Sad prelazimo na današnju prvu točku dnevnog reda. To je: - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 823.; Predlagatelj je Vlada RH na temelju čl. 85. Ustava RH, čl. 172. i 204. Poslovnika HS-a. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno čl. 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite, g. Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja bih samo kratko rekao da smo svjedoci jedne…
Ali, oprostite, oprostite. Što tražite? [[Upadica Bulj: Jedne velike tragedije. Samo dozvolite minut pa ću vam odmah reći.]] Ne, ali, ne možete, morate reći što tražite, stanku u ime kluba ili što?
Pa može, evo. U okviru stanke.
U okviru ove točke možete tražiti? Znači što tražite konzultacije kluba u okviru ove točke?
Točno [[Upadica Hajdaš Dončić: Dobro.]] Evo, ja bih se prije početka nego što rečem o znači samoj temi prisjetio znači ove tragedije koja se dogodila prije nekoliko dana gdje su stradali naši piloti. Radi se o pilotima g. Marinu Klarinu i Tomislavu [[Upadica Hajdaš Dončić: G. Bulj.]] Baturini.
Nemojte, nemojte se ljutiti, ali ovo nema veze sa ovom točkom. ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] [[Upadica Bulj: …početku ove sjednice, čuvarima našega doma.]] G. Bulj.
Našega neba, odati počast, smatram da je to minimalno prema hrvatskim vojnicima, braniteljima našega neba i tražim evo da im odamo svi skupa počast jednom minutom šutnjom prema tim našim čuvarima doma.
Dakle, ovo nije traženje stanke. - Minuta šutnje –
Neka im je vječna slava i hvala.
Da, gledajte, dakle, tragedija da, ali nemojte to molim vas raditi više, moram vam dati opomenu. Hvala. Ne, ne, dao sam opomenu, povrijedio je Poslovnik, znam, dao sam opomenu. Hvala. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova? S nama je državna tajnica, g. Branka Ramljak. Izvolite.
Potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova. Naime, Zakonom o obavljanju studentskih poslova definiran je pojam student odnosno osoba koja ima pravo obavljati studentske poslove putem ugovora o obavljanju studentskih poslova. Iz definicije pojma student u smislu Zakona o obavljanju studentskih poslova, ne prepoznaje se osoba koja je student iz neke od trećih zemalja, odnosno student iz europskog prostora visokog obrazovanja, europskog gospodarskog prostora i Švicarske Konfederacije niti student pod međunarodnom zaštitom u RH, a zbog redoslijeda riječi ne prepoznaje se ni student na razmjeni koji pohađa neke od studija na visokom učilištu u RH. S obzirom da su u tijeku projekti internacionalizacije visokog obrazovanja te da navedeni propis u velikoj mjeri onemogućuje ispunjavanje indikatora projekata financiranih sredstvima EU te predstavlja veliki rizik za uspješno završetka projekata te realnu opasnost da će možebitno troškovi biti neprihvatljivi, daje se prijedlog za izmjene ovog zakona. Naime, studenti koji dolaze iz trećih zemalja, nisu motivirani studirati u RH, budući da se ne mogu samostalno financijski uzdržavati jer im je onemogućen rad i putem ovakvog ugovora o obavljanju studentskih poslova. Nastavljajući se na snažno argumentirane predstavke akademske zajednice, ali i dodatno, Hrvatske udruge poslodavaca, predlažu se žurne izmjene Zakona o obavljanju studentskih poslova u samo jednom dijelu, u dijelu koji se odnosi na definiciju studenta. Hrvatska udruga poslodavaca naglašava kako u RH značajna potražnja za radnom snagom, a pogotovo visokoobrazovnom, ne postoji sučelje između obrazovanja, visokog obrazovanja i tržišta rada i to je ujedno prigoda ne samo da studenti imaju i mogućnost rada u pravom realnom okruženju, nego i mogućnost da dodatno ostvare nekakvu naknadu koja bi im omogućila bolji standard kao studentima. Predloženom izmjenom definicije studenta omogućit će se da svi studenti bez obzira na državljanstvo koji studiraju na visokim učilištima u RH mogu obavljati studentske poslove putem Ugovora o obavljanju studentskih poslova. Dodatno, ponavljamo u definiciji studenta pojasnit ćemo i tko su još osobe koje se smatraju studentima u smislu zakona. Dakle, studenti na razmjeni na visokom učilištu u RH pri čemu naravno razmjena mora biti regulirana sporazumom između visokih učilišta, zatim državljani RH, državljani EU, državljani gospodarskog, europskog gospodarskog prostora i Švicarske konfederacije koji imaju prebivalište u RH, a studiraju na visokom učilištu izvan RH i konačno još bi samo istakla da za provedbu ovog zakona neće biti potrebna dodatna financijska sredstva iz proračuna. Hvala lijepo.
Hvala vam, na vaše izlaganje imamo 11 replika, prvi je kolega Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena državna tajnice, kada već razgovaramo o ovom zakonu treba se osvrnuti i na neka pitanja koja su posebno istaknuta kroz Nacionalno izvješće o socijalnom i ekonomskim uvjetima studentskog života u RH Eurostudent 5, naime to izvješće između ostalog razmatra i na koji način utječe studentski rad na kvalitetu studiranja i završetak studija, pa možemo vidit da 2010. nije radilo 67% studenata, 2014. 61% odnosno konkretnije rečeno da je u tih 5.g. za 6% povećao se postotak studenata koji rade, to je 39%. Zanima me da li ste u međuvremenu imali neke novije podatke i u kojoj mjeri se realizira strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije koja u cilju poboljšanja ekonomskog položaja studenata potiče da se neizravne potpore usmjeravaju u izravne odnosno u kojoj mjeri se povećala dostupnost stipendiranja, kreditiranja i u kojoj mjeri studenti rade više ili manje u odnosu na prethodno razdoblje?
Hvala vam. Slijedeća replika kolega Bačić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, zanima me vezano, vjerojatno ste i upoznati sa zahtjevom Hrvatskog studentskog zbora i tumačenja samoga ministarstva vezano za ovaj zakon, a to je upravo na ovaj dio, a odnosi se na studente koji su zamrznuli studij, koji su u statusu mirovanja, oni davaju dobre primjere da bi određenim studentima koji su u statusu mirovanja trebali omogućiti studentski posao iako su im zamrznuta prava i obveze kao i studenti, ali davaju primjere da se zamrzavaju godina je u potpunosti 12 mjeseci, ali normalno ti zdravstveni razlozi radi samoga zamrzavanja i ne traju svih 12 mjeseci tako da studentima nakon odbacivanja tih razloga zamrzavanja bi se trebalo omogućiti nastavak rada preko student servisa, tako zanima me oće li se mijenjati tumačenje samoga ministarstva vezano za te studente? Hvala.
Hvala. Slijedeća replika kolega Lipošćak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, pa evo i ovim izmjenama zakona definiciju studenta proširujemo na sve studente bez obzira na njihovo državljanstvo, znači i na one studente iz zemalja koji nisu članice EU, koje su pod međunarodnom zaštitom ili studente na razmjeni i riječ je o svega nekoliko stotina studenata ako se ne varam i mislim da s ovim izmjenama neće doći do značajnih promjena na tržištu rada. Međutim, najveća promjena koju smo unesli zapravo sa izmjenama zakona odnosno zakonom pred nešto više od godinu dana bila je ta da smo i izvanrednim studentima omogućili ostvarivanje rada putem studentskih ugovora i tada smo baratali sa cifrom od ako se ne varam oko 40 000 izvanrednih studenata i danas me zanima imamo li povratne informacije koliko je izvanrednih studenata zapravo ostvarilo to pravo i kakve su nam zapravo povratne reakcije sa samoga tržišta rada? Zahvaljujem.
Hvala. Slijedeća replika kolega Podolnjak.
Zahvaljujem. Poštovana državna tajnice, evo predlažete jedan izuzetno kratki zakon po izuzetno hitnom postupku bez previše podataka koje, koje nažalost ne možemo naći u ovom prijedlogu, zanima me … [[Govornik se ne razumije]] ove definicije studenta, praktički na sve studente koji pohađaju studij u RH i naravno one koji imaju prebivalište u nas, a studiraju negdje drugdje, o kojem broju studenata se zapravo radi, nigdje u ovom prijedlogu ne vidimo je li to nekoliko studenata, nekoliko tisuća ili koji je zapravo broj studenata o kojem govorimo u ovom zakonu i na koji broj zapravo se odnosi iz pojedinih država iz EU i drugih i da li postoji načelo reciprociteta u smislu ukoliko naši, ukoliko strani studenti mogu ovdje kod nas raditi kao studenti, mogu li naši studenti u nekoj drugoj državi, trećoj državi, ne samo članice EU [[Upadica: Hvala]] nego i u ovim drugim državama [[Upadica: Hvala vam]] također imati pravo [[Upadica: Hvala kolega…]] raditi kao studenti u tim državama.
Podolnjak, hvala. Slijedeći je kolega Čuraj, nakon njega kolega Žagar, kolega Čuraj izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Samo bi želio ovim putem istaknuti kako naravno i ja osobno i Klub HNS-a pozdravlja ovu izmjenu i dalje proširujemo ono zapravo što smo prvi puta donijeli u hrvatsku povijest, a to je upravo Zakon o obavljanju studentskim poslovima kojim smo na jedan sustavno i cjelovit način rješavali zakonskim putem pitanja sva vezana uz studentski rad, konkretno gdje smo omogućili da se upravo preko studentskog rada rade i izvanredni studenti, povećali minimalnu satnicu i naravno dodatno proširili prava studenta i to nije do sada bilo na, na zakonskim putem rješavano, tako da i za očekivat je da kad donesete prvi put neki zakon da ga i unaprjeđujete i poboljšavate i naravno da pozdravljam i ovu mjeru sukladno i konzultacijama sa Hrvatskom udrugom poslodavaca odnosno gospodarskom komorom da se otvara taj dio priče rada preko studentskog i na sve studente i one na razmjeni i na širem gospodarskom … [[Govornik se ne razumije]] imamo suradnju, tako da mislim da je ovo dobar put i da hrvatski građani sigurno odnosno pogotovo studenti imaju … [[Govornik se ne razumije]]
Hvala. Slijedeći je kolega Žagar, nakon njega kolega Babić, izvolite kolega Žagar.
Hvala. Uvažena državna tajnice, bilo bi dobro da odgovarate na pitanja s obzirom doprinosu raspravi, ja se pridružujem kolegi Podolnjaku. Mi zadnje informacije, zadnje podatke imamo iz 2017. na 2018. Državnog zavoda za statistiku u kojem piše da je bilo 2340 stranih državljana studenata u RH. Kad pogledamo sa omjerom u odnosu na omjer koliko studenata naših studira vani, taj omjer nije zadovoljavajući. Ono što vas želim pitat i to bi trebali za dobar doprinos isto raspravi odgovoriti, mogu li studenti, korisnici obiteljske mirovine, raditi prema ovom zakonu ili prema drugim zakonima, Zakon o mirovinskom osiguranju? Znate li taj podatak jer to će trebati za raspravu. Zanimljivo je vidjeti da prema podacima Državnog zavoda za statistiku, naviše studenata u RH stranih ima iz BiH-a, Francuske, Italije, Njemačke, Poljske, Slovenije i Španjolske. To su zemlje čijih studenata najviše ima u RH. Ako možete molim vas odgovoriti kakvo je aktualno stanje.
Hvala, slijedeći je kolega Babić, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice. Pozdravljam promptnost i ekspeditivnost u donošenju ovog zakona zbog samog tržišta rada ali i projekata internacionalizacije visokog obrazovanja. U jednom djelu ste rekli da će time zahvaćeni i studenti koji su izbjeglice, azilanti ili pod supsidijarnom zaštitom. S obzirom da su oni vezani Zakonom o strancima i koriste određene socijalne benefite u RH, recite mi hoće li se slijedom toga ukoliko su na tržištu rada i imaju ugovor o radu, zapravo ti benefiti dokidati ili će i dalje imati pravo na njih? Hvala.
Hvala. Slijedeći je kolega Mikulić, nakon njega kolega Stričak, izvolite kolega Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana državna tajnice, ja apsolutno podržavam ove izmjene koje se nalaze u ovom prijedlogu zakona, smatram da će one zaista doprinijeti internacionalizaciji našeg visokog školstva, ispraviti že jednu nepravdu koju smo imali prema studentima koji dolaze u RH na studij ili odlaze iz RH studirati vanka no ono što me zanima, jedno tehničko pitanje s obzirom da ovim prijedlogom zakona omogućujemo studentima i iz trećih zemalja rad putem student servisa, na koji način mislite riješiti pitanje zdravstvenog osiguranja s obzirom da je ono jedno od uvjeta studentskoga rada? Hvala.
Hvala. Slijedeći je kolega Stričak, nakon njega kolega Šuker, izvolite kolega Stričak.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege, državna tajnice. Pozdravljam ove današnje izmjene i dopune, smatram da su dobrodošle em zbog naše gospodarske situacije a isto tako da studenti tijekom samog studiranja mogu stjecati određene vještine i iskustva. Dobar primjer tome je recimo varaždinski Fakultet organizacije i informatike koji ima sa 370 poduzeća i institucija ugovor za obavljanje stručne prakse, 1/3 studenata ostaje raditi u toj ustanovi u kojoj je obavila stručnu praksu a u roku od 3 do 6 mj. se svi zaposle. Znači fakultet koji nakon 6 mj. kad dobiješ njegovu diplomu, nema doslovno nezaposlenog. Hvala.
Kolega Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Pa hvalevrijedan je potez da praktički svi studenti imaju ista prava i onaj ko nije osjetio zaradu prvu preko student servisa, taj u principu ne zna kako se čovjek vrijedno osjeća nakon toga. Međutim ono što bih ja htio postaviti pitanje vama gđo. državna tajnice je da li su neki da tako kažemo, vezani zakoni koji reguliraju pitanje studenata iz trećih zemalja, da li njih treba mijenjati, zašto ako to treba, zašto to nije napravljeno u paketu? Jer nažalost i ova rasprava će opet otići u nekakve političke vode a neće biti u životnim vodama. I to je nažalost veliki problem ovog Sabora. Kolega Mikulić je spomenuo zdravstveno osiguranje, imate i u poreznim zakonima bešto, imate status rezidenta, nerezidenta itd., mislim da je to trebalo sve promotriti zajedno u jednom paketu i dat ovdje jer kažem, nažalost vidite i sami u kojem smjeru će rasprava.
Hvala. I posljednja replika, kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Evo slažem se u potpunosti sa kolegom Šukerom po pitanju ove teze jer se dosta često stječe dojam da se parcijalno stvari rješavaju i da su ja bi rekao nelogično posložene. Evo kada gledamo studente i oni koji rade, ne mogu se oteti dojmu da jedan dio studenata je prisiljen raditi jer ne razmišljaju na način da ih se može zaposliti nego rade na studentski ugovor, pogotovo na zadnjoj godini, neposredno prije diplome po godinu dana u tvrtkama na ovaj način ili izvanredni studenti koji bi po načelu trebali raditi i studirati, zato se i zovu izvanredni studenti jer oni rade i onda navečer studiraju ali onda im opet poslodavci koriste ovu mogućnost da rade na studentski ugovor i tu nažalost na prvi pogled ljudi ne ostaju bez novca ali kada bi razmislili koliko je to manje uplata u njihovu mirovinsku štednju ili sva ostala druga davanja, u biti oni ostaju bez novca i tu bi država trebala malo više posvetiti pažnje tome i naći jedno sveobuhvatnije i konkretnije rješenje. Hvala lijepo.
Hvala vam, hvala vam. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu, prva rasprava u ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ante Bačić, izvolite kolega Bačić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovan državna tajnice s suradnicom, kolegice i kolege. Evo kao što smo i u samom uvodu čuli od same državne tajnice u ovom obrazloženju, pred nama je izmjene, kratke izmjene u dva članka Zakona o obavljanju studentskih poslova, znamo da smo prije 2 g. u Hrvatskom saboru imali veće, tj. sami novi Zakon o obavljaju studentskih poslova gdje smo omogućili vanrednim studentima pravo na student servis i na studentski rad što mislim da smo napravili itekako veliku stvar i vezano za samo tržište ali i vezano za sami sustav visokog obrazovanja. Što se tiče ovoga zakona, on normalno utječe i regulira sva prava i obveze posrednika i naručitelja posla tijekom obavljanja samih studentskih poslova i ovaj čl. 2. koji se upravo i mijenja je vezano za definiranje samog pojma student. U samim replikama u uvodu smo dosta otvorili temu koliko proširiti sami ovaj stavak vezano za student, uključiti možda neke druge grupacije posebice ovo što sam naglasio na početku vezano i za studente koji su zamrzli svoj studij i koji su u statusu mirovina. Što se tiče ove same definicije, ona do sada u prijašnjem izvornom tekstu zakona nije prepoznavala studente nekih trećih zemalja odnosno studente iz europskog prostora visokog obrazovanja, Švicarske Konfederacije, niti studente pod međunarodnom zaštitom koji su u RH, a pohađaju određeno visoko učilište u našoj zemlji. Cilj samog ovog zakona je i internacionalizacija visokog obrazovanja zato je bitno da čujemo odgovor od državne tajnice jer evo moramo se stvarno složiti s kolegama u samom obrazloženju zakona nije bila stavka ni nekakva statistika koliko je studenata upravo iskoristilo pravo iz ovoga zakona, posebice na one vanredne, ali koliko studenata je upravo i na razmjeni i koliko je stranih studenata u RH kojima ćemo na ovaj način omogućiti ulaz ne samo u sustav tržišta rada nego i u sustav samog studentskog centra tj. samoga student servisa. Normalno da podržavamo jačanje same internacionalizacije visokog obrazovanja i da se svi ti studenti uključe u sva prava i obaveze kada već studiraju na određenim visokim učilištima u RH. Osim samog definiranja pojma student, pojašnjava se i na koje se osobe još ovaj zakon odnosi, a to studenti na razmjeni na visokom učilištu u RH pri čemu razmjena mora biti regulirana sporazum između dva visoka učilišta, kao i studeni državljani RH, državljani EU, Europskog gospodarskog prostora, Švicarske Konfederacije koji imaju prebivalište u RH, a studiraju na određenom visokom učilištu van RH. Nadalje, što se tiče ovih izmjena, zakon se usklađuje sa propisima RH koji omogućavaju rad državljanima trećih zemalja, samim Zakonom o strancima vezano za osobe koje su pod međunarodnom i privremenom zaštitom, Zakonom o privremenoj zaštiti tako da je usklađenje ovih izmjena i sa samim tim zakonom. Važno je naglasiti da redoviti studenti ovim zakonom ne zasnivaju radni odnos putem ugovora o radu, evo i na samom početku smo nešto čuli o samim azilantima, izbjeglicama koji imaju određenu zaštitu u RH, ali imaju pravo normalno upisati i određeno visoko učilište te na taj način raditi putem ugovora student servisa i tako na način izbjeći samo potpisivanje ugovora o radu. Što se tiče hitnosti ovoga postupka, prihvaćamo određene opravdane razloge koje je iznijelo samo ministarstvo da ubrzamo donošenje ovih izmjena i radi same internacionalizacije visokog obrazovanja, da ponudimo studentima koji studiraju koji su stranci, a studiraju u RH da iskoriste u potpunosti svoje pravo. Kao što sam na početku iznio, mislim da smo napravili veliku stvar sa izjednačavanjem redovnih i vanrednih studenata prilikom svojih prava i obaveza na našim visokim učilištima, posebice vezano za prava koja su regulirana ovim zakonom, a to je pravo na sami studentski rad. Kažem, ne bi bilo loše da vidimo i samu statistiku koliko je takvih studenata iskoristilo to pravo i koliko to utječe na samo tržište rada. Ako smo malo vidjeli u samom obrazloženju kroz ovu javnu raspravu koja je bila vezana za ovaj zakon, vidimo da su se opet određeni sindikati uključili u javnu raspravu, naravno malo onako negativnije put ovog zakona kao što je bilo i prije dvije godine u bojazni da će evo vidimo i od određenih kolega kroz repliku da su otvorile određene bojazni da će ovaj zakon utjecati na tržište rada u onom negativnom smislu, da će na ovaj način poslodavci izbjegavati sklapanje klasičnih ugovora o radu, a s time izbjegavanje određenih mirovinskih i zdravstvenih davanja, kao što smo branili prije dvije godine, mislim da do te bojazni itekako neće doć. Vidjeli smo statistiku tada koliko je studenata radilo i koliko je studenata bilo u sustavu student servisa i studentskog rada, koliko su se zadržavali kod određenih poslodavaca. Mislim da je nekih 90% studenata nije radilo duže od tri mjeseca kod istog poslodavca. Većina studenata je isključivo svoje pravo na studentski rad koristilo samo jedan mjesec u godini, tako da sve bojazni koje sindikati izlažu mislim da ne stoje i da ne trebamo ovdje pokazivati mišiće na našim studentima i na sustavu visokog obrazovanja jel tu neće biti potrebe i tu neće biti nikakve velike ugroze, posebice sada kada vidimo i statistiku i državnu, ali i statistiku Gospodarske komore gdje nam fali radnika u pojedinim sektorima, posebice vezano za visoko obrazovanje. I na ovaj način vjerujem da ćemo na najblaži mogući put uvesti određene ljude na tržište rada i smanjiti tu razliku potrebnih radnika koje evo iz godine u godinu u RH je potražnja za kvalitetnom radnom snagom u pojedinim sektorima sve veća i veća. Na samom početku izlaganja napomenuo sam upravo vezano za studente koji su u statusu mirovanja, koji su zamrznuli svoj studij, to ću u pojedinačnoj raspravi nastaviti. Vjerujem da će ministarstvo naći rješenje i za to, možda ne za sve studente koji su u statusu mirovanja, ali iz opravdanih razloga postoje određene kategorije studenta koji itekako im bi se trebalo dopustiti da i uz takav status svoj na visokom učilištu iskoriste svoje pravo na studentski rad. Sve u svemu vezano i za samu internacionalizaciju visokog obrazovanja, ali normalno da ispoštujemo naše kolege strane studente, da malo i moderniziramo sustav, ali i učinimo ga puno i adekvatnijim ali i primamljivijim i prihvatljivijim našim kolegama, ne samo iz susjedstva nego iz cijeloga svijeta, a mislim da imamo itekako jake i kvalitetna sveučilišta, veleučilišta, jake kvalitetne studijske programe koji su konkurentni, koji su za prilike drugih zemalja možda i jeftiniji, tako da su itekako prihvatljivi mnogim strancima da dođu u Hrvatsku, da iskoriste svoje pravo na studiranje, da steknu kvalitetno obrazovanje, ali da prilikom tog, u samoj prilici budu i raditi i ostvariti na taj način i određeni prihod. Normalno i kao benefit svom studiranju, ali kao benefit nama da tu proširimo određena iskustva. Sve u svemu, Klub HDZ-a će prihvatiti ove izmjene. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista je rasprava kolege Podolnjaka. Izvolite kolega Podolnjak.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom. Kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je vrlo kratak Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova, koji praktički ima samo jedan članak i odnosi se na izmjenu definicije studenta. Ali, usprkos tome što je riječ o tako vrlo kratkom zakonskom prijedlogu, ipak bih htio reći da iz formalnih razloga nije dobro, čak i kad je pitanju tako kratak zakon, svesti javno savjetovanje na 7 dana. Poznato je da nažalost postoji praksa pojedinih ministarstava i većine ministarstava da se to javno savjetovanje skraćuje od onih propisanih mjesec dana u pravilu na 15 dana. Ali, ovih 7 dana je doista, čini mi se naj, najkraći rok koji ste mogli odabrati da provedete ovo savjetovanje. Drugo što predviđate da ovaj zakon stupi na snagu prvog dana od dana objave u Narodnim novinama, dakle i onaj opet najkraći rok da zakon stupi na snagu, i za to bi trebalo dati posebno obrazloženje u slučaju kada to nije 8 dana od dana objave. Ništa od toga ne vidimo u ovom končanom prijedlogu. Zašto je ovaj zakon najhitniji od svih zakona koje smo praktički imali pred nama i nije to puka formalnost. Dakle, moramo inzistirati na tim stvarima jer vama je vjerojatno važno ovo provesti kroz nekoliko dana siječnja, praktički otkad ste ovaj kratki zakon stavili na javno savjetovanje, sad smo u siječnju, još uvijek, sasvim moguće, da ne znam, u petak to dođe na glasanje i da mi zapravo u manje od mjesec dana prođete i javno savjetovanje i raspravu u Hrvatskom saboru i glasanje i pretpostavljam i stupanje na snagu ovog zakona. Iz svega onog što ste rekli nije mi jasno zašto je to najhitniji zakon u proceduri kojeg mi imamo u Hrvatskom saboru. Ta promjena definicije studenta. Načelno, sasvim sigurno da podržavamo jednaka prava svih studenata koji studiraju u RH, da imaju pravo ovdje raditi kao studenti, da im to može omogućiti, sasvim sigurno, lakše studiranje, određenu novčanu potporu da mogu ovdje studirati. Jasno je da je to i znak otvorenosti naše zemlje prema stranim građanima. Jednako tako, da je to i doprinos internacionalizaciji obrazovanja. Sve to stoji, sve je to neprijeporno i to je ono što govori i u prilog donošenju ovog zakona. Međutim, ostaju pitanja zašto praktički je prošla čitava 2019. g. kad je ovaj zakon bio na snazi, da nije bilo potrebe mijenjati taj zakon nego sada u super hitnom postupku u siječnju 2020. g. Nedostaju nam svi komparativni podaci o broju studenata o kojima se ovdje radi, koji se mogu naći, recimo to tako, na tržištu radne snage. Vidimo ovdje u primjedbama sindikata da su prilično oštro protiv donošenja ovog zakona, čak smatraju da bi trebalo biti predloženo od drugog ministarstva, da ne vide utjecaj na tržište radne snage. Teško je ući u sve te prigovore i primjedbe s obzirom da je savjetovanje bilo izuzetno kratko, svega 7 dana. Oni kažu da nisu uključeni kao socijalni partneri u raspravu oko tog zakonskog prijedloga. Treba i to spomenuti. Međutim, doista, očekivao sam da ćete odgovoriti na ove naše kratke replike pa prvo reći koliko zapravo studenata i ima u RH iz drugih država koji ovdje studiraju. Ja znam da primjerice, naših studenata u sklopu programa Erasmus i nema previše u europskim državama, mislim da tu čak ozbiljno zaostajemo u odnosu na druge države EU, ali vjerojatno ćemo i taj zaostatak smanjiti u odnosu na druge i da će, da ćemo imati znatno veći broj studenata na stranim visokim učilištima. Ali, bilo bi zanimljivo znati za ovaj zakon i za raspravu, koliko tih studenata ima u RH na našim učilištima koji će ostvariti pravo da rade određene poslove. Je li to manji broj, nekoliko stotina, tisuću, dvije tisuće, tri tisuće, vjerujem da vaše ministarstvo ima najtočnije brojke u tom smislu i mislim da ih trebalo iznijeti u ovom kratkom prijedlogu zakona. U replici sam vas pitao da li postoji načelo reciprociteta u smislu da i naši studenti bilo gdje drugdje, u nekoj stranoj državi gdje studiraju, jednako tako mogu obavljati, raditi kao studenti i da nam to daje posebna prava kao što i mi ovim zakonom želimo dati prava svim studentima trećih zemalja bez obzira jesu li iz neke države EU, europskog gospodarskog prostora, mogu biti dakle bilo gdje iz svijeta. I znam da nema vjerojatno previše studenata koji dolaze iz azijskih ili afričkih ili latinoameričkih država ili možda iz SAD-a, ima ih pretpostavljam najveći broj iz Europe. Ali me zanima da li naši studenti koji studiraju negdje ne samo u državama EU nego i izvan EU imaju jednaka prava koja i mi dajemo ovim prijedlogom zakona odnosno ovim zakonom tim studentima. Dakle, ne znam te podatke nemam, nema ih niti u ovom prijedlogu zakona ali primjerice zanima me da li naši studenti koji studiraju primjerice u Švicarskoj ili u Norveškoj u zemljama tog europskog gospodarskog prostora koje nisu u EU, ili primjerice za par dana kada Ujedinjeno Kraljevstvo više ne bude članica EU, da li naši studenti jednako tako koji tamo studiraju mogu ostvariti ista prava koja mi dajemo studentima trećih država. Ja mislim da je načelo reciprociteta važno iako ovim dajemo sasvim sigurno dobar primjer, to je jedna dobra praksa omogućiti studentima drugih država da ovdje mogu, mogu raditi i na taj način olakšati svoj studij. To je apsolutno dobro. Ali ništa u ovom kratkom prijedlogu niste rekli o tome da li naši studenti temeljem nekih zakona u drugim državama ili kad je riječ o EU i nekih uredbi ili direktiva ili određenih programa imaju jednaka prava da ne govorimo o državama koje nisu članice EU. S obzirom da je ovo konačni prijedlog zakona da mi nećemo imati drugo čitanje da smo sve te informacije zapravo trebali dobiti prije same rasprave nisam vidio čak niti izvješće sa radnog tijela koje je moralo raspraviti ovaj zakon. Koliko sam vidio bio je samo Odbor sa zakonodavstva, nismo dobili zapravo nikakve informacije od vas. Načelno podržavamo ovaj zakon iz razloga koje sam i uvodno rekao. Jest primjer dobre prakse, otvorenosti naše zemlje prema stranim državljanima sasvim sigurno ćemo im lakše omogućiti studij i na taj način ih privući da studiraju u RH, ali volio bih kada biste rekli da ista prava i u svim državama imaju naši studenti koji, koji su na visokim i drugim učilištima u drugim državama i koji sasvim sigurno ako su u državama koje imaju i skuplji životni standard, vjerojatno im je teže studirati nego što je možda studentima iz većine država EU studirati ovdje u RH. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika GLAS-a je rasprava kolegice Anke Mrak Taritaš. Izvolite kolegice Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicom dakle pred nama je u hitnoj proceduri Prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova. Dakle, ono što moramo uvijek znati ni jedan zakon nije uklesan u kamenu, zakoni se trebaju mijenjati i u trenutku kad znate da su došli, da je hitnoća postupka ja čak i razumijem nekad opravdanost da se ide u hitnu proceduru u prvo i drugo čitanje jer jednostavno nemate vremena. Ono što bi bilo dobro bilo dobro da smo uz ovaj prijedlog zakona dobili nešto malo više brojaka, bilo bi dobro da su da ste ipak javnu raspravu proveli u trajanju od 15 dana. Ovako ste zapravo sve napravili nekako u nekakvim shortcut verzijama, ali dobro. Mi ćemo podržati ovu izmjenu i dopunu zakona, mi podržavamo da se otvori mogućnost i za druge studente, mislimo da svim studentima koji studiraju na hrvatskim sveučilištima treba dati ta mogućnost. Moramo imati na umu da zaista ovo stoljeće će biti, stoljeće ja sam apsolutno uvjerena različitih migracija. Dio migracija koji će se desiti u ovom stoljeću će jednostavno biti i zbog klimatskih promjena jer će biti dijelovi svijeta gdje ljudima neće biti za živjeti. I mi se tu u svim drugim opcijama i varijantama trebamo prilagoditi tako da se trebamo prilagoditi i ovoj varijanti. Ja sam studirala u prošlom stoljeću i kad sam ja studirala mi smo isto radili kao studenti preko student servisa, radili ste u trenutku kad ste to mogli, radili ste da ili da si, da olakšate roditeljima ili da si omogućite neke stvari koje prije nisu bile moguće. Ja sam studirala tehnički fakultet, ja mislim da je otprilike nas pa usudila bi se reći 2/3 sa fakulteta u određenom vremenu kad su bili, pogotovo kad su išli neki drugi, neki ozbiljni projekti radili ko student servis. Ja sam recimo radila na kao student servis kad se pripremala ova bolnica u Blatu koja danas izaziva niz prijepora kad se je trebalo crtati, mislim tad nisu bili kompjuteri, mi smo crtali ručno, ali i danas kad se crta drugačije kompjuterski trebaju uvijek i trebaju raditi. I uvijek vam je dobro kad ste student i radite poslove koje vam je blisko budućem zvanju. Studenti rade različite poslove, uvijek su radili, rade sad i radit će. Ja sam u raspravi kad je bilo o ovom zakonu naravno uvijek uzmete primjer koji vam je najbliže, ja to uvijek sam uzela primjer mog sina koji kad dobije đeparac odnosno i sve ostalo onda se onako ležerno odnosi prema tome. A kad radi kao student servis odnosno kad je radio kao studen servis za svaku kunu je točno znao za što ju je potrošio. Da ne kažem da je ono na 11 kuna je točno znao zašto je potrošio. Ja mislim da je rad preko student servisa i rad kad studirate dobar iz nekoliko razloga, dobar je ako radite zaista poslove koji će biti bliske vašem budućem zanimanju, dobro je da znate da što znači rad i koliko se potrudite za određenu naknadu koju dobijete i jednostavno mi živimo u zemlji pred godinu dana sam ja s ove govornice govorila o tome da će biti upražnjeno 50 000 radnih mjesta, sad možemo govoriti o 100 000 radnih mjesta koji su potrebni u Hrvatskoj, mi govorimo i vrlo često rado govorimo o turizmu a ono što turistički djelatnici vape, oni vape za ljudima koji će raditi u turizmu jer bez ljudi koji će raditi neće se moći ni razvijati ta grana iako to možemo sa drugog gospodarskog aspekta raspravljati o tome kako i što se ona treba razvijati. Dakle da zaključim ovaj dio rasprave, mi ćemo podržati ovu izmjenu i dopunu zakona, čak nemamo ni problem i mislim da postoje stvarno neki zakoni koji trebaju ići u hitnoj proceduri, to sada se i zove hitna procedura jer treba hitno nešto riješiti. Ono što bi bilo dobro i to je savjet za ubuduće, da dobijemo niz nekakvih pokazatelja jer nam je onda jednostavnije o tome govoriti a u tom smislu zaista i ne vidim veliku bojazan koju pokazuju sindikati kod nas, stvarno ima nepopunjenih radnih mjesta i bojim se da će ih i biti dalje. Sad ću malo o nekim podacima koje sam prikupila pripremajući za ovu raspravu. Dakle prema EUROSTAT-u, do 2018. g. dakle to je onaj podatak koji sam imala zadnji je u drugoj članici EU-a otišlo iz Hrvatske 348 000 radno sposobnih građana, od kojih je nešto više od 60 000 visoko obrazovanih i to je jedan od podataka o kojem zaista moramo voditi računa a u kontekstu toga u 2019. g. od 42 000 mjesta kojih je bilo na našim fakultetima, 11 000 je ostalo nepopunjeno. Jedan od razloga je zaista ovi demografski trendovi i o tome moramo voditi računa, jedan od razloga su i povećanje broja sveučilišta odnosno nije sveučilište nego broja fakulteta, dakle nema bojim se nijedne Vlade koja nije kad je riječ o visokom obrazovanju, poticala određeni broj otvaranja fakulteta iz jednostavnog razloga, svjesni toga u jednom trenutku da imamo relativno mali broj visokoobrazovanih ali se to onda pretvorilo u nešto što se nije trebalo pretvorit. Recimo usporedbe radi, 2015. g. broj maturanata je bilo 36 786 a broj upisnih mjesta na fakultete je 35 189. 2019. broj maturanata 30 146 a broj upisnih mjesta 40 590. Pitanje je kad se radi plan, kad se radi program, da li se on radi zbog papira ili se radi zbog stvarnosti. I ovo ukazuje na činjenicu, dakle prema broju upisnih mjesta država financira pojedine fakultete ali ako mi znamo da imamo učenike dakle, u akademskoj godini 2018./2019., 39 626 učenika je završilo srednju školu. Dakle, čak da su svi se odlučili ići na fakultet, tu bi još bilo mjesta. A broj maturanata, dakle oni koji su se odlučili polagati maturu je 30 146 i sad je samo pitanje da li se i dalje plaća za ovih 40 000 koji je ili se plaća prema stvarno upisanima. A sad malo, dakle to je nešto što je ključna stvar, to je nešto o čemu treba razmisliti, mi moramo biti u realnim uvjetima i realnim okolnostima, pritom ću reći da postoji deficitarna zanimanja, pritom ću reći da se i dio problema može riješiti ugovorom koji se potpisuje sa pojedinim sveučilištima, od 8 samo su 2 potpisala ugovore, dakle riječ je o ugovorima koji kad krenete studirati, potpisali su u Rijeci i u Puli, programske ugovore, riječ je o programskim ugovorima, od 8 sveučilišta, samo 2. Kad smo raspravljali tu o brodogradnji odnosno zatvaranju brodogradilišta, ja sam u nekoliko puta rekla slučajno kolegi iz IDS-a, nije bilo namjerno da se veže uz njih, ja sam nekoliko puta rekla da ako se odlučimo da nema brodogradnje, onda moramo pritom znat da ćemo se morat odlučiti i zatvoriti pojedine fakultete odnosno visokoobrazovne gdje se naša djeca školuju, da se ne dovedemo u situaciju da se naša djeca školuju za neke, da ih iz proračuna školujemo za neke druge zemlje. A sad malo o našem studiranju u inozemstvu i o stranim studentima u Hrvatskoj. Dakle, prema podacima UNESCO-a, 2018. g. je 9 675 naše djece studiralo u inozemstvu na određenim sveučilištima jer su evidentno zaključili da bi tamo studiranje im dalo neku možda drugačiju naobrazbu, dalo nekakav vjetar u leđa, dao mogućnost da se na tržištu rada EU–a ili svijeta bolje pozicioniraju i taj broj bez obzira na sve, on je tu negdje u posljednje vrijeme, dakle negdje oko 10 000 naše djece studira u inozemstvu, to su posljednji podaci. Ali sad ajdemo vidjeti tu privlačnost hrvatskih fakulteta za strane državljane. Dakle, 2017. g. 693, slovom i brojkom stranih studenata je studiralo na našem sveučilištu. Možda je ta brojka sada veća, možda se ona brojka poveća, ja samo govorim brojke po dostupnim podacima koje možete dobiti i zato bi bilo dobro da bude ovdje. Ali postoji nešto što pokazuje, naša sveučilišta nisu atraktivna na globalnom obrazovnom tržištu. Naša sveučilišta jednostavno nisu atraktivna za strane studente. Na 1000 stanovnika broj stranih studenata je u Češkoj 4,18, a u Hrvatskoj 0,17. Dakle, to vam je odnos, broj stranih studenata se računa na 1000 stanovnika. Recimo, u Srbiji je 1,61 strani student na 1000 stanovnika, kod je, kao što sam već rekla 0,17 i to je nešto o čemu trebamo voditi računa. Bilo bi neusporedivo bolje da naša sveučilišta, odnosno naši fakulteti, je li, naravno budu atraktivni za strane studente. Da strani studenti dolaze kod nas studirati. Dakle, primjera radi, recimo, Njemačka. 122 195 studenata njihovih studira vani, a u Njemačkoj je 258 873. Naravno da se mi s tim ne možemo uspoređivati i da ne treba zaista takve usporedbe raditi, ali recimo, kad je riječ o Bugarskoj, u Bugarskoj 25 094 studira vani, a broj stranih je 12 tisuća. Ali, ono što bi nam moglo biti pokazatelj je Latvija. U Latviji 5 297 njihovih studenata studira vani, a u Latviji dakle stranaca studira 6 130, dakle, govorim sve podatke koji su bili na razini 2017., možda je sad podatak nešto drugačiji. U 2017. u Hrvatskoj 693. Ja ovaj, odnosno mi u Klubu GLAS-a, već kao što sam već uvodno rekla, mi ćemo podržati ovaj zakon. Mi podržavamo sve promjene koje idu određeni korak naprijed, ali iz ovih, ovaj zakon čitamo na način i ove podatke koje sam iznijela da ono što bi treba biti trud našeg ministarstva, što bi trebao biti trud svih onih koji su u visokom obrazovanju da mi trebamo povećati atraktivnost naših fakulteta za strane studente. Da i Hrvatska u tom smislu dobije svoje mjesto među drugim članicama EU. Ona ju sad nije dobila, ali ono što se očekuje zaista, ne vidimo nikakav i mislimo da je dobro da svi studenti koji su upisani na i što sveučilište i sve druge fakultete, visoke škole i sve ustanove koje su zadužene za visoko obrazovanje da za, svi ti studenti imaju mogućnost raditi preko student servisa, odnosno načina na koji je to definirano iz jednostavnog razloga što trebaju biti svi oni koji kod nas studiraju, ravnopravni. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika HNS-a je rasprava kolege Stjepana Čuraja. Izvolite kolega Čuraj.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Drago mi je čuti što se manje-više svi slažemo, sad tu su bili neki upiti oko broje, mi smo sad čuli da se i do brojeva može i doći, da su brojevi takvi kakvi jesu, dakle ništa nije sporno što se tiče ove zakonske izmjene koja je u pravilu, praktički možemo je svesti na jedno nomotehničko pitanje gdje ona suštinski je gotovo najmanja moguća izmjena, a odnosno faktički, a suštinski ipak znači puno više. Naime, mi ovim promjenama otvaramo, nakon što smo otvorili 2018. tržište rada izvanrednim studentima, dakle proširili ono što godinama nije bilo moguće, da preko student servisa mogu raditi i izvanredni studenti. Do tada je to bila samo privilegija redovnih, ... [[Govornik se ne razumije.]] uz plaćanje, itd., koji su imali određene studentske beneficije. To smo tada kao jednu od najznačajniju promjenu napravili. Naravno, i uveli usklađivanje sa minimalnom plaćom što se tiče satnice studenata, dakle kako raste minimalna plaća, tamo i raste minimalna satnica za studentski rad. Mislim da smo time i štitili još i prava studenta i ono što se tada možda nije napravilo, sada se radi s ovim razlozima koji su i navedeni, dakle koji omogućavaju rad državljana trećih zemalja, zapravo širimo taj potencijal za 600, 700, 800, 900 studenata, sada kako koje godine koji dolaze raditi nadajući se da će i to biti jedan mali kotačić, ne samo za pomoći tržištu rada nego i u privlačenju stranih studenata na naša sveučilišta. Zašto je to bitno? Time promoviramo i našu zemlji i našu kulturu, naš obrazovni sustav, ti ljudi ostaju, ti ljudi odlaze, ti ljudi se vraćaju, ti ljudi bolje uspostavljaju gospodarske kasnije odnose, znanstvene odnose, bilo kakvu suradnju, dakle to je nešto što ima široki potencijal zašto je dobro imati i strane studente na svojim sveučilištima. Mislim da je to apsolutno jasno, da govori nešto i o renomeu zemlje, to je gđa. Mrak-Taritaš nešto pričala i ja se slažem tu da praktički manje od 2 čovjeka na 1000 studenta da su nam trenutno strani. Pitanje i još koje te strukture tih stranih studenata iz kojih zemalja, ali neovisno uopće koje su zemlje, mislim da je to dobro i da u ovim gotovo simboličnom izmjenom ispuštamo jedno slovo zapravo omogućavamo da i studenti na razmjeni i studenti koji su zapravo državljani EU, europskog gospodarskog prostora, Švicarske Konfederacije, koji imaju tu prebivalište jer studiraju na visokom učilištu izvan, znači zapravo se proširuje na državljane europskog gospodarskog prostora. I mislim da je to na tragu svega onoga što se radi, što se tiče u visokom obrazovanju gdje smo krenuli sa izmjenama, hrvatskog kvalifikacijskog okvira, mislim da su tu i one programske, odluke o programskom financiranju visokog obrazovanja i znanosti i zapravo da se kroz različite EU fondove, socijalnog fonda, EU fondova za regionalni razvoj milijarde sada ulažu upravo u visoko obrazovanje, ovo je jedan mali kotačić, ja bih samo napomenuo, 430 milijuna za i socioekonomske stipendije, STEM studije, dakle, mislim da unaprjeđenje visokog obrazovanja, internacionalizacije, stručne prakse, itd., mislim da apsolutno ukupno 2,5 milijarde kuna iz EU fondova u visoko obrazovanje, mislim da je to apsolutno bitno i da je to način na koji trebamo dalje razvijati da budemo konkurentni i kompetativni i da naše sveučilište s time rastu, da znaju iskoristit, da imaju uvjete, naravno i oni moraju se uključiti u, u cijelu tu priču. Ono što bi ja još jedino eventualno problematizirao dvije stvari, osvrnio bi se na tu nešto rečeno što se tiče načela reciprociteta, mislim da to apsolutno je ovdje neprihvatljivo, da to da li naši studenti mogu ili ne mogu raditi negdje u … [[Govornik se ne razumije]] zemljama apsolutno nama ne treba biti kao neki kriterij, niti bitno, lijepo je znati što se tiče naših studenata, ali nama je bitnije da dolaze što više stranih studenata ovdje iz onih, kod nas studirati iz onih razloga koje sam naveo jer su tu i socioekonomski i kulturni i visokoznanstveni, dakle puno je tu više povezivanja, kasnije kada taj čovjek da li ostane ovdje raditi ako je deficitarno zanimanje, da li ode s onim znanjima, pa se vraća s obitelji, ako ništa drugo ovdje kao turist ili ono što je sigurno i najvjerojatnije da i dalje nastavlja gospodarski surađivati na područjima znanosti i zajedničkih projekata jer mislim da ljudi koji su ovdje studirali zadržavaju kontakte, to je taj socioekonomski aspekt, rade, surađuju između sutra fakulteta, određenih firmi, na određenim projektima koji sigurno imaju doprinos razvoju i naše zemlje i zapravo ovo je jako bitno da se isto usvoji u onom dijelu kolko to bude što značilo. Zadnju stvar koju bi želio napomenuti, s obzirom da smo proširili bazen ljudi koji rade preko student servisa, ja mislim da je vrijeme da razmotrimo malo o, to danas niko nije spominjao, o naknadama. Trenutno za rad preko studentskog se plaća 12% provizije, 0,5% naknade što mi nije jasno koja je razlika, 5% doprinosa za mirovinsko i 0,5% za zdravstvo, što mi isto nije baš jasno čemu, jel svaki studenat, student ima i osigurano, osiguranu zdravstvenu zaštitu, dakle ovo je samo dodatni teret možda eventualno poslodavcima. S obzirom da smo povećali broj studenata, a nadajući se da je broj izvršitelja u studentskim centrima i servisima praktički ostao isti, kažem nadajući se jel to baš nije se pokazalo kao praksa kod nas, mislimo da ima prostora, ja barem mislim da se i porazgovaramo o tim naknadama, barem da se ovo za zdravstvo i ova 0,5% naknade definitivno ukine, a da se ovih 12 smanji na 10 kako bi još išli na ruku i poslodavcima kojima bi onda taj studentski rad preko studentskog još interesantniji ili ako to možda ne remeti neku tržišnu ideju, utakmicu, onda to prebacite u neki mirovinski i onu staru priču bi aktualizirao oko, ako vać plaćamo 5% mirovinskog, oko priznavanja rada preko studentskoga u radni staž. Znači mi plaćamo, a to nam se ne broji, neko je radio 5-6.g. preko student servisa, nit mu se to prima u radni staž, vrijedi mu radno iskustvo, to su dva različita pojma, znači radno iskustvo vrijedi, to se stavlja u svoj životopis po preporuci, dostupno na zahtjev itd., ali kad ti neko hoće dokazati nekom javnopravnom tijelu da imaš iskustva onda to jedino možeš sa izvatkom iz e-knjižice odnosno radnim stažem, a ovo se ne ubraja. Zašto? Zato što se ne ubraja ni u radni staž s kojim se obračunava mirovina i ako ti se uplaćuje 5% na mirovinu u mirovinsko i invalidsko osiguranje. E sad ja mislim da je to neki mali nonsens koji već dugo predugo godina traje i ideja je barem moja da malo preraspodijelimo i razmislimo o tim naknadama, još ću jednom ponoviti 12% za proviziju, 0,5% za naknadu, nemam ideje kome, kome sad se to raspoređuje, 5% za mirovinski i 0,5% za zdravstvo. Mislim da ima tu prostora s obzirom da smo povećali broj ljudi koji obavljaju, da je sigurno više priljeva i da treba dobro razmisliti što s tim novcima i kako i na koji način to napraviti još tržište zahtjevnijima, a pogotovo da se rad preko student servisa priznaje u radni staž i kao što je recimo rad preko Ugovora o djelu, to smo promijenili, danas se on, ako se ja ne varam, uzima 1:2, 12 mjeseci Ugovora o djelu znači vam 6 mjeseci radnog staža, tu je kolega Hrelja, mislim da će on to i potvrditi, a onda i ovaj isti može biti sustav da se jedna godina rada preko student servisa tretira kao 6 mjeseci radnog staža ukoliko su neki uvjeti ispunjeni i što se tiče minimalne odnosno satnice odnosno ugovora i isplata itd. koji su evidentirani i imaju podaci preko ovih 5% što uplaćujemo za mirovinu, dakle ne može se reći radio si, a da nisi, nego ima kolko si uplatio tolko ti se, ako je to 5%, a 20% svako drugi plaća, to bi značio omjer 1:4, pa neka bude 1:4, znači na 12 mjeseci da ti je 3 mjeseca ovaj se prizna u radni staž za rada preko studentskoga ako bar gledamo samo prema onome doprinosu koji se uplaćuje, a ovdje tih 5%, tako da evo to su samo neki dodaci, naravno Klub HNS-a će ovo podržati sa ovim svim razlozima koje je i navela i državna tajnica i zapravo koji će, vidim da nisu uopće sporni i zbilja kažem, ovo je samo jedan od malih kotačića koji se radi u dosadašnjih 2-3.g. praktički što se tiče ulaganja u visoko obrazovanje i milijardi koji idu i na za znanstvo i znanstveni dio i za visoko obrazovanje mislim da samo time što smo osigurali i prilike zapošljavanje 255 mladih znanstvenika itd. mislim da stotine i stotine milijuna za različite projekte i Centar za napredne laserske tehnike itd., mislim da je na tom tragu se jako dobro radi i čestitke ministarstvu na čelu s ministricom i državnim tajnikom g. Antičićem koji vodi ovaj dio i mislim i naravno gđom. Ramljak koji, koji su zbilja predano dali da se vidi razlika i idemo nastavljat dalje u tom tempu i naravno Klub HNS-a ovo još jednom podržava.
Hvala, pozdravimo učenike i učenice gimnazije iz Belog Manastira i njihove nastavnike koji su nam se pridružili u sabornici, dobar dan i dobro došli! … [[Pljesak]] Nastavljamo s raspravom u ime klubova, slijedeći u ime Kluba zastupnika HSU-a, nezavisnih zastupnika, SNAGA-e i nove politike je kolega Tomislav Žagar koji će podijelit raspravu s kolegom Silvanom Hreljom, izvolite kolega Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Pred nama Prijedlog izmjena Zakona o studentskim poslovima koji je nastao na temelju onoga što se događa na samom tržištu rada, a vezano je uz rad studenata. Naime, mogli bi ovako reći da teorijom možemo prepoznati opasnost, ali izbjeći ju možemo iskustvom. Dakle uvidjelo se da postoji grupa studenata u RH koji nemaju državljanstvo i koji ne mogu raditi temeljem dosadašnjeg zakonskog okvira, a mnogi od njih trebaju imati sredstva posebno oni koji školarinu plaćaju studentski staž, dakle moraju si osigurati sredstva da bi mogli studirati u RH. I taj zakon možemo s tog aspekta promatrati u odnosu studenata prema njihovoj mogućnosti studiranja u RH i s te strane dakako da treba taj zakonski prijedlog pozdraviti. Međutim, postoji ali. Mi u ovom zakonskom prijedlogu nemamo doduše naveden broj studenata, stranih studenata u RH. Prema podacima koje imamo iz akademske godine 2017.-2018. taj broj se navodi u iznosu od 2340, zapravo 2341 za jednoga je navedeno nepoznato državljanstvo, prema državama iz kojih su studenti strani došli prednjači Republika Njemačka sa 292 studenta, npr. Poljska 189, BiH 149, Francuska 112, Italija 111, Slovenija 171, Španjolska 135, to su sve zemlje koje imaju preko 100 studenata u RH koji studiraju. Tu su i Turska sa 68, Ukrajina 47 itd. Kada gledamo te brojeve u nekakvom apsolutnom iznosu onda možemo reći da to nisu veliki brojevi stranih studenata koji studiraju u RH. Isto tako ako promatramo trendove studiranja u RH, dakle broj stranih studenata u RH u odnosu na broj studenata državljana RH koji studiraju na stranim fakultetima, o tome je govorila i kolegica Mrak Taritaš onda vidimo da je taj trend vrlo nepovoljan. Naravno od 2013. kada je RH postala članica EU neke se stvari pomiču, nadam se da će državna tajnica nam reći što se zapravo u kom smjeru jel idemo u dobrom smjeru, pa je tako i onaj podatak koji je iznijela gospođa Mrak Taritaš doista da u RH ako promatramo omjer između stranih studenata i studenata koji studiraju vani za RH je 0,07. Taj broj je izuzetno malen ako usporedimo naravno sa nekim zemljama, Njemačka je 2,11, ali pogledajmo Slovenija 0,97 dakle imaju omjer otprilike 1:1 stranih studenata i studenata koji studiraju vani. To je izuzetno važno za RH. U RH je problem visokoobrazovanih koji nakon obrazovanja napuštaju zemlju. Što manje budemo imali visokoobrazovanih koji nakon završenog obrazovanja zbog toga što ovdje ne mogu zaposliti se, ne mogu adekvatno zarađivati, što bude taj broj manji, a što bude veći broj studenata koji odlaze vani to će RH imati sigurno bolju gospodarsku sliku. Vratimo se na sadržaj samog zakona. Kod svakog zakonskog prijedloga važno je imati načelo pravednosti, sa stajališta studenata ovo je pravedan zakon koji će omogućiti njima da zarađuju. Međutim, ako promatramo tržište rada u široj jednoj slici onda postavljamo s pravom pitanje jeli se doista vidjelo što će izazvati na tržištu rada ovakav prijedlog zakona i unatoč ovako malim brojevima stranih studenata i na sve ono što sindikati upozoravaju, hoće li doći do poremećaja cijene rada na tržištu rada i hoćemo li ovim zakonom omogućiti poslodavcima ne da odmah isključimo mogućnost i da mislimo da su svi poslodavci imaju težnju nešto da koristim izraz muljati ili se okoristiti radom studenata, ali nekim poslodavcima da na ovaj način dobiju jeftiniju radnu snagu i da onda zapravo ne zapošljavaju ljude kojima je posao doista potreban. Ja sam u replici postavio pitanje državnoj tajnici, molio bih da mi ako mi može odgovoriti, ja nisam taj podatak našao, mogu li studenti korisnici obiteljske mirovine raditi preko student servisa dakle raditi studentske poslove? Ako je tome tako, to je izuzetno dobro i to treba pozdraviti. Ali onda postavljamo sljedeće pitanje i evo bit će nakon mene govori kolega Hrelja, postavlja se pitanje zašto u RH, vi ste državna tajnica članica Vlade, dakle vaša ministrica je članica Vlade i bilo bi dobro da pričate sa onom dvojicom gospodinom Aladrovićem i gospodinom Marićem, zbog čega je korisnicima obiteljskih mirovina zabranjeno raditi u RH na temelju Zakona o mirovinskom osiguranju četiri sata kako je to dozvoljeno drugim umirovljenicima? Već vidimo da u ovom dijelu zakon nije do kraja pravedan jer jedni korisnici obiteljskih mirovina mogu raditi, a drugi ne mogu ili da kažem to najjasnije, najslikovitije, možda bi trebalo preporučiti korisnicima obiteljskih mirovina da upišu fakultet ako ne mogu raditi sa četiri sata, da upišu jedan od fakulteta pa da rade preko student servisa. Eto možda bi to bilo jedno od rješenja. Sada prepuštam riječ kolegi Hrelji. Hvala.
Kolega Hrelja, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Ja ću možda biti puno grublji od ove retorike koja je danas u sabornici. Ja smatram i kada smo donosili ovaj zakon, a i dana da je ovo uljez na tržištu rada, da je ovo uljez zakon jer da to nije tako, ja bi već davno, 17 g. sam ovdje, predložio, Zakon o umirovljeničkim poslovima, pa Zakon o poslovima liječenih alkoholičara, pa ne znam o kojoj drugoj strukturi našeg društva. To ljudi, nema nikakvog smisla odnosno to proizvodi učinke da npr. jedna velika trgovačka kuća u svoju matičnu kuću u inozemstvu šalje godišnje izvješće sa crveno podcrtanim da je najisplativiji rad, rad studenata u Hrvatskoj. Jel mi to smijemo tako raditi? Jel mi to gospodo smijemo tako raditi? Jel imamo mi načina da želimo zadržati naše mlade ovdje, da im počinje od 20-te godine teći radni staž, mi to jednostavno možemo napravit ali ne želimo usustaviti, ne želimo zakone promatrati i zaokružiti ih. Dakle i doprinosi. I porezi dolaze g. Mariću u istu vreću. Pa dobro što onda plaćamo razne poreze, oslobodi studentski rad bilokojeg plaćanja poreza, bilokojeg doprinosa osim mirovinskog doprinosa, i tako i tako država plaća zdravstveno osiguranje. Zašto limitiraš zaradu umirovljenika? A limitiraš ju zato što njihovi roditelji nakon određene sume koju oni zarade, gube poreznu olakšicu. Dakle ne mogu studenti raditi i zaraditi koliko hoće. Ne mogu zaradit koliki hoće. Zašto, zašto mi o radimo? Šta se bojimo rada? Pa ti možeš eventualno kao zakonodavac reći studenti mogu radit za vrijeme ljetnih praznika puno vrijeme, za vrijeme zimskih praznika puno radno vrijeme, a ostalo neka rade pola radnog vremena, 20 sati tjedno i nek rade subotom i nedjeljom. Dakle da se limitira broj sati rada da ne bi studirali 15 g. nego da završe svoj studij u roku jer je i namjera da završe studij, jel. Dakle, ne razumijem zašto se ne shvaća cjelina, zašto se ide fragment po fragment rješavati i onda rušimo jednostavno tržište rada. Naravno, uplaćuje se 5% individualne kapitalizirane štednje ali to nije priznanje, II. stup, ali to nije priznanje radnog staža i staža osiguranja. Staž mirovinskog osiguranja je I. mirovinski stup. Pa ukinite sve ostalo, stavite 2% provizije student servisu i nek ljudi plaćaju 15+5% mirovinskog i riješili smo problem, od 20-te njima teče radni staž. Pa šta ja to trebam reći? Ja to trebam ovdje reći a imamo ljudi koji su eksperti u pisanju zakona, imamo ljude koji bi trebali biti potpredsjednici Vlade i koordinirati aktivnosti pojedinih ministarstava. Ja sebe ne smatram uopće najpametnijim ali moram doživljavati sustav da u cjelini funkcionira. Moram ga tako doživljavati. Mi smo danas zabrinuti s druge strane ovdje bivši ministar Pavić, današnji ministar Aladrović govore o tome da imamo malo odrađenog radnog staža kad idemo u mirovinu. Koliko ćemo imati odrađenog radnog staža za mirovinu ako prvo zaposlenje bude u 35-toj? Zašto ne bi tekao radni staž od 20-te godine? isto bi ti ljudi bili konkurentni. Ovako bi direktno ovim zakonom pogodujemo multinacionalnim kompanijama, trgovačkim lancima, da imaju izuzetno dobru zaradu, ljudi pri tome dobiju nominalno malo više, dakle studenti dobiju nominalno više a u budućnosti kad odu u mirovinu, pita te starost di ti je mladost i šta si radio za vrijeme mladosti. A mi bi trebali graditi sustave koji funkcioniraju i koji ljudima na završetku radne karijere daju pravo na pristojnu mirovinu. Ovako pristojne mirovine dragi moji kolegice i kolege, nema. Sve će biti minimalci, minimalne mirovine, ... [[Govornik se ne razumije.]] bez godina radnog staža a bez godina radnog staža, većinom završava u niske mirovine i proizvodimo novo siromaštvo. Ne danas, proizvodimo ga već sada i za 30 g. zato što će mirovine tih ljudi koji nastave živjeti, koji su privrženi ovoj zemlji, koji žele živjeti a raditi u ovoj zemlji, biti za 30 g. užasne male i bit će to novi siromasi. Bez obzora na visoko obrazovanje što će steći kao studenti, bez obzira na sve ovo što imamo na tržištu rada, njima će faliti godine radnog staža a neće moći raditi do 80-te, neće se za 30 g. tako produljiti radni vijek. Mi možemo očekivati ali nema vitalnih 80-godišnjaka koji mogu raditi, niti su na vidiku prema tome, apeliram, netko bi rekao daj amandman, ma ne može se popravit ovaj zakon. On je nepopravljiv. On je uljez i ako idemo ovim putem, kažem, drugi koalicijski partner će doć ovdje nekoj novoj Vladi i uvjetovati će da donesemo poseban zakon, ne znam za koju strukturu, građana, za učenike, šta ja znam za šta će se neko sjetiti ali to nema nikakvog smisla, nema nikakvog smisla, ljudi. Nema smisla ograničenja zarade studenata, nema smisla da rade prekarne poslove odnosno da su najjeftinija radna snaga uz nominalno veća primanja mjesečno ali u suštini su kažnjeni na kraju balade. Prema tome, ljudi, mi smo tu da promišljamo kako će ne kako nam je sada, nego tu smo da promišljamo kako će ovo naše društvo izgledati za 15, 20, 30 g., to je naša odgovornost. Odgovornost Vlade, odgovornost Hrvatskog sabora. Ne da bez razmišljanja dižemo ruke, a sviđaju nam se studentski poslovi. Pa ja volim da studenti rade, jesam li ja nešto reko protiv studentskog rada? Nisam, podržavam ga ali ne na ovaj način. promijenimo pristup za dobrobit tih ljudi, za 20, 30 g. a ne da ih prepustimo da budu novi siromasi. Siromaštva je previše, previše, dosta i previše u RH i mi ne smijemo, jednostavno ne smijemo dozvoliti stvaranje novog siromaštva ako to vidimo. Vi koji ste ovdje u ovoj dvorani nakon ovoga što ste čuli od mene ne možete reći mi nismo znali. Vi znate da je ovo uljez u sustavu radnog zakonodavstva, da ovaj zakon osigurava visoke zarade onima koji zapošljavaju studente, a od studenata rade nove siromahe za 20, 30 godina, vi koji sada koji ste to slušali znate i ne možete mirno dizati ruku za ovaj zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. I posljednja rasprava u ime klubova je rasprava od kolegice Sabine Glasovac u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Uz dužno poštovanje intenciji zakonodavca da se prijedlogom ovoga zakona jača internacionalizacija visokog obrazovanja, da se regulira potreba tržišta rada, suradnja visokog obrazovanja i gospodarstva te položaja stranih studenata u skladu s propisima RH uz pomoć širenja definicije studenata na one koji studiraju na visokim učilištima u RH bez obzira na državljanstvo pa do onih koji su na razmjeni na visokom učilištu ili onih iz trećih zemalja iz zemalja EU ili europskog gospodarskog prostora, moram reći bez obzira na dobru intenciju ovoga zakona da je ovaj prijedlog zakona klasičan primjer kako se zakoni ne trebaju donositi odnosno kako se ne bi smjeli upuštati u proceduru. Ajmo redom zašto. Prvi redom je normativne prirode. Ne postoji niti jedan meni u ovom trenutku logičan razlog zašto ovu izmjenu nismo recimo mogli regulirati kada smo mijenjali zakon odnosno donosili Zakon o studentskim poslovima u studenom 2018. godine ovdje. Što se promijenilo od studenog 2018. godine do danas? Jeli u međuvremenu stupila na snagu neka nova direktiva? Ne, nije. I u obrazloženju ovog zakona vrlo jasno se kaže da se usklađuje sa Zakonom o strancima i Zakonom o međunarodnoj privremenoj zaštiti koji su u ovom dijelu koji definira ovaj zakon bili istovjetni kao i sada. Slijedom toga ne postoji ni jedan, ali niti jedan opravdan razlog da se krši Zakon o procjeni učinaka propisa, isto tako i Kodeksa savjetovanja sa zainteresiranom javnošću koji je trebao biti najmanje 30 dana, o tome je nešto govorio ovdje i kolega Podolnjak. Sedam dana savjetovanja sa zainteresiranom javnošću. Nedopustivo. Da zakon stupa na snagu danom donošenja u Hrvatskom saboru ili prvog dana donošenja u Hrvatskom saboru. Nedopustivo. Ja ću podsjetiti na praksu Ustavnog suda i preporuke Ustavnog suda i mi smo je u Ministarstvu obrazovanja svojevremeno kusali, ja ću to tako reći, ne kod donošenja nego kod donošenja običnih pravilnika i odluka koje su bile od iznimnog interesa za javnost i imali su širok spektar adresata, kada govorimo o sustavu obrazovanja onda se to tiče manje-više skoro pa svake obitelji, gdje smo redovito dobivali packe upravo zbog toga. Nema rasprave i savjetovanja sa zainteresiranom javnošću kraćeg od 30 dana, a još manje stupanja na snagu zakona danom donošenja, osim kada se radi o iznimno opravdanim razlozima koji onda moraju biti obrazloženi i upućeni zajedno s prijedlogom dokumenta odnosno nacrtom na javno savjetovanje. A pravdani razlozi su: usklađivanje s određenim direktivama ili međunarodnim ugovorima, nekakva elementarna nepogoda, druge obaveze koje naprosto su spriječile zakonodavca odnosno predlagatelja da uputi u proceduru zakon po regularnoj proceduri, znači od dva čitanja. Ja ovdje ne vidim razlog, a objasnite mi što se krije u ovom obrazloženju. Kaže: „Budući da su u tijeku projekti internacionalizacije visokog obrazovanja važeći zakon u velikoj mjeri otežava ispunjavanje indikatora projekata financiranih sredstvima EU te da u RH postoji značajna potražnja za radnom snagom, pogotovo visoko obrazovanom kao i opravdana potreba da se u tržište rada uključi što veći broj visoko obrazovane radne snage već tijekom studija, predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku“. Znači vi po hitnom postupku trebate isporučiti određeni broj studenata iz trećih zemalja ili zemalja EU, kome, objasnite nam? To je razlog zašto donosite zakon? Normalna procedura zakona je najmanje šest mjeseci, vi u mjesec dana provodite javnu raspravu. Koga isporučujete, kome i po kojoj cijeni? Evo to je ono što ja vas pitam, to piše u vašem obrazloženju. Zbog korištenja fondova potrebe za rednom snagom. A sada idemo na sadržaj po cijeni i koga kome. Znači iako nije predmet ovoga zakona mi se ne možemo ne osvrnuti na zakon koji smo donosili ovdje 2018. godine, naprosto ne možemo. I na njega se i kolega Hrelja osvrnuo, na njega se osvrnuo ponovno i Savez samostalnih sindikata RH u očitovanju o javnoj raspravi, o javnom savjetovanju uključili su se i ponovno upozoravaju da vi ponovo kod donošenja ovog zakona koji u bitnome regulira tržište rada, cijenu rada radne snage opet se niste savjetovali, niste konzultirali sa socijalnim partnerima, kako prvi put, tako ni sada. Zašto je tome tako? Čemu strah? Ako radite u interesu radnika u ovom slučaju studenata, čemu izbjegavanje komunikacije sa samostalnim sindikatima koje naprosto prava radnika, u ovom slučaju i studenata reguliraju i s pravom oni kažu da ovaj zakon se zapravo pogrešno zove, Zakon o studentskim poslovima, ne postoje studentski poslovi, postoji rad, e sad obavlja se taj rad kroz Ugovor o radu ili preko studentskog ugovora to je rad i zato mi govorimo o ovoj temi. Lijepo je što smo prošlim zakonom utvrdili satnicu odnosno cijenu odnosno trošak studentskog rada jer do sad se znalo događati da budu različito plaćeni, u čestim slučajevima ni da ne budu plaćeni, što smo na neki način pokušali unaprijediti sustav, sustav kontrole, ali i dalje nismo riješili sustavno pitanje i problem koji bi se mogao ovaj mogao pojaviti, a to je slijedeće, ja ću citirati upravo sindikate i savjetovanja sa zainteresiranom javnošću, na tragu je ovoga što je govorio kolega Hrelja, znači ovakvim prijedlogom zakonskog rješenja otvara se mogućnost zlouporabe studentskog statusa u svrhu rada odnosno prikrivanja radnog odnosa. Naime, izrazito je problematično već samo po sebi da propis koji regulira rad studenata ne predviđa ograničenje dopuštenog fonda radnih sati za studente s obzirom na njihove akademske obveze u sklopu studija usklađenih s bolonjskim sustavom studiranja, to osim poremećaja na domaćem tržištu rada na koje smo upozoravali, kao i svi sindikati uključeni u rad, radne skupine za izradu Zakona o obavljanju studentskih poslova iz 2018.g., u ovom konkretnom slučaju znači da nema nikakve zapreke da osoba državljanin treće zemlje putem studentskog ugovora defakto radi u punom radnom vremenu, te da poslodavci na taj način zaobilaze pozitivne propise, uvjete i kriterije u području zapošljavanja stranaca. Sve zemlje strogo razlikuju i, strogo razlikuju studentske vize i radne vize baš kako ne bi bilo rada preko studentskih statusa, to ne znači da strani studenti nemaju mogućnost rada u tim zemljama, no znači i da je ta mogućnost na neki način ograničena budući se radi o uređenim zemljama. Naime, u uređenim zemljama studenti u pravilu rade putem Ugovora o radu s tim da tijelo državne uprave nadležno za visoko školstvo definira dozvoljenu satnicu na način da kada nastava traje student, studentica može radit do polovine tjednog radnog vremena, a kada nema nastave puno tjedno radno vrijeme, kao i prekovremeno. Nadalje upozoravaju, na kraju još jedno podsjećamo na masovnu i višedimenzionalnu zlouporabu i negativne učinke studentskih ugovora u RH počevši od samog naziva zakona koji je netočan jer ne postoje studentski poslovi već oni rade poslove radnog mjesta putem studentskog ugovora koji je poslodavcima jeftiniji jer se primjerice prema tom ugovoru plaća samo 5% mirovinskog doprinosa, a ne kao prema Ugovoru o radu 20%. Kad se ima u vidu da u RH godišnje prema nekim podacima ovako radi oko 100 000 studenata, da oni rade godinama, da je zakon proširio mogućnost rada putem ovih ugovora i na izvanredne studente, ovim zakonom i na treće zemlje i na, u zemlje EU onda se vrlo lako mogu sagledati svi negativni učinci zakona po hrvatsko tržište rada i po sustave socijalne sigurnosti što je dugoročno apsolutno neodrživo. Stoga još jednom apeliramo da se sadržajem ovog zakona nadležna tijela državne uprave, posebice Ministarstvo rada i mirovinskog sustava i socijalni partneri pozabave na puno ozbiljniji i odgovorniji način. Moram priznati da tijekom studija malo je bilo kolegica i kolega koji nisu bili prisiljeni raditi tijekom svoga studija. Nažalost, država ne omogućuje besplatno studiranje, troškove studija u većini slučajeva snose roditelji koji vrlo često to nisu u mogućnosti, studenti se moraju snalazit kako znaju i sufinancirat ili potpuno financirati svoje sudbine, svoje studije i svoje sudbine ako žele bolje sutra s boljim kvalifikacijama za tržište rada i više sreće i zadovoljstva za svoj osobni, profesionalni i obiteljski život. Međutim, na ovakav način svjesni činjenice da moramo urediti tržište rada i studenata, mi na ovakav način studentima ne pomažemo, ne pomažemo jer da im želimo pomoći onda bismo im omogućili Ugovore o radu, Ugovore o radu koje bismo regulirali, kojima bismo im omogućili da za svoj rad budu adekvatno plaćeni, s druge strane možemo poslodavcima na neki način isto tu izaći u susret i potaknuti zapošljavanje studenata, ali s druge strane bismo im omogućili i da im se taj rad negdje naknadno vrednuje, da im se, ovo što je rekao i kolega Hrelja, da im ulazi u nekakav radni staž, da im ima efekt na njihovo mirovinsko, zdravstveno, zdravstveno osiguranje, znači to je način na koji bismo trebali pristupiti ovome problemu, no nažalost ne samo da se, ovo što je rekao kolega Šuker, ne razmatra ova cijela priča u paketu, znači s Ministarstvom rada, s ministarstvom, da se regulira i mirovinski sustav i studentski, mi idemo na ovako nekakve paušalna rješenja u koraku jedan 2018.g., u koraku dva danas gdje će nam to dovesti, ne mogu sa sigurnošću reći, ali nisam sigurna da će studenti zbog ovoga puno profitirati i biti sretni, neki drugi će od ovoga imati koristi, ali mi trebamo voditi računa o tome da se rad adekvatno plati i da nijedan naš zakon ne posluži kao smokvin list za zlouporabu radne snage i oštećivanje istih za njihova prava pod krinkom da je sve po zakonu, konkretno u ovom slučaju studentskom ugovoru, moramo se boriti za to da imamo ljude koji će raditi, al koji će biti vrednovani kao i svi oni drugi koji rade na različite načine različitim vrstama ugovora bez obzira bili oni Ugovori o radu ili studentski, studentski ugovori. Mislim da vam ne valja posao, dugujete najmanje ovom Saboru obrazložiti, ako već ne možemo ulaziti u sam sadržaj, dužni ste nam reći gdje je panika, gdje gori, čemu žurnost i zašto nijedan zakon iz vašeg zakonodavstva nije bio ovoliko urgentan koliko je urgentan ovaj, jel to zbog nadolazeće turističke sezone, zbog koga čega donosimo ovaj zakon? U jedno sam sigurna, zbog studenata nikako nije jer da je bilo zbog studenata, onda bi ova stavka bila donesena 2018. g. s onom prvom verzijom zakona stoga vas molim da nam odgovorite na neka ovdje postavljena pitanja i otklonite naše sumnje iako nećete moći otkloniti učinke ovog, loše učinke ovog zakona ako se on usvoji u Hrvatskom saboru u petak. Hvala.
Hvala i vama. Time smo završili s raspravama u ime kluba, sada slijedi pojedinačna rasprava. Prvi prijavljeni je kolega Saša Đujić, izvolite kolega Đujić.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa ja ću nastaviti u ovom tonu, ja ne smatram da je ovaj zakon loš, ne smatram ni da je dobar ali smatram da je on potpuno bespotreban i da bi ga trebalo što prije ukinut i to ću sad reć isto zbog čega. Dakle, nadovezujem se na kolege koji su govorili prije mene, mislim da ovaj zakon samo doprinosi lošijem položaju studenata koji u biti rade i postaju jeftina radna snaga a s druge strane nemaju staž, nemaju uvjete, imaju kasnije uvjete za mirovinu i nemaju jednake šanse sa svojim kolegama drugim. Druga stvar, rečeno je ovdje da će možda neki bit zadovoljni sa ovim zakonom, ono što sam siguran je da studenti ne mogu biti zadovoljni radom ove Vlade zbog politike koju ova Vlada ima prema njima i to ću sad probat još dodatno argumentirati. Osim ovog zakona koji radi to da studenti u Hrvatskoj postaju jeftina radna snaga, da kasnije stječu uvjete za mirovinu, Vlada je napravila još jedan korak koji je stupio na snagu 1.1. ove godine koji je duboko nepravedan prema studentima u Hrvatskoj a to je u ovoj poreznoj reformi kada je osoba do 25-te godine 100% oslobodila doprinosa i poreza a 50% do 30-te. I to sam upozoravao prilikom rasprave o poreznoj reformi. Šta se sada dešava? Dešava se da oni ljudi koji studiraju i koji moraju radit po studentskom ugovoru, ako su i redovni studenti i ajmo reć da netko završi 5 g. pa ide na još onaj poslijediplomski, znači 6 g. studira, on na tržište rada ulazi tek u 25-toj godini i na njega ne vrijedi porezna politika ove Vlade i porezno rasterećenje koje imaju oni koji ne studiraju. E sad kako to djeluje na hrvatske studente? Djeluje na ljude da su jedna diskriminirana skupina u hrvatskom društvu i ko ih diskriminira, diskriminira ih Vlada i šta radi Vlada, Vlada u biti negativno utječe na samo tržište rada. Dale, ja sam dao amandman kad je bila porezna reforma, kada sam tražio da se produži porezno rasterećenje za sve mlade do 30 g. pa da tu budu i oni koji su vrijedni, koji studiraju i koji doprinose našem društvu ali ne, Vlada je napravila rasterećenje 100% za one do 25, njih je diskriminirala, potiče u biti one koji ne studiraju, s druge strane vi sa ovim zakonom koji se zove zakon o studentskom radu, dakle opet potičete nekakav rad koji nije radni donos, studenti imaju kao studenti već u Hrvatskoj zdravstveno osiguranje pa to ne moraju ni plaćat, dakle to imaju po drugim zakonima ali nemaju staž, nemaju mirovinsko i nemaju ostale stvari koje proizlaze iz Zakona o radu. Dakle ovo treba ukinut i to stavit studente kao što je reko, čini mi se evo, kolega Hrelja je dao nekoliko prijedloga. Dakle, to bi bila onda cjelovita politika, cjelovita politika reguliranja tržišta rada u RH. Ovako s ovim parcijalnim prčkanjem koje radi Vlada, od jednog do drugog zakona, u biti unosite nesigurnost na hrvatsko tržište rada i radite jeftinu radnu snagu a s druge strane diskriminirate određenu skupinu društva a to su u ovom slučaju studenti, budući visokoobrazovani ljudi koji bi trebali našem društvu biti ono najvrjednije i proizvoditi neke nove vrijednosti. Što vi radite? Vi s ovom politikom rade sve naopako i ne mislim sad samo na vas, vi ovdje niste formalno članovi Vlade ali provodite politiku Vlade i predstavljate njihove zakone, dakle ova Vlada HDZ-a sa zakonima pojedinačnim samo prčka i radi u biti dublje nepravde i radi jedan nered koji će biti jako teško srediti. I to su sad recimo ova dva primjera koja sam rekao. I meni je nevjerojatno da mladi ljudi će tu ostajat dok ne završe fakultet i ovakvom politikom kad gledaju nepravdu u društvu, onda će bježat glavom bez obzira i zato nam mladi odlaze van jer gledaju šta je ovo, mislim ko tu stimulira koga. Jučer kad gledamo onda s druge strane sposobnosti ovog genija dolje izu Zadra što je rekao da ako nije sposoban sam sebi privredit, kako će drugima i onda gledamo obrazovni sustav u Hrvatskoj, gledamo tu vašu politiku, pa šta radite vi od ove zemlje, HDZ? Mislim na HDZ sa svojim koalicijskim partnerima. Šta radite? Tjerate ljude i tjerate sve šta vrijedi da odlazi jer gdje god pogleda, vidi se nepravda i vidi se šta HDZ radi a o Vladi da ne pričam. Ovo da 8 ministara odlazi van iz Vlade zbog korupcije, zbog svega toga tako da to je sve jedan dio politike ove Vlade prema studentima, prema mladim ljudima i to nije dobro. Evo ja apeliram na vas da do drugog čitanja odlučite po hitnom postupku i ubrzanoj proceduri ugasit ovaj zakon. Ugasit, ne ga popravljat, ne govorit regulacija nego odustanite od njega i ugasite ga i počnite ozbiljno radit na cjelovitoj politici reguliranja tržišta rada u Hrvatskoj koja će biti onda pravedna, pravična i gdje nećemo proizvoditi jeftinu snagu radnu za velike centre i za one bogate koji onda ne plaćaju poreze i doprinose nego da ljudi od toga imaju koristi. Hvala lijepo.
Hvala vam. Na vaše izlaganje imamo 10 replika. Prvi je kolega Hrelja, izvolite.
Poštovani kolega Đujić, želimo samo reći da ne postoje nikakvi specifični poslovi koji ne bi morali biti obuhvaćeni ugovorom o radu i da je to temelj zasnivanja radnog odnosa a mogu biti oslobođeni po praksi svih europskih zemalja plaćanja drugih vrste doprinosa, ali iz ugovora o radu mora ići doprinos za mirovinsko osiguranje. Razgovarao sam sa tim mladim ljudima, kažu šta ću ja uštedjeti ako počnem štedjeti u 35. godini i u prvom stupu i u drugom stupu i u trećem stupu, nema šanse. Zato stvari treba promijeniti. Ovaj sustav ovako ne može funkcionirati i mi ne možemo raditi žrtve od naših mladih ljudi. I još jedna korekcija i dopunsko zdravstveno osiguranje se plaća za studente na teret državnog proračuna. Dakle već puno pretpostavki stoji, ali mi moramo zatvoriti krug drugačije nego što je sada zatvoren.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Potpuno se slažem s vama kolega Hrelja. I ne samo to, ne da je ovaj zakon zbog svega ovog što ste vi rekli u svojoj raspravi i što je rekla kolegica Glasovac što sam ja pokušao sumirati i reći nepravedan, ja znam hrpe ljudi koji danas u Hrvatskoj uopće nisu studenti, a rade na nečiji tuđi studentski ugovor. E to je rad na crno i to je protuzakonit rad. Dakle netko radi kod nekoga, a netko drugi koji je student mu digne ugovor ko da je on radio i tako se isplaćuju neki ljudi u Hrvatskoj neki tako rade. To u biti pokazuje još jednu dodatnu nepravednost ovog zakona odnosno njegovu nepotrebnost ja ću to tako reć, on nije potreban. Dakle kompletan rad se može i moro bi se regulirati isključivo ugovorom o radu i kroz njega onda definirati druge stvari, a da ne govorim da nema specifičnih studentskih poslova, dakle studenti rade sve živo.
Hvala. Sljedeća replika kolega Marić, nakon njega kolega Jovanović. Kolega Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Đujić, studenti su biser naroda, biser društva i kada student studira i ima želju stjecati radne navike nema boljeg temelja za budućnost naroda. I zato se ne slažem da ovaj zakon nije potreban, itekako je potreban. Ali da bi zakon bio dobar mora se uvijek pratiti sve nelogične točke i u svim segmentima kako ga poboljšati. Ovo je reakcija samo na jedan zahtjev, a ne na takav zahtjev pristup izradi, nego zahtjev kako proširiti pojam studenta. Proširilo se i ok, to je dobro ali nije dovoljno. Treba stvarno suštinski riješiti sve u interesu studenta. Rad mora biti i dio radnog staža, da bi bio radnog staža treba uplatiti u prvi mirovinski stup i sve to regulirati posebnim zakonom samo za studente da imaju taj privilegirani status dok studiraju da mogu tako raditi i da stječu i radni odnos. Ali zato je potrebno sjest i sustavno sve točke u cijelom području u tome i napraviti korjenitu promjenu. Ali ne možemo biti onda … /Govornici govore u isto vrijeme./ …
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Kolega Marić, mi smo na istom tragu, ali na različiti način. Dakle ja se zalažem da studenti rade i oni jesu biser našeg društva, ali nek rade kroz ugovor o radu. Ako uplaćujemo kroz studentski ugovor već u prvi mirovinski stup, što će nam studentski ugovor, u drugi. Ne, pa ok, pa svi nek rade, pa zašto bi studenti bili diskriminirani. Znači njima ne ide radni staž po ovom ugovoru, znači neko ko radi pet godina, ja sam sam radio imam staža kroz studentski ugovor tri godine, tri godine, kasnije ću morat ići u mirovinu umjesto da sam radio na ugovor o radu zbog toga, dakle to će mi falit. A tek s 30 godina sam shvatio da će mi to falit. Kada sam bio mlad onda mi je bilo važno dobiti 100, 200 kuna veću plaću zato što mi je to poslodavac davao na studentski ugovor. Dakle to nije dobro, to nije dobro i to treba ukinuti ovaj zakon i regulirati na drugi način.
Hvala vama. Sljedeća replika kolega Jovanović, nakon njega kolega Bačić. Kolega Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Đujić, pa Hrvatska nije socijalno pokretljivo društvo i poznato je da djeca iz obitelj nižeg obrazovanja vrlo rijetko i puno lošije i teže završavaju fakultete. Prema tome, analiza intenziteta obavljanja plaćenih poslova za vrijeme studija pokazala je da studenti nižeg socioekonomskog statusa, nižeg obrazovanja roditelja, niža procjena društvenog statusa obitelji su ti koji rade više za vrijeme studija. Dakle, danas radi gotovo 50% i mnogi od njih ne bi završili svoje fakultete da nema mogućnosti da rade, dakle studentima treba omogućiti da rade i treba im za to osigurati najbolje uvjete u kojima će raditi. Međutim, ono što dodatno treba osigurati, što preporučuju razne analize, a to je da se tim studentima posebno lošijeg ekonomskog statusa osigura pomoć u obliku većeg broja i većeg iznosa stipendija koji bi se dodjeljivali po socioekonomskim kriterijima i na taj način bi se oni doveli u ravnopravniji položaj sa onima koji dolaze iz srednjeg i višeg socioekonomskog statusa.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Kolega Jovanović, apsolutno se slažem i zalažem za veći broj stipendija. I s druge strane još jednom ću ponoviti, ja mislim da studenti ne smiju biti jeftina radna snaga sa niskom iznosom satnice, a to upravo se ovim zakonom omogućava. I zbog toga se zalažem da se ovaj zakon mijenja i da studenti mogu raditi jednako kao i njihovi kolege koji su završili svoje obrazovanje bez fakulteta i ko ostali drugi mladi ljudi odnosno svi ljudi koji ulaze na tržište rada da i studenti rade pod jednakim uvjetima i da u konačnici imaju svi jednake koristi i da su jednako plaćeni za svoj rad.
Hvala. Sljedeća replika kolega Bačić, nakon njega kolega Maras. Izvolite kolega Bačić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Đujić, dosta ste bili kritični prema ovom zakonu, čak ste izjavili da ovaj zakon nije potreban i da priznajete isključivo ugovor o radu, a ne nikakvi ugovor koji će regulirati studentske poslove i studentski rad. Dosta ste bili kritični prema Vladi da se ništa nije napravilo prema mladima i studentima, a ja moram napomenuti da kroz i samo savjetovanje i kroz izradu ovog zakona su isključivo djelovali i svoje prijedloge davali članovi ne samo Studentskog zbora nego raznih studentskih udruga i ovaj zakon u prvobitnom obliku kada smo ga donosili, a i same ove izmjene su isključivo na zahtjev samih studenata. Ne slažem se s vama da će studenti po ovome postati jeftina radna snaga, upravo ovim zakonom reguliramo rad na crno koji se događao preko studentskih ugovora, upravo ovim zakonom reguliramo minimalnu satnicu samih studenata. A što se tiče Vlade 4,5 milijarde kuna je potrošeno za mjere za mlade vezano za zapošljavanje, a ovih 100% odricanje poreza i doprinosa odnosi se na ove … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala kolega. Odgovor, izvolite.
Da li vi mislite, kolega Bačić da je okej da netko tko studira ide na školovanje i počima prvi put raditi u 25. g., da li je za njega poticajno to da neće biti 100% oslobođen, bit će 5 godina. Ja ne, 50%, da li je u redu da nije 100% oslobođen i da na kraju godine dobi povrat poreda recimo 18, 20 tisuća kuna kao netko tko nije studirao 6, 7 godina? Je li to stimulirajuća mjera za ljude koji idu na fakultet? Evo, ja pitam vas iz HDZ-a, je li to vama okej? Dakle, netko tko ne studira, tko se ne školuje dodatno i krene raditi s 18 godina na kraju godine će dobiti oko 30 tisuća kuna povrat poreza, a netko tko se školuje mukotrpno mora plaćati onda dom, smještaj, troškove, znamo svi koliko školovanje košta, on će dobiti pola i to tek kad završi fakultet? Je li to okej? Ja mislim da nije i da to nije dobra politika ove Vlade i na to upozoravam.
Hvala vam. Hvala vam. Sljedeći je kolega Maras, nakon njega kolega Žagar, izvolite kolega Maras.
Hvala lijepo. Hvala lijepo kolega Đujić. U vašoj raspravi, a mislim da i svi oni koji se barem malo, koji se razumiju u problematiku studentskog zapošljavanju, nažalost ne gledaju nas sada, vjerojatno rade. Ali, neka ostane zapisano, imaju osjećaj da je to područje više zloupotrebljavano nego što direktno sa svojom intencijom pogađa korist određenih studenata. Znači tu veću korist beru oni koji zapošljavaju studente u jednom dužem periodu, znači nekada i godinu dana, a da im ljudi rade na puno radno vrijeme i tako im se isplaćuju satovi, onda se postavlja pitanje uopće smisla tih ugovora ili oni koji uzimaju fiktivno ugovore i isplaćuju na taj način novac nego što studenti imaju korist. Znači trebalo bi naći rješenje, po mojem mišljenju, a vjerujem da se i vi slažete, da na kraju krajeva, upravo što veći broj studenata ima od toga korist i da se napravi [[Upadica Hajdaš Dončić: Hvala vam.]] jedna temeljita analiza cjelokupnog područja [[Upadica Hajdaš Dončić: Hvala kolega Maras.]] Mogu samo rečenicu završiti, molim vas? [[Upadica Hajdaš Dončić: 7 sekundi, 8. Hvala vam. Hvala.]] da se napravi jedna, na ovo hvala, hvala ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Pristojan sam pa kažem hvala, poštujte vrijeme kao i svi kolege [[Upadica Maras: Dobro. Hvala vama.]] Izvolite odgovor na repliku.
Slažem se ja s vama kolega Maras, apsolutno. Da ne govorim da su studenti automatski imaju manji iznos, da su manje plaćeni za isti posao koji rade neki koji nisu studenti, kroz ovaj ugovor i zbog toga sve ove anomalije koje spominjemo, koje proizlaze iz mogućnosti rada na ovaj način, ukazuju da to nije dobro i da to treba mijenjati i da treba sustav mijenjati. Sustavno treba prići promjeni ovoga i upravo mislim da je rješenje to da ljudi budu plaćeni, da studenti budu plaćeni kroz ugovor o radu, kao i svi ostali u RH.
Hvala vam. Sljedeća replika je kolega Žagar, nakon njega kolega Prelec, izvolite kolega Žagar.
Hvala uvaženi kolega Đujiću. Dakle, ako bi govorili o studentskom poslu, tom terminologijom, onda je idealan studentski posao onaj posao u struci koji studentu omogućuje i stjecanje kompetencija, radnog iskustva, ostvarivanje poslovnih kontakata i na kraju u toj firmi koji sad obavlja studentski posao, dobije kasnije ugovor o radu. A sami poslodavci, njihova konkurentnost u ovom trenutku, ako već govorimo o studentskim poslovima, se može ostvariti na taj način što za studente ne plaćaju zdravstveni doprinos, što ne moraju studente plaćati dopunsko osiguranje i što ne plaćaju porez, ali nije naravno, u onim ograničenjima koji su ovdje na 15 tisuća za roditelje i mislim da 65 tisuća za porez, porezni odbitak. I mislim da bi i te, i ta ograničenja trebalo ukinuti i studente dovesti stvarno u situaciju da mogu raditi i na kraju krajeva onda imati, ovo što ste vi naveli, mirovinsko osiguranje, zapravo stjecate radni staž.
Zahvaljujem. Izvolite odgovor na repliku kolega.
Pa mislim da je ovo danas dobra rasprava, ali u biti da, da jedan zakon neće riješiti ovaj problem. Dakle, treba preći u suštinsku promjenu sustava. Mi imamo hrpe zakona, imamo ugovora, ovih ugovora, imamo ugovora o radu, studentski ugovor, ugovor o djelu, umjetničke ugovore, dakle sve su to neke stvari koje bi trebale kao pogodovati određenoj skupini na koju se, umirovljenici koji rade sada na 4 sata, ugovor o radu, ali sve su to zakoni koji bi trebali pogodovati određenoj skupini na koju se odnose, a u pravilu kroz vrijeme rade određene razlike i nekakve hrpe nelogičnosti. Evo, donesli smo ugovor o, za umirovljenike, umirovljenicima smo omogućili da rade na 4 sata, hrpe ih se sada žale zato što su dodatno oporezovani pa im je mirovina sada manja. I u biti, nekima se uopće ne isplati raditi i to je recimo, jedan problem koji je i proizašao tek kad smo počeli promjenjivati ovaj zakon. Zato treba prići suštinskom rješavanju ovog problema.
Hvala. Sljedeći je kolega Prelec, nakon njega kolega Mrsić. Kolega Prelec, izvolite.
Hvala poštovani predsjedavajući, poštovani kolega. Da, nažalost ovaj zakon, kao i mnogo drugih zakona koje smo ovdje u HS-u donijeli su bili zakoni koji su bili ishitreni i koji više puta nisu imali smisla. Naime, mi ih konstantno pokušavamo utjecati na zakon da bude bolji, sa svojim amandmanima, prigovorima, međutim, ti prigovori naši se ustvari ne uvažavaju samo zbog toga što smo oporba. To je evidentno, a evo, i na ovaj zakon i ovom što ste vi govorili, o poreznom rasterećenju smo govorili i tražili smo da bude on ne ovakav kakav je, diskriminatoran, jer ispada da onaj student koji vrijedno studira sa 25 g. i jednim mjesecom, kad se zaposli, ima manju plaću od onoga koji je završio srednju školu, a počeo je raditi sa 18 g., u isto vrijeme. To je ono što ustvari želimo istaknuti, da donosimo stvarno ishitrene zakone koji nemaju smisla i žao mi je takvih studenata koji vrijedno uče, završavaju školu i nemaju takvo porezno rasterećenje, a trebali bi imati. Hvala lijepo.
Hvala vam. Izvolite odgovor.
Upravo tako, kolega Prelec, i ne samo da imaju oni koji studiraju i vrijedno uče i žrtvuju se, hajmo to tako reći, studentski studij košta. Dakle, tu su još dodatni troškovi smještaja i sve što ono što moraju studenti plaćati. Osim što se žrtvuju i manje su plaćeni nego njihovi kolege koji ne studiraju i ulaze prije njih na tržište rada, još su dodatno kažnjeni jer će kasnije steći uvjete za mirovinu i morat će duže raditi od onih koji su prije ušli na tržište rada, a to nije dobro. Dakle, ja sam pozdravio ideju Vlade o poreznom rasterećenju mladih ljudi kad je ona došla jer sam smatrao da je to nakon dugo godina jedna inovativnost i jedna nova stvar, međutim kako su to izveli na ovaj diskriminatoran način da onaj ko studira, ulaže u sebe i radi je kažnjen u odnosu na onoga ko ne uči, to nije dobro, nije dobro i to je ono što radi HDZ, dijeli ljude i radi nove nepravde, sa svakim zakonom imamo jednu novu nepravdu novi dan.
Hvala, slijedeći je kolega Mrsić, izvolite.
Poštovani kolega Đujić, studentski rad je najjeftiniji rad u RH, to je nešto što smo upozoravali kad se donosio ovaj zakon i da će studenti postati najjeftinija radna snaga. Zakon koji je donešen je napravio neke pomake, međutim nije napravio onaj suštinski pomak, a to je da studenti rade i poslove i noćni rad i poslove za koje oni nisu kvalificirani i da poslodavcu se u ovom trenutku u RH najviše isplati uzeti studenta jer za to čak ne plaća ni porez za razliku ako zaposli nekoga na ugovor, na određeno vrijeme i na neodređeno vrijeme i to je ono što se vidi i sasvim sigurno da ovaj zakon nije trebao raditi, nije trebalo raditi Ministarstvo obrazovanja nego Ministarstvo rada, zašto je to tako to treba pitati onda kada se donosio zakon, al opet da spomenem studentski rad je najjeftiniji rad u RH i studenti su najugroženiji radnička, radnici u RH.
Hvala vam, odgovor izvolite.
Upravo tako, studentski rad je najjeftiniji rad u RH, a studenti imaju najveće potrebe od svih ostalih i ono što su najvrednije u hrvatskom društvu, u svakom društvu, ja smatram da ljudi koji ulažu u sebe, u svoje znanje, ulažu u biti u društvo i sutra bi od njih trebali imat nekakvu korist, a ovakvom politikom diskriminacije prema tim ljudima ćemo imat to da oni u još većem broju odlaze iz RH i nije slučajno da je upravo 2016.g. se za 120% skočio broj onih koji odlaze iz RH, 2016., '17., '18., znači od dolaska ove Vlade se poduplao broj ljudi koji napuštaju RH svake godine i to nije slučajno i to su podaci, točni podaci iz Državnog zavoda za statistiku, a to je zato što ova Vlada proizvodi nepravdu u hrvatskom društvu, ima i plus druge stvari i zbog toga mladi ljudi odlaze i odlazit će još više dok god bude [[Upadica: Hvala vam]] ova Vlada na vlasti.
I posljednja replika na vaše izlaganje izlaganje, kolega Marko Vučetić, izvolite.
Zahvaljujem, poštovani kolega ja smatram da je ovaj zakon potrebno donijeti jer se odnosi na studentsku populaciju u kojoj su prvenstveno studenti, a tek potom i radnici ili djelatnici rade zahvaljujući studentskim ugovorima. Jasno je da su potrebni zakoni koji se tiču određene populacije i ne bih htio da mi s ove pozornice moraliziramo jer za one studente koji ne budu razvili radne navike uvijek postoji mogućnost da se zaposle mimo svih Ugovora o radu, mimo svih radnih kriterija, a to je da postanu saborski zastupnici. Moći će kao što vidite po ovim radnim, praznim mjestima moći će se prepustit meditaciji, moći će kontemplirat o tome što su kao studenti radili, koliki je bio trošak rada, a za to će u isto vrijeme dobivat plaću. Smatram da je ovaj, da kao sveučilišni profesor koji je u doticaju sa studentima da je ovaj zakon potreban i da odgovara na određene probleme koje studentska populacija ima, koji su prvenstveno studentska populacija.
Hvala, odgovor izvolite.
Ne slažem se ja s vama kolega Vučetić zato što upravo smatram da neće studenti izgubit pravo rada ako ovog zakona ne bude i niko ovdje ne govori da studenti ne bi trebali radit, upravo suprotno, svi govorimo da trebaju radit, ali da trebaju radit po poštenim i fer uvjetima kao što to rade i ostali ljudi, pa i njihovih godina ljudi koji su u RH, dakle da ne bi bilo dileme, dakle neko ko ima 23.g. i radi, a ne studira nego je završio srednju školu i onaj koji ima 23.g. i školuje se i ulaže u sebe bi trebo radit pod istim uvjetima, to je ono što ja govorim, a ne da treba ljudima odnosno studentima zabraniti rad i da ako ovaj zakon se ne izglasa oni neće moć radit, nije točno, moći će radit samo po puno lošijim uvjetima kao što to uostalom rade danas od ljudi koji rade normalno po Ugovoru o radu.
Hvala, nastavljamo sa, izvolite.
Tražim stanku u ime kluba od 10 minuta kako bi upozorili javnost na jednu bitnu razliku, a to je razlika između donošenja zakona koja će regulirati određeni područje, u ovom slučaju radi se o studentskom radu i naše prakse u kojoj bi htjeli legalizirati, iz ove rasprave je to sasvim razvidno, a to je kršenje zakona. Ako netko iskorištava studentski rad i Ugovore o radu sa studentima da bi fingirao i krivo stvari prikazivao odnosno da bi netko drugi radio, a isplaćivao tu naknadu studentima, radi se o kaznenom dijelu i mi ne možemo zbog toga što se nismo u stanju zbog predugog odgoja u koruptivnoj svijesti i prihvaćanju te koruptivne svijesti, da se suprotstavimo kriminalu, mi želimo putem jednog zakona, Zakona o studentskim poslovima, želimo postati borci protiv kriminala tako da taj kriminal nam bude argument da se suprotstavimo potrebama jedne populacije, ovo je meni apsolutno nelogično i zbog toga u ime kluba tražim stanku, dakle ako smatramo da netko krši zakon, ulazi u područje kaznene odgovornosti onda trebamo donositi zakone koji će sprječavati takvu kaznenu aktivnost, a ne smijemo u formi lažne ljubavi i lažne skrbi prema studentima koji, opet ponavljam, su studenti u 40-satnom radnom vremenu tjedno, dakle oni zahvaljujući svojim ETC sustavu kad se radi o redovitim studentima oni su prvenstveno studenti, ne mogu oni stalno trajno raditi niti u punom radnom vremenu, nego mogu raditi povremeno, ako su ti studentski ugovori iskorištavani zbog toga da bi netko izbjegao u domoljubnoj formi plaćati državi punu cijenu rada, pa zapošljava nekoga tko nije student, onda se suočimo s time da nam je potrebno jačat institucije koje će sankcionirati, kazneno goniti i u konačnici osuditi takve krivotvoritelje domoljublja.
Hvala, imamo i drugu stanku, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Tražim isto stanku u ime kluba HDZ-a baš vezano za ovaj zakon jer mislim da smo krenuli u potpuno krivom smjeru i ove rasprave umjesto, ne trebamo normalno hvaliti, normalno da trebamo kritični prema svakom zakonskom prijedlogu, da on bude normalno bolji i kvalitetniji za naše građane, evo u ovom slučaju za studente ali mislim da smo definitivno krenuli u jednom krivom smjeru, konstantno pričamo o nekakvoj diskriminaciji, konstantno pričamo da je ovaj zakon nepotreban, ne vadimo ono kvalitetno i dobro iz samoga zakonskog prijedloga. Kada pričamo, upravo i ovo što što čuli od kolega posebice ovdje sa ljevice, da pričamo da su naši mladi tj. da je ova Vlada oslobodila poreza i doprinosa plaćanja mlade do 25 g., a onih od 25 tj., od 26 do 30, 50% poreza i doprinosa, gledamo to kao nekakvu negativnost, to nije nikakva negativnost, dapače poticaj mladih i on se isključiv ne odnosi samo na studente. Ovdje konstantno pričamo da je to diskriminacija vezano za studente zato što oni neće moći iskoristiti taj prijedlog i tu odluku i te izmjene zakona same Vlade. Moramo razmisliti, nije ovdje stvar samo studenata, ovdje potičemo i strukovna obrazovanja, potičemo i srednjoškolce. Mi konstantno živim u zabludi da će Hrvatska biti od 4,5 milijuna ljudi koji će bit svi visokoobrazovani. Ne možemo zanemariti ljude koji su završili srednju školu posebice strukovna obrazovanja koja na fale i koje imamo deficit na tržištu rada, njih zanemarujemo i ne razmišljamo koji je to broj ljudi i koliko njima taj poticaj Vlade donosi. Da ne spominjemo kao Vlada nije ništa napravila za mlade, nije ništa napravila za studente, upravo na poticaj studenata je ovaj zakon, zato smo povećali broj ljudi koji će uć u sustav studentskih poslova, da ne spominjemo 4,5 milijardi kuna poticaja i mjera za zapošljavanje mladih koje je ova Vlada napravila u svome mandatu u ovih zadnjih 3 i nešto godine. Hvala.
Slijedeća stanka u ime Kluba zastupnika HSS-a i demokrata, kolega Mrsić, izvolite.
Tražim stanku u ime kluba HSS-a i demokrata sa ciljem da upozorim na sve nelogičnosti koje ovaj zakon proizvodi, što smo već i govorili onda kad je bila rasprava da je namjera plemenita i dobra da se riješi problem studentskog rada jer je on do tada bo riješen samo onim pravilnikom koji je donesen sredinom 90-ih ali se pokazalo da ne da nije riješio nego je još i više pogoršao položaj studenata jer po ovom zakonu i redoviti i studenti mogu raditi a ono što se sada dešava da sada u sustavu imamo sve više studenata koji ne mogu izvršiti svoje studentske obveze jer ako hoćete raditi preko studentskog servisa i zaraditi pristojnu plaću, onda morate raditi najmanje 6 do 8 sati na dan i to ne poslove koji su u skladu sa onim što ćete vi kada završite fakultet raditi nego neke nisko plaćene poslove. I ako radite 8 sati na dan i još putujete s jednog kraja grada na drugi, a ne govorimo da putujete iz jednog grada u drugi, onda ne ostaje vam vremena za učenje. I to je ono što je problem ovog zakona. Mi imamo problem u Hrvatskoj da nam preko 50% studenata ne završava studij a ovaj zakon će još više to pogoršati jer stavite se u poziciju studenta ili studentice koja radi negdje u nekakvoj prodavaonici 8 sati na dan, nakon toga dođe doma, oko 8 sati navečer, kada će učiti? Imate primjera da su studenti onda molili svoje profesore da im odgode ispite, neki su mu izašli u susret, neki im nisu izašli u susret. I to je ono što smo cijelo vrijeme govorili, idemo regulirati studentski rad na drugačiji način, da on bude potpuno zaštićen. Da ne govorim da studenti rade noću a da za to nisu plaćeni, da rade nedjeljom, da to nisu plaćeni, to su problemi ovog zakona.
Hvala vam, hvala vam. Imamo jednu povredu Poslovnika, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Članak 238., morao sam reagirati jer već peta rasprava konstantno pričamo o neistinama koje [[Upadica Hajdaš Dončić: Kolega, koji članak je povrijeđen?]] 238. Studenti u prosjeku rade jedan mjesec [[Upadica Hajdaš Dončić: Kolega….]] 90% njih, znači…
Kolega, ulazite u raspravu, ovo nije povreda Poslovnika, dakle dodjeljujem vam sukladno čl. 238. zapravo 239. opomenu, hvala. Izvolite, stanka u ime kluba HNS-a, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Naime, bilo bi vrlo interesantno da su kolegice i kolege koji su ovdje slušali razloge traženje stanke, kolege nema ga nažalost ovdje koji je vrlo jasno, plastično obrazložio čitavu bit ovog zakona. Naime očito da neki kolege koriste ovu temu da bi istaknuli i svoje nezadovoljstvo politikom Vlade što je potpuno legitimno ali imam dojam da čak neki liječe i neke svoje osobne frustracije kroz to što smatram da nije u redu. Naravno, ova vrlo kratka izmjena eliminira i onaj možebitni diskriminirajući faktor u osnovnom temeljenom zakonu. Što su studentski poslovi? Tko je student? Tko može radit? Ja pamtim, uzet ću si zapravo, dosta dugo i kao student sam radio, koji su onda bili uvjeti a koji su danas, to je nebo i zemlja. A studirao sam da podsjetim neke, prije 90-tih. Ukoliko nekima neke stvari nisu jasne. Kakvi su tada zakoni bili, kako se tada valorizirao o cijenio rad i kako danas, to je nebo i zemlja, 10 puta minimalno kvalitetnija valorizacija odnosa prema radu nego što je bilo onda. Govorim o studentskim poslovima. Nadalje, primarno je studentu da studira, da uči, ovo je na neki način da li višak vremena što je korisno da radi ili netko možda iz nužde. Ja bi samo podsjetio mnoge, studentske stipendije, koliko je samo ove godine i prethodnih godina Ministarstvo znanosti i obrazovanja podijelilo stipendija posebno za stam područja i činjenica je da se i u onom sustavu zlorabio se ovaj tad a ovo upravo omogućuje da se zlorabi studentski rad.
Hvala vam. Imamo još jednu stanku, u ime Kluba zastupnika SDP-a, kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Javljam se za stanku jer ponukan sada i raspravama drugih klubova, pogotovo evo klubom HNS-a koji valjda želi opravdati što ovaj zakon dolazi iz resora ministrice Divjak koja bi trebala po meni malo više pažnje obratiti, pošto je sveučilišna djelatnica studentima. I ne bi ovdje uopće bilo rasprave da se u praksi još uvijek ne dešavaju veliki propusti i da ima studenata, ja ne znam kako neko ko radi u studentskom centru i tko vrši nadzor nad tim, možda u Inspektoratu, možda gospodin Mikulić ili neko treći, kako mu nije sumnjivo da ima tisuće i tisuće studenata koji imaju po 200 radnih sati mjesečno? Kako je onda moguće da oni kvalitetno izvršavaju svoje obveze kao što je rekao gospodin Batinić, a to se iz mjeseca u mjesec dešava. Ti ljudi ne rade iz hobija, ti ljudi ne rade zbog toga šta im se evo baš radi, a malo manje im se daju ispiti nego su jednostavno prisiljeni. Ljudi moraju zaraditi neki novac da bi mogli živjeti u Zagrebu, Rijeci, Splitu kako bi olakšali svojim roditeljima studentsko vrijeme. E ono što mi govorimo ovdje je da se nad tim studentima dvostruko vrši nepravda. Jedno je što nemaju uvjete da kvalitetno studiraju jer im država to ne omogućava, da je relativno jeftino mogu studirati u gradu Zagrebu. I drugo, poslodavci koji koriste da na studentski ugovor mjesecima ljudi rade i godinama neki 200 sati mjesečno isplaćuju ih onoliko koliko moraju, a država i studenti su zakinuti prvenstveno studenti za uplate koje bi trebale biti uplaćene vezano uz njih da su u redovnom radnom odnosu. Znači to su one stvari o kojima mi ovdje govorimo i to je ta nepravda koja se ne ispravlja već u nekoliko slučajeva. Tako da sa te strane normalno je da se na to upozorava, nisu to nikakve frustracije nego realnost koju imamo u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Dakle dajem stanku do 12,45 sati. Hvala. 12,45. STANKA U 12,28 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,45 SATI]] Nastavljamo drage kolegice i kolege sa pojedinačnom raspravom. Sljedeći je kolega Domagoj Mikulić. Izvolite kolega Mikulić.
Zahvaljujem se. Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege saborski zastupnici. Drago mi je da Zakon o obavljanju studentskih poslova izazove interes i javnosti, ali i nas saborskih zastupnika. Mi smo taj zakon donijeli 2018. godine, ovdje razgovaramo o određenim promjenama unutar samoga zakona koje su se našle, neke promjene koje bi htjeli unijeti kako bi ispravili određene nepravde. Taj zakon 2018. godine donijeli smo ovdje u Saboru i napravili smo jedan veliki iskorak u reguliranju obavljanja rada preko student servisa, izmjenama smo omogućili i izvanrednim studentima rad preko student servisa, omogućili smo i veću minimalnu satnicu koju danas odnosno za 2020. godinu iznosi 25,39 kuna. S tim zakonom kojeg smo donijeli 2018. godine direktno smo pomogli poboljšanje studentskoga standarda, ali i omogućili velikom broju mladih da svojim radom plate ili svoje studije ili svoje troškove studija i bez da budu isključivo trošak svojim obiteljima. Tada kao i danas određene kritike bile su usmjerene k diskreditaciji ovoga zakona navodeći da će usvajanjem samoga zakona u obavljanju studentskih poslova tektonski uzdrmati tržište rada i dovesti do mnogobrojnih otkaza, pokazale su se netočnima i zakon je zaživio baš onako kako je zamišljen i baš onako kako je trebao sa zaštitom radnika od izvanrednih otkaza i mogućnosti zapošljavanja studenata na njihova radna mjesta. Danas ispravljamo jedan propust koji su i prilikom usvajanja i u ovom međuvremenu ukazivale brojne studentske udruge, studentski zborovi koji se u praksi susreću sa s velikim brojem studenata koji sudjeluju na studentskim razmjenama i upravo taj propust usvajanjem ovih izmjena omogućit će rad i tim studentima i naravno da ispravljamo tu jednu manjkavost prijašnjega zakona odnosno jednu pravnu prazninu koja je pojedinim studentima do sada onemogućavala njihov rad. Proširujući ovu definiciju studenta u smislu Zakona o obavljanju studentskih poslova omogućit ćemo i studentima koji dolaze u našu zemlju na naša sveučilišta da putem studentskog rada financijski olakšaju svoj boravak u RH, a također ono što mi je drago da ispravljamo i nepravdu prema našim studentima koji studiraju izvan RH, a imamo ih dosta i u BiH, i u Sloveniji, i u Srbiji i u Mađarskoj, ali i u brojim drugim europskim zemljama. Kada govorimo o studentskim poslovima moramo imati u vidu i na umu da u velikoj mjeri odnosno najvećem dijelu financiranja studentskog standarda počiva djelatnost zarada i provizija koju doprinose studentski servisi. Bez tih sredstava i sami studentski centri bi puno teže funkcionirali, a ja sam uvjeren da nam je svima cilj i interes što bolji standard studenata. Uvjeren sam da ćemo ovim zakonom pridonijeti internacionalizaciji visokoga obrazovanja, regulirati potrebe tržišta rada, ojačati nužnu suradnju visokog obrazovanja i gospodarstva, a i boljem položaju stranih studenata u RH kao i naših studenata koji studiraju u stranim zemljama. Jedino što mi je žao one poruke koju mi danas ovdje odnosno pojedinci šalju studentima jel očito da ne razumiju što su to studenti, koji su njihovi problemi i treba uvijek imati na umu da su oni prvenstveno studenti i koji ovaj rad vide kao dodatni financijski stimulans njihovom završetku studija, a tek onda postaju oni klasični radnici. Hvala.
Hvala vam. Na vaše izlaganje nije bilo replika, tako da nastavljamo dalje sa pojedinačnom raspravu. Sljedeći je kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Tema koja je nekoliko puta u ovom mandatu otvarana, mijenjana, korigirana i još uvijek ima potrebe da se određene stvari dorade odnosno da imamo kvalitetniji zakon jer u praksi se uočavaju određeni problemi na koje se jednostavno mora reagirati. Kao što je rekao kolega prije mene, znači zakon jesmo mijenjali 2018., rasprave je bilo, neke stvari su unaprijeđene, danas je minimalna satnica 2020. 25,39 lipa što na kraju pokazuje da studenti mogu zaraditi nešto više novca nego proteklih godina, ali onaj problem koji je glavni koji ne rješavamo nikako, a trebali bi ga riješiti je da mnogi poslodavci koriste studente za redovne poslove, ne povremene, ne kao ja bih rekao nadopunu prihoda prilikom studiranja nego kao redovni posao da bi ljudi mogli živjeti kvalitetno, da bi uopće mogli studirati, a posebno je to prisutno među studentima posljednjih godina studija jer tada studenti imaju i manje obveznih predavanja, neki više ni nemaju predavanja nego su im ostali samo određeni ispiti, moraju napraviti i riješiti diplomske. I obično taj period traje od godinu do dvije, kako kod koga, gdje rade, već rade de facto na dnevnoj osnovi kod poslodavaca i dobivaju plaću ne na ugovor o radu nego na studentski ugovor. I onda se nerijetko dešava, znači to je po meni klasična zlouporaba i iskorištavanje studenata da neko dvije godine radi na nekim tehničkim poslovima. Dosta često se radi o uslužnim djelatnostima koje koriste raznorazne agencije itd., na tih 25 kuna odrade ljudi 200 sati 5.000 kuna i tako rade dvije godine dok ne izgube pravo ili se zaposle negdje drugdje i onda dolaze novi studenti. I te tvrtke konstantno na taj način sebi nalaze jeftinu radnu snagu, koriste studente, koriste njihovu situaciju, a to je da ne mogu ih roditelji vječito i mnogi od njih, ne vječito nego ne mogu ih uopće financirati i jednostavno su studenti prisiljeni raditi. I sa te strane, ja nisam nesklon tome da država nađe i poseban status za te studente koji imaju zadnju godinu ili godinu i nešto dana određeni period vremena kad imaju manje predavanja i mogu raditi, ali da se to ne radi na ovaj način. Jer na ovaj način se iskorištavaju studenti, potkradaju studenti, mada to tako ne izgleda na prvu, ono što su rekli neki kolege koji su radili prije, studenti uopće i ne razmišljaju o određenim doprinosima koji im se na ovaj način ne isplaćuju, a mogli bi se isplaćivati. Ne razmišljaju o drugom stupu, to im uopće nije ni na kraj pameti, njima je bitno dobiti 5, 5 i pol, 6 tisuća kuna koji su, koje krvavo zarade i kažem, konkurencija, konkurentnost određenih firmi se postiže kroz manji trošak radne snage. E to nismo, to nismo ukinuli sa izmjenama zakona 2018. g., kao što nismo ukinuli ni nelogičnost, a ja mislim da to stvarno je nelogično, kad govorimo o vanrednim studentima, to su oni studenti koji nemaju obvezu ići na predavanje, za koje se podrazumijeva da uz rad studiraju, da imaju status da mogu raditi na ovaj način, znači i njima smo otvorili, odnosno njihovim poslodavcima širom mogućnost da imaju jeftiniju radnu snagu i da im isplaćuju manje doprinosa nego što bi trebali. Ja mislim da to nije dobro. Vanredni student može biti netko tko ima 40, 50, 55 g. znači bilo tko tko nema fakulteta na taj način se može obrazovati i to je pohvalno i ja to podržavam, ali treba biti svjestan da ne treba na taj način raditi uslugu onima koji bi trebalo pošteno raditi i pošteno platiti rad tih ljudi i ne na taj način stjecati određene dodatne profite i zarade. Znači to je nešto što u ovom zakonu definitivno kao problem moramo riješiti. Da li će to biti za godinu dana, što prije, to bolje. Što se tiče same kontrole, nisam siguran da je tu kontrola Bog zna kako prisutna. Inspektorat, sumnjam i tu i tamo se negdje nađe neki primjer zloupotrebe studentskih ugovora, koji sigurno, ima ga puno više nego što smo sami toga svjesni. Znači, dobra namjera, dobra intencija, na kraju može rezultirati da korist vuku više oni koji od toga ne bi trebali imati koristi nego studenti kojima je taj zakon i namijenjen. Znači za povremene poslove, za povremene poslove, ne možemo, na kraju krajeva, zakon koji je pisan za povremene poslove, transformirati u zakon koji će rješavati radne odnose koji traje nekoliko godina. Nađem vam sad odmah na slijepo 20 firmi u Zagrebu, recimo, marketinških, koje se tako na taj način bave, da imaju po godinu, dvije studente i onda ih samo mijenjaju. Znači kad izgubiš status, dođe neki novi asistent koji radi na projektima, ovakvim ili onakvim, da li copywriter, da li netko tko će raditi neki dizajn, 20 firmi vam sad, dajte mi samo 5 minuta, nazovite i pitajte imate li studente i reći će vam da imaju, ali vam neće reći da rade u kontinuitetu 2 godine jer bi onda vidjeli da tu nema, to nema veze sa ovom intencijom zakona koji je bio nego je tu isključivo vezano uz zapošljavanje odnosno dodatnu dvije godine jeftinije radne snage u odnosu na ono što bi trebalo biti. Zakaj ne zaposliti te ljude bez obzira da li su ljudi diplomirali? Znači napravili su sve, čekaju diplomski, čekaju određene stvari, možda još ispit dva za položiti i de facto diploma im ne mijenja što se tiče posla ništa, mogli bi ih zaposliti na puno radno vrijeme, platiti im 5, 6 tisuća kuna plaću i uplaćivati one doprinose koje bi trebali, koje bi trebali uplaćivati ili ovu, koristiti ovu mjeru što imamo od 1.1.2020. za mlađe od 30 godina pa bi ljudi za 2 godine dobili povrat poreza. Ovo što im je država obećala i omogućila. Znači sa te strane, naravno da te tvrtke to ne žele jer im je ovo jeftinije, a mi im i dalje omogućavamo niti kontrolom niti ograničenjem. Zbog čega ne bi mogli staviti u zakon da je ograničenje da se radi na puno radno vrijeme pola godine? Ako je redovni student, evo. To za povremeni posao ne bi bilo nikakvo ograničenje, ali bi vidjeli onda da postoje mnogo tvrtki koje to koriste za normalni radni odnos sa studentima koji su već očistili sve svoje obveze, osim eventualno diplomskog i koriste svoj status koji mogu, koji je dobro da ga koriste, primjerice, ukoliko imate, pomoć u prometu, da imaju nešto jeftiniji javni prijevoz ili nešto jeftiniju prehranu u studentskom centru, ja se za to zalažem jer to je pomoć mladom čovjeku, ali ovdje se ne pomaže mladom čovjeku, ovdje se pomaže njihovom poslodavcu koji tog mladog čovjeka dobro ižmiče za 5 i pol, 6 hiljada kuna i na kraju ima 2 tisuće kuna manje troškove direktno iz džepa tog mladog čovjeka ili države sebi u džep, a to nije intencija ovog zakona i garantiram vam, slijepo, da postoje tisuće takvih studentskih ugovora u Zagrebu. Tisuće. Gdje god se nađem u takvoj nekoj firmi pitam je li ima kog na studentskom, kažu da, da, evo, ne znam, njih 10, accounti ih mijenjaju, itd. Tako da sa te strane, vodite računa o tome, ispravite tu nepravdu, znači nije nitko protiv toga da se status poboljša, da se olakša, da mogu raditi i strani studenti, kao što naši mogu raditi negdje drugdje van Hrvatske, ako je neka razmjena u pitanju za povremene poslove, ali ako se radi o onome što mi se ovdje apsolutno čini da se radi, da je to uzelo maha, da to nije izuzetak nego postalo je čak i pravilo, napravite anketu anonimnu među studentima zadnjih godina, koliko njih radi na puno radno vrijeme preko studentskog ugovora. Znači napravite, ti ljudi bi radili i ovako i onako. Znači njihovi poslodavci bi morali te ljude zaposliti i ovako i onako jer ih trebaju. Nema tu nikakve pomoći pretjerane za te studente da ih je lakše zaposliti, isključivo jeftinije je to za one koji su ih uzeli. I ja mislim da to nije, da to nije ispravno, da to trebamo mijenjati da se tu nažalost oštećuju upravo oni za koje je zakon pisan, znači studenti i ljudi tek ulaze na tržište rada ali tu nismo napravili nikakav korak naprijed i bilo bi dobro da do slijedeće izmjene zakona napravimo. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovane zastupnice Anke Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Maras, dakle mi imamo u raspravi jednu relativno jednostavnu izmjenu zakona ili kompliciranu onolko kolko hoćemo imati, dakle definiramo pojam što je student. To idemo u hitnu proceduru jer očito je nastao problem. Vi ste u raspravi zaista postavili niz pitanja, ali niz pitanja je kontrola. Dakle, studenti oduvijek rade uz proces studiranja iz različitih razloga i iz različitih pobuda. Uvijek je dobro ako imate priliku da radite poslove vezano s onim što studirate jer vam je onda tu lakše stječete još nekakva znanja. Ali oduvijek je bio problem kontrole. Problem kontrole tko koristi to, problem kontrole da na studentske ugovore su često radili neki drugi, dakle to je ono što mislim da treba pojačati i o čemu treba u budućnosti jako voditi računa. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Maras.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa apsolutno, ali da se vidi ovdje pravi obujam problema odnosno o koliko se studenata radi kada govorimo o sveučilištu u Zagrebu koje ima preko 50.000 studenata i ajmo reći da godišnje završi do 10.000 studenata fakultete u Gradu Zagrebu. Ja vam garantiram da u Zagrebu 2.000 ljudi na ovaj način radi nekoliko godina. Znači 2 godine koliko mogu najviše rastegnuti. I kada bi vidjeli koliko je to novac, koliko ti studenti gube onda se ovo pitanje kontrole apsolutno postavlja, to možda nitko živ ne kontrolira. Ajde recite vi možda jel znate koliko ljudi radi na puno radno vrijeme godinu dana od studenata? Jesu li to povremeni poslovi? Znači ne zna to ni država. O tome se radi. Nitko to nije nigdje ni zabilježio ni iskontrolirao, a u studentskom centru bi to mogli iskontrolirati. Vrlo jednostavno, evo sad ću sam napisati to pitanje da vidim koliko tvrtki ima u kontinuitetu u Zagrebu da koriste studente godinu [[Upadica: Hvala.]] i više dana. Hvala lijepo.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića.
Kolega Maras vi ste u svojoj raspravi dotakli se i problema izvanrednog studija. Dakle, ono što treba jasno reći da je kod nas izvanredni studij nerijetko riješen na taj način da studenti imaju identično radno opterećenje kao i studenti koji su redovni. Dakle, to je u startu krivo. Trebalo bi im uvesti takav model studiranja sa djelomičnim opterećenjem za studente koji studiraju uz rad. Dakle, ne mogu studenti koji su upisani vanredno imati sve identično kao studenti koji studiraju redovno. Između ostalog podatak da svega 40%, da 40% studenata odustane tijekom studija je podatak koji nas zabrinjava i moramo učiniti sve u svim segmentima studiranja da se taj broj poveća. Također, za sve one koji rade, redovni studenti bilo bi dobro da ukoliko rade u struci tijekom svog studija da im se recimo to računa u oterećenju od obavezne stručne prakse koju mogu imati, npr. ako netko studira sestrinstvo na višem studiju i radi istovremeno povremeno na nekim odjelima gdje treba, treba mu se to odteretiti od njegove obvezne prakse.
Poštovani zastupnik Maras.
Hvala lijepo. Ja se s vama apsolutno slažem. S time da uz to što mu to treba priznati kao praksa ja bi da i njegov poslodavac mora uplaćivati njemu doprinose za posao koji radi, kao da se radi o svom zaposlenom. Znači, postoji čitav niz stvari koje se ovdje još treba regulirati i definirati jer 1.000 i 1.000 naših studenata su nažalost oštećeni ovim nedostacima i manjkavostima koje imamo u trenutnom zakonodavstvu. Znači baš me zanima, evo još jednom ću to ponoviti, koliko tvrtki koristi na taj način studente da u kontinuitetu kod njih rade godinu i više dana na satnicu koja je evidentno ona koja garantira svakodnevni posao od 8 i više sati. Znači to je jedan podatak koji bi nam se ovdje kada se razgovara o ovome koji bi nam jako, jako dobro koristio kako bi vidjeli određene manjkavosti.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Ante Bačića.
Hvala potpredsjedniče sabora. Kolega Maras puno ste baratali ovdje, tisuće i tisuće statistiku studentski centar ima i mislim a 2018. godine kad smo donosili zakon smo ovdje baratali egzaktnim egzaktnim brojkama i one su bile, vi ste svi pročitali sa ljevice stav sindikata i to je ok. Sindikati su u startu protiv ovakvog prijedloga zakona i to normalno oni brane na neki način prava radnika, ali i oni ne barataju statistikom, a ministarstvo tj. studentski centri su itekako izbacili statistiku zajedno sa studentskim zborovima i to nije nikakva takva kontinuirana brojka. Znači 80% studenata radi mjesec dana u godini, to je sve u ljetnom periodu, najveće zadržavanje kod istog poslodavca je 3 mjeseca. I to je jedan mali postotak studenata. Tako da nema tog, više nije jeftino i više nije isplativo ostat studirat da bi radio, kao što je bilo prije. Uvođenjem bolonje toga više nema. Hvala.
Poštovani zastupnik Maras.
Hvala lijepo. Ali za ovo šta ste sad rekli zadnje, to je nemoguće. Znači da je najduže zadržavanje kod poslodavca 3 mjeseca. A kad klimate glavom ja znam ljude koji rade duže od 3 mjeseca, pa mislim onda vam je kriva statistika. Ja znam osobno ljude koji rada, nemojte se smijati, mislim evo, mislim glupo mi je ovdje govoriti firmu, ali znam osobno ljude koji rade u marketinškoj agenciji godinu dana. Molim? … [[Upadica: Ne razumije se.]] A sad ste rekli maloprije da je najduže zadržavanje kod poslodavca 3 mjeseca, sad mi govorite da se radi o 2 slučaja. To su ne 2 slučaja to je stotine, a usudio bi se reć i tisuće ljudi. Znači, ali taj podatak možemo dobit od studentskog centra i ja ću ga tražiti u zastupničkom pitanju, zanima me koliko studenata u kontinuitetu radi kod istog poslodavca više od 3 mjeseca, ovo šta ste vi rekli i onda ćemo biti, onda će nam biti sve jasno dal je to ugovorni odnos o radu il je, il je povremeno zapošljavanje, evo, evo i radujem se tom odgovoru. Hvala lijepo.
Odgovor poštovani zastupnik Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Maras, na nama je ovdje da stvorimo pretpostavku boljeg života naših studenata, a tu definitivno spada i studentski rad, naravno da su različite sudbine svih studenata i ovaj oblik njihovog zaposlenja predstavlja istinski one povremene poslove koji su od velike koristi za njih, što financijske, ali i za stjecanje određenih navika. Također dio ovih sredstava ide i za sve studente jer dio sredstava ide upravo u standard svih studenata kao što su smještaj i prehrana. Vi ste ovdje iznosili i neke primjere, pa bih vas ja pozvao ukoliko imate nekih informacija o zloupotrebi da li ovoga zakona da li rada studentskoga da te iste prijavite, a i govorili ste da poslodavac dok god ima mogućnost zapošljavat studente neće zaposliti radnika, ja mislim da to nije ispravan pristup ni od poslodavca, ali ni vaša teza [[Upadica: Hvala]] s obzirom da će poslodavac uvijek zaposliti … [[Govornik se ne razumije]] bio student ili ne.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepa, znači ja ovo šta ja govorim to nije zloupotreba, to je dopušteno ovim zakonom da studenta zadnje godine fakulteta uzmete na studentski ugovor, on radi kod vas non stop dok, na duži rok, kakva je to zloupotreba, pa ima pravo radit, ne, ne na tuđi, nisam ja reko da radi na tuđi, on, on, on radi na svoj ugovor, u tom i je problem, on radi na svoj ugovor umjesto da mu da Ugovor o radu, poslodavac mu daje studentski ugovor zbog toga šta mu je tako jeftinije, da nema mogućnost dat mu studentski ugovor onda bi mu dao Ugovor o radu, pa bi onda manje štete imao student odnosno imao bi mogućnost uplate doprinosa, tako da sa te strane, problem je šta zakonodavstvo dopušta takvu vrstu, ja bi reko, iskorištavanja studenata, evo to je ono šta, šta ja želim reći i da ne pričamo sada koliko je tih napamet, ja sam siguran da ih je tisuće, ovaj dobit ćemo odgovor od studentskog centra, pa ćemo to moć konkretnije i vidjeti [[Upadica: Hvala]] Hvala lijepo.
Slijedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala lijepo potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege, dobro, kad god imamo neki zakon o raspravi mi raspravljamo malo šire, tako da smo i danas u odnosu na tehničke izmjene ovog zakona otišli u širinu koja se tiče kompletno studentskog rada, studentskog standarda i naravno to je dobro. Što se tiče ovih izmjena koje su predmet danas zapravo tu nemamo šta puno reći niti biti protiv, to je nešto što je trebalo biti riješeno i u prvom kada smo usvajali zakon, pošto nije te izmjene danas u biti ja mislim da možemo samo podržati. Obzirom da se rasprava odvijala i u nekim drugim smjerovima htio bi reći i nekoliko rečenica i citirati neke relevantne studije koje su rađene na ovu temu, jasno je da u RH zbog lošije ekonomske situacije radi sve više studenta, dakle 2010. radilo je 33%, 2014. radilo je 39% studenata, a po podacima koji nisu potpuni sada radi negdje oko 45%, dakle to jasno pokazuje da socioekonomski status građana RH traži od studenata da tijekom svog studija rade i da bi i na taj način mogli financirati sve ono što je potrebno da bi se moglo. Zašto je to važno? U jednoj publikaciji koju mislim da smo i svi mi dobili, pristup visokom obrazovanju i socijalna dimenzija u RH ključni podaci, kad je riječ o studentskom radu navodi se studentski rad predstavlja mogući problem u pogledu pravednog pristupa obrazovanju jer može utjecati na akademski uspjeh i ne odustajanju od studija. Dakle, ako znamo da 40% studenata odustane tijekom studija to je zabrinjavajući podatak jer RH još uvijek zaostaje u postotku visoko obrazovanih građana, stoga moramo sve učiniti da taj postotak odustajanja se smanji. Dakle, razna istraživanja su pokazala da posljedice studentskog rada na pohađanje, na pohađanje nastave i uspjeh studija navodi kako se rad na puno radno vrijeme ili honorarno u nekim slučajevima može negativno odraziti na akademski uspjeh i odustajanje od studija. Dakle, studenti koji ne primaju financijsku pomoć od obitelji češće radi tijekom semestra. U sustavima visokog obrazovanja čiji sustavi državnih i financijskih potpora za studente nisu izdašni, studenti više vremena provode radeći nego li studirajući u odnosu na druge sustave. Studiranje uz rad može štetiti akademskom stupnju premda postoje razlike s obzirom na područje studija i negativno utjecati na udjel visokoobrazovanog stanovništva. Isto izvješće za RH navodi kako uz studij češće rade studenti stariji od 30.g., izvanredni studenti, te studenti nižeg socioekonomskog statusa. Podaci Državnog zavoda za statistiku potvrđuju ovaj navod i ukazuju na to da djeca visokoobrazovanih roditelja rjeđe rade na puno radno vrijeme tijekom studija. Primjerice, u skupini studenata, stručnih studija, svega 11,8% studenata višeg socioekonomskog statusa radilo je tijekom studija za razliku od čak 35% studenata nižeg socioekonomskog statusa, dakle to su jasni podaci koji nam ukazuju u kojem smjeru moraju ići naše aktivnosti prema studentima koji dolaze iz obitelji sa nižim socioekonomskim statusom. Podaci Državnog zavoda za statistiku također navode kako studenti koji studiraju uz rad u većini slučajeva rade u zanimanjima koja nisu izravno vezana uz njihovo područje studija, dakle bilo bi dobro ako već rade da rade u područjima njihovog studija, što onda ima dvostruku korist i financijsku, a i stručnu. Studenti koji su studirali uz rad u prosjeku su navodili veće financijske teškoće u odnosu na studente koji nisu radili. Studenti koji su studirali uz rad osobito na puno radno vrijeme procijenili su svoje ukupno opterećenje znatno višim u odnosu na studente koji nisu radili, dakle iz svega toga proizlazi i ono što je bitno kada govorimo o studentskom standardu, dakle da bi mi trebali pokušati osigurati sve što je potrebno da studenti rade što je moguće manje jer je jasno da se to negativno odražava na postotak završavanja studija, trajanje studija, nego da bi trebali sve učiniti da u skladu i sa preporukama i sa našom strategijom obrazovanja, znanosti i tehnologije osiguramo da se tzv. neizravne potpore koje dominiraju u Hrvatskoj usmjere u izravne potpore, posebno dakle prema studentima nižeg socioekonomskog statusa jer će to onda značiti da će se moći u potpunosti posvetiti studiranju i završiti svoj studij na vrijeme. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replika. Jedna je poštovanog zastupnika Marasa, izvolite.
Hvala lijepo g. Jovanoviću. U vašoj raspravi ste rekli ono što je, ja mislim, glavna poanta i ovog zakona i onoga u kojoj situaciji se nalaze naši studenti, a to je da mogu što prije završiti fakultet i početi raditi na tržištu rada, da ih educiramo i da im omogućimo da nađu posao u RH i da budu pošteno plaćeni za pošteni posao koji rade. To je intencija naša, odnosno Vlade i na tome bi trebali svaki dan raditi, ono što po meni danas nažalost nemamo, i zbog čega se vidi da jako puno studenata traži posao i tu sam zaboravio spomenuti, ali sam pogledao maloprije statistiku na internetu. Da, tu su i trgovački lanci vrlo uključeni i sad kad vrtim film, vidim da sam istu gospođu vidio u jednom trgovačkom lancu da je zamatala poklone i ove i prošle godine, znači radi u kontinuitetu kao studentica više od godinu dana. Znači takvih ljudi nažalost ima na sve strane, država bi trebala inzistirati na tome da se ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Izvolite [[Upadica Maras: Hvala lijepo.]]
Hvala lijepo kolega Maras. Dakle, ja ću ponoviti ono što sam rekao danas nekoliko puta, dakle apsolutno treba omogućiti studentima da rade, da pri tome ne budu ni na koji način oštećeni, ali da taj rad ne bude opterećenje koje će onemogućiti da na vrijeme i da uopće završe svoj studij pa stoga država, ministarstvo treba činiti sve što je moguće kako bi se povećao broj stipendija, kako za one izvrsne, tako i za one nižeg socioekonomskog statusa jer će to zapravo biti pravi put koji će omogućiti da se što prije završi fakultete, da se dobije posao, da se odradi puni radni staž i onda uživa u zasluženoj mirovini.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a. kolega Jovanović, vi ste zaista uvodno rekli da je riječ o jednoj jednostavnoj izmjeni, no uvijek se ona pretvori u jednu puno širu diskusiju što, kad je riječ o studentima, studentskim poslovima, studiranju je izuzetno važno. Ovu raspravu, ja moram priznati da shvaćam otprilike onako kako ste i vi rekli, što činiti da naši studenti ne moraju raditi uz studij, pri tom, ona priča izvanrednih studenata, studenata koji su stariji od 30 godina i sve ostalo, to su nekakve druge priče. Ali što činiti, koja je to politika, koje su to financijske mjere da zapravo studenti ne, da ne moraju raditi, da ih ne tjera sila na rad, jer ja pretpostavljam da glavnina njih radi zato što mora. Tu razlikujem one koji doživljavaju taj rad kao podlogu vezanu uz fakultet odnosno ono što je. Prema tome, da li postoji čarobni štapić, bojim se da ne postoji, ali niz mjera postoji [[Upadica Reiner: Hvala.]] i o njima treba govoriti.
Poštovani zastupnik Jovanović.
Hvala lijepo. Evo, kolegice Mrak-Taritaš, ja ću citirati ovaj dokument gdje kaže, financijski aspekti studiranja obuhvaćaju prihode i troškove studenata te financijske teškoće na koje nailaze. Kako bi se odgovorilo na te izazove, potrebno je usmjeriti financijsku pomoć studentima iz javnih izvora na poboljšanje položaja ranjivijih skupina studenata te pomoć dodjeljivati primarno po kriteriju potrebe. Tijela državne uprave i samouprave trebale bi dodjeljivati stipendije prema kriteriju potrebe, dok visoka učilišta mogu dodjeljivati stipendije po kriteriju izvrsnosti. Financijsku pomoć studentima iz javnih izvora temeljiti primarno na izravnim oblicima pomoći u obliku stipendiranja. Razmotriti je li omjer javnih ulaganja na izravne oblike pomoći studentima i subvencija i u izravne oblike pomoći stipendija u skladu s načelom pravednosti i efikasnosti. To su smjernice koje zapravo pokazuju sve kako bi trebalo činiti, što je u skladu sa strategijom obrazovnih znanosti i tehnologije koje je donio HS.
Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Pernara, izvolite.
Uvažene dame i gospodo, ono što razlikuje studente koji rade preko student servisa od drugih zaposlenika jest to da ti studenti imaju povremeni posao, njihov posao nije siguran. S druge strane, oni nemaju niti prava na godišnji odmor. Mi danas imamo situaciju da pojedini ljudi iskorištavaju studente zapravo za rad umjesto zaposlenika jer im je to jeftinije. Ako ne rade jedan mjesec u godini, taj mjesec ne moraju nikoga plaćati. Ako im radnik ode na bolovanje, ako student ode na bolovanje, tj. razboli se, isto ga ne plaćaju, nemaju tih problema. Što će reći da trenutno postoji problem izrabljivanja studenata stoga predlažem da se mijenja suštinska stvar, a to je iznos satnica, odnosno da se digne cijena rada studenata kako bi se studente adekvatno platilo za svoj rad, i da s druge strane, poslodavci više nemaju prevelikih ušteda na tome što zapošljavaju studente umjesto stalnih radnika. Nažalost bojim se da zakonodavcu nije stalo do studenata, ni iz Hrvatske ni iz inozemstva kojima se sad omogućava rad, iako ja osobno podržavam to da strani studenti mogu raditi preko student servisa. Nemam apsolutno ništa protiv toga. Ali, ponavljam, cijenu studentskog rada treba podići. Pitanje koje se postavlja jest zašto vladajuća većina ne želi podići cijenu studentskog rada? E, to je pitanje drugog reda. Smatram da sam time ukazao na bit problema kojeg ja vidim i isto tako na to da Vlada ne čini ništa da isto promijeni. Hvala.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Ante Bačića.
Hvala poštovani potpredsjedniče HS-a, državna tajnice, još jednom pozdrav. Krenuli smo u različitim smjerovima raspravljajući vezano uz ovaj prijedlog zakona koji ćemo donijeti po hitnoj proceduri, koji mislim da određene promjene koje donosi su kvalitetne, dobre posljedice vezano za samu internacionalizaciju i naše sveučilišta koja sve više surađuju, sve više je naših studenata na razmjeni, tako i obrnuto studenata koji nisu državljani RH sve je više na našim visokim učilištima i mislim da će ovo definitivno ne samo zaintrigirati studente okolnih zemalja ali i svijeta za studiranje u Hrvatskoj nego će im omogućiti jedno osnovno pravo koje studenti imaju i koje znamo da studenti uživaju, tj. pravo na studentski rad. Dosta smo raspravljali što je studentski rad, što su studentski poslovi, je li to jedno isto, je li to povremeni rad, je li to stalni rad, dosta baratamo ovdje statistikom i mislim da tu se mogu složiti sa oporbom da nam malo brojeva treba posebice u obrazloženju ovoga zakona. Znači, bitno je bilo vidjeti između 2018. kada smo donijeli ovaj zakon i danas što se to promijenilo. Znači uveli smo jednu odličnu stvar, a to je u sustav student servisa i studentskih poslova uveli smo veliki broj vanrednih studenata što je vrhunska stvar. S druge strane sad ne bi bilo loše s odmakom od nekih godinu i pol, dvije dana vidjet što se to promijenilo, koliko tih studenata upravo uživa to pravo i koliko studenata, koliko im se promijenilo samo, sami način studiranja i samo korištenje prava na studentske poslove. Što se tiče same statistike žao mi je šta nisam izvukao točne brojke s kojima sam baratao 2018. one su se vjerojatno promijenile, ali gledajući isključivo studentski centar u Splitu mislim da je 86 do 90% studenata koji koriste pravo na studentski rad, to pravo iskorištavaju 4 mjeseca sezonu. Tu se pobija ona teza sindikata koji su se i ovdje uključili u javno savjetovanje s time da se studente koristi kao jeftina radna snaga, da se s ovim plaćaju manje doprinosi, da država tu gubi određenu količinu novaca i da se ugrožava same radnike kojima poslodavci više ne davaju nikakve ugovore o radu nego koriste studente za različite poslove. Znači samo 10% studenata, a mislim da splitski studentski centar odličan jer je vezan isključivo dole na sezonu tako da može biti primjer za cijelu Hrvatsku što se tiče korištenja studentskog rada. U ovih 10% studenata imamo, slažem se ima i studenata koji nažalost ili možda na sreću rade cijelu godinu, ima studenata koji u tih 10% rade 2 do 3 mjeseca kod, kod istoga poslodavca, ima studenata kojima taj rad je isključivo nužan radi financija i da im bude lakše samo studiranje, plaćanje troškova i stanovanja, hrane i ostaloga, ali ima i studenata koji koriste normalno taj studentski rad u vidu i same studentske prakse ali i pripreme za posao koji ih sutra čeka jer upravo najveći broj tih poslodavaca koji koriste studente kao cjelogodišnju radnu snagu su firme poput Siemensa, Ericssona i ostalih koji definitivno te studente poslije najvjerojatnije i zadržavaju u samom sustavu rada svojih tvrtki. Tako da ta statistika ne moramo padat isključivo na boljke i na strah samih sindikata da će ovo ugroziti tržište rada. Svjesni smo sami statistike tržišta rada, svjesni smo kojih zanimanja nam fali, kojih radnika nam fali, mislim da studenti posebice sad i ovaj međunarodni karakter samo može pripomoć toj statistici ne može nikako odmoći. Šta se tiče samoga radnoga staža, tu definitivno sam za da nađemo nekakvu formulaciju da upravo studentski poslovi koje će obavljati student pa bili oni mjesec dana, 3 mjeseca, pola godine posebice u određenim zanimanjima zdravstvenih i drugih struka gdje taj staž i to pripravništvo itekako potrebno, da tim studentima olakšamo i da taj studentski rad na neki način uđe ili kao radni staž ili na neki drugi oblik koji mi ovdje formuliramo al koji će im pomoći sutra kod zaposlenja, ali koji će im pomoći sutra da preskoče određene korake kada krenu u svijet rada nakon svojih studija. Što se tiče ove druge bojazni, ja se slažem, ako vi svako od nas je studirao, svako od nas je radio za vrijeme studija, slažem se da ako uđete cijelu godinu u sustav rada preko student servisa teško ćete obavljati svoje studentske obaveze, ali uvođenjem Bolonje ne možemo više reći da postoje one zlouporabe kao prije gdje su ljudi de facto upisivali fakultete da bi imali pravo na karticu student servisa koju bi možda dali nekome drugome da ju iskoristi i na taj način sebi uprihodili određene novce. Jednostavno sad je preskupo i premalo imate opcija za nastavak studiranja da bi koristili samo studiranje kao pravo da bi izvukli samoga student servisa. Tako da to definitivno ne stoji i mislim da studenti nitko više ne upisuje studij onako čisto reda radi samo da bi iskoristio pravo na studentski rad ili ne daj Bože zloupotrijebio i dao taj studentski ugovor nekome, nekome drugome. Možemo puno pričat ovdje i o samom prihodu od ugovora student servisa. Vjerujem da je u i samoj raspravi, ali i u pripremi ovog zakona dosta se raspravljao i sa Hrvatskim studentskim zborom vezano i za propisivanje točno gdje se sama naknada i sve ovo što student servis dobija i ti novci koji ostaju od studentskog rada samo studentskom centru i student servisu i gdje će se utrošit, stoji ona načelna odredba da će se utrošit u razvitak studentskog standarda, traži se od ministarstva da podrobnije se raspravi i da se podrobnije propiše što je to sve, što sve to ulazi u studentski standard i na koji način same studentske centre zajedno sa zborovima, udrugama i ostalima i ostalim sastavnicama sveučilišta mogu utrošiti taj prihod. U uvodnoj replici sam napomenuo ono što, što mi je poslao studentski zbor evo i predsjednik Hrvatskog studentskog zbora koji dolazi sa moga sveučilišta Mateo Marušić i gdje su vidili jednu isto malo rupu pod navodnike u zakonu, a to su studenti koji su zamrzli godinu, studenti koji su otvorili mirovanje svoje studijske godine, u načelu kada pogledamo ok, možemo se složiti s ministarstvom i njegovim tumačenjem da ti studenti nemaju pravo poslije na prehranu, na stanovanje osim ako su invalidi, ali i s time da nemaju pravo na studentski rad ali moramo gledati malo šire, sami institut zamrzavanja studija može biti ono za ubuduće i za onu prethodnu godinu, tako da tu moramo biti malo osjetljiviji. Mislim da se više mirovanje ne otvara bezveze, prije je bilo mislim ona tri pravila mirovanja, to je bilo vojni rok, trudnoća i teška bolest, sada smo izbacili vojni rok, ostaje samo bolest ili nekakve nenadane situacije ili evo dosta sad vidimo slučajeva da se studijska godina zamrzava radi trudnoće što je dobro ali onda moramo sagledati te studente, evo konkretno te studentice koje možda moraju mirovati, možda moraju čuvat trudnoću, možda moraju radi toga otvorit zamrzavanje godine ali mogu od kuće radit jednostavne poslove. Mislim ako studira ili se bavi prevoditeljstvom ili tako nešto, može to slobodno radit od kuće, sebi osigura određeni prihod i mislim da takvim studentima definitivno to trebamo omogućit, da ne uzimamo drugu stavku a to je kada student upiše mirovanje studijske godine, ono traje 12 mj., cijelu godinu. A okolnosti radi čega je otvorio samo mirovanje i taj bolest koja je nastala, hvala bogu, ne mora trajat punih 12 mj., takva okolnost određene bolesti može se riješiti u 3 ili 6 mj. i onda je šteta ne dopustiti tom studentu da se što prije vrati u svoj nekakav ritam a taj ritam studiranja znači da se vrati u svoj ritam studentskog na način povremenoga posla. Uz sve bojazni oporbe da će ovo ugrozit tržište rada, da će ovo stvorit određeni problem, da ovo ide isključivo poslodavcima na ruku, mislim da moramo tu definitivno ono što se kaže stati na balun, pogledat statistike, studenti su jako mudri građani RH koji znaju kada iskoristiti svoja prava posebice prava na rad, a to je isključivo u 90% slučajeva, isključivo u sezoni u tih 4 mj. kada mogu zaraditi pristojne novce i pomoći svojim kućanstvima da nastave studirat lakše a da samo ne spominjemo statistiku da sada do 25, do 30 g. je mladi čovjek oslobođen poreza i doprinosa 50% ili 100% kao zaposlenik tako da student više nije toliko jeftin kada pogledamo s te strane. Hvala.
Hvala, imamo neke replike. Poštovana zastupnica Mrak Taritaš prvu.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega, vi ste u samom početku svoje rasprave, krenuli onako kako smo krenuli vi da zapravo podržavamo ovu izmjenu zakona jer je riječ o jednom zapravo problemu koji se našao ali onda ste se referirali i na strane studente u Hrvatskoj, između ostalog rekli da će to možda biti jedan od razloga da će oni moći radit pa će onda tu ćemo mi biti interesantni. Ja se bojim da to tako neće biti ali mislim da bi fakulteti u Hrvatskoj trebali biti interesantni i da oni mogu biti u nekim drugim opcijama, u nekim drugim, dakle ako njihova pozicija na rang listi sveučilišta bude veća, ako imate zanimljive programe, imate neke inventivne programe jer samo ću usporediti dva podatka. Recimo na 1000 stanovnika u Sloveniji je 1,5 strani student a u Hrvatskoj 0,7, možda se i to poboljšalo ali smo možda došli do 0,3. Dakle, mi moramo nuditi neke programe, neke studije da budemo interesantni.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Bačića.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice, slažem se s vama, mislim da naša sveučilišta rade u zadnjih nekoliko godina velike iskorake u samoj promociji svojih studijskih programa ali i u samoj modernizaciji istih i da budu u korak s vremenom i da budu prihvatljivi i primamljivi svim studentima. Dolazimo do problema da sad ne otvaramo teme, i samog studentskog smještaja koji je u južnim županijama itekako skup, postoje troškovi studiranja sve veći tako da sveučilišta definitivno rade na tome. Moram uzet primjer svoga Sveučilišta u Splitu koje je evo, već 3 g. za redom je najbolje sveučilište u RH, koje skače na rang liste svjetskih sveučilišta a upravo ne samo svojom znanstvenom djelatnošću i člancima nego upravo što se radilo na povećanju i na osnaženju studentskog standarda a to je i sama kvaliteta i smještaja i hrane i studentskih aktivnosti i svega, to je ono što nas čini primamljivima na tržištu. Hvala.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Damjana Vucelića.
Poštovani kolega, zar ne mislite da je ovaj zakon samo maska gdje će u jednoj korumpiranoj državi poput Hrvatske, poslodavci, sumnjive agencije samo zapošljavati radnike iz trećih zemalja na način da će evo recimo uzeti 10 ili 20 Indijaca, Kineza, dogovorit s nekim veleučilištem fiktivno studiranje i te iste radnike onda praktički 3 g. imati zaposlene na bilokojem radnom mjestu u Hrvatskoj? Znači prve godine studiranja, on ne treba bit ni na jednom predavanju, ne treba dobit nijedan potpis u indeks, ima pravo da dva puta još da ponavlja godinu, znači 3 g. će poslodavac moći držati tog radnika kao roba jer ga drži u rukama jer mu plaća studiranje i vratit će ga u njegovu državu ukoliko se pobuni. Znači vi stvarate od tih stranih radnika jedne robove koji će 3 g. ovdje radit za crkavicu. Evo hvala.
Poštovani zastupnik Bačić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega, ne slažem se s vama, nismo mi baš tolika velesila da ćemo uvozit toliki broj nekih radnika iz trećih zemalja, ovdje nema nikakvih agencija, ovdje je isključivo studentski centar i student servis. Pokušalo se doći do te privatizacije da privatne agencije vode studentske poslove, za sada se to brani, nadam se da će se i nastavit to branit ali radi sustava i radi prvobitnog zakona kad ga prođete i radi sustava onog jednog ECTS boda i svih drugih granica koje smo stavili, ne može se to dogoditi da će nam bit toliko jeftino da vi upišete nekoga, držite ga godinu dana na faksu da bi ga iskorištavali kao nekakvu radnu snagu. Mislim da je nemoguće.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Irene Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena državna tajnice, kolegice i kolege, pa evo treba reći u širem i užem kontekstu o ovome zakonu. U širem kontekstu smo čuli sve što se tiče dakle ove problematike kako je išla rasprava i ja bi se tu referirala na dvije stvari. Prvo ne bih dovodila u izravan kontekst povezanost i interes za studij i studentski rad. To dakle ako netko radi ili je prisiljen raditi ili želi raditi ili mora raditi, bez obzira koja od tih kategorija bila, tijekom svog studija to ne znači da će njegov studij trajati dulje ili da će taj studij biti neuspješniji. Mislim da je to individualno i da to ne bih do te mjere generalizirala kao što smo imali priliku čuti. I isto tako u svakom slučaju treba reći da ovaj zakon donosi iako su izmjene vrlo male, dakle referiramo se i na 2018. i sada, ove izmjene donosi uređeniji sustav i ne možemo reći da ima argumenta ikakvih reći da ovaj zakon donosi nešto na gore. Upravo suprotno. Sustav može biti samo uređeniji i bit će uređeniji nakon donošenja ovog zakona i zapravo je po mom mišljenju trebalo ovakav zakon donijeti i prije i kao što sam rekla ne mislim da ima išta sporno u ovom zakonu. Štoviše, mislim da će on samo pomoći ravnopravnosti i boljem statusu studenata u dvije kategorije. U kategoriji na tržištu rada, dakle studenti na tržištu rada i u kategoriji studenti u obrazovnom sustavi i na tržištu rada. Jasno da studenti trebaju imati ista prava i to uopće nije sporno niti treba dovoditi u pitanje. Ono što je po meni ovdje potrebno ukazati, a to je mislim već u prethodnim nekim raspravama spominjano, kolokvijalno to su neki zakoni koji se nadovezuju na ovaj zakon odnosno bave se istom problematikom, a govore o financijskim aspektima. Recimo Porezni zakon itd., to će u idućim koracima možda trebati dodatno revidirati i to je ono gdje ja vidim jedini prostor u kontekstu ovoga zakona. Kada studenti hrvatskih sveučilišta odlaze u inozemstvo u sklopu razmjene međunarodne očekujemo da oni budu tretirani kolokvijalno rečeno potpuno identično kao svaki drugi student koji u sklopu međunarodne razmjene dolazi u Hrvatsku i to je o no u čemu vidim doprinos. I isto tako, pod broj dva, dakle postoji velika potreba za kako se to kaže kvalificiranom radnom snagom i to opravdava i potrebu da se u tržište rada uključi što veći broj visokoobrazovanih djelatnika još tijekom studija. Ne vidim nikakvu zaista nikakvu potrebu da se nešto dramatizira oko ovog zakona, neki studenti moraju raditi, neki imaju privilegiju pa ne moraju raditi, no mislim da je takvih manje u našem društvu i ako gledamo to u jednom širem društvenom kontekstu onda treba reći da sadašnja situacija studenta na tržištu rada, pa zahvaljujući i 2018. izmjenama zakona i o ovome sada o čemu danas raspravljamo je daleko uređenija i bolja u odnosu na ono kakva je situacija bila kad sam recimo ja studirala ili neke generacije starije od mene. Prema tome, prostora za zlouporabe je naravno uvijek bilo i onaj tko želi zlouporabiti sustav on će uvijek naći prostor da zlouporabi taj sustav, ali trebamo napraviti zakonski okvir takav da taj prostor bude sveden na minimum. I čini mi se da ovaj prijedlog ide upravo u tom smjeru. Zato bih ja svakako podržala izmjene ovog zakona i opravdano je da se brinemo, ali nije korektno da se odlazak mladih iz Hrvatske dovodi u kontekst s ovim zakonom. To zaista nema nikakve veze i to apsolutno iako smo to čuli danas u raspravi opravdano je dakle da se brinemo, ali nije opravdano iznosit neistine. Isto tako, što smo čuli danas u raspravi nije korektno da se stvara nekakva drama oko ovoga zakona jer zaista objektivno govoreći nema nikakvih razloga za dramu, štoviše nema nikakvih argumenata. Dakle, ovaj zakon ne otvara baš nikakav prostor za nekakve van serijske kritike po mom mišljenju. On otvara prostor za preispitivanje nekih budućih potreba izmjena zakona kao što sam rekla Poreznog itd., ali ne za ovo što smo čuli. Što je istina? Pa istina je ako govorimo o širem društvenom kontekstu, a uvijek je dobro koliko je moguće komparirati, ja i mnogi prije smo radili dakle preko student servisa po mnogo lošijim uvjetima, a sada nakon donošenja ovog zakona situacija može biti samo bolja. Može li situacija biti idealna i savršena? Pa teško da uvijek možemo svima udovoljiti, ali trebamo težiti što uređenijoj situaciji i na tržištu rada i u obrazovnom sustavu i svaki korak koji ide u tom smjeru ja mislim da treba podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Ivana Lovrinovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Riječ je o izmjeni Zakona o studentskim poslovima. Pročitao sam prijedlog, naprosto traži se samo jedna izmjena, a to je razlog je dakle što se ne prepoznaje dobro tko je student u Hrvatskoj. Ne prepoznaje se onaj tko dođe s prostora EU, student koji je u međunarodnoj razmjeni dakle to je jedan manji broj studenta, zaista mali koji dolazi u Hrvatsku i koji bi negdje radio. Mislim da se ovdje krije jedna druga namjera, a to je budući da nije uvjetovao da se ne radi samo o studentima s područja EU, članica EU već šireg prostora, da zaista postoji mogućnost, vjerojatnost da imamo sve više studenata iz drugih, trećih zemalja koji će tu upisivati neke jeftine studije produžavati studentski status i raditi za sitne pare kod poduzetnika, ali naravno jednima i drugima će se isplatiti. Zašto? Jer u zemljama njihovog porijekla situacija je, ili nemaju posla ili je očajna situacija iz bilo kojih drugih razloga. No, dakle to treba vidjeti i to pokušati naprosto, u tom slučaju, ako je tako, onda na vrijeme znači na neki način, neću reći spriječiti, ali puno preciznije definirati u smislu njihovog u tom slučaju praćenja, da li uopće polažu ispite, jesu riješili prvi i drugi semestar, dakle da se vide pravi razlozi dolaska jer onda naprosto rade nelojalnu konkurenciju našim ljudima koji su nezaposleni. E sad se postavlja pitanje, budući da poznajem izvrsnu studentsku populaciju jer sam sveučilišni profesor, pored toga što sam zastupnik. Što je to studentski rad ustvari danas? Što je studenski rad? Je li to povremeni rad? Privremeni? Pa hajmo pogledati kako stoje stvari u praksi. Recimo, idealan primjer su telekom operateri. Ako pogledate na Google-u, malo idete povijesno čitati u proteklih 10 godina, vidjet ćete što se tamo piše, što sindikati o tome pišu, što pišu studenti koji su radili kod telekom operatera i što jednostavno, što o tome, što je o tome istina. Vidite, uzmimo slučaj bilo kojeg telekom operatera, je li to Hrvatski Telekom, A1, Tele2, itd., čak se znači, postoje informacije da u ovim firmama, otprilike da je slična situacija, čak da broj zaposlenih, privremeno zaposlenih studenata dostiže oko polovite ukupno zaposlenih. Ako je taj podatak točan, a o tome bi nas morali izvijestiti, onda gospodo, ovdje se ne radi o povremeno, privremenom zapošljavanju. Što rade studenti, recimo na mjestu u telekom operateru gdje se radi o prijavi kvarova, reklamacijama, nekoj pomoći, asistenciji, ako ne radi neki uređaj ili tražite podatke o tome da vam se izlista je li pogrešno napisan račun ili je, itd., itd. Vidite, taj segment poslova je najnormalniji redovni, kontinuirani posao koji obavlja bilo koji telekom operater. To se ne može nazvati povremenim poslom ili privremenim. Ustvari, privremenim poslom. Znači to je temelj djelatnosti koji obavljaju studenti. E sada, ako studenti u ukupnom broju zaposlenih dostižu čak polovicu ukupno zaposlenih, onda mi nemamo ništa drugo nego zloupotrebu studentskog rada studenata na način da se otpuštaju radnici koji rade na neodređeno vrijeme kao tehnološki višak ili se radi nova sistematizacija, zapošljavaju se jeftini studenti čija je, vidite, satnica je 20-tak kuna koji od toga ne mogu, budimo iskreni, ne mogu od toga danas živjeti. I ne samo to, pa nije pitanje možeš li ti studentu živjeti oko toga, već to je nedostojno. Znači studente moramo zaštititi od takvog rada. Prema tome, potpuno jasno da jedan broj firmi zloupotrebljava ovaj zakon, zloupotrebljava studente pa ako oni to godinama rade, onda ili se mora podići drastično cijena satnice studentima, ili se takvi jednostavno poslodavci, na neki način trebaju novčano kazniti. To nije ništa drugo nego povećavanje profita preko leđa studenata. Naravno, student je u tom nemoćan. Jedna trećina studenata u anketi koja istraživanje koje je rađeno, koja je rađena, izjavili su da su financijski ugroženi. Oni moraju raditi. Znači moraju raditi. Dobro je da se što više studenata povremeno privremeno zapošljava. Uvijek kad sam bio u Americi, odite u Ameriku, recimo, to mi je uvijek tamo, od aerodroma, posebno velikih trgovačkih centara, gdje kad roba, kad platite sve, oni vam već zapakiraju. Pa gdje ćete kod nas u trgovačkom centru naći da vam student pakira ono što ste kupili? Pa na tome se štedi na tome, znači mogli bi jedan broj studenata zaposliti. Ali, taj studentski rad ne smije bit iskorištavan, zloupotrebljavan zbog činjenice da se zna da oni o tome ovise jer moraju platiti dom, neki moraju platiti jedan značajan dio školarine, prehranu, itd., itd. Prema tome, ovaj zakon ne rješava bitne probleme studentskog rada, on je dakle naprosto da vam kažem, ne znam ni zbog čega je priča o ovome kada je bila prošle i pretprošle godine rasprava također, o Zakonu o studentskom radu, iznio sam nekoliko prijedloga, uvijek sam se zalagao i zalažem se za podizanje, 23, 25 kuna kao minimalna satnica je zaista mizerija za današnje vrijeme, ne može student od toga živjeti. I ne samo to, odite, uzeo sam za primjer telekom operatere. Pa pogledajte što rade ti studenti koji studiraju FER, strojarstvo ili su, strane jezike. Pa oni rade redovni posao koji se tamo radi, a plaćeni su 23, 25 kuna. E, ali se to ne istražuje. Ne istražuje. Gdje je tu društveno odgovorno ponašanje? Gdje je tu radna etika? Nema tu toga. A te se, posebno telekom operateri se vole hvaliti znači sa razno raznim certifikatima, ovim onim, itd., a imali su 92 tisuće razno raznih pritužbi, dakle, građana koji su protestirali zbog toga. Znači, da to sublimiram, na kraju zaključim. Hrvatska država i mnoge institucije su u potpunom neredu. To nije za čuditi. Znači koju god temu mi otvorimo, mi vidimo da je manje-više sve u neredu. Ali u tom neredu ne smiju ispaštati pojedine skupine ranjive kao što su studenti jer njemu je taj rad studentski sve. Ako ne radi kako treba odnosno ako ne možeš zaraditi kako treba on će prekinut studij. U tom smislu pozivam sve građane, pozivam posebno studentsku populaciju, svim koji imaju mlade ljude, koji imaju pravo glasa, promijenite tu, promijenimo tu praksu u RH, nemojte raditi potplaćeno, nemojte da se vaš rad ponižava, vi radite, najveći broj vas radi poslove koji su redovni poslovi, a upola ste manje plaćeni od njih. Sve to možemo promijeniti na izborima, na slijedećim izborima, a ovu situaciju u RH, pa prema tome i status studenata mogu samo popraviti novi ljudi, nove stranke koje nikad nisu sudjelovale u Vladi, nisu znači služile građanima i to je jednostavno što građani mogu napraviti, izaći na izbore. Veliki, značajan broj građana govori, piše, pazite puno mi pišu ljudi, pa ne možemo mi, mi smo nemoćni itd., pa vidite sve su oni okupirali, svugdje ih ima, sve je točno. Običan građanin stječe osjećaj, dojam potpune bespomoćnosti, ali dragi građani kad su izbori svako od nas je car na biračkom mjestu, car, kralj jer taj dan naša olovka rješava puno toga i zato vam poručujem nemojte sjedit kod kuće kad dođu izbori, već budite aktivni građani, svojim izlaskom na izbore vi možete, sve je u rukama građana, sve možemo promijeniti, neće nama niko promijene donijeti na tanjuru, mi se za njih moramo boriti, a to ako vi odlučite i mislite da ćete naškoditi i protestirati, da nećete izać na izbore, vi u stvari dvaput birate i glasate na one koji su na vlasti, budimo svjesni [[Upadica: Hvala]] svega toga. Hvala.
Imamo repliku poštovanog zastupnika Damjana Vucelića.
Htio bi se nadovezati samo na izlaganje prof. Lovrinovića, ja se nadam da ste ga pažljivo slušali i vjerujte mi ovo o čemu sam već govorio, fiktivna studiranja će se u RH događati, već sutra će niknuti 10-tak firmi poduzetnika kako mi to volimo reći u RH koji će sređivati sa veleučilištima tipa npr. Baltazar fiktivna studiranja, taj isti student Kinez, Indijac, nevažno, njih 10-20 će doć u RH fiktivno studirat, a za to vrijeme će radit preko studentskog centra i to za 4.000,00 kn i što je najgore tako 3.g. kao što sam već rekao. E sada, jedan savjet vama kako to da onemogućite, pa dajte fino napravite da u indeksu svakih 6 mjeseci, svako polugodište ako nemaju sve potpise, ne može im se produljivati status redovnog studenta, ne mogu dalje raditi preko studentskog centra, na taj način ćete onemogućit ova fiktivna studiranja i zapošljavanja, evo hvala.
Hvala lijepa, slijedeća pojedinačna, a pa oprostite odgovor poštovanog zastupnika Lovrinovića.
E hvala. Pa kolega Vucelić, znate ne želim biti zloguki porok, ali vi ste ajmo tako reći naslutili, vidjeli, namirisali nešto kao potencijalni problem, to je zaista, to zaista može biti realni problem, ajmo unijet ovu odredbu, nećemo preciznije definirat praćenje takvih studenata, uspješnosti studiranja, zašto, pa to nam u stvari i ne treba jer mi imamo neki, neki drugi plan. Dakle, upozoravamo sa ovog mjesta da je to mogući problem, ali vladajuće to ne zanima znate, kao što ih nikad ne zanima ovo, ovo što, što mi predlažemo kao oporba. U RH je razvijen prekarijat. Što je prekarijat? To je, znači rad na određeno vrijeme, ali on je u RH postao određeno na neodređeno, znači vi možete 10.g. raditi na određeno vrijeme i takvi mladi ljudi se ne mogu zasnivati brak, ne mogu dobiti kredite i neće ostati u RH [[Upadica: Hvala]] protiv toga ćemo se borit.
Slijedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, ja ću vrlo kratko nakon ovih pojedinačnih rasprava probati svesti se na ono što je ovdje glavna izmjena. Mi smo donošenjem ovog zakona prvi puta omogućili da izvanredni studenti rade preko student servisa. Sada širimo tu priču, di je prije bilo 3 određena uvjeta, sada stavljamo da to mogu i studenti na razmjeni na visokom učilištu u RH pri čemu razmjena mora bit regulirana sporazumom između visokih učilišta, dakle govorimo o razmjeni, tu nema ovo sad što smo čuli primjera ili kao i studenti državljani RH, državljani EU, Europskog gospodarskog prostora i Švicarske Konfederacije koji imaju prebivalište u RH, a studiraju na visokom učilištu izvan RH. Dakle, ovdje se pojam studenta proširuje i na državljane Europskog gospodarskog prostora i Švicarske Konfederacije, nema Kine ako sam ja dobro shvatio jel. Nadalje, a to je ono slijedeća, predloženi zakon usklađuje se dakle sa propisima RH koji omogućavaju rad državljana trećih zemalja, e sad tu smo na ovaj dio, Zakon o strancima, te osigura jednaka prava visokom obrazovanju osoba po međunarodnom i privremenom zaštitom, dakle Zakonom o međunarodnoj i privremenoj zaštiti, e sad smo došli na taj dio priče, e sad ja ne vidim koji je tu razlog, maloprije rasprava u kojem se zna koje su načini dobivanja studentskih prava i održavanja i zadržavanja istih, oni vrijede za sve studente jednako, kako za domicilne, tako za i vanjske, to znači da student koji je iz EU, iz trećih zemalja ili iz RH ima jednako pravo koristiti studentska prava odnosno uvjete za korištenje studentskih prava. Ako mi želimo nešto drugo onda to treba jasno i glasno reći, raditi razliku između nas i njih nije mislim čak i zakonski moguće jer je to diskriminatorna razlika. Dakle, vrlo jasno i jednostavno širimo ovdje mogućnost dolaska novih studenta sa kojim ciljem, imamo onaj socioekonomske razloge gdje ti studenti će ovdje ili nastanit se, dobiti visoko obrazovni kadar ili će ponijeti dio iskustava, kontakata koje je ovdje stekao, naravno i znanja u svoju matičnu zemlju i onda preko kojeg ćemo se lakše moći i gospodarski povezivat, u krajnjoj liniji ako ništa drugo imat će veze sa ovom zemljom kao povratni turist, znači niz različitih mogućnosti … [[Govornik se ne razumije]] , a da ne govorimo za daljnju suradnju na projektima od Erazmusa od bilo kakvih znanstvenih radova i bilo čime, čime širimo našu mrežnu znanja, našu mrežu s ljudima s kojim možemo ostvarivati dodatne uspjehe i sutra se bolje povezivati. To je smisao. Mi smo čuli ovdje podatak da danas na tisuću studenata mi imamo manje od dva strana, na tisuću, dakle nema tu neke bojazni o nekim radnim snagama i zloupotrebama. Naravno na to treba računati, ali ja vjerujem uvjeti za održavanje studentskog statusa odnosno studentskih prava su manje-više isti. Ono što sam ja napomenuo i da se vidi mogućnost kako taj studentski rad unaprijediti, kako da on postane interesantniji u smislu ravnopravnosti s tržištem, da ovo što se uplaćuje tih mirovinskih 5% u drugi stup da se podijeli i smanji eventualno provizije i naknade koje su 12% i još 0,5% naknade i 0,5% za zdravstvo da se to preraspodijeli i da ide se više u staž prvi i drugi stup i da se ostvaruje staž na temelju studentskog rada, ne samo iskustvo. To je korak dalje, to je priznavanje, ako je neko radio pet, šest godina studirao i financirao se to je priznavanje. Naravno nama mora biti cilj završetak studija što prije da ljudi stječu znanja na onome što su odabrali, ali mi moramo poštivati činjenicu da si neko ne može financirati studiranje bez rada, ne mogu roditelji najčešće, sada smo to … izvanrednim studentima. Tako da u tom smjeru bi išao korak dalje razmišljanja kako da to dovedemo u jedan nivo ravnopravnosti da to tržište rada i prepoznaje, a u krajnjoj liniji i onaj radni staž koji je de facto, a nije de iure. Dakle on postoji, iskustvo postoji, neko je radio, ja osobno sam radio godinama preko student servisa, povremeno, privremeno kakogod i čak neke zemlje zapadne idu u korak dalje da one kažu da nakon studija je obvezno volontiranje za stjecanje određenog iskustva da se vrati dug društvu, kako god to rekli, barem godinu dana, volontiranje. To je kao nešto ako nisi napravio te se gleda onako ko da nisi ono baš podoban. Znači ima tu prostora za različite napretke, mislim da ova sama izmjena je dosta formalno je vrlo mala, gotovo nikakva, ali suštinski je bitna i da sve ono što se napravilo u zadnjih nekoliko godina su kilometarski koraci, pogotovo prema razvoju visokog školstva, visokog obrazovanja i da na tom tragu trebamo nastaviti dalje. I meni je drago da se zapravo danas uopće rasprava nije ni vodila oko suštine ovog zakon nego oko općenitih stvari jel to pokazuje da kada je zakon dobar onda se raspravlja nešto sa strane što je možda dobro, za javnost nije dobro možda se izrode neke dodatne ideje, apsolutno da. A ovo mislim da koliko sam ja shvatio iz rasprave će svi ili velika većina podržati. Ali nema bojazni od tu nekakve jeftine radne snage, uvoza, zloupotrebe jer uvjeti su za i studiranje i kvote su za razmjene studenata kod svakog fakulteta odnosno i za strane studente koji se upisuju koji plaćaju itd. i koji stječu prava i šta znači zadržavanje tih prava, tako da mislim da s ovim možemo samo imati jedan benefit više na … ono to sam rekao razlozima na početku. Zato još jednom kažem da ćemo ovo podržati volio bi da ministarstvo razmisli malo o preraspodjeli ovih troškova provizija student servisa i rada samim time i priznavanja tog rada u radni staž i mirovine, a i naknade koje se isplaćuju za sve te obavljene poslove. Zahvaljujem.
Hvala. Repliku na vaše izlaganje ima poštovani zastupnik Saša Đujić.
Hvala lijepo. Kolega Čuraj, vi ste rekli da i nekim zemljama postoji iskustvo da ljudi nakon što završe fakultet volontiraju neko vrijeme da bi kao vratili dug društvu. Mene zanima kako vi gledate na to npr. na odluku ove Vlade od 1.1. u Poreznoj reformi da ljudi koji studiraju recimo ne mogu koristiti povlasticu poreznog rasterećenja od 100% ne plaćanja doprinosa jer se ona odnosi samo na one do 25. godine, tako da u periodu dok ljudi studiraju, a da za razliku od njih oni koji ne studiraju i počnu raditi sa 18 godina mogu odmah početi uživati u plodovima poreznog rasterećenja? Da li mislite da to djeluje poticajno na ljude da studiraju ili djeluje poticajno na to da odu prije raditi jel će imati veću materijalnu korist od toga i ići ranije a imati uvjete za mirovinu?
Poštovani zastupnik Čuraj.
Da, zahvaljujem. To smo vodili raspravu oko toga, dakle meni se čini da je poticajno da se ulazi na tržište rada na onaj di je onaj najdeficitarniji dio, a to su majstori, to su stručni radnici kojih itekako fali. Mislim da se to išlo u tom smjeru da se prvenstveno na njih fokusiralo. Ovo što vi kažete teoretski onaj do 25 godina ima pravo na 100% oslobođenja poreza na dohodak od 25 do 30 na 50%, ako neko studira de facto neće biti u mogućnosti koristiti te olakšice taj niz godina, međutim na tržištu rada i dalje će on biti konkurentan jel neće ni drugi moć koji su završili taj fakultet. Dakle govorimo o diplomiranim ekonomistima ili doktorima onda neće biti nejednakosti na tržištu jel svi oni manje-više neće moći to koristiti i bit će u istoj razini, naspram onih stručnih koji su završili stručne srednje škole koje želimo da ostanu i koje ne želimo da odlaze, a takvi nam najviše zapravo i odlaze i mislim da se tu zapravo tražio ta niša sa tim reformama.
Hvala. Sljedeća pojedinačna rasprava je poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem. Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva. Danas smo raspravljali o svemu i svačemu, ovaj zakon u svojoj osnovi jednostavan i počiva na nekoliko temelja. Prvi temelj proizlazi iz biti znanosti, a to je da znanost teži prema internacionalizaciji, da znanost pripada svima, da u Husserlovom smislu znanost je ono što vrijedi za sve i za svakoga. Ne možemo koristiti argumentaciju iz nekakvog spektra kao da pripremamo zakone i studente da sutra sudjeluju u Amiškoj zajednici, ne želim diskriminirati Amišku zajednicu ali onaj tko se odlučio živjeti u 19. stoljeću onda ima i takvu mogućnost. Postoje zajednice, postoji način života u kojem možemo demonstrirati i razvijati praksu sukladno našem poimanju svijeta. Međutim, današnji svijet je svijet znanosti, svijet znanja, svijet mobilnosti. Vjerujem da je poticaj za donošenje ovoga zakona u kojem će se precizno definirati tko je to student i koja prava proizlaze iz tog statusa studenata da je došla upravo iz sveučilišne zajednice. Jer je sveučilišnoj zajednici budu da se sve više internacionalizira, budući da naši studenti odlaze na strana sveučilišta i strani studenti dolaze u Hrvatsku potrebno je omogućiti ravnopravnost i jednu internacionalizaciju studentskih poslova, da to tako kažem. Ovim zakonom se upravo nešto tako omogućava i ovaj zakon ne smije biti opterećen tumačenjima iz naše nekakve nacionalne optike u kojem svatko od nas ima svoje viđenje mirovinskog sustava, radnog zakonodavstva i tu nekako uspje ubaciti se kao pilat u kredo, uspije se ubaciti i studenti. Ovo je prvenstveno zakon kojim se radi o studentima i radu studenata, ali budući da dolazi iz Ministarstva znanosti očekujem da će Ministarstvo znanosti i na temelju ove sadašnje rasprave, ali i bit područja koji javnim politikama želi definirati, a to je znanost i znanje, da će primijeniti heurističku metodu, a to znači da će jednom inovativnom indukcijom shvatiti i uspostaviti suradnju s ostalim resorima i da će ovaj zakon biti samo poticaj da se sveobuhvatno riješi problem studentskog rada i svega onoga što iz ovoga rada proizlazi. Ovaj zakon nije zakon koji će hermetizirati studente i studentski rad nego nakon ove sadašnje rasprave, nakon donošenja ovog zakona uslijedit će i potreba za dijalogom i novim zakonskim rješenjima kako bi taj studentski rada odgovarao biti znanosti, a to je da se radi o neprestanom razvoju, u razvoju u području znanja i humanosti i u području zakonskih rješenja. Ne stvaramo novu Amišku zajednicu, ne stvaramo nove robove, ne stvaramo one koji će biti potlačeni u hrvatskom društvu nego one koji će znati razlikovati studentski rad i sutra kad se zaposle kada više ne budu imali pravo studenata oni će na temelju iskustva i diferencijacije između studentskog rada i radnog odnosa vjerujem biti i kvalitetniji, poticajniji, motiviraniji zaposlenici. Zbog čega? Zbog toga što znaju. A zašto znaju? Zato što dobro razliku. I mislim da bi to bio poticaj nama saborskim zastupnicima da ponekad uvedemo u naše rasprave jednu kongitivnu diferencijaciju, da znamo na što se nešto odnosi. Ovaj zakon se odnosi na studente, studenti su sad definirani i studentski rad je sad definiran. I ovaj zakon mogu samo podržati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku poštovano zastupnika Đujića.
Kolega Vučetić vi ste rekli da se nadate da će rasprava o ovom zakonu sveobuhvatno riješiti problem studentskog rada i ja se isto tako nadam, ali se nadam da će ovaj zakon biti poticaj za sustavno rješenje kompletno problema rada i svih ugovora. Znači na tragu onoga što smo danas razgovarali, ne samo studenata nego i svi studenti imaju potrebu za radom i moraju raditi, ali opet ja mislim da je ovaj sadašnji sustav u kojem, koji je reguliran na ovaj način kako je reguliran da su studenti duboko oštećeni u svom radu u odnosu na neke druge. I nadam se da će ova rasprava biti poticaj da se to riješi upravo suradnjom više resora, ne samo Ministarstva znanosti prvenstveno Ministarstva rada i da ćemo na taj način moći očekivati uskoro rješavanje ovih problema.
Poštovani zastupnik Vučetić.
Zahvaljujem. Evo to je upravo ona diferencijacija o kojoj sam govorio, a to je da od Ministarstva znanosti ne možemo očekivati niti smijemo očekivati da napravi jednu militantnu ekspanziju i da umisle da sad ovdje sjede predstavnici Ministarstva rada i mirovinskog sustava. Ne, ovdje ispred nas sjede predstavnici, predstavnice Ministarstva znanosti i unutar svog resora rješavaju i definiraju ovaj problem s kojim su se suočili. Na Ministarstvu rada i mirovinskog sustava je sad da se ostvari suradnja s Ministarstvom znanosti i da se problem riješi na ovaj sveobuhvatan način. Sveobuhvatan način je uvijek način dijalogiziranja i promatranja nekog problema iz više perspektiva, a ne da se ostvari jedna nelegitimna ekspanzija u ovom slučaju Ministarstva znanosti koje će propisati na način dociranja ostalim ministarstvima što bi oni to trebali napraviti. Ministarstvo znanosti je napravilo što treba napraviti, sad nek se uključe ostala ministarstva.
A sada će u ime predlagatelja govoriti poštovana državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja, Branka Ramljak. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici možda ste i primijetili zaista sam pozorno slušala sva ova 4 sata rasprave, na jednu zaista malu izmjenu Zakona o obavljanju studentskih poslova. Ja ću podsjetiti sve vas da smo u studenom 2018. donijeli Zakon o obavljanju studentskih poslova, do tada zakona nije bilo nego se koristio pravilnik iz 1996. godine. Ovim zakonom koji je donesen u studenom 2018. godine uvodi se red, naravno da nikada nismo sigurni što će u primjeni se dogodit. Pa evo i sad smo vidjeli da se određene stvari događaju koje nama šalju svima poruku i ja to shvaćam sve danas, da je potrebna daljnja dorada ovog zakona. No, razlog zašto smo išli u ovu izmjenu, hitnu izmjenu ovog Zakona o obavljanju studentskih poslova leži evo u zadnjih mjesec, dva, tri od početka ove akademske godine 2019/2020 kad nama dolaze predstavnici pojedinih fakulteta, predstavnici sveučilišta, predstavnici visokih škola koji izražavaju zapravo potrebu da u cilju jače internacionalizacije svakog pojedinog visokog učilišta omogućimo i studentima koji nisu dio ovog zakona također mogućnost obavljanja studentskih poslova. Hoće li samo ovaj jedna dobar znak naših učilišta sutra privuć veći broj stranih studenata mi ćemo to tek vidjeti, danas mi u RH dakle po posljednjim podacima za akademsku 2018./2019. imamo 163 000 studenata, od tih studenata 40 000 su izvanredni studenti, e sad za 2019. kao prvu godinu korištenja i primjene ovog zakona imamo i prve podatke, dakle danas se govorilo o tome koliko je tih izvanrednih studenata iskoristilo ovaj institut studentskog rada, taj institut je iskoristilo ukupno 65, pardon 27% od ukupne mase izvanrednih studenata, dakle od 40 225 studenata, taj institut je iskoristilo 11 026 izvanrednih studenata, od redovitih studenata dakle ovaj institut studentskog rada koristi po našim podacima koji su svi studenti uneseni u onaj registar gdje imamo studentsku prehranu, a na to pravo imaju svi sa iksicama po ovom ili onoj razini, 65% redovitih studenata koristi neku mogućnost da se uključi u obavljanje studentskih poslova, evo to su te informacije koje se odnose na prvu godinu korištenja ili primjene ovog, ovog zakona, a što se tiče stranih studenata mi po našem također ovom istom sustavu jer moraju svi biti uneseni, dakle imamo ukupno 2200 studenata, od toga iz prostora EU 1474, iz trećih zemalja 726, da netko će reći nije veliki broj ljudi ili studenata radi kojih imamo namjeru promijenit zakon, slažem se, nije velik broj, ali nama je danas svaki važan, nama je danas svaki student važan budući broj studenata jednostavno pada iz ovih ili onih razloga, u svakom slučaju taj broj studenata pada, ne postoji učilište u RH koje internacionalizaciju nije iskazalo kao jedan od svojih osnovnih strateških ciljeva, a u odluci Vlade o višegodišnjem financiranju visokih učilišta također je posebno potencirana internacionalizacija. U tom smislu osim interesa učilišta da nešto za početak, da pokažemo dobru volju da želimo veći broj stranih studenata, mi smo sad dali ovu mogućnost, naravno da, ponavljam, ne znači da će to odma privući veći broj studenata, ali razmišljat ćemo i o drugim elementima ili drugim pravima koje ćemo im u budućnosti moći ponuditi, ovo je ono što su sad oni tražili kao studenti iz trećih zemalja jer tu mogućnost imali nisu. S druge strane jako je važno naglasiti to da u pripremi ovih izmjena zakona još se jedan element pojavio kao vrlo značajan, a spominjali smo dakle tu internacionalizaciju i projekt internacionalizacije. Projekt internacionalizacije odnosi se na ukupno 50 milijuna kuna, 30 projekata su dobijeni u RH po toj osnovi, dakle to je ISF projekt koji ima cilj unapređenje upravo cijelog tog, unapređenje mogućnosti da se naša, naša visoka učilišta, naravno ne samo s brojem studenata nego i sa kvalitetnim studijskim programima, približe razvijenom svijetu, da postanemo atraktivni kao zemlja u kojoj se na vrlo kvalitetan način isporučuje proizvod, taj proizvod je kvalitetan student, u konačnici kompetentan da može izaći na tržište rada. Vodeći računa o tome koliko studenti mogu raditi, dakle moramo voditi svi o tome računa da je Zakon o strancima ključan zakon koji definira zapravo tko je stranac, što je stranac, koje su njegove prave i obveze, prema tome bojazan da će netko zloupotrijebiti taj institut i da će raditi kao stranac iz treće zemlje neograničeno, ne stoji jer u Zakonu o strancima je definirano koliko on može radit. Osobe pod supsidijarnom zaštitom također koje se mogu tu pojavit, znači azilanti, izbjeglice itd., netko je rekao što oni imaju socijalnu naknadu, a sad će oni moć i radit, e u tom slučaju i o tome će se vodit računa, dakle ne mogu oni neograničeno, neograničeno raditi. S druge strane bilo je i pitanje osoba koje imaju obiteljske mirovine, uvaženi zastupniče Žagar također, znači što se tiče tog dijela, to je u ingerenciji Ministarstva zdravstva, znači Zakon o mirovinskom osiguranju, ali po našim saznanjima studenti koji su upisani u statusu redovitog studenta iako imaju obiteljsku mirovinu oni mogu raditi i obavljati studentske poslove, ako su u statusu izvanrednog studenta e tada ne mogu. No, to je, ponavljam, u ingerenciji drugog zakona. Isto tako voljela bi naglasiti da u cijeloj ovom procesu kojeg smo sad vodili ukazalo se naravno i potreba za primjerice neka druga pitanja koja su danas također ovdje istaknuta, kao pitanje instituta mirovanja, može li student u mirovanju obavljati studentske poslove, taj dio se ne regulira ovim zakonom, međutim mi kao ministarstvo smo poslali jasnu uputu na što se to mirovanje odnosi očito na terenu bilo stvari koje nisu bile sukladno zakonu jer zakon je u tome jasan. Međutim, mi smo zapravo otvorili dijalog i mogla bi reći trijalog. Dakle u, vezano uz institut mirovanja koji je vrlo važan za studente. Uključi li se u taj razgovor su se uključili i predstavnici studentske poliklinike, predstavnici javnog zdravstva, studentskih organizacija, ministarstva, fakulteta kako bimo iznašli način da eto moguće i pojedinim kategorijama studenata i u situaciji kad je u pitanju mirovanje se omogući rad. Ali to je tek nešto što ćemo razgovarati. Isto tako, danas je više puta bilo rečeno zašto smo tako hitno išli u taj zakon i zašto kao nismo mislim proveli cijelu proceduru, no mi smatramo da za ovako malu izmjenu, a ovdje u ovom slučaju zaista mala izmjena je ovo potrebno napraviti vrlo brzo. Ali u slijedećem razdoblju, dakle sigurno će trebati otvoriti zakon. Zakon će trebati otvoriti, u tom zakonu, u zakonu sigurno će se pojaviti sva ova pitanja. Ali ja vam garantiram da u ovih godinu dana od kad je zakon u primjeni ipak se red uveo, znaju se obveze, posrednika, studenata, poslodavaca. Ako bilo tko od vas ili bilo tko drugi izvan ove sabornice ima bilo kakvu dojavu, ja vas molim da to dojavite, ako postoje zloupotrebe bilo koje vrste. Nama je u interesu da se to ne događa, studentima je u interesu da se to ne događa. Zato bi bilo vrlo važno da to ako imate bilo kakvu dojavu da nam kažete ako se netko ne ponaša sukladno ovom zakonu. Također onaj institut koji do sada nije bio reguliran to je minimalna satnica, minimalna satnica. Ta minimalna satnica kad smo krenuli s ovim zakonom bila je 21 kunu, danas je 25 čuli smo, 25,39 kuna. Za vašu informaciju, dakle to je minimalna satnica, mi imamo podatke s terena koji kažu prosječno u Rijeci minimalna, prosječna satnica 35 kuna, u Dubrovniku 32 kune, dakle ne stoji možda ni teza da se zloupotrebljava ili iskorištava rad studenata. Jasno da smo uvažili i zahtjeve koji su nam došli iz udruge poslodavaca također u smislu toga da se i takvim studentima omogući rad. Ja kao sveučilišna profesorica, ali isto tako i sad kao državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja zadužena za visoko obrazovanje u stalnoj komunikaciji sa studentima, studenti žele ovaj rad. Dakle, ja dobivam takav dojam da oni žele taj rad, a da se uvijek može unaprijed apsolutno stojim na tome. Zato što zakon svaki je pitanje provedbe, dakle kad dođemo u tu situaciju nema razloga da se neke stvari pokuša i promijeniti, ali onda u tom slučaju zaista treba međusektorska suradnja i tom povjerenstvu neće biti dovoljno da sjede samo predstavnici socijalnih partnera, predstavnici studenata, nego će biti i predstavnici Ministarstva rada ali i Ministarstva financija, Ministarstva demografije, mladih i socijalne i politike i Ministarstva znanosti i visokog obrazovanja. U svakom slučaju, evo ja očekujem i da će ova izmjena mala koju ćemo nadam se ovaj uspjeti ostvariti zapravo dovesti do toga da se internacionalizacija pojača na našim visokim učilištima. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Đujića.
Hvala lijepa. Poštovana državna tajnice, sad ste nam iznosili u završnom obraćanju i ove statističke podatke, koliko studenata koristi redovnih i izvanrednih i da u biti 2.000 ovih internacionalnih bi bilo obuhvaćeno ovim zakonom i ja se s vama slažem u ovom pitanju da ako je i 1 za mene je to dovoljno, ali imate li možda procjenu očekivanja koliko bi npr. od tih 2.000 internacionalnih moglo koristiti ovaj podatak ako možda imate, to je jedno. Kada pričam, ja sam spomenuo isto i ove zlouporabe studentskih ugovora, zanima me da li vi u ministarstvu imate uopće podataka da imate i zlouporaba? Da li imate ijedan primjer da se to dogodilo i odnosno ako imate koliko ih je, koliko je u postotku toga? Ako možete reći. A što se tiče ovoga da studenti žele taj rad, evo ja vam mogu reći iz svog iskustva ja dok sam bio student isto sam želio taj oblik rada i koristio sam ga, a danas kad sam malo stariji mislim da bi rađe danas da sam imao 3 godine radnog staža više nego što ću ga imati u konačnici koliko sam koristio ovoga ove mogućnosti. Hvala lijepo.
Poštovana državna tajnica. Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepo na pitanju uvaženi zastupniče. Dakle, što se tiče procjene ako je vjerovati ovim brojkama, a brojke su egzaktne što se tiče izvanrednih studenata koji koriste, to je praktično 1/4 izvanrednih studenata za očekivati je da će najmanje 25 do 30% ovih studenata iz trećih zemalja koristiti. Dakle, 2.200 je ukupno, ali je svega 760 iz trećih zemalja, a ostatak je iz zemalja EU. S druge strane bilo je pitanje zlouporaba, da imamo prijava i sukladno zakonu se radi, dakle ono što ministarstvo ima obvezu sukladno zakonu to je nadzor nad zakonitošću ovog, ovih svih akata koji su ovdje, a dio koji se odnosi na Državni inspektorat je zlouporaba ako se pojavljuje u procesima u kojima sudjeluje poslodavac, dok mi u onom dijelu koji se odnosi na studentske centra. Krajem ožujka ove godine znači prvi put ćemo dobi, samo da odgovorim ako mogu, znači dobit ćemo prvo izvješće za prvu godinu primjene ovog zakona od studentskih centara i onda sam sigurna da ćemo imati puno ovih podataka koje sada evo nemamo.
Hvala. Slijedeća je replika poštovane zastupnice Sabine Glasovac.
Hvala lijepo. Poštovana državna tajnice, dosta toga što ste rekli u svom završnom izlaganju, stoji, možda sadržajno nismo zadovoljni sa samim odgovorom ali ajmo vidjeti kako će se implementirati zakon donesen u studenom pa ga po putu na neki način mijenjati i ispravljati nepravde. Međutim, jedna stvar koja definitivno ne stoji je vaša teza da se radilo o maloj izmjeni te ste se stoga odlučili na hitnu proceduru. Dakle ja ću samo još jednom ponoviti, Zakon o procjeni učinaka propisa, Zakon o pravu na pristup informacijama nalaže da savjetovanje može trajat kraće samo onda kad su nastupali izvanredni uvjeti rada radi kojih nije moguće provesti savjetovanje duže. Znači niste imali opravdani razlog da provedete savjetovanje samo 7 dana, nemojte to više raditi, niste to trebali radit isto kao ni stavit da zakon stupa na snagu dan nakon donošenja.
Poštovana državna tajnica.
Dakle, rekla sam na početku koji su razlozi za donošenje, dakle em je to samo jedan članak u kojem se mijenja status studenta, pardon definicija studenta i to su razlozi internacionalizacije kao projekt, naša učilišta će imati problem u dokazivanju i provedbi indikatora koji su postavili i njihova je zapravo zahtjev, njihova je zamolba da se i ti studenti uključe koji nisu bili do sad uključeni, koji će na neki način moći privući studente na sveučilišta i s druge strane, imali smo i zahtjev Hrvatske udruge poslodavaca.
Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Marka Vučetića.
Zahvaljujem. U svom izlaganju ste rekli jednu ključnu stvar a to je ako postoje nekakvi elementi saznanja da se radi o kršenju drugog zakona, da onda svi oni koji ta saznanja imaju, dužni su obavijestiti mjerodavne institucije. To je još jedna potvrda a to je potvrda, razlika između znanja i priče. Znanje obvezuje a priče obmanjuju. Mi kad u pričama iznosimo i pričamo na pripovjednoj razini nešto da znamo o kršenju zakona a ništa po tome nismo napravili po tom pitanju, onda mi postajemo sami zarobljenici te priče. Mi se u javnosti prezentiramo kao oni koji su na razini batlera, kršitelja zakona. Ako imamo saznanja da dolazi do kršenja zakona, onda ta saznanja trebamo procesuirati i uputiti na pravu adresu, zahvaljujem.
Imamo još jednu repliku poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala. Uvažena državna tajnice, hvala na odgovoru. Naime, ako pogledamo podatke opet iz 2017., 2018. koji su dostupni, od ukupnog broja studenata, 159 638, 116 031 su redoviti studenti. Danas se postavlja pitanje što zapravo izvanredni studenti znače, oni se kroz povijest više nisu ona kategorija studenata koji studiraju uz rad. Dakle to su studenti koji su zbog raznih razloga gurnuti u izvanredan oblik studiranja i zato je ona zadnja izmjena da bi oni mogli raditi jako dobro jer oni moraju platiti svoj studij, o tome bi ministarstvo trebalo razmišljati jer primjećuje se trend da se sve više ljudi gura prema izvanrednom studiranju, koje kažem, više nije ono što je povijesno bilo i mnogi fakulteti, naravno uvažavajući autonomiju sveučilišta, mnogi fakulteti nekako imam dojam, čine sve da bi studente iz redovnog programa gurnuli prema izvanrednima.
Hvala. Time bi zaključio raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovat kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova, hitni postupa, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 823. Predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog navedenog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 za, 6 suzdržanih i 20 protiv donesen Zakon o izmjeni Zakona o obavljanju studentskih poslova.
Prelazimo na slijedeću točku a to je: - Konačni prijedlog Zakona o patentu, drugo čitanje, P.Z.E. br. 679 Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članka 172. u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnijeti do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da, poštovana državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja, Branka Ramljak, izvolite.
Hvala lijepo ... [[Govornik se ne čuje.]] pred vama je Konačni prijedlog Zakona o patentu. Tim zakonom namjerava se unaprijediti sustav zaštite izuma u RH u okviru provedbe strategije poticanja inovacija RH u razdoblju 2014.-2020. i ukupnog unaprjeđenja nacionalnog inovacijskog sustava. O Prijedlogu Zakona o patentu u listopadu 2019. g. raspravljali su Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije te Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora a na sjednici Hrvatskog sabora održanoj 18. listopada 2019. g. donesen je zaključak o prihvaćanju prijedloga zakona. S obzirom da u raspravama u Hrvatskom saboru na prijedlog zakona nisu istaknute sadržajne primjedbe već samo određene nomotehničke, konačni prijedlog zakona razlikuje se od prijedloga zakona samo u nomotehničkom smislu. Većina istaknutih nomotehničkih primjedbi je prihvaćena i uvrštena u konačni prijedlog zakona dok su za preostale pojašnjeno zašto nisu mogli biti prihvaćeni. U pogledu pitanja koja se rješavaju Konačnim prijedlogom Zakona o patentu kao najznačajniji, ističe se cjelovito revidiranje postojećeg instituta konsenzualnog patenta. Umjesto sadašnje zaštite izuma, konsenzualnim patentom uvodi se zaštita izuma uporabnim modelom putem jednostavnijeg i kraćeg registracijskog postupka. Predloženim zakonom uređuju se odvojeni postupci priznanja patenta i registraciju uporabnog modela te će se postupak registracije uporabnog modela voditi temeljem posebne prijave koja će se po dovršetku formalnog ispitivanja objaviti kao registrirano pravo. Predloženom revizijom tog instituta unaprijedit će se i pravna sigurnost u provedbi patentnih prijava, patentnih prava. Konačnim prijedlogom zakona također se unapređuje i postupak priznanja patenta na način da će podnositelj patentne prijave već u ranoj fazi postupka biti upoznat s procjenom ispunjava li prijavljeni izum propisane uvjete za priznanje patenta ili ne. Također Konačnim prijedlogom zakona predlaže se uređenje kojim se omogućava da temeljem Sporazuma o suradnji Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo s Europskim patentnim uredom prethodno pretraživanje stanja tehnike i davanje pisanog mišljenja o patentibilnosti prijavljenog nacionalnog izuma po potrebi provede Europska organizacija, dakle Europski patentni ured koji posjeduje najrazvijenije stručne kapacitete u ovim područjima, tako se i osigurava visoka razina kvalitete priznatih nacionalnih patenata. Uz navedeno u svrhu veće jasnoće zakona predlaže se i uvođenje definicija važnijih pojmova, konačni prijedlog je usklađen i s odredbama za RH obvezujući međunarodnih ugovora, te odgovarajućom pravnom stečevinom EU. S obzirom na to da se predloženim zakonom samo unapređuju određeni aspekti postojećeg uređenja sustava patentne zaštite, te se ne uvode dodatne nadležnosti Državnog zavoda za intelektualno vlasništvo ili drugih državnih tijela u postupcima priznanja odnosno registracije prava njihovog održavanja i poništaja, niti se uvode dodatne financijske ili druge obveze nositeljima prava koja proizlaze iz zakona, provedba ovog zakona neće zahtijevati dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna. Na ovaj Konačni prijedlog zakona ima, dobili smo i 2 amandmana od Ureda za, za, za zakonodavstvo i ovim putem mi prihvaćamo ova amandmana. Hvala lijepa.
Hvala lijepa, imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Jovanovića, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Državna tajnice, u svom izlaganju rekli ste da je cilj i ovog zakona citiram unaprjeđenje nacionalnog inovacijskog sustava, to je hvale vrijedan cilj obzirom da je RH od 2008. kada je imala prijavljenih 400 patenata u 10.g. 2018. pala na samo 136, dakle to pokazuje u kojoj mjeri je u RH sustav inovacija negdje na začelju europskih prosjeka i to nije dobro, međutim pitanje je koliko će sam ovaj zakon to učiniti, neki drugi zakoni su tu puno važniji, posebno najavljeni Zakon o znanosti koji je trebao značajno više vrednovati povezivanje patenata i suradnju sa gospodarstvom, međutim kako stvari stoje od tog zakona neće biti ništa, upravo zbog toga sam se javio i iskoristio vašu priliku u Saboru obzirom da bi taj zakon trebao omogućiti povećanje broja patenata u RH, dal nas možete obavijestiti što se zapravo događa sa Zakonom o znanosti?
Poštovana državna tajnica.
Hvala lijepa, ja bi se najprije ispričala, rekla sam Ured za zakonodavstvo, nije, Odbor za zakonodavstvo je dao amandmane. Što se tiče Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, on je u visokoj fazi gotovosti i trenutno je u pravnoj službi gdje se pregledava i znam da će uskoro biti još jedan sastanak povjerenstva, a nakon toga je on spreman za daljnju proceduru. Hvala lijepa.
Hvala. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne, otvaram raspravu i prvi će, prva će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Ljubica Maksimčuk, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče HS, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege, pred nama je danas prijedlog Zakona o patentu, izumi i patenti iako se često smatraju sinonimom, to nikako nisu, izumi su naime spojene nove i poznate tehnologije u svrhu dobivanja novoga procesa ili proizvoda koji nikada prije nije viđen. Dakle, može se reći da je upravo izum ono što definira poboljšanje života. No, kako bi inovator ostvario korist od svoga izuma, te ga zaštitio, mora tražiti zaštitu izuma odnosno priznavanje patenta. Zaštita izuma se može izvršiti ukoliko isti zadovoljava nekoliko uvjeta, on mora biti nov, nikad viđen, neočigledan i koristan. Konkurencija na međunarodnom tržištu sastoji se od poduzeća iz čitavoga svijeta. Svaka pojedinačna organizacija, bilo multinacionalna kompanija koja raspolaže gotovo neograničenim resursima, bilo malo ili srednje transnacionalno poduzeće, bori se kako bi zadržala i poboljšala vlastitu tržišnu poziciju, pa su metode i tehnike privlačenja pozornosti potencijalnih kupaca inventivnije, a sredstva nadmetanja s konkurencijom često su iznimno odvažna i agresivna. Evidentno je kako ostvarenje prosperiteta na globalnom tržištu direktno ovisi o sposobnosti organizacije za stvaranje nove vrijednosti putem inovacija, te posljedično o zaštiti tih inovacija radi osiguranja ekskluzivnosti nad korištenjem rezultata procesa inoviranja. Nacionalni sustavi patentne zaštite kao i sustavi zaštite drugih prava intelektualnog vlasništva u visokom stupnju su međusobno usklađeni međunarodnim ugovorima i multiteritorijalnim sustavima zaštite, a u EU zajedničkom pravnom stečevinom. Pravni aspekt te patentnog sustava koji nisu usklađeni na međunarodnoj razini EU moguće je utvrditi sukladno utvrđenim nacionalnim potrebama. Ovim prijedlogom Zakona o patentu predlaže se revizija nacionalnih postupaka zaštite izuma koje provodi Državni zavod za intelektualno vlasništvo na način da se uspostavlja učinkovitiji, transparentniji sustav od trenutnog. Cilj ovog zakona je unapređenje sustava zaštite izuma koji u okviru provedbe strategije i poticanja inovacija za razdoblje od 2014. do 2020.g., u sadašnjem zakonu uzroci nedovoljne učinkovitosti, te nesigurnosti proizilaze iz postojećeg uređenja dvojnog sustava zaštite izuma u RH, patentnom i konsensualnom patentom. Postojeći naziv konsensualnog patenta dovodi u zabludu nedovoljno upućene korisnike patentnog sustava u RH time što riječ patent implicira da je riječ o ispitanom pravu pa se predlaže novi uporabni model. Naziv uporabni model je primjereniji budući da se u patentnom sustavu koji uređuje ovakvu vrstu izuma najčešće koristi taj naziv. Propisivanje ograničenja predmeta zaštite uporabnim modelom na način da se uz opće prihvaćene izuzetke koji se odnose na predmet zaštite patentom o zaštite isključe izumi koji se odnose na sljedeće: izumi iz područja biotehnologije, izumi kemijskih ili farmaceutskih stvari, te izumi čije bi komercijalno iskorištavanje bilo protivno javnom poretku ili moralu. Ovim zakonom se predviđa razdvajanje postupka priznavanja patenta od postupka registracije uporabnog modela na način da se postupak registracije uporabnog modela vodi temeljem posebne prijave koja će se u što kraćem roku po dovršetku formalnog postupka objaviti kao registrirano pravo. U odnosu na postojeće zakonsko rješenje gdje se potraživanje stanja tehnike provodi istovremeno s ispitivanjem patentibilnosti izuma zaštita koja se zahtijeva tek nakon što je prijava objavljena u službenom glasilu i nakon što je zatraženo ponovno ispitivanje te prijave. Novim zakonom se predlaže uvođenje prethodnog istraživanja stanja tehnike najbližeg izumu i davanju prethodnog mišljenja o patentibilnosti prijavljenog izuma od strane Europskog patentnog ureda. Europske patentni ured koji posjeduje stručne kapacitete zašto je potrebna odgovarajuća prilagodba zakona. Ovim zakonom će doći do jednostavnije i jasnije primjene zakona. Ovim zakonom se predlaže uređenje kojim se omogućava da temeljem Sporazuma o suradnji Državni zavod za intelektualno vlasništvo s Europskim patentnim uredom prethodno pretraživanje stanja tehnike i davanja pisanog mišljenja o prijavi nacionalnog izuma po potrebi provede Europski patentni ured koji posjeduje nerazvijenije stručne kapacitete u ovim područjima čime bi se osigurala visoka razina kvalitete priznatih nacionalnih patenata i u područjima visokih tehnologija. Ovim zakonom se unapređuju određeni aspekti postojećeg uređenja sustava patentne zaštite. Izmjenama se očekuje povećanje učinkovitosti nacionalnih postupaka za zaštitu izuma, osiguranje preduvjeta za kvalitetu provedbe nacionalnih postupaka patentne zaštite. Rješenja koja se predlažu konačnim prijedlogom zakona ne razlikuju se bitno u odnosu na rješenja iz prijedloga zakona. Razlike se odnose ponajprije na činjenicu stupanja na snagu Uredbe EU 2019/933 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. svibnja 2019. kojom je izmijenjena Uredba EZ br. 469/2009, a koja je stupila na snagu 1. srpnja 2019. godine. Nadalje, razlika o pojedinim odredbama nastale su usvajanjem većih primjedbi Odbora za zakonodavstvo iznesenih na svojoj 106. sjednici, a odnose se na izričaj pojedinih odredbi te su iste sukladno tome u konačnom prijedlogu zakona nomotehnički dorađene. U konačnom prijedlogu zakona ispravljene su ili unaprijeđene pojedine odredbe što dodatno pridonosi jasnoći propisa i transparentnosti provedbe postupaka. Tako je odredba članka 157. konačnog prijedloga zakona dopunjena odredbom koja propisuje da se na konsensualne patentne koji su zatečeni u registru konsensualnih patenata prilikom stupanja na snagu ovoga zakona primjenjuje sada važeći Zakon o patentu, budući da je ovaj zakon umjesto te vrste prava uveo potpuno novi institut uporabnog modela. Također odredbom članka 158. stavkom 2. konačnog prijedloga zakona predlaže se uvođenje graničnog roka od tri mjeseca od dana stupanja na snagu ovog zakona u kojem se podnositelju prijave patenta podnesene temeljem važećeg Zakona o patentu pruža mogućnost pretvaranja prijave patenta u prijavu uporabnog modela iz članka 73. ovoga zakona pod uvjetom da prijava u tom roku nije objavljena. Dodatne promjene u tekstu konačnog prijedloga zakona se odnose na nove propise kojima se uređuje sustav državne uprave, povećavanjem učinkovitosti kvalitete postupka patentne zaštite i povećanje pravne sigurnosti kod provedbe patenta, unaprijedit će se poslovno okruženje za ulaganje u inovacije te će imati povoljniji izravni učinak na gospodarstvo. Ovaj zakon pridonijet će jačanju konkurentnosti malih i srednjih poduzeća osiguravanjem uvjeta za učinkovito korištenje patentnog sustava od strane domaćeg gospodarstva što će povećati njihovu konkurentnost na zajedničkom tržištu EU te vanjskim tržištima. Također provedba ovog zakona ne iziskuje dodatna financijska sredstva u proračunu EU. Zbog svih povoljnih učinaka koji će proizvesti donošenja ovog zakona, Klub zastupnika HDZ-a će ga podržati. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je HNS-a i koliko shvaćam bit će samo poštovana zastupnica Makar jel. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu Zakona o patentu, inače kada je bio u prvom čitanju bilo je nekoliko primjedaba, ali generalno smo svi podržali potrebu donošenja jednog ovakvog zakona. Podržana je upravo iz razloga jer smo svjesni svi važnosti izuma, a isto tako potrebna je i njegova zaštita. Malo ljudi ima koji se susreću s ovom situacijom u praksi, iako je broj izumitelja i izuma u našoj državi dosta veliki, ali rijetki su zaštićeni. I da li je to problem bio ovog dosadašnjeg zakona jel ima i mnogo drugih situacija koje doprinose tome? Sigurno da ima. Međutim, kako su uočeni problemi u praksi upravo se zato i krenulo u donošenje ovog zakona odnosno u prvom prijedlogu koji je skoro neznatno izmijenjen do ovog drugog čitanja. Bilo je navedeno zbog čega se prelazi upravo izradi ovog novog zakona nedovoljno razumijevanje razlike između pravnih koncepata patenta i konsenzualnog patenta od strane različitih dionika. Kao i isto tako što je uočeno da je postojeće uređenje postupka zaštite izuma konsenzualni patentom nedovoljno učinkovito u smislu vremenskog trajanja postupka od podnošenja prijave za zaštitu izuma do priznavanja patenta. Dakle, to vrijeme je trajalo izuzetno dugo zbog raznih obveza, provjera i načina koji su bili propisani. Zato je upravo ovim zakonom predloženo da se dosadašnji koncept pojednostavljene zaštite izuma konsenzualnim patentom zamijeni revidiranim konceptom. Pa tako u postupku zaštite imamo gdje se predlaže kako bi podnositelj zahtjeva što ranije dobio procjenu o patentibilnosti izuma svrsishodno je provesti preliminarno pretraživanje stanja tehnike najbliže razmatranog izumu i dati preliminarno pisano mišljenje. Cilj donošenja ovoga zakona zapravo je unapređenje postojećeg pravnog uređenja uspostavom učinkovitijeg postupka zaštite izuma u postupcima koji se provode na nacionalnoj razini te uspostavom transparentnijeg sustava patentnih prava a pri čemu se predloženim izmjenama ne zadire u obvezujuće odredbe koje proizlaze iz međunarodnih sporazuma, niti u odredbe pravne stečevine EU koje su implementirane u važećeg Zakonu o patentu. Samo još da kratko tu malo naznačim što imamo, što se ovim Prijedlogom zakona mijenja. Dakle unapređuje se postojeće pravno uređenje patentne zaštite uspostavom transparentnijeg sustava, osiguravaju se uvjeti za učinkovitije upravljanje rizicima od strane podnositelja prijave patenta. Dakle, nakon toga imamo da se i konsolidiraju dosadašnje višestruke izmjene i dopune zakona kako bi isti bio na jasan i pregledan način dostupan i kako bi iz njega moglo se sve točno iščitati što je propisano za zaštitu patenta. Mijenja se koncept i naziv postojećeg instituta konsenzualnog patenta umjesto kojeg se uvodi institut uporabnog modela. Propisuju se odvojeni postupci priznanja patenta i registracije uporabnog modela. I ono što je jako važno da se skraćuje rok za podnošenje zahtjeva za provođenje potpunog ispitivanja uporabnog modela. Klub HNS-a je i u prvom čitanju podržao donošenje ovoga zakona, pa ćemo i uz ove neznatne izmjene podržati i ovaj Konačni prijedlog Zakona o patentu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika SDP-a govorit će poštovani zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Evo kratko. Klub zastupnika SDP-a podržat će ovaj zakon jer vidimo da rješenja koja su predložena doprinose unapređenju postojećeg pravnog uređenja, osiguravaju transparentniji sustav patentnih prava, ubrzavaju postupke i priznavanje patentnih prava kroz veću jasnoću i primjenu u praksi. To je sve važno jer Hrvatska je na žalost na dnu ljestvice po broju prijavljenih patenata. Taj broj pada iz godine u godinu. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku Državnom zavodu za intelektualno vlasništvo prošle godine prijavljeno je 136 patenata, pretprošle 159, a 2014. bilo ih je 200, dok 2008. čak dvostruko više 400. Prošle godine prijavljeno je najviše patenata iz područja strojarstva 32%, kemije 24%, 9,6% mjeriteljstva. Od ukupnog broja prijavitelja patenata u 2018. domaćih je 121, 15 je stranaca. Najveći broj domaćih patenata prijavile su fizičke osobe 84%, pravne osobe 15%. Dok kod stranih prijavitelja odnos između fizičkih osoba je 60 prema 40% što znači da strane tvrtke prijavljuju više patenata nego što ih prijavljuju domaće tvrtke i znanstvene institucije. Slična je situacija i sa priznatim patentima. Ona je poražavajuća. Dakle, ova slika to najbolje pokazuje grafikon od 2008. do 2018. gdje je broj priznatih patenata ostali smo bez 75% priznatih patenata. 268 - 2009., 71 - 2018. Dakle, sve što se predlaže da se poveća broj patenata u Hrvatskoj dobro će doći, pa se nadamo da će eto u jednom dijelu to učiniti i predloženi zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava trebala je biti poštovanog zastupnika Marasa. Nema ga. Gubi pravo na govor, pa će sljedeći govoriti poštovani zastupnik Saša Đujić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, gospođo državna tajnica sa suradnicima, pa evo vrlo kratko. Ja sam i u prvom čitanju pohvalio ovaj zakon i danas se pridružujem tome. Dakle odnosno ponavljam priču s obzirom da se nije puno promijenilo odnosno nomotehnički. Smatram da je nakon prvog zakona koji je donesen i svih izmjena koje je on do sada doživljavao pozdravljam cjelovito donošenje potpuno novog, kompletno novog zakona. Mislim da ovaj zakon sa svojim rješenjima dobro rješava administrativne barijere koje smo imali po postojećem zakonu odnosno znatno ubrzava proces zaštite patenata u Hrvatskoj, smanjuje ove mogućnosti žalbi koje su do sada imale po sadašnjem zakonu velike mogućnosti opstrukcije kada se bilo ko mogao žaliti na bilo čiji pokušaj zaštite patenta intelektualnog vlasništva. Mislim da je dobro da o ovom stvarima raspravljamo možda i češće iako ovo nije neka atraktivna tema možda na prvi pogled, kao recimo prethodna što je bila točka ili tako neke druge. Mislim da mi kao mlada država i mlada demokracija, ovo je jedna od onih tema gdje se mi u biti još uvijek tek učimo i stajemo na noge kao zemlja i u biti kod nas je uvriježeno mišljenje među građanima da ne prihvaćaju baš to intelektualno vlasništvo, to je nešto onako ko nekakva fikcija odnosno svako sebi uzima za pravo da može koristiti neke tuđe stvari, neke tuđe ideje i da za to nema nikakvih sankcija. Stoga ovaj zakon koji u biti promiče i sužava te prostore zloporaba i manipulacija, ali rasprava o ovom zakonu i o ovoj temi možda diže jednu razinu svijesti kod naših građana da ipak neko što je neko smislio i neko intelektualno vlasništvo jest ipak nečiji rad i trud i da se ne može samo tako uzimati i da kada to ukradete u biti jednako krađi bilo kakve i opipljive, ajmo tako reći, fizičke stvari. S druge strane ovo je jedna živa materija koja se mijenja, tehnologije idu naprijed i to se opet razvija i to sam rekao i u prvom čitanju i u biti očekujem od vas da i dalje pratite i razvoj i razvitak i napredak po tom pitanju pa da možda sa izmjenama pratimo u budućnosti i ono što se u praksi dešava. Uglavnom evo sve podrške ovom zakonu, ja ću ga isto podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu sljedeću, a to će biti ona poštovanog zastupnika Željka Jovanovića. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažene kolegice i kolege. Dakle inovacije su važne za svako društvo pa tako i za Hrvatsku. Ovo je prilika da se prisjetimo genija Nikole Tesle koji je imao 300 patenata, dakle četiri puta više nego što ih je registrirala cijela Hrvatska u proteklih deset godina. Zašto spominjem Nikolu Teslu? Mislim da je to dobra prilika da evo iz sabornice poručim ministrici kulture da pošalje drugačiji odgovor gradu Rijeci koji je predložio da se u ovom periodu kada je Rijeka Europska prijestolnice kulture ispred Osnovne škole Nikola Tesla, Kršinićev spomenik Nikoli Tesli koji nažalost čami u mraku, a niko ga ne vidi, a mislimo da je to sjajna poruka koja se može poslati iz Rijeke cijelom svijetu, ali i svim našim učenicima da im Nikola Tesla bude trajna inspiracija. Obzirom da je Ministarstvo kulture negativno odgovorilo ističući da je grad Gospić protiv danas smo mogli čuti i vidjeti da grad Gospić nema ništa protiv da privremeno za vrijeme trajanja ove godine Europske prijestolnice kulture Nikola Tesla njegov spomenik bude ispred Osnovne škole Nikola Tesla i na taj način unaprijedi vrlo važan projekt Europske prijestolnice kulture. Pa pozivam ovdje iz sabornice ministricu obzirom da su sredstva osigurana i za transport i za postavljanje skulpture u Rijeci da pozitivno odgovori na zahtjev grada Rijeke i izmijeni zadnji odgovor koji je nedavno poslala koji očito nije istinit obzirom da grad Gospić nema ništa protiv da skulptura Nikole Tesle velikog inovatora koji je imao 300 patenata bude u gradu Rijeci.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o patentu, drugo čitanje, P.Z.E. broj 679, predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo, tijekom rasprave predstavnice predlagatelja prihvatile amandmane odbora i time oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o patentu, molim glasujmo. Utvrđujem da većinom glasova 111 za, donesen Zakon o patentu.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z.E. br. 822 Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda koja je predložena od Vlade RH, primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Želi li predstavnika predlagatelja, državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava Majda Burić uzeti riječ? Izvolite.
Hvala vam. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani saborski zastupnici i saborske zastupnici. Dakle, kao što je već rečeno pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Naime, taj je zakon donesen u Hrvatskome saboru na sjednici održanoj 10. srpnja 2015. godine te je objavljeno u NN 82/15. Zakon je donesen u cilju usklađivanja s Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća i to od 20. studenoga 2013. godine, a o izmjeni Direktive o priznavanju stručnih kvalifikacija. Zakon o izmjenama i dopunama tog zakona donesen je u Hrvatskom saboru nedavno i to na sjednici održanoj 20. srpnja 2019. godine te je objavljeno u NN 70/19, a izmjene i dopune toga zakona donesene su zbog potpunog usklađivanja sa direktivom o priznavanju stručnih kvalifikacija. Prije svega voljela bih objasniti uopće što znači pojam regulirane profesije. Naime, sam pojam regulirane profesije podrazumijeva da su uvjeti za rad u profesiji propisani određenim zakonom, a obavljanje regulirane profesije podrazumijeva da osoba posjeduje stručne kvalifikacije stečene nakon obrazovanja, to može biti neka licenca, stručni ispit i slično. Dakle, stručna kvalifikacija nije obrazovna kvalifikacija ona dolazi nakon obrazovne kvalifikacije. Npr. osobe koje su završile studij prava ne mogu odmah raditi kao odvjetnici već moraju prije toga steći određeno radno iskustvo i položiti pravosudni ispit. I u tom smislu odvjetnik je regulirana profesija dok je pravnik obrazovna kvalifikacija. Isto tako Ministarstvo zdravstva reguliralo je profesiju magistra farmacije odnosno ljekarnika u okviru Zakona o ljekarništvu, a Hrvatska ljekarnička komora izdaje mu odobrenje za samostalan rad, naravno ako je zadovoljio uvjete propisane zakonom. . / . Popis reguliranih profesiji u RH donijela je Vlada RH i on sadrži 182 profesije. Što se mijenja ovim izmjenama i dopunama? Naime, prijedlogom zakona prenosi se u hrvatsko zakonodavstvo Direktiva 2018/958 Europskog parlamenta i vijeća i to od 28. lipnja 2018. godine o ispitivanju proporcionalnosti prije donošenja novih propisa kojima se regulira profesija, a rok za usklađivanje s direktivnom je 30. srpnja ove 2020. godine. Naime, Direktiva propisuje obavezu državama članicama da provedu ex ante ocjenu proporcionalnosti kako bi se spriječilo uvođenje neopravdanih ograničavajućih uvjeta za rad u određenoj profesiji. Naime, u cilju razvoja jedinstvenoga tržišta EU u području usluga potrebno je otkloniti sve uvjete kojima se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje ako i nisu opravdani zaštitom javnoga interesa te nisu prikladni za ostvarenje željenoga cilja. Prema ovom prijedlogu zakona nadležna tijela, a to su ministarstva ili komore dužna su kod utvrđivanja novih ili izmjene postojećih uvjeta kojima se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje provesti ocjenu proporcionalnosti. Ocjena proporcionalnosti mora se provoditi objektivno i neovisno za svaki uvjet kojim se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje te se o tome sastavlja i izjava. Još jedanput ću ponoviti za to su nadležna ministarstva ili komore, a Ministarstvo rada i mirovinskog sustava je nacionalno koordinativno tijelo. Ovim prijedlogom zakona zabranjuje se svako ograničenje pristupa reguliranoj profesiji koje počiva na diskriminaciji na temelju državljanstva ili boravišta, a ograničenja pristupu obavljanja reguliranih profesija mogu se opravdati samo zaštitom javnog interesa. U tom smislu moram spomenuti da se prijedlogom zakona propisuje izuzetak prema kojem se kod ocjenjivanja proporcionalnosti uvjeta za pristup obavljanja zdravstvene profesije mora uzeti u obzir osiguravanje vrlo visoke razine zaštite zdravlja ljudi i to je imperativ. Ocjena proporcionalnosti provodi se na temelju općih i dodatnih kriterija koji uključuju već postojeća ograničenja, prirodu rizika za potrošače i stručnjake, zaštitu potrošača odnosno krajnjih korisnika i druge kriterije koji omogućuju ocjenu proporcionalnosti. Stoga će nadležno tijelo ministarstva ili komore u čijem je djelokrugu profesija biti dužni kod utvrđivanja uvjeta za rad u profesiji prethodno provesti test odnosno ispit proporcionalnosti i pri tom voditi računa da se uvjeti kojima se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezinom obavljanju ne primjenjuju na diskriminirajući način, da su opravdani zaštitom javnoga interesa i da su prikladni za ostvarivanje cilja koji se želi postići. Dakle, cilj je zakona spriječiti neopravdana ograničenja pristupu obavljanja reguliranih profesija, a provedbom ocjene proporcionalnosti ovaj zakon utjecat će na povećanje mobilnosti stručnjaka kao i slobodu pružanja usluga. Za kraj treba spomenuti da za provođenje ovoga zakona nije potrebno osigurati nikakva dodatna sredstva u Državnom proračunu RH. Zahvaljujem.
Gospodin Đujić replika.
Poštovana državna tajnice vi ste nam sad u svom izlaganju objasnili šta su to profesije, šta su zvanja, šta se koristi stjecanjem nakon obrazovanja tek s nekim određenim iskustvom. Ja želim ovdje naglasiti da je Vlada RH odnosno pojedinci koji su potencijalni članovi Vlade neovisno o ovom zakonu već počela koristit određena zvanja iako još nisu imenovani. Govorim o gospodinu Viliju Berošu kandidatu za novog ministra zdravstva, dakle čovjek još nije ni imenovan, sutra tek ima saslušanje na Odboru za zdravstvu, možda ga ovaj visoki dom izglasa u petak, čovjek danas već kao ministar daje intervjue po svim medijima, govori koje će prve poteze u ministarstvu povući, govori o sastanku europskih ministara zdravstva koje mora organizirat u Bruxellesu, a još uvijek nije ni imenovan. Šta mi znamo hoće li HNS, možda imaju nekakvih primjedbi u petak pa ga možda ni ne izglasaju. Dakle, ili svodi ovaj visoki dom samo na glasačku mašineriju i podizače ruku. I to želim naglasit da je Vlada već ustoličila [[Upadica: Hvala.]] praksu zvanja prije imenovanja. Hvala lijepo potpredsjedniče.
Hvala, iako biste vi morali reći meni hvala da sam vam dopustio da govorite do kraja … [[Upadica: Ne razumije se.]] to nije zvanje, niti profesija. Gospodin Jovanović:
Hvala lijepo. Uvažena državna tajnice, u nekoliko navrata ste spomenuli da je ovaj zakon zapravo ključno vezan uz ocjenjivanje proporcionalnosti. Obzirom da građani prate naš rad vjerojatno ne razumiju što to znači. Pa možete ukratko objasnit zapravo na nekom primjeru što znači ocjenjivanje proporcionalnosti vezano za regulirane profesije. Hvala.
Izvolite, odgovor.
Mogu poštovani gospodine Jovanoviću. Dakle, uzmimo profesiju reguliranu profesiju kuhara. Danas prema važećim propisima način stjecanja kvalifikacije za kuhara možemo doći do toga kroz obrtničko zanimanje, da je osoba završila trogodišnje školovanje, nakon toga ima 2 godine radnoga iskustva, nakon toga polaže majstorski ispit. Na koji način još netko može položiti majstorski ispit za kuhara? Tako je završio bilo koje srednjoškolsko obrazovanje, radio 3 godine na poslovima kuhara, također je položio majstorski ispit. E sada uzmimo aproksimativno da neki budući zakon koji regulira kuhara, a to je Zakon o obrtništvu propiše neke dodatne uvjete, … . / . …a to su eventualna članstva u određenim udrugama, komorama, određeni seminari itd., e onda bi ti uvjeti koji su propisani [[Upadica: Hvala, vrijeme]] tom nekom hipo, hipo, u nekom aproksimativno budućem zakonu, u stvari bi to ocjenjivao proporcionalosti, test proporcionalnosti.
Gdje su ona lijepa vremena di je bilo dovoljno znat kuhat jel da, za bit kuhare, ona lijepa vremena kad je bilo dovoljno znat kuhat za bit kuhar jel da? Idemo dalje, odbori, želi li uzeti riječ? Ne. Idemo po klubovima, raspravu, otvaram raspravu po klubovima, g. Mladen Karlić ispred Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnica sa suradnicima, kolegice i kolege, ulaskom RH u EU za hrvatske građane otvorilo se europsko tržište rada, ali je i europskim državljanima otvoren pristup našem tržištu rada. Jedan od važnijih elemenata integracije inozemnih državljana u određenoj zemlji je mogućnost upravo rada i zapošljavanja, a pri tom je važno osigurati mogućnost da se zaposle u skladu sa svojim kvalifikacijama, svojim radnim iskustvom, interesima, pod jednakim uvjetima koje ispunjavaju i državljani zemlje domaćina. Priznavanje inozemnih stručnih klasifikacija ključna je karika u procesu integracije u svijet rada na jednom reguliranom tržištu. Kako bi se Direktiva 2005 Europske zajednice o priznavanju stručnih kvalifikacija implementirala u hrvatsko zakonodavstvo donesen je ovaj zakon, a pojam regulirane profesije kao što je već i rečeno podrazumijeva da su uvjeti za rad u profesiji propisani određeni zakonom, a obavljanje regulirane profesije podrazumijeva da osoba posjeduje stručne kvalifikacije stečene nakon obrazovanja kao što su radno iskustvo, staž, licence, polaganje stručnog ispita i vjerojatno još neki drugi uvjeti. Zakon o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija donesen je ovdje u HS na sjednici još u srpnju 2015.g., a donesen je u cilju usklađivanja s Direktivom 2013/55 EU Europskog parlamenta i vijeća od 12. studenog 2013.g. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija donesen je ovdje u Saboru na sjednici prije 6 mjeseci, znači održanoj 12. srpnja 2019., te objavljeno u Narodnim novinama. Izmjene i dopune zakona donesene su radi potpunog usklađivanja sa Direktivom obzirom da je evaluacija prenošenja direktive u nacionalno zakonodavstvo koje je provela Europska komisija i izrazila određene nedoumice u pogledu usklađenosti. Zakonom se uređuje postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija za pristup i obavljanje reguliranih profesija u RH u svrhu poslovnog nastana, te uvjeti za slobodno pružanje usluga na temelju inozemnih stručnih kvalifikacija, minimalni uvjeti osposobljavanja u RH za pristup i obavljanje 7 profesija koje se priznaju u automatskom sustavu priznavanja, te opći postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Ovim prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija prenosi se u hrvatsko zakonodavstvo Direktiva 2018/958 Europskog parlamenta o ispitivanju proporcionalnosti prije donošenja novih propisa kojima se reguliraju profesije, a rok za usklađivanje je 30. srpanj 2020. Direktiva obvezuje, utvrđuje obvezu država članica da provedu ex ante ocjenu proporcionalnosti kako bi se spriječilo uvođenje neopravdanih ograničavajućih uvjeta za rad u profesiji. Stoga će se prijedlogom zakona osigurati provedba načela proporcionalnosti i reguliranja određene profesije posebnim propisom. Prema načelu proporcionalnosti u svakom pojedinačnom slučaju tijelo nadležno za uređenje određene profesije dužno je prethodno ocijeniti odgovara li ograničenje pristup profesiji cilju koji se želi postići, prethodna ocjena profesionalnosti utjecat će na olakšan pristup tržištu rada u smislu pružanja usluga i mobilnosti stručnjaka. Prijedlogom zakona propisat će se obveza nadležnim tijelima da kod utvrđivanja novih ili izmjene postojećih uvjeta kojima se ograničava pristup reguliranim profesijama ocijene jesu li isti potrebni i prikladni za ostvarenje željenog cilja i to kroz ispit proporcionalnosti. Ovom primjenom proporcionalnosti očekuje se sprječavanje neopravdanih ograničenja za obavljanje profesije. Također temeljem službene opomene Europske komisije od 24. siječnja 2019.g. primjedbe i prijedlozi Europske komisije su ugrađeni u Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznanju inozemnih stručnih kvalifikacija što smo donijeli od 12.7.2019., a ovaj naknadno je zaprimljeno obrazloženo mišljenje Europske komisije od studenog 2019. kojim je utvrđeno da određene odredbe Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija nisu u potpunosti usklađeni sa direktivom. Stoga se ovim prijedlogom zakona radi usklađivanja na precizniji način definiraju neki pojmovi kao što je stručno osposobljavanje, usavršavanje i odgovorna osoba na upravljačkim i vodećim pozicijama, te se propisuje kumulativno ispunjavanje uvjeta u slučaju privremenog i povremenog pružanja usluga. Evo obzirom da je ovo i direktiva koju nekako moramo uskladiti, Klub HDZ-a će prihvatiti ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Sad je na redu gđa. Vesna Pusić ispred Kluba zastupnika GLAS-a, izvolite.
Hvala lijepa g. potpredsjedniče, gđo. državna tajnice, kolegice i kolege, dakle to su izmjene i dopune Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Kao što znate mi smo ovaj zakon donijeli, dakle ovaj zakon smo donijeli u Saboru pred 6 mjeseci i razlog zašto ga danas imamo na raspravi jer ga nismo dobro donijeli odnosno zato što smo dobili 3 popravka iz komisije koja kaže da nije defakto ovaj zakon dobro usklađen odnosno kako nam je prezentiran ovdje od strane Vlade nije usklađen kako treba sa Europskim direktivama i zato polažemo ovaj popravni ispit… … čak sam predlagatelj to u svom obrazloženju govori, iako malo onako nježnije ajmo reći, popravni polažemo u vezi pogreške, pogrešaka koje su učinjene u harmonizaciji definiranja onog što znači stručno osposobljavanje i usavršavanje, popravljat se mora i definicija odgovorne osobe, dakle kako se definira odgovorna osoba na upravljačkim i rukovodećim pozicijama. Primjedbu smo dobili i na pretjerano, odnosno Vlada je dobila naravno, na pretjerano ograničavanje uvjeta kad se može zatražiti dodatna dokumentacija, dakle preliberalno shvaćanje toga ili preširoko shvaćanje toga kad se može zatražiti, kad nadležna tijela imaju pravo zatražit nešto što se zove dodatna dokumentacija, dakle, ovdje se to mora sad popraviti tako da se može, ima manje dodatne dokumentacije koje nadležna tijela imaju pravo tražiti, i propisuje se sasvim i popravlja sasvim konkretno priznavanje kvalifikacija za doktora dentalne medicine, kvalifikacija iz pojedinih zemalja, dakle Italije, Španjolske, Austrije, Češke, Slovačke i Rumunjske, koje su stečene prije nego što je ova Direktiva stupila na snagu. Mislim da dalje nema šta puno raspravljati, podržali smo taj Zakon prije, podržat ćemo ga i sada, ali bi bilo dobro da Vlada iz toga nešto nauči, a to je da se u harmonizaciji, a to smo često imali ovdje slučaj, u harmonizaciji zakonodavstva da se ne pokušava odstupat od onog s čim se Zakon harmonizira iz bilo kojih razloga. Mjesto na kojem se to modificira su europske institucije, budite prisutni u europskim institucijama ako smatrate da nešto, iz bilo kojeg razloga nije u interesu Republike Hrvatske ili treba restriktivnije odrediti, to treba odrediti i za to se treba borit, lobirat i sudjelovati na europskim tijelima, a ne onda kad dođe do harmonizacije, pokušat tu nešto provući odnosno pod usklađivanje de facto ne uskladiti nego onda dobiti ovakve popravne ispite i morat naknadno u Saboru ispravljat ono što u prvoj varijanti je loše, pogrešno ili nedovoljno točno napravljeno. Dakle nema se tu šta ne podržat, ali možda se ima šta naučiti. Hvala vam lijepo.
Predlagateljica, državna tajnica Majda Burić, gospođa Majda Burić tražila je pet minuta riječ.
Hvala vam poštovani podpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dakle, imam dužnost samo nešto pojasniti. Službom, službene opomene Europske komisije na Zakon o reguliranim profesijama došle su na Zakon koji je donijela Vlada SDP-a iz 2015.-te godine. I to je činjenica. Mi smo to 2019.-te godine popravili upravo u srpnju i u potpunosti smo implementirali tu Direktivu u Zakon, i popravili ono na što su došle službene opomene Europske komisije, još jedanput ponavljam to je Zakon iz 2015.-te koja je donosila tadašnja vaša Vlada. A što se tiče sadašnjih korekcija, tu nisu došle nikakve opomene, već mišljenje. Točnije, obrazložno mišljenje koje kaže da se treba dodatno pojasniti sintagme stručnog osposobljavanja i usavršavanja kao i odgovorne osobe na upravljačkim i rukovodećim pozicijama, što smo i dodatno obrazložili. Hvala.
Sada je na redu gospođa Sabina Glasovac, [[Upadica: Ne, ne, Božica Makar]] , a Božica Makar, oprostite gospođa Makar. Gospođa može sada… Božica Makar u ime Kluba zastupnika HNS-a. Ispričavam se još jednom.
Hvala lijepo poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, ovako Zakon u nazivu izgleda, jako komplicirano, ali mislim nakon obrazloženja državne tajnice koje nam je dala, i zapravo mi je jako drago na postavljenom pitanju i njezinom odgovoru, mislim da čak i nama mnogima je to jasnije sad o čemu se radi, a naročito ako govorim o našim gledateljima odnosno našim građanima. Što se tiče trenutnog stanja možda nekima to izgleda smiješno ali bilo je i potrebno objasniti da ne govorimo tu što … ... [[Upadica: govornik se ne razumije.]] dobro
Molim, molim vas.
Ispričavam se što sam upala ovako u razgovor kolegica ali jednostavno, isto sam kolegica …
Možete nastaviti, možete nastaviti.
… sam osjećala potrebu da se uključim. Evo imamo prvi Zakon koji je bio doneseni 10. srpnja 2015. ovdje u Hrvatskom saboru, nakon toga izmjene 12. srpnja 2019., i ovaj Prijedlog koji imamo sada, to je potpuno usklađivanje s Direktivom. Dakle, predmet koji se uređuje ovim Zakonom su postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija za pristup i obavljanje reguliranih profesija u Republici Hrvatskoj u svrhu poslovnog nastana, te uvjeti za slobodno pružanje usluga na temelju inozemnih stručnih kvalifikacija, dalje imamo minimalne … … uvjete osposobljavanja u RH za pristup i obavljanje 7 profesija koje se priznaju automatskom sustavu te opći postupak priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija. Pitanja koja se trebaju urediti ovim prijedlogom zakona su osiguranje provedbe načina proporcionalnosti kod reguliranja određene profesije posebnim propisom. Prema načelu proporcionalnosti u svakom pojedinačnom slučaju tijelo nadležno za uređenje određene profesije dužno je prethodno ocijeniti odgovara li ograničenje pristupu profesiji, cilju koji se želi postići. Nadalje, propisat će se i obaveza nadležnim tijelima da kod utvrđivanja novih ili izmjene postojećih uvjeta kojima se ograničava pristup reguliranim profesijama ocijene jesu li isti potrebni i prikladni za ostvarivanje željenog cilja i to kroz ispit proporcionalnosti i prije svega to u svrhu neopravdanih ograničenja za obavljanje profesije. Sam ispit proporcionalnosti provodi se na temelju općih i dodatnih kriterija, a isti će osigurati ravnotežu između zaštite ciljeva od javnog interesa, a isto tako i kvalitete usluga uz poboljšanje pristupa reguliranim profesijama. Posebno je važno tu istaknuti što se tiče zdravstvenih profesija kojima je dodijeljen posebni status jer se osiguravaju visoke razine zaštite zdravlja ljudi, pa se mora to svakako uzeti u obzir kod ocjenjivanja proporcionalnosti uvjeta za zdravstvene profesije. Također tu ću izdvojiti ono što je još smatramo bitnim, a to je da se na precizniji način definirani pojmovi stručno osposobljavanje i usavršavanje kao i odgovorna osoba na upravljačkim i rukovodećim pozicijama, te se propisuje kumulativno ispunjavanje uvjeta u slučaju privremenog i povremenog pružanja usluga prema kojima nadležno tijelo može zatražiti i dodatne dokumente, ali samo ako postoje regionalne razlike koje se odnose na regulirane profesije. Također se propisuje da nadležno tijelo dužno je priznati dokaze o stručnoj kvalifikaciji za doktora dentalne medicine izdane u Talijanskoj Republici, Kraljevini Španjolskoj, Saveznoj Republici Austriji, Češkoj, Slovačkoj i Rumunjskoj doktorima dentalne medicine koji su započeli studij na ili prije datuma navedenog u prilogu ove direktive. To samo dokazuje koliko je detaljno sve razrađeno i da ne bi bilo više nedoumica da stvarno ovaj zakon mora regulirati sve potrebno. I još ono što imamo možda da se izdvoji, a to je da se potvrda koja se prilaže dokazu u stručnoj kvalifikaciji treba potvrditi i da osoba stvarno zakonito i kao glavnu djelatnost obavlja dentalnu djelatnost isto vezano za to. Klub HNS-a će podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. I sada je na radu gospođa Sabina Glasovac koja će govoriti ispred Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana državna tajnice sa suradnicama, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDP-a podržat će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija. Ja bih samo evo htjela uputiti pohvalu iako bi to zapravo trebalo biti normalno što ste se unatoč činjenici da se radi o iskazivanju s europskom direktivom imate koliko-toliko čak i osnove za hitni postupak, odlučili za donošenje zakona u redovnoj proceduri za razliku od evo recimo jednog zakona malo prije koje je predstavljalo ovdje Ministarstvo obrazovanja gdje nije postojala nikakva osnova za hitnu proceduru, a u nju se išlo. Činjenica jest da je Republika Hrvatska nakon stupanja u Europsku uniju postala na neki način punopravna članica i preuzela na sebe obvezu ali i dužnost otkloniti sve prepreke koje postoje za nekakvu mobilnost odnosno kretanje građana Europske unije kada govorimo u Hrvatsku, izvan Hrvatske među zemljama u svrhu posebnog nastana i uvjete za slobodno pružanje usluga na temelju inozemnih stručnih kvalifikacija minimalnih uvjeta koje propisuje Republika Hrvatska i to nam nije dosta u početku zadalo zaista dosta glavobolja jer s jedne strane imali smo regulirane profesije koje su zapravo jedna posebna priča za sebe u smislu uvjeta. S druge strane kada govorimo o priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija imamo uvijek i ono pitanje trećih zemalja koje nije baš tako uvijek najugodnije za rješavanje potencijalnih sporova ili otklanjanje potencijalnih prepreka za nekakvo normalno funkcioniranje i kretanje radne snage. Ovdje nam je puno lakše jer se nekakvi uvjeti naprosto reguliraju, unifikaciju. I mi smo kao država sjetimo se u jednom trenutku naše nastavne planove i programe primjerice za medicinske sestre i medicinske tehničare morali doslovno preko noći prebaciti u petogodišnje kurikulume za obrazovanje medicinskih sestara opće njege i medicinskih tehničara opće njege jer je to između ostaloga isto jedna od reguliranih profesija i na taj način smo zapravo obrazovali ljude koji nakon toga s tom kako bih rekla obrazovnom kvalifikacijom … . / . … zapravo mogu konkurirati u zemljama EU jer su obrazovani po identičnom programu. Naravno da su određene zemlje EU, posebno u ovom slučaju Njemačka imali izniman interes u tome da mi to pokrenemo, sada vidimo i efekte svojevremeno tog postupka što nije ništa strašno. Ako smo ušli u EU naravno da i našim građanima treba otvoriti svaku mogućnost da svoju sreću, svoju profesionalnu karijeru, svoje karijerno usavršavanje traže u drugim zemljama EU, međutim mi tu s druge strane moramo omogućiti ako ne iste onda slične uvjete, neću reći rada, pa uvjete rada, ali vrednovanje toga rada da bismo tu kvalitetnu radnu snagu ono pogotovo gdje smo deficitarni i zadržali. Srećom, ovdje nemamo problem sa doktorima dentalne medicine pa ni s liječnicima nekih drugih, kako bih rekla, branši, specijalizacija tako da u ovom slučaju naravno da su nam svi dobrodošli, ali moramo voditi isto tako računa o tome kako da počnemo voditi jednu stratešku politiku upravljanja ljudskim resursima. Ja sam sada možda malo proširila temu, ali zapravo tema i nije toliko široka, ali naprosto moramo voditi računa o tome. Ako su reguliranje profesije liječnici, da, to znači da mi moramo kao država pa i kroz ovo omogućiti svakom liječniku dentalne medicine, svakom drugom liječniku da dođe u RH i da mu nitko ni na koji način da mu ne padne na pamet stvarat nekakvu prepreku da bi on obavljao svoj posao, time će se doprinijeti i kroz ovaj primjerice kroz ove testove proporcionalnosti. Onome kome padne na pamet za određena zanimanja odnosno kvalifikacije postavljati određene barijere to naprosto neće biti moguće. Mi se za svoj prostor moramo boriti i izboriti sami, ne na način da postavljamo određene prepreke i barijere onima koji žele doći, a možda u tome ne oskudijevamo u državi, moramo biti otvoreni, a moramo voditi računa o tome kako da ono u čemu oskudijevamo zadržimo, a da se ovdje pridržavamo određenih pravila kao što i ovaj test proporcionalnosti, što je zapravo jedna od značajnijih izmjena na što nas je upozorila i Europska komisija. Europska komisija pati primjenu svih direktiva, mi smo kada smo donosili prve zakone po ulasku u EU uspostavljali cijeli taj sustav, paralelno smo radili na Hrvatskom kvalifikacijskom okviru koji je iznimno, iznimno bitan i ne možemo ga promatrati odvojeno od ove stvari element za osiguravanje kvalitete i osiguravanje snažnije mobilnosti što horizontalne, što vertikalne da se što brže i mi sami i naši ljudski potencijali mogu prilagođavati svojim potrebama, ali i onda potrebama tržišta rada. A ne ako su završili određeno četverogodišnje obrazovanje da bi se prekvalificirali odnosno stekli nešto drugo što je u ovom trenutku tržištu potrebnije da im treba dodatno četiri ili tri godine. Naprosto kroz HKO kroz to nekakvo slaganje lego kockice, ja ću to tako reć, obrazovanih kvalifikacija i kroz kurikularnu reformu kako je ona trebala zapravo inicijalno izgledali trebali bismo ostvariti tu veću prohodnost i u gimnazijama, da u prva dva gimnazije primjerice budu opće, a onda se djeca već nekako verziraju za s više izbornosti ono gdje žele biti. U strukovnim školama isto tako koncept kakav je bio zamišljen i kroz strategiju i nakon nje, da se obrazujete za područja, a ne za zanimanja, pa da imate dvije godine basic područje, a onda se vrlo lako kroz godinu dana možete šaltati iz jednog područja u drugo. To su neke šire teme, ali nisu udaljene od ovoga, sve je to jedna široka i ja ću se usuditi reći poprilično komplicirana priča. Ja sam bila u tom dijelu sustava i moram priznati iskreno da mi ni dan danas neke stvari nisu jasne, jako su komplicirane, jako su teške, a zapravo ono što mi trebamo napraviti od njih je maksimalno pojednostaviti korisnicima, a voditi pri tom računa o interesu naše države i o javnom interesu. Ono što je meni samo ovdje upalo, da, tu nas je na tom putu Europska komisija pratila kada smo krenuli s tim poslom, vi ste dobro rekli državna tajnice, mi smo 2018. godine išli u izmjenu zakona, došlo je i do nekih krivo prenesenih odredbi do krivog čak i nekog prijevoda, onda smo išli s ovim zakonom 2018., ok, oni nam sada kažu da nismo to i dalje zadovoljili u potpunosti primijenili. Međutim ono što je pozitivno u cijeloj ovoj priči, ok, oni će nas kritizirati, oni će nas pratiti, oni u tome vide svoj posebni interes, to nije ništa strašno i nije novo. Ono što ja ponovno moram reći za vaše ministarstvo je što stvari radite na vrijeme, pa čak i ako pogriješite i ako ne uspijete kroz određeni zakon kao što to možda nismo 2018. u onom prvom uspjeli skroz definirati ono što su oni htjeli ili prenijeti kako su oni željeli, reagirate na vrijeme i to je uredu i to je dobro i to se očekuje, pogotovo od vašeg resora koji zapravo i treba biti i fleksibilan i brz i učinkovit kada govorimo o području rada, iako je iznimno težak i ne znam još se nije onaj rodio valjda tko bi interese svijeta rada, neću reći tržište, tržište je onako možda malo prebrutalno zvuči i misli se samo na interes profita, a mislim pri tom na svijet rada, na interes s jedne strane, obostrani interes i interes radnika, ali i interes tržišta, još se nije rodio onaj tko bi to uspio složiti ili svijetu rada ugodio. Ono što meni jedino ovdje, dakle preciznijim načinom definiramo pojmove stručno osposobljavanje i usavršavanje, odgovorna osoba na upravljačkim rukovodećim pozicijama, uredu, kumulativno ispunjavanje uvjeta, uredu, u slučaju privremenog i povremenog pružanja usluga prema kojima nadležno tijelo može zastrašiti dodatno dokumente samo ako postoje regionalne razlike koje se … . / . … samo ako postoje regionalne razlike koje se odnose na regulirane profesije, dobro. Ovo što su rekle i kolege već iz obrazloženja je jasno da smo dužni odnosno nadležno tijelo je dužno priznati dokaz za stručne kvalifikacije za doktore dentalne medicine iz Italije, Španjolske, Češke, Slovačke, Austrije i Rumunjske koji su započeli studij ili prije datuma navedenog u prijedlogu 5. To mi je sve u redu. Međutim, ovdje gdje mi možemo, zapravo možemo i ne možemo u članku 5.b kaže: „Uvjeti kojima se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje ne smije izravno utjecati izravno ili neizravno na diskriminaciju na temelju državljanstva ili boravišta.“ Potpuno logično. Uvjeti kojima se ograničava pristup reguliranoj profesiji ili njezino obavljanje moraju biti opravdani zaštitom javnog interesa. Dobro. E sada, možda sam ja sada profesionalno deformirana i sada čitam: „Zaštita javnog interesa u stavku 2. može se objektivno opravdati na temelju javne politike, javne sigurnosti, javnog zdravlja, prevladavajućim razlozima od javnog interesa“ i sada tu imaju navedeni su javni interesi: „očuvanje financijske ravnoteže, sustava socijalne sigurnosti, zaštita potrošača, primatelja usluga, radnika, jamstvo odgovarajuće sudske zaštite, osiguravanje pravednosti trgovinskih transakcija, borba protiv prijevare i sprječavanje utaje ili izbjegavanja poreza, očuvanje učinkovitosti fiskalnog nadzora, prometna sigurnost, zaštita okoliša, urbanog okoliša, zdravlja životinja, intelektualno vlasništvo, zaštita očuvanja nacionalne povijesne umjetničke baštine, ciljevi socijalne politike, ciljevi kulturne politike“. Nigdje ne vidim obrazovanje u cijeloj toj priči. Kažem, možda sam profesionalno deformirana? Možda je to samo prevedeno, preneseno iz direktive? Ako je, evo ja vas molim da to potvrdite. Mislim da nam to je od javnog interesa jer nam je to između ostaloga i dio nacionalnog identiteta jezik koji ne možemo ga samo svrstati pod kulturu obrazovanja ono što gradi čovjeka, a njegovo biće, svjetonadzor pa i identiteta. To i manje-više ovo sve drugo je u redu. I dalje ovaj zakon neće riješiti problem koji imamo u priznavanju ne samo stručnih inozemnih stručnih nego i inozemnih obrazovnih kvalifikacija u trećim zemljama. To su nam veliki, veliki problemi kako znači uspostaviti takav sustav da se ne samo provjeravaju vjerodostojnosti određenih stečenih kvalifikacija bilo srednjoškolskih, bilo visokoškolskih, nego da i stvarno tu vodimo računa o tome da se ispoštuje određeni standard kvalitete. Ja znam da ćete vi sada meni reći da, za to postoji opći postupak koji propisuje nadležno tijelo za svako pojedino da. Ali na žalost znam da mi propisujemo te uvjete, mi možemo tu tražiti i bez prenošenja priznavanja obrazovne kvalifikacije posebne provjere. Međutim, mislim da tu imamo veliki problem i da moramo tražiti nove učinkovitije načine kako tome stati na kraj. Da, biti otvoreni i trećim zemljama, ali iznimno, iznimno voditi računa o tome da i time zadovoljimo i naš javni interes i u zdravstvu, i u obrazovanju i u nekim drugim segmentima znači što mi kao država ispod kojeg standarda mi nećemo ići jer tražimo da svatko onaj tko dođe tu želi raditi da poštuje naše visoko postavljene standarde javnog interesa. Sve u svemu ovaj zakon ćemo naravno podržati. Nema se tu što podržati. Nadam se samo da nije ostalo još nešto neusklađeno.
Hvala. Sada pojedinačna rasprava, jedina pojedinačna rasprava gospodin Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, državna tajnice. Rasprava o ovom zakonu poslužit će mi da još jednom iznesem veliku nepravdu i diskriminaciju dijela hrvatskih građana dakle magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike. Unatoč brojnim zahtjevima Komore zdravstvenih radnika strukovnog razreda medicinsko-laboratorijske dijagnostike, fakulteta, nas saborskih zastupnika, Odbora za zdravstvo ministar koji je smijenjen nije se udostojio izmijeniti Zakon o zdravstvenoj djelatnosti i uskladiti ga sa realnom situacijom u Republici Hrvatskoj gdje se na nekoliko fakulteta educiraju magistri medicinsko-laboratorijske dijagnostike. Dakle, djeca, hrvatski građani neki i uz rad plaćajući studij, financirajući sami svoj studij stječući obrazovanje, ostvarujući diplomu magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike ne mogu raditi u Hrvatskoj. Istovremeno buduće njihovo zanimanje je usklađeno sa europskim kvalifikacijskim okvirom da je regulirana profesija u zemljama Europske unije mogu odmah raditi diljem Europe. Međutim, ministar, bivši ministar nadam se i to ću reći i sutra na Odboru za zdravstvo da će novi ministar uvažiti interese građana Republike Hrvatske i ovaj zakon govori posebno o zaštiti zdravlja. Prema tome, u Hrvatskoj zdravstveno-laboratorijska djelatnost prepoznaje tri razine obrazovanja. Zdravstveno-laboratorijski tehničar, prvostupnik medicinsko-laboratorijske dijagnostike i magistar medicinsko-laboratorijske dijagnostike. Tako je i uvedeno u registru i bazi podataka reguliranih profesija u Republici Hrvatskoj. Međutim, tamo nigdje ne spominju se magistri medicinsko-laboratorijske dijagnostike. Dakale, iako se ovdje uočava primjena bolonjskog sustava obrazovanja koji otvaranjem drugog ciklusa obrazovanja u medicinsko-laboratorijskoj dijagnostici proširuje educiranost na korist građana Hrvatske, djelatnika zdravstveno-laboratorijske djelatnosti. Prema tome, ako je u Hrvatskoj zdravstveno-laboratorijski tehničar i prvostupnik medicinsko-laboratorijske dijagnostike regulirana profesija, samo netko neodgovoran i bahat može uzurpirati pravo i spriječiti građane Republike Hrvatske koji su odškolovani u Republici Hrvatskoj i koji su stekli zvanje magistara medicinsko-laboratorijske dijagnostike da ne budu dijelom regulirane profesije u laboratorijskoj djelatnosti u Republici Hrvatskoj. Prema tome, to je još jedan primjer bahatosti ministra koji zbog te svoje bahatosti i odlazi ostavljajući potpuni kaos u sustavu zdravstva i nanoseći neizmjernu štetu i mladim ljudima koji su školovanje završili u Republici Hrvatskoj i koje se ovakvim postupanjem tjera da odmah odu izvan Republike Hrvatske. Hvala lijepa. . / .
Fala i vama. Završno državna tajnica gospođa Majda Burić reći će nekoliko riječi, ima pravo 30 minuta. Izvolite.
Hvala vam puno poštovani podpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Neću 30 minuta, puno ću, puno ću kraće, samo ću sažeti ono osnovno na što možda treba posebice obratiti pozornost a što nisam imala vremena u replikama. Pa prije svega, u stvari primjer kako će se provoditi u stvari test proporcionalnosti na primjeru kuhara, dakle ono što nisam stigla odgovoriti u replici jest sljedeće. Ukoliko aproksimativno neki budući Zakon ili izmjene i dopune Zakona koje reguliraju profesiju kuhara, propišu da taj kuhar mora pripadati nekih Udrugama, Hrvatskom kulinarskom savezu, da mora imati određene bodove koje će dobit na nekim seminarima, e onda upravo ti neki budući, eventualni propisani, članstva ili ono što mora taj kuhar imati, to se u stvari, to prolazi kroz test proporcionalnosti tog određenog tijela, u ovom konkretnom slučaju nadležno tijelo jest Ministarstvo gospodarstva, cilj je u svakom slučaju veća mobilnost, ali isto tako cilj je i zaštita krajnjih korisnika, posebice pacijenata koje sam navela i kao izuzetak u ovom Zakonu. Osim toga, želim reći i sljedeće, u uvodu sam naglasila točno što su to regulirane profesije, ima ih 182-je, one su navedene u popisu reguliranih profesija i temeljem članka 80., stavka 1. Zakona o reguliranim profesijama, to je izašlo u Narodnim novinama, 82/15, pa poštovani kolega Đujić, gdje smo vidjeli da ne zna, u stvari razliku između državnog dužnosnika i osobe koja, čija je profesija regulirana, evo ga, ovdje je popis reguliranih profesija za njega. Osim toga, trebam posebice spomenuti i automatske, profesije koje se automatski priznaju, o čemu je govorila gospođa Glasovac, dakle radi se o liječnicima, radi se o zubarima, o stomatolozima, o primaljama, medicinskim sestrama odnosno tehničarima, veterinarima, arhitektima i farmaceutima. To su studijski programi čija je uskladba sa europskim programima prošla još, bila provedena još u vrijeme predpristupnih pregovora sa Europskom unijom, i to je ono što je usklađeno, i upravo zato ovih sedam profesija ima automatsko priznavanje ukoliko govorimo o Europskoj uniji odnosno državama članicama Europske unije. Kad govorimo o tim profesijama iz trećih zemalja, e onda je postupak potpuno drugačiji, naravno, želimo zaštititi tržište rada, želimo zaštititi i krajnjeg korisnika, i tada je procedura drugačija, vrlo često i dugotrajnija, međutim ono što je izmjena u '19.-oj godini ovoga Zakona donijela, jest mogućnost da se taj proces i skrati. Zbog čega? Zbog toga što nije više obaveza da se pod broj jedan usklađuju obrazovni programi, nakon toga izdaju eventualne dodatne mjere, kao što su slušanje nekih, nekih, nekih predmeta na Sveučilištu ili polaganje teorijskog dijela, ili praktičnog dijela i tako dalje, već Komora može propisati, ako tako smatra, može propisati provjeru kompetentnosti, kompetitivnosti i to je ono što smo olakšali u izmjenama 2019.-te godine. Naravno, cilj je uvijek zaštita krajnjeg korisnika, posebice pacijenata, učenika o kojima je govorila gospođa Glasovac. Naravno, i ja sam se zapitala sa te strane, profesionalno deformirane osobe, gdje je tu obrazovanje, međutim obrazovanje je javni interes, a vi i sami znate da smo Direktivu u potpunosti prenijeli, u potpunosti implementirali, što znači preveli kao što stoji u Direktivi, u Direktivi stoji javni interes, obrazovanje jest javni interes. I još za kraj jedanput ponavljam, nije bilo davno kada je Republika Hrvatska dobila službene opomene Europske komisije, 2015.-te godine, na Zakon koji je donio SDP-a. To smo mi popravili u sedmom mjesecu 2019. godine, i u potpunosti implementirali Direktivu, a sada smo samo dodatno obrazložili mišljenje koje je stiglo od Europske komisije, i to je ono što smo dodatno objasnili. Evo, hvala vam.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu, glasat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija, prvo čitanje, P.Z.E. broj 822, predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija i drugo sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 120 glasova za, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
i sada prelazimo na posljednju točku dnevnog reda u današnjem zasjedanju, to je prijedlog Odluke o razrješenju potpredsjednika i člana Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata, pod a, i pod b, prijedlog Odluke o imenovanju predsjednika, podpredsjednika i člana Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Predlagatelj je Odluka, je Vlada Republike Hrvatske, sukladno članku 12. Zakona o Hrvatskom memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata, raspravu je proveo Odbor za ratne veterane i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. S nama je državni tajnik u Ministarstvu kulture gospodin Ivan Poljičak, koji će sigurno uzeti riječ. Izvolite [[Upadica: Ivica Poljičak]]
Gospodine podpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Doista najkraće moguće, s obzirom da je dosadašnji predsjednik Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata, akademik Franjo Šanjek, nažalost preminuo, predlaže se da se dosadašnji potpredsjednik doktor znanosti Filip Hameršak imenuje predsjednikom, a da se doktora znanosti Ivicu Poljička imenuje potpredsjednikom upravnog vijeća. Istodobno doktor znanosti Miroslava Akmadža koji je član upravnog vijeća, a mandat mu istječe 3. ožujka 2020. godine predlaže se ponovno imenovati za člana upravnog vijeća s danom 4. ožujka 2020. Molim vas da podržite ovaj prijedlog. Hvala.
Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je gospodin Josip Đakić koji će govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a, pod pretpostavkom da ga ima. Nema ga, gubi pravo. Drugi je gospodin Miro Bulj, Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Nema ga, gubi pravo. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. Gospođa Ines Strenja. Nema je, gubi pravo. Peti je gospodin Goran Maras, pojedinačna rasprava. Nema ga, gubi pravo. Gospodin Bulj je već izgubio pravo kažu mi. I sada imamo gospodina Željka Raguža koji je ovdje i ostvaruje pravo. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, državni tajniče i kolegice i kolege zastupnici. Temeljem članka 12. Zakona o Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskom centru Domovinskog rata propisuje se struktura Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata i navodi odredba kako te poslove mogu obavljati osobe iz javnog i kulturnog života RH, najviše razine odnosno znanstvenici koji se bave suvremenom odnosno novijom hrvatskom poviješću. Upravo iz životopisa koje smo dobili u prilogu današnji odluka vidi se da je to načelo ispoštovano i da su predložene od strane Vlade RH koja obavlja poslove osnivača u ime RH, osobe koje su referentne po ovim pitanjima, dakle osobe koje imaju objavljene znanstvene radove ih hrvatske, političke, pravne i kulturne povijesti i koji su obavljali najviše javne i kulturne dužnosti u RH. Zašto je važno da su upravo takve osobe u strukturi Upravnog vijeća Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra? Iz razloga što je i RH, a i druge zemlje bivše Jugoslavije upravo nažalost u jednom dijelu i nastale tijekom rata na području bivše Jugoslavije odnosno u Domovinskom ratu. I upravo brojni sporovi koji postoje i među narodima i državama nastalim na području bivše Jugoslavije predmet su obrade ove ustanove Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata odnosno djelatnost prikupljanja specifične građe koja se odnosi na Domovinski rat. Osobe koje su predložene u upravno vijeće svojim radovima moći će odgovoriti ovim zadaćama koje će Vlada pred njih postaviti i cijenim da se radi o dobrom prijedlogu i to treba jednostavno podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I sada posljednji pojedinačni govornik je gospodin Božo Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Dakle pred nama su prijedlozi za razrješenje i ponovno imenovanje uvaženih stručnjaka i znanstvenika u Upravno vijeće Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata dakle gospodina Filipa Hameršaka, Ivice Poljička i Miroslava Akmadže. Iz njihovih životopisa i institucija u kojima su zaposleni razvidno je da udovoljavaju svim uvjetima za obnašanje ove važne dužnosti, stoga o tome ne treba trošiti niti vrijeme niti riječi. Nadalje, želim odati priznanje samom Dokumentacijskom centru Domovinskog rata njegovu ravnatelji i svim zaposlenicima centra na dosadašnjim rezultatima u istraživanju i publiciranju istina o Domovinskom ratu u čemu su i do sada svoj doprinos sigurno dali i bivši, a nadam se i budući članovi upravnoga vijeća centra. Kada kažem Domovinski rat onda pod tim mislim na obrambeni Domovinski rat i … u Hrvatskoj i u BiH koji je vodio hrvatski narod pa u tom kontekstu također želim istaći ulogu Dokumentacijskog centra Domovinskog rata u Mostaru na čelu sa evo našim kolegom gospodinom Željkom Ragužom koji također predano rade na istraživanju i publiciranju istina o Domovinskom ratu i pri tome valja istaći podršku hrvatske Vlade i suradnju Hrvatsko memorijalno-dokumentacijskom centru iz Zagreba na pomoći našem centru u Mostaru. Međutim, unatoč povijesnoj istini i unatoč rezultatima koji ovi dokumentacijski centri o Domovinskom ratu još uvijek istina nije prodrla do svih glava niti u Hrvatskoj, niti u BiH, a kamoli u inozemstvu. Svjestan sam da neke glave neće istinu nikada prihvatiti pa ma koliko je uvjerljivo argumentirali ili prezentirali. Nažalost, takvih ima i bit će ih i u hrvatskoj politici i to još dugo. Pa zar nismo svjedoci da neki još i u hrvatskoj politici i danas opravdavaju likvidacije od strane OZNA-e i UDBA-e koje su se dešavale do unazad 30 godina, pa zar nismo svjedoci da neki u hrvatskoj politici i dan danas zapravo optužuju Hrvatsku za agresiju na BiH? Međutim, kolegice i kolege, oko takvih se niti ne treba truditi, međutim srećom oni su izrazita manjina. Svi mi skupa uključujući dokumentacijske centre Domovinskog rata trebamo se potruditi da istina o Domovinskom ratu dođe do glava većine dobronamjernih, ali nedovoljno informiranih kako naših ljudi tako i onih u inozemstvu koji na bilo koji način uključuju o sudbini hrvatskog naroda. Naime, percepcija koja se stvara i koja poprima karakteristike stigme o hrvatskoj ulozi u Domovinskom ratu posebice u BiH kao i o ulozi Hrvatske u tom procesu sve više se zloupotrebljavaju u svrhu modeliranja političkih procesa u BiH na štetu hrvatskog naroda. Ma zapravo ta stigma i to optuživanje Republike Hrvatske ima cilj odmaknuti Hrvatsku od tih procesa i od svoje dakle nezaobilazne uloge da bi se mogli dakle ti procesi modelirati kako to odgovara onima koji nisu skloni Hrvatskom narodu. Pa se dakle danas još uvijek govori o dvostrukoj agresiji na Bosnu i Hercegovinu implicirajući i ulogu Hrvatske u tomu. Hrvatske ratne civilne žrtve se zanemaruju, zločini nad Hrvatima se ne procesuiraju. Hrvatski politički predstavnici optužuju za podjelu Bosne i Hercegovine itd., itd. Stoga, treba ponoviti nekoliko povijesnih istina. Dakle, Hrvati u Bosni i Hercegovini su u najvećem procentu izišli na referendum i glasovali za nezavisnost Bosne i Hercegovine. Predsjednik Republike Hrvatske je pozvao Hrvate da podrže nezavisnost Bosne i Hercegovine. Za vrijeme rata sve naoružanje za Armije BiH i HVO išlo je preko Republike Hrvatske, 15 tisuća ranjenika Muslimana, Bošnjaka je liječeno u hrvatskim bolnicama. Republika Hrvatska je primila i za vrijeme ratnih sukoba gotovo 6 stotina izbjeglica iz Bosne i Hercegovine. Ambasador iz Sjedinjenih Američkih Država u Republici Hrvatskoj Peter Galbraith je 13. rujna 2006. na raspravi pred Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju izjavljuje: „Bez Hrvatske BiH ne bi preživjela.“ itd. Pa kako netko tu može vidjeti napad na nezavisnost i podjelu Bosne i Hercegovine? Nadalje, hrvatski politički predstavnici su podržali sve međunarodne sporazume. Međutim, važno je spomenuti da svi ti međunarodni sporazumi koji su se da tako kažem bili na stolu i predlagani za vrijeme rata ovdje su na ovaj ili onaj način predviđali dakle konstituirana Bosna i Hercegovina na etno teritorijalnom principu, pa onda kada je došlo do Daytona Bosna i Hercegovina je dakle podijeljena na najnepravedniji mogući način, na jedan identitet sa srpskom, drugi sa bošnjačkom većinom. Međutim, ne treba zaboraviti da je pred Dayton zapravo srpske snage su kontrolirale oko 46% teritorija Bosne i Hercegovine, bošnjačke 28%, a hrvatske 26%. Dakle, na osnovu toga svega zapravo je bjelodano zapravo da ta podjela na dva entiteta jedan sa srpskom, drugi bošnjačkom većinom i dominacijom je zapravo urađena na štetu Hrvata. Sve te stvari zapravo se previđaju i gube iz vida i danas se zloupotrebljavaju i koriste u modeliranju političkih procesa u Bosni i Hercegovini odnosno marginalizirajući Hrvatski narod kao jedan od tri konstitutivna naroda u tom procesu. Kada bi govorili o ratnim žrtvama ovdje bi nas daleko dovelo. Međutim, svi mi znamo ovdje u Hrvatskoj i znaju svi i za zločin genocida u Srebrenici i za druge zločine u Bosni i Hercegovini. Međutim, tko ovdje zna za Uborak i Sutinu kod Mostara 92. godina, Doljani kod Jablanice 93., Uzdol rujan 93., Bikoše u općini Travnik 93., pokolj u Križančevu selu, Vuhine kuće u Zabilju itd. gdje je stotine i tisuće hrvatskih civila i vojnika zarobljenih dakle likvidirano. Sve te stvari zapravo treba istraživati, ali i publicirati i posvijestiti i hrvatskoj i svjetskoj javnosti. Svi Hrvati u BiH znaju tko je Kata Šoljić koja je za obranu domovine dala četvero sinova u Vukovaru izražavajući suosjećanje i pijetet kao simbolu … u obrani Hrvatske. Da li itko ovdje u Hrvatskoj zna za žrtvu Sarafine Lauš? Sarafina Lauš iz travničkog sela Čukle u lipnju 93. godine izgubila je trojicu sinova i muža i ona sama bila je žrtva zarobljena u logoru Armije BiH u Zenici 11 mjeseci. Njena žrtva je pak simbol stradanja Hrvata Središnje Bosne. Kolegice i kolege zastupnici, ove sve stvari o kojima sam sada govorio traže da se iznova publiciraju i osvijeste i komuniciraju i hrvatskoj i svjetskoj javnosti. I uloga Dokumentacijskog centra i ne samo centra, već i hrvatske politike je da te stvari zapravo i politički komunicira u svrhu da bi se afirmirala uloga i Republike Hrvatske i Hrvata u obrani i Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Tako da ću ja ovdje još jedanput podsjetiti i hrvatsku javnost, posebice političku na Strategiju nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske koja je usvojena u srpnju 2017. godine, citiram: „U skladu s time Republika Hrvatska sustavno će se suprotstavljati pokušajima difamacije hrvatskog naroda i Hrvatske države kao punopravne članice NATO i EU. Jednako tako naglašava se potreba očuvanja suvereniteta i opstanka Hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini, zaštita njegova identiteta i političkog subjektiviteta. Hrvati u Bosni i Hercegovini su domicilni, konstitutivni i ustavnopravni narod. Međutim, nakon promjena u izbornom zakonodavstvu BiH dolazi do naglašavanja njegove konstitutivnosti, suverenosti i jednakopravnosti. Iz tog razloga Republika Hrvatska koristit će se svim diplomatskim, političkim i gospodarskim, obrazovnim, komunikacijskim i drugim raspoloživim mehanizmima kako bi štitila njegov konstitutivan status jednakopravan i suveren položaj sukladno svojoj ustavnoj obvezi kao i obvezama koje proizlaze iz potpisanih međunarodnih sporazuma.“ I na kraju isto se tako ističe da Republika Hrvatska u potpunosti poštuje državnost, suverenitet i teritorijalni integritet Bosne i Hercegovine kao države tri konstitutivna naroda. Kolegice i kolege, procesi danas u Bosni i Hercegovini teku da se Bosna i Hercegovina etablira sve više kao konfederacija dva kvazi državna entiteta jednoga po srpskom, drugoga bošnjačkom dominacijom i zato dakle ovo podsjećam na Strategiju nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske je na znanje svima kojih se to tiče. Dakle na kraju podržavam predložena imenovanja i zahvaljujem na pozornosti.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Sutra u četvrtak 30. siječnja 2020. u 9.30 nastavljamo sa Prijedlogom zakona o izmjenama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama. Pročitat ću vam i ostale točke tako da znate. Druga točka je Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o provedbi Uredbi EU o prometu drva i proizvodima od drva, 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kemikalijama, a 4. Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora i odgojnih zavoda za 2018. godinu. Hvala lijepa i ugodna večer i popodne. SJEDNICA PREKINUTA U 16,02 SATI
Sada idemo na jednu točku sa a i b. a) Prijedlog odluke o razrješenju potpredsjednika i člana upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno dokumentacijskog centra domovinskog rata i b) Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i člana upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno dokumentacijskog centra domovinskog rata. Predlagatelj je Vlada. Rasprava je zaključena. Prvo, dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju potpredsjednika i člana upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno dokumentacijskog centra domovinskog rata. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 109 za i 3 suzdržana donijeta navedena odluka. Drugo, dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, potpredsjednika i člana upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno dokumentacijskog centra domovinskog rata. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 102 za i 12 suzdržanih donijeta navedena odluka.