih spomenika diljem Slavonije i Baranje govorim ovdje i o Brodsko-posavskoj županiji. Neću sad navoditi spomenike u nekim općinama poput Brodskog Stupnika i drugih, grada Nove Gradiške i ostalih, pa u Starom Petrovom Selu, Kapeli, Novoj Kapeli, ... . / . I jasno je upravo iz onoga što je gospodin Vujić govorio. I sada kaže ovaj prijedlog zakona ukinut će se plaćanja spomeničke rente po osnovi uporabe i promidžbe kulturnih dobara, a objašnjenje je, u članku 2. kaže da ukoliko netko upotrijebi prepoznatljivo kulturno dobro na nekakvom plakatu u promidžbi nije više dužan platiti nikakvu rentu. To isto kao kada bi netko organizirao svatove, i ne mora platiti ZAMP-u pristojbu koja je inače vrlo rigorozno se provodi, kad je u pitanju ZAMP, a kada je u pitanju kulturno dobro koje su naše generacije i generacije gradile, od stoljeća 7. u ovoj državi, na ovom prostoru, nije bila država ovakva kakva je, ali nije bitno koje je bilo uređenje itd., onda se odričemo toga. Da bismo unaprijedili gospodarstvo, a kada treba ići nekakav direktor jedne naše firme, nekad državne sa svog mjesta, onda nije problem isplatiti tome gospodinu, i još ne njemu, nego stotinama menadžera po milijun eura otpremnine. Ili im 6, 7 milijuna kuna otpremnine. Kada treba platiti 4 stotine menadžera na Hrvatskoj željeznici, sa plaćama od preko 30, 40 tisuća kuna, to nije problem. Kada treba kupiti neupotrebljive blagajne, automatske na HŽ-u, to nije problem. Kada treba kupiti skupu struju, i prodati jeftino i izgubiti 600 milijuna kuna, to nije problem, ali Tvrđava Brod je problem, Stradun je problem, Donat je problem. Kako se mi to odnosimo prema našim precima, prema njihovom radu, prema njihovom trudu kojega su uložili da bi ova naša zemlja izgledala ovako kakva je, tako lijepa i tako naša. Je li tako naša, ako se ovako odnosimo prema njoj, ako se ovakvim zakonskim prijedlogom, ako u fiskalnom dijelu, dakle u proračunu iznad 30 milijuna kuna za očuvanje kulturne baštine, kulturnih spomenika u Republici Hrvatskoj. Pa šta je 30 milijuna kuna naspram nekakvih otpremnina koje iznose stotine milijuna kuna. I što kaže gospodin Vujić, hoćemo li od toga možda kupiti motor nekom vlasniku, sinu nekog vlasnika ugostiteljskog objekta na korzu u Slavonskom Brodu ili bilo gdje drugdje u Zagrebu, u Zagrebu ili bilo gdje drugdje. Zanimljiva je formulacija koja ovdje kaže u ocjeni potrebnih sredstava za provođenje zakona. Vrlo zanimljivo. Za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva. Pa naravno da nije potrebno osigurati, nije li zaista potrebno osigurati dodatna sredstva. Pa kako ćemo održavati te spomenike ako ukinemo 50% rente. Stvarno sam se morao nasmijati na ovakvu formulaciju. U državnom, ni u državnom proračunu dakle nećemo osigurati sredstva, nije potrebno, niti u proračunima jedinica lokalne i područne tzv. regionalne samouprave, a kaže očekuje se da će prihodi proračuna po osnovu spomeničke rente se smanjiti za oko 50%., ali nije potrebno osigurati nikakva sredstva. Na koga će, na čija leđa će pasti teret održavanja spomenika kulture, kulturne baštine? Kako će se regulirati ubuduće ova materija koja nema na žalost oznaku E, ovo je naša interna hrvatska stvar, dakle nije europska, i očito je rješavamo na neeuropski način, onako kako mi to hoćemo da bismo prikazali kako to eto potičemo i oslobađamo gospodarstvo od nekakvih nameta, tko je nametnuo te namete, bili oni se zvali fiskalni ili parafiskalni da bi građani to pravo da kažem ne razumiju te izraze, dakle ono što je iz poreza, to je fiskalno dakle proračunsko, a ono što je parafiskalno, to su ovi nameti koje je, koji su dosegnuli brojku od 250 takvih nameta u Republici Hrvatskoj, i sad se ukidaju. Ne ukidaju li se na krivom mjestu, na krivi način i dakle možda s repa a ne od glave, dakle na kojem to mjestu se i gdje se počinju, čime se počinje pomagati gospodarstvu? Jučer ukidanjem, odnosno smanjenjem članarine turističkim zajednicama, a turizam je kao strateška grana gospodarstva, danas u smanjenjem plaćanja spomeničke rente. Dakle počeli smo od turizma i kulture. Nije li malo nesretno zapravo da smo ovako to počeli i predlagatelj koji je to predložio ima puno, puno drugih stvari gdje bi mogao kako netko reče rezati, zajahati, kako god hoćete, kako to netko drugi voli reći, pomalo ružnim terminom, da bi se novci stvorili, stvorili a ne rezali, osigurali za ono što su generacije i generacije hrvatskih građana, Hrvata i hrvatskih građana i svih onih koji su živjeli na ovim prostorima stjecali i da smo mi ti koji danas možemo prezentirati našu kulturnu baštinu, urbi et orbi svijetu, svakom onom tko dođe u Hrvatsku, ovdje gledamo svaki dan Japance, Koreance koji obilaze ovaj prekrasni trg sv. Marka i ostale kulturne, i ostale spomenike kulture i u Gradu Zagrebu i u Republici Hrvatskoj. O nabrajanju pravnih i fizičkih osoba koje obavljaju djelatnosti u spomenicima kulture, spomeničkoj baštini je bilo ovdje riječi, i neću se ponavljati, zaista ima također apsurdnih stvari i onih koji spadaju, ne spadaju u to, ali zaista ono što posebno podvlačim i što ponovo, što je ponovo da pravo kažem apsurdno je to, kada se govori o ocjeni potrebnih sredstava za provođenje zakona. I klub HDSSB-a neće biti za ovakvo rješenje pa ćemo biti protiv ovakvog prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava, gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Poštovani gospdine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo u okviru ovog programa gospodarskog oporavka, koji je predložila Vlada, predviđaju se i razrada mjera fiskalne politike, a odnosi se na smanjenje, odnosno uklanjanje neporeznih davanja. Ja ovaj zakon danas kao i onaj jučer shvaćam samo kao djelić u tom cijelom programu gospodarskog oporavka, i shvaćam ga kao privremen. Na to me upućuje i zaključak Odbora za kulturu, gdje je Odbor za kulturu jednoglasno, koliko sam vidjela predlaže Hrvatskom saboru da do kraja ove godine se donese cjeloviti zakon koji bi pitanje spomeničke rente regulirao primjereno, na trajnoj osnovici i u tom smislu obraćam se gospodinu Vujiću i mislim da će se naći način kako će se ova spomenička renta regulirati kroz novi zakon, što je jednostavno predložio o Odbor za kulturu. Moram kazati da shvaćam kada su ministarstva dobila zadatak od Vlade da bi se taj program gospodarskog oporavka zaživio da su morali naći načina kakao smanjiti pa jučer članarine u turističkim zajednicama, danas spomeničku rentu. A budući da smo čuli jučer da je više od 250 tih parafiskalnih davanja pa jedna od njih je i spomenička renta, moralo se pristupiti skidanju tih davanja. Pa rekli ste i vi sami iz SDP-a da ste i vi sami to predlagali. No, naravno ne slažem se kada se radi o spomenicima, posebno sam osjetljiva na tu problematiku i mislim da treba sigurno razmotriti malo dublje ovaj problem. Konkretno smanjuje se bilo je do sada od 3 do 10 kuna po metru kvadratnom, sada je to smanjeno od 1 kune do 7. ostavljeno je bilo jedinicama lokalne uprave i samouprave da same odlučuju koliki će kojoj djelatnosti namet odrediti. Mi smo kada je Dubrovnik u pitanju bili odredili 3 kune za tranzicijske obrte i inače za obrte, do 10 kuna za ove druge djelatnosti. Na kraju kada smo željeli poticati tradicijske obrte u stroj povijesnoj gradskoj jezgri, onda smo smanjili potpuno ukinuli tu spomeničku rentu, ali na to zakonom nismo imali pravo, pa smo sami mi morali iz proračuna uplatiti onu nultu stopu koju smo dobili tradicijskim obrtima. Sada budući da je to moguće po 1 kunu, mislim da to neće biti veliki problem. Također ukidanje članka 112. i 113. razumijem obrazloženje je da su iznosi bili previsoki, da se nije pokazao interes. Shvaćam da treba kroz novi zakon pronaći kako motivirati korisnike i tih nazovimo ih usluga. Što se tiče nacionalne klasifikacijske djelatnosti vidim da je potrebno uskladiti tekst zakona sa novom nacionalnom klasifikacijom. To je tehnički problem, a vodilo se računa i o ekonomskoj snazi subjekata koji su dužni plaćati spornu rentu. Ja imam ovdje samo jednu osobnu primjedbu kojom sam se dugo bavila i razgovarala često s ministrima i bivšim ministrom i sadašnjim ministrom. Razumijem solidarnost i 60% ide za jedinice lokalne i samouprave, 40 za državni proračun i onda se on solidarno taj dio se solidarno raspoređuje po svim hrvatskim gradovima i krajevima za obnovu spomenika, što je razumljivo i nije jedini. Tako smo jučer uveli 7,5% kod turističke članarine i potpuno je razumljivo da bogatiji krajevi pomažu one koji to ne mogu. Međutim, ono što mene muči to sam iznijela i na Odboru za turizam je sljedeće. Da se spomenička renta plaća po mjestu osnivanja tvrtke, što znači vi imate velike tvrtke reći ću primjer Croatia Airlines, Croatia osiguranje i da ne nabrajam sada druge. Oni obavljaju svoju djelatnost konkretno u gradovima na Jadranu, konkretno u Dubrovniku, a spomeničku rentu plaćaju po mjestu osnutaka. Mislim da je to velika nepravda u odnosu na jedinice lokalne uprave i samouprave Ja bih molila da se kod pisanja novog zakona to uzme u obzir na taj način Zagreb, to smo čuli malo prije da Zagreb ima 78 milijuna kuna na prošlogodišnjoj razini od spomeničke rente, a to je isključivo zato što su sjedišta ovih velikih tvrtki u Zagrebu i tamo ide prihod, a svoju djelatnost ostvaruju u gradovima ili općinama na obali. U tom smislu bih molila da se povede računa i da to zaista bude pravedno, a protiv solidarnosti nemam ništa. Svakako podržat ću ovaj zakon, jer je dio jednog vladinog gospodarskog programa, međutim sigurno da treba uvažiti mišljenje jednoglasno usvojeno Odbora za kulturu i krenuti u pisanje novog zakona kako bi svi mi poštivali ne samo naše pretke nego kulturu, baštinu u koju se tako zaklinjemo i od koje mnogi i živimo. Hvala lijepo.
Hvala. 5 replika. Prvo gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Drago mi je da vam mogu replicirati, jer znam da vam je na duši razvitak grada i kao imate mnogo iskustva kao gradonačelnica. Ali glavna poanta jest i na tome da se možda ovo barem učinilo nečim privremenim itd. međutim ... ovih ponuda nije dolazila od strane ministarstva. Odbor zapravo nije dalo podršku ovom zakonu, glasanje je bilo pet, pet, a dao je jedinstvenu podršku potrebi da se ovo sve skupa situira ova materija. Ja sam vas htio zamoliti i da tu budemo na neki način solidarni svi zajedno. Ne može ovako biti radikalan pad budžetskih sredstava i istodobno likvidacija spomeničke rente kao parafiskalnog nameta. To jedno sa drugim ne ide skupa nikako. A ovo nije Vujićeva izmišljotina, ovo su podaci Ministarstva kulture o čemu ja govorim. Dakle, od 130 milijuna budžetska sredstava su pala na 27 milijuna, u prošloj godini 30, dakle gotovo za 80%. I istodobno sada prepoloviti spomeničku rentu. To je ono što ne ide nikako skupa. Hvala.
Odgovor na repliku, Dubravka Šuica. Izvolite.
Ja nisam ni govorila da je jednoglasno usvojen da je prihvaćen zakon od strane odbora, ali je prihvaćeno mišljenje koje predlaže ministarstvo da izađe sa novim zakonom i vjerujem da oko toga nećemo imati problema, pogotovo što Sabor donosi taj zakon. Prema tome, ovog puta smo mi na potezu. A što se tiče slažem se i činjenica je da su proračunska sredstva pala s obzirom na sredstva koja su došla iz spomeničke rente i pokušalo se da se jedno s drugim zamjeni što možda nije dobro, jer u ovim teškim gospodarskim trenucima je vjerojatno jedini način bio.
Gospodin zastupnik Boro Grubićić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Šuica iz jednostavno da kažem one stranačke stege sama je rekla na kraju svoga izlaganja, da eto pošto je predložila Vlada, ona se slaže sa prijedlogom ovoga zakona i glasat će za njega. Međutim, u početku svoga izlaganja ona je rekla da je Odbor za kulturu zajedno sa hrvatskom Vladom u pripremi novoga Zakona o financiranju i zaštite i očuvanju kulturnih dobara. U članku 7. ovoga prijedloga piše da će ovaj zakon stupiti na snagu 1. listopada 2010. godine, pa bih ja ujedno bi bio i prijedlog i replika gospođi Šuici da Odbor za kulturu i Vlada Republike Hrvatske žurno i donesu prijedlog novoga Zakona o financiranju zaštite kulturnih dobara, kako bi se nadoknadio ovaj vjerojatno u tom novom zakonu ovaj manjak bilo na fiskalni ili parafiskalni način kako vi god to hoćete u izvršnoj vlasti u Vlada Republike Hrvatske kako bismo i dalje imali očuvane i održavane spomenike kulture. Hvala lijepo
Odgovor na repliku.
Evo ja bih odgovorila gospodinu Grubišiću. Nisam kazala da ću podržati zakon samo zato što to Vlada predlaže nego što je to dio sveukupnog velikog programa gospodarskog oporavka kojega je podržala većina hrvatske javnosti, kojega su podržali gospodarstvenici, kojega je podržao i sam predsjednik države i to je razlog zašto je ovo možda kap u moru, ali sigurno u ovom trenutku će pomoći i oporavku gospodarstva i malim i srednjim gospodarstvenicima.
Gospodin zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Kolegice Šuica, kazali ste što vas muči, a ja bih kazao što mene muči, a to je slično što i mnoge obrtnike i poduzetnike muči. To su dvije stvari: na koje objekte se obračunava spomenička renta i kako se upotrebljavaju sredstva prikupljena od spomeničke rente. Svaki čovjek bi morao biti svjestan društvene potrebe održavanja kulturnih dobara, ali ako Grad Zagreb godinama obračunava spomeničku rentu obrtnicima i poduzetnicima za objekt koji je srušen i na zemljištu na kojem su napravljene zgrade za stambeni … [[Govornik se ne razumije.]] onda se ne može govoriti po renti nego o nametu. Ali ako obrtnici u zaštićenom spomeniku kulture obavljaju svoju djelatnost onda je to renta, a nikako namet. A u korištenju sredstava, primjerice nisu zadovoljni oni koji izdvajaju spomeničku rentu da se od tih sredstava obnavljaju pročelja zgrada u centru grada u kojima su privatni stanovi, jer je to vlasništvo privatnih stanara i oni su dužni iz sredstava pričuve održavati ta pročelja. A isto tako u onim prostorima koje oni plaćaju spomeničku rentu grad ne obnavlja pročelja nego ih prisiljava da oni svojim sredstvima obnavljaju ta pročelja. Dakle, tu je razlika da li oni to doživljavaju rentom ili nametom. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Gospodine Marić, poći ću od ovog zadnjeg. Sigurno da ta sredstva koja dolaze u proračun se trebaju namjenski trošiti. Stvar je revizije koja godišnje provjerava gradske proračune, izvršenje proračuna, kako će pojedini gradovi i gradonačelnici i bivša poglavarstva koristiti sredstva i u tom smislu se potpuno slažem s vama da privatnici su dužni svoja pročelja iz pričuve plaćati. U ovom drugom dijelu gdje kažete koji objekti trebaju plaćati spomeničku rentu, mislim da smo već polagano počeli pisati ovaj zakon mi ovdje jer se vidi da ima puno nelogičnosti i stvar je konzervatorskih odjela Ministarstva kulture koji trebaju precizirati, točno nabrojiti i odrediti kao što je ova nacionalna klasifikacija djelatnosti tako i ova klasifikacija prostora koje konzervatorski odjeli trebaju točno odrediti i voditi računa je li taj prostor o kojemu vi govorite slučajno sada srušen ili je to prostor kojega treba održavati i obnavljati. Ovo je vrlo ozbiljna stvar i drago mi je da se otvorila ovakva rasprava.
Gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem. Kolegica je potaknula ovu raspravu koja se tiče upravo rekao bih i zloupotrebe spomeničke rente, ali ne treba zaboraviti da se obnova spomenika kulture ne vrši samo iz ovih sredstava. Ja ću spomenuti jedan dobar primjer, to je recimo konkretno dubrovačke zidine gdje godišnje se uprihodi i isključivo je namijenjeno kasnije za obnovu tih istih spomenika i nekih drugih još dakle gotovo 50 milijuna kuna. I to kad uspoređujemo sa iznosom koji se dobiva na državnoj razini od spomeničke rente onda ćete vidjet zapravo koliko samo taj jedan spomenik kulture kao što su dubrovačke zidine, koliko on može vratiti sredstava i koliko se iz toga može ulagati u obnovu itd. Dakle, to je jedan svijetli primjer na koji način bi trebalo koristiti spomenike kulture upravo u svrhu turističkog proizvoda itd. Ali je zabrinjavajuće ovo što je kolega Marić također spomenuo u ovoj replici vama je upravo da se u pojedinim područjima pojedinih gradova za određene djelatnosti koje nemaju nikakve veze ni sa turizmom ni sa tim spomenikom kulture se jednostavno naplaćuje spomenička renta. Recimo, ja imam jedan primjer u Zagrebu gdje jedan kolega koji se bavi organiziranjem tečajeva, dakle jednom obrazovnom djelatnošću, mora plaćati rentu spomeničku kao da je ugostitelj koji živi u centru gdje živi isključivo od spomenika. Ja sam za to čak da oni koji žive isključivo od spomenika kulture kao što su recimo hotelski objekti u gradu Dubrovniku ili ugostiteljski objekti na samom Stradunu koji plaćaju enormne najmove mjesečno, njima čak i povećati rentu zato što isključivo ovise od tog spomenika kulture. Njima nametnuti veću rentu jer isključivo zbog toga ti ljudi dolaze sjedati. Jer inače zašto bi se plaćao najam jednom ugostiteljskom objektu u centru Dubrovnika 170 tisuća kuna mjesečno ako nije zbog atraktivnosti same spomeničke baštine. I tim i takvim treba naravno naplatiti spomeničku rentu. Onima koji zbilja nemaju veze, njihova djelatnost nema veze s time, naravno da ih treba osloboditi, rasteretiti i u tom smislu ove mjere ja se nadam da će i nas potaknuti, ali i pogoditi onu svrhu što se tiče same pomoći gospodarstvu.
Odgovor na repliku.
Evo gospodine Matušić, spomenuli ste Dubrovnik više puta i jedan specifikum u Dubrovniku, a to je Društvo prijatelja dubrovačke starine koji ima proračun gotovo 50 milijuna kuna i koji ta sredstva već godinama, 50 godina namjenski i vraća u spomenike i ne treba nikakva revizija ni gospođa Krasić jer ta sredstva isključivo su namijenjena za spomenike i koristila su se za obnovu spomeniku. Ali ovih dana imate prigodu čuti kako se ta sredstva nenamjenski koriste otkad ih je grad Dubrovnik uzeo pod svoje što je jedan vrlo negativan primjer tako da ste me podsjetili na to. Ima jedan drugi pozitivan primjer gdje ovih dana čujete da bi od dubrovačke žičare koja će se ovih dana otvoriti nakon 20 godina traži sredstva od koncesije da se da dio Gradu Dubrovniku. To je isto jedan partikularni primjer koji bi trebalo razmotriti, ali u tom slučaju svi hoteli, kao što ste rekli kolega Matušić, i svi oni koji žive isključivo od spomenika, a većina ih živi od spomenika pa je tipičan primjer hotela Excelsior u Dubrovniku i hotela Argentine i svih onih koji su na predjelu Ploča, koji žive isključivo od pogleda na povijesnu jezgru. Znači žičara ne može biti tretirana drugačije, ona mora biti tretirana jednako kao što su svi ostali objekti koji žive od spomenika i u tom smislu je i ovo za razmotrit i u ovom dijelu spomeničku rentu zaista razraditi i vidjeti ikako učiniti da gospodarstvenici zaista participiraju u onome što dobivaju od naših gradova, a ovdje posebno naglašavam Dubrovnik.
Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog je obrazložen i zapravo donesen zbog cjelovitog programa gospodarskog oporavka koji donosi Vlada Republike Hrvatske. O njemu kao što smo čuli brišu se člankom 112. tj 113. obavezi fizičkih i pravnih osoba koje obnašaju djelatnosti vezano uz spomeničke objekte, korištenjem motiva, izrade suvenira, tekstilni proizvodi itd. A člankom 114. smanjuje se davanje sa dosadašnjih 3 i 10 na 1 do 7 po četvornom metru. Isto tako se dopunom članka 114. onemogućuje da obveznici spomeničke rente plaćaju spomeničku rentu po dvije osnovice. Ja bih odmah htio reći da zbog ovoga prijedloga nitko nije sretan. Shvaćamo ga i doživljavamo ga kao jednu sastavnicu jednog općeg projekta gospodarskog oporavka i kao jednu privremenu činjenicu. Naime, sigurno je da je potrebno i moguće i to proizlazi iz dosadašnje rasprave preispitati sustav spomeničke rente kako s obzirom na obuhvaćene obveznike, fizičke i pravne osobe tako i na problem utvrđivanja pojma spomenika kulture i spomeničkih ambijenata. Naime, ne možemo previdjeti činjenicu da smanjivanje tih sredstava u proračunu prije nekoliko godina upravo opravdano uvođenje spomeničke rente. Sada se međutim jasno ta sredstva zaista drastično reduciraju. Dakle, prijedlog ovog zakona možemo opravdati zbog kao privremen interventan i kao jedan povod da se zaista preispitaju i poboljšaju neki bitni elementi u Zakonu o spomeničkoj renti o čemu je govorila i kolegica Šuica i kolega Frano Matušić. Ima tu zaista apsurda. Spomenut je primjer da po mjestu osnutka se plaća ta spomenička renta, a ne po onome mjestu gdje se ostvaruje djelatnost. Dakle, pitanje spomeničke rente apsolutno treba preispitati i poboljšati i projektirati već spomeničku rentu u izgledu bitnog poboljšanja i gospodarskih i svih ostalih parametara u kojima se krećemo proračunskih i ostalo. Činjenica je da anomalije koje se nalaze u sadašnjem Zakonu o spomeničkoj renti nesumnjivo treba ukloniti. Čuli smo ih nekoliko, da treba prihvatiti ovaj prijedlog kao provizoran i kao povod što mislim da je posebno važno da se i oni i one slabosti, one nedorečenosti, nedorađenosti pa i loša rješenja koja su do sad bila u spomeničkoj renti isprave. Prema tome, ja ću pročitati ovdje ipak u svom izlaganju zaključak odbora koji je spomenut već nekoliko puta ovdje u raspravi, a to je da se obvezuje Ministarstvo kulture da izradi, a Vlada Republike Hrvatske da ove godine uputi Hrvatskom saboru prijedlog za izmjenu i dopunu postojećih odredbi, odnosno donošenje zasebnog zakona kojim bi se pitanje spomeničke rente primjereno reguliralo na trajnoj osnovici polazeći od potrebe i mogućnosti zaštite kulturnih dobara i spomeničkih cjelina i u budućim poboljšanim proračunskim i gospodarskim prilikama. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade, gospodine državni tajniče. Ova tematika mi je itekako bliska, poznata i zainteresiran sam da se obavi što bolje. No međutim, u svojoj raspravi promijenit ću tijek o kojem sam mislio jer je puno toga već izrečeno što sam ja trebao kazati, pa nema smisla da trošim vrijeme. Ali mi je interesantno čak utoliko da je pitanje je li spomenička renta pravi termin ili nije za razliku od toga što je sve spomenik, što nije, što se spomenikom može zvati. Naravno mnogi su o tome raspravljali, a Dioklecijanova palača i spomenik recimo Luki Botiću nisu jedna te ista stvar u smislu kojem je, pa bih rađe govorio o problematici odnosno o terminologiji koja bi bila bliže baštini i to graditeljskoj baštini, ali isto tako i prirodnoj baštini koja na isti način može u određenim trenucima biti tretiran. No, shvaćam da tako postoji kao termin u zakonu i do sada. Ali promišljajući o jeziku, čini mi se da smo te rasprave isto tako vodili šta je spomenik, a šta nije spomenik. Kolegi, zahvalan sam što je kolega Vujić imao raspravu kakvu je imao. To pokazuje barem iz njegovog nastupa koji je bio vrlo emocionalan, čak bih rekao ne samo stručno utemeljen. Pokazuje se jedno poznavanje problematike i jedna angažiranost u pogledu ovoga. Ali me veseli stoga što eto sa te strane čujem i raspravu u kojima prevladava struka, a ne prevladava politikanstvo u odnosu na tematiku o kojoj se obrazlaže. I dopalo mi se, izuzetno mi se dopalo zapomaganje upomoć kako reagirati kada osjetiš da neki drugi govori laž. Ne kažem da je netko drugi govorio laž u tom kontekstu, jer sam često puta ja bio u takvoj jednoj situaciji, tražio u pomoć kako se može neka laž ... [[Govornik se ne razumije.]] a ne postoji Poslovnikom prigoda da se to poništi. I čak oni bi koji bi laži izgovorili napustili bi dvoranu, ne bi ih bilo ni stalo čuti šta netko ispravlja njihove navode. Ali da se vratim na samu tematiku koja je izuzetno bitna i da se vežem uz nešto što je sa stajališta moje struke, moje problematike i dobra ove baštine o kojoj govorimo, o tim spomenicima vrlo važno. U krajnjem slučaju zašto se i ti novci svi alimentiraju na jedan ili na drugi način. Odnosi se zapravo na očuvanje i obnovu tih spomenika da bi oni trajali u prostoru. I tu nailazimo na mnogo problema koji nisu samo pitanje novca, nego su i pitanje tehnologije kako se novci plasiraju, tehnologije kako se odobrenja daju itd. Zato me ta tematika izuzetno zanima i mislim da je prijedlog o promišljanju jednog novog zakona na ovu temu u jednoj kasnijoj fazi, jer je ovo svi govorimo jedna privremena mjera. Na žalost jedna privremena mjera koja ide u korist onima koji plaćaju, da im se smanji njihova davanja bez obzira je li 120 milijuna puno ili malo, 50 milijuna puno ili malo. Ali znamo da bi bilo dobro kad bi u proračunu imali što više sredstava za obnovu spomenika i njihovo očuvanje. Zato bih stavio na stol jedan drugi segment ulaganja o kojem se ovdje ne govori. Razgovarao sam sa gospodinom državnim tajnikom malo prije. On me poučio u pogledu tehnologije koja stoji na raspolaganju, ali koja nije u javnosti toliko poznata, nije prisutna o korištenju tih raspoloživih sredstava i koja bi se davala na korištenje kad bi netko sa svojom dokumentacijom išao naprijed. Naime, mnogi plaćaju spomeničku rentu za spomenik kojega koriste, a da su sami uložili novce u njega i da nisu dobili ni jednu kunu. I djeluje vrlo apsurdno da ja obnavljam svoj vlastiti spomenik i da na to što sam ja potrošio novce podigao sam mu vrijednost i na takav način ta spomenička renta se plaća. Prema tome čini mi se da u alimentaciji tih sredstava iz rente spomeničke vrijednosti, iz rente baštine koju koristimo je vrlo važno uzeti u obzir i vlastita sredstva koja korisnik ili vlasnik tog prostora ulaže i da mu se to na određeni način što više omogući. Naravno i tu postoje budžetska ili proračunska ograničenja, jer netko može doći sa svom dokumentacijom a da sredstava nema koja bi mu se stavila na raspolaganje. Dakle ipak je vrlo važno napuniti tu centralnu kasu iz koje to ide naprijed. Nešto šta ostavlja generalno dojam, na bilo kojeg turistu ili posjetitelja nekog grada, to su fasade, to su pročelja kuća. Pročelja kuća premda su fizički pripadaju zgradi i onome vlasniku tko je vlasnik te kuće, oni su zapravo lice jednoga grada, oni su svojina čitavog grada, prema tome pitanje pročelja i šta se na pročeljima događa i u kakvom su stanju trebalo bi izić iz konteksta brige samoga vlasnika ili korisnika tog prostora i postati gradska imovina na određeni način kroz tu skrb. To nije samo pitanje baštine, to je nečega što danas gradimo pa će biti baština u nekim budućim vremenima i dobiti neku svoju valorizaciju. Zato bi kroz to trebali gledati šta se događa sa pročeljima i zgradama koje su sagrađene na jedan način, a svaki korisnik to promijeni i prilagodi svojim vlastitim potrebama, ne sagledavajući u tome baštinu ili moguće umjetničke ili povijesne ili bilo koje vrijednosti o kojima mi danas govorimo u odnosu na prošla vremena. Teško današnje vrijeme da shvaćamo da će jednoga dana biti isto prošlo vrijeme. U smislu olakšanja plasmana tih sredstava koje bi se eventualno skupila, onima koji bi htjeli sami obnavljati te objekte, naravno ne mogu ih sami obnoviti bez da za to dobiju adekvatne suglasnosti, suglasnosti stručnih službi i zaštitara i svih onih koji trebaju blagosloviti takav jedan projekat, jednu takvu namjeru. Tu nailazimo na puno problema, službe zaštite nisu toliko ekipirane da bi mogle raditi. Stručne službe ne samo po broju ljudi koji rade, nego po struci koji imaju nisu toliko niti educirani niti osposobljeni da bi svaki put mogli dati suvisla rješenja, iz tog razloga se investitorima obnove ne davaju imputi kako da preurede te svoje zgrade, na koji način da učinu, nego se traži od njih da projektanti naprave nekoliko rješenja a onda će netko u službi uprit prstom i reći ovo mi je drago, ovo nije mi drago, premda ne snosi odgovornost za takvu odluku, nego onaj projektant koji je to napravio. Dakle veliki su problemi u ishođenju dozvola za obnovu objekata, jer kad bi bili manji problemi onda bi se vjerojatno toga i više dogodilo, ili bi se dogodilo manje zlo, jer kao što je praksa u Hrvatskoj na žalost vrlo česta, u mnogim segmentima kad ljudi izgube povjerenje u proceduru ili kad se umore od te procedure onda naprave sami i u tom trenutku ih više nitko ne kontrolira jer su sami napravili sve šta god jesu. Na isti takav način smo razgovarali o turizmu jučer, jer se neka paralela može povući. Inspektor ne dolazi u bespravan objekt, jer taj objekt nema ni lokacijsku, ni uporabnu, ni građevinsku dozvolu i ne radi službeno, nego radi na divlje, a inspektori dolaze samo onima koji imaju prijavljene djelatnosti, dakle ti problemi i zaštite i nadzora nad tim je vrlo važno, isto kao što je odnos prema UNESCO-u, UNESCO koristimo samo kad nekome želimo zapeti nogu, usporiti mu njegovu realizaciju, a ne koristimo ga onda kad bi bilo korisno. Iskustva ljudi samog ministarstva pokazuju da je pitanje tretmana i odnosa sa UNESCO recimo u Francuskoj na jedan način, a mi bez UNESCO-a ne možemo apsolutno ništa. Naravno UNESCO je dobar da sve to skupa štiti. Dakle, zalažući se za ubuduće jedan revidirani zakon koji će govoriti o ja bih prije rekao baštini, koja bi uključilo i prirodnu baštinu, ne samo ovu, mada to mogu bit dva odvojena zakona, shvaćam ovo kao jednu privremenu mjeru protiv koje iz nekog političkog konteksta se nema šta ni dodati, ni oduzeti, ali svakako žalim da se sredstva ne alimentiraju u onoj sumi u kojoj su bila potrebna da se što više baštinjenoga očuva i da svakodnevno živi. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo šjor Jerko ja se s vama zapravo slažem i izrekli ste činjenicu da je i pitanje tehnologije, ali isto tako na koji način se zapravo moramo odnositi prema našoj kulturnoj baštini, ali ono što bi također dodala je ovdje i naš ukupan odnos, odnosno naša posviještenost prema kulturnoj baštini. Činjenica je da mi smo na prostoru, odnosno u tom proračunskom prostoru jedinica lokalne i regionalne samouprave mogli i do sada odrediti visinu spomeničke rente, pa je primjerice za moj grad, koji od njegovog prvog spomena do dana današnjega je prošlo više od tisuću godina, je za određene djelatnosti bila donesena odluka bivšega poglavarstva da se ide čak u oslobađanje nekih tradicijskih obrta, do recimo najviše razine u od nekih 5 kuna po jednom četvornom metru. Međutim treba kazati da je to samo jedan od izvora financiranja kod održavanja spomenika kulture. Ali također ste dotaknuli još jedan problem kojeg mi se čini da je potrebno na njemu raditi, a to je na koji način motivirati fizičke osobe koji su vlasnici imovine u povijesnom gradu. Ne samo da je problem i da problem izlazi kod konzervatorskog odjela Ministarstva kultura zbog određenih projekata na koji način bi se trebali održavati i sanirati potrošeni pod navodnjake spomenici kulture, već i način financiranja jer su uglavnom to ljudi koji nemaju dovoljan izvor sredstava, a isto tako često puta se događa i da oni ne žive u tom gradu u kojem se nekretnina nalazi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, šjor Jerko.
Šjor Vlado, da ja onda odgovorim nešto. Naravno spomenili ste nešto što je zapravo najvažnije u svemu skupa to je mentalitet naš, i kako se odnosimo prema svemu. Taj mentalitet nam je na mnogim razinama dosta nizak, u odnosu na neki opći interes koji bi iz toga trebali svi imati. Jedan od klasičnih primjera takvog stanja je, imamo ekološke probleme samo zato što stvaramo ekološke probleme, pa ih moramo rješavati. Kad ih ne bi stvarali, ne bi ih trebali rješavati. Motivacija je vlasnika je dio onoga o čemu sam govorio, je potpuno se slažem s vama što ste apostrofirali tu jednu činjenicu. Nešto što bi na tu temu dodao, s obzirom na vaše iskustvo kao gradonačelnice Šibenika, dakle isto jednoga grada punoga graditeljske spomeničke baštine je jedna konstatacija, ne znam da li će se drugi kolege samnom složiti, šteta je ja mislim da koji put i mi zastupnici koji trebamo dignut ruku na neki zakon ne sudjelujemo u pripremi takvog jednog zakona, jer postoje neka određena naša iskustva koja mi imamo koji neki koji pripremaju taj zakon nemaju. Ne gledam vas osobno zato što bi vama prigovorio, nego ste adresa na koju se obraćam. Jer u ministarstvu nema gradonačelnika koja su takva praktička iskustva proživjeli ili nekoga drugoga. Dakle, neka naša promišljanja bi dobro došla u pripremi zakona ne samo ovoga nego i nekih drugih zakona. Hvala.
Hvala. Dvije obavijesti. U 12,43 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. I sjednica Odbora za ravnopravnost spolova održat će se danas u 14,00 sati u dvorani "Janka Draškovića". Gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Ja ću problemu pristupiti iz sasvim pragmatičke razine da bi se vidjela zapravo konsekvenca koja se ovim zakonom uvodi. A odpočet ću s te pragmatičke razine citatom jučerašnje rasprave gospođe Šuice, koja je zapravo potaknula jedan vrlo aktualan i gorući problem, a o kojem je govorila vrlo nadahnuto i mene je to impresioniralo. Gospođa Šuica je konstatirala da je naš osnovni problem u turizmu duljina, odnosno kratkoća sezone. I da je jedna od glavnih zadaća postojeće turističke kapacitete i način njihovog korištenja prevesti u cjelogodišnji turizam. Cjelogodišnji turizam gradi se na kulturnom turizmu, na kongresnom turizmu, na sportskom turizmu i na zdravstvenom turizmu, možda i na vjerskom. Dakle, to su elementi cjelogodišnjeg turizma. U čemu je čak i kada je vjerski u pitanju kulturno dobro osnova za cjelogodišnji turizam. Da bi kulturno dobro funkcioniralo i da bi kulturno dobro uopće moglo ostati kulturno dobro, svi mi znamo da ga moramo održavati pokatkada i rekonstruirati. I svi znamo da su za to potrebna odgovarajuća sredstva. Način na koji se stalno održava ili približno održava ista suma u sustavu, pri čemu se proračunska sredstva, dakle fiskalna zamjenjuju parafiskalnim sredstvima, a da se čak niti ne uzima u obzir inflacija, zapravo znači pad količine raspoloživih sredstava za održavanje materijalnih dobra. Znači posredno pad raspoloživih resursa za uvođenje cjelogodišnjeg turizma. I to je ono što je osnovna prepreka ovog zakona i to je ono što treba osvijestiti, zajedno sa činjenicom da je u nerazvijenim i da ne velim primitivnim zemljama, prvo što se reže u proračunskim poteškoćama su kultura, obrazovanje i znanost. A kultura, obrazovanje i znanost su ono na čemu počiva ne samo dobrobit ljudi, nego zapravo cjelokupni život jedne nacije, jedne političke zajednice kako god to želimo nazvati. I to je ono što zapravo brine i to je ono od čega ne možemo odstupiti i čemu ne bismo smjeli pristupiti stranački, nego što je rekao kolega konsensualan način. Mi bismo morali neka stvari rješavati konsenzusom. Ovo o čemu sada govorimo je zapravo pitanje jedne strategijske djelatnosti. Turizam je bez obzira što je relativno nisko akumulativna, u Hrvatskoj gospodarstvena grana od strategijske djelatnosti, kako zbog toga što od njega živi jako puno ljudi, tako i zbog toga što državi pribavlja odgovarajuću količinu deviza koja mu omogućava koliko toliko normalnu međunarodnu razinu. I sada ukoliko od postojećih raspoloživih 130 milijuna, a faktički planiranih 250 milijuna, padnemo na 70-ak, 80-ak, onda ćemo si odrezati još jednu granu na kojoj sjedimo. Ja naprosto mislim da o tome treba voditi računa u svim političkim opcijama. I smatram da su ovakove financijske bravure bez obzira na poteškoće u kojima se nalazimo nedopustive. Jer kada smo u financijskim poteškoćama, tada zapravo moramo tek tada moramo voditi računa o iskorištavanju svake kune i tek tada moramo voditi računa o tome da ih investiramo u onu vrstu djelatnosti koja će donijeti relativno brzo i odgovarajuću dobit. Turistička djelatnost nastoji ekspandirati tako da od postojećeg ljetnog turizma, postane zapravo cjelogodišnji. Smanjenjem sredstava za održavanje kulturnih dobara se ta mogućnost smanjuje, a pogotovo što je riječ o iznosima koji ako danas ne uložite kunu, za tri godine ćete morati uložiti između 20 i 50 kuna. Dakle, to su sredstva koja su nužno potrebna za održavanje kulturnih dobara. I ako se ona ne utroše u adekvatnom trenutku, onda ta sredstva koja su potrebna za održavanje tih istih materijalnih dobara, tokom vremena strahovito rastu, eksponencijalno rastu. I stoga se meni čini da je ovo zakon od ekonomskog, od kulturnog i od političkog značaja i cijeli niz primjedbi koje vam mi upućujemo i ne upućujemo zato što smo opozicija pa smo apriori protiv onoga što vi činite, nego vam upućujemo i sasvim dobre nakane da ukoliko nećemo osigurati sredstva za one djelatnosti koja su nam trenutačno najprispodbivije iz ekonomskog aspekta, da ćemo zapravo ekonomski još više lomiti zube. I stoga se meni čini da je ova konstrukcija koju ste sada izveli bez garancije da će sada ukinuta sredstva biti nadoknađena na neki drugi recimo proračunski ili fiskalni način, po mom sudu neprihvatljiv. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine kolega Flego rekli ste da ovim prijedlogom zakona zapravo režemo granu na kojoj sjedimo. I to je točno. Spomenuli ste isto tako kulturni turizam kao vrstu turizma i da nam je naravno ideja i da nam je cilj produžiti sezonu i što više turizma dati našim gostima na taj način zapravo da povećamo takav prihod u proračune bilo državne, bilo lokalne, gradske, općinske. Ja bih vam rekla što se tiče grada Dubrovnika da je indeks kulturnog turizma 29%. Kada uzmete da je europski prosjek negdje 2 do 6% ili jedan Beč koji ima 11%, onda vidimo kakve će reperkusije sve imati na grad Dubrovnik, odnosno na taj kulturni turizma, odnosno dio turizma općenito, odnosno dio gospodarstva naše države. I onda stvarno moram konstatirati da režemo granu na kojoj sjedimo. Hvala.
Odgovor na repliku.
Hvala kolegici Šimac-Bonačić. Jako mi je drago da iz različitih političkih perspektiva dolazimo do istog zaključka i zapravo smo se približili konsenzusu da rješenje nije dobro, bez obzira na trenutačnu financijsku stisku svi moramo nastojati da se nađu novci za održavanje kulturnih dobara jer su oni temelj jedne od naših strateških i kulturnih djelatnosti i hvala vam na prilogu. Ja sam citirao kolegicu iz druge političke opcije i nekako tu postoji, ako mogu reći u ovoj dvorani politički konsenzus oko toga pa onda tome zahvaljujem.
Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ja bih zapravo rekla da je Ministarstvo kulture Republike Hrvatske po mnogim kriterijima jedno, ako ne i jedino tijelo sadašnje Vlade koje se isključivo bavilo svojim područjem prateći načela struke te poštujući javni interes i potrebe u kulturi. I upravo zbog toga me zapravo čudi ovaj danas prijedlog zakona kakav jest da se, danas je proizašao iz Ministarstva kulture. Naime, mi smo svi svjesni i ovih dana ponavljamo, svjesni smo da se Hrvatska nalazi usred teške financijske krize gdje se ne nazire kraj ta da zapravo današnja Vlada nema konstruktivne odgovore. To smo vidjeli i jučer prijedlogom izmjena i dopuna zakona vidimo i danas da jednostavno Vlada radi rezanje bez nekakvih simulacija, bez nekakvih izračuna da vidimo koliko se zapravo isplate takve izmjene zakona, odnosno takve mjere. Prijedlog zakona umanjuje, točnije bagatelizira status, ideju i simboliku kulturnog dobra, uništava primisli i strateška promišljanja o tržišnoj vrijednosti kulturnih dobara, ali ne potiče nikakvu svijest o vrijednosti kulturnih dobara koja uvelike definiraju kulturni identitet mnogih lokalnih zajednica. Danas smo govorili i o svijesti naših građana koji žive u spomenicima kulture, prema tome i na ovaj način sigurno da nećemo raditi na tome, na osvješćenju takvih naših sugrađana da mogu obnavljati takve spomenike. Uopće nije jasno što je potaklo na donošenje prijedloga zakona te tko je i zašto utvrdio da su visoki iznosi spomeničke rente kao i plaćanje naknade za korištenje kulturnih dobara u promidžbene svrhe. Ocjena stanja u prijedlogu zakona to tek uopće ne obuhvaća, ali i ne nudi argumentiranu analizu stanja koja bi dala temelje za ozbiljnu raspravu o tome tko, zašto, koliko i kome treba plaćati spomeničku rentu. Pa mislim da smo se u raspravi s jedne i druge strane složili da treba preispitati, strukturirati zapravo i otklanjati anomalije. Mislim da smo svjesni toga da ovaj prijedlog zakona ne rješava problematiku spomeničke rente i da bi trebalo napraviti strukturiranje u tom smislu. Jedino je jasno naglašeno u prijedlogu da se stupanjem na snagu predloženog zakona smanjuju proračunski prihodi po osnovi upotrebe kulturnih dobara na vrtoglavih 50% te da gradovi dobivaju pravi temelj da svojom odlukom izuzmu fizičke i pravne osobe od plaćanja spomeničke rente. Postavlja se pitanje tko će nadoknaditi tih 50% sredstava. Kao što znate dolazim iz Dubrovnika, spomenula sam koliki je indeks, da je najveći, da je puno veći od europskog prosjeka i pitam se na koji način možemo mi iz lokalnih proračuna obnavljati te sve vrijedne spomenike kulture. Tko će znači sufinancirati obnovu i zaštitu kulturnih dobara? Vjerojatno će se ponovno, kao što smo i jučer čuli, sve ove izmjene, sva ova rezanja ponovno oslanjati, naslanjati na lokalne proračune, a lokalni proračuni to sigurno neće moći izdržati i upravo zbog toga ponovno će patiti ono što ne smijemo dirati, što smo dobili u nasljedstvo ili što je dio naših identiteta što je govorio i naš gospodin Vujić ispred kluba, to je dio nas svih. To smo dobili i to moramo čuvati i nositi dalje na naše, prenositi na generacije. Ima li Ministarstvo kulture podatak koliko su privatni subjekti, poduzetnici, obrtnici itd. na području gradova, ne moram samo reći sad Dubrovnik, Splita, Zadra, Trogira, Pule, uložili u obnovu i zaštitu kulturnih dobara. Zna li Ministarstvo kulture za onaj spomenuti indeks koji sam prije spomenula da je indeks kulturnog turizma u Dubrovniku 29%, a europski prosjek 2 do 6%. Zna li Ministarstvo kulture da je recimo u Dubrovniku privatni sektor daleko više zaradio od kulturnih dobara nego što će ikada lokalni proračuni prihodovati, a upravo iz lokalnih proračuna se plaća obnova i zaštita spomeničke građe. Pa recimo, evo kolegica je spomenula iz Dubrovnika spomenula je slučaj žičare u Dubrovniku i taj zapravo primjer žičare pokazuje koliko zapravo privatni sektor iskorištava lokalne kulturne resurse na vlastitu financijsku dobit. Privatni vlasnik ima koncesiju, međutim on nije napravio ništa, treba uvažiti njegova financijska ulaganja, ali on svoj projekt naslanja na postojeću infrastrukturu grada i upravo zbog toga sam, stojim na stanovištu da dio toga, dio prihoda treba ostati u Gradu Dubrovniku zbog toga što se treba ulagati i dalje u tu infrastrukturu koji koristi taj privatni poduzetnik. Ubire se profit na ulaganjima poreznih obveznika. Mislim da je i taj način i drugi primjeri ukazuju na proces instrumentalizacije kulture koji je suprotan modelu koji je na snazi u mnogim europskim zemljama gdje se inzistira upravo na društvenoj vrijednosti i iskorištavanju kulture. Međutim, danas smo čuli u Hrvatskoj model je takav da se inzistira na tržišnoj vrijednosti kulture koju ima za privatni sektor. I još bih se osvrnula na jedan dio iz zakona, iz prijedloga zakona kada se kaže, navodi se brisanje članka 112. kojim se propisuje obveza da osoba koja je stavila u promet proizvod na kojem se nalazi prepoznatljivo kulturno dobro ili njegov prepoznatljivi dio uplati 10% od prodaje cijene proizvoda. Diskutabilno je koliki je taj iznos optimalan. Da li je to visok iznos ili ne. Međutim, da li to znači da se daje dozvola za bezbrižno mahnito štancanje bilo čega, pulske arene, Svetog Duje, Svetog Vlaha na sve vrste proizvoda turističke promidžbe, suvenire. Može se dogoditi da taj simbol bude od rakije do donjeg rublja. Gospodo, razmislite o tome. Ovakav prijedlog zakona ne mogu prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić.
Evo samo jedan ispravak. Naime, kolegica je rekla da Vlada nije radila simulaciju i da ne zna što se zapravo događa. Potpuno je netočno. Vlada je točno sa svim gospodarskim mjerama koje je pripremala točno je predvidjela što će se dogoditi, koliko će se novaca uštediti i tako i u ovom slučaju konkretnom kao što je to jučer bilo sa turističkim članarinama. Točno se znaju iznosi u desecima milijuna kuna ili stotinama koji će se uštedjeti i koji će se zapravo staviti na raspolaganje gospodarstvu i koji će se osloboditi za gospodarski razvoj. I ja se nadam da će ova mjera biti zapravo jedna od privremenih mjera i da ćemo se vratiti apsolutno intenzivnoj obnovi kulturne baštine.
Gospodin zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj zakon u najmanju ruku smatram problematičnim i to ću vrlo rado argumentirati. Radi određenih ušteda koje su stvarno relativno i male kada se vide kolike su nam proračunske rupe ili koliko naša kulturna baština zahtijeva da bi se održavala u kakvom takvom stanju radi takvih ušteda što će priznati vam i mnogi poduzetnici pogotovo oni koji poštuju recimo unutar zidina jednog starog grada i od toga profitiraju što postoje unutar zidina takvog grada, radi takvih ušteda mi potencijalno možemo napraviti veliku štetu. Ovaj zakon je općeniti odnos prema kulturi i kulturnoj politici i smanjivanje proračunskih sredstava može uzrokovati velike štete po pitanju kulturne baštine, po pitanju razvoja kulturnog turizma, ali i po pitanju našeg kulturnog identiteta. Ja ću prije nego što ovo sad argumentiram postavio bih par pitanja. Dakle, mene zanima da li je predlagač razgovarao sa strukom i što je na prijedlog ovog zakona reklo Hrvatsko vijeće za kulturna dobra. Također, zanima me da li su rađene analize. Da li je rađena recimo analiza pritužbi vezane uz samu rentu. Da li je rađena ikakva analiza koliko na primjer poduzetnici koji posluju unutar opet ću reći zidina nekog starog grada zapravo prihoduju upravo temeljem toga što se nalaze na takvoj poziciji. Da li je napravljena analiza koliko oni koji recimo koriste Dubrovnik u svojim reklamama su profitirali od toga. I na kraju krajeva pitanje koliko je država prihodovala od onih 1000 kuna kojih se treba plaćati kada se koristi prepoznatljivo kulturno dobro. Ja sam osobno u par razgovora shvatio da se barem oko tih 1000 kuna koje se treba platiti radi o mizernim svotama, jer očito da čak nema ni mehanizama, dobrih mehanizama naplate. Pa postavljam vam pitanje da li je ukidanje ovih 1000 kuna koji se treba dati kada se koristi prepoznatljivo kulturno dobro zapravo bacanje magle. Jer ako nešto ni ne naplatimo, čemu onda zapravo to ukidati. Očito od samog početka nije funkcioniralo. Kada pričamo o ovim razlozima di ja smatram da bi mogla nastati velika šteta što zbog izmjena ovog zakona, što zbog umanjenja. Jer proračun Ministarstva kulture je zaista po mom osobnom mišljenju u najmanju ruku mizeran. To je moje osobno mišljenje. Treba daleko, daleko više novaca davati hrvatskoj kulturi i daleko, daleko više novaca ići za kulturnu baštinu. Naša kulturna baština nije naša, ne pripada našoj generaciji, samo našoj generaciji. Ona je došla od naših predaka, generacija prije nas i mi to trebamo ostaviti nekome nakon nas. Pitanje je samo u kakvom stanju ćemo mi ostaviti našu kulturnu baštinu. To je ključno pitanje i odgovornost sadašnjih generacija. Jer ako ćemo raditi ove izmjene i ako će novaca biti manje i ako općenito ima manje novaca u proračunu za održavanje i obnovu kulturne baštine onda gospodo draga mi ćemo se vrlo brzo naći u velikim problemima već za par godina. Kulturna baština u spoju sa kulturnim turizmom može donositi velike novce, može kroz poreze puniti proračun, može donositi nova radna mjesta, ali i to košta. Održavanje kulturne baštine košta, a neodržavanje kulturne baštine, kolegice i kolege uništava tu istu baštinu. I mi ako nastavimo ovim putem i ako ćemo ići sa ovakvim prijedlogom, sa ovako i dalje mizernim sredstvima u proračunu ovo na taj način možemo slobodno reći da pogoduje devastaciji, samo devastaciji kulturne baštine. Druga stvar koja će se naći u problemima je kulturni turizam. Mi volimo često reći u Hrvatskoj da smo mi zemlja čak često čitam po novinama i elitnog turizma. Nama je zapravo kulturni turizam koji je često jedna od ključnih stvari elitnog turizma je u povojima i to treba otvoreno priznati. On je još uvijek nerazvijen, a potencijalno može zapošljavati stotine i tisuće ljudi i donositi velike novce. I mi na ovaj način lagano režemo granu koja može biti zaista jedna velika zelena lijepa grana za par godina. Već sada je režemo. A kad smo opet kod tog elitnog turizma mi si moramo sami priznati jednu stvar, da smo mi država još uvijek masovnog turizma, masovnog turizma koje traje tri ljetna mjeseca i di se pokuša zaraditi maksimalno koliko se može u tih par mjeseci. I to je naš turizam. On je u većini slučajeva još uvijek masovni turizam i to ću rado argumentirati isto. U elitnom turizmu stvari su drugačije. Kod nas dapače samo da se vratim nazad i ona vrhunska recimo kulturna događanja, izložbe događaju se usred ljeta jer zahtijevaju minimalan rad i već postoje turisti koji su došli. Ali kulturni turizam koji spada, koji je jedan od temelja elitnog turizma zahtijeva 12 mjeseci turizma, 12 mjeseci zahtijeva, zahtijeva puno novaca, zahtijeva puno rada. Ovdje je kolegica dala dobar primjer, pa ja ću ponoviti. Beč, Budimpešta, Prag bilo koji od tih gradova da uzmete. Kako to da jedan taj grad zaradi više nego cijela Hrvatska i cijeli naš turizam u godini dana. Pa zato što ćete vi u Beču i kada je -17 i pada snijeg do koljena imati vrhunske izložbe, vrhunske opere, vrhunska događanja, vrhunske znanstvene konferencije. To vrijedi i za Prag i za Budimpeštu. I tu vam ide moja argumentacija da smo mi još uvijek na žalost masovni turizam koji traje vrlo kratko i tu je da samo pridobije neku dobi u kratko vrijeme. Ako želimo pomoći našoj kulturi, onda antirecesijska mjera bi vam trebala biti upravo ulaganje u kulturni turizam. Ja ću dati par primjera iz Europske unije. Treća stvar koju smatram da je jako problematična ovdje, je ugrožavanje našeg identiteta. Kratko i jasno, identitet Hrvatske ne proizlazi iz 56 tisuća kvadratnih kilometara i naših granica. Bog zna da se granica ovdje mijenjala pet puta u zadnjih 100 godina. Naš identitet ne proizlazi iz naše ekonomije, on ne proizlazi iz naše politike, naš identitet u potpunosti proizlazi iz naše kulture. I kada idemo sada u članstvo u Europskoj uniji, Europa nam daje puno, a mi ćemo dati upravo to, svoj kulturni identitet, i naš kulturni identitet postaje dio europske baštine. I ja osobno smatram da se s ovakvim, ponovit ću i mizernim proračunom za kulturu i ovakvim mjerama ugrožava i taj aspekt. Ovaj zakon za mene osobno spada u onaj rang koji sam još jučer pričao, rezanje porezi, a da nema, nemamo ovdje u Saboru pravih proaktivnih antirecesijskih mjera. Pa dajte samo dva, tri primjera koji u Europi rade, pa dođite nam s tim prijedlogom ovdje u Sabor. Recimo dođite s prijedlogom da ćete osnovati Fond za poticanje kulturnog turizma, sa jasnom strategijom da će se zaposliti toliko ljudi, da će se napraviti određene stvari. Pa meni je presmiješno da vam se muzej, muzej turskih provala i vojne granice nalazi u Sloveniji. Zar nikom nije palo u Ministarstvu kulture na pamet da bi zapravo to trebalo bit u Hrvatskoj, da se može povezati cijeli niz onih utvrda, cijeli niz bivše vojne krajine od toga zapravo okrenuti novci, zaposlit ljudi, dovesti turisti, 12 mjeseci u godini. Druga stvar, pa bolje da ste onda došli sa analizom vezano uz ovaj prijedlog zakona i rekli gledajte ovima treba ukinuti, ovima treba smanjiti, a ovima koji deru milijune unutar zidina starog grada treba povećati. Pa i to je bolje od ovoga. Treća stvar jedan fascinantan primjer iz Italije. Zaklade. Država potiče velike privatne tvrtke da osnivaju zaklade za obnovu kulturne baštine, a da ne kažem da su u Italiji čak, država je pritisnula … [[Ne razumije se.]] koje se bave špekulacijama, pošto već nisu uveli porez na špekulacije i pritisnuli su velike banke da moraju imati zaklade za održavanje kulturne baštine koji onda u njima sjedi struka i ulaže se u obnovu kulturne baštine. To vam je recimo jedna mjera. S takvim stvarima trebate nama doć, a nama je Vlada došla sa ovim prijedlogom bez znači ikakve konkretne mjere za koju ja smatram da je dubiozan i da će zasigurno uzrokovati velikih problema u sljedećih par godina. Hvala puno.
Hvala. Jedan ispravak, jedna replika. Ispravak gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Pa ispravila bih dva netočna navoda. Kad ste kazali da je samo kulturni identitet identitet. Kulturni identitet je samo jedan dio nacionalnog identiteta, nije točno da nema političkog, da nema ekonomskog identiteta, pa da nema na kraju krajobraznog identiteta Hrvatske. Drugo ste spominjali elitni turizam kao turizam u Hrvatskoj, taj izraz se možda krivo koristi, ali to nije točno. Službeni termin za turizam u Hrvatskoj od strane Hrvatske turističke zajednice i Ministarstva turizma je kvalitetni turizam. Znači … [[Ne razumije se.]] kvalitetni turizam. Kvalitetni. To je ono što se u Hrvatskoj njeguje i čemu Hrvatska teži. A činjenica je da još uvijek ima masovnog turizma, ali ova rasprava je bila primjerenija jučer za vrijeme one točke dnevnog reda, nego danas.
I gospodin zastupnik Boro Grubišić, replika.
Kolega Mondekar, jako mi se dopada vaše izlaganje i vrlo je argumentirano. Naime to je ono što sam ja ponekada govorio i znao reći da naša djeca odlaze na ekskurzije tko zna kuda, a imamo hrvatska svetišta, hrvatska stratišta i hrvatska ratišta koja imaju i spomenici kulture iz svih tih doba koje bi trebalo obići. I ne samo naša djeca, negoli i turisti, a govorili ste više o turizmu. Međutim htio sam reći o tome da, da ste govorili o tome da je, da su sredstva mizerna ste upotrijebili riječ, je li tako. Ja sam htio reći da su sredstva ministarstva skromna i nedostatna i da su za održavanje spomenika kulture, dakle upravo nedostatna. I sada imamo dalje … [[Ne razumije se.]] Kakav će tek onda biti održavanje spomenika kulture kada smanjimo. Ovdje je bilo riječi o tome sa ove strane HDZ i HSS da postoje i drugi izvori financiranja zaštite i održavanja spomenika kulture. Ali da, neka postoje, ali ovo je ipak pad, financijski pad. Dakle sasvim je sigurno da zbog ovog iznosa od 50 milijuna kuna će taj, ta zaštita spomenika biti najkvalitetnija, biti slabija. I još nešto, netko je rekao iz vašeg tabora da se eto reže kultura, obrazovanje i znanost. Da li smo svjesni da ili, da ovih dana upravo izlazi novi poslovnik o broju učenika u razredima u osnovnoj školi i koji će uvjetovati zatvaranje mnogih područnih škola i otpuštanje učitelja. Dakle to je još jedan segment uz kulturu, dakle zaista potvrda da će doći do određenih promjena na gore i u tom segmentu našega društva. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku.
Hvala puno. Dakle vladajuća većina ima dovoljno ruku da ovaj zakon prođe. I ja ću ponoviti još jedanput nama će se zaista devastacija samo nastaviti. Mi već sad imamo primjere gdje udruge građana o svom trošku i volonterski recimo čiste od korova, igala i svega god mjesta poput Cetingradskog dvorca, jednog od ključnih mjesta hrvatske povijesti. I vjerojatno čak i dio ljudi ovdje u Saboru ne zna šta se tamo dogodilo. Država o tome ne brine. Kažem dio. Ne brine nego moramo imati ljude koji volonterski kroz udruge o svom ttrošku to rade. Ovo samo ide u prilog da se samo dalje nastavi devastacija. Hvala puno.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Kada se 2003. godine donosio i usvojio Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, zapravo osnovni cilj mu je bio da se osigura jedan stabilan kontinuiran izvor financijskih sredstava za ovu namjenu. To nije značilo da treba smanjivati sredstva u državnom proračunu, odnosno u Ministarstvu kulture za iste namjene, nego je to su trebala biti dodatna sredstva, jer se ocijenilo da treba ubrzati zapravo obnovu određenih objekata koji imaju tretman kulturnog dobra. Umjesto da se išlo sada dalje, da se pokušava pronalaziti i dodatna sredstva, ne samo sredstva koja se prikupljaju iz spomeničke rente, odnosno osiguravaju u proračunu, nego da se okupi i širi krug zainteresiranih koji će, eto kao što je ovdje bilo rečeno kroz zaklade ili neke druge oblike zapravo financirati obnovu i očuvanje spomenika kulture i kulturnih dobara. Ali kada govorimo o konkretno izmjeni i dopuni ovoga zakona, onda u ocjeni stanja govori se zapravo o dva cilja koja bi trebala polučiti ova izmjena i dopuna. Prvo se kaže da ima dosta nejasnoća u postojećem zakonu evo koji je u primjeni 7 godina, a drugo je da je to dio programa ekonomskog oporavka hrvatskog gospodarstva drugim riječima. Kada se govori o ovome da bi trebalo izvršiti određena pojašnjenja, određene izmjene i dopune jer su se uočili nedostaci, onda kako se oni rješavaju. Tako da uočeni nedostatak ukinemo. Dakle, ukinut ćemo plaćanje spomeničke rente za uporabu i promidžbu kulturnih dobara i nećemo na to više plaćati nikakvu obvezu, jer kažemo do sada su to bila previsoka sredstva. Ne kaže se koliko je toga bilo korišteno, jeli iznos od tisuću kuna prevelik, jel ga treba smanjiti, nego kaže to ćemo ukinuti. I još eto tako neke stvari koje kažemo brisat ćemo iz toga zakona, umjesto da smo dobili jednu potpunu analizu koliko je sredstava prikupljeno, koji su projekti financirani iz toga, što je s projektima koji su u tijeku, a sada prema nekim procjenama ako smanjimo na 50% ovaj stabilni izvor financijskih prihoda kako će se oni završiti, što će to značiti onda ako neki projekat dovedete do određenog dijela, a ne možete ga isfinancirati do kraja. Moglo bi se reći da smo i mi u klubu SDP-a određeno smanjenje a između ostalog i spomeničke rente. Međutim, ono se odnosilo samo na jednu godinu, samo na 2009. godinu jer smo ocijenili da za gospodarstvo teškoj godini 2009. treba svako malo popustiti ili na određeni način se odreći određenih prihoda. Dakle, odnosilo se samo na određeno vrijeme, samo na jednu godinu. Međutim, htjela bih nešto više reći o ovom drugom razlogu ili cilju koji se misli poručiti ovim zakonom, a to je da on predstavlja jedan segment programa gospodarskog oporavka. I kada idemo analizirati taj segment, dakle to je jedna od tzv. neporeznih davanja koja su definirana u Ministarstvu financija i prije dvije godine utvrđen je taj registar neporeznih davanja. Zanimljivo je mislim da je kolega Grubišić o tome govorio, da u tom registru nema ove naknade jer se ono tretira i s pravom ga nema, jer se ono tretira kao naknada za korištenje autorskih prava. Postoji onda i razlog da se npr. i spomenička renta ne bi trebala tretirati kao neporezno davanje, nego kao jedan trošak ovi koji ga moraju plaćati, ali i koji ga koriste i vjerojatno imaju korist u svom poslovanju, jer koriste takve objekte. Ali htjela bih upravo zato što se kaže da je to mjera gospodarskog oporavka podsjetiti što su ta neporezna davanja. To su davanja koja naplaćuju ministarstva, državne upravne organizacije, središnji državni uredi, agencije, proračunski fondovi, zavodi, javna poduzeća, jedinice lokalne samouprave, neprofitne organizacije, vatrogasne turističke zajednice, komore i udruženja. Pobrojenih je čak 245. U ovom programu ekonomskog oporavka ili gospodarskog oporavka što je Vlada do sada onako na kapaljku radila. Smanjila je vodne doprinose jer je to u njezinoj ingerenciji jer je Zakon o financiranju vodnog gospodarstva prenio ovakvu mogućnost na Vladu. Prije neki dan smo raspravili o smanjenju doprinosa za opće korisnost šuma, jučer o turističkim naknadama ili članarinama i evo danas o smanjenju spomeničke rente. Zašto mislim da to nije dobro? Zato što se nije napravila analiza za koju je bilo rečeno da će se napraviti, da se radi, da je ona u tijeku. I upravo kada smo mi predlagali ovaj Zakon o privremenom smanjenju određenih neporeznih davanja, onda je u obrazloženju Vlade bilo rečeno pa mi upravo radimo na takvoj analizi, sveukupnoj, cjelokupnoj i onda ćemo izaći sa određenim rješenjima. Mi tu analizu nismo dobili. Zašto je ona potrebna? Reći ću vam upravo razloge zbog toga. Što su ti prihodi od 2002. do 2007. godine u apsolutnom iznosu narasli sa 5,5 milijardi na 12,5 milijardi kuna. To je podatak za 2007. godinu, za 2008. i devetu nisu objavljeni. U 2007. dakle kada su oni iznosili 12,5 milijardi kuna, onda su u tom iznosu lokalne jedinice sudjelovale sa 42%, odnosno ubrala su 5,3 milijarde, a slijedili su izvanproračunski korisnici koji su imali 33%. A u tom dijelu, znate tko je imao najznačajniji rast? Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, koji je samo u tri godine od svog osnutka dakle u prvoj godini je ubrao 171 milijun kuna, u 2004. kada je osnovan, a u 2007. čak je to poraslo na milijardu i 700 milijuna kuna. Mi zapravo ne znamo kako se ta sredstva koriste, tko nadgleda korištenje tih sredstava? Do sada nismo čuli da će Vlada preispitati i to. Drugim riječima, trebalo bi utvrditi koji su efekti prikupljenih sredstava iz tzv. poreznih davanja? Kakve one efekte daju za gospodarstvo? Tko ih nadgleda? Tko ih koristi? I na koji način se one koriste? Zato da bi to mogle biti mjere gospodarskog oporavka, zapravo trebamo imati cjelovit sustav i sustavno rješavanje ovakvih nameta, jer oni jesu nameti u najvećoj mjeri da bi to moglo biti efikasno. Reći ću vam da je država recimo u 2007. ubrala milijardu 400 milijuna kuna, jedinice lokalne samouprave već sam rekla 5,3 milijarde. Svi ostali 5,8 milijardi kuna. Od toga razni državni fondovi 4,1 milijardu kuna. A mi nikada ovdje u Parlamentu nismo dobili nikakvu informaciju u što su ta sredstva korištena, tko nadzire korištenje tih sredstava itd. Hvala lijepo.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati. Na redu je gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Zapravo čini mi se da sam jedina žena. Dakle, danas raspravljamo o još jednoj mjeri iz Vladinog paketa gospodarskog oporavka usmjerenoj na smanjivanje neporeznih davanja. Podsjećam, prije 10-tak dana imali smo na dnevnom redu smanjivanje šumskog doprinosa, a jučer smo eto raspravljali i o smanjivanju turističke članarine. Predloženim izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara ukida se obveza plaćanja spomeničke rente za uporabu prepoznatljivih kulturnih dobara u svrhu promidžbe i prodaje vlastitih proizvoda tvrtki i obrta zato što su iznosi tih obveza bili previsoki i naravno samim time destimulativni pa se kulturna dobra zapravo gotovo i nisu koristila u te promidžbene svrhe. Ova sredstva bila su prihod državnog proračuna. S druge strane smanjuje se iznos spomeničke rente koja se plaća po kvadratu korisnog poslovnog prostora ako se taj poslovni prostor nalazi u nepokretnom kulturnom dobru ili pak unutar kulturno povijesne cjeline. Ova spomenička renta bila je prihod jedinica lokalne samouprave. Dakle, onaj dio spomeničke rente koji je bio prihod države ukida se u cijelosti i državi zapravo i neće puno nedostajati jer je ionako bio simboličan, dok se spomenička renta koja se plaćala općinama i gradovima smanjuje gotovo 50%, onda postaje prepolovljena i sigurno će lokalnim proračunima jako puno nedostajati. Mjere za rasterećenje gospodarstva su dobrodošle, naročito obrtnicima, a koji eto od početka gospodarske krize se masovno zatvaraju, a upravo su ti obrti kao važan dio mikroekonomije bili važan izvor egzistencije najvećeg dijela srednjeg građanskog sloja. Međutim, ono što treba reći je da je ta mjera kao i one koje sam ranije spominjala, debelo zakašnjela. Pred više od dvije godine u Ministarstvu financija zapravo je ustrojen Registar neporeznih davanja, a Vlada je eto počela reagirati tek sada. To je eto valjda ta peta brzina. Podsjećam, klub SDP-a predlagao je smanjivanje neporeznih davanja prije godinu i pol, dakle u onim trenucima kada je aktualna Vlada zapravo još negirala da uopće u Hrvatskoj kriza i postoji. Osim što je zakašnjela, ova mjera je i premalo učinkovita. To je zapravo isto kao da teško oboljelog liječite oblozima od kamilice. Ne može se gospodarstvo oporaviti na način da ga se oslobađa simboličnih iznosa, bilo fiskalnih, bilo parafiskalnih obveza. Zapravo, gospodarstvo se uopće ne može oporavljati samo mjerama fiskalne politike, a Vlada se zasada uglavnom ograničila samo na njih. Predsjednica Vlade često govori da bi s mjerama štednje i racionalizacije trebalo početi iz vlastitog dvorišta. E kad bi Vlada, držeći se onog što govori, pošla od sebe pa samo smanjila odnosno svela izdatke za intelektualne usluge u državnom proračunu na razinu iz 2007. godine jer upravo na tu razinu je i srozano hrvatsko gospodarstvo s ovim uzastopnim godišnjim stopama negativnog rasta, uštedjelo bi se gotovo milijardu kuna, a to je deseterostruko više od iznosa koji će se uštedjeti smanjenjem spomeničke rente. I sve to nažalost na teret proračuna jedinice lokalne samouprave, dakle općina i gradova i valjda je to ta decentralizacija koje su nam puna usta. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Šima Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Na temelju Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara uspostavljena je zaštita nad kulturnim dobrima, obvezama, pravima vlasnika kulturnih dobara, zaštite i očuvanje kulturnih dobara, "Narodne novine" br. 69/99., 151/03. i 87/09. U vremenu donošenja zakona do danas uočeno je da se u odredbe članka 112., 113. zakona koje se odnose na plaćanje spomeničke rente previsoke što je rezultiralo slabim interesom za korištenje kulturnih dobara. Tijekom primjene zakona izmijenila se nacionalna klasifikacija djelatnosti, a uz to Vlada Republike Hrvatske predstavila je program gospodarskog oporavka koji su između ostalog … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno uklanjanje neoporezivih davanja, budući je Ministarstvo kulture obavezno provesti razne aktivnosti koje se odnose na smanjenje spomeničke rente. Stoga smatram da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara treba donijeti po hitnom postupku, s naznakom da će i ovi razlozi pridonijeti sprečavanju raznih poremećaja u sustavu gospodarstva Republike Hrvatske. Zbog svega iznesenog, a u nadi da će ovo biti privremena mjera, podržavam Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Pa evo na neki način ću se osvrnuti na sve ono što se moglo čuti tijekom jutrošnje rasprave i rekao bih neka svoja zapažanja vezano uz spomeničku rentu o kojoj danas govorimo, odnosno o njenom prije svega smanjenju i o činjenici da će to biti značajno smanjen prihod i lokalnoj samoupravi po toj osnovi. A i rekao bih nekoliko riječi o zabrinutosti koju su izrazili neki saborski zastupnici vezano uz očuvanje kulturne baštine, uz obnovu koja se financirala dobrim dijelom iz ovih sredstava. Naime, slažem se sa svima onima koji misle da naravno treba posebnu brigu posvetiti očuvanju kulturne baštine, spomenika kulture, jer osim naravno što to predstavlja i kulturni identitet, osim toga naravno to je i baza za gospodarski razvoj i to je nešto što će sasvim sigurno doprinijeti bržem gospodarskom oporavku. No, u ovom trenutku u sklopu svih mjera koje Vlada poduzima jedno od mjera je i smanjenje dakle ovih neporeznih davanja među kojima je i spomenička renta i na neki način olakšanje disanja gospodarstva Republike Hrvatske koje je to koje prvo treba naravno izvući i sve ostale djelatnosti i sve ostalo što se događa u Hrvatskoj ne može funkcionirati bez zdravog gospodarstva i bez zdravog gospodarskog razvoja. Stoga u tom smislu naravno da treba podržati i ove mjere hrvatske Vlade. Ovo je samo jedna u nizu od mjera. Neki su rekli to je mali iznos. Međutim, kad se ti iznosi stave jedan uz drugoga, kad se oni zbroje sve te mjere će u konačnici rezultirati tim da će hrvatsko gospodarstvo ipak biti rasterećeno za jedan značajniji dio sredstava i ta sredstva će im zapravo biti na raspolaganju za onu njihovu temeljnu djelatnost, za kor biznis, dakle za ono s čime se oni bave kako bi mogli biti konkurentniji na samom tržištu i kako bi doista evo gospodarstvo zabilježilo rast već u sljedećoj godini kako je to i planirano ovim gospodarskim mjerama. I usput da kažem naravno da su te mjere dobile i pohvalu i od strane MMF-a i od strane Svjetske banke i u tom smislu je sasvim jasno da je hrvatska Vlada našla rekao bih pravi put kojim će izvesti Hrvatsku iz gospodarske krize. Uostalom, o tome govore i sva predviđanja koja možemo čuti od strane upravo ovih institucija, a to je da u ovoj godini se računa da će se zaustaviti pad i da će u sljedećoj godini već biti zabilježen rast u gospodarstvu. Stoga dakle možemo rekao bih mirne duše prihvatiti i ovu mjeru bez obzira što ona znači, dakle smanjenje sredstava za obnovu spomenika kulture po prilici negdje za 50%. Ma značajno je reći da se ne ukida spomenička renta, nego da se smanjuje. Dakle, to je isto značajno reći. I ja sam siguran da je i Vlada svjesna da ovo jest privremena mjera koja se može ipak nadomjestiti na neke druge načine, a ti drugi načini su i proračuni jedinica lokalne samouprave i pažljivo gospodarenje samim spomenicima kulture. Jer pažljivo gospodarenje samim spomenicima kulture prije svega znači da se oni stave u jednu funkciju, funkciju javnosti, u funkciju i gospodarskog eksploatiranja, funkciju pokazivanja svima onima koji dolaze u Hrvatsku koje to vrijednosti kulturne imamo u Hrvatskoj kao što je rekao sam to već u jutrašnjoj raspravi kao što je recimo primjer dubrovačkih zidina koje godišnje uprihoduju dakle nekih 50-tak milijuna kuna bi trebale uprihodovati ove godine. 50-tak milijuna kuna samo jedan spomenik kulture kojeg obiđe gotovo milijun onih koji dođu u posjetu u Dubrovnik. Nešto od njih je naravno i dobrim dijelom i građani Hrvatske, ali najvećim dijelom su to ipak turisti koji dolaze iz drugih zemalja koji su ili na ovim kružnim putovanjima ili dolaze u Dubrovnik prije svega radi njegove magičnosti koja proizlazi, iz njegove kulturne i spomeničke baštine. Dakle, Dubrovnik je upravo jedan primjer gdje su kulturni spomenici baza za kompletno gospodarstvo, a u Dubrovniku to gospodarstvo je turizam. I stoga već u jutrošnjem dijelu sam istaknuo da mislim da oni koji žive isključivo od te baze, dakle od spomeničke baštine i spomenika kulture da bi ti zapravo trebali možda i više sudjelovati sa više sredstava u spomeničkoj renti. A oni koji zbilja, čija djelatnost nema nikakve veze sa tim da doista ne sudjeluju. Naravno tu isključujem one koji djeluju u samim spomenicima kulture, kojima je djelatnost vezana uz sam spomenik kulture i u tom smislu naravno da postoji mogućnost da lokalna samouprava u ovom slučaju sada potpuno oslobodi od plaćanja i tradicionalne obrte i sve one kojima doista treba pomoći da bi opstali jer se ne radi tu zapravo o nekom tržištu već se radi i o onom o čemu smo jutros govorili, a to je i o kulturnom identitetu, jer i taj obrt predstavlja na neki način identitet i samog grada i same sredine i samog naroda i države. Prema tome, dakle postojale su i do sada mogućnosti, do sada je to bilo moguće osloboditi te obrtnike, ali je naravno jedinica lokalne samouprave morala umjesto njih u proračun uplatiti sredstva, minimalna sredstva koja se tiču, dakle spomeničke rente u slučaju oslobađanja. Zašto mislim da bi neki trebali više plaćati? Pa zato što isključivo profit koji oni izvlače se temelji na toj, na spomenicima kulture. Svi hoteli koji gledaju na povijesnu jezgru grada Dubrovnika su atraktivni upravo iz tog razloga samo zato što imaju pogled na povijesnu jezgru. Jer konkretno u Dubrovniku čak i nemaju nikakvu plažu. To se ne može nazvati baš nekim turizmom za opuštanje. To je više, dakle atrakcija isključivo pozicija u odnosu na zaštićenu povijesnu jezgru grada Dubrovnika koja je uostalom i svjetska baština. Međutim, ono što ja mislim je i da bi lokalne jedinice, jedinice lokalne samouprave konkretno gradovi i općine na čijim područjima se nalaze ti spomenici kulture, dakle trebale dobro promisliti na koji način staviti u funkciju te spomenike kulture i kako ih zapravo iskoristiti za razvoj svojih sredina jer oni su u svakom slučaju jedan magnet za sve one koji žele doći u Hrvatsku i koji žele vidjeti zapravo što Hrvatska jest i što Hrvatska može ponuditi njima u jednom kulturološkom smislu. Stoga leži velika odgovornost na tim jedinicama lokalne samouprave i na očuvanju i na obnovi i na opstanku tih spomenika rekao bih u tim prostorima, ali na jedan održivi način da oni doista i doprinose samoj sredini. Ovo je jedan dobar primjer. Dakle, dubrovačke zidine su jedan rekao bih izvrstan primjer kako spomenik kulture može doprinijeti, kako sam sebe može održavati i još zapravo s druge strane pomoći u održavanju i drugih spomenika kulture ili konkretno sredstvima koja se dobivaju od dubrovačkih zidina su obnovljene i stonske zidine i koje se već sada stavljaju u funkciju i koje već danas rade i uprihoduju nova sredstva. I u Konavlima Sokol kula koliko znam, ne znam da li je još nešto. U svakom slučaju dakle to je jedna izvanredna, izvanredan temelj za daljnje sačuvanje svih spomenika i u tom smislu mislim da bi se trebalo što više obvezati i same jedinice lokalne samouprave da vode brigu o spomenicima kulture. Naravno postoje one sredine koje su svjesnije, i one koje su manje svjesne te situacije, ali na nama je da napravimo zakon, da se putem ovog prijedloga koji je državu u obliku amandmana od strane odbora, da se na jedan rekao bih bolji način regulira ovo područje, da se uzme u obzir uloga dakle jedinica lokalne samouprave i naravno da se uzme u obzir činjenica da mnogi puno više koristi imaju od samih spomenika kulture nego nekih drugih u samom gospodarstvu, i ta činjenica je izuzetno bitna. I u tom smislu evo trebat ćemo svakako razgovarati o tome ponovo. Ja se ne bojim da će ova mjera koja je prije svega upućena na oporavak gospodarstva, da će ugroziti kulturnu baštinu, mislim da do toga neće doći, jer kažem postoje i drugi izvori sredstava, ali sam siguran da će ova mjera doprinijeti samom gospodarstvu u sklopu svih onih gospodarskih mjera i poteza koje je Vlada Republike Hrvatske poduzela. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Tatjana Šimac Bonačić.
Gospodine Matušić i vi i danas mnogi s vaše strane govorite o mjerama spasa za naše gospodarstvo. O tome smo mi govorili i predlagali, međutim sve ste odbijali. A ja se pitam što mislite o ovome da je poskupio plin, da je donešeno 12% poskupljenje plina. Što će se dogoditi sada, kako će se to odraziti na gospodarstvo. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Pa ja bih volio kad bih mogao to, na to pitanje kako je poskupio plin odgovoriti s aspekta građana Dubrovnika, koji nema plin i koji nije dobio na žalost cjevovod plina i koji je u podređenom položaju u odnosu na neke druge građane koji imaju i plinovode i koji imaju i autoceste i sve ostalo. Na žalost ova Vlada i Vlada HDZ-a koja je došla 2003. i ova koja je sada mora rješavati temeljne infrastrukturne probleme Republike Hrvatske, danas na žalost u puno nepovoljnijoj situaciji nego što je to bilo. I stoga ako nije došlo do nekih drugih razloga, sasvim sigurno da je vjerojatno opravdano to povećanje jer ga nije bilo godinama, ali danas govorim o tome da Vlada prije svega razmišlja o ravnomjernom razvoju Hrvatske, da razmišlja o temeljnim infrastrukturnim projektima, i očuvanju gospodarstva, a ove mjere će upravo doprinijeti tome očuvanju gospodarskih aktivnosti i izlasku iz gospodarske krize.
Završni osvrt, državni tajnik u Ministarstvu kulture Zoran Šikić. Izvolite državni tajniče.
… [[Govornik naknadno uključen.]] što je zaista u završnoj fazi izrada strateškog dokumenta za zaštitu i očuvanje kulturne baštine, slijedom kojega će uslijediti znači ili izmjene i dopune ili novi Zakon o zaštiti i očuvanju kulturne baštine i da će u tom kontekstu sasvim drugačije, kvalitetnije se mnoge stvari definirati a uključujući i ovaj moment, znači financiranja, zaštite i očuvanja spomenika kulture, definitivno što znači i spomenička renta. Radi se zaista o kratkoročnoj i privremenoj mjeri. I formalno u programu gospodarskog oporavka ona se tako naziva, jer je u toj rubrici znači u odnosu na tri mogućnosti to u onome dijelu koji se tiče kratkoročnih mjera. S pozicije predlagatelja, moram se osvrnuti da sa izmjenama i dopunama ovoga zakona neće biti ugrožena kulturna baština u Hrvatskoj. Kulturna baština u Hrvatskoj i ukupno znači kultura i sve ono što je u nadležnosti ovoga ministarstva u kontekstu znači onoga tko je izradio i predložio ovaj zakon, još uvijek se drži na tih graničnih ciljanih uvijek 1% u odnosu na ukupni državni proračun. Kad gledamo iznose, danas se u raspravama provlačila i teza znači da je to, da su to, da se radi o značajno smanjenim sredstvima. Ne. Ta sredstva nisu ni jednoj lipi manja u odnosu na dosadašnja sredstva, samo je struktura proračuna drugačija, tako da ovdje jedan segment investicija također pokriva projekte zaštite i očuvanja kulturne baštine. Da ne govorim o projekte koji su također posebno iskazani u strukturi proračuna kao što je veliki, značajni projekt zaštite, očuvanja, prezentiranja Vukovara, Vučedola, Iloka, da ne govorim o nekim donacijama kojih ipak u ovoj mjeri kao što to sad nije bilo spomenut ću samo obnovu i donaciju za ljetnikovac Kaboga od preko 20 milijuna kuna u Dubrovniku, i sve ostalo znači ni Ministarstvo kulture, a ni ova Vlada apsolutno ni sa izmjenama ovoga zakona neće dovesti u pitanje i devastirati kulturnu baštinu. Devastacija kulturne baštine se desila od strane agresora u Domovinskom ratu i puni ovakav iznos dosad spomeničke rente pomogao je u velikoj mjeri da se spomenici obnove, ali u ovome momentu i ovo ministarstvo zahvaljujući svima, jer iz svih ovih rasprava mi imamo osjećaj da se tu u pozadini je ipak briga u odnosu na kulturnu baštinu, s te strane apsolutno nama to prihvatljivo, međutim taj, osjetljivost socijalne i gospodarska u ovome trenutku u kontekstu ove Vlade mora imati i ovo ministarstvo. Ja na kraju ponovo zahvaljujem na svim raspravama koje će nam posebno koristiti u kontekstu izrade i upućivanja u proceduru novih tih izmjena i dopuna zakona, odnosno eventualno novog zakona. Zahvaljujem na raspravama i ja vas molim da u glasanju podržite izmjene i dopune ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
8. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 547. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Klub zastupnika HDZ-a. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sukladno članku 169. Poslovnika dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Molim vas uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 80 glasova za, 8 suzdržanih i 25 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu predložio je Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: Obvezuje se Ministarstvo kulture da izradi, a Vladu Republike Hrvatske da u ovoj godini uputi Hrvatskom saboru prijedlog za izmjenu i dopunu postojećih odredbi, odnosno donošenja zasebnog zakona kojem bi se pitanje spomeničke rente primjereno reguliralo na trajnoj osnovici polazeći od potreba i mogućnosti zaštite kulturnih dobara i spomeničkih cjelina u poboljšanim proračunskim i gospodarskim prilikama. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je ovaj prijedlog zaključka. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka odbora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 115 glasova za i 1 suzdržan, ništa protiv u tekstu kojega je predložio odbor.
Prelazimo na sljedeću točku – - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 567 Predlagatelj je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i turizam. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu turizma Ivo Mujo će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedavatelju, cijenjeni saborski zastupnici. Pred nama je i treći u nizu turističkih zakona koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u saborsku proceduru. Jučer smo raspravljali o zakonu, izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u ugostiteljskoj djelatnosti, a danas je pred nama Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu. Ovim izmjenama i dopunama zakona koji je izvorni donesen 2007. godine, Vlada želi postići tri temeljna cilja, a to je podići standard kvalitete turističke ponude, oživiti seoska područja Republike Hrvatske i spriječiti sivu ekonomiju. I kratko ću samo osvrnuti se na ove tri temeljne izmjene koje su definirane ovim izmjenama i dopunama zakona. Naime, zakon omogućuje da turističke agencije koje imaju i koje žele biti DMC destinacijske menadžment kompanije i PCO dakle profesionalni organizatori kongresa to mogu biti uz uvjete koje će propisati ministar posebnim pravilnikom. Ovaj dodatak u samom nazivu agencija će značiti da ćemo se uskladiti sa nama konkurentskim zemljama i značit će da ćemo moći kontrolirati doista kvalitetu usluge koje takve agencije u Republici Hrvatskoj mogu pružati. Set promjena koje se odnosi na seoski turizam je nastavak liberalizacije propisa u cilju poticanja poduzetnika u ruralnom prostoru, odnosno obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava koji se mogu i koji se žele baviti seoskim turizmom. Samo je ovo turistički aspekt, aspekt turističke djelatnosti, a u prethodnom zakonu je to bio aspekt ugostiteljstva. Naime, uz niz izmjena ovim zakonom je definirano da obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja se bave seoskim turizmom mogu za svoje goste kojima pružaju uslugu smještaja organizirati i izlete, da mogu za svoje goste koji je sada u povećanom broju, prije je to bila brojka od 50 sada je brojka od 80, a pet puta godišnje i puno veći broj kada se radi o manifestacijama ili o nekakvim događanjima uz prethodnu najavu, mogu organizirati svojim gostima ne samo obilazak svog obiteljskog poljoprivrednog imanja, nego i obilazak i drugih takvih sadržaja i drugih sadržaja u okruženju. Jer smo primijetili da ima veliki interes obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava i primijetili smo da oni čak u određenoj mjeri takve stvari i rade, a sada smo željeli to staviti i u zakonske okvire i potaknuti one koji nemaju organiziranu takvu ponudu da takvu ponudu i izdefiniraju. I konačno, nekoliko članaka koji se odnose na sprečavanje sive ekonomije. Ovim zakonom je definirano da svatko onaj tko oglašava svoju turističku ponudu, a nema zato rješenje u prekršaju je. Svatko onaj tko se predstavlja kao turistička agencija, a nije zato dobila rješenje već je prilikom predstavljanja napravio prekršaj kao što i svi oni koji rade mimo zakona i propisa Republike Hrvatske u ovom dijelu, gospodarski inspektor je puno efikasnije i učinkovitije donijeti rješenje i to usmenim rješenjem u zapisnik i odrediti iznos i visinu kazne. Želimo ovim odredbama potaknuti sve one koji legalno rade, sve one koji rade a nevelika većina je takvih koji rade u skladu sa zakonskim propisima dodatno ih i motivirati. I naravno uz ove tri temeljne grupe izmjena, imamo nekoliko drugih manjih korekcija gdje primjerice matične brojeve zamjenjujemo s OIB-ima i drugim detaljima koji su definirani jasno u dokument o izmjenama i dopunama zakona, ja ne želim ulaziti u sve detalje. Napomenut ću još i to da je Ministarstvo turizma prilikom izrade samog nacrta prije nego što je pošla na Vladu uskladili sve prijedloge i izmjena sa strukovnim udrugama i institucijama. I da izmjenama ovog zakona neće biti potrebno osiguravanje dodatnih sredstava u proračunu Republike Hrvatske. I predsjedavajući ako dopuštate, na Odboru za zakonodavstvo su izglasana dva amandmana koja će se uputiti u ovaj Sabor. Oba amandmana su pravne nomotehničke prirode, te u ime predlagatelja mogu reći da prihvaćamo oba amandmana na ovaj prijedlog. Zahvaljujem.
Hvala. Izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Gari Cappelli. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Pa evo bio bih sigurno zadovoljniji kada bi o turističkim temama pričali malo ranije. Sada kada već imamo brojke od 1,5 skoro milijuna turističkih dolazaka i gotovo 5 milijuna noćenja, od čega je u svibnju ostvareno 53% dolazaka ili 745 tisuća praktički 60% ili gotovo 3 milijuna noćenja gdje imamo 6% manje dolazaka gostiju ali 2% više noćenja nego u istom prošlogodišnjem mjesecu. Dakle, možemo sigurno reći da u ovoj situaciji u okruženju imamo u startu sasvim dobre pokazatelje za nastavak turističke sezone. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona nakon što je Hrvatski sabor u rujnu 2007. godine usvojio Zakon o pružanju usluga u turizmu kojim su uređeni način i uvjeti za pružanje tih usluga, pojavila se potreba za novim zakonom poglavito zbog uočene pojave oglašavanja, odnosno reklamiranja nelegalnog pružanja u turizmu. Neposredno ili posredno putem javnih glasila, interneta, promidžbenog materijala ili slično. Danas imamo priliku raspravljati o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu kojim se predlaže da se takvo oglašavanje propiše zabranjenim, te da se propišu novčane kazne u širokom rasponu zavisno o kategoriji prekršaja do čak 150 tisuća kuna za takvo postupanje. Radi stvaranja mogućnosti specijalizacije i prepoznatljivosti pojedinih turističkih agencija na tržištu kao trgovačkih društva za upravljanje destinacijom i profesionalnih organizatora kongresa, predloženo je davanje mogućnosti ministru turizma, da propiše dodatne uvjete za takve turističke agencije koje obavljaju poslove i pružaju turističke usluge u funkciju upravljanja destinacijom i ili organizacije kongresa kako bi uz odobrenja ministra mogle uz naznaku imena turističke agencije koristiti kratice uobičajenog u agencijskom poslovanju kao što je DMC destination management companyc ili trgovačko društvo za upravljanje destinacijom. Ili PSO dakle professional congress organization. Naime, poslovi usluge turističke agencije u svezi s upravljanjem destinacijom i organizacijom kongresa zahtjevni su i značajni kako za turističke razvoj određene destinacije i potrebe tržišta, tako i zbog odgovarajuće zaštite potrošača, te je ocijenjeno potrebnim dodatno regulirati uvjete za njihovo obavljanje. Ja sam stavio još jednu primjedbu možda i tijekom samog odbora da bi trebalo pripazit isto tako, mi znamo da Zakonom o unutarnjim poslovima vodiči ili predstavnici turističkih agencija koji rade i borave 3, 4 mjeseca na području Hrvatske imaju dozvolu za privremeno obavljanje te djelatnosti. Međutim, strani autobuseri, strane agencije koriste svoje vodiče i iskrivljavaju koji put i povijest i zemljopis Republike Hrvatske pa da se možda i to na neki način vodi briga da se ne dozvoli upravo to jer iz nekih iskustava naših susjeda turističkih zemalja negdje čak i u lisicama završavaju ti koji vode iz drugih zemalja u njihovoj zemlji vode grupe na izlete. Predloženo je također na obiteljsko, poljoprivredno, gospodarskom i šumama omogućavanje pružanja dodatnih usluga, a ne samo onih već obuhvaćenih zakonom kako bi se proširio krug takvih usluga i obogatila turistička ponuda ruralnih krajeva. Tako se predlaže omogućit da se na seljačkim domaćinstvima mogu provoditi poljoprivredne, šumarske, športsko-rekreativne, edukativne i slične aktivnosti koje su vezane uz seljačko gospodarstvo. Dakle, sudjelovanje u poljoprivrednim aktivnostima, radovima dakle koje te obitelji rade u to vrijeme kao što su berba voća, povrća, ubiranje ljetine, lov i ribolov, vožnja kočijom itd. Iznajmljivanje dakle ima i sredstava, pribora raznoraznih i sličnih prezentacija poljoprivrednog gospodarstva te prirodnih i kulturnih vrijednosti u okviru iste posjete registriranim privatnim etnozbirkama, dakle da se omogućava tim seljačkim domaćinstvima da mogu raditi na neki način i izlete izvan svog kruga, dakle onog samog seoskog domaćinstva. Također se predlaže da uvjet za izdavanje rješenja za pružanje turističkih usluga mora ispunjavat nositelj ili član obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva bude pravo korištenja objekta i/ili zemljišta u kojem odnosno na kojem će se pružati usluge, za razliku od dosadašnjih uvjeta da se mora biti vlasnik istog što se ocijenilo ograničavajućim za razvoj turizma ruralnog područja jer je trebalo mnogo vremena dok bi se riješilo pitanje imovinsko-pravno. Radi bolje učinkovitosti inspekcijskog nadzora te smanjenja dakle sive ekonomije u pružanju usluga u turizmu predložene su određene izmjene u ovlaštenjima gospodarskih inspektora tijekom nadzora, kao i određene izmjene kaznenih odredbi zakona. Predloženim izmjenama i dopunama omogućit će se poboljšanje nekih rješenja važećeg zakona kojih bi posljedica trebala biti povećanje raznolikosti turističke ponude, olakšanje poslovanja gospodarskim subjektima, određena pojednostavljenja propisa i precizniji izričaj odredbi, kao i učinkovitije suzbijanje sive ekonomije. Donošenjem ovog zakona po hitnom postupku omogućit će se između ostalog legalizacija zakonom neobuhvaćenim usluga u turizmu, a koje se ipak pružaju te učinkovitije suzbijanje postojeće sive ekonomije. Posebno je važna zabrana oglašavanja pružanja neregistriranih usluga u turizmu o čemu imamo cijelu poplavu toga čime će se zaštititi državni proračun, proračun jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i prihodi što je najbitnije sustava turističkih zajednica. Ujedno se jamči kvaliteta pružanja usluga za krajnje korisnika, suzbija nelojalna konkurencija neregistriranim pružateljima usluga i to sve već za ovu turističku sezonu zbog čega je potrebno donijeti ovaj zakon po hitnom postupku. Stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržat ovaj zakon sa ovim spomenutim od strane državnog tajnika dva amandmana. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će donošenje izmjena i dopuna Zakona o pružanju usluga u turizmu jer će se njime omogućiti legalizacija prisutnih, sada zakonom neobuhvaćenih usluga u turizmu, učinkovitije suzbijanje sive ekonomije, suzbijanje nelojalne konkurencije i lakše poslovanje gospodarskim i drugim subjektima. Prema istraživanju socioekonomski čimbenici pokretljivosti pučanstva na ruralnom području Hrvatske i Grada Zagreba koje je krajem 2006. proveo Agronomski fakultet Sveučilišta u Zagrebu u seoskom prostoru Republike Hrvatske je 29,8% nezaposlenih osoba. Ovaj zakon doprinijet će samozapošljavanju i ostajanju mladih obitelji na hrvatskom selu jer se ovim zakonom uklanjaju prepreke za razvoj ruralnog turizma, ali ovaj zakon će također potaknuti i sve one koji rade legalno i u skladu sa zakonom da tako nastave jer se to jedino isplati. Ruralni turizam značajan je čimbenik u aktivaciji i održivom razvoju ruralnih područja koji pomaže očuvanju lokalnog identiteta, tradicije i običaja, štiti okoliš, jača autohtonu tradicijsku i ekološku proizvodnju te pomaže razvoju ruralnih krajeva na osnovu održivog razvoja pa ga s pravom možemo nazvati budućnošću svjetskog turizma. Jedna od temeljnih prednosti Hrvatske je reljefna klimatska i kulturološka raznolikost područja. Iz toga proizlazi bogatstvo tradicijskih proizvoda i tradicijskih jela. Neki od njih imaju izvozni potencijal, kao što su slavonski domaći kulen, istarski i dalmatinski pršut, zagorski puran, hrvatska mlada junetina, slavonska šljivovica, paški sir, dingač, škrlet, Babić, med, maslinovo i bućino ulje, zagorske štrukle i drugo. Proizvodnju i marketing tradicijskih i inovativnih proizvoda treba poticati kroz prodaju na kućnom pragu i kroz ponudu na obiteljskom seoskom gospodarstvu u ruralnom turizmu, a za to naravno treba osigurati i uvjete čemu će ove izmjene i dopune zakona pridonijeti. Važnost ruralnog turizma prije svega ogleda se u vrlo važnoj interakciji poljoprivredne proizvodnje, proizvodnje tradicionalnih proizvoda, prezentiranju tradicije, tradicijske gastronomije i turističkih usluga. Jednom rječju, korištenju već postojećih resursa. Razvoj ruralnog turizma bazira se i na održivom razvoju. To se ogleda u revitalizaciji već postojeće tradicijske gradnje, odnosno baštine kojoj se daje nova namjena i to ona turistička. U vremenu kad se mnogo govori, piše i raspravlja o gornjoj granici izgradnje objekata namijenjenih turizma, kad se stvara vrlo veliki pritisak na prostor zbog gradnje novih kapacitata, ruralni turizam potpuno na drugačiji način pokušava objediniti, obnoviti i organizirati prostor. Ruralni turizam nema potrebu za izgradnjom novih kapaciteta već dapače, susreće se sa izazovima kako na najbolji i najkvalitetniji način iskoristiti postojeće strukture. Radi obogaćivanja turističke ponude ruralnih krajeva ovim se zakonom predlaže omogućiti obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima pružanje još nekih turističkih usluga pored već obuhvaćenih važećim zakonom pa se tako omogućuje organizacija programa kreativnih i edukativnih radionica vezanih za poljoprivredu i tradicijske obrte, prezentacija poljoprivrednog gospodarstva, te prirodnih i kulturnih vrijednosti u okviru istog, organizacija posjeta registriranim privatnim etno zbirkama, organizacija izleta za goste koji koriste uslugu smještaja na seoskom gospodarstvu. Uvedeno je također i izdavanje rješenja nositelj ili član obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva s tim da naravno za to izdavanje trebaju imati i pravo korištenje objekta ili zemljišta u kojem se pružaju usluge za razliku od dosadašnjeg uvjeta, a to je bilo vlasništvo što je predstavljalo svojevrsno ograničenje. U ruralnom turizmu gospodarstva zarađuju kroz izravnu prodaju i ugostiteljske usluge. Hrvatska ima velike mogućnosti za razvitak ruralnog turizma, ali i svih ostalih oblika turizma u seoskom prostoru. Uz naše temeljne prirodne prednosti imamo i Jadransko more sa sadašnjih oko 60 milijuna noćenja turista godišnje. Koliki je to potencijal i kako se može iskoristiti najbolje je pokazala Istra. Međutim, gotovo jednak ako ne i veći potencijal imaju seoska područja uz cijelu jadransku obalu, ona područja koja se nalaze blizu najvažnijih prometnica kojima turisti dolaze na Jadran. Ona koja se nalaze u blizini nacionalnih parkova i parkova prirode, ali isto tako i ona u unutrašnjosti zemlje. Međutim, pretpostavka za dolazak suvremenog turista je stvaranje privlačne turističke destinacije. Novina u zakonu je da ministar turizma može propisati i dodatne uvjete za turističke agencije za korištenje uobičajenih kratica u agencijskom poslovanju za trgovačko društvo za upravljanje destinacijom i kao profesionalni organizatori kongresa. Naime, obavljanje poslova upravljanja destinacijom i poslova profesionalnih organizatora kongresa su zahtjevni i značajni poslovi kako za razvoj određene destinacije i potrebe tržišta tako i za zaštitu potrošača, te je ocijenjeno da je potrebno dodatno regulirati uvjete za njihovo obavljanje. Ujedno se omogućava specijalizacija i prepoznatljivost turističkih agencija na tržištu. Upravljanje destinacijom jedan je od ključnih faktora budućeg razvoja i konkurentnosti hrvatskog turizma i pravi je trenutak da se u Hrvatskoj krene u profesionalizaciju destinacijskog menadžmenta. To će pomoći lokalnim turističkim odredištima, a sada je više nego ikada potrebna kvalitetna politika upravljanja ponudom, promocijom i prodajom proizvoda. Ovim zakonom je obuhvaćena i borba protiv sive ekonomije kao i sankcioniranje iznajmljivača na crno među kojima je i veliki broj stranih državljana koji nelegalno iznajmljuju, ali legalno reklamiraju tu uslugu pogotovo na internetu. Sivo tržište se ne može tolerirati, jer osim što nanosi štetu državnom proračunu šteti i lokalnim proračunima. Stoga ovaj zakon ima za cilj nultu toleranciju na sivu ekonomiju i mi u klubu HSS-a podržat ćemo njegovo donošenje. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Već smo rekli čitav niz relevantnih promišljanja i ocjena o ovom kompleksu pitanja još jučer kad smo zapravo sudjelovali u raspravi o liberaliziranju uvjeta u pružanju ugostiteljskih usluga pa se ovaj zakon zapravo, odnosno prijedlog zakona naslanja na tu temeljnu intenciju da se kroz nekoliko vrlo snažnih izmjena i dopuna zakonskih tekstova proširi prostor kreacije, djelovanja, a ako želimo reći i poduzetničke sigurnosti u onome što zovemo ruralni turizam. I naravno danas imamo na stolu i jednu inovaciju koja se odnosi prije svega na posrednike u pružanju turističkih usluga, a to su turističke agencije. Sve ono što je rečeno o potrebi osnaživanja ruralnoga turizma, prije svega o stavljanju u funkciju svih mogućih raspoloživih kapaciteta, da se oni krajevi Hrvatske koji još uvijek nisu valorizirani u turističkom i ugostiteljskom smislu doista i učine takvima stoji i ne vidim da je i jedna stranka u Hrvatskome saboru u tome smislu imala kakvih dvojbi. Činjenica je da ovaj Visoki dom može svojim konkretnim djelovanjem u izmjeni propisa pomoći da se taj prostor za kojega znademo da nije dovoljno razvijen osobito u kontinentalnom dijelu Hrvatske nije razvijen onako kako bismo mi to htjeli i nije razvijen na razini one kvalitete koju vidimo kod drugih naših konkurenata u regiji. Dakle, da se ta razina podigne. Međutim, kao što sam i jučer rekao, a sad ću ponoviti čini mi se da liberalizacija tih uvjeta nije dovoljna i da bi prije svega Vlada Republike Hrvatske, a to znači onda i Ministarstvo turizma, ali ne bih tu eskulpirao niti ulogu Hrvatske turističke zajednice pa i Hrvatske banke za obnovu razvoj morali izgraditi jednu strategiju kroz koju bi se financijskim sredstvima, potporama, prije svega povoljnim kreditima poticala takva vrsta izgradnje i održavanja kapaciteta u ruralnom dijelu Hrvatske koja bi mogla na dulji rok, dakle uspostaviti jedan model održivog razvoja. To svakako u sebi obuhvaća i revitalizaciju graditeljske baštine, jer veliki dio naše zemlje još uvijek boluje upravo od nedostatka dovoljnih financijskih sredstava, pa u mnogo slučajeva i o neriješenih imovinsko-pravnih odnosa koji priječe da se sada napuštena ili zapuštena sela Dalmatinske zagore ali i dijelova Like, Korduna, Banije, pa i nekih drugih dijelova Republike Hrvatske više, kvalitetnije i neposrednije stave u funkciju izgradnje odnosno zasnivanja smještajnih i ugostiteljskih kapaciteta u kojima bi se moglo ostvariti one koristi koje neposredno pomažu ljudima u lokalnoj zajednici da žive čitavu godinu od svoga rada. Ali ne samo od svoga rada, nego i od zemlje na kojoj žive. Jer to znači revitalizaciju stočarstva, revitalizaciju poljoprivrednih djelatnosti i to ne na velikim površinama, nego na površinama koje su dostatne za opsluženje seljačkoga gospodarstva, odnosno gospodarstava koja su u funkciji turističke ugostiteljske ponude. Liberalizacija kojoj svjedočimo kroz izmjene i dopune ovih dvaju zakona jučer i danas svakako će tome pomoći. Ali bilo bi daleko bolje kada bi svaka županija imala prostora za djelovanje i za strateško promišljanje kako te resurse staviti u funkciju i kako potaknuti mlade ljude da se vraćaju na svoju djedovinu i da na svojoj djedovini zasnuju takve poduzetničke inicijative od kojih će imati koristi i oni, njihove obitelji, ali i lokalna zajednica. Možemo mnogo toga naučiti iz primjera u samoj Istri koju sam imao baš nedavno mogućnosti obići, ne samo ja, nego i svi i članovi Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika, upravo na jednom studijskom obilasku unutrašnjosti Istre gdje smo zapravo željeli vidjeti kako funkcionira kulturna, turistička ugostiteljska ponuda u onim mjestima koja su bila sve donedavno zapuštena i napuštena, a koja danas izgledaju potpuno drugačije, gdje se život vraća, gdje se poduzetničke inicijative podižu na tu razinu koja omogućuje cjelogodišnji život i rad i koje podižu opći standard života ljudi u kontinentalnom ili možda korektnije reći unutrašnjem dijelu Istre. Možemo od njih puno naučiti i pretpostavljam da su i ovi modeli prema kojima se liberalizira ova dva ključna propisa za turizam i ugostiteljstvo, slijedili te vrste iskustava i slijedili rezultate koji su već postignuti. Nama je velika obveza da u razmišljanju o razvoju Republike Hrvatske ne zaboravimo Dalmatinsku zagoru, i da na čitavom području od Knina do Konavala uspostavimo takve modele održivog razvoja koji će nam omogućiti ne samo da Dalmacija u svom priobalnom dijelu funkcionira kao turistička destinacija, već da te svoje zapuštene, napuštene, često puta i na prvi pogled ničije kapacitete starih kamenih sela, stavi u funkciju ugostiteljstva i turizma. Pozdravljamo također i nakanu Ministarstva turizma da definira dva nova pojma koja su u praksi već prisutna u Republici Hrvatskoj, a to je pitanje upravljanja turističkom destinacijom koje nije samo teoretsko pitanje, nego je i pitanje praktičnoga sudjelovanja u tako zahtjevnome poslu, gdje se velika uloga svakako namjenjuje i turističkim agencijama. Turističke agencije, osobito one koje su okupljene u udruzi hrvatskih putničkih agencija, doživljavaju određenu preobrazbu, pa već sad imamo slučaj da se neke od najvećih i najjačih turističkih agencija već sad nazivaju zapravo kompanijama za upravljanje turističkom destinacijom. Dobro je da im pomognemo utoliko da se znade što to točno znači i da licenciranje za obavljanje te vrste djelatnosti bude uređeno, kako bi i oni na svoj način svojim resursima i u sklopu svojih planova razvoja se mogli dobro, kvalitetno koordinirati sa svim ostalim činiteljima razvoja turističke destinacije, a među njima svakako jesu i lokalne vlasti, svakako jesu i pružatelji svih vrsta ugostiteljskih, turističkih i ostalih tzv. vanpansionskih usluga, među njima su i lokalne turističke zajednice. Dakle turističke agencije dobivaju šansu da kroz jedan uređeni sustav mogu u svoj naziv službeno dometnuti i kratice, odnosno nazive koji će ih legitimirati kao kapacitirana trgovačka društva, koja se orijentiraju na menadžment odnosno upravljanje turističkom destinacijom. To dosad formalno gledano nismo imali, ali su naše velike agencije svakako na međunarodnom tržištu se i preko takvih naziva, odnosno pojašnjenja svoje gospodarske uloge, odnosno poduzetničkoga profila i dosad kažem legitimirale. Jednako tako dobro je da Ministarstvo turizma daje šansu da se tako profiliraju i organizatori kongresnoga turizma, jer mi znademo vrlo dobro da je to jedna od najvećih, da je to jedan od najvećih izazova hrvatskoga turizma, dakle upravo činjenica da kapaciteti prispodobivi za razvoj kongresnoga turizma, ali i kvalitetni organizatori jesu deficitarna stvar u strukturi turističkih organizatora i posrednika u Republici Hrvatskoj. Na žalost naši kapaciteti koji su u tome smislu prilagođeni ili definirani ili iznova građeni upravo za pružanje usluga u kongresnom turizmu, mogu se na čitavoj obali možda izbrojati na prste jedne ruke. Od novog hotelskog kompleksa u Savudriji, pa do hotela u Cavtatu, ali između toga nema mnogo takvih kapaciteta koji bi garantirali da Dalmacija napose otoci da primorje mogu živjeti i funkcionirati tijekom čitave godine sa visoko kvalitetnim, pa ako želimo reći i skupim oblicima turističke ponude, jer kongresni turizam to svakako jest. Bilo bi dobro u tome smislu da se nastavi već nekoliko puta izrečena ideja, u koordinaciji razvoja i definiranja prostornih planova naših priobalnih županija, da točno znademo u kojim zonama i s kakvim kapacitetima možemo izgraditi ponudu kongresnoga turizma. U tome smislu dodjeljivanje naziva organizatora kongresnog turizma, turističkoj agenciji svakako nije dovoljno. To jest jedan od koraka u tome pravcu, ali svakako nije dovoljno jer razvoj kongresnoga turizma ovisi o čitavom nizu faktora i iznimno je financijski zahtjevan, ali je kao što to znaju svi koji se turizmom bave visoko profitabilan i ima vrlo snažan tzv. investicijski ciklus, profitabilan investicijski ciklus. Dobro je da se organizacijom kongresa dakle bave licencirane agencije koje mogu odgovoriti izazovima i potrebama standarda, koji se u toj grani turizma nameću, jer se radi uglavnom o gostima visoke platežne moći, gostima izuzetno visoke zahtjevnosti, i gostima koji su uglavnom vezani poslom za događaje koje nazivamo kongresima i sličnim događanjima. U tome smislu važno je da te poslove obavljaju oni koji to znaju napraviti stručno, visoko profesionalno, da se taj postupak dade i kontrolirati, uspoređivati i vrednovati, jer Hrvatska ima prostora za razvoj čitavog niza turističkih oblika, ovo jest jedan od njih, i u tome smislu pozdravljamo napore Ministarstva turizma da se u ovim segmentima, dakle upravljanja turističkom destinacijom, odnosno turističkim odredištem organizacijom kongresa, odnosno standardizacijom onih koji se time bave, te napose razvojem svih oblika koji doprinose ruralnome turizmu, dakle da se u ta tri segmenta pomogne između ostaloga i izmjenama i dopunama postojećih zakonskih propisa. U tome smislu klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će izmjene i dopune Zakona o pružanju usluga u turizmu. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Dobrovoljni odustanak prije započetog izvršenja. Gospodin zastupnik Ivan Škaričić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu Hrvatski sabor, odnosno zakon je donesen u rujnu 2007. godine, a sada su uočeni neki nedostaci pa je u tom smislu potrebno pristupiti određenim izmjenama i dopunama. Tako se npr. u članku 1. predlaže propisati zabranu oglašavanja odnosno reklamiranja pružanja usluga u turizmu pute javnih glasila, interneta i slično, a sve u cilju sprečavanja sive ekonomije. Naime, primijetilo se da su doista ovakve vrste oglašavanja uzele maha, a da nema prema njima učinkovitih sankcija. Također značajna promjena u člancima 3. i 4. je i to što sada osoba koja pruža usluge na poljoprivrednom seljačkom gospodarstvu ne mora biti istodobno i vlasnik toga zemljišta. Pa su tako veće mogućnosti razvoja ovakvog oblika turizma, jer se također uočilo da je to jedan ograničavajući faktor, a potpuno je normalno i logično da netko može unajmiti zemljište i baviti se ovom vrstom turizma. Također se predlaže da se član seoskog seljačkog gospodarstva, dakle vlasniku pomažu i drugi članovi istog gospodarstva što je također po meni vrlo logično rješenje. Što se tiče kazni, one su precizno regulirane kao novčane kazne, a uz to prekršiteljima se po prvi puta uvodi i mogućnosti oduzimanja imovinske koristi koje su stekli i pribavili kod bavljenja ovom djelatnošću. Dakle, ovo su samo neki detalji koje sam izdvojio jer je o tome prije bilo govora. Sve u svemu ovaj zakon i ove izmjene i dopune će donijeti poboljšanje kod bavljenja ovom djelatnošću, pa ću ga u tom smislu i podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Nedjeljko Strikić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Evo ovim zakonom o izmjenama i dopunama zakona reći nekoliko riječi iako u ova dva dana mislim da smo o turizmu dosta pričali i očito je dobro počela kada donosimo zakone sada na početku sezone. Ovdje je o ovom zakonu bitno reći da u zakonu koji je donesen 2007. godine uvidjelo se kroz ove tri godine da pojedine djelatnosti koje se pružaju u turizmu posebno u ruralnom turizmu u seljačkim domaćinstvima nisu bile zakonski predviđene i ako su se pružale mislim da je dobro da ih legaliziramo. Prvenstveno iz razloga da i pružatelji usluga u turizmu posebno u seljačkim domaćinstvima i sami su u više navrata tražili da se takve usluge prepišu u zakonu da ih mogu legalno obavljati. No, s druge strane nije nebitno da s ovim izmjenama zakona sprečava se siva ekonomija u području pružanja turističkih usluga što vidimo iz kaznenih odredbi koje su predviđene. Naravno ono što su svi oni koji se bave turizmom imali najveće primjedbe, a to je kada postoji nelojalna konkurencija. Nelojalna konkurencija postoji ako netko obavlja djelatnost izvan zakona ili nije registriran za tu djelatnost. No, ono što bih ja ovdje posebno istaknuo i što u ovim izmjenama zakona smatram izuzetno bitnim, to je iz područja turističkih agencija. I članak u kojem se kaže da ministar pravilnikom može odrediti djelatnost turističke agencija, odnosno bolje rečeno užu specijalizaciju agencija, gdje će propisati i opremu i stručne ljude koji će voditi agenciju, a prvenstveno to je dobro za upravljanje destinacijama. Ali mislim da je za Hrvatsku izuzetno bitno kao turističku zemlju da se prepišu uvjeti profesionalni organizatori kongresa agencija koja to može raditi. Ja ću reći iz branše koja gotovo u svim djelatnostima ima najviše kongresnih događanja, edukacija, work shopova u svijetu, to je zdravstvo i medicina, gdje farmaceutska industrija ne štedi novce da bi razvijala kongresni turizam. I ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju mislim da su tu velike mogućnosti za razvoj kongresnog turizma, koji u ovom trenutku Hrvatska možda iskorištenost mogućnost kongresnog turizma ispod 10%. Jer svi mi koji hodamo, a često jesmo po kongresima u svijetu, vidimo da su to zaista ne turisti nego ljudi koje je netko poslao da nešto uče. Kongresi otprilike traju 7 dana, da su izuzetno zahtjevni kao što je rekao gospodin Beus, ali izuzetne platežne mogućnosti. I tako da u tom vidu turizma, ako napravimo dobar plan, razradimo ga, vas gospodine državni tajniče da pravilnik koji bude zaista bude i dijelom rigorozan u odobrenja ili naziva profesionalni organizator kongresa. Jer imali smo prilike kada je Hrvatska domaćin nekakvog kongresa da je poplava agencija koje se nude na natječaju. Vi morate izabrati najjeftiniju to je po Zakonu o javnoj nabavi. I što se desi? Doživimo fijasko takvog jednog događanja, jednog kongresa i to nije svejedno kakvu ćemo poruku poslati u svijet i tim sudionicima kongresa. I mislim da se tu pruža velika šansa za turizam u Republici Hrvatskoj kroz cijelu godinu. I naravno da ću podržati ovaj dio koji se tiče seljačkih domaćinstava, jer dolazim iz Karlovačke županije koja je županija sa najvećim brojem noćenja u kontinentalnom turizmu u Republici Hrvatskoj ne računajući grad Zagreb. I ovako jedna zakonska regulativa je inicijativa ljudi koji se bave tom djelatnošću u Karlovačkoj županiji i oni apsolutno ovo pozdravljaju. I na temelju svega rečenog, apsolutno ću podržati izmjene i donošenje ovakvog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo podržat ću ove izmjene i dopune Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu, u prvom redu jer se otvara mogućnost razvoja ruralnog prostora i to na način da se obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima omogućuje pružanje dodatnih usluga kako bi se proširio krug takvih usluga, ali i obogatila turistička ponuda ruralnih krajeva, ali i ukupno Republike Hrvatske. Dodatne usluge odnose se u prvom redu na provedbu programa kreativnih i edukativnih radionica vezanih uz poljoprivredu, tradicijske obrte i slično, zatim na prezentaciju poljoprivrednog gospodarstva te prirodnih i kulturnih vrijednosti u okviru istog, na organizaciju izleta na goste koji koriste uslugu smještaja u seljačkim domaćinstvima. Držim dobrim također izmjenu koja kaže da se za pružanje usluga u seljačkim domaćinstvima ne mora nužno biti vlasnik objekta ili zemljišta na kojem će se pružati usluge već može biti osoba koja ima pravo korištenja objekta ili zemljišta. To je dosad bio značajan ograničavajući faktor za razvoj turizma na ruralnom području. Evo čuli smo i jučer podatak da je samo znači 262 seljačka domaćinstva u Republici Hrvatskoj da pružaju usluge u turizmu na ovim prostorima, a podsjetit ću da Republika Hrvatska ima preko 90% ruralnog područja i ogroman neiskorišten potencijal za razvoj ruralnog turizma. Važnost tog vida turizma ogleda se u vrlo važnoj interakciji poljoprivredne proizvodnje, proizvodnje tradicionalnih proizvoda sela, prezentaciji tradicije i tradicijske gastronomije i turističkih usluga, korištenju dakle sveg onog što imamo i to u značajnim količinama i izuzetne kvalitete. Ovo znači i otvaranje mogućnosti znači revitalizacije već postojeće tradicijske gradnje odnosno baštine u kojoj se daje jedna nova namjena ovom prostoru, ona turistička. Ruralni turizam, osobito turizam na seljačkim gospodarstvima, mora se sagledavati kao bitna sastavnica ukupnog održivog razvitka Republike Hrvatske. Iako se ruralnom turizmu do sada nije davala potrebna važnost, obzirom na značaj koji ima u stvaranju novih vrijednosti na ruralnim područjima, bilo je interesa i države i lokalne i područne samouprave, poduzetnika pojedinih, pojedinih institucija i za razvojem i za promidžbom ove djelatnosti. Pa ću samo podsjetiti na Deklaraciju o ruralnom turizmu koja je potpisana od većine hrvatskih županija, mnogih institucija i ustanova u Benkovcu 2008. godine. Očekujem da će i ova izmjena, znači uz izmjene Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti o kojem smo jučer raspravljali ovdje u Saboru, stvoriti bolje preduvjete za veću zainteresiranost seljačkih domaćinstava da se bave turizmom, da žive od turizma i daju jednu novu dimenziju ruralnom prostoru, ali i jednu novu dimenziju turizmu Republike Hrvatske. Druga promjena iz ovog prijedloga odnosi se na poboljšanje kvalitete agencija kao značajnih subjekata u turizmu, naravno uz ispunjavanje svih onih uvjeta, uz ispunjavanje kako je i kolega Strikić rekao oštrih, rigoroznijih uvjeta. Znači, dana je mogućnost da se koriste kratice trgovačkih društava za upravljanje destinacijom, ali i profesionalnih organizatora kongresa što držim da će opet doprinijeti kvaliteti turističkih agencija, a i staviti naše turističke agencije u ravnopravan položaj sa agencijama u okruženju koje se bave turizmom. Podržavam i odredbe koje se odnose na poboljšanje učinkovitosti inspekcijskih nadzora te smanjivanju sive ekonomije u obavljanju svih turističkih djelatnosti, također izmjene kaznenih odredbi, ali i precizniji izričaj određenih odredbi. Postoje još neka područja vezana uz pružanje usluga u turizmu, a na kojima je riječ bila i na odboru za turizam gdje bi trebalo neka područja urediti. Evo spomenut ću samo dva, to je amatersko ronjenje, ali i vodiče znači strane koje dolaze u našu zemlju i njene vrijednosti i kulturne i povijesne predstavljaju na svoj način. A s druge strane imamo licencirane naše turističke vodiče kojima bi trebali povjeriti taj posao. Evo uz ove sugestije završit ću svoje izlaganje i podržati ove izmjene zakona. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Evo pridružujem se i ja onima koji danas podržavaju izmjene i dopune ovoga zakona iz ovih svih razloga koji su ovdje izrečeni, a posebice zbog unapređenja kvalitete usluge, a što je u vezi sa usklađenjem s nama konkurentskim zemljama o čemu je državni tajnik već govorio. Ono što je posebno za pozdraviti je da će agencije uz naznaku biti legitimirane i dobiti licencu od strane ministra sa naznakom kratice Destination managment company za upravljanje destinacijom i ove druge koje se odnose na profesionalno organiziranje kongresa. Smatram da je to jedan veliki iskorak i da će ovim agencijama dati dodatnu težinu. Što se tiče seoskih domaćinstava, u svakom slučaju podržavam ovaj dio koji smatram velikim iskorakom i napretkom, a radi se o nositelju ili članu obiteljskog gospodarstva koji ne mora biti vlasnik nego korisnik ili koncesionar što omogućava lakše poslovanje i u svakom slučaju motivira seoska domaćinstva i građane Hrvatske koji žive na ruralnom području da se bave tom djelatnošću. Isto što smo jučer govorili kod Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, povećava se broj onih koji mogu organizirati grupe sa 50 na 80. Definitivno je tu i veća motivacija, vodi se računa i o tradiciji, očuvanju krajobraza, a posebno održivom razvoju o kojemu stalno govorimo. Ono što je bitno to je da kod ovog seoskog ili ruralnog turizma ne grade se, uglavnom se ne grade novi kapaciteti nego se koriste postojeći, a baština se revitalizira i dobiva novu namjenu, ovoga puta turističku. Bitno je napomenuti i ovu treću komponentu koju mijenjate, a to je sivo tržište koje se definitivno smanjuje jer sivo tržište šteti i državnom proračunu i lokalnim proračunima i vjerujem da će ove mjere koje smo jučer uveli u onaj Zakon o ugostiteljstvu i danas u ovaj o pružanju turističkih usluga bitno unaprijediti odnosno smanjiti sivu ekonomiju jer gospodarski inspektori dobivaju veće ovlasti. Ono zbog čega sam se posebno javila, naravno podržavam ovaj zakon, je ovaj dio koji se odnosi na turističke vodiče. Više puta mi se obratila i predsjednica Udruženja hrvatskih vodiča i predsjednica Udruženja vodiča Dubrovnika s primjedbom kako na području naših gradova, posebno na dubrovačkom području rade ilegalno vodiči s područja susjedne Crne Gore. Nije problem što su oni iz inozemstva. Vidim da ste u kaznenim odredbama jasno ovdje naveli da se prethodno treba obavijestiti nadležna ispostava jedinice Državnog inspektorata i da pod tim uvjetima mogu raditi taj posao. Dakle, mora imati, davati usluge u skladu sa izdanim odobrenjem kako govori članak 65. Međutim, radi se o tome da prije svega treba spriječiti sivu ekonomiju i na ovom području, a drugi razlog je iskrivljavanje povijesnih činjenica. Posebno je osjetljivo područje najnovije povijesti dubrovačke. Vi znate tamo da imamo tri ploče u gradu na tri ulaza u grad na kojima su obilježeni svi objekti, spomenici, kuće koji su pogođeni, a ima ih više od 2000 pogodaka za vrijeme srpsko-crnogorske agresije na Dubrovnik. I svi vodiči koji vode u grad, govorim o našim vodičima je prvo na ulazu u grad pokazuju tu ploču i odatle kreće pregled grada. Sad možete zamisliti što priča vodič iz Crne Gore na tom mjestu i mislim da vi gospodine državni tajniče, obzirom da dolazimo iz istog područja mislim da treba kao što vam je i Odbor za turizam i u raspravi danas kazao ugraditi odredbe kojima se definitivno sprječava legalan rad inozemnih turističkih vodiča jer imamo dovoljno naših vodiča koji nemaju posla. Mislim da u tom smislu bi trebalo možda još pogledati i ovaj članak 65. na koji način to regulirati. Jer koja je to inspekcija koja kontrolira ono što vodiči za vrijeme pregleda grada govore stranim turistima. Mislim da je ovo važno i zato sam se i najviše javila. Ali sve u svemu podržavam prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona.
Hvala. I završni osvrt državni tajnik Ivo Mujo. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, evo zahvaljujem se na raspravi i na podršci koju ste iznijeli vezano za izmjenu i dopunu ovog zakona. Razmotrit ću posebno ovo što je zadnje rečeno, pa ćemo vidjeti je li moguće, odnosno ima li potrebe ove stvari još amandmanom definirati. Želim samo naglasiti nekoliko stvari da ne ostane nedorečeno, jer je ovdje rečeno da ministarstvo, da nije dovoljno za razvoj seoskog turizma samo izmjena i dopuna zakona. Ja sam naglasio i opet naglašavam. Ministarstvo je u vremenu koje je iza nas pokrenulo kreditnu liniju najpovoljniju u Republici Hrvatskoj koju dodjeljuje do 300000 eura i podijelili smo preko 100 takvih kredita za razvoj turizma na selu. Mi smo u proteklom vremenu, a i u buduće vrijeme dijelimo bespovratna sredstva za razvoj ruralnog turizma kroz programe Baština, Zelena brazda, a i druge programe, a i koordiniramo raspodjelu sredstava Ministarstva poljoprivrede za ovu namjenu, a posebno onu koja će doći u devetom mjesecu program IPARD i proveli smo sustavnu edukaciju poduzetnika na ruralnim područjima koji imaju namjeru i koji žele i koji planiraju krenuti sa ovakvim poslovanjem. I naravno, nakon donošenja, nakon izglasavanja ovih zakonskih odredbi Ministarstvo turizma će u najskorijem roku izraditi, odnosno izmijeniti ili liberalizirati pravilnike koji prate ovaj zakon kako bi onda operativno se mogao čim prije i što kvalitetnije primijeniti na terenu. Evo zahvaljujem još jedanput.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 567. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane, te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sukladno članku 169. Poslovnika dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pružanju usluga u turizmu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 109 glasova za, 4 suzdržana, ništa protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 566. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, pravosuđe, financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa Tatijana Vučetić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ovim zakonskim prijedlogom utvrđuje se Ugovor o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru kako bi njegove odredbe, a u skladu sa člankom 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Cilj projekta je dati potporu u jačanju učinkovitosti pravosudnog sustava, te bržoj provedbi reformskih mjera usmjerenih na prilagodbu pravosudnog sustava standardima Europske unije. Projekt se sastoji od sljedećih dijelova: od jačanja učinkovitosti sudbenog sustava, jačanja učinkovitosti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, jačanja upravljačkih sposobnosti Ministarstva pravosuđa, te provedbe projekta i praćenja ostvarenih rezultata. Jačanje učinkovitosti sudbenog sustava usredotočit će se na omogućavanje provedbe plana racionalizacije mreže sudova kroz kapitalna ulaganja u izabrane zgrade sudova, jačanje sposobnosti upravljanja sudovima, jačanje sposobnosti upravljanja sudskim postupcima, unapređenje informacijskih sustava potrebnih za upravljanje sudskim postupcima i sudovima, skraćivanje trajanja sudskih postupaka, te unapređivanja sustava ovrhe. Jačanje učinkovitosti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske obuhvaća program aktivnosti koji će se usredotočiti na tri skupine reformi. Potpora racionalizacije mreže državnih odvjetništava kroz kapitalna ulaganja u izabrane zgrade, jačanje organizacijskih i postupovnih kapaciteta Državnog odvjetništva, te prilagodba novom zakonskom okviru, unapređenje i uvođenje informacijskih sustava za upravljanje u Državnom odvjetništvu. Jačanje upravljačkih sposobnosti Ministarstva pravosuđa Republike Hrvatske kroz unapređenje upravljanja temeljenog na raspoloživim sredstvima i ostvarenim rezultatima, unapređenjem upravljačkih, informacijskih sustava, te jačanjem upravljačkih sposobnosti Ministarstva pravosuđa. Kronologija postupanja je išla ovako. 11. veljače 2010. donesena je odluka Vlade Republike Hrvatske o pokretanju postupka za sklapanje ugovora o zajmu. 17. veljače 2010. uslijedili su pregovori o ugovoru o zajmu između ovlaštenih izaslanstava Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj održanih u Zagrebu. 25. veljače 2010. donesen je zaključak Vlade Republike Hrvatske o prihvaćanju izvješća s pregovora i ovlašćivanju za potpisivanje ugovora o zajmu. 6. travnja 2010. godine Upravni odbor Međunarodne banke za obnovu i razvoj odobrio je financiranje predloženog projekta. 13. travnja 2010. godine uslijedilo je potpisivanje ugovora o zajmu u Zagrebu. Ugovor su potpisali potpredsjednik Vlade Republike Hrvatske i ministar financija gospodin Šuker, te voditelj Ureda Svjetske banke u Zagrebu. 13. srpanj 2010. je rok za potvrđivanje ugovora o zajmu kako bi kao uvjet za povlačenje sredstava po kreditu. Projektom se osiguravaju kapitalne investicije potrebne za provedbu plana racionalizacije mreže sudova i državnih odvjetništava u skladu sa odnosnim zakonskim propisima kao što Zakon o područjima i sjedištima sudova i Zakon o područjima i sjedištima državnih odvjetništava. Planirana ulaganja usmjerena su na neke od najznačajnijih i najvećih po nizu kriterija pravosudnih objekata. Zgrade Državnog odvjetništva Republike Hrvatske i USKOK-s u Zagrebu, zgrada Općinskog suda u Splitu koji već dugi niz godina djeluje u neadekvatnim uvjetima i u značajnom postupku sudjeluju u ukupnom broju neriješenih predmeta u Republici Hrvatskoj a drugi je po veličini sud u Republici Hrvatskoj, zgrada pravosudnih tijela u Karlovcu, novi prostori općinskog, državnog i županijskog državnog odvjetništva u Puli. U skladu sa strategijom reforme pravosuđa i akcijskim planom ulaže se u daljnje unapređivanje i uvođenje IT sustava u poslovanje sudova i državnih odvjetništava te opremanje istih, analize, preporuke i edukacije za unapređenje upravljanja pravosudnim sustavom, pravosudnim tijelima, pojedinačnim postupcima, financijsko upravljanje pravosudnim sustavom, unapređenje upravljanja portfeljom nekretnina u pravosuđu i slično. Ukupna vrijednost projekta procijenjena je na 27,9 milijuna eura od čega se 26 milijuna eura osigurava zajmom Svjetske banke a 1,9 milijuna eura, dakle oko 7 i po posto iz državnog proračuna Republike Hrvatske. Uvjeti zajma su sljedeći, iznos je 26 milijuna, provedba je 5 godina, kamate je fiksna 6 mjesečni libor za eur, plus marža, znači 1,94%, početna naknada je 0,25 odnosno 50 tisuća eura, rok otplate je jednokratan na dan 15. listopada 2027. godine. U stupanje u ugovor o zajmu na zajmu na snagu vezana iz darovnica Kraljevine Nizozemske u iznosu od 800 tisuća eura za pojedine komponente projekta, unapređenje ovrhe, izbor pokazatelja uspješnosti pravosudnog sustava, financijsko upravljanje. Ministarstvo pravosuđa u potpunosti je spremno i organizirano za početak provedbe projekta i obavljanje prvih natječaja odmah po stupanju ugovora o zajmu na snagu. Svi preduvjeti dogovoreni sa Svjetskom bankom su ispunjeni. Osnovana je jedinica za provedbu projekta, osnovano je i savjetodavno vijeće projekta za nadzor nad provedbom projekta, u čijem sastavu su ministar pravosuđa, predsjednik Vrhovnog suda Republike Hrvatske, glavni državni odvjetnik, čelnici uključenih pravosudnih tijela, ravnatelj uprava Ministarstva pravosuđa, predstavnici Ministarstva financija i drugi. Temeljem svega navedenog predlažemo da se ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za projekt potpore pravosudnom sektoru usvoji, kako bi Ministarstvo pravosuđa što prije moglo započeti sa realizacijom projektnih aktivnosti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Josip Salapić u ime Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru sa konačnim prijedlogom zakona. Prije nego što ispred kluba HDZ-a prokomentiram zakona, mi smo u ovom Visokom domu prije jedno 6, 7 mjeseci raspravljali o izvješću Državnog odvjetništva Republike Hrvatske i osim onih pitanja gdje se očekuje učinkovitost u istraživanju i sudbenom procesu kaznenim djelima, osim onih pitanja što se tiče problematike kadrovske opremljenosti Državnog odvjetništva, potrebe ljudska i slično, posebno je naglašeno u dijelu poslovnog prostora i opreme i informatizacije Državnog odvjetništva. S obzirom da smo promijenili Zakon o kaznenom postupku, u izvješću Državnog odvjetništva stoji Državno odvjetništvo ukazuje da je većina poslovnih prostora dotrajala i nužna su investicijska ulaganja. Teškoće u svezi prostora za rad ima i Državno odvjetništvo Republike Hrvatske i Ured za sprječavanje korupcije i organiziranog kriminaliteta. Za kvalitetan rad i upravljanje Državnim odvjetništvom kao cjelinom, te za potrebe Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta nužno nam je potreban dodatni prostor. Isto tako što se tiče informatizacije, informatičke opreme kaže se da je informatizacija Državnog odvjetništva postaje sve veći i gorući problem, bez odgovarajućih programa nije moguće daljnje unapređivanje rada, a posebno praćenje i nadzor nad radom kako Državnog odvjetništva, tako i pojedinih dužnosnika. Ovo sam istaknuo prije svega što upravo ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu donosi vrlo važan i snažan zamah i Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske i sudbenim tijelima i Ministarstvu pravosuđa u jednoj organiziranoj i kvalitetnoj provedbi programa Vlade Republika Hrvatske, a to je suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta i povećanju učinkovitosti hrvatskoga pravosuđa pred ulazak Republike Hrvatske u Europsku uniju. Ovdje je isto tako posebno važno naglasiti da suradnja Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj kvalitetno traje od 1993. godine, i naša je država do sada povukla 46 zajmova u vrijednosti 2,1 milijuna eura, i 51 darovnicu u vrijednosti 72 milijuna američkih dolara. Isto tako Međunarodna banka za obnovu i razvoj jedna je od najvažnijih financijskih institucija koji prati ekonomski, socijalni razvitak i sve reforme u Republici Hrvatskoj od 1993. godine, posebice naglasio sam ovim vremenima kada je naša zemlja pred ulazak u Europsku uniju. Isto tako predloženi prijedlog zakona je u skladu sa strategijom partnerstva između Svjetske banke i Republike Hrvatske, gdje se očekuje da ste u četverogodišnjem programu zajmova u Republici Hrvatskoj odobre iznosi od 1 do 1,4 milijarde američkih dolara, što ovisi o uvjetima i potrebama koliko će Vlada Republike Hrvatske moći povući sredstava od Svjetske banke. Predloženi zakon koji je pred nama u skladu je sa odlukom Vlade Republike Hrvatske od 11. veljače 2010. godine, a sam ugovor je potpisan od strane potpredsjednika Vlade i ministra financija gospodina Šukera 13. travnja 2010. godine. Danas je ovaj prijedlog zakona pred Hrvatskim saborom. Mi ćemo ga naravno kao Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. Cilj je ovoga zakona prvenstveno jačanje učinkovitosti i potpora pravosudnom sektoru u Republici Hrvatskoj, brža provedba reforme pravosuđa, te prilagodba pravosudnog sustava Republike Hrvatske pravosudnom sustavu Europske unije. Ukupna vrijednost zajma je 26 milijuna eura uz ovu dodatnu donaciju Kraljevine Nizozemske, i uz sredstva koja će Vlada Republike Hrvatske dodati ovom projektu, ukupna je vrijednost 27,9 milijuna eura. Ovaj zakon donosimo po hitnom postupku, prije svega što su ispunjeni uvjeti po Poslovniku Hrvatskoga sabora, a isto tako što postoji i datumom uvjetovani rok kada zakon moramo donijeti da bismo sredstva koja su predložena po ovom zakonu mogli povući. Kredit će se otplaćivati od 2010. godine do 2027. godine. Sva sredstva koja će biti utrošena strogo će biti kontrolirana od Upravnoga odbora Svjetske banke, ureda u Zagrebu. Još jednom bih naglasio da je ovaj zakon nužno potreban Republici Hrvatskoj, hrvatskome pravosuđu zbog svih onih uvjeta i zbog svih onih zacrtanih mjera koje smo ovdje kao mjere Vlade Republike Hrvatske naglašavali u Hrvatskome saboru, a to je učinkovito hrvatsko pravosuđe u Europskoj uniji, učinkovita borba protiv korupcije, kriminala i organiziranog kriminaliteta, te zaštita interesa kako građana Republike Hrvatske tako i imovine Republike Hrvatske. Predviđena sredstva utrošit će se za one objekte, one sudove i one sustave kako u pravosudnom sektoru, tako i u Državnom odvjetništvu koja su nužno potrebna da bismo one zacrtane zadatke koje smo kao zastupnici u Saboru tražili od našega pravosuđa i od institucija koje provode zakone Republike Hrvatske, da bismo stvorili uvjete i osigurali sredstva i potrebitu opremu kako bi rezultati bili onakvi kakve očekuje Vlada Republike Hrvatske ovom našem zacrtanom programu borbe protiv korupcije i organiziranog kriminaliteta. Zakon smatram izuzetno važnim. Mi smo čuli sve one probleme koji su hrvatskom pravosuđu danas probleme u Državnom odvjetništvu, probleme koje imamo u kadrovima što se tiče pravosuđa i pravosudnih tijela smatramo ga potrebnim i HDZ podržava donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Jedinstvena je ovo prigoda kada Hrvatski sabor odlučuje o zaduženju Republike Hrvatske. Obično se te odluke donose negdje drugdje. I nismo zadovoljni s njima, a ne možemo ih ni kontrolirali. Međutim, ovo je slučaju u kojemu je jedinstveno i to što će vjerojatno svi klubovi zastupnika podržati ne samo projekt vrijedan 27,9 milijuna eura, već i sam zajam kod Međunarodne banke u iznosu od 26 milijuna eura. I čitav je niz razloga za to. No, dopustite prije nego što u ime kluba HNS-a i HSU-a kažem nešto o samome prijedlogu zakona, dozvolite da izreknem jednu kritiku predlagatelju. Naime, ustalilo se, a to nije dobro da Vlada Republike Hrvatske zakonske prijedloge šalje s takvim obrazloženjima iz kojih se ne vidi ono što je doista relevantno. Školski primjer je bio jučer kada smo raspravljali o ugovoru s Ruskom Federacijom o izgradnji plinovoda, gdje je državna tajnica tek u svojoj završnoj riječi rekla sve ono što je relevantno i vezano za taj ugovor. Danas imamo situaciju jednu vrlo sličnu, da ovaj ugovor prati obrazloženje Vlade na nekih 4, 5 stranica i da se u tom dijelu obrazlaže samo jedan od dva aspekta ovoga pitanja, a to je financijski. O sadržajnom aspektu, jer ta su dva najvažnija u samom obrazloženju nema mnogo riječi, a ne može se dosta toga niti iščitati iz samog teksta ugovora o zajmu. No, financijski aspekti ovoga prijedloga zakona više su nego dobri. Vlada je uspjela u dogovoru sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj isposlovati vrlo povoljne uvjete za ovaj kredit jer Euribor uvećan za ako smo dobro čuli za 1,94% koliko iznose fiksne kamatne marže doista je ovog časa najkvalitetniji mogući izvor, odnosno najpovoljniji su to uvjeti koje može uopće dobiti netko na financijskom tržištu ovoga časa. Naravno radi se o specifičnom programu, radi se o nečemu što je nama posebno važno, što svakako pogađa srž čitavog niza mjerila koji su nam propisani za poglavlje Pravosuđe i temeljna prava. I u tome smislu ocjenjujemo da je postizanje dogovora oko podizanje ovoga zajma bilo vrlo uspješno. Nadalje, vrlo smo zadovoljni što će se sredstvima međunarodne banke financirati ove 4 glavne komponente i to poboljšanje učinkovitosti sudbenoga sustava, poboljšanje učinkovitosti Državnog odvjetništva, jačanje funkcije rukovođenja Ministarstvom pravosuđa, te osobito je važno je i sama potpora vođenju i provedbi projekta, jer se kada bismo znali koliko to košta iz toga može iščitati kvaliteta odnosno kvalitetno uloženo ovih sredstva u prave tri komponente. Očito je da će jedan dio tih sredstava biti utrošen u građevinske radove na sanaciji i rekonstrukciji i dogradnji zgrada sudova u Splitu, Karlovcu, Puli odnosno zgradi Državnog odvjetništva za potrebe USKOK-a u Zagrebu, odnosno Državnog odvjetništva u Puli. Također je vrlo važno da će određeni dio sredstava biti iskorišten i za unapređenje operativnih informatičkih sustava, jer znamo vrlo dobro da je to jedan od ključnih uvjeta funkcionalnosti sudova u Republici Hrvatskoj. Ono što nas također raduje je da se jedan dio sredstava namjenjuje edukaciji pravosudnog osoblja i to prije svega kroz studijska putovanja, radionice i konferencije, jer je cilj unapređenje upravljačkih resursa, odnosno cilj je poboljšanje sustava upravljanja ljudskim resursima u pravosudnom sustavu. Dakle, u sudovima i u državnom odvjetništvu. Međutim, ono što ne znamo i ono što nam nije predočeno kakvi su uopće omjeri unutar ovog okvira od 26 milijuna eura prema ovim komponentama. Mi doista ne znamo koliko tih sredstava ide na komponentu 1, 2, 3 ili 4, mi ne znamo koliko će sredstava na kraju otići na građevinske radove, a koliko će otići na informatičku opremu, odnosno unapređenje operativnih informatičkih sustava, koliko će otići na edukaciju. To je informacija koja je vrlo važna. U tome smislu nadam se da će gospođa državna tajnica u svom kasnijem obraćanju nam pojasniti jer nije svejedno hoće li ogroman postotak ovih sredstava otići u građevinske radove, a tek mali ili mizerni dio u unapređenje operativnih informatičkih sustava i edukaciju ili će to biti izbalansirano. U svakome slučaju valja reći da je trud Ministarstva pravosuđa oko oblikovanja ukupne reforme pravosuđa, unapređenja sustava sudova nešto što smo pozdravili od prvoga časa, ali nešto što će se vrlo rigorozno propitivati i kroz ispunjenje mjerila na jučer otvorenom poglavlju Pravosuđa i temeljnih prava. Pred nama je vrlo važan period u kojemu će da bi se to poglavlje zatvorilo valjati vrlo, vrlo jasno dokazati da svi elementi reforme pravosuđa i unapređenja sustav sudovanja u Republici Hrvatskoj doista funkcioniraju onako kako je obećano, odnosno onako kako to u svim elementima reforme koja se sastoji od čitavog niza propisa od kojih smo veći dio toga već donijeli i piše. Karta kanta" kažu stari ljudi ali jednako tako bit će više nego važno do konca ove godine, dakle do momenta, potencijalnog momenta zatvaranja poglavlja dati vrlo čvrsta uvjerenja i garancije da taj proces ide, da on nije samo na papiru. Nije dovoljno ono što smo učinili u sustavu vrednovanja sudaca, očito će se morati neke stvari korigirati i u tome smislu treba promatrati cijelo to područje funkcioniranja pravosuđa kao jedinstveni prostor u kojemu još ima mnogo posla. Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika pozdravlja ovaj prijedlog, moli pojašnjenja omjera angažiranih sredstava kako u ova četiri segmenta projekta tako i po ove tri ključne komponente. Također bi nas zanimalo koliko će sredstava biti upućeno na poboljšanje uvjeta rada DORH-a, koliko ministarstva a koliko za samo praćenje provedbe ovoga projekta. Dakle, klub HNS-a i HSU-a pozdravlja ovaj prijedlog i podržat ćemo ga. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Drugih prijava kluba nema. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. … [[Upadica se ne čuje.]] Može. U ime kluba SDP-a zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Dajte molim vas da bude sve po Poslovniku.
Nije ništa popunjeno.
Bolje za vas da sam govorila pojedinačno, ovako ću biti malo decentnija. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržava ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru s konačnim prijedlogom zakona. Kao što smo čuli iz obrazloženja gospođe državne tajnice veći dio ovih sredstava bit će utrošen, ono što je pravosuđu i dan danas toliko prijeko potrebno a to su i kapitalna ulaganja osim također i dalje jačanja njihovih upravljačkih sposobnosti što je i dalje rak rana samog pravosuđa ali isto tako i svih onih neophodnih stvari koje svakom sektoru, svakom ministarstvu a pogotovo pravosudnim tijelima trebaju. Opće je poznato kad se kod nas ustanovi neka nova agencija, institucija pa evo spomenut ću samo iz naše nedavne prošlosti i FINA-u i financijsku policiju, nisu nikada bila upitna sredstva ni za kadrove ni za prostor. Međutim, za pravosudna tijela bez obzira koja Vlada i koja kadrovska kombinacija uvijek tu problema za izdvajanje ima ali to je tako vjerojatno, ne vjerojatno nego imam saznanja i u mnogim europskim zemljama pa onda i šire. Naravno, za dobar rad potrebno je i dobro radno okruženje. Čuli smo ovdje i konkretno u pogledu kapitalnih ulaganja u što bi dobar dio sredstava se uložio pa smo ovdje imali priliku čuti da će se utrošiti u zgradu za pravosuđe, dakle i za sudove i za državno odvjetništvo u Splitu. Mene to čudi zato što još 2003. godine grad Split je bio dužan državi na ime hotela vratiti, dati jednu zgradu. Tada je to učinjeno, to je ona zgrada odmah malo poviše Pravnog fakulteta u Splitu i mene čudi gdje je ta zgrada nestala i kome je prodana. Prije nekoliko godina je ta zgrada prodana umjesto da se osposobi za sudove i za državna odvjetništva, ili već u njihovoj međusobno raspodjeli. Dakle, osigurana je bila zgrada i od nje izgleda ništa. Isto tako 2003. godine počeo je projekt uređenja ove Selske. Jedan dio je samo napravljen, danas je to već nakon sedam, osam godina davno trebalo sve biti u funkciji. Trebali smo tamo imati i pravosudnu akademiju, međutim još nije to realizirano. Ima jedan problem koji nije od jučer, naime da državna administracija koristi ogromna sredstva poreskih obveznika za najam. Pa tako 19 milijuna godišnje hrvatske obveznike, građane košta najam koji koriste Vladina tijela, ministarstva, agencije, slične ustanove. To samo po sebi ne bi bilo alarmantno da država u svom vlasništvu i posjedu nema ogroman broj nekretnina koje zjape prazne i proizvode samo gubitke zbog vode, zbog struje, komunalnih davanja. Jednostavno, to je apsurd. Dakle, prihvaćajući ovaj prijedlog zakona da se unaprijedi stanje dodatno u pravosuđu pogotovo u kapitalnim investicijama čudom se čudimo već godinama da je Ministarstvo pravosuđa iz vlastitog prostora odnosno prostora koje je besplatno koristilo na adresi Republike Austrije ondje gdje je prostore u neposrednoj blizini imalo i Ministarstvo zaštite okoliša odjedanput ničim izazvano kod velikih potreba pravosudnih tijela za sredstvima od mnogih projekata se odustajalo a ministarstvo se preselilo u Dežmanovu u vlasništvo Hrvatske radio-televizije za što plaća mjesečno negdje blizu 335 tisuća za te kvadrate koji su apsolutno neadekvatni za samo ministarstvo. Za samo preseljenje i uređenje potrošeno je 19 milijuna kuna a mnogi projekti u samom pravosuđu u unapređenju pravosuđa za potrebe sudova i državnih odvjetništava i USKOK-a ostali su tada nerealizirano. Dakle, u najmu tih kvadrata pokazujemo zaista ludilo na kvadrat. I za to nitko nije odgovarao. Ja bih molila državnu tajnicu da ovaj problem koji je vjerojatno gospođi premijerku možda i promaknuo da joj posebno skrene pozornost na ovo jer ondje gdje se promovira štednja na vodi, na kavi a ovdje se daju milijuni i milijuni. Dakle, molim vas objasnite u ovom vremenu krize kakvo je to sludilo spopalo Vladu da iz prostora koje je koristilo besplatno ulazi u prostore Hrvatske radio-televizije i za to mjesečno izdvaja toliki ogromni novac. Samo da je taj novac proslijeđen pravosudnim tijelima pa mi ne bi imali potrebe za ovaj zajam. Naravno novaca nikad dovoljno, pogotovo kažem u ovom sektoru koji je zaista potreban i koji uvijek najmanje dobiva. Tome se treba stati na kraj. Potrebe o kojima je govorio i kolega Salapić svakako da su povećane s obzirom na primjenu novog Zakona o kaznenom postupku u kojem je Državno odvjetništvo i pogotovo USKOK dobili istražne ovlasti, odnosno oni provode istragu i naravno da su im potrebni i novi prostorni kapaciteti. Moram napomenuti dakle a propos ovoga što sam prije rekla i što se ministarstvo iz besplatnih prostorija, valjda mu nisu odgovarale, a one su bile adekvatne nego voli plaćati ne znam zbog čega, u Dežmanovu. Dakle, mi smo u to vrijeme vlastite prostore ministarstva da bi se ljudi u ministarstvu, odnosno u sobama koje su već bile napučene sa 3, 4 službenika, namještenika, doveli nekoliko ljudi kako bi mogli vlastite prostore ministarstva ustupiti za rad USKOK-a kako bi mogli biti objedinjeni na jednom prostoru radi efikasnosti postupanja u … [[Govornica se ne razumije.]] Prema tome, dok Vlada štedi, govori o svim mjerama štednje, ovakvo ponavljam ludilo na kvadrat s ovim kvadratima neda se ničim objasniti, odnosno nečim jer kad nije ovako jasno onda iza toga stoje neke radnje koje izazivaju sumnje u poštenje i u zakonitost, a ja bih volila da se to otkloni od strane samog ministarstva da bi ono moglo zaista imati puninu povjerenja kod građana kako bi moglo izvršiti svoju ustavom i zakonom određenu zadaću, pogotovo kroz svoja pravosudna tijela, kroz sudove, kroz državna odvjetništva. Dobro je što je rekla, napomenula državna tajnica da neka negativna iskustva koja smo imali u ranijim razdobljima gdje su mnogi zajmovi sličnih institucija bili odobreni, ugovori zaključeni, ali nisu bili dobro pripremljeni ugovori, nisu bile pripremljene jedinice za provedbu ugovora. Dobro da su sve ove predradnje izvršene jer to jamči ona da će i ona apsolutna korist odnosno zajam biti iskorišten u potpunosti i da će od toga Hrvatska imati koristi, ali ne štete. Evo podržavajući još jednom i dajući potporu ovom prijedlogu zakona molim gospođu državnu tajnicu da skrene pozornost i ministru evo koji čujemo i odlazi, ali i onom koji dođe, a pogotovo gospođu premijerku da se ovome stane na kraj jer to je izazvalo, pogotovo i onda kada je nastalo još 2004. godine dakle već davno ili '05. izazvalo je veliko negodovanje kod javnosti. I jednostavno sve mjere štednje koje se provode padaju u vodu i ne dobivaju na vjerodostojnosti da se štedi na malim stvarima, a na velikim propuštamo i imamo velike gubitke. Hvala.
Hvala lijepo. Prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Kolega Damir Sesvečan prvi se prijavio. Izvolite, kolega.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državna tajnice, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Zakon o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekte potpore pravosudnom sektoru, s konačnim prijedlogom zakona, kojeg je temeljem ovlasti Vlade Republike Hrvatske u ime Republike Hrvatske 13. travnja potpisao potpredsjednik Vlade i ministar financija Ivan Šuker i Andras Horvai, voditelj Ureda Svjetske banke za Republiku Hrvatsku. Zajmom, kao što je rečeno, se želi postići jača potpora učinkovitosti pravosudnog sustava u cilju brže provedbe mjera usmjerenih na prilagodbu domaćeg pravosudnog sustava s pravnom stečevinom i pravnim standardima Europske unije. Zajam je ugovoren sukladno Strategiji partnerstva Svjetske banke i Republike Hrvatske 2009. do 2012. godine koju je odobrila Vlada Republike Hrvatske 31. srpnja 2008. godine. Ta strategija uz sektor pravosuđa, ovisno naravno o interesima Republike Hrvatske, obuhvaća i moguće zajmove za niz različitih projekata iz oblasti prometa, energetike, obrazovanja, zaštite okoliša, zdravstva itd. Dakle, ovaj zajam iz oblasti pravosuđa je tek jedan u nizu mogućih. Želim naglasiti da će se zajmom koji je predmet ovog ugovora utjecati na poboljšanje učinkovitosti sudbenog sustava i učinkovitosti državnih odvjetništava te unapređenju upravljačkih sposobnosti Ministarstva pravosuđa kako se to navodi i u obrazloženju što je dakle predmet zajma, a to je složit ćemo se svakako nužno i potrebno. Konkretno, sredstvima zajma planira se između ostalog uređenje i adaptacija zgrada za potrebe općinskih sudova u Splitu, Karlovcu, Općinskog i Županijskog suda u Puli, osiguravanje pristupa osobama s invaliditetom sudovima, unapređenje i ažuriranje operativnih informacijskih sustava, jačanje upravljanja sudskim postupcima itd. Planira se sanirati i obnoviti niz objekata državnih odvjetništava, konkretno objekt USKOK-a u Zagrebu te dio sredstava uložiti u jačanje institucionalnih kapaciteta i unapređenje informacijskog sustava državnog odvjetništva. Što se tiče samih financijskih aspekata zajma, kao što je rečeno dakle ono iznosi 26 milijuna eura, rok otplate je jednokratni, on je 15. listopada 2027. godine, a kamatna stopa iznosi šestomjesečni libor za euro uvećan za fiksnu kamatnu maržu s tim da je zajam raspoloživ do 30. lipnja 2015. godine. Dakle, s obzirom na nužnost i opravdanost ulaganja koja su predmet ovog zajma i da se radi o vrlo povoljnom zajmu podržat ću donošenje ovog zakona u hitnom postupku. Hvala.
Hvala lijepo. I kolegica Vesna Buterin također se prijavila za pojedinačnu raspravu. Izvolite, uvažena kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Međunarodna banka za obnovu i razvoj je zapravo najvažnija međunarodna financijska institucija za Republiku Hrvatsku. Ona kontinuirano podupire ekonomsko-socijalni razvoj reforme, a suradnja Republike Hrvatske sa Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj ima veliko ne samo financijsko nego i šire značenje za održavanje makroekonomske stabilnosti, postizanje održivog i ubrzanog gospodarskog rasta i ostvarivanje uvjeta za približavanje Europskoj uniji. Međunarodna banka za obnovu i razvoj predstavlja najznačajniji izvor inozemne financijske potpore koja pridonosi ukupnom razvoju Republike Hrvatske. Značajna financijska sredstva Međunarodne banke za obnovu i razvoj Republika Hrvatska koristi u vidu strukturnih i investicijskih zajmova pod najpovoljnijim financijskim uvjetima koje ova banka postiže na međunarodnom financijskom tržištu. Također, Republika Hrvatska koristi brojne darovnice, tehničku pomoć i savjetodavne uloge usluge Međunarodne banke putem kojih se podupire ekonomski napredak i provedba strukturnih reformi na raznim područjima od infrastrukture, poljoprivrede, zdravstva do bankarskog, mirovinskog i pravosudnog sustava. Republika Hrvatska je punopravna članica Međunarodne banke za obnovu i razvoj od '93. godine od kada joj je odobreno ukupno 46 zajmova u visini od 2,1 milijarde eura i 51 darovnica u vrijednosti od 72 milijuna američkih dolara. Strategija partnerstva Svjetske banke i Republike Hrvatske 2009. do 2012. odobrena je i 2008. godine, a ona predviđa četverogodišnji program zajmova Republike Hrvatske u iznosu od jedne do 1,4 milijarde dolara. Ovaj scenarij obuhvaća zajmove za financiranje projekata za provedbu projekata iz sektora prometa, energetike, obrazovanja, zaštite okoliša, prilagodbe klimatskim promjenama, te projekata iz zdravstva, pravosuđa i slično. Ugovor o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt obnove pravosudnom sektoru potpisan je 13. travnja ove godine, a ovim zakonom o kojemu upravo raspravljamo taj se ugovor i potvrđuje čiji cilj ovog projekt jest davanje potpore jačanju učinkovitosti pravosudnog sustava, te bržoj provedbi reformskih mjera koje su usmjerene na prilagodbu pravosudnog sustava standardima Europske unije. Ovaj se projekt sastoji od jačanja učinkovitosti sudbenog sustava, jačanja učinkovitosti Državnog odvjetništva Republike Hrvatske, jačanje upravljačkih sposobnosti Ministarstva pravosuđa, te provedbe projekta i praćenje ostvarenih rezultata. Ukupna vrijednost projekta jest 27,9 milijuna eura, od čega se 26 milijuna eura sredstva zajma Svjetske banke, a 1,9 milijuna eura su sredstva koja će se osigurati iz državnog proračuna. Ukupan iznos zajma za realizaciju projekta je dakle 26 milijuna eura. Glavnica zajma isplatit će se jednokratno 15. listopada 2027. godine. Kamata je šestomjesečni Euro LIBOR uvećan za fiksnu kamatnu maržu. Početna naknada iznosi 0.25% iznosa glavnice zajma, a posljednji datum raspoloživosti zajma jest 30. lipanj 2015. godine. Sredstva koja su namijenjena ovim zajmom potrošit će se na obnovu sudova u Splitu, Karlovcu i Puli. Zatim na rekonstrukciju zgrade Državnog odvjetništva u Zagrebu, pulskog Državnog odvjetništva, te unapređenje informacijskog sustava u sudovima. Osim za rekonstrukciju sudskih zgrada od 26 milijuna eura kredita Svjetske banke kako je ministar najavio oko 16 milijuna eura iskoristit će se i za unaprjeđenje upravljanja sudskim spisima, modernizaciju informatičkih sustava u sudovima, te povećanje učinkovitosti ovršnog postupka. Isto tako, navodi da će se nešto više od 8 milijuna eura upotrijebiti i za projekt racionalizacije mreže državnih odvjetništava koja uključuje i obnovu uskokove zgrade u Zagrebu. Tim novcem za potrebe Općinskog i Županijskog odvjetništva u Puli, te Zemljišno-knjižnog odjela Općinskog suda u Puli proširit će se zgrade bivših vojarni. Sve bi to trebalo zapravo pridonijeti smanjenju broja neriješenih sudskih i državno-odvjetničkih predmeta, te povećati broj riješenih ovrha. Dakle, koristi od ovog projekta vidjet će se kroz poboljšanje uvjeta na sudovima koji će dovesti do veće učinkovitosti, ušteđeno vrijeme, administrativnog osoblja, brže i jeftinije parnice, naravno do veće transparentnosti u radu djelatnika, a sve to u konačnici dovest će i do stabilnije ulagačke klime, te manje korupcije. Dakle, ovim zakonom i ugovorom o zajmu precizno se utvrđuju namjeravana postignuća i planirane reforme i zato podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala lijepo kolegice. Želi li državna tajnica zaključno? Izvolite državna tajnica Tatijana Vučetić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prije svega želim se zahvaliti svima na podršci pri donošenju ovog zakona. Isto tako, ostala sam dužna možda malo detaljnije po stavkama reći koliko se to od 26 odnosno 27,9 milijuna eura za što će se utrošiti. Dakle, za zgrade Državnog odvjetništva Republike Hrvatske i USKOK-a u Zagrebu procjena je da će se potrošiti 2,56 milijuna eura. Za zgradu Općinskog suda u Splitu će se potrošiti procjena je 8,89 milijuna eura. Za zgrade pravosudnih tijela u Karlovcu 4,67 milijuna eura. Novi prostori Općinskog državnog odvjetništva, Županijskog državnog odvjetništva i Zemljišno-knjižnog odjela u Puli. Procjena je 2,90 milijuna eura. Za daljnje unapređivanje i uvođenje IT sustava u poslovanje sudova i državnih odvjetništava, te opremanje istih predviđeno je procjena je 2,90 milijuna eura. A analize preporuke i edukacije za unapređivanje upravljanja pravosudnim sustavom, pravosudnim tijelima, pojedinačnim postupcima, financijsko upravljanje pravosudnim sustavom, unapređenje upravljanja portfeljima nekretnina u pravosuđu 3,71 milijun eura. Evo, još jedanputa zahvaljujem.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 566. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj za projekt potpore pravosudnom sektoru. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 109 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
I sada za 12. i 13. točku ne možemo otvoriti raspravu zbog spriječenosti predlagatelja. 14. nema uvjete jer nije bila održana sjednica matičnog odbora. I prelazimo na 15. točku dnevnoga reda. To je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 568. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Hitni je postupak i primjenjuje se u skladu s člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća sa sjednice odbora primili ste na klupe. Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja ujedno uzeti riječ? Državni tajnik Danijel Mileta. Izvolite tajniče.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani saborski zastupnici. Ja bih objasnio za početak zašto je ovaj zakon tražen da se donese po hitnom postupku. To je zato što Poslovnik Hrvatskog sabora, članak 161. kaže da je to moguće napraviti ako se zakon usklađuje sa europskim zakonodavstvom, i to je u ovom slučaju riječ, dakle riječ je o uredbi 1071 Europskog Parlamenta i Vijeća iz 2009. godine gdje se traži, odnosno izrijekom propisuje obaveza osnivanja i vođenja nacionalnog elektroničkog registra prijevoznika, kojima je nadležno tijelo države članice izdalo licencije za obavljanje djelatnosti. Dakle to je osnova zašto ide po hitnom postupku. Mi smo osim toga u ovim izmjenama i dopunama izmijenili, dopunili određene druge stvari, jer je koncept obavljanja djelatnosti cestovnog prometa, odnosno prijevoza bio postavljen u osnovnom tekstu navedenog zakona, a kasnije nekakvim izmjenama i dopunama nije bitno izmijenjen. Bitne izmjene su se odnosile na usklađivanje s Europskom unijom, te tek zadnjom novelom prošle godine utvrđeno da se autotaksi prijevoz obavlja na temelju dozvola, umjesto dotadašnjeg sustava koncesija. No i to je napravljeno da bi se usuglasio Zakon o koncesijama sa Zakonom o prijevozu u cestovnom prometu. Mi smo nadalje u ovim izmjenama i dopunama također utvrdili sadržaj i propisali uvjete obavljanja agencijske djelatnosti u cestovnom prometu. Agencijska djelatnost to je, to su poslovi posredovanja između prijevoznika i samoga klijenta. Nadalje tu smo utvrdili i nadležnost Hrvatskih cesta za izdavanje dozvola stranim prijevoznicima za obavljanje izvanrednih prijevoza tereta, naravno na području Republike Hrvatske, te smo oslobodili taksi prijevoznike koji se već 5 godina bave tom djelatnošću, od polaganja stručnog ispita. Naravno čim smo uveli i sadržaj i propisali uvjete obavljanja agencijske djelatnosti, tu smo odredili nekakve i prekršajne odredbe. I zadnje što je vezano za ove izmjene i dopune, to su da su pojedini instituti, točnije izričaji u postojećem zakonu malo bolje definirani da ne bi dolazilo do nekakvih pogrešnih tumačenja. Kod samoga registra ono što je isto bitno, da je potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u proračunu Republike Hrvatske u iznosu od 800 tisuća kuna radi same uspostave toga i učinkovitog funkcioniranja toga informatičkog sustava, a kako on zahtijeva određeno vrijeme sam hitni postupak je li je nužan jer je potrebno određeno vrijeme da bi se oformio i profunkcionirao kako treba, tu je potrebna baza, uspostavljanja baze podataka i edukacije djelatnika i tako, a mi imamo određene obveze prema europskoj zajednici. Ja sad ne znam koliko detaljno da dalje idem po pojedinim člancima izmjena i dopuna. Vi ste dobili sve tu saborske klupe. Ovo što sam rekao je nekakva osnova za ove izmjene i dopune, pa to bi bilo za sada sve od mene.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo onda na raspravu po klubovima. U ime Kluba zastupnika HSS-a, uvažena zastupnica Marijana Petir.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, koji je sjedišni propis u području cestovnog prijevoza, kojim su uređeni uvjeti i način obavljanja djelatnosti prijevoza putnika i tereta u cestovnom prometu. Analiza postojećeg stanja u području cestovnog prijevoza i pitanja koja se javljaju u praktičnoj primjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu upućuju na potrebu daljnje dogradnje važećih zakonskih rješenja. Osim navedenog nužno je nastaviti proces usklađivanja sa propisima Europske unije, što se čini i donošenjem ovih izmjena i dopuna zakona, usklađivanjem sa uredbom EZ broj 1071/2009. Europskog Parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. godine. Ovim zakonom predlaže se uređivanje i sljedećih osnovnih pitanja. Propisuje se osnivanje registra prijevoznika, odnosno jedinstvene nacionalne evidencije prijevoznika, koju u elektroničkom obliku vodi Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, čime se s jedne strane omogućava sustavno evidentiranje svih relevantnih podataka o prijevoznicima i izdanim licencama i povećava efikasnost u radu kako ministarstva nadležnog za promet, tako i nadležnih ureda državne uprave u županijama, s druge strane usklađuje se Zakon o prijevozu u cestovnom prometu sa propisima Europske unije. To je izuzetno važno jer će se konačno znati koliko je domaćih prijevoznika po gradovima i po županijama, a ono što bi voljeli znati je također koliko domaćih prijevoznika radi na gradnji cesta i autocesta u Hrvatskoj, i što se može učiniti da domaći prijevoznici budu angažirani na tim projektima, a ne oni koji dolaze iz nekih drugih država. Zakonom se također utvrđuje sadržaj i propisuju se uvjeti obavljanja agencije djelatnosti u cestovnom prometu, po čime se razumijevaju poslovi posredovanja pri zapošljavanju prijevozničkih kapaciteta, odnosno ugovaranje prijevozničkog posla između prijevoznika i naručitelja prijevoza. Obzirom da ova djelatnost nije regulirana postojećim propisima koji uređuju područje cestovnog prijevoza, pa se na nju primjenjuju samo opći propisi o obaveznim odnosima što nije dovoljno. Zakonom se ovlašćuje jedinice lokalne samouprave da propisom kojim uređuju obavljanje autotaksi prijevoza na svom području utvrde cijenu takvog prijevoza, te da istim propisom mogu utvrditi mjerila na temelju kojih će odrediti broj autotaksi prijevoznika i vozila kojima se obavlja autotaksi prijevoz na njihovom području. S obzirom da je jedinicama lokalne samouprave dano u nadležnost donošenje propisa kojim će se urediti obavljanje autotaksi prijevoza, nas zanima ako nam možete pojasniti kako će se određivati broj autotaksi prijevoznika. Da li autotaksi prijevoznici registrirani u jednom gradu mogu obavljati djelatnost u drugom gradu, a što je važno zbog konkurentnosti, odnosno jeftinije cijene za građane. Također želim tu istaknuti problem autotaksi vozila koje imaju jedno plus osam sjedala, koja bi trebala biti registrirana kao linijski prijevoz, odnosno kao prijevoznička tvrtka, a koriste se kao autotaksi vozilo. Taj problem je izražen u manjim sredinama, gdje se registriraju u jednoj jedinici lokalne samouprave, obavljaju usluge po cijeloj županiji, a nema odgovarajuće mogućnosti kontrole nad radom takvih vozila, pa evo ako državni tajniče mi možete malo u tom dijelu dati odgovore. Također ovim zakonom se oslobađaju obaveze polaganja ispita o stručnoj osposobljenosti za obavljanje djelatnosti autotaksi prijevoza, one osobe koje do dana stupanja ovog zakona na snagu imaju najmanje pet godina radnog iskustva u obavljanju auto taxi prijevoza i prolongira se rok polaganja ispita o stručnoj osposobljenosti osoba koje su prema odredbama ranijih propisa bile u obavezi navedeni ispit položiti do 10. lipnja 2010. godine što svakako podržavamo. Propisuju se i prekršajne kazne za obavljanje agencijske djelatnosti bez licence, povećava se iznos novčane kazne propisane za stranog prijevoznika koji prijevoz tereta u Republici Hrvatskoj obavlja bez dozvole. Utvrđuje se također i nadležnost Hrvatskih cesta za izdavanje dozvola stranim prijevoznicima za obavljanje izvanrednih prijevoza tereta u prometu na cestama Republike Hrvatske obzirom da Hrvatske ceste obavljaju stručne poslove pri utvrđivanju relevantnih podataka prije izdavanja spomenute dozvole kao i poslove kontrole izvanrednih prijevoza prema važećim propisima izdaju dozvole za izvanredni prijevoz domaćim prijevoznicima. Postojeći Zakon o prijevozu u cestovnom prometu ne poznaje pojam lokalnog prijevoza putnika te regulaciju takvog oblika prijevoza prepušta Zakonu o komunalnom gospodarstvu čije odredbe ne uređuju opći režim obavljanja ove djelatnosti što je dovodilo do nejasnoća i prijepora u primjeni propisa. Ovim prijedlogom zakona nedvojbeno se definira ova vrsta prijevoza člankom 1. predmetnog zakona kao prijevoz unutar područja jedinica lokalne samouprave koji se uređuje sukladno ovom zakonu i propisima o komunalnom gospodarstvu. Temeljem iznijetog smatramo u klubu HSS-a Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o prijevozu u cestovnom prometu kvalitetnim prijedlogom koji će u mnogim svojim segmentima regulirati također i auto taxi prijevoz, omogućiti agencijsku djelatnost u cestovnom prometu u cilju posredovanja kod zapošljavanja prijevoznih kapaciteta prijevoznika te omogućiti stvaranje registra prijevoznika kao jedinstvene nacionalne evidencije prijevoznika u elektroničkom obliku. Mi u klubu HSS-a ćemo podržati predloženi tekst izmjena i dopuna Zakona u cestovnom prometu a obzirom da nam je izuzetno stalo i do toga da se taj cestovni promet koliko je god moguće odvija u skladu sa najvišim standardima zaštite okoliša želimo i sa ove govornice pohvaliti napore koje ulažu u Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost i Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture koji evo već drugu godinu za redom provode program smanjenja negativnog utjecaja prometa na okoliš. Osnovni cilj tog programa za koji je i raspisan natječaj pa evo pozivam sve prijevoznike da se na taj natječaj jave jer je riječ o smanjenju emisija štetnih plinova i smanjenju razine buke cestovnih motornih vozila. A također su predviđa i poprilično izdašna sredstva. Dakle, riječ je o 35 milijuna kuna u 2010. godini. Sredstva u iznosu od 70 tisuća kuna po vozilu dodjeljivat će se malim i srednjim poduzetnicima a do 50 tisuća kuna po vozilu velikim poduzetnicima koji su do dana podnošenja ponude temeljem ovog raspisanog natječaja nabavili vozilo standarda euro 5 i izvršili zamjenu svog starog ekološki neprihvatljivog vozila sa ovim novim. Pri tome svaki licencirani prijevoznik može temeljem ovog natječaja podnijeti zahtjev za dodjelu sredstava za zamjenu najviše pet vozila. Smatramo da ovaj program bitno doprinosi i povećanju sigurnosti prometovanja na cestama ali isto tako da doprinosi i zaštiti okoliša i da je važan u kontekstu zaštite zraka i ublažavanja klimatskih promjena. Stoga evo mi u klubu HSS-a podržavamo i ovaj zakon i program koji sam navela i pozivamo prijevoznike da se uključe u taj program. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice Živko Nenadić. Kolega Nenadić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Zakonom o prijevozu u cestovnom prometu uređeni su uvjeti i način obavljanja djelatnosti prijevoza putnika i tereta u cestovnom prometu. Budući je nužno postojeći zakon uskladiti s uredbom Europske unije od 21. listopada 2009. a koja nalaže svim državama članicama ustrojavanje i vođenje nacionalnog elektroničkog registra prijevoznika Vlada Republike Hrvatske koristeći proceduru izmjene predlaže još neka poboljšanja i pojašnjenja pojedinih zakonskih odredbi što je praksa pokazala potrebitim. Dakle, po hitnom postupku predlaže se osnivanje ovom izmjenom, osniva se registar prijevoznika kao jedinstvena nacionalna evidencija prijevoznika koju u elektroničkom obliku vodi Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture. Najvažniji podaci iz te evidencije su javni, kao na primjer naziv izdavanja licencije, naziv sjedišta ili prebivalište i matični broj prijevoznika, ime osobe odgovorne za prijevoz, datum izdavanja kao i datum isteka licencije, vrsta javnog prijevoza itd. Također se utvrđuje sadržaj i propisuju uvjeti obavljanja agencijske djelatnosti u cestovnom prometu a to su poslovi posredovanja kod zapošljavanja prijevoznih kapaciteta prijevoznika u ime i za račun prijevoznika. Naravno, to može biti pravna ili fizička osoba registrirana za obavljanje agencijske djelatnosti u cestovnom prijevozu i ima naravno licenciju naravno za tu djelatnost. Dakako da su propisani i uvjeti za dobivanje licencije kako prostorni tako i financijski što je vrlo bitno u smislu osiguranja od moguće štete koju bi napravila prijevozniku, naručitelju prijevoza ili trećoj osobi licencirana osoba bila ona pravna ili fizička. Pored ovih najvažnijih izmjena a s ciljem boljeg funkcioniranja ovlašćuju se jedinice lokalne samouprave da svojim propisom utvrde cijenu i mjerila na temelju kojih će se vršiti auto taxi prijevoz na njihovom području. Također se utvrđuje nadležnost Hrvatskih cesta za izdavanje dozvola stranim prijevoznicima za obavljanje izvanrednih prijevoza tereta u prometu na cestama Republike Hrvatske. Taksisti koji obavljaju auto taxi prijevoz dulje od pet godina nisu dužni polagati ispit o stručnoj osposobljenosti a za one koji trebaju polagati taj ispit prolongira se rok. I da bi to što bolje funkcioniralo propisuju se i prekršajne kazne za prekršitelje zakona. Dakle, klub HDZ-a podržava u svemu i ove izmjene koje se usklađuju sa direktivama Europske unije a dakako i ove prijedloge izmjena koje poboljšavanju stanje u životu na terenu. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je uvažena kolegica Danica Hursa u ime kluba HNS-a, HSU-a.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo predlagatelji, kolegice i kolege. Ovim se prijedlogom zakona nastavlja usklađivanje našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije, a i analiza postojećeg stanja u području cestovnog prometa nalaže doradu važećeg zakona. Stoga se po prijedlogu dopuna zakona propisuje osnivanje registra prijevoznika, odnosno jedinstvene nacionalne evidencije prijevoznika u elektroničkom obliku. Radi se o jedinstvenoj nacionalnoj bazi podataka prijevoznika koja sadrži osnovne podatke o prijevoznicima. Uz činjenicu da postoji praktična potreba za formiranjem i ažurnim vođenjem takve evidencije, izravna obveza osnivanja spomenutog registra proizlazi iz dokumenta Europske unije. U registru se uz podatke iz evidencija o izdanim licencijama za unutarnji i međunarodni cestovni prijevoz prikupljaju i vode podaci o imenima i prezimenima osoba odgovornih za prijevoz, te podaci o vrsti i broju kaznenih djela i prekršaja odnosno pravomoćne presude te kaznenopravne odnosno prekršajno pravne sankcije koje su izrečene prijevozniku i osobi odgovornoj za prijevoz. Registar prijevoznika je apsolutno bilo nužno donijeti što prije, jer bez njega je nemoguće imati pravu sliku stanja o hrvatskim cestovnim prijevoznicima. Posebno je to izraženo kod prijevoznika koji se bave isključivo domaćim prijevozom. Dalje se po prijedlogu izmjena utvrđuje sadržaj i propisuju uvjeti obavljanja agencije djelatnosti u cestovnom prometu. Izmjenama zakona kao što sam rekla predlaže se uređenje agencijske djelatnosti u području cestovnog prometa pod čime se razumijeva ugovaranje prijevozničkog posla između prijevoznika i naručitelja prijevoza. Ta djelatnost nije regulirana postojećim propisima koji uređuju područje cestovnog prijevoza, pa se na nju primjenjuju samo opći propisi o obveznim odnosima što je rezultiralo nekvalitetno obavljenim poslom. Sukladno prijedlogu agencijske poslove može obavljati pravna i fizička osoba koja je registrirana za obavljanje te djelatnosti i ima licenciju za obavljanje agencijske djelatnosti u cestovnom prometu, a za dobivanje licencije mora ispunjavati uvjet dobrog ugleda i biti stručno osposobljena za obavljanje navedenih poslova. Dalje se po prijedlogu izmjena i dopuna ovoga zakona, ovlašću jedinice lokalne samouprave da propisom kojim uređuju obavljanje autotaxi prijevoza na svom području utvrde cijenu takvoga prijevoza, te da istim propisom mogu utvrditi mjerila na temelju kojih će se odrediti broj autotaxi prijevoznika i ili vozila kojima se obavlja autotaxi prijevoz na njihovom području. Nadalje, utvrđuje se nadležnost Hrvatskih cesta za izdavanje dozvola stranim prijevoznicima za obavljanje izvanrednih prijevoza tereta u prometu na cestama Republike Hrvatske. Oslobađaju se obveze polaganja ispita o stručnoj osposobljenosti za obavljanje djelatnosti autotaxi prijevoza one osobe koje do dana stupanja ovoga zakona na snagu imaju najmanje 5 godina radnog iskustva u obavljanju autotaxi prijevoza. Prolongira se rok polaganja ispita o stručnoj osposobljenosti osoba koje su prema odredbama ranijeg propisa bile u obvezi navedeni ispit položiti do 10. lipnja 2010. Propisuju se prekršajne kazne za obavljanje agencijske djelatnosti bez licencije, a također se povećava iznos novčane kazne propisane za stranog prijevoznika koji prijevoz tereta u Republici Hrvatskoj obavlja bez dozvole, te povećanja donja i gornja novčane kazne prijevoznicima, fizičkim osobama i drugim fizičkim osobama zbog najtežih prekršaja propisanih zakonom u prijevozu u cestovnom prometu. Klub HNS-a i HSU-a će podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala kolegice. I u ime kluba zastupnika SDP-a uvaženi kolega zastupnik Ivan Hanžek.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče. S obzirom da su moji prethodnici meni olakšali ovaj moj nastup jer su dali temu i sadržaj promjena, ja ću taj dio preskočiti, pa ću govoriti malo kritičnije o onom što smo mogli iskoristiti da ovom prilikom isto učinimo. Naime, pozdravljam nastojanje ministarstva da kroz P.Z.E. postupak ubrza određene promjene i bilo bi mi drago da kod drugih ministarstava i drugih problematika postupamo isto tako. Znači da sukladno onome što život donosi što brže reagiramo u promjenama ili dopunama zakona. S obzirom da će još u raspravi kolege Šprema biti nekih konkretnih primjedbi koliko mi je najavio, ja želim reći da problem taxi prijevoza nije toliko jednostavan i toliko jednoznačan kao što se mnogima čini. Naime, mi koji radimo u lokalnoj samoupravi znademo da se tu susrećemo sa dosta problema. Naime, to je sastavni dio u suštini javnog prijevoza. Broj vozila taxi prijevoznika u mnogim sredinama je nedostatan u odnosu na realne potrebe građana. S druge strane ekonomska isplativost povremenih taxi linija i taxi prijevoza je upitna i jasno da građani koji imaju sklonosti obavljati taxi djelatnost teško se mogu odlučiti investirati 20, 30 ili više tisuća eura u nabavku vozila kojim će zadovoljiti potrebe pojedinih građana i turista za taksi prijevozom. A da je izvjesnost angažiranja ili popunjenost kapaciteta dosta upitna. No, činjenica je da u današnjim vremenima, govorio sam to i na odboru pa ću i ovdje spomenuti, u današnjim vremenima mi se susrećemo sa jednim zaista velikim i realnim problemom. A to je da od izuzetno velikog broja prijevoznika, autobusera u našoj državi likvidacijom i propašću industrije koja je zapošljavala veliki broj radnika potreba za autobusnim prijevozom se sve više smanjuje. Danas su najveće borbe i bitke za prijevoz đaka odnosno učenika osnovnih i srednjih škola jer to su zapravo ostale jedine autobusne linije koje su garantirano popunjene i garantirano se može znati da će dnevno funkcionirati kroz 200-tinjak dana u godini. S druge strane građani imaju nadalje potrebu, bez obzira na enorman porast zadnjih desetak godina broja automobila u naših građana ipak postoje i staračka domaćinstva, postoje ljudi koji ne mogu sami svojim vozilom doći do doktora, do državne institucije, do suda. Znači, autobusni prijevoznici nalaze se u situaciji da održavaju liniju sa autobusima koji su prekapacitirani, predimenzionirani za današnje potrebe. Nabavka novih manjih vozila nije jeftina i nije jednostavna, ali i tome se mnogi prilagođavaju, prelaze na autobuse sa 20 do 25 putničkih sjedišta. No na pojedinim dionicama u mnogim našim županijama i to su preveliki autobusi i zbog puteva i cesta koje su od 2,5 m do 3 m širine, ali i zbog 8 do 10 putnika koje mogu odvesti na jednoj liniji i više ih neće biti. I šta se danas događa? Naime ne danas, mi već 10 godina imamo taj problem, ali je on sad izraženiji, da se pojavljuju autotaxi prijevoznici koji imaju registrirana vozila 8+1, pokupe ispred redovne autobusne linije na autobusnom stajalištu putnike. Autobusni prijevoznik odgovara za održavanje linije, pod kaznom je i sankcijom, a za ovog sa 8+1 nažalost nitko nije nadležan. Kad se obratite policiji policija veli mogu kontrolirati da li su vezani, dal ne razgovara vozač s mobitelom, dal je auto registriran, dal je tehnički ispravan. Inspektor cestovnog prometa izjavljuje da nema nadležnosti. Nitko nema nadležnosti, a ta djelatnost se sve više širi, barem na području Krapinsko-Zagorske županije koju dobro poznajemo, ali kolege isto i sa drugih područja o tome govore. I sad je situacija na oko složena, ali ja bih rekao morala bi biti jednostavna kao što smo čuli jučer ili prekjučer od ministra turizma i državnog inspektora glavnog, to je gubitak poreznih prihoda. Sve te djelatnosti moramo gledati kroz to da bježi državi, lokalnoj zajednici određeni prihod. Ne uplaćuje se PDV na karte odnosno na prijevoz, ne registrira se prijevoz, nema kontrole. Stoga smo mi na odboru predložili da se i ubaci promjena jednu za koju svi znamo, da su uvedena prometna redarstva, da za kontrolu i provedbu ovih izmjena u zakonu ovlastimo prometna redarstva u općinama odnosno u gradovima gdje to postoji sada, ali postojat će više u budućnosti. I moj amandman koji malo teško prolazi, ali s obzirom da je prošlo ovo P.Z.E. onda i moja dva amandmana vjerujem da će proći, malo teško ali da će proći, da se u generalnim odredbama vozila koja obavljaju taxi službu navede da se za taxi prijevoz primjenjuju se vozila koja imaju 4+1 maksimalni kapacitet. I drugi koji se za linijski prijevoz, znači uvjetno rečeno autobusnim linijama može prijevoz obavljati i vozilima 8+1. Na taj način reguliramo, ne ograničavamo nego reguliramo odnose jer treba reći da u pojedinim općinama, neću ih spominjati, koje nemaju potrebe za taxi prijevozom se po različitim linijama registriraju taxi prijevoznici, a onda svoju djelatnost zapravo obavljaju na širem području županije ili nekoliko … [[Govornik se ne razumije.]] Pozivam ministarstvo i državnog tajnika, pokušat ćemo u konzultacijama koliko bude to moguće u ovih 24 sata, usuglasiti da takvi amandmani prođu ako već ne može se ići i na šire neke promjene koje bi trebalo obuhvatiti u zakonu kada bude kompletno došao da ne velim na reviziju i na promjene i izmjene. Hvala lijepo.
Hvala, kolega Hanžeku. I prelazimo sada na pojedinačnu raspravu. Prijavio se uvaženi kolega zastupnik Boris Šprem. Izvolite, kolega.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Poštovani predstavnici ministarstva. Evo ja bih samo o jednom aspektu ovoga konačnoga prijedloga zakona govorio, a to je aspekt organiziranja i provođenja autotaxi prijevoza na terenu. Najprije da kažem o čemu se radi. Dakle, postojeća formulacija u zakonu koji je donesen potkraj prošle godine kaže: autotaxi prijevoz obavlja se na temelju ovoga zakona i propisa koji u skladu s ovim zakonom donosi nadležno tijelo jedne ili više jedinica lokalne samouprave odnosno Grada Zagreba. A nova formulacija: propisom iz stavka 1., dakle ovog kojeg sam pročitao, jedinice lokalne samouprave utvrđuju cijenu prijevoza, a mogu utvrditi mjerila na temelju kojih će odrediti broj autotaxi prijevoznika i vozila kojim se obavlja autotaxi prijevoz na njihovom području. Dakle, sasvim je jasno da je intencija ove promjene u tome da se ukine liberalizacija cijena tamo gdje je bilo i da ne bi bilo zabune za ubuduće jer ako se lokalnim jedinicama da to pravo onda se svakako mora utvrditi fiksna cijena. E sad ja ne bih sve ovo govorio da nisam i sam dobio pismo od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja od 8. ožujka 2010. godine koje želi ukazati na pitanja o kojima sam govorio pa ističe da je ta agencija još 2005. godine formirala svoje stavove o ovom pitanju jer je izradila Analizu tržišta pružanja sluga taxi prijevoza i obavijestila o tome širu javnost pa je tako obavijestila vjerojatno i Ministarstvo prometa. U spomenutom izvješću Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja posebnu pozornost je obratila na pristup tržištu pružanja usluga taxi prijevoza i ulazu konkurencije u postojeću organizaciju i provođenje taxi prijevoza. Dva su osnovna cilja koje treba postići u obavljanju ne samo autotaxi prijevoza kada je riječ o obavljanju usluga za građane. Ali ovdje svakako to su kvaliteta i cijena. Dakle, treba poboljšati razinu usluge taxi prijevoza, ali treba paziti i na to da potrošači budu zadovoljni sa cijenom. Kako će potrošači biti zadovoljni sa cijenom ako im netko tu cijenu nameće, a nije određena tržištem. Pa tako agencija upozorava na svoje stavove iz 2005. a ponavlja ih velim od 2010. već sam spomenuo datum koji je u pitanju, pa kaže pristup tržištu pružanja usluga taxi prijevoza potrebno je izmijeniti, dakle izmijeniti ono što sad već imamo na način da se osigura slobodniji pristup i djelovanja na tržištu svim poduzetnicima ako pružaju te usluge bez obzira na to je li riječ o obrtnicima ili trgovačkim društvima pod uvjetom da ispunjavaju sve propisane norme prilikom pružanja tih usluga radi zaštite kvalitete usluga i sigurnosti korisnika usluga. Drugo, formiranje cijena taxi usluge ne bi smjelo biti u nadležnosti udruge ili udruga a koje zastupaju interese davatelji usluga, a bez utjecaja udruga potrošača, odnosno građana koji su korisnici tih usluga. E sad je to u nadležnosti udruga, sad će biti u nadležnosti nekog drugog koji će formirati cijene, pa bez obzira je li to bile i jedinice lokalnih zajednica. I treće. Nužno je sudjelovanje organiziranih potrošača pri odlučivanju u sustavu cijene pružanja usluga taxi prijevoza kao što je to i u slučaju određivanja cijena komunalnih usluga. I četvrto. Propisi o zaštiti tržišnog natjecanja u pravilu utvrđuju slobodno određivanje cijena robe ili usluge i sad tu još obrazlaže itd. Dakle, ja bih ovdje želio ukazati na vjerojatno a ne moguće, nego vjerojatno suprotnost ove odredbe sa Ustavom. Ne bih volio da se to nađe na Ustavnom sudu i zato upozoravam na tu normu i postavljam naravno pitanje jer mi nije jasno iz obrazloženja. Nisam razabrao prave motive zbog čega se u kontekstu ovih svih izmjena postojećeg Zakona o prijevozu u cestovnom prometu mijenja i ova odredba i dovode se u pitanje postulati koje je odredila Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja, a to je regulatorno tijelo koje je formirao uostalom ovaj Sabor. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavljenu repliku, uvažena kolegica Tatjana Šimac Bonačić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Šprem, rekli ste, upitali ste se zapravo da li je to protuustavna odredba i vjerojatno će se moći tužiti ovo kako ste konstatirali. Naime, meni isto nije jasno sada u Dubrovniku konkretno imamo molbi gdje ljudi čekaju koncesiju jer oni imaju licencu. Međutim, ostavlja se sada mogućnost po ovom zakonu lokalnoj samoupravi da određuje broj. Međutim, odgovornost se znači stavlja na lokalnu samoupravu, a s druge strane država daje licencu i državni su inspektori. Lokalno imamo komunalne redare i događa se recimo u primorskim gradovima kada imate velike navale turista, imate ogroman broj taxista i tu razumijem ovu odredbu da bi se trebao smanjiti, odnosno odrediti određeni broj taxista. Ali onda dolazimo u koliziju stvarno da li je to protuustavno. Očekiva se zapravo, da li je moguće napraviti nekakve mjere koliko se prema broju stanovnika zapravo određivati ali da to bude zakonski, a ne da se to ostavlja odgovornost jedinicama lokalne samouprave jer oni dolaze zapravo na udar. Prema tome, ako je ovo javna usluga tada bi se ta javna usluga trebala dati sto posto lokalnoj samoupravi jer ipak je to recepcija grada, je li lokalna samouprava. Ali da taj inspektorat bude, da komunalni redari to mogu obavljati.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Šprem.
Hvala lijepa. Nisam znao da će kolegica dati repliku, pa bih samo htio pojasniti možda nisam bio jasan. Dakle, ovdje se radi o javnom interesu, dakle interesu građana i taj interes treba zadovoljiti na jedan pravilan način, način da bude organiziran i da ne bude upitan pogotovo sa ustavno-pravnog stajališta. To pitanje nije jednostavno riješiti, ja se slažem ali istovremeno ukazuje na to da javni interes građana neće biti zadovoljen u buduće zato što naprosto se ubacuje bilo tko će određivati cijene, a ne tržište i jednostavno neće biti konkurencije. U tome je stvar. I onda će građani biti zakinuti jer se kvaliteta može osigurati u javnom interesu, jer se propisuju uvjeti od strane lokalnih zajednica, a cijene ako ti nametneš cijene onda nema konkurencije. Još kažeš broj koji je, ne znam, na broj stanovnika taj i taj broj, jednostavno konkurencije neće biti. Ja jednostavno na to upozoravam. Mislim da to nije dobro rješenje, da to nije europsko rješenje i mislim da će biti reakcije na to što ja bih volio da mi to svi skupa izbjegnemo. Hvala vam.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Zaključno u ime predlagatelja Danijel Mileta, državni tajnik. Izvolite.
Dakle, saborska zastupnica Petir, saborski zastupnik Šprem i saborski zastupnik Hanžek su se dotakli teme taxi prijevoza. Naime, ja ću sad svima odgovoriti, ali opisom vezano za taxi. Taxi prijevoz da ne bude zabune to je djelatnost gdje prijevoz putnika se obavlja osobnim automobilom koji uz sjedalo vozača ima 8 sjedala, ali je nužno da taxi prijevoznik na jednom mjestu pokupi sve putnike, a onda ih može odvesti na više mjesta. Dakle, u suprotnome kad bi taxi prijevoznik išao, vozio gradom i gdje hoće pokupio jednoga, pa kasnije na 50 m drugoga, za 100 m trećeg putnika on bi obavljao linijski prijevoz a to mu je zabranjeno. Dakle, to je zakonom definirano. On može pokupiti na jednome mjestu, a odvesti na nekoliko njih. Ovo što je saborski zastupnik Hanžek rekao to rade ljudi koji ne poštivaju zakon. Dakle, to rade ljudi koji ne poštivaju zakone. Tko njih kontrolira? Ako imaju licence i dozvole onda njih kontrolira nadležno ministarstvo kroz svoju inspekciju. Ako nemaju dozvole, njih ne može kontrolirati nadležno ministarstvo. To je dakle vezano za ove osam plus jedan. Jedna još druga stvar. Donekle ste vi u pravu što se tiče osam plus jedan, puno ih, pa mijenjaju autobuse i tako to. Ali to se ne može napraviti sad jednim rezom i reći evo od sutra više vozila osam plus jedan ne služe taxi prijevoz. To se na takav način ne može. To se s jednom možda dugoročnijom strategijom jer bi onda i u tom slučaju i ostavili ljude koji su investirali dakle u svoj posao, praktički bez radnoga mjesta. To je ovaj dio koji se odnosi na kolegu, odnosno pardon saborskog zastupnika Hanžeka, i ja se slažem s onom uvodnom analizom, dakle vi ste jako dobro analizirali tržište gdje egzistiraju taksi usluge, ali ovaj dio evo koji se odnosi osam plus jedan to je naše mišljenje da iz, da se može riješiti ali kroz nekakav dugoročni period. A ovi koje se spominjalo, oni su suprotnosti sa zakonom. Nadalje, mislim da je saborska zastupnica Petir isto na tu temu bilo osam plus jedan. Čujte, pretpostavljam da sam i vama dao odgovor onda za ovo. E sada saborski zastupnik Šprem, točno je, postoji mišljenje agencija, međutim mi smo se povodili sljedećem. Tendencija je ovih izmjena da lokalna samouprava ima što više prava na svom teritoriju u području taksi prijevoza, dakle da lokalna, smatramo da lokalna samouprava ozbiljno na specifičnosti najbolje poznaje svoj grad, najbolje poznaje potrebe građana. Lokalna samouprava također i omogućuje određene stvari taksi prijevoznicima stajališta i slično. Mi smatramo da lokalna samouprava neće djelovati, odnosno da će djelovati u maniri dobrog gospodara, da će djelovati onako kako bi građani bili što zadovoljniji. Dio odgovora zašto smatramo da lokalna samouprava treba definirati, odnosno ograničiti, davati dozvole time donekle ograničiti eventualno i broj taksi vozila, odnosno na neki način utjecati na cijenu, dakle ovdje ne piše da ona, kaže to je ta cijena, nego ona može reći imamo maksimalnu cijenu, imamo minimalnu cijenu, nađite se unutar toga. Tendencija je da ta taksa i usluga bude održiva. Da ljudi koji uđu u taj posao, da oni znaju kad investiraju ogromna sredstva u to prijevozno sredstvo, dakle u automobil, da im neće se sutra pojaviti još njih stotinu, naravno hoće stotinu ako smatra lokalna samouprava da je potrebno toliko, ali manira dobroga gospodara to priječi. Dakle smatramo da je nekakav optimum koji treba postaviti lokalna samouprava upravo taj vidjeti koliko treba taksi vozila, i u nekim normalnim uvjetima postaviti njihovu cijenu. Naravno može se dogoditi i ekstrem kad ne bi lokalna samouprava imala tu nekakvu donekle kontrolu, ili da bude sugovornik dakle taksi prijevoznici i lokalna samouprava, trebaju biti zajednički djelovati i zajednički naći modus da svi budu zadovoljni. Dakle to je tendencija ovoga, nije tendencija da se nekoga ograniči. Koji normalni načelnik ili gradonačelnik ili prva osoba lokalne samouprave bi tako nešto radila. Dakle nama to nije na kraj pameti bilo. Kad bi tržište samo određivalo u smislu tržište samo kad bi, može se desiti … [[Ne razumije se.]] , može se desiti da netko uđe u taj posao i za mjesec dana propadne, onda računa zašto bi ulazio. Ostaje samo jedna grupa ljudi koja bi onda mogla tako i definirati i svoje cijene, ali sve na, ne na, odnosno sve u suprotnosti sa gradom, u suprotnosti sa željama građana. Ne znam da li sam bio dovoljno jasan, možda. Dakle liberalizacija tržišta ne znači bezvlađe, ne znači da ne postoje nekakva ograničenja. To nije liberalizacija tržišta. Svaka liberalizacija tržišta ima nekakva svoja ograničenja, da bi bila samo održiva. Dakle poanta nekakvih ograničenja je samo održivost kako taksi tržišta, tako i nekih ostalih tržišta gdje treba imati upliv bilo države u ovom slučaju, mi smatramo lokalne samouprave.
Hvala lijepo. Imamo dva ispravka navoda, najprije kolega Hanžek.
Pa ne znam da li kolega Mileta, možemo si titulirati sa kolegama, se zabunio, lapsus linguae, kad je rekao da se može kontrolirati samo one koji rade po propisu, odnosno koji imaju papire. Na žalost u našoj državi i građevinska inspekcija kontrolira samo one koji su prijavili gradilište i dobili građevinsku dozvolu, a evo sad čujem da ipak u turizmu će doći do promjena. Naime nisu sporne te intencije, ali je sporno da vam je osam plus jedan. On ih sve uzme na jednom mjestu, na ilegalnom taksi stajalištu, koje je javnosti poznato, ali inspekcije, policije i nitko drugi nije nadležan i velim mi to s time nemamo ništa, nađite nekog tko je za to odgovoran. Evo to je ispravak samo, mislim malo zloupotreba instituta, ali nisam imao drugog načina.
Dobro. Primjereno za tu tablicu. I ispravak, kolega Šprem.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, gospodin državni tajnik MIleta je rekao da otprilike liberalizacija tržišta nije i ujedno i ograničenje. Ne mora bit, ali gledajte kad vi napišete što ste ovdje izravno napisali da će propisom se jedinice lokalne samouprave utvrditi cijena prijevoza, onda tu nema, utvrdit će cijenu prijevoza, znači recimo cijena prijevoza u Gradu Zagrebu ne znam 50 kuna, za ovo 70 kuna, onda nema liberalizacije. Kakva je tu liberalizacija. Nema liberalizacije. Ja jednostavno to upozoravam. Pazi ja sam rekao da je to složeno pitanje, i sam sam u lokalnoj zajednici zagrebačkoj, i znam da su problemi veliki. Ali ovakvom formulacijom to jednostavno ne pokrivate, zato vas ja pozivam da prije nego se izglasa ovaj zakon da osmislite jednu drugu formulaciju i da podnesete amandman na taj prijedlog. Hvala.
Hvala. Koliko sam ja čuo tajnika on je rekao da ima mogućnosti od do, ona donja granica za održivost, a gornja granica zbog nemogućnosti zlouporabe monopolskog položaja. Je li tako? … [[Upadica se ne razumije.]] Da. Da raščistimo to, jer to je vrlo značajno. Znamo da je Osijek, Zagreb, da su tu bili sporovi itd. Recite.
Dakle, mi smatramo da ova formulacija dozvoljava lokalnoj samoupravi da kaže minimalna cijena je ta, maksimalna cijena ta. Dakle to je ono što mi smatramo da ova formulacija zadovoljava. Dakle mi ne govorimo, mi smo možda u suprotnosti sad formalnopravnom, mi idejno šta se tiče toga, pretpostavljamo da nismo u suprotnosti, nego vi smatrate da formulacija definira cijenu, ne dozvoljava da lokalna samouprava kaže maksimalna cijena je ta, minimalna cijena je ta.
Dobro. Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti. Prelazimo na slijedeću točku.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Hitni je postupak, P.Z.E. broj 568. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je završena. Nakon što je rasprava zaključena Vlada je podnijela amandman. Sukladno članku 166. Poslovnika o ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Tko je suglasan da provedemo raspravu o amandmanima Vlade? Molim uključujmo se i glasujmo. Rezultat? Da se provede rasprava o amandmanu Vlade, molim odlučujemo. Izvolite se uključiti i glasovati. Rezultat? Prihvatili samo da raspravimo o amandmanu Vlade sa 89 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv. Molim predstavnika predlagatelja da dodatno obrazloži amandman Vlade. Gospodin Danijel Mileta, državni tajnik. Izvolite. Amandman se odnosi na članak 6.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Rasprava je bila prošli tjedan. Bila je dinamična i korisna i u međuvremenu je Vlada Republike Hrvatske po prijedlogu saborskog Odbora za pomorstvo, promet i veze donijela jedan amandman. Radi se o tome da je obzirom na članak 46. stavak 1. Zakona o prijevozu u cestovnom prometu propisano da se autotaxi prijevoz obavlja na temelju toga zakona i propisa koji je u skladu s navedenim zakonom donese jedinice lokalne samouprave, a imajući u vidu da se odredbom članka 6. konačnog zakona predlaže širenje nadležnosti jedinica lokalne samouprave u uređivanju problematike autotaxi prijevoza na njenom području, Vlada Republike Hrvatske drži osnovanim ovim zakonom urediti nadležnost komunalnih redara. Za nadzor provedbe propisa dotične jedinice lokalne samouprave u obavljanju djelatnosti autotaxi prijevoza, tj. ukratko lokalnoj samoupravi se dala određena mogućnost, određene krug djelovanja, a s ovim amandmanom se daje mogućnost da kontrolira te propise koje smo joj dali da donese odnosno da može donijeti.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu u pogledu prijedloga amandmana Vlade. Nema nitko potrebe raspravljati. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman Vlade. Molim uključujmo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj amandman Vlade je prihvaćen većinom glasova 96 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv. Amandmane je podnio i Odbor za zakonodavstvo te zastupnik Ivan Hanžek. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima Odbora za zakonodavstvo na članak 23.
Vlada Republike Hrvatske prihvaća amandman saborskog Odbora za zakonodavstvo.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Ostanite. Izjasnite se o prijedlog zastupnika Ivana Hanžeka i na članak 1. prvi amandman?
Vlada Republike Hrvatske smatra da ne možemo prihvatiti amandman saborskog zastupnika, jer previše bi bio bolan rez za pojedine obrtnike i poduzetnike koji se bave sada taxi prijevozom.
Hvala. Gospodin Ivan Hanžek.
Ja ću upotrijebiti ono što sam rekao i prilikom rasprave. Afričko-azijsku praksu uvodimo kod nas u taxi prijevozu, a to znači da ćemo na kraju voziti sedamdesetak ljudi u kombijima i mini busevima kao takxijima, a ne u autobusima linijskih prijevoznika koji su za to registrirani. Molim da se glasuje o amandmanu.
Hvala. Jel tražite glasovanje?
Da.
Tko je za ovaj amandman gospodina Hanžeka? Hvala, nije dobio potrebitu većinu. Isti zastupnik na članak 5. amandman?
Vlada Republike Hrvatske također smatra da se ne može prihvatiti ovaj amandman, jer on zadire u jedno šire područje autobusnog cestovnog prometa, te ga ne možemo prihvatiti.
Pa tema je povezana. 8 plus jedan kombi trebao bi ući kao kategorija u linijski prijevoz, a ne biti taxi prijevoznik. Mislim da smo ponovno ponavljam pomiješali kruške i jabuke i to već desetaka godina imamo primjedbu autobusnih prijevoznika, lokalne samouprave, nered, koji se ne može sankcionirati dok ga nismo na ovaj način razgraničili u zakonu. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman gospodina Hanžeka? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Hvala lijepo državni tajniče. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Molim uključujmo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu je prihvaćen većinom glasova, 96 glasova za, 6 suzdržanih i ništa protiv, zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
. Prelazimo na slijedeću točku: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 564 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Pri utvrđivanju dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Prema članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za unutrašnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća sa sjednica odbora primili smo na klupe na sjednici. Želi li predstavnica Vlade dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državna tajnica Tatjana Vučetić. Izvolite tajnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice, cijenjeni zastupnici. Ovim zakonom potvrđuje se Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka kako bi njegove odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Ugovorom se uspostavlja pravni okvir za osiguranje zaštite klasificiranih podataka koji zajednički nastaju ili se razmjenjuju između ugovorenih stranaka, utvrđuju se istoznačni stupnjevi tajnosti, obveze u pogledu nacionalnih mjera za zaštitu klasificiranih podataka, određuju se nadležna tijela za provedbu ugovora, mehanizmi prijenosa klasificiranih podataka kao i postupanje s klasificiranim podacima, sadržane su posebne odredbe o klasificiranim ugovorima, uređuje se način ostvarivanja posjeta i sastanaka stručnjaka, postupanja u slučaju povrede sigurnosti kao i pitanja troškova nastalih u provedbi ugovora. Za potrebe ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva u Državnom području Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite, kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Dozvolite nekoliko riječi o prijedlogu ovog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka. Ono što se može reći radi se o standardiziranom bilateralnom ugovoru između dviju država koji regulira pitanja suradnje, razmjene i zaštite povjerljivih informacija i podataka. Potreba za međunarodnom razmjenom podataka ili materijala između dviju država koji su prema nacionalnom zakonodavstvu klasificirani ili označeni jednim od zakonom utvrđenih stupnjeva tajnosti načelno izraz s jedne strane bliskih vanjsko-političkih odnosa između dviju država a s druge strane realna potreba za njihovim uzajamnim i usklađenim djelovanjem na rješavanju suvremenih osobito sigurnosnih problema koji često svojim razmjerima i kompleksnošću nadilaze okvire nacionalne sigurnosti pojedine države. Vrlo često određene aktivnosti koje su vezane uz krijumčarenje, proliferaciju itd. ne ugrožavaju samo nacionalnu sigurnost nego i regionalnu sigurnost, pa čak imaju i karakter prijetnji za globalnu sigurnost i iz tih razloga normalno je da se procedure, pravilnici standardiziraju ne samo između država nego i na razini Europske unije, NATO-a i drugih organizacija. Sukladno Nacionalnom planu za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji za 2008. godinu donesen je cjeloviti paket zakonskih i podzakonskih propisa kojima se na jedinstven i cjelovit način uređuje područje informacijske sigurnosti kao što su Zakon o tajnosti podataka, Zakon o informacijskoj sigurnosti, Zakon o sigurnosnim provjerama, uredbe o mjerama informacijske sigurnosti, Pravilnik o standardima sigurnosne provjere, Pravilnik o standardima fizičke sigurnosti itd. i na taj način se zakonodavstvo Republike Hrvatske u ovom važnom segmentu usklađuje sa zakonodavnim okvirom Europske unije. Donošenjem navedenih propisa stvoren je pravni temelj te su uspostavljeni strukovni standardi za odgovarajuće cjelovito uređenje zaštite klasificiranih podataka kako na unutarnjem tako i na međunarodnom planu. Sukladno rješenjima i standardima utvrđenim u spomenutim propisima 6. listopada 2009. godine u Zagrebu Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka kojim se u odnosima između Republike Hrvatske i Slovačke Republike stvara pravni okvir te uspostavljaju pravila uzajamne zaštite klasificiranih podataka koja će se odnositi na sve buduće ugovore o suradnji i klasificirane ugovore koje ugovorne stranke sklapaju a koji sadrži ili uključuje klasificirane podatke. Ono što je važno istaknuti je slijedeće da se zaštita klasificiranih podataka ne odnosi isključivo i jedino na vojna i sigurnosna pitanja, ne samo na politička pitanja nego posebno na gospodarske, pravne, znanstvene i tehnološke aspekte bilateralne suradnje i to je itekako važno naglasiti i prepoznati da su određeni gospodarski, znanstveni i tehnološki patenti, tajne, interesi itekako važni za gospodarstvo pojedinih država i da sve države nastoje tom pitanju pokloniti posebnu pažnju i mislim da upravo ta komponenta zaslužuje da se istakne. Prednosti u gospodarskom, tehnološkom i znanstvenom pogledu stvaraju se ne slučajno nego ogromnim organiziranim naporima vodećih znanstvenih i tehnoloških institucija u svakoj državi, u svakom organiziranom gospodarstvu i zbog toga one poduzimaju sve da bi te svoje interese na odgovarajući način štitile odgovarajućim skupom pravila koji se u ovom slučaju odnosi na uzajamnu zaštitu klasificiranih podataka koji se razmjenjuju između Republike Hrvatske i Slovačke Republike. Dakle, radi se o jednom tipskom bilateralnom ugovoru koji je po svojim okvirima, sadržaju i karakteru sličan strukturi čitavog niza multilateralnih okvirnih ugovora i s njima je na odgovarajući način usklađen. Razumljivo zbog svega toga što je rečeno i ovdje napisano treba zaključiti da se ovim prijedlogom zakona treba potvrditi Ugovor između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka kako bi njegove odredbe u smislu članka 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. I iz toga razloga klub HDZ-a dat će punu potporu prijedlogu ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Miljenko Dorić dobiva riječ u ime Kluba zastupnika HNS-a, HSU-a. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS, HSU podržat će ovaj prijedlog zakona. Kao što smo čuli od kolege Ćosića možda je dobro još jednom podvući da se ovakvi zakoni danas potpisuju bilateralno između gotovo svih zemalja članica Europske unije. Naime, sve je češća razmjena klasificiranih podataka. Ne radi se samo o sigurnosnim pitanjima, danas se radi i o klasificiranim podacima iz područja gospodarstva, iz područja znanstveno-tehnološkog rada, istraživanja, iz razloga vojne sigurnosti i niza drugih. Prema tome, ovakvi sporazumi su apsolutno potrebni i mi se priključujemo onim kolegama koji su već izrazili svoju podršku ovakvom jednom prijedlogu zakona. Ono što je dobro, a to je da je Republike Hrvatska u protekle dvije godine uskladila niz zakona i donijela niz podzakonskih akata iz ovog područja. Naime, paket o kome govorim odnosi se na Zakon o tajnosti podataka, na Zakon o informacijskoj sigurnosti, na Zakon o sigurnosnim provjerama, na uredbi o mjerama informacijske sigurnosti, na Pravilniku o standardima sigurnosne provjere, Pravilnik o standardima fizičke sigurnosti, Pravilnik o standardima sigurnosnih podatka, Pravilnik o standardima organizaciji upravljanja područja sigurnosti informacijskih sustava, kao i Pravilnikom o standardima sigurnosti osobne suradnje. Prema tome, kao što vidite jedan široki krug podzakonskih akata posebno. I dobro je da između Hrvatske i Slovačke sve te elemente uzme u obzir i ugradimo u jedan efikasan sustav bilatelarne suradnje. Ono što bih želio reći da je temeljem svih ovih navedenih zakona i podzakonskih akata potpisan 6. listopada prošle godine u Zagrebu ugovor između Republike Hrvatske i Republike Slovačke. Mi danas taj ugovora ratificiramo. I u njemu može samo kratko navesti da se uspostavlja pravni okvir za osiguranje zaštite klasificiranih podataka, utvrđuju se istoznačni stupnjevi tajnosti, utvrđuju se obveze u poglede nacionalnih mjera za zaštitu klasificiranih podataka, određuju se nadležna tijela za provedbu ugovora, dogovoreni su mehanizmi prijenosa klasificiranih podataka, kao i postupci sa tim podacima kada se oni više ne koriste, odnosno način njihovog uništavanja ili vraćanja ako se radi o onim tajnim ili vrlo tajnim podacima. Ono što nas je jednino malo zasmetalo kada smo analizirali ovaj prijedlog zakona je činjenica da se potkrala jedna gruba očito tehnička greška jer nismo dobili obrazloženje zašto je do toga došlo, očito u prevođenju pojedinih elemenata, što se jasno ne bi smjelo događati kada su u pitanju međunarodni sporazumi. To su izuzetno značajni dokumenti i mislim da bi svakako ovaj negativan primjer trebao poslužiti da se tako nešto više nikada ne dogodi. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iscrpili smo prijave klubova. Imamo za pojedinačnu raspravu, prijavljen je uvaženi kolega Ivo Grbić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku svoga izlaganja želim istaknuti da podržavam Prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Republike Slovačke o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka. Temeljem nacionalnog plana za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji za 2008. godinu, tijekom 2007. i 2008. godine donijet je niz zakonskih i podzakonskih propisa kojima se na jedinstven i cjelovit način uređuje područje informacijske sigurnosti čime je stvorena osnova za uspostavljena strukovnih standarda za adekvatno uređenje zaštite klasificiranih podataka i na unutarnjem i na međunarodnom planu. Ova potreba za međunarodnom razmjenom podataka koju su prema nacionalnom zakonodavstvu klasificirani ili označeni jednom od zakonom utvrđenih stupnjeva tajnosti proizlazi iz bliskih vanjskopolitičkih odnosa između država i povećane potrebe za uzajamnih i usklađenim djelovanjem na rješavanjem suvremenih poglavito sigurnosnih problema koji često svojom složenošću i sveobuhvatnošću nadilaze nacionalne okvire. Ugovorom između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka potpisanim dana 6. listopada 2009. godine u Zagrebu uspostavljen je pravni temelj za osiguranje zaštite klasificiranih podataka koji zajednički nastaju ili se razmjenjuju između ugovornih stranaka, bilo da se to radi o utvrđivanju isto znači stupnjeva tajnosti, obveza u pogledu nacionalnih mjera za zaštitu klasificiranih podataka ili o određivanju nadležnih tijela za provedbu ugovora, mehanizama prijenosa i postupanja s klasificiranim podacima, uređenja načina posjeta i sastanaka stručnjaka te postupanja u slučaju povrede sigurnosti kao i pitanja troškova nastalih u provedbi ugovora. Obzirom da su nakon potpisivanja ugovora u tekstu izvornika na hrvatskom jeziku uočene određene tehničke pogreške u odnosu na tekstove izvornika na slovačkom i engleskom jeziku diplomatskim putem u smislu članka 79. Bečke konvencije o pravu međunarodnih ugovora postignut je dogovor o ispravci pogrešaka u tekstu ugovora kako je potpisano u izvorniku te se u ovom konačnom prijedlogu zakona objavljuje ispravljeni tekst ugovora na hrvatskom jeziku. Radi navedenog, a obzirom da Hrvatski sabor potvrđuje ugovore čime se iskazuje formalni pristanak Republike Hrvatske da bude vezana ovim ugovorom, podržavam donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka.
Hvala lijepo. Ovime smo i iscrpili sve prijave za raspravu. Stoga ja zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti, a s time smo ispunili planirane uvjete za današnji rad pa ćemo za danas i završiti. Sutra nastavljamo uobičajeno u 9,30 opet malo po točkama gore dolje. Prva točka će biti Imenovanje sudaca porotnika Vrhovnog suda, to je točka 20, a onda druga točka će biti Prijedlog zakona o financiranju političke aktivnosti i izborne promidžbe, to je točka 12, pa onda dalje će se dogovarati. Evo hvala vam lijepo i prijatno.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 564. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopunama Zakona o prijevozu. Šta je ovo? O zaštiti klasificiranih podataka. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Slovačke Republike o uzajamnoj zaštiti klasificiranih podataka prihvaćen većinom glasova, 109 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv. Dobro jutro! Gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom i kao što je najavljeno započinjemo sa točkom dnevnog reda - Imenovanje sudaca porotnika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Predlagatelj: Ministarstvo pravosuđa Ministarstvo pravosuđa podnijelo je ovaj akt na temelju članka 133. Zakona o sudovima. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Gospođa Tatijana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.