Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa sjednicom. Prijeći ćemo na – - Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske, s Prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske Predlagatelj: 52 zastupnika Hrvatskoga sabora Iz klubova zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a. Zastupnici su predložili ove akte na temelju članka 142. Ustava Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. I sada, želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da, to će. Tako je, javio se je gospodin Zoran Milanović koji će svaki čas stići, kao prvi u ime predlagača, pa ćemo onda nastaviti. Dobro, evo u ime predlagatelja prvo će govoriti gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Dobar dan. Poštovani predsjedniče, poštovani zastupnici. Pred vama je Prijedlog skupine zastupnika za pokretanje postupka za izmjene hrvatskoga Ustava. Sukladno dogovoru između premijerke i predstavnika triju stranaka mi smo podnijeli ovaj prijedlog i prije nekoliko dana i na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav razmotrili i raspravili o tom prijedlogu. Usvojena je odluka da se krene na temelju ovoga prijedloga također u jedan paralelni proces izmjena Ustava, da bi se na kraju ta dva procesa objedinila i išla sa zajedničkim prijedlogom. Rukovodili smo se prije svega logikom da je pored ovih općih izmjena, odnosno pored posebnih izmjena koje su potrebne za ulazak Hrvatske u Europsku uniju potrebno pristupiti i nekim drugim izmjenama koje nisu u izravnoj vezi sa ulaskom Hrvatske u Europsku uniju i koje naprosto smatramo da predstavljaju vrijednost same po sebi i da je dobro da budu unesene u hrvatski Ustav. U području Europske unije i prilagodbe Hrvatske na članstvo u Europskoj uniji držali smo se u velikoj mjeri prijedloga koji je podnijela Vlada i Vladina radna skupina. U ovom drugom dijelu imamo nekoliko vlastitih prijedloga koji su drukčiji od prijedloga Vlade, zadiremo u neka posve druga područja i isto tako neke od tema predlažemo da se urede na drukčiji način. Ovo nije običan zakonodavni proces, izmjene Ustava nisu stvar koja se radi svaki dan i bez obzira na to što vjerojatno ne bismo niti pristupili izmjenama Ustava da nema pregovora sa Europskom unijom, držimo da je to prilika koju svakako treba iskoristiti i to iskoristiti na dobar način. Razgovaralo se i sa strukom, pa tako i na odboru i uvijek smo ne spremni, nego da tako kažem postoji volja da se razgovara sa strukom i da se prihvate mišljenja struke, naročito u područjima koje su vezane uz Europsku uniju i odabir određenih pravnih i političkih termina koji naprosto moraju biti precizno definirani, i koji na neki način predstavljaju i uvjet Europske unije za pregovore. Krenimo redom, od preambule, odnosno od odredbe o nacionalnim manjinama o kojoj je već bilo govora i Vlada je iskazala, odnosno premijerka osobno spremnost da se ova odredba proširi, odnosno dopuni na način da se u toj odredbi članka 1., odnosno u toj odredbi preambule, a članka 1. Prijedloga Nacrta promjena Ustava Republike Hrvatske koji je pred vama spomenu, odnosno navedu izrijekom sve manjine, jer držimo naprosto da je to u datoj situaciji najpametnije i najpoštenije rješenje. Izostavljanjem bilo koje manjine, rađenjem razlike između autohtone i neautohtone manjine ulazimo na jedan sklizak teren po kojem smo se već dosta dugo sklizali, a malo tko je vješt u tome. Raditi razliku između jedne manjine, druge manjine, objašnjavati što to znači autohton, anticipirati što će se dogoditi za godinu ili 10 godina kad Hrvatska uđe u Europsku uniju i kada bude otvorenija za migracije, radne snage, stanovništva, naprosto na ovaj način otklanjamo sve dileme. I isto tako radi se o tri nacionalne manjine koje su dosta zastupljene u Hrvatskoj. Ispravljamo jednu nelogičnost, pa možda i malu nepravdu koja je postojala u hrvatskom Ustavu do danas. Članak 7. Ustava, a tiče se oružanih snaga, i donošenje odluka o slanju oružanih snaga u inozemstvo i donošenje odluka o ulasku stranih oružanih snaga u Republiku Hrvatsku, predlažemo urediti na drukčiji način od onoga koji je predložila Vlada i to stoga jer držimo da članak Ustava mora jasno konstatirati i provesti činjenicu da je predsjednik Republike vrhovni zapovjednik. Toga u dosadašnjem tekstu Ustava nije bilo, nekom omaškom, propustom ili čime već. Dakle radi se o tome da predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik ne samo ima pravo sudjelovati kao supotpisnik ili kao sudonositelj odluke u tim važnim procesima, nego ima i tu obavezu, to i odgovornost. Do sada je to naprosto bilo preskočeno. A u niz drugih odredaba Ustava izrijekom se spominje proceduralno predsjednikov supotpis dakle tamo gdje predsjednik ima ovlasti, ovdje toga nije bilo. Isto vrijedi i za prijedlog, moram priznat ne znam čime motiviran da Hrvatska vojska izlazi iz Hrvatske odlukom samo većine zastupnika umjesto dosadašnje dvotrećinske većine koja se afirmirala u praksi i za koju duboko vjerujemo da koristi svakoj budućoj Vladi. To je teška odluka i treba je donijeti zajednički. Tu bih rekao da ta 2/3 većina za koju držimo treba ostati u Hrvatskom ustavu neke vrste mlađi brat konsenzusa, konsenzus bi bio idealan. Sigurni smo da nitko ne želi slati Hrvatsku vojsku u bilo koju riskantnu ili borbenu misiju bez da ima široku podršku koja graniči s konsenzusom ali naravno teško je postići konsenzus, dakle potpuno jednoglasje. Pripadnici nacionalnih manjina su do sada sukladno članku 15. u Hrvatskoj svih ovih nacionalnih manjina dosada navedenih, pa i onih koji su navedeni dopunski u zakonu a sada ulaze svi u Ustav, postojala je mogućnost da pored općeg prava glasa imaju tzv. Dopunsko pravo glasa. TA ustavna odredba je potpuno jasna i ne treba biti Nikola Tesla da bi se shvatilo da je ustavotvorac kada je donosio tu normu smatrao pokazao političku volju da se tako nešto ostvari i rekao da se pored općeg prava glasa može dati i dopunsko pravo glasa. Ta dva prava glasa prema slovu Ustava, zato kažem ne treba biti niti Nikola Tesla niti jezikoslovac da bi se shvatilo da ta dva prava nisu konkurirajuća i da jedno ne isključuje drugo nego da su komplementarna, ukoliko se tako odluči. Neobično je da je Ustav tako nešto predviđao benevolentno, otvoreno, a onda istog trenutka naišao na veliku barijeru zakonodavca koji se pravio gluh ili nevješt da takva Ustavna odredba ne postoji. Postoji i predlažemo da se ustavom odredi da predstavnici odnosno da pripadnici manjina u Republici Hrvatskoj imaju to dopunsko pravo pred općega prava glasa, a da se detaljnim, da se modaliteti toga prava urede zakonom a ne Ustavom. Javno bilježništvo držimo da pored odvjetništva koje je Ustavna kategorija mora biti navedeno u Hrvatskom ustavu, inače bi Ustavu općenito kao jednome aktu dobro došlo jedno nomotehničko pospremanje jer u njemu u normativnom smislu vlada popriličan nered, ali s obzirom da smo se već naučili u njemu snalaziti da ipak nije toliko golem onda možda ipak za time nema potrebe. U idealnom svijetu bilo bi potrebe kada bi ga se pisalo ispočetka. Dakle, ako se odvjetništvo navodi kao Ustavna kategorija koja proizlazi iz tradicije i iz prava na obranu onda to treba učinjeno i sa javnim bilježništvo. Isto nekom vrstom analogije vrijedi i za unošenje odredbe, naš je prijedlog da se u Ustavu spomene i guverner Narodne banke, jer ako se u Ustavu već spominje na niz mjesta drugih inokosnih organa, državnih odvjetnika, čak i glavnih državnih revizora, pravobranitelja onda priznat ćete dužnost i funkcija guvernera Narodne banke, centralne banke, federalnih rezervi kako god se to gdje i u kojem kontekst spominjalo je jedno od jako važnih dužnosti. A neovisnost te dužnosti je jedan od temelja financijskog poretka Europe u koju ulazimo. Dakle, prijedlog guvernera u Ustav, jer je u Ustavu i državni revizor, ali čak i da nije državni revizor dužnost guvernera smatramo još važnijom. Članak 31. Ustava postojećeg Ustava predlaže se da se dodaju stavci koji na puno detaljniji i ozbiljniji način reguliraju pitanje ukidanja zastare i ne samo za to pitanje, za kaznena djela počinjena tijekom procesa pretvorbe i privatizacije kao i za ratno profiterstvo i bogaćenje na nezakonitim osnovama u vrijeme oružane agresije na Republiku Hrvatsku. Prijedlog Vlade je štur i kratak, u nekakvoj pravnoj tradiciji Sjedinjenih Američkih Država prije 250 godina to bi bila itekako mjera vrijednosti, međutim, to je bilo prije 250 godina, danas stvari moramo definirati jako precizno, i pogledamo li takve odredbe u Europskim ugovorima, u osnivačkim ugovorima, u Lisabonskom ugovoru, vidjet ćete da se malo toga, osim na načelnoj razini definira sa dvije riječi, to su itekako dugačke i precizne formulacije, u tom smislu i o tome će govoriti u ime predlagatelja profesor Ivo Josipović koji je koordinator i autor tog članka, jer to je jedan pravi posao bio, smatramo da je ovo pravi put i pravo rješenje. Predlažemo da se na tragu Vladinog prijedloga o kriterijima o održavanju referenduma o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji, gdje se Vlada u svom prijedlogu o kojem se raspravljalo prošli tjedan odredila da se na referendumu odlučuje većinom glasova birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj da se ista odredba konzekventno unese i u članak 45. Hrvatskog ustava koji govori o održavanju parlamentarnih i predsjedničkih izbora u Republici Hrvatskoj i da se doda u Republici Hrvatskoj. Ovdje predlažemo konzekventnost ali isto tako smo naravno otvoreni za dijalog, za razliku od HDZ-ovog prijedloga, mi na zadnjoj sjednici Sabora na kojoj se raspravljali o tom Vladinom prijedlogu nismo kategorički rekli ni za šta da nam je apsolutno neprihvatljivo i da o tome nećemo niti razgovarati. Za razliku od toga na sjednici Odbora u ime HDZ-a, odnosno predlagatelja Vlade, potpredsjednik Sabora Šeks unaprijed je otklonio mogućnost razgovora o temama iz ovog područja, ali svejedno morat ćemo o tome sjest i razgovarati. Tim više jer je prijedlog Vlade o pravilima za održavanje i uspjeh referenduma za članstvo u Europskoj uniji po prvi puta unio kriterij u Republici Hrvatskoj, s obzirom da Republika Hrvatska neprijeporno jest Hrvatski teritorij, kao i vjerojatno Hrvatska veleposlanstva, morat ćemo definirati što to znači i što ste pod time mislili reći i koja je bila poruka jer moramo imati iste kriterije. U obrazovanju također vrlo kratko, smatramo da je potrebno u Ustav unijeti izmjene kada je u pitanju obvezno obrazovanje i jamstvo države da će ono biti bez naknade, odnosno besplatno ali nema smisla velikoga ako se ne uvede kriterij prvoga zvanja, prve kvalifikacije. Bez te odredbe prijedlog Vlade je prazan isto kao i odredba u članku, o zabrani, odnosno ukidanju zastare u privatizaciji, to treba dodatno razraditi i jasnije definirati što se pod time mislilo. Hrvatski sabor smatramo mora donijeti proračun većinom glasova svih zastupnika. Na godišnjoj razini nema važnijeg trenutka u kojem se glasa o povjerenju o jednom cijelom projektu Vlade. Dakle, određuje se donošenje proračuna kako će se javni novac trošiti u javnoj sferi. S obzirom da se 50% novca, da se tako pučki izrazim, troši u režiji i aranžmanu države nema važnije stvari. Za taj projekt, za tu politiku svaka Vlada krajem kalendarske godine mora dobiti jasan mandat svoje većine u predstavničkom tijelu za sljedeću godinu. Bio je jedan prigovor da to znači ako proračun ne prođe Vlada pada. Da, međutim s obzirom da u Ustavu stoji da je rok za to 120 dana i da se u roku od 120 dana od dana predlaganja, a taj dan je definiran zakonom, mora donijeti proračun to je vrlo dugo razdoblje. Na ovakav način na koji smo dosada donosili proračun mi ga bagateliziramo. Još jedna tema većine, odnosno kojom većinom se donosi nekakva odluka. Ustavni suci, s time se ustvari Vlada već složila. Predlažemo da se Ustavne suce bira dvotrećinskom većinom u Hrvatskom parlamentu. To predlažemo pro futuro, od toga nikakve konkretne koristi SDP i partneri HNS i IDS ne mogu imati jer kao što znate sastav Ustavnog suda je popunjen i to na jedno duže razdoblje. Dakle, nema nikakvog pro domo garda, nema nikakve zle ili sebične intencije, jedino intencija da Ustavni sud za razliku od ljudi i kandidata iz zadnjeg ciklusa ulaze vrhunski stručnjaci. Moram reći da je moj dojam da je jedan krug ljudi koji je postao ustavnim sucem iz kategorije onih za koje je trebalo dokazivati da ispunjavaju minimalne kriterije. Takve ne želimo u Ustavnom sudu i zato ćemo se morati dogovarati ubuduće oko najboljih kandidata pa onda će onaj tko je protiv njih morati objasniti zašto je. To je dobro za Hrvatsku, a to je poduprla čini mi se i struka. Europska unija bez ulaženja u europski uhidbeni nalog potrebe koje su tu nužne kao i odredbu da se hrvatski državljani mogu izručivati temeljem međunarodnog sporazuma sa drugim državama, a ne ovim putem europskog uhidbenog naloga treba samo navesti razliku. Dakle, u europskom uhidbenom procesu sudjeluju samo sudovi. Tu politike nema. Dakle, sudac sucu izručenje, ugovor o izručenju bilateralni ugovor sa drugom državom jednako politika u pravilu odlučuje ministar pravosuđa. Dakle možda su se te 2 kategorije mogle odvojiti u 2 odvojena članka, ali i postojeći prijedlog je onima koji to razumiju jasan. Konačno sutra ćemo ući u Europsku uniju, proći će do tog dana još neko vrijeme, bit će još neka afera, bit će još neko hapšenje, bit će još nekog bježanja od odgovornosti, ali ćemo ući u EU. Kad uđemo u Europsku uniju onda ćemo se ponašati malo kulturnije u Parlamentu, bit će i novi saziv Sabora, bit će ljudi koji znaju što je to, pa će onda znati jednako tako i da je Vlada u sustavu Europskog prava Vlada de facto zakonodavac i da hrvatska Vlada sutra s ovim glasovima u Vijeću Europske unije donosi direktive i druga viša pravila Europske unije. I zato je po uzoru na dobru europsku praksu potrebno da Sabor bude uključen u taj postupak u svakoj etapi. Naravno to ne opstruira niti jednu buduću Vladu jer će Vlada uvijek svojom većinom koju osigurava u Saboru moći osigurati da određeni projekt, odnosno prijedlog zakonodavnog propisa prođe u Saboru, ali prije nego što netko u ime hrvatske Vlade obveže Republiku Hrvatsku u Vijeću Europske unije i glasa u korist određene direktive ili regulative o tome se treba raspravljati u Hrvatskom saboru i barem nadležni odbor o tome mora donijeti odluku. Tako je to u niz europskih zemalja, a to podnesenim prijedlogom Vlade nije regulirano i ostavlja prostor zakonodavnog reguliranja. Želimo da se to unese u hrvatski Ustav, tim više što Lisabonski sporazum predviđa jačanje uloga parlamenata u europskom zakonodavnom procesu. Prije svega po pitanju subsidijarnosti, dakle da se parlamenti u svakom pojedinačnom slučaju odrede ne u sadržaju nego je li neki propis uopće potrebno donositi na europskoj razini. To je Lisabonski sporazum. Naš prijedlog je da se u svakom, a sve su to važni propisi koji će utjecati na život i gospodarstvo, prije toga raspravi barem na odboru Hrvatskog sabora gdje vladajuća većina uvijek ima većinu, ali bez Sabora to ne bi smjelo prolaziti. To je prijedlog koji je ponavljam na tragu dobre i napredne europske prakse. O ostalim prijedlozima bude li potrebe tijekom rasprave odnosno tijekom objedinjene rasprave, a sada ću u ime predlagatelja svoj dio izlaganja zaključiti i zamoliti profesora Josipovića da se obrati, djelimo vrijeme.
Ne možete dijeliti vrijeme, kasnije. Možete se očitovat na ispravak ali ne možemo vrijeme onda mjeriti ako ćemo se prekidat pa prema tome. Gospodin Ivo Josipović, pa ćemo kasnije ispravke. Izvolite.
Dame i gospodo, kolegice i kolege, gospodine predsjedniče. Pred nama je naravno važan, možda jedan od najvažnijih akata koje donosimo u ovom sazivu. Mijenjamo Ustav i znate da je jedan od najvažnijih problema o kojemu se raspravlja već godinama u hrvatskom društvu to su posljedice pretvorbe i privatizacije. Posljedice koje su strašne ne samo sa pravnog aspekta nego sa moralnog, ekonomskog i političkog. Neki ljudi su u tom postupku stekli imovinu koja ih ne pripada. Oteli su narodno blago, oteli su ono što su stvarale generacije, a netko im je to naravno i omogućio. Neki su ljudi stekli enormnu ekonomsku i političku moć na temelju onoga što ih ne pripada. Kada smo prije 2 godine predlagali promjenu Ustava kojom bi se bolje i kvalitetnije sankcionirali kriminalni čini iz pretvorbe i privatizacije bilo je riječi o tome kako je to nemoguće, kako to nije pravno moguće, faktično moguće, i moram reći da je vjerojatno sve nas ugodno iznenadio prijedlog Vlade u kojemu se evo prihvaća naša inicijativa, prihvaća se ideja o tome da je potrebno sanirati taj, rekao bih, jedan od najstrašnijih događaja u novijoj hrvatskoj povijesti. Zašto je to jedan od najstrašnijih događaja u hrvatskoj povijesti? Zato što se pokazalo, pokazalo se da su revidirana društva, njih je pola po prilici revidirano, imala i umanjila temeljni kapital za 965 milijuna maraka tadašnjih to je iz Izvješća Državne revizije zato citiram u markama. Da je neprocijenjena imovina negdje oko 500 tisuća milijuna maraka, da je manje procijenjena imovina 124 milijuna maraka, da je revalorizacijom oštećeno više subjekata za negdje oko 360 milijuna maraka, da je nestalo u knjigovodstvenom papirnatom smislu oko 2 milijuna 800 kvadratnih metara zemljišta i 90 tisuća metara kvadratnih zgrada, objekata. Da je temeljni kapital onih koji su preživjeli umanjen za 4 milijarde maraka, broj zaposlenih je umanjen za oko 400 tisuća. Dakle, 400 ljudi je ostalo bez posla, 400 tisuća obitelji je ostalo bez prihoda. Razvojni program nije ostvaren u gotovo 85% slučajeva, bilo tako da uopće nije ostvaren ili je ostvaren u bitno umanjenom iznosu. A da je u tisuću 481 društvu, odnosno 95,2% slučajeva utvrđena nepravilnost, nezakonitost. Naravno to ne znači da je sve kriminal. Nije sve kriminal, ali su određene nezakonitosti koje traže da se otklone i koje zapravo imaju svoje ekonomske i pravne posljedice. Nažalost, nakon toga izvješća Zakon o reviziji pretvorbe i privatizacije je ukinut. To je jedan od ozbiljnih krivih poruka koje je ovaj Sabor nažalost uputio hrvatskoj javnosti. To je bila poruka da je dobro otimati, da nema napretka i društvenog uspjeha radom, nego otimačinom. To je poruka da se i najveća društvena državna blaga mogu privatizirati i oteti, a da se zato ne snose posljedice. Vidjeli smo jučer je bila rasprava o Izvješću Državnog odvjetništva za prošlu godinu, tako su po prilici slično izgledala sva izvješća i u njima niste mogli naći osim sporadično i dosta bih rekao šturo, sa jasnim dokazom neefikasnosti da se išta napravilo ozbiljnoga u sankcioniranju otimačine koja se tada zvala privatizacija i pretvorba. Što mi predlažemo? Predlažemo bolju, kvalitetniju odredbu nego što je to učinila Vlada. Zašto? Zato što je sveobuhvatnija, zato što osim djela, samih djela čina pretvorbe i privatizacije, dakle potpisivanja određenog ugovora, hoćemo sankcionirati i ona djela koja su neposredno za to. Primjerice potpisao sam ugovor preuzeo sam poduzeće, onda sam ga uništio, isisao novce iz njega, prodao nekretnine i otpustio radnike, dakle to isto želimo sankcionirati. I želimo sankcionirati ratno profiterstvo. Moralno je neprihvatljivo dok su mnogi krvarili na ratištu, drugi jesu koristili dobrobiti Zakona i postupka pretvorbe i privatizacije i osobno se bogatili. Mi u članku 31. u kojem predlažemo velike promjene, ponajprije u stavku 1. želimo u naš pravni sustav unijeti ono što je tekovina međunarodnog i europskog prava, to je tzv. Ninberška klauzula. Mi imamo dijelom tu klauzulu ugrađeno u kazneno zakonodavstvo, međutim smatramo da to nije dovoljno. Trebamo je staviti na ustavnu razinu. A onda u stavcima 2. i 3. specifično uređujemo pitanja pretvorbe i privatizacije i ratnog profiterstva. Želimo kako to stoji u članku 7. odnosno članku 31. stavku 2. Ustava, da se nitko ne može pozvati na zastaru kaznenog progona, koji je počinio osim onih kaznenih djela ratnih zločina i bilo koje djelo koje je iskoristio i zlouporabio ovlast u vrijeme Domovinskog rata i mirne reintegracije, ratnog stanja i neposredne ugroženosti države ili velikih prirodnih nepogoda i stekao veliku protupravnu imovinsku korist, a isto tako u stavku 3. predlažemo da osim kaznenih mjera same osude za kazneno djelo, oduzimanja imovinske koristi da se otvori mogućnost reakcije i poreznim, dakle upravnim mjerama i građansko-pravnim mjerama. I time zaista uvodimo cijeli spektar pravnih mjera potrebnih da se saniraju posljedice pretvorbe i privatizacije. Hrvatska javnost to od nas očekuje. Očekuje zato jer su posljedice pretvorbe i privatizacije takve da su devastirale hrvatsko gospodarstvo, devastirali su hrvatski pravni sustav i devastirali su temeljna moralna načela. Pred nama je velika odgovornost i siguran sam da ćemo se mi znati nositi s njom. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Kolege Milanović i Josipović su već iznijeli cijeli niz stvari koje se odnose na ovaj prijedlog promjene Ustava. Kao što znate dogovor je između pozicije i opozicije da se rasprave obadva prijedloga i nakon toga pokuša naći konsensualno zajednički prijedlog koji će ići na kraju u raspravu. S tim u vezi htjela bih upozoriti na dvije stvari koje smatram posebno važnima, jer u ovim promjenama Ustava u koje smo išli naravno ne iz hira, nego iz zaista realnih potreba da se prilagodi hrvatski Ustav, ulasku Hrvatske u Europsku uniju i funkcioniranja unutar Europske unije. Međutim, kada taknete ustavne odredbe, onda se pokazuje da neke druge odredbe koje su izvedenice ili zakonska rješenja ili su naprosto institucionalno uređene u ovom trenutku, ne funkcioniraju. Tijekom rasprave govorit ću nešto više u ime predlagatelja o ovom institutu dopunskog prava glasa za nacionalne manjine i razlogu koji je u podlozi potrebe da se na ovaj način definira dopunsko pravo glasa za manjine. Međutim, u ovom trenutku u ime predlagatelja htjela bih reći nešto o temi koja se pojavljuje u našem prijedlogu u članku 8. obzirom na članak 45. Ustava, a u prijedlogu Vlade, odnosno pozicije pojavljuje se u jednoj drugoj formi kada se regulira pitanje referenduma. Kao što je poznato referendum i glasanje na izborima za Hrvatski sabor su dva oblika demokratskog izražavanja. Referendum je neposredna demokracija ili direktna, biranje za Hrvatski sabor je predstavnička. Ono što mi ovdje obzirom da u našem prijedlogu kao što ćete vidjeti nema prijedloga na koji način riješiti pitanje referenduma, naš prijedlog je, a to proizlazi iz ovog članka 8. prijedloga promjena Ustava, je da se isti onaj model koji HDZ i Vlada predlažu za direktnu demokraciju dakle na izjašnjavanje na referendumu, a to je kvorum odnosno većina od 50% plus jedan se računa temeljem svih upisanih u popise birača, ali se broje glasovi pali u Republici Hrvatskoj. Tako je Vlada predložila za direktnu demokraciju. To je naravno jedino razumno i prihvatljivo ako imamo isti model i za predstavničku demokraciju. Dakle, pod uvjetom i kao nužan preduvjet da se prihvati Vladin prijedlog za reguliranje referenduma mora se mijenjati i Izborni zakon tako da bi u predstavničkoj demokraciji isti način izjašnjavanja imali kao i u neposrednoj pa bi onda i na izbore za Hrvatski sabor i za predsjednika države glasali ljudi samo u Republici, dakle državljani Republike Hrvatske koji glasaju u Republici Hrvatskoj. Posebno podvlačim taj dio zato što je nemoguće na različite načine regulirati izjašnjavanje na referendumu od izjašnjava za predstavničku demokraciju a to je Hrvatski sabor. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je ispravak gospodin Vladimir Šeks potpredsjednik na izlaganje gospodina Zorana Milanovića. Izvolite.
Nije točno kolega Milanović da sam ja na sjednici Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav neki dan kao što ste vi rekli pogrešno otklonio da se uopće na sjednici odbora raspravlja o onom dijelu nacrta promjene Ustava iz članka 45. Ustava. Prema vašem prijedlogu to bi značilo da hrvatski državljani moraju doći na biračka mjesta u izborima za Hrvatski sabor i predsjednika Republike na birališta u Hrvatskoj a isključuje se prema ovom vašem prijedlogu da glasuju u inozemstvu. Ja to nisam otklonio da se uopće o tome raspravlja nego sam štoviše čak predložio i zaključak da se ne prihvati taj prijedlog, da se prihvati prijedlog za izmjenu Ustava koji smjera na promjenu ustavne odredbe iz članka 45. stavak 1. i 2. Ustava. I drugo, začuđujuće je da vi povezano sa raspravom o europskom uhidbenom nalogu najavljujete da će biti još uhićenja i da će idući saziv parlamenta Hrvatskoga sabora biti kulturniji nego što je danas. To je jedna neumjesna opaska gospodine Milanović.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić na izlaganje gospodina Ive Josipovića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočan je navod kolege Josipovića da je HDZ-ova Vlada prihvatila SDP-ovu inicijativu odnosno inicijativu ovih stranaka da se kriminal u pretvorbi proglasi nezastarijevajućim. Naime, SDP je imao dva puta prilike mijenjati hrvatski Ustav i imao je iste spoznaje o kriminalu u pretvorbi kao što ih ima danas i nije to napravio. Prema tome, ovo jest inicijativa HDZ-ove Vlade a ne SDP-a, HNS-a i ... [[Govornik se ne razumije.]] Da ste htjeli mogli ste to napraviti, dva puta ste mijenjali Ustav.
Hvala. Gospođe i gospodo, da li ima izvjestitelji radnih tijela potrebu? U ime Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav predsjednik odbora gospodin Vladimir Šeks potpredsjednik. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 39. sjednici održanoj 20. listopada 2009. godine raspravio je Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa Prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijelo 52 zastupnika i zastupnica u Hrvatskom saboru Republike Hrvatske aktom od 16. listopada 2009. godine. Odbor je prijedlog odluke raspravio kao matični odbor na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskoga sabora kojim je propisano da odbor razmatra mišljenja i prijedloge ustavne naravi upućene Hrvatskom saboru te u postupku promjene Ustava Republike Hrvatske priprema prijedloge odgovarajućih akata. Predstavnici predlagatelja uvodno su obrazložili da prijedlog sadrži tri skupine predloženih promjena Ustava Republike Hrvatske i to promjene koje su utvrđene kao izravan uvjet za zatvaranje poglavlja pravne stečevine, promjene koje osiguravaju odgovarajuće ustavno-pravne osnove za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji te učinkovitog funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji te promjene Ustava koje su rezultat drugih inicijativa posebice dopune izvorišnih osnova Ustava uvrštenjem svih nacionalnih manjina koje biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor redefiniranjem uloge i postupanja Oružanih snaga Republike Hrvatske, uvođenjem osnova za kazneni progon i nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije, naglašavanje ustavnog načela neovisnosti sudbene vlasti kroz jačanje ustavnog položaja samostalnosti i neovisnosti Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća a posebice jačanja stalnosti sudačke i državno odvjetničke dužnosti te stručnosti sudaca i zamjenika državnih odvjetnika, obvezatnost i besplatno obrazovanje do stjecanja prvog zvanja, uvođenje obveznog posebnog prava glasa za nacionalne manjine, utvrđivanje javnog bilježništva kao javne službe ustavnog značenja, uvođenje ostvarivanja biračkog prava u Republici Hrvatskoj, uređivanje načina donošenje državnog proračuna i uređivanje načina izbora sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Predstavnici predlagatelja posebice su detaljno obrazložili razloge ustavne promjene glede uvođenja osnove za kazneni progon i nezastarijevanje kaznenih djela ratnog profiterstva i djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije kao i promjene glede obveznog posebnog prava glasa za nacionalne manjine i ostvarivanje biračkog prava u Republici Hrvatskoj. U raspravi je izraženo zadovoljstvo glede velike podudarnosti prijedloga promjena Ustava Republike Hrvatske koje je predložila Vlada Republike Hrvatske i prijedloga promjena koje je predložila skupina zastupnika u Hrvatskom saboru, posebice glede promjena koje se odnose na zatvaranje poglavlja u pristupnim pregovorima sa Europskom unijom i promjena Ustava koje se odnose na modalitete pristupanja i funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Razlike u rečenim promjenama koje je predložila skupina zastupnika u Hrvatskom saboru glede uloge guvernera Hrvatske narodne banke, glede pravne osnove članstva i prijenosa ustavnih ovlasti Republike Hrvatske, sudjelovanja u institucijama Europske unije i primjene prava Europske unije u pravnom poretku Republike Hrvatske raspravit će se u demokratskom dijalogu i iznaći optimalna rješenja. Dogovorom će se svladati i sitne razlike i u prijedlozima glede neovisnosti sudbene vlasti. U raspravi je utvrđeno da postoje razlike u pristupu pojedinim prijedlozima promjena Ustava u odnosu na prijedlog Vlade Republike Hrvatske, te je s tim u svezi podržana promjena glede dopune izvorišnih osnova Ustava uvrštenjem svih autohtonih nacionalnih manjina koji biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor. Izraženo je i mišljenje da bi trebalo razmotriti i prijedlog da se briše riječ autohtonih, a ne brišu riječi i drugih jer postoji mogućnost doseljavanja nekih drugih nacionalnih manjina na područje Republike Hrvatske kojima će se osigurati zaštita na temelju pravne stečevine Europske unije. Predmetom usuglašavanja različitih prijedloga treba biti i odredba o ulozi i postupanju Oružanih snaga Republike Hrvatske, obvezatnosti i besplatnosti obrazovanja do stjecanja prvog zvanja, potreba uvrštavanja u Ustav i javnog bilježništva kao javne službe ustavnog značenja, te uređivanje načina donošenja državnog proračuna i izbora sudaca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Prigodom usuglašavanja prijedloga promjena glede nezastarijevanja kaznenih djela učinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije potrebno je voditi računa da rješavanje osigurava odgovornost za počinjena kaznena djela i omogućava oduzimanje tako ostvarene dobiti. Glede prijedloga promjena o uvođenju obveznog posebnog prava glasa za nacionalne manjine istaknuto je da u Europi jedino Slovenija i Rumunjska imaju takvo rješenje. Ustavom Republike Hrvatske propisano je da se zakonom može pored općeg biračkog prava pripadnicima nacionalnih manjina osigurati posebno pravo da biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor, a da Zakonom o izborima zastupnika u Hrvatski sabor to pravo nije propisano. U raspravi Hrvatski sabor, iznijeto je u raspravi Hrvatski sabor je 16. listopada 2003. godine donio odluku da se ne daje vjerodostojno tumačenje članka 4. a u vezi sa člancima 15. i 16. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor koji uređuju pravo glasa pripadnicima nacionalnih manjina. Iz obrazloženja rečene odluke proizlazi da takvo stajalište Hrvatskog sabora izražava nedvojbenu volju Hrvatskog sabora koja je izražena u postupku donošenja Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina kada nije prihvaćen amandman na tekst konačnog prijedloga toga zakona u sadržaju kojim bi se omogućilo pripadnicima nacionalnih manjina da glasuju dva puta. Sukladno ovoj jezičnoj, logičnoj, sintetičnoj, povijesnoj i konačno teleološkoj raščlambi nedvojbeno je da birači imaju pravo i dužnost glasovati samo jedanput što znači da ako su pripadnici nacionalne manjine mogu glasovati za jednu od listi političkih stranaka ili neovisnih kandidata u jednoj od izbornih jedinica kao i pripadnici hrvatskog većinskog naroda ili za predstavnike nacionalnih manjina u posebnoj izbornoj jedinici. Također se napominje da Ustavni sud Republike Hrvatske 17. rujna 2003. godine nije prihvatio prijedlog Talijanske unije i Srpskog narodnog vijeća za pokretanje postupka za ocjenu suglasnosti sa Ustavom odredbe članka 3. stavka 2. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor koja uređuje to pitanje. Iz obrazloženja rješenja Ustavnog suda Republike Hrvatske proizlazi da osporena odredba Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor propisuje pravo i dužnost svakog birača da na izborima glasuje samo jedanput čime se u izbornom zakonodavstvu Republike Hrvatske izražava pravilo da birač nakon što jedanput obavi glasovanje na izborima, na dotičnim izborima nema pravo ponovno pristupiti glasovanju i još jednom glasovati, odnosno nema pravo glasovati nakon što je već glasovao. Osporena odredba Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor sadrži univerzalno i opće prihvaćeno načelo prema kojem je biraču dopušteno da na jednim izborima obavi glasovanje samo jedanput neovisno o tome koji je izborni sustav primijenjen, na koji način se glasovanje obavlja i koliko glasova birač na tim izborima ima. Načelo jednokratnog prava glasovanja i broja glasova koje zakonodavac priznaje na izborima, prema tome dva su različita izborno-pravna instituta koji ne ovise jedan o drugom niti su međusobno povezana na bilo koji način kao što pogrešno smatraju predlagatelji. U svezi sa rečenim dio članova odbora nije podržao prijedlog promjene Ustava iz članka 5. Prijedloga nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. U raspravi je izražena potreba ažuriranja biračkih popisa i njihovo čišćenje od mrtvih duša, te dio članova odbora nije podržao Prijedlog promjene Ustava Republike Hrvatske iz članka 8. prijedloga nacrta kojim se predlaže da hrvatski državljani ostvaruju svoje opće i jednako biračko pravo na izborima koji se održavaju u Republici Hrvatskoj čime se ukida glasovanje na posebnim biračkim mjestima u inozemstvu. Iz izrečeno proizlazi da pravo glasa ostaje za hrvatske državljane, ali da svi hrvatski državljani sa prebivalištem u inozemstvu u izborima za zastupnike Hrvatskog sabora i Predsjednika Republike Hrvatske moraju doći na glasovanje na biračka mjesta u Republici Hrvatskoj. To je bio prijedlog dakle primjene ustavnih promjena koji dio članova odbora nije prihvatio. U raspravi je istaknuto da će svi oblici javne rasprave doprinijeti stvaranju preduvjete za iznalaženje najboljih rješenja. U svezi s time predsjednik odbora pozvao je sve pravne fakultete, fakultete političkih znanosti, ekonomske i filozofske fakultete na području Republike Hrvatske kao i druge zainteresirane institucije da organiziraju rasprave i druge oblike upoznavanja javnosti sa ustavnim promjenama. Nakon rasprave odbor je jednoglasno sa 10 glasova za prihvatio sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog 52 zastupnika u Hrvatskom saboru da se pristupi promjeni Ustava Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Gospodin Pupovac se javio za ispravak netočnog navoda, međutim ovo je pročitano izvješće odbora pa nema, mislim. Da li želi? Ne. U ime Odbora za rad i socijalno partnerstvo, predsjednik odbora gospodin Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče, kolege zastupnici Odbor za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora je na 31. sjednici održanoj danas 22. listopada raspravljao o Prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s Prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koji je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijelo 52 zastupnika u Hrvatskom saboru aktom od 16. listopada 2009. godine. Odbor je Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s Prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske raspravio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja istaknuo je da pripreme za članstvo u Europsku uniju podrazumijevaju i odgovarajuće Ustavne prilagodbe. Sve promjene Ustava sadržane u prijedlogu sistematizirane su u tri skupine. Prvu skupinu čine izmjene i dopune kojima se intervenira u postojeće Ustavne odredbe, drugu čine dopune ustavnog teksta novim odredbama, dok se treća skupina odnosi na uvođenje nove glave gdje se uređuju posebna pitanja, članstva u Europskoj uniji. U raspravi su članovi odbora ukazali da je ovaj prijedlog u većem dijelu sličan prijedlogu kojeg je uputila Vlada Republike Hrvatske, te da manji dio je ostao za usuglašavanje. Također predstavnica predlagatelja odgovorila je na niz pitanja koja su postavljena u raspravi, a odnose se na donošenje državnog proračuna, pravo glasa nacionalnih manjina i druga pitanja. U raspravi odbor se posebno osvrnuo na odredbu koja se odnosi na nezastarijevanje kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije. Kako su ova kaznena djela počinjena u vrijeme Domovinskog rata, odredbe o nezastarijevanju omogućiti će kažnjavanje počinitelja, odnosno ratnih profitera. Budući da su tijekom postupka pretvorbe i privatizacije počinjene brojne nezakonitosti koje su izazvale velike štete gospodarstvu, hrvatska javnost s pravom očekuje kaznenu odgovornost za kaznena djela počinjena u pretvorbi i privatizaciji, bez mogućnosti pozivanja na zastaru. Stoga odbor predlaže da Hrvatski sabor osnuje posebno radno tijelo ili radnu skupinu koja će u suradnji sa relevantnim institucijama pratiti učinke na otklanjanju i sankcioniranju kaznenih djela počinjenih tijekom postupka privatizacije i o tome jednom godišnje izvijesti Hrvatski sabor. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske. Također odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese slijedeći zaključak: Hrvatski sabor osnovat će radno tijelo koje će pratiti rad nadležnih institucija zaduženih za otkrivanje i sankcioniranje kaznenih djela počinjenih tijekom pretvorbe i privatizacije, a koje će o svom radu jednom godišnje podnijeti izvješće Hrvatskom saboru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ima li tko? Nema. Prije nego prijeđemo na raspravu po klubovima, objavljujem da sam na temelju članka 113. stavak 3. Poslovnika Hrvatskog sabora uvrstio Prijedlog 52 zastupnika i zastupnice u dnevni red po pitanju pokretanja povjerenja potpredsjedniku Vlade i ministru Damiru Polančecu. Prijedlog se umnožava i dijeli u pretince, pa ga tamo možete naći kasnije. Uvrstio sam prijedlog 52, 54 zastupnika o pokretanju pitanja povjerenja potpredsjedniku Vlade i ministru Damiru Polančecu. On se umnožava i dijeli u pretince, na članku, u zakonskom roku. Prema tome, to je na temelju članka 113. stavak 3. Idemo dalje. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospodo zastupnici. Jasno IDS stoji apsolutno iza ovih odredbi. Jasno da bi nam danas bilo možda draže da raspravljamo o sudbini 3. maja nego Ustava, ali bez obzira na sve IDS jasno da stoji iza ovoga. Ja ću početi ovako, od iza, od referenduma. Razumljivo da bi glas dijaspore trebalo preispitati, međutim ja isto tako mislim da nema straha da bi zbog dijaspore, tj. glasača iz Bosne i Hercegovine referendum za ulazak Hrvatske u Europsku uniju mogao pasti. Ja to jednostavno, u to ne vjerujem. Pa i državljani Bosne i Hercegovine sa hrvatskom putovnicom radije će po ulasku Hrvatske u Europu putovati Europom, svijetom, izbjegavajući one sramotne tretmane na aerodromima kojima smo izloženi recimo, no što će glumiti jednoga pjevača. Stoga, ako sam siguran u nešto onda sam siguran da će hrvatski državljani glasati za Europsku uniju. Za razliku od toga, jučer na Hrvatskoj radioteleviziji, mislim da je dobro da su to prikazali, dogodila se jedna sramota hrvatske države, nas kao Sabora, hrvatskog pravosuđa, zemlje u cjelini. Dođe, ako se ne varam, onaj Knežević iz Bosne, kaže pucao sam u zrak 5 hitaca, za 10 minuta išeće iz zagrebačkog Županijskog suda, pritom opjevavši ne znam hrvatsko pravosuđe, umjesto da ga se zatvori on glumi tamo nekog heroja. Prema tome ako bi za nešto trebalo neki uhidbeni nalog onda zasigurno ne iz tog zaključivati sa zemljama Europske unije jer tamo ti odnosi ipak malo drugačije funkcioniraju nego za Hrvatske iz Bosne i Hercegovine i obrnuto za bošnjake, ne znam za Srbe i tome slično, jer ovo što se dešava na relaciji Zagreb-Sarajevo-Beograd postaje jedna civilizacijska sramota. Zašto će svi biti manje-više za Europsku uniju? Pa zato jer će se po ulasku u Europsku uniju i na ovim prostorima zasigurno manje krasti, zato jer će Hrvatska u periodu od 4, 5 godina po ulasku u Europsku uniju doći do eura, bez eura nećemo biti u stanju servisirati vanjski dug. Nije problem niti taj dug vraćati, nego je problem u ovom trenutku osiguravati devize, i zato jer ćemo biti vjerojatno gospodarski daleko zanimljiviji. Dovoljno je pogledati u ovom trenutku tržište nekretnina, graditeljstva, industrije, trgovine, sve se urušava. Između ostalog jasno i zbog korupcije, nečinjenja, jasno i između ostalog i zbog politike Hrvatske narodne banke od 2000. do 2007., odnosno precijenjene kune koja je urušila izvoznu ekonomiju, a to onda znači dobar dio izvozne industrije, ali danas pri osobnoj zaduženosti građana od 135 milijardi kuna, gospodarstva još toliko razumljivo da kunu treba čuvati kao zjenicu oka svoga. I jasno je da se treba izboriti za autonomnost Hrvatske narodne banke čija je politika obvezatnih pričuva spasila hrvatski bankarski sustav od sudbine jedne Mađarske, itd. Ali ponavljam, politika HNB-a i precijenjene kune u vremenu 2000. do 2007. urušilo je industriju, izvoznu ekonomiju, potakla uvoz, potrošnju, nerad i to se usuđujem reći koliko god možda to danas bilo i nepopularno. Prije nego se dotaknem pretvorbe i zastare IDS bi volio vidjeti u Ustavu, a na tom tragu i odredbe koje bi tim tzv. Zaštićenim najmoprimcima jamčile da dođu već jedanput ne u posjed, nego vlasništvo stanova u kojima neki žive 50, 55 možda i 60 godina, čija je sudbina ako izađu izvan tog stana da će ih stvarni vlasnik iseliti, odnosno izbaciti na ulicu, značaj nema zastarijevanje za kriminal iz pretvorbe, apsolutno sam za ali zašto ne riješimo sudbinu tih 5 tisuća obitelji koji su, usuđujem se reći neka me nitko zbog toga ne ispravlja, u kojem su bili u sudbini su onoj u kojoj su bili Židovi 30-tih godina. Ja se slažem da je nacionalizacija bila nepravda, ali da li jednu nepravdu možemo ispravljati jednom drugom možda još i većom nepravdom. Komunisti su nacionalizirali stanove, slažem se da je to bio jedan ideološki primitivizam, a danas demokrati iz tih stanova lišavaju „stanarskog prava“ ljude koji u njima žive 50, 55, ili 60 godina. Treće, načelo pozitivne diskriminacije, Hrvatska šta radi, kažnjava one političke stranke koje zastupaju manjinske vrijednosti, ali i principom da oni znači pripadnici manjina biraju za koga će glasati ili za manjinskog zastupnika ili za stranku znači i njih se svjesno, te manjine separira, segregira odnosno na neki način diskriminira, jer u etnički pod navodnicima, usuđujem se reći najčišćoj državi na svijetu što smo postali nije baš ugodno uvijek izjašnjavati se pripadnikom neke nacionalne zajednice. Možda bi o tome ja mislim trebali konačno početi otvoreno govoriti i znamo da svi tim odredbama gube osim HDZ-a. Problem je što 2000. mi smo primijenili to načelo za koje se danas zalažemo, problem je u tome što smo broj zastupnika manjina sa 5 povećali na 8, a s druge strane smo ih lišili dvostrukog prava glasa, čime je stranka na vlasti dobila prednost u izborima a u zagrljaj pridobila i prigrlila još 8 manjinskih zastupnika. Zastara članak 7., nikada nisam rekao i ne mislim da svi koji se bave poslom u Hrvatskoj, biznisom su kriminalci, to jednostavno ne može biti. Nema težega od nekome u ovome trenutku plaćati plaću, plaćati poreze, isplaćivati doprinose i to u zemlji gdje se doslovce puno toga urušava. I utoliko gospodarstvenike, prave gospodarstvenike treba držati kao malo vode na dlanu, jasno, tu ne mislim na one koji rade i vode ta monopolistička poduzeća od jednoga HAK-a, Hrvatskih cesta, HEP-a, Vode, itd., željeznice, tu mislim na male obrtnike, na zanatlije, na srednje jasno i velike tvrtke koje vode ljudi koji su sve pošteno stekli. Jednako tako ne mislim da svi koji su sudjelovali u pretvorbi su bili lopovi da možemo za njih reći „vi ste banda lopovska“, ne nisu svi, bilo je onih koji su pošteno, uglavnom radeći svijetom došli do svog prvog milijuna dolara, eura ili ne znam čega, uložili su taj milijun eura ili dolara u Hrvatsku, i oni trebaju biti primjer. Međutim, takvih je na žalost jako malo. Bilo je i onih koji su sudjelovali u pretvorbi sa radnicima poduzeća, preuzeli da ne dođu hohštapleri ili maheri kakvi su uglavnom sudjelovali u pretvorbi i na taj način su sačuvali tvrtke. I te ljude treba apsolutno poštovati ali tih pojedinaca je možda najviše 4, 5% od sviju onih koji su sudjelovali u pretvorbi, i ne može ih biti više. Svi ostali posve otvoreno ću reći, za mene su kriminalci, koji su ja bih rekao i kriminalnu vlast, željeli porobiti Hrvatsku tako da danas imaju sve a zemlja i ova sirotinja danas više nema gotovo ništa, pa čak ni nade. Treba pitati čemu se nadaju oni radnici u „3. maju“. Njima to što su sve dobili jasno još nije dosta, oni hoće još, njima to što 90. nisu imali ništa, a danas imaju sve razumljivo je da nije dovoljno, što žele danas. Danas neki od njih žele Pantovčak, jer znaju da preko te institucije mogu utjecati na samu vlast, znaju da i ovako osiromašena zemlja ima još nekih resursi i te resurse žele za sebe kao što su dobili i one prije ovih, jer ako do njih ne dođu danas neće doći ni sutra, a možda će zbog toga sudbina njihova biti poput „Glembayevih“ i to je zapravo bit. To ne smiju dobiti, neće na Pantovčak ali ne bi trebali niti oni koji na neki način okružuje podzemlje. Revizija da ili ne, apsolutno. Zašto? Pa zato jer je ona vršena u ratu, ta pretvorba, i ona kao takva ta pretvorba ima biti smatrana ratnim zločinom, a ratni zločin razumljivo ne smije zastarjeti, ali se postavlja pitanje da li je 2009., 10., 11. ona „moguća“. Ja želim vjerovati da da, ali da budem iskren malo sumnjam u to, i mislim da bi se mogli građani ako se ovdje ne pokaže jedan konsenzus i odlučnost, razočarati kao i u neispunjeno 3. siječanjsko obećanje o reviziji pretvorbe ili predsjednikovo da će iz Austrije, LIchensteina, Švicarske u zemlju vratiti 7, 8 milijuna maraka, eura ili što je onda bilo. Mislim da se moglo puno više po tom pitanju od 2000. do danas da je bilo volje, ali nije se htjelo, a 2010. mislim da će biti daleko teže. Znači otkuda početi? Dakle, od pitanja kako ste gospodo došli do prvog milijuna maraka, do prvog milijuna dolara, švicarskih franaka, oni koji na to pitanje ne mogu odgovoriti jasno je da bi bez svega trebali ostati, to je jednostavno. Ali u Hrvatskoj na žalost ništa nije jednostavno osim potkradati državu, e tu ide sve kao po loju. Da će biti sa tom revizijom problema, biti će, Hrvatska je gospodarski ranjiva, ako je neko poduzeće „pod istragom“ postavlja se pitanje tko će sa njim raditi, možete izgubiti sve poslove, možete učiniti veću štetu nego korist, ali sigurno u ovo valja ići. Može ta firma ostati bez kredita, jamstva i slično. I ono što je najgore ja ne vidim tko će u tu reviziju ući, današnje Državno odvjetništvo sumnjam, sudovi, ovakvi kakvi jesu sumnjam, do sada nisu se u to upuštali ni Vlade, nisu se upuštali predsjednici, a da su imali mehanizme imali su, ali činjenica je da nije bilo političke volje. Vrijedilo je načelo "Neka narod za nas glasa, a neka nas ti kapitalisti financiraju." Pošto za mene ti isti neće glasat, a neće mi ni financirat, što mi stvara ozbiljne probleme, ali onda ja mogu obećati reviziju pa makar, ja volim reći, prošao kao Kennedy jer pretvorba je doista bila majka svih pljački iako u zadnjih 6 godina to se činilo u ovoj zemlji i drskije i bezobzirnije nego '90-ih, a najbolji i najrječitiji primjer su ovaj "Podravka", "HAK" itd. Gdje je problem kod te revizije? Ako je nešto stečeno znači nečasno, a potom prodano trećem koji je to nešto kupio recimo u dobroj vjeri. Prvog treba u lance, drugog treba pustiti da radi. Problem je ako ste prvo poduzeće kupili nečasno, a ostalo pošteno po onoj Onassisovoj "Nemojte me pitati za prvi milijun dolara, pitajte me za svaki cent nakon toga.", onda morate ostati bez svega. Problem su naše banke. To je najveća banditska privatizacija. Mi smo sanirali banke koje su pretvorene u strane eskpoziture u kojima se danas nalazi 320 milijardi kuna aktive, sanirane su sa 15 milijardi kuna. Marić će reći 50, 60 ili 80, prodane za 7. I što bi sad tu trebalo napraviti? Pa trebalo bi u zatvor bivše premijere, trebalo bi u zatvor bivše ministre financija ili ne znam gospodarstva koji su dopustili da se na taj način orobi Hrvatska, ali kao i zbog ratnog zločina onda će se vjerojatno žrtvovat neke druge, a ne one koji su sve to osmislili. Ja si stvarno postavljam pitanje da li bi upravo od tih ljudi, znači tih koji su osmislili tu pretvorbu i privatizaciju trebalo krenuti? Apsolutno, trebalo bi najprije njih zatvoriti, a tek onda krenuti dalje. Znači njih bi trebalo lišiti imovine, odlikovanja i krenuti dalje. Jer prilika čini lopova, ali se postavlja pitanje normalno tko je sve to osmislio? Dali smo priliku ljudima i neki ljudi su je iskoristili. Što su oni radili? Oni su krali po zakonima i sad će dokazivati da sve što su radili, radili su shodno zakonima. I znate što je, sad sam se sjetio, ovaj Todorić leteći u helikopteru rekao jednoj slovenskoj otprilike novinarki. Da je hrvatska pretvorba najbolja na svijetu jer da nitko nije u zatvoru i da je iznjedrila 300 dobrih tvrtki. Jasno najbolja je za njih, ali za sirotinju je ta pretvorba tragična. Ali oni koji imaju posla u takvim tvrtkama, i to treba reći, šutjet će jer ne žele završiti kao što će možda sutradan završiti radnici "3. Maja" ili željezare u Splitu itd. A problem je bio naprosto, pod navodnicima, banalan. Bio je rat, krenula je pretvorba, znalo se onaj tko će do toga doći postat će nakon toga stup društva i nitko ih neće dirati, ali mislim da se to pitanje definitivno mora otvoriti, a poći bi trebalo od onih koji su sve to '90-ih godina osmislili. Ja sigurno ne navješćujem nikakva uhićenja, opozicija to ne može, ali znam tko bi ih mogao, ta uhićenja, u ovoj zemlji stopirati.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Imamo najprije jedan ispravak netočnoga navoda i poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je kazao da sam ja nekoliko puta govorio da sanacija banaka je koštala 30, 40, 50, 80 milijardi. Ispada da uvijek drugi podatak govorim. To nije točno, ja sam uvijek govorio i govorit ću samo jedan podatak, a to je 87 milijardi i 400 milijuna kuna je ukupno Republiku Hrvatsku koštala sanacija banaka u Hrvatskoj. A podatak koji vi kažete da su prodani za 7 milijardi također nije točan. Prodane su za 5,4 milijarde kuna. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo i povredu poslovnika koji prijavljuje poštovani zastupnik Kajin.
Ja se samo koristim podacima Državne revizije. Ne može biti 87 milijardi jer bi to bilo 3 proračuna Republike Hrvatske. Negdje oko 15, prodano za 7.
Dobro, ovo nije bilo pozivanje na povredu poslovnika niti na članak, a bio je pokušaj diskusije, nastavka rasprave. Za riječ se javio u ime predlagatelja poštovani zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Na tragu nekih intervencija imam potrebu na nekoliko riječi. Dakle, ovaj prijedlog koji smo podnijeli, koji je u tehničkom u nekakvom volumenskom smislu u nekim dijelovima sličan prijedlogu Vlade koji smo davno mogli raspraviti u ovom Saboru još kad smo predlagali u 2. mjesecu, ima i izmjena koje su bitno drukčije i koje mijenjaju smisao, sadržaj, obuhvat, prirodu, racio onoga što se želi promijeniti. Ono što je bitno i na što želim skrenuti pozornost, pa molim svakoga tko misli ili može dokazati drukčije da me ispravi je dakle, rukovodili smo se isključivo općim i javnim interesima. U ovim prijedlozima nećete prepoznati niti jednu posebnu skupinu. Vjerojatno su vas mnoge legitimne, interesne, posebne, specijalne skupine povlačile za rukav, predlagale unesite ovo ili ono, toga ovdje nema. Ovo su isključivo načelne stvari koje se tiču općih pravila igre i poretka u Republici Hrvatskoj koji bi trebali vrijediti još neko vrijeme. Pa tako i odredba široko razrađena, elaborirana, obrazložena odredba o ukidanju zastare za kaznena djela počinjena u postupku privatizacije i pretvorbe kao i za kaznena djela protuzakonitog bogaćenja i ratnog profiterstva u vrijeme oružane agresije na RH. Ja prihvaćam intervenciju uvaženog zastupnika da se radi o autentičnom prijedlogu Vlade i HDZ-a, to nitko ne osporava, to su 2 prijedloga. Dakle, jedan prijedlog je prijedlog SDP-a i sada skupine zastupnika, odnosno 3 kluba zastupnika, taj prijedlog je na stolu već više, odnosno skoro 2 godine. Skoro 2 godine mi smo taj prijedlog stavili u proceduru i tražili o njemu očitovanje. Postoje 2 konkurirajuća prijedloga. Svoj smatramo kvalitetnijim, obuhvatnijim i smatramo da je upravo tako rješenje u interesu pravnog poretka i u interesu uvođenja fer pravila igre. Međutim jednu stvar teško možemo negirati, a to je tvrdnja i ispravite me ako govorim pogrešno, da se takvom rješenju kakvo je od strane SDP-a poslano u proceduru još prije 2 godine jedan broj uvaženih zastupnika i predstavnika i Vlade i HDZ-a, a neki danas ovdje sjede i u Saboru, protivio i da je smatrao da nije dobar, da nije provediv, da nije realan i da ga ne treba prihvatiti. I o tome govorim. I sada konačno možemo sjesti, evo vidim da će kolega Šeks ispraviti navod. Ali ponovit ću, dakle ispravite nalog, ispravite moju tvrdnju. Da se jedan broj uglednih, svi su uglednih, jedan broj zastupnika HDZ-a i visokih dužnosnika nije protivio unošenju ovakve izmjene u hrvatski Ustav. To je činjenica za koju imamo materijalne dokaze. I ovo je politički dijalog i u okviru tog političkog dijaloga, to ćemo ponavljati. Isto tako jasnoće radi, neću reći istine radi, jer to je omiljena poštapalica, ali svatko od nas istinu možda vidi na drugi način. Dakle, jasnoća, s moje strane radi. Na Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav bila je intencija da se jednim zaključkom negativno ili barem većina odbora negativno očituje o nekim člancima iz prijedloga grupe zastupnika. Konkretno o člancima koji se tiču dopunskog prava glasa za nacionalne manjine i članku, koji mijenja članak 45. hrvatskog Ustava, a govori, uvodi pojam glasovanja u Republici Hrvatskoj. Još jednom jasnoće radi, jer nakon ovoga čekaju nas razgovori, čekaju nas pregovori. Vidimo da i vi najavljujete javnu raspravu. Dakle, pozvali ste i na odboru gospodine Šeks, potpredsjedniče Sabora i sveučilišne profesore da se uključe u te rasprave, da organiziraju javne tribine, stručne skupove. To naravno, ali bili smo jasni da će se to dogoditi, nije na tragu onoga što je tražila premijerka. Tražila je da postupak bude kratak i da ne traje previše dugo radi naših vitalnih gorućih interesa, priključivanja Europskoj uniji. Vidite da je ozbiljan postupak i da ne može biti slomljen preko koljena. Ono što nećemo i ne želimo, ne želimo odugovlačenje. Nećemo raspravljati samo radi rasprave. Ali radi sadržaja hoćemo. Dakle, još jednom ću ponoviti, da je u prijedlogu izmjena Ustava koji je podnijela Vlada, a tiče se referenduma, rečeno da se na referendumu odlučuje većinom birača koji su glasovali u Republici Hrvatskoj, uz uvjet da je referendumu pristupila većina od ukupnog broja birača. Dakle, nama je ovo jasno. Dakle, kriterij za većinu je većina u Republici Hrvatskoj. Morat ćemo još samo protumačiti uz inspiraciju, ali i uz zdrav razum, što je to većina u Republici Hrvatskoj. Pa ćemo se naći negdje. Ali nećemo kategorički uvjetovati. Nismo unaprijed odbacili kategorički niti jedan vaš prijedlog. U tom smislu je bila moja intervencija. Mislim da me niste dobro slušali, kao što me niste dobro slušali kada sam govorio o uhićenjima. Da, njih je bilo. I ako kažem da će ih vjerojatno biti još, ne zazivam policijski sat, nego govorim realno. Uhićenja je bilo, zakašnjelo očito, bilo je postupaka, političke odgovornosti i hrabrosti da se s njima suoči vrlo malo. Demantirajte te riječi. Kada sam govorio o Europskoj uniji i o zastupnicima ovoga Sabora. Onda sam mislio na to da ćemo ulaskom u Europsku uniju se i ponašati malo drugačije. Kada gledate u britanskom Parlamentu, ona je vrlo živa. Puno je dobacivanja, puno humora. Djeluje ovako malo kao predstava, kao "stage". Ali nemate kavanskog dobacivanja, kojeg kod nas u Saboru ima. Ljudi iz desetog ili petog reda, svejedno petoga ili prvoga, vam dobacuju, govore vam ti, a niste se u životu rukovali s njima. To je to europsko ponašanje. Nisam nikoga uvrijedio, samo pozivam na standarde, da će se kod izbora zastupnika o tome voditi računa. To su ti europski kriteriji, onda može biti i živo. Dakle, molim da se pozorno slušamo, jer ćemo morati sjediti i razgovarati da ne insinuiramo. Nema potreba za tim. Jedan prijedlog, drugi prijedlog. Prijedlog HDZ-a o ukidanju zastare u privatizaciji, prijedlog HDZ-a. Ne tvrdim da je zakašnjeo, ali tvrdim da se tijekom protekle dvije godine odbacivala takva mogućnost. I to je istina. Molim lijepo demantirajte.
Hvala lijepo. Za ispravak netočnog navoda, javio se poštovani potpredsjednik Sabora Vladimir Šeks.
Ja ću vam kolega Milanović odmah uslišati vašu molbu da vas demantiram u tri navrata. Prvi, kada sam pozvao na Odbor za Ustav sve profesore pravnih fakulteta, rektore Filozofskog fakulteta, političkih znanosti, ekonomskoga, da se uključe i organiziraju u javnu raspravu. To nije inkompatibilno sa ocjenom predsjednice Vlade da se ustavne promjene trebaju izvršiti do kraja godine, niti sa mojom ocjenom da je moguće do sredine studenoga izvršiti ustavne promjene. Ono što se odnosi na da je vladajuća većina i neki članovi HDZ-a da su se protivili i da su negirali, i da su tvrdili da je nemoguće one ustavne promjene koje su vezane za kažnjavanje ratnog profiterstva privatizacijskoga i pretvorbenog kriminala, nije točno. Vi ste podnijeli prijedlog za promjenu Ustava 27. ili 28. kolovoza 2007. godine, dakle neposredno prije raspuštanja Sabora i raspisivanja izbora. Dakle, pred samu izbornu kampanju za izbore za Sabor 2007. godine. I ja sam to kao predsjednik Sabor i uvrstio u dnevni red sjednice Sabora. Za 15, 20 dana došlo je do raspuštanja Hrvatskog sabora. Prema tome, nije se tome protivilo, nego su se samo naknadno i kasnije ukazivale na velike i ogromne poteškoće za unošenje Ustav zabrane zastarijevanja kaznenih djela. I to i sada ostaje vrlo veliki problem.
Hvala lijepo. Prelazimo dalje na raspravu u ime klubova. Sljedeći je klub Hrvatske demokratske zajednice i poštovani potpredsjednik Hrvatskoga sabora gospodin Vladimir Šeks. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će u najvećem dijelu u ogromnom dijelu podržati prijedlog ustavnih promjena koje su podnijeli zastupnici Kluba zastupnika SDP-a, HNS-a i IDS-a. kažem u ogromnom dijelu. Ja bih ga ocijenio da će to biti ne 90%, nego i 95% tih prijedloga najavljenih ustavnih promjena ova tri kluba opozicije. Zašto ćemo to učiniti? Zbog toga što postoje tri grupe razloga da podržimo taj prijedlog ustavnih promjena. Prva se odnosi na najveći dio mogućih ustavnih promjena koje se odnose na one odredbe Ustava, promjene Ustava koje omogućuju otvaranje i privremeno zatvaranje pojedinih poglavlja za Europsku uniju i onih koji omogućuju samo djelotvorno funkcioniranje Europske unije i pristupanje Europskoj uniji. Tu su prijedlozi Vlade koja je prihvatila i ugradila u svoj prijedlog ustavnih promjena one prijedloge i onaj predložak ustavnih promjena koje je izradila radna skupina Vlade i taj predložak te Vladine radne skupine koji je Vlada ugradila u svoj prijedlog Nacrta promjena Ustava i ovaj prijedlog zastupnika i zastupnica 52 stranke je praktično ad literam doslovce identičan i tu se odražava da postoji jedan puni konsenzus i puna suglasnost sa ustavnim promjenama koje su vezane za zatvaranje ili otvaranje pojedinih poglavlja i pristupanje Europskoj uniji i načina funkcioniranja Hrvatske u Europskoj uniji. Tu dakle postoji jedna potpuna suglasnost i ta suglasnost će biti jasno i utvrđena i kod donošenja i utvrđivanja nacrta Ustava i kod donošenja i same promjene Ustava. Ja ću sada govoriti o tome koje su to sve, gdje su te sve suglasnosti koje se očituju na jačanje uloge Hrvatske narodne banke, dakle monetarne vlasti, uvođenje državne revizije u Ustav, uvođenje da se izmjenom Ustava omogući da u hrvatski pravni poredak da se pravo Europske unije neposredno primjenjuje. Dakle, da sudovi i sva državna tijela po pristupanju Hrvatske u Europskoj uniji primjenjuju sve pravne norme Europske unije kao svoje, kao domaće da u slučaju kolizije ili pravnih praznina između domaćeg prava i europskog prava prednost ima europsko pravo ali ono postaje u isto vrijeme i hrvatsko pravo. Ili one odredbe koje se odnose da se promjenom Ustava treba omogućiti da Hrvatska prenosi dio svojih ovlasti koje tvore korpus suvereniteta na tijela Europske unije, ili one odredbe koje će omogućiti da državljani zemalja članica Europske unije imaju pravo i mogućnost glasovati na lokalnim izborima u Hrvatskoj jasno ako imaju prebivalište u Hrvatskoj. Ili na one ustavne promjene koje se odnose na jačanje neovisnosti sudbene vlasti, novi način izbora Državnog sudbenog i Državnog odvjetničkog vijeća koje više ne bi birao Hrvatski sabor nego bi to bilo dakle izvan sfere i zakonodavca i izvršne vlasti, na one ustavne promjene koje se odnose da se suci koji budu imenovani biraju doživotno do kraja svoje karijere do 70. godine. Dakle, cijeli taj splet ustavnih promjena je potpuno identičan i kompatibilan sa prijedlogom Vlade i prijedlogom ovih stranaka. Imamo nekoliko razlika. Suglasni smo također i oko toga da se sve manjine, ne samo autohtone nego da se sve manjine ali sada i one koje su pobrojane, koje nisu pobrojane u izvorišnim osnovama Ustava da se one unesu u izvorišne osnove Ustava. Isto tako smo potpuno otvoreni za prihvaćanje ideje i inicijative da se suci Ustavnog suda biraju dvotrećinskom većinom glasova zastupnika i zastupnica u Hrvatskom saboru. Suglasni smo također da se implementira promjenom Ustava primjena europskog uhidbenog naloga koji znači jednostavno da Hrvatska kada uđe u Europsku uniju da pravosudna tijela Hrvatske i pravosudna tijela zemalja članica Europske unije izravno sudjeluju u predaji, izručenju ili osiguranju izvršenja kazne međusobno bez ikakve kompetencije i medijacije izvršnih vlasti. Ali jasno da tu postoje određeni uvjeti i pretpostavke. I nakon te promjene Ustava trebat će donijeti još odgovarajuće zakone kojima će se implementirati europski uhidbeni nalog. Pri tome treba imati na umu da postoji i Europska konvencija o zastarijevanju koja upućuje da se ne izručuju i ne predaju, da država može otkloniti izručivanje ili predaju za ona kaznena djela za koja procijeni da su politički motivirana kaznena djela ili povezana sa politički motiviranim kaznenim djelima. Promjenom ovoga Ustava omogućit ćemo da Hrvatska zaključi bilateralne međudržavne ugovore i sa zemljama koje nisu članice Europske unije o pravnoj pomoći, o izručenju i predaji, primjerice sa Bosnom i Hercegovinom, sa Srbijom, da sklopi bilateralne međunarodne ugovore koji će onemogućiti skrivanje pred pravdom i omogućiti da i hrvatski državljani budu podvrgnuti pravdi, da se nitko ne može sakriti, prikriti i da se može. Ali i tu, to će biti stvar tih bilateralnih ugovora i dogovora. I tu će se trebati dobro paziti sigurno kao što će sve zemlje u okruženju i sve zemlje koje su nastale raspadom bivše Jugoslavije nastojati da jedna drugoj ne izručuju svoje državljane za politički motivirana kaznena djela a i za kaznena djela koja su vezana sa ratom i ratovima u bivšoj Jugoslaviji. To je važno reći da se ne stvara jedna pogrešna klima u javnosti, da će eto sada vrlo brzo ili promjenom Ustava ili na temelju međudržavnih ugovora, da će Hrvatska sada izručivati po bilo čijem zahtjevu svoje državljane isto kao što niti će te zemlje izručivati olako i bez vrlo jasne i utvrđene procedure niti svoje državljane po zahtjevu Hrvatske. To je taj europski uhidbeni nalog i kažem mi smo u svemu tome u biti potpuno suglasni, stvar je samo nekih tehnoloških nomotehničkih rješenja gdje će se bolje izraziti forma na bolji, funkcionalniji način nego sadržaj. Imamo i dvije ključne razlike u pristupu. Jedna se odnosi na ono kolokvijalno rečeno dvostruko pravo glasa. Tu sam ja i na Odboru za Ustav nastojao staviti jednu rezervu na taj prijedlog da se uvede dvostruko pravo glasa sa obrazloženjem da je to već jedanputa temeljito Hrvatski sabor i to u onom sazivu gdje je parlamentarna većina bila, nije bila HDZ parlamentarna većina nego SDP i HNS je upravo i SDP-ova parlamentarna većina tada kroz određene odluke Hrvatskoga sabora, kroz odluke Odbora za Ustav, za zakonodavstvo, kroz nedavanje vjerodostojnog tumačenja Hrvatskom saboru, kroz ili putem odluke Ustavnoga suda zauzela stajalište da se ona ustavna odredba iz članka 15. koja je omogućavala zakonodavcu da uvede dopunsko pravo glasa, pored općeg prava glasa za pripadnike nacionalnih manjina da je ona donošenjem Ustavnoga zakona iz 2002. godine konzumirana i da prema tome ostaje status quo u zakonodavnom i izbornom, po zakonodavnom, izbornom [[Upadica Mimica: Nemojte iz klupa ništa!]] Kolega Furio, vi znate da u tom sporazumu nešta piše sasvim drugo. Ono što hoćete piše da će se na polovici... ... [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Hoćete molim vas biti ljubazni. Nemojte ubacivati nešta ono o potpisivanju kad vi jako dobro znate da u tom sporazumu stoji da će se polučeno od strane vas... ... [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] da će se razgovarati.
Ponovno upozoravam i poštovanog zastupnika Radina i poštovanog zastupnika Radnika i poštovanog potpredsjednika da ovakvih bilateralnih rasprava nema.
Dakle, da se vratimo na to dopunsko pravo glasa. Tu je HDZ stavio jednu rezervu. Mi ćemo o toj rezervi rekao sam i raspravljati. Postoje različiti modaliteti o kojima možemo još i treba, raspravljat ćemo o tome. Ali načelno je sada naše stajalište da se u tom pravcu ne mijenja Ustav i da se Ustavom ne utvrđuje obvezatnost dopunskog prava glasa uz opće pravo glasa. Ali ćemo razgovarati o mogućim modalitetima da se doista, na najvišoj razini nema dame i gospodo nigdje u Europi ni jednim Ustavom u Europi nije utvrđeno dopunsko pravo glasa za pripadnike nacionalnih manjina, ni jednim. Postoji samo zakonom u Sloveniji gdje slovenski državljani mađarske i talijanske nacionalnosti kao posebno izborno tijelo biraju dva, odnosno jedan plus jedan zastupnika u Slovenski državni zbor i u Rumunjskoj gdje opet nema dva glasa, nego kroz jedan specifičan model gdje se razrješava pitanje zastupljenosti mađarske nacionalne manjine, odnosno Mađara, rumunjskih državljana u rumunjskom parlamentu. Sve u svemu i za ove dvije teme smo potpuno mi u Hrvatskoj demokratskoj zajednici otvoreni. Ja sam uvjeren da ćemo nakon ove rasprave na kojoj nećemo prema našem dogovoru glasovati, nego ćemo ustrojiti jednu paritetnu zajedničku radnu skupinu koja će u narednom vremenu nastojati pronaći zajednička rješenja ako uspijemo u tome, a ja vjerujem da ćemo u lavovskom dijelu uspjeti i da ta radna skupina treba onda predložiti i Hrvatskom saboru preko Odbora za Ustav, a i u političkim razgovorima što je ta radna skupina zaključila. Da li je uspjela i kako i da li je došla do zajedničkog prijedloga uzimajući u obzir vladin prijedlog ustavnih promjena i uzimajući u obzir jasno u cjelini i kako Vladin prijedlog tako i prijedlog skupine zastupnika. Hvala lijepa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Za riječ se u ime predlagatelja javio poštovani zastupnik Zoran Milanović.
Hvala i kratko s obzirom da je ovo ipak javna rasprava i prilika da se neke stvari kažu javno da ne bi ostale visjeti u zraku. Drago mi je da ste me ispravili onako precizno, jedino mi nije jasno jeste li na kraju bili za ili protiv ili ste samo skeptični u pogledu odredbe o ukidanju zastare u privatizaciji. Zašto ste šutili dvije godine? Ali to ćemo u nekom drugom dijalogu vjerojatno razriješiti. A što se tiče odredbe, odnosno neslaganja o dopunskom pravu glasa za pripadnike nacionalnih manjina, dakle ima nekoliko država u Europi koje imaju to dopunsko pravo glasa niste ih sve nabrojali. Ako nabrajate budite precizniji ima ih i u Skandinaviji. Švedska manjina ima još izraženiji i definiraniji status u finskom Ustavu, mada ih je tamo jedan do dva posto. Ali nije to presudno. Isto tako nema niti jedne države, nema niti jedne države koja ima toliki broj nacionalnih manjina navedeno u preambuli Ustava. Jel' tako da nema? Dakle, tu prihvaćamo jedan standard, ali kada je u pitanju dopunsko pravo glasa onda iz nekih vjerujem manje domoljubnih, a više profanih motiva, odnosno interesnih motiva to odričemo. Možemo razgovarati i o tome. To nije kategorički imperativ. Želimo čuti i stajalište onih zastupnika koji su u ovom Saboru predstavnici nacionalnih manjina sukladno važećim zakonima i njihova mišljenja. To je vrlo relevatno. Ali ono što stoji jest da Ustav, odnosno ustavna odredba ne može biti neustavna. Ako nešto propišete Ustavom i ako se okupite oko stava i političke volje, a to je samo stav a ne neka velika ideja da će nešto biti vrijedno zaštićeno Ustavom onda to postoje vrijednost zaštićena Ustavom i nikakvo autentično tumačenje iz 2002., nikakav Ustavni zakon to ne može promijeniti. Dakle, pitanje ovdje glasi isključivo postoji li volja da se nacionalnim manjinama to pravo omogući? I ako postoji zašto, odnosno ako ne postoji zašto ne postoji? Jer argument da je Sabor 2002. donio nekakvo autentično mišljenje ili odbio donijeti autentično mišljenje ili da je to pravo konzumirano Ustavnim zakonom postaje bespredmetno onog trenutka kada promijenite Ustav i kažete da je to Ustavom zaštićena vrijednost. Idemo vidjeti zašto ne bi bilo dobro da bude zaštićena, odnosno zašto bi bilo dobro da bude zaštićena. Ono što je paradoks je da je ustavotvorac 2000. godine na 2001. donio odredbu kojom je praktički široko odškrinuo vrata za takvu mogućnost, i rekao, ponovit ću, nimalo konkurirajuće da se pripadnicima nacionalnih manjina, pored općega prava glasa može dopustiti, odnosno dati dopunsko pravo glasa. Od te konstatacije, do njezinog ostvarenja samo je malen korak za onoga koji to želi. Pitam vas slijedeće, a zašto onda niste predložili da se ukine ta ustavna odredba, jer ona se očito nikad neće realizirati. Nikad. Dakle ustvari ustavotvorac je pod može dati mislio ne može i neće nikada dati. Onda bih, ako ste načelni, očekivao od vas da predložite brisanje takve ustavne norme da ne bi unosila zbrku, ali to niste učinili. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo ispravak netočnoga navoda, poštovani potpredsjednik Sabora Vladimir Šeks.
Ja ću ponovo udovoljiti vašoj želji da vas demantiram. A prvo, netočna je vaša teza i tvrdnja da postoje i neke europske zemlje koje imaju dopunsko pravo glasa. Ja sam rekao da Ustavom ni jedna europska zemlja nema dopunsko pravo glasa. Ni jedna. Kod toga ostajem. Drugo. … [[Upadica se ne razumije.]] Po praksi. Drugo. Ja kad govorim govorim o Ustavu. Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Koju želite drugu da vam ispravim?
Ponovno upozorenje, uvaženim zastupnicima da se drže Poslovnika. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Bilo je jasno.
Ja bih vrlo rado vodio ovaj komunikacijski oblik, ali nije primjeren Poslovniku.
Hvala lijepa. Slijedeći prijavljeni Klub zastupnika je klub HDSSB-a, uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Evo ovaj mali igrokaz između lijevih i desnih je ja bih rekao nepotreban, jer evo i sam gospodin Šeks, potpredsjednik Sabora, je izjavio da je 95% ako sam dobro razumio i shvatio gospodina potpredsjednika Sabora, zapravo 95% materijala iz ovoga prijedloga da kažem klubova SDP-a, HNS-a i IDS-a, gospodi iz dakle vladajućih prihvatljivo. Mi nismo u HDSSB-u, dakle Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje nije sudjelovao u kreiranju, iako je oporba, da ne kažem ljuta oporba, nije sudjelovao u kreiranju ovog prijedloga kojega su potpisali zastupnici SDP-a, HNS-a i IDS-a. Isto tako HDSSB nije sudjelovao niti u kreiranju prijedloga Vlade Republike Hrvatske, dakle vladajućih. HDSSB o cijeloj ovoj materiji ima svoje mišljenje i svoj stav, a jasno da ćemo se osvrnuti, odnosno osvrnut ću se u ovome izlaganju i o prijedlozima jednih i o prijedlozima drugih. Dakle, gospodin Milanović je iznosio redom, počevši od preambule Ustava u koji treba uvrstiti dakle 23 manjine, jerbo smo prošli puta raspravljali o Romima koji su, eto kažu, zaboravljeni, ali sada je i ta da kažem mala nepravda i stavljena, i to suglasno, gotovo rekao bih svim, suglasno mišljenju svih klubova i zastupnika u ovome Hrvatskom saboru. Kada je gospodin Milanović kao predlagatelj govorio o članku 7., dakle o sudjelovanju Hrvatske vojske u misijama izvan Republike Hrvatske, dakle izvan granica Republike Hrvatske ili pak sudjelovanje strane vojske i aktivnostima strane vojske na teritoriju, na području Republike Hrvatske, onda je spomenuo i veću ulogu predsjednika Republike u odlučivanju. HDSSB stoji i dalje na stajalištu, stanovištu, kako god hoćete, da o tome treba odlučivati isključivo Hrvatski sabor dvotrećinskom većinom. To su stvari koje se također tiču dakle i suvereniteta i odlaska Hrvatske vojske, a znamo da smo odlazili ratišta cijele Europe, pa i izvan Europe kroz našu povijest bližu i dalju i da o tome treba odlučivati Hrvatski sabor koji je izabran od hrvatskog naroda. Dakle svi zastupnici su izabrani na izborima za najviše predstavničko tijelo Republike Hrvatske. E sada o pravu glasa, pravu glasa pripadnika nacionalnih manjina, o kojemu evo gospodin Radin, vidim da je i gospodin Pupovac reagirao i koji se zapravo kosi, odnosno odredbe se kose u onom Ustavnom zakonu sa odrednicom u Ustavu dakle posebno pravo glasa, a onda opet odredba da se samo može jedanput glasovati dakle na jednim izborima, na jednome biračkom mjestu. Kada bi hrvatska država bila definirana kao država svih građana koji u njoj žive, onda bi mnoge stvari bile riješene. Ja neću objašnjavati pojedinosti oko toga, sapienti sat, pametnom dosta. Ja ne znam da li je u preambuli američkog Ustava pobrojane, da li su pobrojane 68 nacionalnih manjina, od Vijetnamaca, Tajlanđana, Kineza, Kazahstanaca, Tadžikistanaca, Pakistanaca i ostalih. Oni su svi državljani Amerike, oni svi imaju puna prava, uživaju puna prava i zaštitu američke države. Oni su prije svega Amerikanci. Pa tako i naši Hrvati u dalekim Sjedinjenim Američkim Državama. Mislim da u našim glavama još uvijek ili većine nas zapravo postoji ona jedna starinska misao koju bih ja sveo na rečenicu jesmo li mi država građana koji žive u ovoj državi, u ovoj državi Hrvatskoj, ili smo mi država nacija? Jesmo li mi država nacija ili država građana? Iz stoga proistječe, ovo je jedan rekao bih možda moderniji pristup, suvremeniji pristup ovoj materiji, koji će možda za 4 ili 8 godina u nekom drugom sazivu Sabora razmatrati iz kojega sve proizlazi i ove ljutnje i ove rasprave i ova javljanja iz klupa mogli bismo to vrlo jednostavno, vrlo zadovoljavajuće za sve građane, državljane Republike Hrvatske riješiti. Kada se govori o ukidanju zastare za kaznena djela u pretvorbi i privatizaciji onda vidim da postoji takmičenje između činjenice tko je to prvi spomenuo ukidanje zastare, je li to SDP, je li to gospodin predsjednički kandidat da ga ne reklamiram, ili je to HDZ sa ovom mjesec dva, inicijativom itd. Ja mogu reći jednostavno da je u Statut Hrvatskog demokratskog saveza Slavonije i Baranje upisan upravo taj element, ukidanje zastare za djela, kriminalna djela učinjena u privatizaciji i pretvorbi, ali se ne busamo u prsa kada smo to napisali i tko je prije nas i je li netko prije nas napisao. Također sam suglasan sa činjenicom da smo na izborima 2000. godine svi očekivali od one koalicije učiniti jer ima instrumente, imala je alat da to učini u mandatu između 2000. i 2004. godine kako je rekao gospodin Matušić, a zašto nije ja ne znam, dan danas nam nije jasno, i vjerojatno su i izbori 2004. izgubljeni jer su iznevjerena očekivanja naroda. Kada se radi o referendumu za pristupanje Europskoj uniji, govorimo ovdje isključivo o pristupanju Europskoj uniji, iako još nisu se utišale neke druge trublje koje nas djelovanjem nekih vanjskih čimbenika možda tjeraju u neke druge asocijacije, spominju se i druge asocijacije gospodo, ali ovdje u Ustavu ne spominjemo Europsku uniju, spominjemo udruživanje s drugim državama, ne kaže se ni Europske unije niti čega drugoga. Hoćemo li posebice istaknuti da u slučaju rješenja, kao što je ovdje ponuđeno dakle pristupanja hoćemo reći samo europskoj uniji, ali ne u drugu asocijaciju država, vrlo su bolna i traumatična iskustva Hrvatskoga naroda u takvim stvarima, u integracijama i dezintegracijama, evo pamtimo posljednji rat, koje su bile vrlo bolne, dezintegracija koja je plaćena desecima tisuća žrtava u Domovinskom ratu. Opet naglašavam obrambenom i oslobodilačkom. Zbog toga HDSSB je mišljenja da se udruživanje Republike Hrvatske s drugim državama, ili skupinom državama kao što je Europska unija, može ostvariti isključivo referendumom na kojemu bi se pozitivno o tome izjasnilo 50% upisanih birača plus 1. Taj članak u Ustavu Republike Hrvatske već sada stoji, po našem mišljenju ne treba mijenjati. Upravo iz bojazni da se ne dogode neke stvari zbog kojih ćemo žaliti i mi i naša djeca i naši unuci. Zbog čega to mijenjati, zbog čega se bojimo da će se građani negativno izjasniti o ulasku u Europsku uniju, čiji je to strah? SDP-ov, HDZ-ov? Pa hrlimo tamo, objeručke, kao da je tamo med i mlijeko, zašto strah od mišljenja građana o pristupanju Europskoj uniji. Zar neće natpolovična većina birača u Republici Hrvatskoj glasati za ono za što se borimo 20 godina, što iščekujemo kao da dolazimo u zemlju Palestinu, zemlju meda i mlijeka. Otkuda strah, otkuda bojazan? Čemu mijenjati tu Ustavnu odredbu koja sada jasno i glasno kaže kako se pristupa u udruživanje s drugom državom ili skupini država. Nema potrebe da mijenjamo to, ili ako ćemo mijenjati onda moramo definirati da je to isključivo zbog pristupanja Europskoj uniji, dakle definirati kome to mi pristupamo i zbog čega se raspisuje referendum, u Ustavu Republike Hrvatske. Obrazovanje, besplatno, ja mislim da ono uopće nije besplatno niti je ikad bilo besplatno obrazovanje. Morate vi djeci sve kupiti za školu, znamo mi dobro koji smo roditelji kada djecu šaljemo u školu što im treba na početku a i tijekom školske godine, besplatno obrazovanje, to je tako jedan izraz koji je tako eto Ustavna odredba, i na koji se sada stavlja primjedba za prvo zvanje. Za prvo zvanje, ako netko mijenja fakultet onda nema pravo na besplatan ulaz. A ima li pravo student koji izgubi godinu i dalje pravo na besplatno školovanje na tom fakultetu. Neki dan sam razgovarao sa ženom čije je dijete upisalo fakultet uz osobno plaćanje, za osobne potrebe, i plaća 6 godina medicinu, osim ako ima prosjek 4,6. To je nemoguća misija, prosjek 4,6 zaista na fakultetu bilo kojemu je vrlo teško. A netko tko izgubi godinu na medicini, imat će i dalje, koje je upisao prvu godinu o trošku države besplatno, imat će i dalje besplatno školovanje, je li to pravedno, je li to u redu? Dakle, uz ono što piše za prvo zvanje i uvesti još izraz uz redovnost školovanja, na visokoškolskim ustanovama, za srednju školu i osnovnu školu ili desetogodišnju školu da to ne važi ta redovnost. Nadalje, kada govorimo promjeni Ustava Republike Hrvatske niti jedne riječi, a prilika je da istaknemo da u Hrvatskoj postoje regije, mi moramo otvoriti poglavlje, u pregovorima s Europom u svezi regionalizacije Hrvatske, o tome ni jedne riječi. Zato govorim da sukladno procesu fiskalne decentralizacije, decentralizacije vlasti i pristupanja Europskoj uniji, a u okviru europskih regija u svezi poglavlja o regionalizaciji, u pretpristupnim pregovorima držimo da u Hrvatskoj treba zaživjeti regionalna samouprava i to u pet regija. MI ih možemo definirati ali o tome kasnije. S tim u vezi predlažemo formiranje drugog doma, Doma regija u Saboru Republike Hrvatske. Dom regija neće povećati broj zastupnika, ne bi trebao povećavati broj zastupnika. Naprotiv možemo smanjiti broj zastupnika u ukupnom broju. Dom regija koji bi bio u Hrvatskom saboru kao Gornji dom jamčilo bi se bolje funkcioniranje regionalne samouprave posebice na području ravnomjernog razvoja svih hrvatskih prirodnih sredina, a posebice bi trebalo biti zastupljeno pitanje ravnopravnosti u odlučivanju. Dakle, taj Dom bi upravo to osigurao. Ravnomjeran razvoj svih regija u Republici Hrvatskoj i ravnopravnost u odlučivanju što sada nije slučaj. Samo sekunda još gospodine potpredsjedniče. Molim vas da pustite me samo sekundicu, jel. Nadalje, mišljenja smo ako bismo Hrvatsku državu definirali kao državu svih njenih građana ili građana koji u njoj žive, iz čega sve dalje proizlazi pitanja, onda treba vratiti i naziv Hrvatski državni sabor jer je to Sabor svih njegovih državljana, ili njenih državljana. Kao primjer koji je zanimljiv nismo ukinuli Državni zavod za statistiku, nismo Državni hidrometeorološki zavod, nismo ukinuli
Kolega molim vas, budite ljubazni pa ćete to u dopunskom izlaganju jer sad već…
Mogu još završnu riječ?
Pa da. Na kraju, onih 5 minuta.
Dobro hvala vam gospodine potpredsjedniče, ali evo ovo će biti i naši prijedlozi za grupu koja će se formirati, a i amandmani kada bude vrijeme došlo da predložimo amandmane na promjenu Ustava Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Ispravljam navod da je HDSSB ljuta oporba HDZ-u i podsjećam da je upravo glasom HDSSB-a, upravo Branimira Glavaša, u ovom Saboru donesen Zakon o golf terenima. To je zakon koji će omogućiti privatizacijsku pljačku sličnu onoj iz '90-ih godina. Zakon po kojem će u privatne ruke za male novce otići jedino što je u Hrvatskoj vrijedno ostalo to su tereni uz more. Hvala.
Hvala. Ovaj drugi dio vam baš nije bio ispravak netočnog navoda nego jedan dodatak, onako privaga jedna. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske seljačke stranke je i u prošlotjednoj raspravi već iznio neka svoja stajališta vezana za Prijedlog izmjene dopuna Ustava Republike Hrvatske koja su bila predložena od strane Vlade Republike Hrvatske. Tako ćemo i danas nastojati neka svoja viđenja prezentirati ovdje vezano za prijedlog koji smo dobili. Složili smo se da postupak izmjena i dopuna ide u dobrom smjeru. Podržali smo model kojim se želi doći do kompromisnih rješenja i u što vjerujemo i danas da ćemo u takvim modelom rada i usaglašavanju ovih prijedloga doći do konsenzusa. Naše stavove potvrđuje i velika podudarnost prijedloga promjena Ustava Republike Hrvatske koje imamo danas, koji su predloženi od strane 52 zastupnika i promjena koje je predložila Vlada Republike Hrvatske. Ta podudarnost posebno se odnosi na promjene koje se odnose na zatvaranje poglavlja u pristupnim pregovorima sa Europskom unijom kao i na modalitete pristupanja i funkcioniranja Republike Hrvatske sutra u EU. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke vjerujemo da će se dogovorom riješiti razlike koje postoje u prijedlozima i mi u HSS-u također namjeravamo doprinijeti da se te sitne, možemo reći sitne razlike, prevladaju kako bi naš najvažniji dokument donijeli konsenzusom i otklonili percepciju javnosti o postojanju dviju grupa u Saboru koje vuku ili imaju svoje prijedloge svaka na svoju stranu. Na nužnost ustavnih promjena ukazuje nam i Europska unija i u cilju dovršetka pregovora o pristupanju te osiguravanju ustavno-pravne osnove za pristupanje EU utvrđuju izravne uvjete ili kako to popularno kažemo mjerila za zatvaranje poglavlja. Utvrđeni kriteriji traže usklađivanje zakonodavstva i jačanje administrativnih kapaciteta kao i reforme koje uključuju promjenu nadležnosti pojedinih državnih tijela i institucija. Usaglašavanjem različitih prijedloga sa izmjenom Ustava doći ćemo do rješenja koja osiguravaju uspješno funkcioniranje ustavno-pravnog poretka Republike Hrvatske kao ispunjenje postavljenih kriterija od strane EU. Izmjena Ustava otvorit će put izmjenama više zakona kako bi se što prije europska praksa i europska načela oživotvorili i u Republici Hrvatskoj. Vjerujemo da će na putu traženja najboljih rješenja biti dovoljno mudrosti i spremnosti na dijalog. Ta rješenja moraju jačati i ustavna prava naših građana i jačati ulogu državnih institucija i ustanova. Moraju dati veći značaj lokalnoj i regionalnoj samoupravi, a posebno važne izmjene odnose se na nezastarijevanje kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije i rješenja moraju omogućavati oduzimanje tako stvorene imovine, odnosno dobiti i osigurati odgovornost za počinjena kaznena djela. Ovom dopunom u ustavni tekst uveden je institut nezastarijevanja kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije jer se ta djela smatraju kako u javnosti tako i u stručnim krugovima iznimno teškim te je za njih nužno, pravedno i opravdano uskratiti primjenu instituta zastare posebno s obzirom na vrijeme, okolnosti, počinjene i prouzročene posljedice. Tijekom provedene pretvorbe i privatizacije nisu postignuti očekivani ekonomski učinci, odnosno pretvorba i privatizacija nisu imale značajniji pozitivni učinak na gospodarski razvitak Republike Hrvatske. Upravo suprotno, provedba, pretvorba i privatizacija imala je za posljedicu povećanje unutarnjeg i vanjskog duga, značajan porast broja nezaposlenih osoba, nerazmjerno i brzo bogaćenje pojedinaca s jedne strane i nepravedno osiromašivanje mnogih s druge strane, realni pad plaća i mirovina u odnosu na troškove života te niz drugih posljedica. Pravedno je i u duhu međunarodnog prava da se počiniteljima ovakvih teških kaznenih djela uskrati mogućnost da primjenom instituta zastare izbjegnu kaznenu odgovornost. Temelj instituta zastare, jest jamstvo pravne sigurnosti građanima. Međutim, sigurno je da ovaj institut ne bi smio ići u korist počiniteljima teških kaznenih djela, kojim se kroz zastaru praktički omogućuje legaliziranje učinka takvih djela. Ove izmjene potaknule bi i omogućile Državnom odvjetništvu, sudovima i svima nadležnim tijelima i institucijama društva da budu učinkovitiji i da nema zaštićenih kada je riječ o kaznenim djelima. Time bismo stali na kraj ovom problemu koji godinama frustrira našu javnost, a na što nam stalno ukazuju i naši građani. U članku 7. Ustava Republike Hrvatske, odnosno prijedloga za izmjenama i dopunama, regulira se i područje Oružanih snaga. U pripremi sveobuhvatnog usklađivanja ustavno-pravne osnove Republike Hrvatske kao poradi ulaska u NATO i Europsku uniju, tako i pored uočenih nacionalnih potreba, Hrvatska seljačka stranka vezano uz pitanje sigurnosti obrambenog sustava želi ukazati na neke činjenice. NATO-u i Europskoj uniji pridružuje se i država Hrvatska, a kroz to i pojedine specifične kategorije sigurnosno obrambenog sustava. Stoga se postavlja pitanje, je li pored Oružanih snaga Republike Hrvatske odredbom Ustava, treba ugraditi pitanja koja se odnose na policiju i civilnu zaštitu, budući je nesporno da će i oni participirati u raznim NATO-vim i Europske unije aktivnostima, uključujući i one uz članak 5. Sjevernoatlantskog ugovora. Ovo ističemo iz razloga što u NATO-u pored vojne komponente postoji i civilna komponenta, koja se veže uz visoko Vijeće za civilno planiranje izvanrednih situacija, a koje u svom sastavu ima 8 subordiniranih tijela. I to plansko tijelo za prekooceanski brodski prijevoz, plansko tijelo za europski kopneni prijevoz, plansko tijelo za civilno zrakoplovstvo, plansko tijelo za poljoprivredu i hranu, plansko tijelo za industrijsku pripravnost, plansko tijelo za zdravstvo, odnosno združeni civilno-vojni medicinski odbor i plansko tijelo za civilne komunikacije, kao i plansko tijelo za civilnu zaštitu. Iz svega ovoga proizlazi i vidljivo je da postoji mogućnost da se i ove činjenice ugrade. U predloženim izmjenama članka 7. usklađuju se pitanja vezana uz djelokrug Oružanih snaga Republike, tako npr. u stavku 8. citiram: "Oružane snage Republike Hrvatske mogu se koristiti kao pomoć u protu-požarnoj zaštiti i spašavanju i u nadzoru i zaštiti prava Republike Hrvatske na moru". Nejasno je zašto se nadzor i zaštita prava Republike Hrvatske na moru posebno izdvaja i je li se tu zapravo također radi o zaštiti suvereniteta i teritorijalne cjelovitosti, što je već i onako navedeno u stavku 1. Članovima Odbora za obranu tijekom posjeta Ministarstva obrane Republike Hrvatske u okviru reformskih procesa, na području obrane, najavljena je izrada strategijskih dokumenata. Strategija nacionalne sigurnosti, Strategija obrane, vojne strategije i koncepta upravljanja u izvanrednim situacijama i krizama. Ovdje bih se zadržao na konceptu upravljanja u izvanrednim situacijama i krizama. Naime, iz spoznaja o sustavima upravljanja krizama država članica EU i NATO, vidljiva je zajednička karakteristika po kojoj kriza predstavlja stanje u državi ili na dijelu državnog teritorija nastalo uslijed bilo kojeg događaja u državi ili njenom bližem ili širem okružju koji može prouzročiti zastoj, djelomičan ili potpun u funkcioniranju neke od djelatnosti ili više njih istodobno, važne su normalno odvijanje života i rada u državi, a kojeg nije moguće prevladati ili otkloniti uobičajenim, znači redovnim načinom i sredstvima. Stoga u postupku nošenja sa takvim stanjem, obavezno primjenjuju posebne mjere, mehanizme i sposobnosti obrambenog sustava proceduri i planovima za upravljanje krizama. Prihvaćanje suvremenih rješenja, prvenstveno onih koji se primjenjuju u članica EU i NATO-u na području sustava integralnog upravljanja krizama, otvara se problem normativnog i operativnog redefiniranja toga područja u Republici Hrvatskoj. Njegovo rješavanje predstavlja jedan od važnih ciljeva reforme sigurnosno-obrambenog sustava Republike Hrvatske. Kako u Republici Hrvatskoj niti jednim generičkim dokumentom od donošenja onih koji su na snazi na području nacionalne sigurnosti i obrane, nije razrađen pojmom kategorijalni aparat vezan za ovu problematiku, nismo sigurni treba li stoga pojam ili riječ kriza, spomenuti i u Ustavu. Podržavamo i druga predložena rješenja koja se nama danas predlažu i ukazujemo na potrebu javne rasprave, za koju vjerujemo da bi doprinijela pronalaženju dobrih rješenja, rješenja prihvatljiva za veliku većinu naših građana. Javna rasprava bi po nama doprinijela i u većem i snažnijem upoznavanju, potpunijem upoznavanju naših građana sa ovim predloženim ustavnim promjenama. Posebno to mislim kada dođemo do jedinstvenog zajedničkog nacrta prijedloga. Važnim smatramo upoznavanje naših građana i sa ustavnim promjenama, a sve kako bi se izbjegla percepcija naše javnosti, da se promjene vrše na brzinu radi ulaska u Europsku uniju, a ne radi nas samih koji živimo u Republici Hrvatskoj. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da promjene moramo izvršiti radi i u interesu naših građana, jer samo takove promjene osigurat će ustavno-pravno funkcioniranje u Republici Hrvatskoj, osigurat će zadovoljstvo i sigurnost i mir naših građana. Hvala lijepo.
Hvala. U 11,26 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Prijedlog izmjena Ustava koji dolazi od Klubova zastupnika SDP-a, HNS-a i IDS-a, čini nam se ne samo u najvećem djelu, nego u cjelini prihvatljivim. Prihvatljivim kako zbog nomotehničih aspekata i obrazloženja koja su popraćeni sami prijedlozi izmjena, tako i zbog sadržaja stvari, osim na jednom mjestu. I krenut ću od tog jednog mjesta koje kada govorimo stajalištu kluba SDSS-a smatramo da ne bi trebalo stajati ni u prijedlogu SDP-a, HNS-a i IDS-a niti bi trebalo stajati u prijedlogu vladajuće koalicije a on se odnosi na članak 7. a to znači na pitanje Oružanih snaga Republike Hrvatske. I u prijedlogu Vlade dakle vladajuće koalicije odnosno radne grupe koja je u tome sudjelovala a i u ovom prijedlogu stoji kao što je stajalo i u ranijoj formulaciji Ustava nešto što mislim da u današnje vrijeme ne bi trebalo stajati u Ustavu Republike Hrvatske. A to je "Oružane snage Republike Hrvatske mogu prijeći njezine granice ili djelovati preko njezinih granica na temelju odluke Hrvatskoga sabora koju predlaže Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske.". Ako je to ostatak politike devedesetih u kojima je takva odredba služila za to da pripadnici Hrvatske vojske mogu prijeći granicu Republike Hrvatske i ući na teritorij susjednih država u ovom slučaju Bosne i Hercegovine na osnovi jednog međudržavnog sporazuma po mojem mišljenju to ne može biti nešto što stoji u Ustavu Republike Hrvatske. To implicira drugačije odnose prije svega sa susjedima. I s druge strane, to implicira drugačiji kapacitet i drugačiji sastav Oružanih snaga Republike Hrvatske nego što bismo ga trebali imati kada je u pitanju savez u koji smo nedavno ušli a to je NATO savez. I iz tog razloga kolegice i kolege klub SDSS-a će podržati ovakav prijedlog SDP-a, HNS-a i IDS-a ali samo pod pretpostavkom da se ovo ispusti iz prijedloga i da se izmijeni i onaj dio članka 7. Ustava u kojem to još uvijek stoji. Sasvim je dovoljna odredba koja kaže, odnosno sasvim je dovoljan stavak koji kaže: "Oružane snage Republike Hrvatske i oružane snage država saveznica mogu prijeći granice Republike Hrvatske radi vježbi i obuke u okviru međunarodnih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora te radi pružanja humanitarne pomoći na temelju odluke Vlade Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske.". Ova prethodna odredba je zapravo bitno drugačijeg smisla i bitno drugačijeg sadržaja i mislim da je treba ispustiti. Što se tiče zastare one koja bi se mogla uvrstiti u članak 7. postojećega ustavnoga teksta mi smo i u vrijeme klub SDP-a odnosno dio zastupnika SDP-a inicirao tu vrstu ustavne izmjene 2007. godine potpisali ili supotpisali tu inicijativu i mi je podržavamo. Podržavamo je ne zato što mislimo da će ruka pravde baš stići svakoga. Pa ne stiže ni svakoga kada su u pitanju ratni zločini ili odgovornosti za ratne zločine ali ipak treba stići neke. Treba uvesti kriterije po kojima će i za ono što je napravljeno u prošlosti a i za ono što se čini u sadašnjosti ustavne odredbe poslati jasnu poruku da je to kršenje Ustava Republike Hrvatske i da u tom smislu za tu vrstu kriminala ne može biti zastare jer je naprosto riječ o uništavanju supstrata ekonomskoga na osnovi kojega je moguć opstanak nacije, na osnovi kojega je moguće prakticirati i provoditi temeljne vrijednosti Ustava Republike Hrvatske kao socijalne države, kao pravne države, kao države koja ljudima može osigurati prosperitet i koja ljudima može osigurati blagostanje. I u tom smislu ima smisla bez obzira na sve prijepore o kojima je govorio potpredsjednik Sabora kada je posrijedi ovo pitanje zastare. Ima smisla da se to uvede u Ustav Republike Hrvatske i da to stoji u Ustavu Republike Hrvatske a da se postojeće zakonodavstvo prilagodi kako bi moglo postati dovoljno efikasno da se ta novela Ustava doista može i prakticirati. Svjesni smo mi činjenice da sam Ustav po sebi neće djelovati ukoliko nema adekvatnog pravosuđa, ukoliko nema adekvatnih istražnih organa i zato se meni ponekad činilo kad već raspravljamo o ustavnim promjenama i Ustavu Republike Hrvatske da bi za ovaj narod i ovu državu ponekad bilo blagotvorno rješenje da se Ustav suspendira na 24 sata i da se provedu reforme koje je neophodno da se provedu u pravosudnom sistemu i u drugom kao što su to uostalom uradile i neke druge države. Ovako, stvar se razvlači ne godinama, stvar se razvlači decenijama. Ali to ionako nije nešto o čemu sada možemo odlučivati. Ali upozoravamo na činjenicu da i kad izmijenimo a vjerujem da ćemo izmijeniti jer očito da su sve ključne stranke u Saboru suglasne da se pitanje zastare definira Ustavom i sankcioniranje počinjenih kriminala u pretvorbi i privatizaciji također ostat će pitanje kako ćemo prilagoditi pravosudni sistem da funkcionira kako valja u skladu sa ovom novelom Ustava. Treća stvar o kojoj bih htio govoriti jeste pitanje biračkog prava pripadnika nacionalnih manjina koje je danas ovdje u ovoj raspravi postalo centralno pitanje. Ono naravno nije centralno pitanje niti promjena Ustava niti je općenito centralno pitanje Ustava Republike Hrvatske. Htio bih kazati slijedeće, nešto što sam htio reći potpredsjedniku Sabora kad je govorio u svojstvu predsjednika Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora. Ali budući da je bio zaštićen ulogom izvjestitelja u ime odbora onda ga nisam mogao ispraviti pa ću to sada kazati. Prvo, htio bih reći da neovisno o tome da li u nekoj državi u Europi ili u svijetu ima nešto što ili nema a mi u Hrvatskoj imamo da to nije nikakav argument. Nigdje Hrvati na svijetu nemaju državu osim u Hrvatskoj. Pa šta to znači? Nigdje nacije nemaju svoje države osim na jednom mjestu i eventualno u nekim konsocijacijskim društvima na nekim drugim mjestima. Pa sad ćemo to koristiti kao argumente da ako toga nema negdje još ne može biti ni kod nas. To nije princip univerzalnosti. Politika prava nacionalnih manjina u najvećem broju svojih slučajeva ne slijedi princip univerzalnosti nego posebnosti. I u tom smislu doista nema kao što nema dvije iste brade na svijetu takvu kakvu vi imate potpredsjedniče, gospodin Picula nema na primjer ili gospodin Horvat. Prema tome, tako nema ni dvije iste manjinske politike. I zato ta vrsta argumentacije ne može biti korištena ovdje pogotovo ako se ima na umu iskustvo koje mi imamo kao država u praksi prema manjinskim zajednicama i kada se ima u vidu činjenica što sve još trebamo uraditi kada je posrijedi integracija pripadnika nacionalnih manjina u hrvatsko društvo, u ono što netko ovdje s pravom kaže građansko društvo. Nitko od nas ne želi da ustavna rješenja dovedu do toga da budemo podijeljeno društvo. Ne, nego da budemo cjelovito društvo, integrirano društvo u kojem će temeljne, ustavne, građanske vrijednosti biti na prvom mjestu, a onda dodatna i posebna prava biti nešto što je sastavni dio ustavnih vrijednosti, a ne nešto što je izvan njega. I baš iz toga razloga bih htio kazati i sljedeće. Različite zemlje imaju različita rješenja. Nije samo Republika Slovenija ta. I Republika Finska također ima određena rješenja. Ta rješenja nisu, ona su još kompliciranija nego što su naša, još kompleksnija nego što su naša. I ta rješenja nisu toliko aktivna u biračkom pravu, ali jesu u nekim drugim rješenjima, a mi smo se odlučili za to da preko biračkog prava najznačajnije reguliramo politički status pripadnika nacionalnih manjina. Nismo to definirali nekim drugim rješenjima kao što je to recimo uradila Finska, a mi smo imali prilike da to ugradimo. Ali tu priliku smo riješili drugačije. Što se tiče drugih država, naravno naše susjedne države su sve multietničke države i Bosna i Srbija i Makedonija, čak i više nego što smo mi ovog trenutka i imaju određena rješenja. Možda nisu svi pripadnici nacionalnih manjina tamo zadovoljni svim tim rješenjima ali imaju određena rješenja u kojima pored općeg biračkog prava stvaraju pretpostavke kako osigurati i manjinama da budu zastupljene u njihovim parlamentima. U tom smislu prijedlog koji je ovdje danas na raspravi je dobar prijedlog. Čak bi se moglo reći i nužan prijedlog, nužan zbog prakse kakvu smo imali do sada. A praksa do sada je bila otprilike takva ako pripadnici nacionalnih manjina žele glasati za svoje manjinske zastupnike onda se moraju odreći svojeg općeg biračkog prava. To je apsolutno protivno Ustavu Republike Hrvatske i tek toga gospodine potpredsjedniče nema nigdje, ne samo u Europi, nego u svijetu. Pustite vi sada toga čega nema, to smo već raspravili [[Upadica Šeks: Ako sa mnom polemizirate na ovaj način onda ću ja polemizirati na isti način.]] Ali kad si date riječ ili meni oduzmete riječ [[Upadica Šeks: Da ali nemojte vi meni polemizirati, mene sa govornice kad ja predsjedavam pa bih ja trebao šutiti kao mumija, a vi biste trebali razgovarati.]] Čujte vaš položaj je trenutno privilegiran između ostalog i zbog toga što možete šutiti kao mumija, ali i naravno kad zastupnik govori također morate šutiti kao mumija ako ne krši Poslovnik, a ja trenutno nisam upozoren da kršim Poslovnik [[Upadica Šeks: Ali nemojte mi se obraćati i prozivati me i okrećati se k meni.]] Dobro. U svakom slučaju mi mislimo da tokom rasprave o ustavnim promjenama treba iz više razloga, ove koje sam iznio a ima ih i još koje nisam iznio, treba ići na to da se opće biračko pravo zajamči svim biračima u Republici Hrvatskoj tokom parlamentarnih izbora, a da se posebno biračko pravo zajamči onima koji žele to posebno biračko pravo prakticirati ili smatraju važnim za ostvarivanjem dijela svojih posebnih prava u ovom slučaju kao pripadnika nacionalnih manjina. To ne znači da će to činiti svi, nego će činiti oni koji smatraju da je to za njih posebno važno. To je jedna od mjera, jedan od postupaka kako smo mi u Hrvatskoj odlučili regulirati politički status pripadnika nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Da smo se odlučili za neki drugi onda bi to proizvodili neka druga rješenja ili neke druge postupke. Da smo se na primjer odlučili za srazmjernu zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina, a ne ovakvu kakvu imamo sada imali bismo neka druga rješenja. I iz toga razloga mi mislimo da treba izbjeći: a) činjenicu da se na biračkim mjestima krši princip tajnosti kada ljudi dolaze u prostor na kojem trebaju glasati. Drugo, treba izbjeći momente segregacije kada se ljudi trebaju opredjeljivati oko toga da li će glasati na osnovi općeg ili na osnovi posebnog biračkog prava. I treće, treba apsolutno zaštititi opće biračko pravo, a institut posebnog biračkog prava ne definirati kao nešto što se može, nego nešto što je definirano zakonom jasno i nedvosmisleno. Ukoliko se to dogodi naravno mi iz SDSS-a, a vjerujem tako i iz ostalih nacionalnih manjina ćemo sudjelovati u narednim razgovorima, u narednim raspravama i vjerujemo da je sada prilika da se dođe do rješenja koje će biti prihvatljivo najvećem broju zastupnika u Hrvatskom saboru. Mislimo da bi to bilo veoma dobro za sve konstelacije koje danas imamo i u Saboru, a i u političkom životu Hrvatske. Hvala vam gospodine potpredsjedniče.
Hvala i na šutnji i na govoru. U ime predlagatelja gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče. Drago mi je da uvaženi zastupnik Pupovac skrenuo pozornost na ovu temu, a tiče se članka 7. izmjena Ustava koje govore o Hrvatskoj vojsci u Hrvatskim oružanim snagama, o njihovom prelasku granice i ulasku stranih oružanih snaga ili strane vojske na hrvatski teritorij. Ovo je, neću reći da je dilema, ali je tema o kojoj smo i mi u SDP-u raspravljali. Za sada smo se svejedno, ali za sada odlučili da u prijedlogu bude ovako kako jest, pa ću probati radi javnosti objasniti zašto je to tako i ukazati na još neke nelogičnosti, dileme koje postoje u Ustavu, u postojećem tekstu Ustava, a tiču se rata, ratnog stanja, rata i mira i ovlasti državnih tijela u takvim okolnostima. Dakle zaista ova odredba, a krenemo li od toga da je jedna od ustavnih vrijednosti u hrvatskom Ustavu mirotvorstvo, ne znam je li to spomenuto ovdje ali naglasit ću, dakle mirotvorstvo u preambuli, koja je jedna od vrijednosti hrvatskog Ustava. Međutim znamo da je stvarnost katkad drukčija i ne možemo je uvijek predvidjeti. Dakle zaista u članku 7. kako je predloženo da se mijenja, odnosno da se sačuva u nekim dijelovima, regulira se hrvatska pomoć državama saveznicama u slučaju oružanog napada na jednu ili više njih, u skladu sa Sjevernoatlantskim sporazumom. To ovdje izrijekom ne piše, ali se radi o tome. To je jedna varijanta. Dakle Sjevernoatlantski sporazum u svom članku 5. sadrži tu klauzulu uzajamne pomoći u slučaju rata, odnosno napada na jednu od članica, prema kojoj svaka članica NATO saveza odlučuje kakvu će pomoć pružiti uključujući i oružanu. I zaista u tom segmentu je državama članica ostavljena mogućnost da i dalje relativno autonomno i suvereno, ali u duhu solidarnosti koji nikad ne smiju zaboraviti vide kakvu će pomoć pružiti. Indikativno je da prije ulaska Hrvatske u NATO članice NATO-a, NATO tajništvo, Bruxelles nije tražio od Hrvatske nikakve intervencije u tekst i sadržaj Ustava. To radimo tek sada, dakle to nije bio uvjet. Prilagođavamo se stvarnom stanju. Ali godinu dana nakon ulaska u NATO. E sad, to je jedna varijanta, dakle kad Hrvatska vojska prelazi hrvatske granice da bi pomogla neimenovanoj članici NATO-a koja je napadnuta, nalazi se u problemu i ispunjavamo svoje obaveze iz članka 5. Ova zadnja varijanta govori o vojnim vježbama, dakle nešto što nije borbeno djelovanje. Ovaj stavak na koji ste vi ukazali, dakle da Hrvatska vojska, odnosno Oružane snage RH mogu prijeći granice ili djelovati preko njezinih granica, na temelju odluke Hrvatskog sabora koju predlaže Vladu uz prethodnu suglasnost predsjednika. Dakle tu ste ukazali na jednu od naših i jednu od naših negativnih iskustava iz novije povijesti, spomenuli ste Bosnu i Hercegovinu. U redu, imamo takvo iskustvo. Ono nije baš jedno dimenzionalno i jednoznačno. Ta intervencija je u jednom dijelu bila bazirana na nekim međunarodnim ugovorima sa Bosnom i Hercegovinom, dakle bila je međunarodnopravna čista i pokrivena, na nekima baš i nije. Pitanje glasi, i to je bila naša dilema, ako imate oružanu silu, da li se unaprijed odričete svake mogućnosti da ta oružana sila djeluje izvan granica Republike Hrvatske u nepredviđenim okolnostima koje mogu predstaviti ugrozu za Republiku Hrvatsku, a nisu formalnopravno i politički pokrivene NATO aranžmanom. Danas izgleda nemoguće. Sutra ne znam. Zato je to vrlo važna tema za razgovor. Dakle u korijenu je mirotvorstvo hrvatskog Ustava, istovremeno što može predstavljati kontradikciju članica smo jednog vojno-obrambenog saveza koji, bez obzira na promjene u svjetskom poretku i geopolitici u zadnjih 20 godina i dalje ostaje savez Sjevernoatlantskog ugovora. To je vojni savez, sa istom pravnom osnovom kao 1949. godine, prije 60 godina. To je prva kontradikcija. Druga kontradikcija je ta što hrvatski Ustav govori o proglašenju rata i neposredne ratne opasnosti, govori o suspenziji određenih ovlasti i određenih ljudskih prava, ali se u članku 5. ako se ne varam točno govori kojih i pod kojim uvjetima, dakle uz minimalnu štetu i uz minimalnu suspenziju, predviđa ovlasti predsjednika Republike u situacijama, ali samo u situacijama u kojima se Sabor ne može sastati, a to su ekstremne situacije. Dakle i dalje i u vrijeme ratnog stanja tumačimo da vrijedi suprimacija Sabora kao najvišeg organa vlasti u Hrvatskoj. I na kraju imate još jednu neobično odredbu u hrvatskom Ustavu koja pod ovlastima Hrvatskog sabora u članku 80. kaže da Hrvatski sabor odlučuje o ratu i miru. Tu odredbu niste primijetili, kao što nisam ni ja do jučer, ali ona, tek ona djeluje kao da je iz 19. stoljeća. Ali Hrvatska je država, i Hrvatska ima vojsku koja će sutra, ne dao Bog, možda morati djelovati u nekim nepredviđenim okolnostima koje nisu pokrivene aktualnim aranžmanima. E sad, mi se možemo dogovoriti da Hrvatsku vojsku nazovemo po uzoru na Izrael ili Japan, izraelske, odnosno japanske obrambene snage. U slučaju Japana to je Ustavom definirano, u slučaju Izraela obrambene snage s razlogom, a katkad i bez razloga djeluju debelo izvan granica Izraela. Naravno, ova usporedba ne zaziva nikakvu sličnost, nego samo upozoravam na osjetljivost ove materije i na potrebu za razgovor. Dakle uočili ste nešto o čemu mi ovdje nismo govorili, ali smo raspravljali jer je bilo reakcija u SDP-u gledaj pa šta sad znači ta odredba, to znači da će Hrvatska vojska opet ići u Bosnu ili u Mađarsku ili ne znam u, da ne navedem sad neku zemlju pa da me se krivo ne protumači. Dakle imamo tri situacije predviđene u ovom članku Ustava. Kao, to je važna stvar, voljeli bismo da se nikada ne ostvari i nadamo se da se neće i to će jako puno ovisiti o nama i o generacijama, pa i o našoj generaciji kako ćemo voditi vanjsku politiku. Ali ovo je neka vrsta police osiguranja, ako se slučajno dogodi da imate pokriće. Ako slučajno Sabor ne može zasjedati. Pa šta je to ratno stanje koje nismo nikad protumačili i šta znači odredba Ustava da Sabor odlučuje o ratu i miru? To pak nije ratno stanje, to je nešto drugo. Što daljnji Ustav, dalje ne razrađuje. Kad bismo krenuli temeljito pretresati Ustav, ja mislim da dalje ne bismo, da ne bismo zaključili da je loš, jer nije loš i već se snalazimo u njemu, ali da ima određenih skliskih terena, ima.
Klub zastupnika nacionalnih manjina, gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Klub nacionalnih manjina podržava većinu odredbi koje su sadržane u Prijedlogu Odluke o pristupanju promjene Ustava Republike Hrvatske s Prijedlogom Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske koje su predložile tri stranke, odnosno grupa zastupnika u ovome Saboru. Vi ćete se iznenaditi kada kažem da odredba koju najviše podržava i zbog koje je Klub nacionalnih manjina najsretniji i koju predlaže ove tri stranke da je odredba koja se tiče oko donošenja državnog proračuna. Od uvijek zapravo u ovome Saboru državni proračun se donosi sa većinom glasa prisutnih. U svim parlamentima svijeta i u svim općinama, gradovima i županijama naše Republike proračun se donosi sa većinom svih vijećnika, a u svim parlamentima svih zastupnika. Ne samo to, nego trenutak glasanja o proračunu, je trenutak kada se pokazuje tko podržava, a tko ne podržava određenu vlast ili koaliciju ili Vladu u određenom trenutku. MI ćemo imati sada ove godine, jedan prijedlog smanjenja financiranja u svim oblastima, nas interesira prijedlog smanjenje za asocijacije nacionalnih manjina koji inače životare i za koje inače smo smanjili sredstva u prošloj godini. MI smatramo da prijedlog koji smo vidjeli, nacrt prijedloga koji smo vidjeli previše smanjuje sredstva nacionalnim manjinama. I jedan veći dio zastupnika nacionalnih manjina ako to bude i dalje zadržano glasat će protiv proračuna, i na taj način glasat će protiv Vlade koju inače podržava. Ali to neće imati nikakav utjecaj praktičan, osim ako svi zastupnici neće dolaziti u sabornici onaj dan. Zato ovaj problem na koji sam ja ukazao svaki put kada se donosio proračun, ali svaki put govoreći u ime kluba nacionalnih manjina i u svoje ime ovaj put, ako se složi naravno stoji dva zastupnika, ta nepravda će biti ispravljena, jer to je ta odredba u Ustavu Republike Hrvatske je nedemokratska, jer za te instrument rada financijskog rada financija u idućoj godini zapravo ne odlučuje većina zastupnika nego odlučuje većina, znači 34, 35 zastupnika može odlučiti ako na primjer iz protesta oporba napusti sabornicu. Zato podržavamo ovu odredbu koju nitko niti HDZ niti stari SDP nije podržavao, a vidim da novi SDP uvodi tu novinu zajedno sa HNS-om i sa IDS-om i sa zastupnicima nacionalnih manjina koji će podržati taj prijedlog, podržavamo tu novinu. Također budući da prava nacionalnih manjina se najbolje mogu operacionalizirati, ostvariti tamo gdje nacionalne manjine žive, jer tamo se ljudi najbolje poznaju međusobno podržavamo i promjenu članka 32. gdje se uvode bitne novine u ustavnog prava na lokalnu i područnu, i kako trebaju zvati napokon jedanput regionalnu samoupravu. Izvorišne osnove mijenjaju se naravno u pogledu nabrajanja manjina to smo podržali odmah na početku, drago mi je da to većinska stranka u ovom Saboru HDZ podržava, i tu ne bih htio trošiti puno riječi, drago mi je da će sve manjine napokon biti navedene u izvorišnim osnovama, u preambuli Ustava. DA se razumijemo, gospodin Grubišić je prije govorio o građanima, nitko ne bi imao ništa protiv toga ali Ustav Republike Hrvatske kaže da je Hrvatska država Hrvata i pripadnika tih i tih nacionalnih manjina. Evo, prvi članak na primjer, svi uvijek kažu da ja navodim odredbe iz Italije ali najbolje poznam tu državu pa ću i ovaj put. Talijanski ustav počinje sa člankom koji kaže Italija je država koja se zasniva na radu. I samo tako, koja se zasniva na radu. Hrvatski ustav spominje rad, to kažem socijal-demokratima za daljnju raspravu, tek negdje oko 60. članka prvi put, pravo na rad. To ima također isto određena značenja. Znači, tu nemamo puno toga reći mi ćemo to podržati, dok će Hrvatska biti nacionalna država to mora biti država njenih manjina, da budem kratak i jasan Hrvatska je nacionalna država i onda mora biti država i manjina koji žive ovdje od pamtivijeka i onda neka budu sve navedene, i onda neka budu navedene sve organizirane manjine što bi također bilo jedno od rješenja, tako da neki put ne idemo u stvari koje nam se prigovaraju jer određene manjine imaju 11 članova, da ne spomenem koje, nisu ni organizirane, u tom slučaju one bi bile u Ustavu, organizirane manjine možda bi bile rješenje, ali to ostavljam naravno za daljnju raspravu. Pravo glasa nacionalnih manjina sam ostavio za kraj. Jer prije sam se ljutio, ispričavam se što sam intervenirao iz klupe gospodine potpredsjedniče, kada ste vi govorili to inače nije lijepo ali sada kada ću govoriti ono što mislim sa govornice možete intervenirati što se mene tiče jer ja isto mislim da predsjednik Sabora mora biti, potpredsjednik Sabora mora biti aktivan kada ga se spominje. I mora moći odgovoriti. I ja vas spomenem ovdje gospodine potpredsjedniče, iz jednostavnog razloga što ste vi potpisali jedan dokument zapravo koji, morat ću pitati još gospođu KOsor jer s njom nismo još razgovarali, koji zapravo prekida koaliciju sa većinom pripadnika nacionalnih manjina.
Ajde pročitajte taj dokument. Pročitajte.
Taj dokument kaže tako, vi ste ga potpisali on ne govori o tome da li mi trebamo promijeniti ili ne promijeniti Ustav, on govori o meritumu stvari, on govori o tome da dodatno pravo glasa iz, sada ću vam reći, da pokazujem koliko je to skliski teren, jer inače ne biste spomenuli toliko pridjeva ovdje i toliko riječi: „Iz obrazloženja rečene odluke, proizlazi, da svako stajalište izražava nedvojbenu volju nacionalnih manjina kada nije prihvaćen amandman na tekst nacionalnog prijedloga toga zakona“, evo sada, „sukladno ovoj jezičnoj, logičnoj, sintetičnoj, povijesnoj i konačno teleološkoj raščlambi pripadnici nacionalne manjine mogu glasovati samo za jednu od listi političkih stranaka ili neovisnih kandidata u jednoj od izbornih jedinica“ Ne bi bilo spomenuto toliko različitih raščlambi ovdje da je situacija jasna kao što vi kažete. Ustav zapravo daje pravo, to je to, tako možete pročitati što ste potpisali, Ustav daje pravo da to je samo trenutak, da nakon općeg prava glasa da pripadnici nacionalnih manjina mogu glasati i za svoje zastupnike da rezimiram na posebno pravo, na pravo glasa i da se to regulira zakonom. Nakon toga, što tako jasno piše nešto u Ustavu da je to moguće i u svakoj zapadnoj civilizaciji ako piše može, znači da može, a ne da ne mora, kako sam rekao već 100 puta, onda proizlazi vrlo jasno da, kao što je rekao kolega Pupovac, da svaki put kada nakon toga što netko glasa za opću listu, kad netko glasa za stranke, kad mu se onemogući da glasa za zastupnika nacionalnih manjina da se vrši nepravda kao i suprotno. Svaki put kada je diskriminacija na djelu, svaki put kada pripadnik nacionalnih manjina nakon toga što glasa za svoga zastupnika nacionalnih manjina mu se onemogući da glasa za stranke. I tu se vrši osnovna diskriminacija i to zapravo mu se oduzimaju prava. I vi ste potpisali gospodo iz HDZ-a i vi ste potpisali gospodine Šeks. Možete polemizirati otraga, ne morate se ponašati kao što ste vi rekli prije ko mumija, nego možete se aktivno ponašati, vi ste potpisali da ćemo o tome raspravljati, a iz vašeg govora poslije kad ste govorili ovdje u ime kluba HDZ-a proizlazi vrlo jasno da ste vi već o tome odlučili. Ja mislim da svaka stranka ima pravo na svoju političku sudbinu pa tako i vaša i vaša koalicija, gospodine Šeks mi smo o tome već razgovarali. Hvala.
Hvala lijepa. E sada jasno ja nemam pravo, ja ne smijem s vama polemizirati kad predsjedavam Saborom jer što bi to sad značilo da ja sada krenem polemizirati i da kažem da sam ja pročitao. Ono što sam pročitao sam pročitao dio obrazloženja sa moje rasprave u Odboru za Ustav, a citirao sam od riječi do riječi, od slova do slova. Čitao sam obrazloženje Odbora za Ustav i poslovnik političkog Sabora koji je donio takovu odluku Odbora za Ustav kojim je predsjedao predsjednik odbora gospodin Mate Arlović i u kojem je parlamentarna većina bila jedna druga i Odbora za zakonodavstvo kojim je predsjedao gospodin zastupnik Josip Leko. Dakle, tada je parlamentarna većina, a ovo što sam citirao je izričito ono što je iz Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav prenijeto u odluku Hrvatskoga sabora koji je pod predsjedanjem predsjednika Tomčića i gdje je parlamentarna većina, zastupnici SDP-a, glasovali za takovu odluku. Toliko o tome, a bez polemiziranja sa moje strane. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, mi smo prišli promjenama Ustava ovaj puta iz razloga nužnosti prilagođavanja hrvatskog Ustava članstvu u Europskoj uniji. Međutim kao i uvijek javile su se onda jednim dijelom neke dodatne ideje o tome što bi trebalo popraviti ili promijeniti u Ustavu, a i neke teme koje nisu vezane neposredno za mogućnost funkcioniranja unutar EU nego su vezane za pristupne pregovore, dakle za udovoljavanje nekim kriterijima koji su nam potrebni da okončamo pregovore. Što se tiče funkcioniranja unutar Europske unije zapravo samo 4 članka. Samo 4 članka ovih ustavnih promjena govore o onim prilagodbama i promjenama koje su nužne za funkcioniranje unutar Europske unije i to su oni koji se pojavljuju pod 141a do d. Onda postoje uz te članke koji govore o funkcioniranju unutar Europske unije tu uglavnom nije bilo većih prijepora, a po ovome kako su diskutirali kolege, odnosno u prvom redu kolega Šeks u ime kluba HDZ-a, pretpostavka je da ih klub HDZ-a prihvaća ovu predloženu izmjenu u tim ili varijantu u tim člancima koja govori o većoj ulozi i većem, snažnijem nadzoru Sabora nad predstavnicima izvršne vlasti koji sudjeluju u odlučivanju u tijelima EU kao što su predložili SDP, HNS i IDS. Dakle, tu se čini da oko toga će se prihvatiti naša formulacija i da tu nema većih prijepora jer ona daje Parlamentu veću ulogu i mogućnost nadzora nad izvršnom vlasti koja funkcionira u tijelima Europske unije. Drugi dio ili korpus ovih promjena odnosi se na ono što su preduvjeti za okončanje pregovora. Dakle, što je vezano na konkretna otvaranje i zatvaranje konkretnih poglavlja. Tu imamo nekoliko stvari, dakle neovisnost ili snažnija garancija neovisnosti Hrvatske narodne banke i Državne revizije. Tu mi se čini da nemamo nekih većih nesporazuma. Imamo i neke odredbe koje su vezane za bilo ulazak, bilo funkcioniranje unutar Europske unije, a koje same po sebi otvaraju još neka dodatna pitanja koja nisu vezana nužno u ovoj formi za ulazak u Uniju ili za Ustav. Ali onda da bi zakonodavstvo bilo konzistentno i da bi te mjere i odredbe bile uopće primjenjive i efikasne, ukazuju na nužnost nekih drugih promjena. Jedna jesu odredbe vezane na Europski uhidbeni nalog, dakle na činjenicu da između Hrvatske i zemalja Europske unije stupa na snagu i mora se potpisati Europski uhidbeni nalog pa onda se mijenjaju odredbe za neizručivanje. Međutim, Europski uhidbeni nalog i cijeli model suradnje u tom području, naravno otvara pitanje i međudržavnih sporazuma o međusobnom izručivanju osumnjičenih, optuženih ili osuđenih za pojedina kaznena djela između Hrvatske i država u okruženju. Jer je očito da naš temeljni problem u funkcioniranju pravnog sustav i mogućnosti funkcioniranja pravosuđa u tom pogledu, nije zato što ljudi bježe u Švedsku u prvom redu ili neku sličnu zemlju, nego se temelji na dvojnom državljanstvu i činjenici da ljudi koji su optuženi ili osuđeni bježe iz Bosne i Hercegovine u Hrvatsku iz Hrvatske u Bosnu i Hercegovinu. To je zapravo najveći problem. Vjerojatno i u Srbiju. Ali očito je najveći broj slučajeva u ovom konkretnom slučaju dvojno državljanstvo gdje imamo najveći broj ljudi sa dvojnim državljanstvom između Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Prema tome, da bi to imalo nekog stvarnog učinka, otvara očito i pitanje međudržavnih sporazuma o izručivanju u ovakvim slučajevima sa našim susjedima. Drugi takvo područje je pitanje referenduma. Kao što ste vidjeli mi u našem prijedlogu, nismo spominjali, dosta smo razgovarali o tome, nismo spominjali nikakvo novo rješenje za referendum, zato što zaista, to je problem, ako želimo da referendum za ulazak Hrvatske u Europsku uniju uspije. I zaključili smo na kraju, da se uz određene preduvjete može prihvatiti ono rješenje koje je ponudio HDZ, odnosno Vlada u svom prijedlogu o kojem smo raspravljali ovdje prošli tjedan. A što je Vlada ponudila u svom prijedlogu? Oni su za referendum ponudili sljedeće rješenje. Na referendumu da bi bio valjan uzima se 50% plus jedan glas od svih upisanih u popise birača u Republici Hrvatskoj. To je ugrubo 4,5 milijuna ljudi. U ovom trenutku to znači da bi na referendum, da bi bio valjan, trebalo u grubo izaći 2 milijuna i 250 tisuća ljudi. Takva odredba pod postojećim popisom birača, jasno i glasno govori da referendum o ulasku Hrvatske u Europsku uniju ne može uspjeti. Prema tome, ako prihvatimo, a možda nije daleko od pameti da se prihvati prijedlog Vlade u tom pogledu, onda je preduvjet da se pročiste popisi birača. Bez pročišćavanja popisa birača, mi više ne možemo u ovom trenutku kada je postalo zaozbiljno dobiti referendum, a ako ne možemo dobiti referendum, ne možemo kolegice i kolege dobiti niti vjerodostojne rezultate na bilo kakvim parlamentarnim ili predsjedničkim izborima. Prema tome, ono što nije dosta dobro za Europsku uniju ne može biti dosta dobro za izbore u Hrvatski sabor. I zbog toga je kao što je rekao međunarodni stručnjak koji je došao na poziv hrvatske Vlade pred jedno 4 godine ovdje u Sabor i u svom pisanom izvješću je rekao, po domaćim izvorima mi na popisima birača mi u ovom trenutku u Hrvatskoj imamo 400 tisuća mrtvih duša. Po mojim procjenama taj je broj bliže 900 tisuća. To je izvještaj koji ima i kolega Šeks potpredsjednik i ja i svi koji su na tom sastanku bili. Čovjek se zove Meadwcroft. Dakle, jasno je da imamo popise birača koji nam priječe da uspije referendum koji odlučuje o političkoj stabilnosti ove zemlje na dugi rok i o njezinom vitalnom interesu o kojem smo se nota bene ovdje složili i o kojem postoji konsenzus. Dakle, ako želimo da bez kemijanja referendum uspije, preduvjet je svakako promjena Zakona o popisu birača, počišćivanje samog popisa birača sadašnjega, a promjenom zakona onda i definiranje trajnog ažuriranja i načina trajnog i automatskog ažuriranja popisa birača. Drugi dio HDZ-ovog odnosno Vladinog prijedloga što se tiče ustavnih promjena i što se tiče referenduma je, dakle većina se određuje prema ukupnog broju ljudi upisanim u popise birača, a broje se glasovi pali u Republici Hrvatskoj. To pogledajte formulaciju. Točno tako piše. Dakle, broje se glasovi onih koji su glasali u Republici Hrvatskoj. To je formulacija Vlade i prijedlog za referendum. E sada što mi ovdje imamo? Očito je da se uz najveće napore, kao Republika Hrvatska može računati samo Republika Hrvatska i veleposlanstva i ništa drugo. Da ne bi bilo zabune da su konzularna predstavništva teritorija Republike Hrvatske. Nisu. Dakle, veleposlanstva i Republika Hrvatska, što praktično znači, da svi državljani Republike Hrvatske s pravom glasa, mogu glasati ali u Republici Hrvatskoj. Što je referendum? Referendum je izražavanje demokratske volje neposrednim putem. Direktnim putem. Što je glasanje za Hrvatski sabor? Izražavanje demokratske volje predstavničkim putem. Dakle, izabiranje predstavnika koji će izražavati demokratsku volju građana Hrvatske. To samo po sebi govori da je nemoguće da imate jedno biračko tijelo koje ima pravo se izjašnjavati neposredno kroz referendum a drugo biračko tijelo koje se ima pravo izražavati u predstavničkoj demokraciji kroz izbor zastupnika jer su to dva načina izražavanja demokratske volje jednog te istog biračkog tijela, jednog te istog demokratskog korpusa. Samo je jedno neposredno to je referendum, a drugo je predstavničko to je biranje za Sabor. Dakle, obzirom da je HDZ i Vlada su predložili da se na referendumu u neposrednom izražavanju računaju glasovi onih koji su glasali u Republici Hrvatskoj sa namjerom očito da za Europsku uniju je vrlo važno da bude čista situacija i da referendum uspije onda je naš prijedlog da mi to prihvatimo i da kažemo i po istoj logici kao za neposrednu demokraciju prihvaća se i za predstavničku demokraciju jer ne može drugačije naravno. Dakle, u predstavničkoj demokraciji isto kao u neposrednoj glasa se tako da se broje glasovi ljudi koji su glasali, državljana koji su glasali u Republici Hrvatskoj. I ako prihvatimo taj prijedlog HDZ-a i Vlade da se tako glasa na referendumu mi ga onda prihvaćamo i moramo ga ugraditi sustavno i konzistentno jer nema drugog načina i u izvorni zakon gdje se definira predstavnička demokracija. Prema tome, jedino je moguće spojiti ova dva prijedloga a to je ono na čemu u ovom trenutku radimo da se kao preduvjet za prihvaćanje ove odluke, ovog prijedloga HDZ-ovog i Vladinog prijedloga o referendumu pročisti popise birača, promijeniti Zakon o popisima birača, prilagoditi Zakon o prebivalištu i promijeniti Izborni zakon za Hrvatski sabor i predsjednika države jer isti ljudi moraju imati pravo glasa u neposrednoj demokraciji i referendumu i predstavničkoj demokraciji izborima za Sabor, to je recimo jedna početna odredba svake demokracije. U samom prijedlogu ima još niz stvari koje su spomenute ovdje i u ime klubova i spominjat će se u raspravi i u ime predlagatelja ja ću također koristiti tu priliku, ali ovo su neki naglasci koje sam ovdje htjela istaknuti u ime kluba. Mislim da je dobro i korisno ono što je kolega Pupovac i kolega Milanović rekli da se raspravlja o ovoj temi da se pošalje našim Ustavom i jedna poruka mirotvorstva. Dakle, to je sigurno tema o kojoj se isplati još raspravljati i koja bi bila korisno da se raspravlja. I klub HNS-a i u tom smislu tu je otvoren za tu raspravu i u nju će se uključiti. Hvala vam lijepa.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zastupnica Pusić je netočno rekla da ne može biti različito pravo glasa u slučaju predstavničke demokracije i neposrednog odlučivanja. Dakle, to jednostavno nije točno jer u nizu zemalja postoje različite rješidbe. Ja se slažem da dijaspori treba omogućiti pravo glasovanja u jednom i u drugom slučaju ali nije točno da ne može biti drugačije, može kao što je to i po sadašnjem određenju u našem Ustavu ali i u rješidbama u nizu zemalja Europe i svijeta.
Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Ovdje imamo Prijedlog ustavnih promjena tri oporbene stranke i imamo sjednicu Odbora za Ustav gdje je uvaženi predsjednik odbora rekao da je HDZ-u parlamentarnoj većini prihvatljivo 95% predloženog. Ja neću govoriti o tih 95% nego o onih 5% koji su HDZ-u neprihvatljivi jer rasprava ima smisla samo o tome. Oko drugoga je očito već najavljen konsenzus. Što je to što je HDZ-u neprihvatljivo? To su samo dvije stvari. To je pravo manjina u izbornom postupku i to je način glasanja državljana izvan Republike Hrvatske kako je to predloženo ovim ustavnim promjenama. Kad se radi o pravu manjina onda bih najprije htio da razjasnimo jednu terminološku zbrku. Tu se ne radi ni o kakvom dodatnom pravu glasa pa ni o dopunskom ni o posebnom pravu glasa jer je to pravo već se nalazi u Ustavu i u Zakonu o izborima i ono se konzumira. Ovdje se radi o jednoj borbi za opće i jednako pravo glasa kad su u pitanju pripadnici nacionalnih manjina. Kakvu mi sad situaciju imamo? Pripadnik nacionalne manjine kad dođe na biralište onda mu se kaže vi morate glasati na manjinskoj listi jer se nalazite u popisu manjina. On mora reći ne, ja ne želim glasati s manjinske liste, ja želim glasati kao i Hrvati. On se mora odreći svog manjinskog statusa da bi stekao opće i jednako pravo glasa, kao i mi pripadnici hrvatskoga naroda. To je jedan segregacijski postupak kakav u modernoj Hrvatskoj ne smijemo imati. Bez obzira je li netko pripadnik romske, srpske, židovske nacionalne manjine on kao i mi mora imati pravo da bira predstavnike u ovaj Sabor s liste političkih stranaka. I to pravo ne smije biti ničim uvjetovano ali apsolutno ničim a ono je danas uvjetovano. On ga može konzumirati, on ga može ostvariti samo ako se odrekne svoga drugog prava a to je da bira i predstavnike iz redova manjina za ovaj Sabor. To je svojevrstan apartheid. Zamislite što bi to bilo u Sjedinjenim Američkim Državama kad bi postojao izborni zakon po kojem bi obojeni crnci mogli birati kongresmene samo iz svoje crnačke populacije ili se moraju toga odreći da bi glasali skupa s bijelcima. Ovakvog rješenja da se netko mora odreći svoje nacionalnosti da bi stekao opće i jednako pravo glasa u ovoj zemlji valjda ne postoji nigdje. Prema tome, ovo nije borba za prava manjina da biraju svoje predstavnike. Oni to pravo imaju i to je dobro da imaju. Ovo je borba za pravo manjina da budu u izbornom postupku jednaki sa Hrvatima. Gospodin Pupovac je rekao govoreći ovdje u ime kluba svoje stranke da neće glasati za promjene Ustava ukoliko se ne promijeni odredba članka 7. Radi se o mogućnosti da vojska uz suglasnost Sabora i Predsjednika Republike prijeđe granice ove zemlje. Dobro da je upozorio na taj problem. Ali bilo bi mi draže da je umjesto toga rekao da njegov klub neće prihvatiti ustavne promjene ukoliko pripadnici svih nacionalnih manjina, pa i nacionalne manjine koju on ovdje predstavlja ne dobiju opće i jednako pravo glasa jer je to daleko važnije pitanje. Ovo nije samo pitanje prava manjina. Ovo je pitanje svih nas. Ovo je pitanje kakva ćemo država biti. Hoćemo li biti segregacijska država ili ćemo biti država jednakih prava. Ovo je pitanje oko kojeg u ustavnim promjenama ne bi trebalo biti uzmicanja. Što se tiče drugog pitanja koje je HDZ-u neprihvatljivo to je način glasanja državljana izvan Republike Hrvatske. HDZ predlaže jedno rješenje s dva pravila. Jedno pravilo vrijedi na referendumu, a drugo pravilo vrijedi na izborima za Parlament i u izborima za Predsjednika Republike. Ustav je temeljni akt jedne države i u njemu mora stajati odredba jednakih šansi za sve. I kad su u pitanju osobe, građani i kad su u pitanju političke stranke. Ne može jedno pravilo kad to HDZ-u paše vrijediti na referendumu, a posve drugo kad to opet HDZ-u paše vrijediti na parlamentarnim izborima i tu razliku još da unosimo u Ustav, da Ustavom odredimo različita pravila kako to odgovara HDZ-u. Država, parlament koja bi unijela u svoj Ustav dva različita pravila kod izjašnjavanja građana, kod prava građana da biraju, da odlučuju je država koja teško da može tražiti svoje mjesto među civiliziranim naprednim demokracijama Europske unije. Meni je drago da HDZ odnosno Vlada predlaže ovo rješenje da se na referendumu broje glasovi samo koji su pali u Republici Hrvatskoj. Mislim da je to dobar put. To je dobar put. To je put koji vodi ka pravednim izborima. To je put koji će barem otežati, ako ne i onemogućiti da se broje glasovi mrtvih duša. To je put koji će onemogućiti izborne prevare kakvih je do sada bilo. I idimo tim putem, ali ne samo kada je u pitanju referendum. Mi tim putem moramo doći i do parlamentarnih izbora i do izbora za Predsjednika Republike. I moramo dakle imati ista pravila. Jer samo tako možemo ponosno reći da će sastav Parlamenta, da će Predsjednik Republike i da će odluka na referendumu kakvo god bilo referendumsko pitanje biti stvaran odraz volje građana koji imaju pravo glasa. Bez toga nećemo imati jasno izraženu volju. Prema tome, ne donosi se Ustav za ovu ili onu prigodu i ne smije Ustav biti akt koji pogoduje ovoj ili onoj političkoj stranci, ovoj ili onoj političkoj grupaciji. Ustav mora donositi jasna, nedvojbena pravila jednakih prava za sve građane bez obzira da li oni bili pripadnici većinskog naroda ili pripadnici nacionalne manjine. Mora donositi jednaka i jasna pravila za sve građane koji imaju biračko pravo. Hvala.
Jedan ispravak, gospodin zastupnik Anto Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja mislim kolega Staziću da ni vi nemate namjeru vrijeđati zastupnike u ovom Saboru koji su izabrani u 11. izbornoj jedinici i upravo zbog njih odgovorno tvrdim netočno je, nije točno da je moguće sada glasovati na dva mjesta u Hrvatskoj i na bilo kojem mjestu izvan Hrvatske ako se niste prethodno registrirali. To je nemoguće. Ako je nekad moguće sad više nije. Nemoguće je također da netko tko je umro, dakle glasuje. Iz dva razloga, prvo je umro, a drugo nemoguće je dakle da osoba koja je na popisu, nemoguće je bez obzira što se nalazi a nije više među živima da umjesto nje netko drugi glasuje. To je nemoguće. Dakle, ovoga časa više to nije moguće. Ako je nekad bilo moguće, sad više nije moguće i to treba biti jasno. I konačno, kako će biti konačno uređen ovaj odnos kako će se na referendumu glasovati. U Hrvatskoj, u konzularnim predstavništvima ovako i onako sada raspravljamo o tome, dogovarat ćemo se. Ali uvjeravam vas da u 112 zemalja u svijetu ljudi su različito, te države su različito regulirale taj odnos i neke od njih dopuštaju ne znam svojim državljanima izvan zemlje glasovanje na parlamentarnim, nekima na predsjedničkim, a nekima na referendumu. Nekima na jednom od njih, nekima na dva od njih, nekima na svima itd. Prema tome nije to točno da se jedno uz drugo mora vezati, da je to neka praksa i u svijetu.
Replika, gospodin zastupnik Daniel Srb.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega, uvaženi kolega Nenad Stazić rekao je da je pravo glasa svakog građanina Republike Hrvatske mora biti jednako za sve i to je pravo koje svakom građaninu pripada bez obzira bio pripadnik nacionalne manjine ili većinskog naroda. Ja se s time apsolutno slažem i to podržavam. No međutim, nemojmo zaboraviti u Hrvatskoj pripadnici nacionalnih manjina imaju i posebno pravo birati svoje zastupnike i predstavnike i na taj način se dogodi da su, za razliku od većinskog naroda u Hrvatskoj koji bira svoje zastupnike u Saboru sa otprilike 12 tisuća glasova za jednog zastupnika, praktično predstavnici nacionalnih manjina izabrani sa neki 185 ili 235 glasova, neki i više, ali neki i sa 185 glasova. Prema tome, u tom smislu je kroz postojeći sustav omogućeno pripadnicima nacionalnih manjina da je njihov glas vrjedniji nego glas većinskog naroda. Naravno postoje i posebne potrebe za zaštitom i posebnih prava nacionalnih manjina i to treba poštivati. Ja jesam za to. Treba poštivati strukturu, tradiciju nacionalnih manjina u … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se]] , no međutim ukoliko želimo mijenjati sustav na taj način da predstavnici nacionalnih manjina imaju i dvostruko pravo glasa onda to mora biti riješeno i na način kako je to riješeno u europskim zemljama koje imaju takvu praksu, a u takvim slučajevima se ne radi o ovako velikom broju posebnih zastupnika nacionalnih manjina ne koje oni imaju pravo, nego se radi o bitno manjem broju. Prema tome, jednako pravo svih građana Republike Hrvatske da glasaju da, a posebna prava za pripadnike nacionalnih manjina se može prihvatiti, ali smisao toga je u tome da se vodi briga o posebnim zaštitama kulturne tradicije i posebnim potrebama pripadnika nacionalne manjine, a ne u tome da se mijenja odnos političkih snaga u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Pripadnici nacionalnih manjina danas nemaju bezuvjetno opće i jednako pravo glasa. Ono je uvjetovano. Oni se moraju odreći svoga prava da biraju predstavnike iz reda nacionalnih manjina i tek tada, tek tada stiču opće i jednako pravo glasa. Uvjetovano opće i jednako pravo glasa nije opće i jednako pravo glasa. Ono ne postoji. Koliko će predstavnika nacionalnih manjina biti u Saboru sa posebne liste nacionalnih manjina, to je stvar o kojoj se može razgovarati. To je politička odluka, je li ih treba biti 5, 11, 10, tako svejedno. Točno je da se oni izabiru sa manjim brojem … [[Govornik se ne razumije.]] glasova. To je točno. Ali njihov broj u Saboru ne smije biti razlog da se pripadnicima nacionalnih manjina uvjetuje pravo koji postoji u cijelom demokratskom svijetu da zajedno s pripadnicima većinskog naroda biraju sa lista s kojih bira taj većinski narod. To pravo ničim, ali apsolutno ničim ne smije biti uvjetovano, a naročito ne smije biti uvjetovano nacionalnom pripadnošću. Situacija u kojoj jedan Židov, jedan Rom, jedan Srbin dođe na biralište, pa mu se kaže ne, nećeš ti svoj listić ubacivati u ovu našu hrvatsku kutiju, imaš tamo svoju kutiju. To je segregacijska politika. Tu politiku ne smijemo dozvoliti u Ustavu.
Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Mi danas ovdje ne samo kao zakonodavci, nego u ovom trenutku i u narednim danima, odnosno mjesecima kao ustavotvorci polažemo i poseban test pred svojim građanima, i to pred vlastitim građanima. Zato je ovo i vrijeme za jedno iskupljenje i prije svega za rehabilitaciju politike, i za rehabilitaciju političkog života u Hrvatskoj, prije svega političkih stranaka koje su ustavna kategorija, nad kojim i nad čijim radom kontrolu ima sam Ustav, Ustavni sud. On se u nekoliko i navrata, pojam političkih stranaka, pojavljuje u postojećem Ustavu. Zato je važno da oko tih temeljnih pitanja koja se moraju naći u Ustavu, a ona koja jesu da se i dalje i preciznije razrade mora postojati politički konsenzus. Zato je jako važan i sam način kako će se doći do same suglasnosti. To prije svega pretpostavlja ne samo konsenzus političkih stranaka u Hrvatskom saboru, nego jednako tako i jednu široku raspravu. Jer prije svega trebaju biti ugrađena pitanja koja se tiču svakodnevnog života naših građana. To je uvijek važno, a naročito u ovim trenutcima u kojima se nalazi Hrvatska. Kako sada nema više intendanta, nema više nikakve potrebe ni razloga da ovdje glumimo pred hrvatskim narodom i … [[Govornica udaljena od mikrofona, ne razumije se.]] u predstave. Pa i zbog toga da mnoge odredbe oko kojima, vjerujem ćemo, odnosno u cjelini postići suglasnost oko izmjena Ustava ne bi ostale mrtvo slovo na papiru, da bi bile oživotvorene, da ne bi glumili i neke socijalističke odredbe iz socijalističkih ustava da svatko ima pravo na stan pa su ga mnogi dobili, ali veći broj nije, nego da sve ustavne odredbe nađu svoje oživotvorenje, naročito one odredbe koje se neposredno ne primjenjuju. Zato je jednako važno, jednako važno i još važnije da bi bili vjerodostojni, a ovo je prilika i ponovo apostrofiram i pitanje naše vjerodostojnosti pred građanima Ustavnog zakona o donošenju i o konsenzusu i o sadržaju Ustavnog zakona o primjeni Ustava, odnosno ustavnih promjena. A to dalje implicira preciziranje zakona koji moraju biti doneseni i u kojem roku. To je jednako važno. Inače možemo postići konsenzus po mnogim odredbama koje bi onda ostali mrtvo slovo na papiru, a o važnosti tih zakona, pogotovo od dva, tri najvažnija nešto ću kasnije reći. Dakle, upravo o svemu ovome ovisi hoćemo li i dalje ostati šegrti demokracije ili postati majstori demokracije. Šegrti smo do sada nesumnjivo bili i to ne baš dobri, ali u čemu smo bili majstori, u čemu su se mnogi pokazali majstorima, ne u izbornim krađama nego u izbornom kriminalitetu, koji na žalost nikada nije bio sankcioniran. I to je nešto što je unazadilo politiku i politički život Hrvatske, pogotovo u očima vlastitih građana, a taj glas loš se čuo i do Bruxellesa. Malo je vremena da se govori o onome što već postoji načelan konsenzus, zato ću ja iskoristiti također ovo svoje vrijeme da govorim o točkama prijepora. Nije već dobro da je prijepor na onome što sam prije već rekla, na izborima, ove ili one vrste. Kako će se glasovati na referendumu, jednako tako u izborima prava manjina. Dakle, … da je loša poruka prema javnosti da nas ipak odnosno vladajuće zanima najviše oko izbora. Tj. Počesto se to izgleda ponavlja u praksi pretvaralo u izborne manipulacije. Zato je prigoda da kada govorimo i o referendumom jednoobrazno riješimo sva pitanja i to je nešto što će se nametnuti samo od sebe, nužnost i promjena izbornog zakona, da izbore riješimo jednoobrazno ne onda o prirodi i vrsti kada nam trebaju i koliko nam trebaju čiji glasovi. Dakle, da netko ne dobije samo izborne mrvice sa te izborne trpeze, nego da zaista glasači budu glasači i prije svega glasači, birači. Svjedoci smo i ovo ću posebno apostrofirati kao nužnost promjena izbornog zakona i konsenzusa oko ovih stvari i oko referenduma da izbori nisu prilika za lov na glasove, naročito na lov na glasove iz dijaspore. Dosta se dijasporom svih ovih 20 godina manipuliralo. Dijasporom iz prekomorskih zemalja kada je bio lov na novac, političari iz Europske unije u to vrijeme su nas denuncirali da Hrvatske političare jedino zanima gotovina, drugi oblik pomoći ih ne zanima, a sada to podsjeća i na ovo. Kada je riječ o dijaspori iz susjedne zemlje, da budemo posve otvoreni o čemu ovdje govorimo iz Bosne i Hercegovine, onda nam treba njihov glas. E sada što je sada kod referenduma taj glas je postao teret da se dođe do elegantnog približavanja Europskoj uniji i izražava se sumnja u te glasače da oni neće izaći u tako velikom broju. Dakle, sumnja se u te vlastite birače koji su počesto donosili odluke tko će vladati i kako će vladati u Republici Hrvatskoj, i to im je zahvalnost da se sada sumnja u te iste birače i u te iste glasače bolje rečeno. To je nepravedno prema tim ljudima. To je nepravedno prema tim ljudima. Prema tome, ako je tomu tako onda da ne bi to onda oni osjećali kao nepravdu i da ne bi ponovno sve izgledalo kao jedan izborni mehanizam koji služi za dobivanje određenih rezultata kako nam treba jednoobrazno treba riješiti sve vrste izbora i to bi onda bilo čisti račun i čista ljubav među našim glasačima ove ili one vrste, bez obzira tko ima prebivalište ili boravište. Ovo nije sada pitanje da li govorimo o prebivalištu ili boravištu činjenica je ta da je to stvar neefikasnosti koja uopće državne uprave koja to ne kontrolira ali to je prigoda da ne samo da preciziramo Zakon nego jednako tako da se kontrolira taj zakon i njegova primjena i njegovo izvršenje. Ovo je jedan test, ovo su bitna pitanja upravo za politički život i za njegovu čistoću zato je to prilika da isušimo tu političku močvaru kako nam se kao bumerang svako malo taj mulj iz te močvare ne bi vraćao i blatio politički život, legalitet, a na vlastito legitimitet vladajućih pa čak onda u svemu tome onih koji se nalaze s vremena na vrijeme u oporbi. Dakle, treba govoriti ovdje ne o izbornim građama nego je to do danas, odnosno do zadnjih izbora doseglo takvu svoju količinu, takvu svoju akumulaciju da možemo slobodno govoriti o izbornom kriminalitetu, koji nije sankcioniran i koji onda što pokazuje, pa i u svezi ovih događanja u vezi pritvaranja do jučer uglednih ljudi. Dakle, da u Hrvatskoj se ne stvori dojam kako je upravo kriv samo onaj koji ga ne uhvati, dakle nije problem krasti nego je problem onaj kojeg su uhvatili, dok se onaj kojeg nisu uhvatili smatra i dalje uspješnim pojedincem, ili jednom zajednicom ili grupom u kojoj djeluje, to je se onda manifestira jednako tako i n apolitički život. Ne može se negirati, činjenica gdje je jedan čovjek došao i svjedočio u Hrvatskoj, o tome su na zadnjim predsjedničkim izborima, svjedočio je on osobno da svake 4 godine ili kada su izbori koje vrste dođe vidjeti tamo svog pokojnog oca jer da se on tamo svaki put ukazuje kao glasač. Naravno da ga ne vidi, ali uvijek je u uvjerenju kako je glasova da će ga možda i vidjeti. Također jedno od najvažnijih pitanja, upravo kao što sam rekla ne procesuiranje ove vrste kriminaliteta ali i mnoge druge, stvara kod nas obvezu da u Zakonu već na temelju postojeće ustavne odredbe koliko je pravosuđe neovisno ali do mjere dok pojedinac unutar njega, odnosno pravosudni dužnosnik ne čini kazneno djelo. Zato je nama potrebno uvesti ponovno kazneno djelo koje je isparilo, ishlapilo 97. godine iz našeg kaznenog zakonodavstva, ali jednako tako da bi ona norma i one norme o kojima je govorio dr. Ivo Josipović i nezastarijevanje pretvorbenog kriminaliteta, ali onoga što nije zastarijevanje samo, nego i onoga što se danas događa ne bi pojeo…
Dobro, dobro. Taj vidjelac koji je viđao na izborima svoga mrtvog oca je osuđen pravomoćnom presudom jednog Hrvatskog suda radi izbornih prevara. Replika gospođa zastupnica Ana Lovrin.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospođo Antičević nije točno da nas zanimaju samo izbori. Nas zanima da uredimo članak 141. postojećeg Ustava radi potrebe legitimiteta na referendumu za ulazak u Europsku uniju koji sada traži za udruživanje vrlo strogu većinu od natpolovičnog broja svih glasača. Pa stoga da bi mogli provesti referendum i da bi mogli provesti udruživanje u Europsku uniju trebamo urediti taj članak. Ali točno je to da vas zanimaju izbori i da ste dočekali ovu priliku da mijenjate Ustav i da oduzmete glas dijaspori jer vam se nikada nije sviđao izborni rezultat glasača iz dijaspore pa ste često imali i vi običaj da neke glasove nekih birača podcjenjujete pa brojite jesu li oni dani u dijaspori, jesu li dani u urbanim sredinama pa su onda vrijedniji ili su to glasovi glasača iz ruralnih sredina pa su onda manje vrijedni ili su sa juga Hrvatske ili su sa sjevera i tako se stalno brojalo tko je čiji glas dobio i čiji je glas vrijedniji. Dakle, nas zanima da uredimo pitanje referenduma i kvoruma za glasovanje za pridruživanje Europskoj uniji, a vas zanima otvaranje nekih drugih pitanja. Hvala.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovana kolegice Lovrić ja nisam rekla da vas samo zanima nego da se s ovim stječe dojam da vas samo zanima to, ali istina je da ja mogu i pogriješiti i ja se u tom smislu sada i ispravljam da vas zaista sada iz vaše ove replike je razvidno posve da sada samo to zanima. Ali to ćemo i razriješit ćemo, ja vjerujem, u tim našim pregovorima i to pitanje. A vi dobro znate zašto je ovo pitanje važno. Ja i vi evo živimo u Zadru, vi se također dobro sjećate onog famoznog broda koji je imao indikativan naziv, brod "Brzi" koji je do otoka … [[Govornica se ne razumije.]] i susjednih otoka putovao puna 3 dana, a njegov kapetan tadašnji, kormilar, koji je osmislio sve to govorio je na upit novinara kako je moguće da se par milja prelazi 3 dana i zašto je brod toliko plovio? Jer je ukradeno tamo doslovno brojem, to je utvrđeno od strane policije, izborna krađa, ali vinovnika nikad nije otkriven jer je bio zatvoreni krug od 5 ljudi pa se nije moglo saznati tko je točno jel. Pa je taj odgovorio da je brod putovao onoliko koliko je bilo potrebno. E sada isto tako se stvara i stječe dojam da ćemo pripustiti glasovanje dijaspori, odnosno da će se njihov broj pribrojavati onoliko i koliko bude potrebno. Ovaj put to neće ići.
Dobro, ali to sad je ispravljanje stjecanja dojma. Ispravljanje u replici, a ja sam vjerovao da ste vi kolegice Ingrid nepogrešiva, a sad ste doveli u sumnju. Rekli ste da i vi nekad možete pogriješiti. To mi je teško palo da vi možete biti griješna. I zastupnik Damir Kajin. Nema ga, gubi pravo na riječ. Predlagateljica gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče u ime predlagatelja možda nije na odmet 2 razjašnjenja. Dakle, očito smo na kraju u velikoj mjeri usmjerili raspravu prema 2 točke. Jedno je pitanje izjašnjavanja na referendumu nasuprot pitanja izjašnjavanja na izborima i drugo je pitanje dopunskog prava glasa. Pa dozvolite da u ime predlagatelja nešto kažem o te 2 točke. Što se izjašnjavanja na referendumu tiče tu je možda neke zastupnike HDZ-a u zabludu doveo u svojoj raspravi od prošlog tjedna potpredsjednik Sabora Šeks kad je govorio o tome da ima drugačijih načina u drugim zemljama kako se birači izjašnjavaju na referendumu. To je istina, ali da ste pažljivo slušali čuli bi da je on tad rekao ima drugačijih načina utoliko što se ne određuje minimum onih koji moraju izaći na referendum nego se naprosto kaže referendum je uspio i rezultat referenduma je ono zašto se odluči većina od svih koji su na referendum izašli. Drugim riječima nema onog kvoruma ili praga koliko ljudi ili koliko birača mora izaći na referendum, a nije govorio o ovome što vi sada ponavljate, a to je da postoji drugo biračko tijelo koje se izjašnjava referendumom direktno ili na izborima za Parlament za predstavničku demokraciju. Naravno u nacionalnim referendumima. Možete imati lokalne, regionalne, referendum u jednom gradu. Možete imati referendum u jednoj općini i onda naravno je ograničeno na glasače u toj općini ili u toj regiji ili županiji ili bilo gdje drugdje, ali kad se radi o nacionalnom referendumu nema nigdje mogućnosti da jedni imaju pravo glasa ili na jedan način se izjašnjavaju na direktnom izjašnjavanju, a na drugi način na izjašnjavanju za predstavničku demokraciju. To nećete nigdje naći i tu me naročito čudi kolega Bagarić iz dijaspore koji se zalaže da se ograniči dijaspori pravo glasa na referendumu, a s druge strane da se ostavi na isti način u izjašnjavanju i glasanju za Hrvatski sabor. To ne može biti na nacionalnom referendumu. Kao što sam rekla može biti na regionalnim, općinskim, gradskim itd. to je jasno, a ono o čemu je kolega Šeks govorio nije bilo da je ovaj dio drukčije reguliran u drugim zemljama nego da je pitanje ustanovljavanja što je potrebna većina birača koji izlaze na referendum drugačije i to je istina, definirana u različitim zemljama, naime vrlo često je definirana na isti način na koji je definiran i izbor za Parlament. Dakle, većina od onih koji su izašli. To je točno, ali ne da se drukčijem korpusu daje pravo glasa na referendumu, a drukčijem korpusu na izborima za Parlament. Dakle, kad se naravno radi o nacionalnim referendumima, prema tome tu si moramo biti na čistu o čemu govorimo. Što se dopunskog prava glasa tiče, dopunsko pravo glasa za pripadnike nacionalnih manjina zapravo se najbolje može razumjeti ako pođemo od razloga zbog kojeg mi uopće imamo predstavnike nacionalnih manjina i rezervirana mjesta za predstavnike nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru. Razlog za to je kolektivna spoznaja da u našem društvu postoji diskriminacije temeljem etniciteta. Da toga nema i da smo mi uvjereni da toga nema, ne bi bilo nikakvog razloga da postoje rezervirana mjesta za predstavnike nacionalnih manjina. Naš cilj je logično i zajednički, da s vremenom, da li je to vrijeme 10 godina, 50 godina, svejedno, ali da s vremenom dokinemo bilo kakvu diskriminaciju prema etnicitetu i u situaciji u kojoj nećemo biti, bit ćemo svjesni i svi se složiti oko toga da etnicitet nije bilo kakva podloga za bilo kakvu diskriminaciju, izgubit će se potreba za posebno predstavljanje nacionalnih manjina i za ova rezervirana mjesta. Ali dok smo svi skupa svjesni da to postoji, dotle postoji i potreba oko koje smo se također svi složili da nacionalne manjine budu posebno predstavljene. Prema tome, i ovo dopunsko pravo glasa je isto tako privremeno bez obzira da li za 10 ili 50 godina, dok postoje posebni predstavnici nacionalnih manjina u Parlamentu. I činjenica da mi na taj način pokušavamo suzbiti etničku diskriminaciju u našem vlastitom društvu, ne može biti podloga da se oduzme građanima koji su ujedno i pripadnici nacionalnih manjina, njihovo političko pravo glasa. Jer svaki Srbin, Talijan, Bošnjak, bilo tko Mađar, može biti socijaldemokrat, može biti konzervativac, može biti liberal, može biti što god hoće, politički kao i svaki Hrvat. Prema tome, ima pravo da politički glasa za onu opciju koju osobno izabere i za koju se osobno opredijeli. A dopunsko pravo glasa mu ili joj osigurava predstavljanje samo u onom malom segmentu interesa koji se odnosi na etnicitet. Dakle, koji se odnosi na činjenicu da ta osoba pripada i jednoj manjinskoj skupini. I taj dio reprezentacije je zapravo naš instrument ili zajednički način kako postepeno dokidamo diskriminaciju po etničkom temelju ili iz etničkih razloga u hrvatskom društvu. I zbog toga ima smisla ova ideja o dopunskom pravu, jer je de facto to način ne da se dokine pripadnicima nacionalnih manjina pravo na političko izjašnjavanje, nego da se omogući svima nama da postignemo zajednički cilj, a to je da se dokine bilo kakva etnička diskriminacija u hrvatskom društvu. Hvala vam lijepo.
Hvala. Dva ispravka. Jedan je gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Dakle, kolegice Pusić, nisam ja uopće kazao do sada za što se ja zalažem, nikada. Ja sam samo do sada govorio i cijelo vrijeme to ponavljam. Hrvati izvan Republike Hrvatske su zainteresirani za sve ono što je u korist Republike Hrvatske. To znači ako nema u ovom Saboru nijedne političke stranke koja je protiv ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju, onda tu nema prijepora. I mi smo svi da se to dogodi. I sada je samo pitanje tehnike. A kada je u pitanju ovo nespojivost jednih i drugih oblika izražavanja, odnosno glasovanja bilo na parlamentarnim, predsjedničkim ili na referendumu, vi ste potpuno u krivu. ... [[Upadica se ne razumije.]] Samo malo dopustite. Prema Međunarodnom institutu za izbore, pa dat ću vam tu stranicu. Evo 20 zemalja.
Mir molim vas. Pa dajete recite što je netočno.
Netočno je i nespojivo da se ne može odobriti jedna vrst izjašnjavanja, a druga se ne odobriti. Evo između ostalog. U Argentini možete glasovati na parlamentarnim izborima, na predsjedničkim, ali ne možete na referendumu. Dok istodobno za parlament za referendum možete glasovati u Kanadi, a ne možete za predsjedničke izbore. Prema tome, različiti su pristupi i vi to negirate. Hvala lijepo.
Kolegica Pusić je iznijela jednu tvrdnju, vi tu tvrdnju demantirate. I gospođa zastupnica Ana Lovrin, ispravak netočnog navoda.
hvala lijepo. Dakle, ja skoro sam zaboravila što demantiram. Ali demantiram tvrdnju da smo mi možda bili zbunjeni izlaganjem potpredsjednika Šeks na nekoj od bivših sjednica. ... [[Upadica se ne razumije.]] Dakle, nismo bili zbunjeni. Govorili smo ono što govorimo jer to znamo sami. I ne govori se o različitom biračkom korpusu u prijedlogu Hrvatske demokratske zajednice, već kao što je to i definirano kasnije prijedlogom na Odboru za Ustav, prije kada se raspravljalo o prijedlogu Hrvatske demokratske zajednice, gdje se govorilo samo o kvorumu potrebnom da bi referendum bio uspješan, a tada se govorilo o broju upisanih birača u Republici Hrvatskoj, 50% potreban izlazak. Hvala.
Ja mislim kolegice Pusić da moje kolege iz stranke i kolegice nisu bile u zabludi. Gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolege zastupnici. Pa predložene ustavne promjene bilo da su od strane Vlade Republike Hrvatske ili od dijela zastupnika Hrvatskog sabora došle, one su u principu završni korak Republike Hrvatske ka punopravnom članstvu u Europsku uniju. Jedan i drugi prijedlog promjene Ustava Republike Hrvatske imaju većinu sličnih ili čak istovjetnih prijedloga. Od potpore Europskom uhidbenom nalogu za uhićenje i izručenje onih osoba koje se kazneno progone, bez obzira čiji su državljani, jer tako će se ubuduće konačno stati na kraj onima koji zloupotrebljavaju dvojno državljanstvo koristeći azil bilo jedne ili druge države. Zajednički podržava se i neovisnost Središnje banke Hrvatske, tj. Hrvatske narodne banke od odgovornosti prema Saboru. Nema velikog prijepora ni u prijedlogu kod obaveznog obrazovanja, jer svi smo svjesni koliko je to važno pitanje i koliko je to važno bilo kao temelj dodatnom obrazovanju ili stjecanju znanja ili zvanja, kako bi se pojedinci lakše ili brže uključili u svijet rada. No, posebno pozitivnim držim da jedan i drugi prijedlog idu prema nezastarijevanju kaznenih djela počinjenih u procesu pretvorbe i privatizacije u Republici Hrvatskoj, jer svi zajedno ovdje svjesni smo da počinjenu štetu i izgubljeno vrijeme u gospodarskom razvoju Republike Hrvatske kao i velike životne egzistencijalne traume brojnih radnika i njihovih obitelji koji su ostali bez zaposlenja nitko neće moći nadoknaditi a ni popraviti. Zato je dobro da se jedan i drugi prijedlog nadopunjuju, traži rješenje kako kazniti počinitelje nemoralnih i kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije bez obzira na moguću zastaru. Pretvorbom i privatizacijom učinjene su velike štete u milijardama kuna državi Hrvatskoj i njenom gospodarskom razvoju i to posebno negdje u periodu od 1992. do 1995. godine, tada su bile najveće zlouporabe a gnijezdo tih zlouporaba bio je tadašnji Hrvatski fond za privatizaciju. Taj epicentar privatizacijskog zla je sigurno ishodište i trag za sve ostale nemoralnosti i nezakonitosti koje su se događale u pretvorbi i privatizaciji. Uz razne torbare, privilegirane tajkune koji su pljačkajući poduzeća, društva uništavali radna mjesta posebno mjesto u pretvorbi i privatizaciji imali su tada još neke od hrvatskih banaka koje su bile transmisije mnogih torbara i tajkuna. Zato uz tadašnji epicentar privatizacijskog zla kao što sam rekao Hrvatski fond za privatizaciju do mnogih činjenica bi se moglo doći kroz poslovne transakcije banaka koje danas nisu hrvatske ali ne treba ih poštedjeti ili zaobići u reviziji bilo koje vrste. To vrijeme bilo je razdoblje stvaranja nove vlasničke strukture u Hrvatskoj koja je postala djelom nove financijske i političke oligarhije. Najžalosnije činjenica je što se ta cijela pretvorba i privatizacija odvijala pod okriljem rata, dok su mnogi radnici borili se za Hrvatsku razni prevaranti pljačkali su im poduzeća, zatvarali radna mjesta i tako se bogatili. To je vrijeme ključno za dramatično socijalno raslojavanje stvoreno na nepravdi i nemoralu. Da bi se to vrijeme nemoralnih i kaznenih djela pljački zaboravilo koliko toliko mislim da će trebati proći vrijeme bar od dvije generacije poslije nas. Neki pojedinci za kojima se i danas vuku repovi nemorala i kriminala kroz koji su se uspješno bogatili i stekli takve vrijednosti, nekretnine, pokretnine pa i novac koji poštenim radom ne bi zaradili da žive pet života. Pokušavaju se nametnuti kao ugledni i moralni građani danas uvjeravajući sve nas u njihovu sposobnost i poštenje kojim su se obogatili. Po meni bolje bi im bilo da se zavuku u mišju rupu umjesto što neuvjerljivo pokušavaju opravdati svoje obiteljsko imovinsko stanje. Radnike iako su opljačkali ali ih nisu uspjeli zaglupiti da bi njihove makinacije ti ljudi zaboravili. Kao što sam rekao njih oko 386 tisuća ostalo je tada bez radnih mjesta. Mnogi su umirovljeni. Podsjetit ću da je 93. godine u Hrvatskoj bilo 794 tisuće 811 umirovljenika i da je najveći broj radnika umirovljen u periodu od 93. do 99. godine kada je broj umirovljenika porastao sa 213 tisuća ili se popeo na milijun 18 tisuća umirovljenika. Mnogi u toj brojci od 213 tisuća umirovljenika nisu sudjelovali zato jer su to željeli već zato jer su mogli birati jedino između nezaposlenosti ili umirovljenja jer nažalost njihovih radnih mjesta više nije bilo. Ova ustavna promjena treba počinjenu pljačku u pretvorbi i privatizaciji označiti ratnim zločinom i profiterstvom i da po toj osnovi počinjena kaznena djela ne zastarijevaju. Narodna uzrečica kaže oteto prokleto tako da takva vrsta bogaćenja je uvijek na staklenim nogama a ovaj ustavni prijedlog će pojedincima itekako poremetiti mirne snove. Na kraju držim da bi bilo dobro podržati prijedlog Odbora za rad i socijalno partnerstvo da se Hrvatski sabor aktivno uključi u tu reviziju pretvorbe i privatizacije i svojim autoritetom pomogne u toj misiji. Zato još jednom ponovit ću prijedlog odbora a to je da Hrvatski sabor osnuje radno tijelo bilo povjerenstvo ili neko drugo koje će usko surađivati sa svim relevantnim državnim institucijama i udrugama koje imaju saznanje o nezakonitosti, nemoralnosti, kaznenim djelima kroz provedenu pretvorbu i privatizaciju i da o rezultatima svih tih aktivnosti jedan puta godišnje podnosi izvješće Hrvatskom saboru, to znači hrvatskoj javnosti. Hvala vam lijepa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ne mogu se složiti sa tezom da je najveći dio negativnosti i nepravilnosti bio u razdoblju između 92. i 95. kad govorimo o privatizaciji. Zašto? Zato što najveći dio gospodarskih subjekata kad govorimo o hrvatskom jugu je privatiziran upravo u razdoblju od 2001., 2002. do kraja 2003., dakle u vrijeme mandata koalicijske vlasti predvođene SDP-om. I ja sam uvjeren da će i ova mogućnost stvaranja ponovnog uvida pogotovo nakon saznanja da su neke firme kupovane vlastitih sredstvima, dakle i zalogom dionica tih istih firmi koje još nisu kupljene se zapravo dizao kredit da bi se ta ista firma kupila. Pa to je mogao napraviti bilo tko. Kad založite dionice jedne firme koju niste kupili kao temelj za kredit kojim kupujete tu firmu. Upravo do takvih saznanja se došlo ali o tome ćemo govoriti kod privatizacije dubrovačkih hotela i ja sam siguran da će to biti jedna od tema u Hrvatskom saboru jer ono što se događalo u tom razdoblju nije za pohvalu već za svaku kritiku i za preispitivanje zakonitosti oko privatizacije dubrovačkih hotela.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Boris Kunst.
Hvala lijepa. Pa gledajte kolega Matušić, sigurno da poslije 95. godine nije zaustavljeno ovo što sam rekao ta nemoralna pa na neki način i nezakonita privatizacija koja se provodila dalje. Ona se protezala. Pa na kraju imate još dan danas neke situacije i primjere gdje se provodi na jedan nemoralan, nezakonit način i o tome pišu novine faktički svakodnevno. Tako da ja sam govorio o onom jednom nezakonitom, nemoralnom dijelu za koji sam itekako dobro upoznat jer sam i sam sudjelovao na kraju i bio prisutan na ne znam koliko skupova, prosvjeda protiv razno raznih tajkuna, malverzanata koji su pljačkali novcem poduzeća ta poduzeća i zatvarali radna mjesta. I to je normalno najspornije. No, prema svim statistikama i prema pokazateljima koje niti jedan prijedlog niti od zastupnika niti od Vlade ne negira upravo se dešavalo u vrijeme kad je Zakon o privatizaciji donijet a on je donijet negdje 92. godine, ja se sjećam tada je gospodin Manolić to nama posebno u sindikatu obrazlagao što to zakon taj znači o privatizaciji iako otprilike poslije su se vidjeli učinci tog zakona. Tako da sigurno bilo je i bit će ali zbog toga treba tome stati na kraj. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolegice i kolege zastupnici. Ja bih se u svojoj raspravi vratio na samu ideju i cilj i današnje rasprave koju smo vodili po prijedlogu Vlade Republike Hrvatske, odnosno većine u ovom časnom Hrvatskom saboru. Mislim da je pred nama danas također povijesni trenutak, isti onaj trenutak koji smo 1990. godine donosili Božićni Ustav. Zašto? Mislim da danas činimo veliki korak kada će naša zemlja ostvarujući uvjete iz poglavlja pregovora sa Europskom unijom ostvariti jedan od zadnjih naših zacrtanih ključnih ciljeva vanjsko-političkih, a to je da naša zemlja postane punopravna članica Europske unije i ravnopravna članica svih naroda Europske unije čime će i naši državljani i građani Republike Hrvatske postati građanima Europske unije. Mislim da smo krivo krenuli u nekim raspravama po klubovima i pojedinačno kada smo rekli da je bilo kome nama ovdje zastupnicima u Hrvatskom saboru palo na pamet da bilo čije pravo diskriminiramo, a posebno pravo da u ovoj zemlji izrazi političku volju. Mislim da su ta vremena davno iza nas i mislim da su naši građani na izborima '90.-tih godina rekli što misle o onim situacijama i onim vremenima kada su se bilo čija prava zatomnjivala u ovoj zemlji. Pred našim građanima je novi izazov. Pred nama zastupnicima u ovom časnom Hrvatskom saboru je novi izazov, a to je da našu zemlju kvalitetno pripremimo da bude punopravna članica Europske unije. Mislim da smo se složili u ključnim pitanjima, a to su ona zadiranja u ustavne odrednice gdje ćemo naš Ustav mijenjati sukladno onim zahtjevima koje smo ostavili u pregovaračkim poglavljima gdje se misli na poglavlje 17, 23, 24, 32 a to su pitanja neovisnosti Hrvatske narodne banke, pitanje aktivnog i pasivnog prava birača u Republici Hrvatskoj i u zemljama Europske unije, pitanje europskog uhidbenog naloga, pitanje neovisnosti Državnog ureda za reviziju i sva ona pitanja koja su ključna posljedica uspješnih pregovora naših pregovarača za ulazak naše zemlje u Europsku uniju. Isto tako, osiguravajući ustavnu osnovu prema članku 141. Ustava da se provede ustavni referendum u kojeg ja kao zastupnik u ovom Saboru uopće ne sumnjam. Mislim da ne sumnja ni desna ni lijeva strana u to da će referendum o našem, volji našeg biračkog tijela da li smo suglasni da uđemo u zemlje kao punopravna članica Europske unije mislim da smo to davno u našim izvorišnim osnovama i u našim temeljnim nasadama hrvatskoga Ustava rekli. Mi evo danas govorimo o tome da proširujemo popis nacionalnih manjina u izvorišnim osnovama hrvatskoga Ustava, a kada se govori o pitanjima, o referendumu kažemo da bilo čije pravo diskriminiramo. Mislim da smo u tome u potpunosti u krivu. Mislim da ovdje zbog percepcije javnosti i zbog svih onih koji prate zasjedanje i govori u ovom Hrvatskom saboru trebamo jasno reći da smo mi kao Hrvatska demokratska zajednica davnih devedesetih godina rekli što mislimo o pravima naših građana, što mislimo o slobodama i pravima u našoj zemlji i što mislimo o tome tko na koji način može izlagati svoju političku volju. Mislim da danas s nama u Hrvatskom saboru sjede i pripadnici nacionalnih manjina koji su prema pozitivno pravnim propisima u našoj zemlji izabrali pravo na koje će sudjelovati u ovom Hrvatskom saboru. I mislim da časno u svakom trenutku mogu reći što misle i što žele u ovoj državi. Smatram da je pred nama povijesni trenutak i smatram da taj povijesni trenutak ne smijemo ni u jednoj raspravi krivo okrenuti. Mislim da ćemo nakon što kvalitetno raspravimo o predloženim ustavnim promjenama na zajedničkoj radnoj skupini još definirati neke ključne točke koje su ostale sporne i sa raspravama na Odboru za Ustav i Poslovnik. I mislim da ćemo 2/3 većinom što je i u interesu našeg naroda, što je u interesu naših naraštaja i svih onih koji su danas na fakultetima i u školama i koji uče o povijesti svoje zemlje, o našim ključnim trenucima koje smo imali devedesetih godina, '95. i 2000. godine i danas 2009., nadam se 2011. godine shvatiti da je naša časna uloga u ovom Hrvatskom saboru bila pripremiti našu djecu i oni svi koji se školuju u interesu naše zemlje da budemo punopravni članovi Europske unije. To je naš ključni zadatak, naš ključni cilj kojega u ni jednom trenutku ne bismo trebali izvrtati nikakovim dnevno-političkim interesima, nikakovim prepucavanjima. Ovdje se radi o temeljnom dokumentu. Ovdje se radi o svetinji hrvatske zemlje i svetinje ovog časnog Hrvatskoga sabora. I mislim da je krajnje vrijeme da u ovom ozbiljnom trenutku našim građanima i u ovim trenucima gospodarske krize i situacijama kojima se nalazimo ne širimo teze tamo gdje nije potrebno, nego da našu zemlju čestitajući na uspjeh svima onima koji su u pregovaračkim poglavljima stekli ovako dobre rezultate. I sama ova ustavna promjena je rezultat uspješnosti naših pregovarača i rezultat pripreme naše zemlje za ulazak u Europsku uniju da budemo svjesni trenutka i vremena i da zajednički 2/3 većinom bez nekakovih velikih razlika usvojimo ove ustavne promjene. Ja ih podržavam i smatram da su oni izniman i jedan od najvažnijih nacionalnih interesa u ovome trenutku. Hvala lijepo.
Hvala. Prekidam sjednicu. Nastavak u 15,00 sati. Na redu je gospodin zastupnik Gvozden Flego.
Ništa, nastavljamo s raspravom o Prijedlogu Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske koji su podnijela 52 zastupnika Hrvatskog sabora i postižemo rekord u najmanjem broju zastupnika nazočnih na raspravi, 6 nas. Sve je po Poslovniku. Pozivam uvaženog zastupnika gospodina Gvozdena Flegu da uzme riječ u pojedinačnoj raspravi.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ustav je po mome sudu i donošenje Ustava ili promjene Ustava po mom sudu je svojevrsna svečanost, ali i svojevrsna vrlo duboka i bogata, teška obveza. Riječ je zapravo o tome da donesemo ona normativna rješenja koja će nas vući dalje od postojeće stanja, zato se i ona zovu normativna. I riječ je zapravo o tome da se okrenemo ili približimo politički razvijenom i demokratski funkcionirajućem svijetu. U tom smislu i s te pozicije Ustav nije nikakva Biblija, nikakva sveta knjiga, dakle ništa što bi bilo nadnaravno ili neprikosnoveno, nego naše djelo i u tom smislu Ustav jest ono što mi odlučujemo i što nas same, s obzirom da o tome odlučujemo, itekako obvezuje. Ja imam potrebu osvrnuti se na dva elementa ili dvije dimenzije ovog našeg ustavnog rada ili rada na promjenama Ustava. Jedno je s jedne strane pozitivna diskriminacija, drugo je s druge strane sustav obrazovanja. Zapadne države su prošle kroz brojne evolutivne etape. Ja ću se zadržati na dvije novovjekovne. S jedne strane u 17. i 18. stoljeću, postavlja se ozbiljno teorijsko, a onda pravno i političko pitanje na koji način uspostaviti dobru vladavinu. S jedne strane je to ona vladavina u kojoj niti jedan njezin segment neće imati apsolutnu vlast, pa dolazi do diobe vlasti, a s druge strane dobra vladavina je ona vladavina u kojoj su dobri državljani. Stoga se postavlja pitanje na koji način uspostaviti dobre državljane, dobre državljane kolegice i kolege zastupnici uspostavljaju se po ondašnjim teorijama obrazovanjem. No Parlament prestaje biti savjetodavno tijelo, moram se vratiti malo u povijest da vas podsjetim na neke gotovo elementarne činjenice, i postaje zakonodavna skupština, tj. ono tijelo koje postaje donositi zakone i to predstavnička zakonodavna skupština, pa se postavlja pitanje koga predstavljaju parlamentarci i na koji način se oni biraju. Oni se ponajprije biraju po imovinskom i poreznom cenzusu, potom se biraju po širenju prava glasa, da bi to pravo glasa na koncu postalo univerzalno i da bi na taj način u 20. stoljeću gotovo u svim zemljama to pravo glasa zapravo postalo toliko univerzalno da bi se ukinula bilo kakva diskriminacija među stanovništvom. Želim upozoriti na obrat ili na novu dimenziju do koje dolazi u drugoj polovici 20. stoljeća u kojoj se, u kojem obratu se uvodi jedna nova vrsta diskriminacije. To je tzv. pozitivna diskriminacija. Jer naime politički razvijena i demokratski funkcionirajuća društva shvaćaju da su njihove unutarnje različitosti zapravo njihova bogatstva, da su ono što je različito od njih, dakle što je drugačije od većine, drugačije govoreći da je manjina ono što omogućava bogatstvo života sasvim različite mogućnosti izbora, širi horizonte i tome slično. Iz toga se najprije, na razini političke teorije, a kasnije i političke prakse počinje probijati ideja o tzv. pozitivnoj diskriminaciji, tj. o nastojanju da se različitim vrstama manjina pripiše tzv. višak prava u odnosu na većinu kojim viškom prava većina štiti manjinu, nastoji ih održati u njihovoj kulturi, u njihovom načinu životu, u njihovim sustavima vrijednosti, da bi doprinosili bogatstvu života većine. Taj politički, moralni i kulturni princip dio naprednih zemalja uspio je pretočiti u pravna načela i meni bi bilo jako drago, te stoga pozivam i zastupnice i zastupnike u ovom Saboru da se i mi odlučimo na takav korak i da dakle predstavnicima nacionalnih manjina damo ono pravo za koje mislimo da bi u svakom slučaju zadovoljilo načela i principe o kojima govorim. Drugo, druga točka na kojoj se želim sasvim ukratko osvrnuti je točka koja također potiče iz prosvjetiteljske tradicije 18., ali zapravo se u svojim konkretizacijama proteže na 19. stoljeće, a to je nastojanje da se državljanin osposobi za život, tj. da ih se s jedne strane obrazuje na taj način da se mogu orijentirati u sve složenijem svijetu i da im se daju neke osnovne, neka osnovna znanja i neke osnovne vještine u političkom suodlučivanju. Dakle, s jedne strane obrazovanje postaje profilirano kao opće obrazovanje, ali s druge strane u svijetu sve složenijih radnih operacija, u eri industrijalizacije ukazuje se potreba da se ljude sistematski obrazuje za rad. Dakle, da im se daje struka. I meni se čini da svaki politički napor u 21. stoljeću ne bi smio pasti ispod dosegnute razine političkih razmišljanja i zapravo političkih pragmi 19. stoljeća. Stoga se mi naravno u našem prijedlogu zalažemo za opće obrazovanje, ali smatramo da obrazovanje u Hrvatskoj može i mora biti obavezno i besplatno do prve kvalifikacije, do stjecanja prvoga zvanja. Dok država se ne pobrine da ljudi budu osposobljeni za priskrbljivanje sredstava za život, i na taj način stanu da tako kažem na vlastite noge, odnosno da njihova vlastita egzistencija ovisi o vlastitim naporima i vlastitome radu. U tome smislu se onda zalažemo dakle da obrazovanje bude artikulirano drugačije, da se svakako podigne ljestvica, odnosno većina obaveznog obrazovanja, ono nikako ne ostane više na osnovnom, ali nikako da stane na općem, nego da zapravo obrazovanje bude obvezno i besplatno, dok uz ovo opće obrazovanje svaki pojedinac i pojedinka ne dobiju i stručno obrazovanje dakle dok ne steknu određeno zvanje koje će im omogućiti da svojim radom pribavljaju sredstva za život. Što razina te ljestvica bude viša, što obrazovanje građana bude više, to će i dobro biti, ljudi, ne samo pojedinaca nego i kolektiva, ne samo kolektiva nego različitih teritorijalnih jedinica, država u krajnjoj liniji čovječanstva biti bolja, na taj način obrazlažem naš zahtjev da obrazovanje bude obavezno i besplatno do stjecanja prve kvalifikacije odnosno do stjecanja prvog zvanja. Eto htio sam upozoriti na ove dvije točke koje mi se ključnim u promjeni Ustava. Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegicama i kolegama.
Hvala gospodine zastupniče. Sljedeći prijavljeni za raspravu je poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče. Najprije grupa razloga ili dijelova prijedloga ustavnih promjena o kojem danas raspravljamo, za koje smatram da su dobro pripremljene, bolje strukturirane i obrazložene od prijedloga Ustavnih promjena koje je dala Vlada. Prvenstveno tu mislim na predloženu odredbu članka 31. odnosno ne zastarijevanje pretvorbeno privatizacijskog kriminala i uvođenje ratnog profiterstva. Drugo, prijedlog vezan na članak 45. koji se odnosi na glasanje državljana Republike Hrvatske mogao bih prihvatiti i reći za ovaj prijedlog da je dobar, da biračka mjesta budu samo na teritoriju Republike Hrvatske, ali predlagatelje pitam, a u dvorani vidim samo gospodina Mimicu i kolegu Flegu od predlagatelja, ne mislite li da ovakvom prijedlogom Ustavne odredbe tjerate zeca a da možete istjerati lisicu. Naime, jeste li se spremni suočiti sa kontra prijedlogom HDZ-a ako se ovo prihvati da bude ustavna odredba da se za 11. izbornu jedinicu uvede dopisno glasovanje. To neke države imaju. Jeste li spremni se prihvatiti tog prijedloga da hrvatski državljani bez prebivališta u Republici Hrvatskoj ono što zovemo dijaspora glasa dopisno. Ovaj prijedlog koji je dati vuče i daje legitimno pravo HDZ-u na takav odgovor, ako ste se s tim spremni suočiti ok. Članak 90. usvajanje proračuna većinom ukupnog broja, ovo inače ne bi trebala biti odredba u Ustavu, to našem Poslovniku svojedobno netko tko je tamo dole sjedio nije zapisao odredbu većinom prisutnih, u općini sa tisuću stanovnika proračun se usvaja većinom svih vijećnika, a državni proračun već godinama većinom prisutnih, ali ajmo sada to umjesto promjene Poslovnika mijenjati Ustavom. Izbor sudaca Ustavnog suda dvotrećinskom većinom, mislim da je to dobar prijedlog. Sada slijede tri područja sa velikim upitnicima, pitam da li je moguće da prihvaćate vladin prijedlog iz članka 123. i 124. da se državno sudbeno vijeće i državno odvjetničko vijeće, način njihovih izbora ne regulira Ustavom nego zakonom. Do sada je Ustav utvrđivao tko i kako bira Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće. I Vlada i vi predlažete da način izbora Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća bude regulirano zakonom. Je li to organski zakon, treba većinu svih zastupnika ili većinu prisutnih. Ovdje treba dvije trećine da Ustav promijenimo i vi se odričete sadašnje odredbe Ustava da Ustavom imamo utvrđeni način izbora, ne mora ga birati Sabor ni jedno ni drugo tijelo, ali u Ustavu po meni mora ostati odredba kako se ono bira, a ne zakonom. Ovo je jedino oružje, sredstvo, 2/3 većina u saboru i Ustavom se odričemo prava kao oporba da u Ustavu definiramo način izbora ta dva po meni za pravosuđe ključna tijela za dobro funkcioniranje pravosuđa. Druga grupa upitnika. Vama se može desiti da sljedeći parlamentarni izbori budu protuustavni. U Ustavu je zapisano da Hrvatski sabor ima 160 zastupnika, a onda u zakonima i izborima imamo odredbu da se od 10 izbornih jedinica u Hrvatskoj bira 140 zastupnika, u 11. izbornoj jedinici oni koji su zaboravili dijaspora, maksimalni broj zastupnika koji se može izabrati je 14, i to već sa 53% odaziva upisanih birača na izbore, i 8 nacionalnih manjina i kada to zbrojite je 162. Što ako nam se desi kada uvedemo dopisno glasovanje za 11. izbornu jedinicu i dobijemo 14 zastupnika u 11., 8 u 12., i 140 zastupnika ovih 10 u Hrvatskoj, dvojicu će netko prekrižiti? Ovo ustavnim promjenama moramo riješiti ili reći čekajte izborni sustav u Hrvatskoj do sada nije bio usklađen sa Ustavom, a po meni nije. Jer se to i na prošlim izborima teoretski moglo desiti, a čim se može teoretski desiti naša je obaveza da spriječimo ne čekajući da se praktično to desi. Treća grupa upitnika, prošle godine u ožujku pučki pravobranitelj Jurica Malčić službeno se obratio Hrvatskom saboru, podsjećam, pučki pravobranitelj je naš opunomoćenik za zaštitu prava građana sa prijedlogom Ustavnih promjena i proširenje njegovih ovlasti propisanih člankom 92. Ustava i na dijelu pravosuđa. Sve oporbene stranke tada su to podržavale. Danas tri oporbene stranke predlažu ustavne promjene i ne predlažu promjenu ili dopunu članka 92. i proširenje ovlasti pučkog pravobranitelja. Što se promijenilo od ožujka prošle godine? U političkom promišljanju uloge i poziciji pučkog pravobranitelja, ja ne znam za ništa bitnoga u promijeni i pitam da li treba intervenirati amandmanima u zadnjem trenutku ili će jedan i drugi predlagatelj i Vlada i grupa oporbenih stranaka u vremenu koje je pred nama i tog obećanja pučkom pravobranitelju se sjetiti. I na kraju nešto što za mene nije prihvatljivo i što ne mogu podržati i neću podržati, a odnosi se na članak 15. i na prijedlog dopunskog glasa ili dvostrukog prava glasa nacionalnih manjina. Naime, 14 mjesta u Saboru po slovu zakona rezervirano je za zastupnike, maksimalno 14, u 11. izbornoj jedinici, jasno. 8 mjesta rezervirano je u 12. izbornoj jedinici nacionalne manjine. To je više od 13% zastupničkih mjesta unaprijed određena po 2 izborne jedinice. Znači li ovaj prijedlog da se pripadnici nacionalnih manjina dugoročno i zanavijek dobrovoljno čak i podržavajući sa strane njihovih političkih lidera u ovom trenutku stavljaju u političku getoizaciju? Da žele ostati politički getoizirani u posebnoj izbornoj jedinici ili dugoročno promišljajući žele postati politički Hrvati? Da li tom logikom u Europskom Parlamentu gdje trebala biti rezervirana mjesta za recimo Turke, Alžirce, Marokance i Albance kojih je u Europskoj uniji jako puno i imaju državljanstva tih zemalja? U Sloveniji, u skupštini njihovi su 2 predstavnika nacionalnih manjina, ali znate koje pravilo tamo vrijedi? Zastupnici nacionalnih manjina ne sudjeluju u stvaranju parlamentarne većine nakon izbora nego tek kad je ona stvorena priklanjaju se ili vlasti koja je već formirana ili oporbi, a u Hrvatskoj tko je prvi potpisao sporazum stvaranju ili pokušaju stvaranja parlamentarne većine? Tko je drugi po redu potpisao pristupanje jednoj od mogućih parlamentarnoj većini? Tko je bio treći po redu? Prvi, drugi i treći u svrstavanju na jednu ili drugu stranu bili su zastupnici nacionalnih manjina. Oni bi trebali biti zadnji i ne bi smjeli biti odlučujući u stvaranju parlamentarne većine. A sada dajući dopunsko pravo glasa postavio bih pitanje je li će to pripadnik nacionalne manjine na jednom listiću glasati za svog zastupnika koji će braniti njegove nacionalne interese u hrvatskom Parlamentu, a onda će birati Hrvata ili političkog Hrvata da mu zastupa neke druge interese? Ovo je priznanje velikih stranaka, ja ga tako tumačim, da nisu spremne zastupati interese nacionalnih manjina nego zato moraju postojati posebni zastupnici, ali s obzirom da uvijek fali glasovi na parlamentarnim izborima IDS, HNS i SDP očekuju da će glasači nacionalnih manjina u 10. izbornoj jedinici glasati baš za njih i traže zapravo dopunske birače radi boljih izbornih rezultata. I ništa drugo iza toga nema.
Hvala lijepa. Jedan ispravak netočnoga navoda, poštovani zastupnik Arsen Bauk.
Ispravljam netočan navod gospodina Lesara o tome da SDP, HNS i IDS očekuju da će pripadnici nacionalnih manjina glasati za njih i da će to poboljšati izborni rezultat. U 12. izbornoj jedinici za sve nacionalne manjine, isključujući dakle srpsku nacionalnu manjinu koja ima čak i po Ustavnom zakonu poseban status, glasalo je 19 tisuća 194 građanina Republike Hrvatske je iskoristilo svoje pravo glasati u 12. izbornoj jedinici za nacionalne manjine što ukupno ne bi povećalo broj zastupnika kada bi svi glasali za jednu stranku više od jedan. Prema tome to je netočan navod gospodine Lesar. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. A sad poštovani zastupniče možete opet ustati jer imate pojedinačnu raspravu. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege Ustav Republike Hrvatske kao i svaki Ustav bilo koje demokratske pa i nedemokratske zemlje, ali prvenstveno demokratske zemlje je izraz jednog širokog društvenog konsenzusa, odnosno društvenog dogovora. Od osamostaljenja Republike Hrvatske ovo je prvi put da se mijenja Ustav Republike Hrvatske, a da opcija koja je na vlasti u tom trenutku nema dovoljan broj glasova da ga promijeni sama. I ovo će biti prvi društveni dogovor najvećih ili svih političkih opcija u Republici Hrvatskoj oko promjene Ustava. To nije bilo dakle ni 1999. ili '98. kada se prvi put mijenjao Ustav. To nije bilo, budimo iskreni, ni 2001. kada se 2 puta mijenjao Ustav. 2009. ili 2010. to će biti dakle prvi pravi društveni dogovor nakon onoga dogovora 1990. godine. Osvrnut ću se dakle na 3 stvari koje su u ovome trenutku različite u prijedlogu Vlade Republike Hrvatske i u prijedlogu 52 ili više zastupnika opozicije. Prva razlika je što u prijedlogu opozicije i dalje se predlaže dakle da se za bilo kakvo slanje vojske izvan granica traži dvotrećinska većina. I to je dobro, mislim da je to dobro. Iako možemo sada raspravljati o tome da li bi primjerice potpis na Washingtonski sporazum dakle, na pristupanje NATO-u, da li bi od nas tražio da mi malo ipak olakšamo slanje naših vojnika u slučaju dakle da neka članica NATO-a bude napadnuta, ali možda bi to bila tema da smo mi tu odluku konzultirali s narodom pa da smo je donijeli na referendumu pa bi malo bilo lakše. Ovako kad smo već donijeli najobičnijom većinom kao sporazum o veterinarskoj suradnji sa Bangladešom onda neka ostane dvije trećine pa ćemo onda tražiti društveni dogovor svaki put kad se to bude tražilo u pojedinačnom slučaju kada ga već nismo tražili u onome glavnome slučaju ulaska u NATO. I s druge strane istu stvar dakle traži se i prilikom pozivanja stranih trupa u Hrvatsku u slučaju napada. Što se tiče upućivanja u mirovne misije koje su pod ingerencijom Ujedinjenih naroda, dobro je da u tome sudjeluje oporba. Da budem bolno jasan, naši vojnici tamo ne idu dakle na ljetovanje, na godišnji odmor, idu dakle u misije koje su opasne i može se, ne daj Bože, može se dogoditi da se ne vrate svi živi i onda je puno bolje i za Vladu i za opoziciju da zajedno preuzmemo i za to odgovornost kad su nas već građani za to birali. Tko god u tom trenutku bio na vlasti i tko god u tom trenutku bio u opoziciji. Sjetit ćemo se 2003. godine i prve velike mirovne misije Hrvatske vojske u Afganistanu, petak ujutro, rasprava o Afganistanu, a tadašnja opozicija protiv. Petak popodne glasanje, a tadašnja opozicija za. Prema tome, ta dvotrećinska većina pomaže i opoziciji malo da bude odgovorna. Što nam je jako drago da se može biti odgovoran kada se hoće, a ne da se svaki puta bere kestene. Druga stvar oko koje postoje prijepori, ustvari oko ove dvije trećine kako sam čitao u medijima i neće biti velikih prijepora jer Vlada neće baš inzistirati na tom prijedlogu do kraja. Druga stvar to je pitanje izborne aritmetike i geometrije najkraće rečeno, to je posebnog prava glasa za pripadnike nacionalnih manjina i glasanje tzv. dijaspore, odnosno građana Republike Hrvatske koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Što se tiče dakle posebnog ili dvostrukog prava glasa pripadnika nacionalnih manjima, to mnogo čemu ovisi i od izbornog zakonodavstva. 1995. na parlamentarnim izborima biralo se i na listi i u izbornoj jedinici. Pa su onda pripadnici nacionalnih manjina dobili dva listića kao i svi ostali građani pa su za stranke na državnoj listi glasovali na državnoj listi za opću listu, a za teritorijalnu izbornu jedinicu glasali su ili za teritorijalnu izbornu jedinicu ili za manjinskog predstavnika. I tu se ta razlika nije toliko vidjela, kao što se sada vidi kod ovog izbornog modela. Rekao sam u ispravku navoda gospodinu Lesaru, pa ću reći još jednom. U 12. izbornoj jedinici za pripadnike Mađarske, Talijanske, Češke i Slovačke, Bošnjačke, Albanske, Crnogorske, Makedonske i Slovenske nacionalne manjine, te izborne jedince gdje glasaju pripadnici ostalih nacionalnih manjina, dakle da budem jasan to je ona izborna jedinica gdje je prošli puta bio zastupnik Njemačke, a sada Romske nacionalne manjine, glasovalo je ukupno 19 tisuća 194 birača s pravom glasa. Što znači da su svi oni glasali za jednu stranku. Tu se ne bi rezultat izbora promijenio za više od jednog zastupnika. Toliko je bilo propalih glasova u 11. izbornoj jedinci za dijasporu, bilo ih je 16 tisuća 207. to je taj jedan zastupnik kojeg je HDZ dobio na račun glasova Lijanovića i ostalih, prema nefiksnoj kvoti. Prema tome, kada govorimo o dvostrukom pravu glasa manjina, izuzevši manjinu koja ima više od 1,5% stanovnika koja i u Ustavnom zakonu ima poseban status, pa i u našem Izbornom zakonu, jednako bi utjecala na izborni rezultat u Republici Hrvatskoj, kao što utječu bačeni glasovi u 11. izbornoj jedinici. Razlika je u 2 tisuće i 900 glasova. Prema tome, i premijer Sanader prilikom pregovora sa zastupnicima nacionalnih manjina, rekao je, ispravite me molim vas ako griješim, da se razgovaralo o tome da pripadnici tzv. malih manjina imaju dvostruko pravo glasa. Stvar je društvenog dogovora. Koliko će predstavnici Srpske manjine. To je on rekao. Upotrijebio sam namjerno njegovu formulaciju, dakle to su one manjine koje imaju ispod 1,5%. Pitanje društvenog dogovora, pitanje koliko će pripadnika Srpske manjine imati pravo biti birano u 12. izbornoj jedinici. 2003. godine kada je donesen Ustavni zakon definirano je da to budu tri. Na izborima 2000. godine, definirano je da to bude samo jedan, a broj glasača otprilike isti, 200 i nešto tisuća. Kada bi se biralo nefiksnom kvotom 2003. bi ih bilo 3 ili 4, a '92. godine ih je bilo 11. ili čak 12. Prema tome, i to je stvar društvenog dogovora. A vrijeme za taj društveni dogovor je sada, jer sljedeće promjene Ustava sumnjam da će biti tijekom sljedećih osam ili devet godina. I također pravo glasa građana koji nemaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Ako je već za Vladu upitno da li se njihov glas čuje kako je to bilo na plakatima HDZ-a u 11. izbornoj jedinici i da li ako se njihov glas čuje, da li da se i broji, kako sada piše u prijedlogu Vlade, onda može u svakom slučaju biti upitno da li sadašnje zakonsko i ustavno rješenje pravedno. Najveći broj građana bez prebivališta u REpublici Hrvatskoj koji imaju hrvatsko državljanstvo žive u Bosni i Hercegovini i usput budi rečeno nisu nacionalna manjina, nego konstitutivni narod. Iako ih je politika u zadnjih 20 godina skoro svela nas status nacionalne manjine. Dakle, Ustav Bosne i Hercegovine predviđa da pravo glasa državljana s dvostrukim državljanstvom Bosne i Hercegovine imaju samo ako imaju prebivalište u Bosni i Hercegovini. Pa ako država u kojoj najveći broj pripadnika Hrvatskog naroda i ostalih naroda koji imaju hrvatsku putovnicu, ima rješenje koje ne daje svima pravo glasa, ne vidim zašto o tome ne bi mogli raspravljati i u Republici Hrvatskoj. Obzirom da će do donošenja ustavnih promjena proći još dva ili tri čitanja u Hrvatskom saboru, da će se još lomiti koplja oko ovih pitanja koja su neću reći sporna, nego oko kojih se razlikujem i oko kojih svatko može imati svoje mišljenje, ali ako su ona okupana u rovovima, onda neće doći niti do društvenog dogovora, neka ovo bude moj skromni prilog ovoj raspravi i naravno i ovu Vladinu inicijativu u ovoj fazi ću podržati i nadam se da će radna grupa uspjeti doći do jednog rješenja koji će biti prihvatljiv svima. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Za repliku se javio uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bauk, izborna matematika i računica oko mogućeg utjecaja ovog modela glasanja ti je malo slabija strana, jer počiva na tome da će odaziv biti i ubuduće takav kakav je bio za vrijeme Austro-Ugarske u povijesti mislim da karikiram stvar. Slušajući rasprave nekih kolega iz stranaka predlagatelja ovih prijedloga uočio sam jedan od argumenata da će se time postići veća zainteresiranost državljana pripadnika nacionalnih manjina za odaziv na izbore, pa već time argument takav otpada. A kada je u pitanju društveni dogovor najznačajniji u povijesti, takva šansa nažalost propuštana je 16. listopada 2003. godine, kada je odlukom Hrvatskog sabora bilo konstatirano da postoji nedvosmislena i jasna volja Hrvatskog sabora o tome da svaki državljanin Republike Hrvatske ima samo jedan glas. Sad ja pitam što je to toliko drugačijeg ili što su to pripadnici nacionalnih manjina u međuvremenu u toliko podređenijem položaju da sada 2009. tim istim argumentima pobijamo tadašnji društveni dogovor.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku zastupnik Bauk. Izvolite.
Što se tiče prvog društvenog dogovora koji ste spominjali iz 2003. godine ako se dobro sjećam radilo se o Ustavnom zakonu o pravima nacionalnih manjina a kao što vam je poznato za Ustavni zakon je također bilo potrebno 2/3 ukupnog broja glasova. Prema tome, društveni dogovor je bio postignut onaj koji je u tom trenutku bio moguć i protiv tog zakona je na kraju glasalo samo čini mi se 5 zastupnika HSP-a. Prema tome, tadašnja opozicija nije bila za dvostruko pravo glasa a pozicija je očito branila ono što je mogla u tom trenutku dogovoriti. Pomak u tom zakonu je bio da se umjesto pet pripadnika nacionalnih manjina u Saboru bude osam pripadnika nacionalnih manjima. Prema tome, mogli smo birati da li da ostanemo na samo pet ili da se to ipak poveća za tri. A što se tiče sadašnjeg zakonskog rješenja o glasovanju u 12. izbornoj jedinici ja ću ga nazvati da je to ovdje apartheid rješenje zbog toga što se ljudima koji dođu na biračko mjesto traži ih se nacionalno izjašnjavanje, provodi se, dakle mora se napisati poseban zapisnik i normalno je da u tom trenutku ni glasovanje nije potpuno slobodno ni tajno jer su u pojedinim izbornim jedinicama 2/3 glasova koji su pali se dobiju na biračkim mjestima gdje je glasao jedan ili dva glasača i to u zbroju doista dođete na razinu države do 300 ali to glasanje nije ni tajno ni slobodno. I zato sam da se to promijeni. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Slijedeća na redu je poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kao što je uvodno rečeno zaista danas raspravljamo i u ovo vrijeme donosimo jedan od najvažnijih odnosno najvažniji akt u ovom sazivu Hrvatskoga sabora. Stoga to zahtijeva ozbiljnost i konstruktivnost u pristupu. I da ne ponavljam sve ono što je već rečeno o velikom broju nespornih odredaba prije svega onih koji nam omogućavaju dovršetak procesa i pregovaranja za ulazak u Europsku uniju o čemu je postignut politički konsenzus ja vjerujem da ćemo i o tim odredbama koje se u nekim detaljima prije bih rekla tehničkim razlikuju ali da ćemo postići dogovor. Obzirom na vrijeme koje mi stoji na raspolaganju ja ću se osvrnuti ovdje samo na dva instituta. Prvi od toga je intervencija u članak 31. postojećeg Ustava odnosno razlike u prijedlozima SDP-a i partnera HNS-a i IDS-a i prijedlog HDZ-a a koji se kreću čini mi se u istom pravcu pa će se i o tome vjerojatno na kraju postići dogovor. Ali evo želim elaborirati da u prijedlogu HDZ-a se stipulira da nema zastare za kaznena djela utvrđena zakonom počinjena u postupku pretvorbe i privatizacije te da će se imovina stečena tim kaznenim djelima oduzeti. Ovdje se otvaraju dva moguća pitanja a to je da li u Ustav inkorporirati odredbe o nezastarijevanju onda i onih drugih kaznenih djela koja danas ne zastarijevaju po međunarodnom pravu a to bi bila onda neka logika da se oni svi i nabroje u Ustavu i da li Ustavom garantirati nezastarijevanje i oduzimanje imovinske koristi možda i za neka druga teška kaznena djela. Što se tiče prijedloga SDP-a on otvara nešto što nitko nije spomenuo danas još u raspravi a to je u stavku 2. iznimke od postojećeg članka 31. i 89. Ustava i to na način da uvodi iznimku dakle od općeg pravnog načela demokratskih sustava a to je "nullum crimen sine lege nulla poena sine lege" odnosno da nitko ne može odgovarati za djelo koje u trenutku počinjenja nije zakonom ili međunarodnim pravom bilo utvrđeno kao kazneno djelo niti kažnjen sankcijom koja nije bila propisana zakonom u vrijeme počinjenja. Također i opći institut zabrane retroaktivnosti suspendira i to u odnosu kako se kaže u prijedlogu na postupanja koja prema općim načelima prava priznatog od civiliziranih naroda predstavlja kazneno djelo. Možda bi o ovome trebali dobiti dodatnu elaboraciju predlagatelja da vidimo što su to, kako ćemo utvrđivati civilizirane narode, koji su to narodi civilizirani, koji nisu, kako su oni to utvrdili i gdje ta kaznena djela jer kažem opće je demokratsko načelo "nullum crimen sine lege nulla poena sine lege". Nadalje, u stavku 3. uvodi se ustavna odredba prijedlogom SDP-a, HNS-a i IDS-a o nezastarijevanju za ona kaznena djela koja ne zastarijevaju po međunarodnom pravu te kaznena djela zlouporabe položaja i ovlasti kojima je pribavljena protupravna imovinska korist velikih razmjera i to u određenom vremenu, dakle u doba Domovinskog rata, mirne reintegracije, ratnog stanja, neposredne ugroženosti cjelovitosti RH, velikih prirodnih nepogoda. Dakle, "ratio" je ovdje "tempore criminis", dakle u prijedlogu se kaže za ta kaznena djela ali u određenom vremenskom periodu za razliku od prijedloga HDZ koje je "ratio" vrsta kaznenoga djela. U stavku 4. prijedlog SDP-a i HNS-a određuje da se oduzima imovinska korist stečena sad pak uzima termin obrane u doba obrane Republike Hrvatske, pa sad ne znamo što se misli pod obranom Republike Hrvatske ali svakako ovdje se ja pitam a što će biti sa oduzimanjem protupravno stečene imovinske koristi za ona kaznena djela koja su recimo u vrijeme ugroženosti stečena, u vrijeme vremenskih nepogoda itd. gdje bi to isto bilo nemoralno. Dakle, korist stečenu u tim vremenima da li uzimati ili ne, što se prijedlogom mislilo. Ako je namjera bila da se uzima onda nije dobro stipulirano a ne razumijem zašto bi bila nakana da se ne uzima u to vrijeme stečena protupravna korist. Nadalje, očita nesrazmjerna imovinska korist stečena privatizacijom i pretvorbom, dakle sad govorimo samo o privatizaciji i pretvorbi u svim vremenima oporezovat će se. Ja držim da ovom odredbom nećemo postići proklamirani cilj kojeg zastupa i SDP i HNS vjerujem a to je načelo "ili vrati ili plati". Naime, na ovaj način neće biti plaćeno jer svatko od nas bi vrlo rado pristao nešto dobiti badava a onda samo na to platiti porez. Ja prva pristajem na sve to. Dakle, nije dovoljno oporezovati, treba i platiti ono što je stečeno nesrazmjerno. Ja ću se ovdje osvrnuti samo na jednu vrstu tako stečene imovine. U samom uvodu profesor Josipović govorio je o enormnim iznosima koji su se u pretvorbi netragom izgubili a ja ću se ovdje osvrnuti samo na nekretnine i to dobrim djelom u vrlo atraktivnim područjima. Nekoliko godina prije nego je izmijenjen Zakon o vlasništvu i Zakon o zemljišnim knjigama upravo temeljem mišljenja nekih profesora sa katedre za građansko pravo i nekih sudaca Vrhovnog suda publiciranim iznašanim na stručnim savjetovanjima glede prijenosa vlasništva nekretnina u zemljišnim knjigama sugerirana je primjena instituta univerzalne sukcesije, dakle pretvorenog pravnog subjekta na način da se ima smatrati da on postaje vlasnik svega što je bilo prethodnikovo, bez obzira je li unijeto u temeljni kapital, bez obzira da li je ikada išta plaćeno državi za to, ukoliko nije neka država obvezno pravnim zakonom država to traži plaćanje. I ovdje želim reći da je propušteno od strane Državnog odvjetništva i onda kasnije proaktivna uloga i zaista ispunjenje ustavne zadaće da štiti državnu imovinu. Danas su kao vlasnici na tim nekretninama u dobrom dijelu upisana trgovačka društva i samo čekaju da prođe odgode povjerenja u zemljišne knjige da bi mogli biti mirni i uživati potpuno vlasništvo na tim nekretninama a neki su i danas mirni s obzirom na stav Vrhovnog suda da se odgoda ne odnosi ukoliko je prometovanje društvenog vlasništva se dogodilo prije 97. kada smo izmijenili Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Dakle, ako već uvodimo iznimke od opće zabrane retroaktivnosti, ako želimo vratiti nezakonito stečenu dobit, oporezivanje neće biti dovoljno. TA dobra svakako ne bi smjela ostati izgubljena za državu kao opće dobro, a oni koji su za njima nezakonito i nemoralno posegnuli ima u svim političkim opcijama bez obzira na to tko više galami o tome jer korupcija, kriminal i nemoral ne nosi ni stranački, ni politički, ni rasni, ni spolni predznak jednostavno postoje lopovi, kriminalci i pošteni ljudi. Dakle, ako zaista želimo da ne budemo frustrirani i da ne pristajemo na načelo „tko je jamio, jamio“ a svakako na to vjerujem na to da nitko ne pristaje, onda svakako bi ovaj detalj trebalo stipulirati detaljnije i preciznije. I na kraju, želim se osvrnuti samo na još jedan institut a to je tzv. Dvostruko pravo glasanja. Ja isto pitam kao i zastupnik Lesar, što se promijenilo? Uvodno smo od predstavnika predlagatelja čuli da su neki sazrjeli pa uzimaju SDP-ove prijedloge, ja pitam možda je SDP sazrio u 5, godina koliko je, 6 ali si postavljam pitanje SDP je sa koalicijskim partnerima na vlasti donio ustavne promjene, tim je Ustavnim promjenama uveo mogućnost tzv. Dvostrukog prava glasa, onda je bio u poziciji saborske većine i kako kaže predstavnik predlagatelja gospodin MIlanović ne treba biti Tesla da bi se shvatilo što je ustavotvorac htio ali treba biti predsjednik saborskog Odbora za Ustav ili zakonodavstvo iz redova SDP-a da bi se protumačilo upravo ono kako on kaže da ustavotvorac nije htio a to je da zakoni kojima je razrađena ova Ustavna odredba zapravo u potpunosti iskazuju volju ustavotvorca. Stoga, vidim da se nešto očito promijenilo ali čudi me da se ovo nalazi u prijedlogu SDP-a koji je imao prigodu i u Ustavu i u zakonu o tome raspravljati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospođa zastupnice. Sljedeći za raspravu je prijavljen poštovani zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja bih htio nekoliko riječi reći o dvije promjene koje se predlažu u Ustavu, jedne se tiču članka 7. Ustava o našem odnošenju kao zemlje u odnosu na obrambene snage i drugo oko općeg i posebnog biračkog prava. Oko ovoga prvoga isto kao i kolega Arsen mogu reći a u kontekstu smanjivanja standarda političkih i demokratskih u ovih zadnjih 6 godina da je šteta što nismo referendumom odlučili da se priključimo NATO Savezu jer da smo uspjeli što ova sadašnja vlast i vlast pod vodstvom bivšeg premijera nije uspjela a to je da osigura sigurnu potporu građana i da se ne boji izaći na referendum jer bismo danas, ne samo danas nego i sutra imali situaciju kao što ima recimo Češka i Slovenija da iza predstavničke demokracije stoji i neposredna demokracija, a to je narod. To je ono što je meni osobno žao, mi smo to predlagali i u svom predizbornom programu 2007. ali ova vlast to očito nije uspjela rekao sam iz kojih razloga napraviti. Sada ovaj standard koji imamo, a to je preko predstavničke demokracije, želimo u istoj toj predstavničkoj demokraciji zadržati a to je oko ove 2/3 koja je potrebna u parlamentu da bi se odlučivalo o odlasku naših oružanih snaga izvan zemlje i dolasku oružanih snaga država članica u zemlju. Ali ne samo da taj standard koji je sada trenutno, od 153 zastupnika najmanje 102 zastupnika se mora odlučiti za odlazak naših snaga vani, a ne 77 kako predlaže HDZ. Dakle, mi želimo zadržati taj standard ali ne samo da želimo zadržati taj standard nego uvodimo i pojačani standard a to je uloga Predsjednika Republike koji u svim situacijama koje se odnose na angažiranje naših i dolasku drugih zemalja što se tiče obrambenih snaga u Hrvatsku, dakle uvodimo to da predsjednik Republike kao vrhovni vojni zapovjednik daje prethodnu suglasnost. Dakle osim što Vlada predlaže, Parlament odlučuje da predsjednik Republike bude sudionik u tome postupku sa punom odgovornošću kao Vrhovni vojni zapovjednik. Što se tiče ovih standarda imam i zadnjih koji se pomalo narušavaju što je meni žao, jer se radi o državnoj stvari, radi se o obrani. Čudno je bilo evo zadnjih nekoliko sjednica Odbora za obranu da na sjednicu o kojoj je bila tema informacija o stanju naših Oružanih snaga u mirovnim misijama, mirovnim operacijama u svijetu nitko iz vladajuće koalicije nije došao na sjednicu. Ministar je došao pa nije bilo sjednice, a još je bilo zanimljivije kada nitko iz vladajuće koalicije nije došao na sjednicu Odbora za obranu kada smo imali na dnevnom redu Vladin prijedlog za promjenu Ustava. Ja sam se jako začudio tome. O tome sam nedavno obavijestio i predsjednicu HDZ-a i premijerku, pa se nadam da će u toj vrlo važnoj državnoj stvari, dakle kroz rad Odbora za obranu se neće ta politika vladajuće koalicije nastaviti. I onda je bilo vrlo zanimljivo na jednoj sjednici na kojoj je bilo kvoruma, dakle došli su i iz vladajuće koalicije da smo jako teško postigli preglasavanje pet četiri, ali smo ipak uspjeli donijeti zaključak da ministar obrane najmanje svaka tri mjeseca obavještava odbor o stanju naših obrambenih priprema ukupno i vani angažiranih. Jer je normalno i logično da osim informacije o tome koju dobiva Hrvatski sabor jednom godišnje, a opet preko Odbora za obranu kao radno tijelo Hrvatskog sabora bude ne samo upoznat, nego da može i djelovati kad je tako upoznat. To je jedno. Drugo, opće i posebno biračko pravo. I 2003. godine jer se o vjerodostojnom tumačenju radilo u desetom mjesecu 2003. godine. Radilo se o vjerodostojnom tumačenju članka 15. Zakona o izboru zastupnika u Hrvatski sabor kao i danas kad su isti propisi na snazi. Gospođe Lovrin ovdje nema, ali htio sam joj sad skrenuti pažnju na ono što je ona zadnje govorila ali ne samo ona, nego i gospodin Šeks potpredsjednik Hrvatskoga sabora optužujući na neki način koaliciju da nije podržala prijedlog za autentično tumačenje i način da se ostvari ja ne bih rekao dvostruko pravo glasa nego opće i posebno biračko pravo. SDP u toj koaliciji, to je javna tajna, a ja ću sad to javno reći je bio itekako za primjenu općeg i posebnog biračkog prava ali i koalicijski partneri posebno HSS se u tome nije složio. HNS je recimo bio za taj prijedlog i to jako je bio za taj prijedlog. Ali ja ću vam sad reći jednu informaciju, jednu činjenicu kojoj svjedočim kao potpisnik toga pisma što se tiče struke. Dakle, Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske u dopisu koji je poslao Vladi 15. listopada 2003. godine u prilog onom što sam malo prije rekao da SDP nije bio protiv toga, dapače. Izrijekom na kraju piše da vam sad ne čitam cijeli dopis: "Obzirom da se opće i posebno biračko pravo ne isključuju, a uvažavajući činjenicu da je naprijed navedenim odredbama dato pravo pripadnicima nacionalne manjine" misli se na odredbe Ustasva, Zakona o izborima i Ustavnog zakona o pravima pripadnika nacionalnih manjina. Dakle, "uvažavajući činjenicu da je naprijed navedenim odredbama dato pravo pripadnicima nacionalnih manjina da biraju svoje zastupnike prema mišljenju ovoga ureda jednoglasno svih deset savjetnika" koji su radili tada u tom uredu su to, jer smo imali plenarni sastanak. Dakle, mišljenje je bilo ureda pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo birati zastupnike i na temelju općeg i na temelju posebnog biračkog prava. Evo to je radi povijesne istine zadnjih šest godina što je Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske napisao Vladi, a ja sam ponosan što sam ga potpisao. Hvala lijepa.
Hvala lijepo poštovani zastupniče. Za repliku se javio poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa samo uvaženom kolegi replicirao u dijelu njegove rasprave ovo što je kazao posljednje stavljajući u odnos mišljenje Ureda za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske koje može biti ovakvog sadržaja, pretpostavljam da i jest u odnosu na odluku Hrvatskog sabora. Dakle, ovdje se radi o odluci Parlamenta iz listopada 2003. godine gdje dijametralno suprotno mišljenje, mišljenje u krajnjoj liniji struke. A zašto govorim struke? Jer je to mišljenje, odnosno odluka i obrazloženje te odluke dato na prijedlog Odbora za zakonodavstvo tada kada je netko drugi bio parlamentarna većina uz suglasnost, odnosno mišljenje istovjetno Odbora za Ustav. Dakle, uvaženi kolega citirate mišljenje Ureda za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske u odnosu na odluku Hrvatskog sabora koju imam ispred sebe od mjeseca listopada 2003. godine gdje su dijametralno suprotni i obrazloženi stavovi od svega ovoga što ste o tom ustavno-pravnom institutu sada kazali. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku imat će zastupnik Boris Šprem.
Kolega Tomljanoviću, ja sam razumio što ste vi rekli. I vi ste kad se samo površno gleda u pravo. Međutim, ja sam ovo govorio u kontekstu prijedloga promjene Ustava koji sada SDP predlaže i naveo sam ovo kao stručni argument. Ponavljam, svih 10 savjetnika u Uredu za zakonodavstvo se složilo sa ovim mišljenjem koje sam ja velim posebno potpisao. Ja nisam rekao da vi niste s ovim u pravu, dakle ovim nego samo tvrdim da je tada struka mislila tako. A struka baš je ne bi trebalo podcjenjivati. Hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pristupanje članstvu u Europskoj uniji osim sveobuhvatne prilagodbe čitavog pravnog, gospodarskog i administrativnog sustava Republike Hrvatske uključuje svakako i odgovarajuće reforme temeljnih funkcija i nadležnosti pojedinih državnih tijela i institucija kao i prijenos određenih ustavnih ovlasti na institucije Europske unije, izravni pravni učinak i primjenu prava Europske unije, te garanciju određenih prava građanima Europske unije na području republike Hrvatske. Sve ovo pretpostavlja potrebu utvrđivanja ustavno-pravne osnove temeljem koje će se pristupiti Europskoj uniji. Promjene Ustava Republike Hrvatske koje proizlaze iz ovog prijedloga odnose se na dvije grupe pitanja i to na ustavna pitanja koja proizlaze iz pojedinih poglavlja pregovora s Europskom unijom kao što je ekonomska i monetarna politika, pravosuđe i temeljna prava, pravda, sloboda i sigurnost, te financijski nadzor i na ustavna pitanja takozvane horizontalne naravi koja nisu izravno vezana uz pojedina poglavlja pregovora već se reflektiraju na modalitete pristupanja i funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji, a koja se odnose na ustavnu osnovu za pristupanje Europskoj uniji, referendum o članstvu, prijenos sustavnih ovlasti i sudjelovanje u institucijama Europske unije, pitanje pravne snage izravnog učinka, kao i primjene prava Europske unije u hrvatskom pravnom poretku, uređenje odnosa između zakonodavne, izvršne i sudbene vlasti u uvjetima članstva, te položaj državljana Europske unije u Republici Hrvatskoj i osiguravanje njihovih prava. Sam Prijedlog Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske može se, kako smo već čuli, svrstati u tri skupine. Prva skupina sadrži izmjene i dopune kojima se intervenira u postojeće ustavne odredbe koje se odnose na dopunu izvorničkih osnova Ustava uvrštavanjem svih nacionalnih manjina, redefinira se uloga i postupanje Oružanih snaga Republike Hrvatske, a donošenja odluke o prelasku i djelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske preko granice kao i kod prelaska granice i ulaska u Republiku Hrvatsku Oružane snage država saveznica ili djelovanja unutar njenih granica, sukladno sklopljenim međunarodnim ugovorima, potrebna je odluka Sabora koja se donosi dvotrećinskom većinom svih zastupnika i koju predlaže Vlada Republike Hrvatske uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske, osim u slučaju prelaska granice radi vježbe i obuke u okviru međunarodnih organizacija kojima je Republika Hrvatska pristupila ili pristupa na temelju međunarodnih ugovora i radi pružanja humanitarne pomoći kada je potrebna odluka Vlade uz prethodnu suglasnost predsjednika Republike Hrvatske. Nadalje, osigurava se primjena tzv. europskog uhidbenog naloga, odnosno uzajamnog priznavanja odluka pravosudnih tijela jedne države članice u okviru pravnog sustava druge države članice i to samo u slučaju kada se mora izvršiti odluka o izručenju ili predaji donesena u skladu međunarodnim ugovorom ili pravnim poretkom Europske unije. Propisuje se obaveza da se pripadnicima nacionalnih manjina, pored općeg biračkog prava osigura i posebno pravo, da biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor. Kod glasovanja na izborima u Republici Hrvatskoj svi hrvatski državljani imaju pravo glasa, neovisno o mjestu prebivališta, međutim to pravo ostvaruju samo na izbornim mjestima u Republici Hrvatskoj. Naglašava se s punim pravom samostalnost i neovisnost Hrvatske narodne banke. Uvodi se obveznost i besplatnost obrazovanja do stjecanja prvoga zvanja. Propisuje se obveza donošenja državnog proračuna većinom glasova svih zastupnika. Naglašava se ustavno načelo neovisnosti sudbene vlasti kroz jačanje ustavnog položaja, samostalnosti i neovisnosti Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća, a posebno jačanje ustavnosti i sudačke i državnoodvjetničke dužnosti, stručnosti sudaca i zamjenika državnih odvjetnika. Podiže se razina odlučivanja o izboru sudaca Ustavnog suda na dvotrećinsku većinu svih zastupnika, omogućuje se ostvarivanje prava građanima Europske unije na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu u Republici Hrvatskoj u skladu sa zakonom i pravnom stečevinom Europske unije, te se kod odlučivanja o pristupanju promjene Ustava i utvrđivanja nacrta promjene Ustava umjesto većine glasova svih zastupnika određuje dvotrećinska većina svih zastupnika. Druga skupina sadrži dopune ustavnog teksta novim odredbama koje se odnose na definiranje javnog bilježništva u Ustav, uvođenje instituta nezastarijevanja kaznenog dijela genocida, agresivnoga rata i ratnih zločina, zločina protiv čovječnosti, kaznena djela počinjena iskorištavanjem ili zlorabom ovlasti kojima je u vrijeme Domovinskog rata … [[Govornik se ne razumije.]] ratnog stanja i neposredne ugroženosti i neovisnosti i teritorijalne cjelovitosti države ili velikih prirodnih nepogoda, pribavljena protupravna imovinska korist velikih razmjera, te drugo kazneno djelo što ne zastarijeva prema međunarodnom pravu, uz oduzimanje nezakonite imovinske koristi ostvarene u postupku pretvorbe i privatizacije ili poslovanjem povezanim s njim, te zlouporabom ovlasti tijekom obrane Republike Hrvatske, odnosno oporezivanja ekstra dobiti, te osiguravanja samostalnosti i neovisnosti Državnog ureda za reviziju kao najviše revizorske institucije u Republici Hrvatskoj. Treća skupina promjena odnosi se na uvođenje nove posebne glave Ustava pod nazivom Europska unija unutar koje se uređuju posebna pitanja članstva u Europskoj uniji kao što je pravna osnova članstva i prijenos ustavnih ovlasti koje su potrebne za ostvarivanje prava i ispunjavanje obveza preuzetih temeljem članstva, sudjelovanje u institucijama Europske unije, primjena tzv. izravnog učinka prava Europske unije obzirom da je pravo Europske unije dio nacionalnog pravnog poretka i sudovi su obvezni suditi i primjenjujući ga, s tim da ako je norma nacionalnog prava suprotna normi prava Europske unije, nacionalni sud mora izuzeti od primjene nacionalnu pravnu normu i izravno primijeniti normu prava Europske unije kao također i državna tijela, tijela jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave, i pravnoj osobi s javnim ovlastima, te pitanja prava građana Europske unije. Naime, državljani Republike Hrvatske su građani Europske unije te uživaju prava koja im jamči pravni poredak Europske unije, a osobito slobodu kretanja i nastanjivanja na području svih država članica, aktivno i pasivno biračko pravo na izborima za Europski Parlament i na lokalnim izborima u drugoj državi članici sukladno propisima te države članice, pravo na diplomatsku i konzularnu zaštitu bilo koje države članice jednako zaštiti vlastitih državljana kada se nalaze u trećoj državi u kojoj Republika Hrvatska nije diplomatski prisutna, pravo podnošenja peticija Europskom Parlamentu, pravo obraćanja institucijama i savjetodavnim tijelima Europske unije na hrvatskom jeziku, kao i na svim službenim jezicima Europske unije, te pravo dobiti odgovor na istom jeziku. Ova prava ostvaruju se u skladu s uvjetima i ograničenjima propisanih ugovorima na kojima se temelji Europska unija, te na mjerama prihvaćenim temeljem tih ugovora. Imajući u vidu nužnost potrebe dovršetka pregovora o pristupanju osiguravanjem odgovarajuće ustavnopravne osnove za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji, te ostvarivanju članstva i učinkovitog funkcioniranja Republike Hrvatske u Europskoj uniji, podržavam Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske, kao i Prijedlog Nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske, osim članka 5. i 8. predloženog prijedloga te očekujem da će ovaj Prijedlog nacrta promijene Ustava kao i nedavan Prijedlog nacrta promijene Ustava koji je podnijela Vlada Republike Hrvatske nakon provedene javne rasprave, rasprave na radnoj skupini Vladi Republike Hrvatske, Odboru za Ustav, poslovnik i politički sustav omogućiti da se na plenarnoj sjednici ovog Sabora iskristaliziraju i prihvate najkvalitetnija rješenja promjena Ustava.
Zahvaljujem gospodine zastupniče. Sljedeći je za pojedinačnu raspravu se prijavio zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se priklanjam svim onim kolegicama i kolegama, zastupnicama i zastupnicima koji su ovdje govorili afirmativno o onom dijelu ustavnih promjena koje će zajamčiti i omogućiti sutradan Hrvatskoj mjesto u Europskoj uniji. Vrlo je važno spomenuti kad govorimo o ovoj točci dnevnog reda danas da mi danas sjedimo u Parlamentu u kojem nema prijepora kad je u pitanju ovo pitanje, dakle nema nitko ovdje tko drugačije misli. Dakle, nema ni jedna politička stranka niti se ijedan zastupnik dosada izjasnio koji je iskazao protivljenje ulasku Republike Hrvatske u EU, prema tome i sve ono što se čini s tim ciljem da se omogući, ja bih rekao jednostavno ali demokratsko izjašnjavanje, treba ga podržati i poduprijeti i ne gledati u njemu mogućnost za nekakva druga politikanska pa i politička razračunavanja. Tako bi se kao zastupnik koji dolazi, koji je zapravo izabran u Hrvatski sabor u 11. izbornoj jedinici osvrnuo više na onaj dio koji se odnosi na pravo glasovanja hrvatskih državljana izvan Republike Hrvatske općenito, a i u pitanju referenduma u samim izmjenama ovoga Ustava, a sa ovim ciljem koji smo spomenuli. Isto tako kako sam kazao da ne postoji u Parlamentu ovdje niti jedna politička stranka, niti jedan zastupnik koji ima drugačiji stav od potpore ulasku Hrvatske u krug europskih razvijenih zemalja, isto tako sklon sam utvrditi ovdje, ja bih rekao i svjedočiti, da ne postoji nitko više zainteresiran, pa čak ni sami državljani Republike Hrvatske, u Hrvatskoj od onih izvan Republike Hrvatske za ulazak Hrvatske u EU. Zašto? A stoga što jedan broj njih živi u Europskoj uniji i godinama živi i zarađuje svoj kruh i bio je prisiljen otići iz Hrvatske i iz Bosne i Hercegovine i iz drugih zemalja, govorim o Hrvatima, u svijet, u slobodni svijet u to vrijeme u Europu i dalje da bi zaradili kruh i da bi zapravo preživjeli. Oni najbolje znaju što je tamo dobro, isto tako znaju što nije dobro i poštivaju odluku Hrvatske da ide u EU. Drugi dio njih želi naprosto vidjeti Hrvatsku tamo gdje se Hrvatska želi vidjeti. Dakle u te spadaju Hrvati recimo u Bosni i Hercegovini. Dakle, Hrvatima u Bosni i Hercegovini je prvenstveni interes vidjeti Hrvatsku u EU. Jer to Hrvatska prije svega želi, sve što Hrvatska želi i Hrvati iz Bosne i Hercegovine apsolutno podupiru. Prema tome to je nedvojbeno i ne treba s time politizirati i postavljati pitanje hoćemo li ovako ili onako pristupit ovom pitanju referendumskome i pri tome možda sumnjati u izbor, u ovom slučaju, Hrvata u Bosni i Hercegovini. Hrvati u Bosni i Hercegovini ne samo iz tog razloga žestoko podupiru Hrvatsku na putu u EU nego je podupiru i radi Bosne i Hercegovine jer znaju ako je Hrvatska u Europskoj uniji sutra će biti i Bosna i Hercegovina. Podrazumijeva se da život u EU je na višoj jednoj razini, višem standardu i bolje se živi, onda se podrazumijeva da će se i u Bosni i Hercegovini bolje živjeti i u svakom slučaju Bosna i Hercegovina je hrvatski, ja bih rekao hrvatski prioritet u kontekstu ulaska i Bosne i Hercegovine u EU. Također postoje i Hrvati izvan Republike Hrvatske koji nisu samo dakako samo u Bosni i Hercegovini nego i u drugim zemljama koje nisu ovoga časa u EU kako npr. i Hrvati u Srbiji, Vojvodini prvenstveno, dakle u Crnoj Gori, Makedoniji itd. i oni žele vidjeti Hrvatsku u Europskoj uniji iz razloga svih ovih koje sam kazao, ali i iz razloga jer žele također vidjeti vlastitu zemlju u Europskoj uniji. Prema tome dakle, to je nedvojbeno i oko toga bilo bi dobro da doista ne vodimo politikanske rasprave i da ne dovodimo to pitanje, to pravo dakle željeti vidjeti Hrvatsku u EU i željeti osigurati najučinkovitiji način ulaska Hrvatske u EU sa pitanjem parlamentarnih i predsjedničkih izbora. Jutros je ovdje kolegica Vesna Pusić, dakle gospođa Pusić u ime kluba HNS-a i jedna od potpisnica, odnosno onih koji potiču ove promjene na ovaj način na koji danas o njima govorimo, ustvrdila sljedeće: "Nemoguće je razdvojit pitanje referenduma, izjašnjavanja na referendumu od parlamentarnih i predsjedničkih izbora." Kad sam pokušao objasniti joj, odnosno odgovorit na tu njenu tvrdnju ona nažalost nije imala strpljenja saslušat to što sam imao reći i ja sada to moram ovdje kazati i zbog javnosti, ali i zbog vas i zbog nas ovdje, a i zbog nje. Postoji Međunarodni institut za demokraciju i pomoć pri izborima. Dakle, Međunarodna institucija koja sustavno prati ovo pitanje u svim zemljama i obradila je 214 zemalja. U njih 115 su prikazani različiti vidovi izjašnjavanja glede parlamentarnih, predsjedničkih izbora i referenduma. Pa je između ostaloga utvrđeno, dakle ovdje imamo objavljenu mapu, imamo objavljenu tabelu zapravo onih zemlja koje su dopustile na svom prostoru, ozakonile na svom prostoru samo parlamentarno biranje, dakle u smislu da su dopustile svojim državljanima izvan matice zemlje glasovanje za Parlament. Dakle, takvih je 31. Među njih spada između ostalih evo recimo i Australija i Češka Republika itd. Postoje države koje su dopustile i ozakonile dakle sudjelovanje svojih državljana izvan matice zemlje, izvan zemlje, na predsjedničkim izborima, njih je 14. Jedna od njih je evo recimo Venezuela, Brazil itd. Postoji 20 zemalja koje su ozakonile i jedne i druge izbore, dakle i parlamentarne i predsjedničke. Među njih spada i Argentina i Bugarska, Indonezija i Izrael, dakle 20 takvih zemalja postoji. Postoji 11 zemalja koje su dopustile, koje su ozakonile sva 3 elementa izjašnjavanja izvan svog teritorija za svoje državljane. Dakle, i za parlamentarne i za predsjedničke izbore i za referendum. Jedna od njih je recimo Austrija, Kolumbija, Moldavija itd. Prema tome, dakle nema govora da je točno ono što je kazala gospođa Pusić kako ne postoji niti je poznat u svijetu model po kome ako ste organizirali ne znam, parlamentarne ili predsjedniče izbore, a da pri tome niste dopustili i izjašnjavanje za referendum. Dakle, različite zemlje, različito tome pristupaju i na određeni način se odnose u skladu s onim što misle da je njihov interes. Zašto kada kažem interes, zašto se ja unaprijed evo, nismo završili raspravu o pitanju referenduma, dakle vodimo raspravu. Imali smo prijedlog Vlade, imamo ovaj prijedlog, nastavlja se rasprava i nije uopće stavljena točka na i na ovu raspravu. Ali evo ja se usuđujem ovdje ispred svih Hrvata izvan Hrvatske kazat sljedeće i na sebe preuzeti odgovornost. Ukoliko se dogodi, a doista bude onemogućeno Hrvatima izvan Hrvatske na prostoru izvan hrvatskog glasovanja u referendumu, pri referendumu po ovome pitanju, da to neće bit ni najmanja uvreda za Hrvate izvan Hrvatske, ako je razlog ovaj koji ja kažem da je, a on je da se osigura što veća protočnost, da se osigura uvjetno rečeno siguran prolaz referenduma. Jer ne možete vi osigurati isti protok, isti broj ljudi koji će glasovati na parlamentarnim izborima i na referendumima izvan Republike Hrvatske kao u Hrvatskoj gdje možete u svakoj ulici ne znam glasovati, a tamo imate konzularna i diplomatska predstavništva gdje ljudi moraju po dva sata putovati i gubiti u redovima, da bi glasovali i dali svoj glas. Pa to je razlog zašto se tamo odaziva svega može biti od ukupnog broja upisnih u biračke popise 30% ljudi. Sada pustimo za koga oni glasuju. Pa ljudi moji na nama je svima da se ovdje interesiramo. Ja pozdravljam najavu i lijeve strane sabornice koja više ne postavlja ovo kao pitanje prijepora i koja se na određeni način bori za glasove Hrvata izvan Republike Hrvatske. Mislim da je to vrlo važno. Zaključio bih jer vidim da sam na samom kraju i zaključujem svoje izlaganje sa sljedećom konstatacijom. Odbijam ovdje, odbijam, odbacujem, ne slažem se sa konstatacijom kolega Kajina koji je jutros rekao da je Hrvatska najetičniji najčišća država u kojoj se još uvijek po etničkoj razlici, na etničkoj osnovi ljudi ne smiju niti izjašnjavati. Ne postoji odgovorno tvrdim, dakle ja mislim da dijelim mišljenje vas sviju, da gotovo ne postoji zemlja u svijetu, a u Europi sigurno koja je svojim manjinama zajamčila veća prava od Hrvatske. To je i onaj Zakon o pravima nacionalnih manjina u Hrvatskoj, to je i izbor u parlament Republike Hrvatske izravnih zastupnika iste nacionalne manjine i to je život kojega žive naše nacionalne manjine u Hrvatskoj i to je dosita na ponos. I svakako pozdravljam ova pitanja koja su se otvorila o pitanju prava Hrvata u Bosni i Hercegovini koji su narod u Bosni i Hercegovini. Koji nažalost puno toga imaju manje toga dopuštenog i manje slobodnog od onoga što imaju nacionalne manjine u Hrvatskoj. Prema tome, ovog časa pozivam doista i lijeve i desne po ovim pitanjima ne smije biti razlike. Možemo razgovarati, možemo na određeni način raspravljati ali ni u kom slučaju pitanje Hrvata izvan Republike Hrvatske više ne smije biti više nikada političko pitanje u ovome Saboru, i pitanje razdora nego pitanje sjedinjenja i donošenja zajedničkih zaključaka na korist tih Hrvata izvan Hrvatske i hrvatskih državljana. Hvala lijepo.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Imamo repliku. Prijavio se poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Bagarić vaša je današnja rasprava me podsjetila da kažem nešto što sam vas dugo vrijeme želio upozoriti, ali ne samo vas. Običaj je kada govorimo o državljanima Republike Hrvatske bez prebivališta u Republici Hrvatskoj, koje često zovemo dijaspora, govoriti o Hrvatima u Bosni i Hercegovini, o Hrvatima u ostalim državama, o Hrvatima izvan Hrvatske države. Ja vas želim podsjetiti da državljani Republike Hrvatske bez prebivališta u Republici Hrvatskoj nisu samo Hrvati, nego da oni mogu biti pripadnici ostalih naroda. A upornim ponavljanjem da su samo Hrvati u dijaspori, stvaramo krivu percepciju, krivu sliku. To mogu biti i Srbi, mogu biti Talijani, mogu biti muslimani, dakle vezano čak primarno na one države koje priznaju dvostruko državljanstvo kao i Hrvatska. Dakle, govorimo o hrvatskim državljanima izvan Hrvatske. Po meni je to strahovito bitno. I drugo. Kod glasovanja dijaspore, da raščistimo i tu dilemu. Pravo glasa vezano je na državljanstvo. Svatko onaj tko stekne državljanstvo ima i pravo glasa. To nije sporno. Ali ono gdje se ja i vi razlikujemo je u sljedećem. Dakle, ne osporavam pravo glasa dijaspore, ali meni je upitno unaprijed rezerviranih 14 mjesta u Hrvatskom saboru za državljane izvan Hrvatske. To su dvije različite stvari da se bolje razumijemo. 14 da. Teoretski 14, da.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku ima poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Cijenjenom gospodinu Lesaru bih odgovorio na sljedeći način. Dakle, slažem se s vama. Ja sam sebi ovdje mogu vam to poslije pokazati doista napravio tu malu raščlambu. Međutim, nisam imao vremena da je na takav način prikažem. Ali kada sam govorio o Hrvatima izvan Republike Hrvatske govorio sam o tzv. političkim Hrvatima ili građanima kao državljanima Republike Hrvatske, jer ih nisam htio naprosto dijeliti. Dakle, da li se netko osjeća Bošnjakom, da li je netko ne znam ni ja Srbin koji živi a ima hrvatsko državljanstvo itd. Ali istina je da su najveći broj njih Hrvati. To je osnova. S druge strane, ja ću vam reći otvoreno. Ja sam sreo neke Bošnjake u Bosni i Hercegovini koji imaju hrvatsko državljanstvo i kada sam kazao, ja kao Hrvat u Bosni i Hercegovini, a vi kao itd. Onda je on meni rekao, nemoj ti praviti razliku u tome. Ti ne znaš što sam ja i kako se osjećam. Prema tome, nemoj tu temu ni otvarati. Iako je ona, ovo je posve legitimno pitanje. S druge strane ovo kad govorite koliko je zajamčeno mjesta u Saboru. Pa zajamčeno je isto koliko u svakoj izbornoj jedinici. Međutim, ovdje ne sjedi niti jedan zastupnik više ispred Hrvata izvan Republike Hrvatske koji je dobio manje glasova od onih Hrvata koji su izabrani u Hrvatskoj. Prema tome, to je razlog zašto nas samo sjedi ovog časa 5. jer nije izišlo više glasova ekvivalentno onome broju glasova koje je bilo potrebno da dobijete vi. Prema tome, vi i ja smo dobili isti broj glasova. I u tome mi nismo ni najmanje povlašteni. I mislim da je to u biti mogu reći čak da je dobro tako, da to ne bude još jedan prijepor u Saboru, nego dapače da bude razloga da zajednički mislimo, da.
Hvala vam lijepo. Imamo sljedeću pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Dubravka Šuica Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa evo htjela sam ja dati jedan mali doprinos ovoj raspravi. Slažem se sa svima koji su jutros i cijeli dan danas kazali da se Ustav ne donosi za ovu ili onu prigodu nego da se Ustav donosi niti da odgovara jednoj stranci ili samo jednom narodu nego da bude jednak za sve i to je ono od čega polazimo. Međutim, činjenica je da smo se našli u situaciji kad Ustav moramo mijenjati iz nekoliko razloga. Već smo rekli osnovni razlog je da zatvorimo poglavlje oko pravne stečevine. Drugi razlog smo spominjali ovih dana, trebamo odgovoriti na zahtjev za promjenama koje osiguravaju odgovarajuće funkcioniranje Republike Hrvatske u Europskoj uniji. I treći razlog oko kojega najviše ovdje razgovaramo to je uvrštenje različitih zahtjeva koji su se pojavili da bismo malo unaprijedili cijeli tekst našeg Ustava. Malo govorimo o onim situacijama oko kojih se slažemo, pa na primjer oko manjina gdje smo do sada imali samo zastupljene dvije manjine. Složili smo se da sve 23 manjine budu uvrštene u preambuli hrvatskog Ustava što je jedan veliki iskorak, možda toga nismo toliko ni svjesni, u odnosu na ono što je do sada bilo. Također, vjerujem da ćemo se složiti i oko ovog obrazovanja i pitanja da je obrazovanje naravno besplatno do stjecanja prvog zvanja, vjerujem da će se tu usuglasiti naša stajališta. Također se želi doći do toga da se kazni, da nema zastarijevanja oko kaznenih djela u procesu pretvorbe i privatizacije i oko kaznenog progona za takva djela. Međutim, tu imamo možda malo različito mišljenje o čemu je govorila gospođa Lovrin gdje jedni i drugi to želimo ali naravno za ona djela za koje je postojao zakon u vrijeme kad se to nedjelo ili djelo dogodilo. Također se razlikujemo u dijelu koji se odnosi na oružane snage. Vidjet ćemo vjerujem da će u daljnjim usaglašavanjima biti razgovora oko dvotrećinske većine saborske ili obične većine o kojoj mi govorimo. Znači, ono što se da zaključiti je da je postignut konsenzus oko promjena ali da postoje pitanja oko kojih se do kraja ne podudaramo ali vjerujem da ćemo se i oko toga dogovoriti a sigurno da i poziv predsjednika saborskog Odbora za Ustav u prekjučerašnjoj raspravi koji je pozvao sve pravne fakultete i sve, Fakultet političkih znanosti, filozofske fakultete na području Republike Hrvatske i sve institucije koje su zainteresirane za ovo pitanje da se uključe u javnu raspravu, vjerujem da će doprinijeti da se ove razlike koje postoje između prijedloga Vlade Republike Hrvatske i između prijedloga koji su podnijela 52 zastupnika da se usuglase. Isto je i točno što je rekao kolega Bauk da je ovo prvi put da se donosi Ustav a da vladajuća ne postoji većina od dvije trećine bez sudjelovanja oporbe pa je sigurno da veći stupanj dogovora moramo postići htjeli to mi ili ne. Dakle, pitanje dvostrukog prava oko kojeg najviše danas govorimo ono je zaista uvjetno rečeno diskutabilno. Činjenica je da građanin birač može glasati jedan put i činjenica je da jednokratno pravo glasovanja postoji i da oko dvostrukog broja bi se zaista trebalo uključiti i struka i šira javnost. Ali ono što je dobro važno je da postoji volja da se uključi struka i oko toga je već postignut konsenzus. Mi polažemo test pred našim građanima ovog puta i ne samo mi nego naše političke stranke oko kojih smo jutros čuli ovdje da i one su ustavna kategorija, znači i političke stranke su ustavna kategorija. Itekako nam je stalo da položimo ovaj test pred našim građanima. Vjerujem da nikad veći stupanj suglasja nije postojao oko donošenja jednog ovako važnog ili najvažnijeg dokumenta kao što postoji u ovom trenutku i vjerujem da ćemo se usuglasiti i oko oružanih snaga i oko dvostrukog prava glasa. Netko je govorio da previše govorimo svi o izborima kao da su izbori najvažniji, ali činjenica je da i jedna i druga strana najviše ovo izborno pravo spominje. Ta tema je najviše zastupljena u ovoj diskusiji od jutros jer ipak su izbori najviša instanca demokracije i svih nas se to tiče bili posredni, bili neposredni ali je činjenica da nas to pitanje najviše zaokuplja. U tom smislu želim reći da naravno podupirem daljnju raspravu oko ovog prijedloga i vjerujem da će rasprave još biti, i javne rasprave i u ovom Hrvatskom saboru i težim da postignemo pravi konsenzus. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Slijedeći je poštovani zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Šta reći u ovom trenutku kad se donosi tj. kad idemo u promjene Ustava? Dakle, to je jedna kategorija koja se ovog puta mora dogoditi konsenzusom najjače oporbene stranke i kluba opozicije sa vladajućima. Dakle, po prvi puta to neće moći proći na neki način bez uključivanja i opozicije unutra i zato je bitno da se donese konsenzusom i da se one stvari za koje se zaista slažemo da trebaju biti unutra ugrade u Ustav. Prvi hrvatski Ustav vrijeme, uvjeti, opće okruženje, situacija u kojoj je donesen je Ustav koji je donijet prilično brzo i koji je kao takav bio manjkav tako da se i 97., 2000. i 2001. godine popravljao. Ja ću podsjetiti da je u samom SAD-u Ustav donesen 1787., dakle još davno prije i da su zadnji amandmani na taj Ustav bili 92. godine 27 amandmana. Konsenzus je jedna stvar koja se tu mora postići, no promjene Ustava treba obaviti brzo ali na način da se uključi najšira javnost jer o tako važnom dokumentu o kojem ovise zakone, o kojem ovise kasnije i mnoge pravne posljedice, o kojem ovise mnoge odluke koje će utjecati na život građana svih povezanih i onih koji žive i rade i na neki način svoj život temelje ovdje u Hrvatskoj je da u te rasprave treba definitivno uključiti širu javnost jer bez šire javnosti ne možemo dobiti potpunu i kvalitetnu sliku o ovom poslu koji radimo. I stoga rasprava mora po onom prijedlogu koji mi zagovaramo i po onome prijedlogu koju javnost zagovara trajati najmanje 3 mjeseca i treba uključiti što više ljudi kako bi se taj proces obavio dovoljno kvalitetno da sa tim promjenama Ustava možemo imati kasnije koristi, a ne imati predmete spoticanja po pojedinim točkama. Važna odredba Ustava koju je nakon dvije godine što je SDP predložio, a vezano za nezastarijevanje privatizacijskog i pretvorbenog kriminala na ovaj način de facto i prihvatila vladajuća stranka, vladajuća koalicija kako god hoćete donijevši tj. dostavivši nam i svoj takav prijedlog dovoljno govori o tome da po tom pitanju neće biti prijepora, odnosno da će biti konsenzusa. No, ono oko čega treba isto tako temeljiti nacionalni konsenzus je uz to ne samo pravo glasa, nego oko mnogih bitnih stvari. A prvenstvene dvije bitne stvari o kojima je već mnogo puta iz ovog kluba bilo ponovljeno su državljanstvo. Znači, biračko pravo. Biračko pravo na izborima i na referendumu za Europsku uniju, ali biračko pravo koje ostvaruju građani Hrvatske za Parlament hrvatski, za Hrvatski sabor koji odlučuje o zakonima koji se na njih odnose. Jer to je ono za što se i mi zalažemo da oni ljudi na koje se odnose hrvatski zakoni imaju pravo izabrati kako će izgledati Sabor, kako će izgledati predstavničko tijelo koje odlučuje o zakonima koji se na njih odnose. I to je osnovna poanta priče zašto je i naš prijedlog u tom smjeru da se te dvije stvari ne treba dijeliti, nego dapače staviti ih u istu trasu, u ista kola što bi se reklo jer to je izuzetno bitno da nemamo dvostruke kriterije. Znači, da nema fige u džepu, da se znači vezano na državljanstvo da se birači na isti način kao referendumom za ulazak u Europsku uniju biraju i zastupnike u Hrvatski sabor kao glavno predstavničko tijelo ljudi koje odlučuje o tome koji će zakoni biti primijenjeni na njih. Najbitnija stvar a ja sad tu moram izvesti jedan primjer iz prakse Europske unije. Evo konkretno. Vrlo konkretan dokument koji se zove Common agricultural policy iliti popularni CAP je dokument Europske unije, znači politika Europske unije na koju odlazi 40% budžeta Europske unije a vezana je za poticaje u poljoprivredi. Ti poticaji idu iz dva fonda. Jedan je fond vezan za direktne pomoći, a drugi je fond potpora ruralnom razvoju. 55 milijardi eura odlazi za poticaje u poljoprivredi na razini Europske unije. Na same nacionalne države na svojoj domicilnoj razini potporama doprinose bez ovih 55 milijardi sa 26 milijardi eura. To znači, Hrvatska sad ima potporu u poljoprivredi u visini od nekakvih 3 milijarde eura. To znači da ako mi uđemo u ovaj status ovih domicilnih potpora i vežemo ih na 26 milijardi eura mi ćemo itekako povećati taj prosjek budući da je riječ o maloj zemlji. Ali ono što pokušavam apostrofirati je reći je da je 40% proračuna Europske unije se troši na poljoprivredu, ali ne na način da se donosi iz godine u godinu, nego na način da se donosi sedmogodišnji plan. I Common agricultural policy je sedmogodišnji plan investiranja u poljoprivredu. I zato je bitno također i u Ustav ugraditi ovu odredbu o budžetu, odnosno o donošenju proračuna. Jer zapravo bez ozbiljne dugoročne analize nema dugoročno održivog razvoja. Diskrecijske odluke koje su sadržane u pojedinim aktima kroz državni proračun, kroz način raspolaganja sredstvima, kroz subvencije, a vezane su upravo na diskrecijske odluke samih ministarstava da pojedinom resoru, pojedinom sektoru, pojedinom trgovačkom društvu dodijele određene iznose potpora su što bi se reklo najnazadniji oblik potpora u fiskalnom smislu, odnosno najnazadniji oblik potpora koje jedna država može imati. Danas su u cijeloj Europi prisutne puno sofisticiranije metode poticanja svih različitih stvari od poljoprivrede na dalje i direktne pomoći iz proračuna su nešto što se napušta. To je jedan model koji se napušta. Kada govorim o tome mislim da je važno onda spomenuti da je upravo donošenje proračuna kao ustavna kategorija sa terminskim planiranjem jedna od najvažnijih stvari da nam se ne bi dogodilo da što bi se reklo u tri ili četiri godine pojedina garnitura koja je na vlasti nešto skupi, privredi, stvori, a da opet u sljedećem razdoblju neka druga garnitura to sve što bi se reklo teško stvoreno i skupljeno jednostavno vrlo brzo potroši i na kraju dođemo u situaciju da nemamo za servisiranje elementarnih obveza. Na žalost u jednoj od takvih situacija smo i danas. Također, u tom smislu i nomotehničkog definiranja je i ova odredba oko guvernera. Mislim da je to potrebno spomenuti. Postoje različite europske prakse kad je u pitanju spominjanje guvernera u Ustavu. No međutim, činjenica je da guverner snosi najveću odgovornost za makroekonomsku stabilnost zemlje, za nisku razinu inflacije odnosno za ne osciliranje, tj. za veliku volatilnost cijena. Guverner snosi veliku odgovornost ne samo za bankarski sektor jer je on operacija, znači on je krvotok cijelog gospodarskog sektora, financijski sektor nego i za gospodarski sektor u cjelini i stoga je osoba guvernera ključna na nekakvom zdravom funkcioniranju zemlje i upravo zbog toga i guvernera, ukoliko se Ustav na taj način više nomotehnički uređuje da zahtijeva određena specifičnija preciziranja poput izdvajanju guvernera, poput izdvajanja odvjetništva, poput izdvajanja javnog bilježništva, poput izdvajanja glavnog državnog revizora onda je definitivno i u toj priči i guverneru mjesto. Ustav ne mora biti takav, postoje različite europske prakse. On može biti manje opširan, manje specifično definiran, a opet s druge strane može biti i u pojedinim specifičnostima i definiraniji. No međutim, ono što ne bi trebao biti, ne bi trebao biti prepreka ili kočnica zdravom provođenju odluka, zdravom razumu i na neki način normalnom funkcioniranju zemlje. Ukoliko je jedno u ovom slučaju u kojem o tome pričamo, a pričamo o glavnom državnom revizoru onda definitivno zaslužuje biti i drugo. Evo to je moj prilog raspravi. Hvala.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Sljedeća na redu je poštovana zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Neophodno je, a u cilju zatvaranja poglavlja pravne stečevine osiguranja odgovarajuće ustavno-pravne osnove Republike Hrvatske pristupanju Europskoj uniji, modalitetu pristupanja i učinkovitog funkcioniranja Hrvatske u Europskoj uniji pristupiti promjenama Ustava. Uz ova pitanja koja proizlaze iz pregovora sa Europskom unijom, važna pitanja koje možemo svrstati u treću skupinu su dopune izvorišnih osnova Ustava. Kroz jutrošnju, odnosno današnju raspravu čuli smo nekoliko puta da je zapravo postignut visoki stupanj suglasja. Naravno da nije na odmet još jedanputa to ponoviti, oko prijedloga promjena Ustava koje je predložila Vlada Republike Hrvatske i prijedloga promjena Ustava koje predlaže skupina zastupnika u Hrvatskom saboru, u pitanjima koja se odnose na zatvaranja poglavlja u pristupnim pregovorima sa Europskom unijom i modalitetima kao i funkcioniranju Hrvatske u Europskoj uniji. Ali ja moram evo reći kako je poštovani zastupnik gospodin Bagarić vrlo lijepo zapravo rekao da ne postoji više nitko tko bi politizirao na ovom vrlo važnom dokumentu iz razloga što svi želimo vidjeti Hrvatsku u toj širokoj obitelji, u Europskoj uniji. Naravno da je Vlada svojom spremnošću na dijalog, s obzirom na svijest da je Ustav temeljni dokument za sve građane i građanke u Hrvatskoj na kojem se jamči sigurnost i dovela do ovakvog visokog stupnja suglasja. Razlike glede uloge guvernera Hrvatske narodne banke, također smo već čuli, sudjelovanje u institucijama Europske unije i primjene prava Europske unije u pravnom poretku Hrvatske, kao i neke sitne razlike u prijedlozima glede neovisnosti sudbene vlasti, više smo nego sigurni da će u demokratskom dijalogu postići najoptimalnija rješenja. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav podržao je promjenu izvorišnih osnova Ustava koja predlaže Vlada za uvrštenje svih nacionalnih manjina koje biraju svoje zastupnike u Hrvatski sabor. Različiti su isto tako i prijedlozi koje je potrebno usuglasiti glede odredbi o ulozi i pristupanju Oružanih snaga, obveznosti i besplatnosti obrazovanja do stupnja prvog zvanja, isto tako, odnosno uvrštavanja javnog bilježništva kao javne službe ustavnog značenja, izbora sudaca Ustavnoga suda i donošenja državnog proračuna, također smo već čuli koliko je važna, zapravo važan ovaj segment života. Promjena Ustava kod nezastarijevanja kaznenih djela kod pretvorbe i privatizacije osigurava ne samo oduzimanje na taj način ostvarene dobiti, već i vrlo važna dimenzija o kojoj svakodnevno se uvjeravamo i ističemo, pa je i u ovoj dimenziji važna odgovornost za počinjena kaznena djela. Sve veći broj oblika javne rasprave, uključujući sve fakultete od političkih znanosti preko pravnih, filozofskih, ekonomskih fakulteta, ali isto tako i drugih zainteresiranih institucija svakako mogu doprinijeti stvaranju preduvjeta za najbolja rješenja. Evo to je vrlo kratak koncept i moj skromni doprinos u raspravi u odluci na promjenama Ustava. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa gospođo zastupnice. Sada je na redu poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo da u nekoliko rečenica kažem i svoj stav o ovoj temi. Ustav je jedan pravni opći temeljni akt i sadrži neka temeljna načela državnog uređenja. Vrlo je bitno da se Ustav ne donosi naprečac, na brzinu, bez jedne široke javne rasprave i kako to inače funkcionira u Hrvatskoj, pogotovo kad donosimo zakone u ovom Domu, znamo nekad zbog stiske vremena donijeti zakone koje onda vrlo brzo mijenjamo i korigiramo. Nije dobro da se Ustav donosi pod presingom i pod izjavom da ga moramo donesti do kraja godine, on mora biti … [[Govornik se ne razumije.]] raspravljen kako među zastupnicima, ali tako među svim građanima i građankama ove zemlje. Ustav se do sada donosio, odnosno mijenjao tri puta, ovo će biti četvrti puta, i komparirajući prijedloge koje smo danas vidjeli ovdje i od oporbenih zastupnika, ali i od Vlade, i slušajući potpredsjednika Šeksa kada govori da 95% stvari je usklađeno i prihvatljivo, ja bih napomenuo da imamo znači 26 članaka promjena u ovom našem prijedlogu. To bi značilo jedan do dva koji je sporan. Tako da znači vrlo smo blizu opće usuglašenosti, ja se nadam da će i taj jedan, dva članka biti usuglašeni uskoro. Što se tiče koliko je to u svijetu, odnosno koliko je to bitan dokument govori i primjer američkog Ustava, šta je moj kolega Bernardić maloprije govorio. On se u skoro 200 i nešto godina nadopunjavao samo sa 27 amandmana. Znači činjenica je da hrvatski Ustav je još relativno mlad, možda i neki prijašnji su donošeni sa nekim određenim nedostatcima koje smo vidjeli, koje treba promijeniti. Nekoliko stvari koje bi h htio napomenuti, a vezani su uz ovaj naš prijedlog Ustava od grupe zastupnika, koji smatram da je posebno važno reći, radi se prvenstveno o nezastarijevanju kriminala u pretvorbi i privatizaciji koji je užasan problem koji muči hrvatske građane, da su određeni ljudi, pojedinci po principu i nezakonitom i netransparentno stekli ogromne materijalne resurse, dok su se, dok se vodila borba za Hrvatsku, dok se ratovalo oni su stekli ogromnu imovinu. Radi se, i koliko je to u tom trenutku bio ja bih rekao i iskorišten trenutak da određeni ljudi steknu velika sredstva govori i revizija koju je obavio Ured za državnu reviziju i koja je utvrdila ogromne količine nepravilnosti, kapitala koji uopće nije unesen u postupku pretvorbe, jednog dijela pretvorbi koje su napravljene na način koji nije bio sukladan ni tadašnjem zakonu, koji je pogodovao da se određenom broju ljudi, obitelji u Hrvatskoj prodaju najvrednije hrvatske tvrtke i naravno kada su ustanovili nepravilnosti to nije bilo moguće nekada i sankcionirati jer je evo kao što podatak govori čak 50% ljudi se pozvalo na zastaru i izbjegli su kazneni progon. Nažalost činjenica da se cijeli taj postupak i ovo uvodi u Ustav čak 16, 17 godina nakon što je pretvorba u Hrvatskoj napravljena, onemogućit će da se kazne mnogi oni koji su na taj način postupali zbog toga što će biti dosta i nedostatka dokumentacije i mnoge stvari koje je vrlo teško ustanoviti 15 godina unazad. Ono što želim reći je da drago mi je da i vlast prihvaća ovu novinu u Ustavu koju je predložio SDP i činjenica da po prvi puta u Hrvatskoj je potrebna suglasnost i opozicije da se donese Ustav sigurno je doprinijela toj situaciji. Znači vrlo vjerojatno bi bilo prijepora oko ove odredbe da nisu potrebni glasovi opozicije da se donese novi Ustav, odnosno da se nadopuni i da se mijenjaju neke ustavne odredbe. Pravo glasa i definicija u ovom našem prijedlogu načina na koji se provode izbori polazi od temeljne postavke da svi hrvatski državljani imaju pravo glasa bez obzira gdje žive. Znači vi sa državljanstvom možete birati, ali činjenica da se definira da ne postoje posebna biračka mjesta. Znači tko ima pravo glasa može birati na onim mjestima koja su na teritoriju Republike Hrvatske, ali i na konzularnim predstavništvima, odnosno mjestima van Republike Hrvatske koja uredovno rade. Ja ne bih puno pričao, ali činjenica da najveću sumnju i netransparentnost na svake izbore dosada u Hrvatskoj, pa i na one koji slijede, a to su predsjednički izbori za nekoliko mjeseci, baca upravo to da nemamo javno dostupne popise birača i da u Hrvatskoj će na izborima za predsjednika Republike Hrvatske glasati 4 milijuna i 400 tisuća ljudi. Što je, pazite taj podatak 850 tisuća birača više nego što ih je bilo na prvim izborima predsjedničkim '92. godine. Bez obzira na negativan trend prirasta stanovništva, znači radi se o skoro milijun birača više nego što ih je bilo tada. Postavlja se jasno pitanje i svaki izbori nažalost i voljom vlasti izazivaju sumnju i netransparentnost i to nije dobro. Te stvari treba mijenjati, treba dati javno dostupno popise birača da konačno i taj najbitniji proces u svakoj demokraciji bude jasan i transparentan. Što se tiče promjene Ustava i biranja Ustavnih sudaca apsolutno je potrebno uvesti dvotrećinsku većinu i za biranje Ustavnih sudaca i u tom slučaju sam siguran da ne bi imali primjere koje smo imali proteklih godina, a to je da određeni suci prolaze voljom stranke na vlasti koja ne mora imati dvotrećinsku većinu i onda imamo prijedloge da nam neki suci budu birani, a da ne zadovoljavaju niti osnovne uvjete da budu Ustavni suci, a mnogi koji su se ponašali ja bih rekao ne u skladu sa časnom ulogom suca, isto tako budu birani i bez ikakvog problema obnašaju tu dužnost. Donošenje proračuna je stvar koju apsolutno želim istaknuti u svojoj raspravi. Nemoguće je da jedan takav akt koji potvrđuje svaku politiku, svaku vlast na kraju godine bude donesen samo običnom većinom prisutnih zastupnika. Znači, praktički za egzistenciju, za opstanak Vlade je dovoljno 40 ili 38, 39 ruku u Saboru i mislimo da to treba apsolutno mijenjati. Što se tiče uloge HNB i Državne revizije mislim da ne treba previše govoriti pogotovo Državna revizija kojoj treba ulogu osnažiti kako unošenjem statusa državne revizije u Ustav, ali tako i novim zakonom gdje ne bi bilo moguće da Državna revizija svake godine ustanovljuje ogromne količine netransparentnosti u postupcima javne nabave, u obnašanju i trošenju proračunskog novca što to Državna revizija svake godine čini, a ništa se ne dešava. Na način da damo jaču poziciju Državnoj reviziji da izmjenom zakona dopustimo čak i direktno da Državna revizija može raditi prijave, izricati sankcije, mislim da bi se mnoge nepravilnosti eliminirale. Na kraju reći ću da drago mi je iskreno da će se ovaj puta prilikom donošenja Ustava morati postići jedan široki konsenzus. Znači da neke temeljne stvari će se morati dogovoriti svi relevantni faktori i nadam se da će hrvatski birači, odnosno hrvatski građani i građanke moći raspraviti na javnoj raspravi sve ove promjene i da to neće biti limitirano kao što je rečeno do kraja godine nego da će se uzeti vremena koliko se bude trebalo da se ta rasprava održi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Imamo ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa netočan je navod da je Ustavni sud izabrao netko tko nije zadovoljavao niti minimalne uvjete. Usprkos vašim pokušajima plasiranja neistine to je netočan navod, a što se tiče većine kojom se donosi proračun trebali ste se savjetovati unutar kluba SDP-a koji je upravo to donio u svom mandatu kad je bio u mogućnosti da ga mijenja.
Hvala lijepa. Ovaj drugi dio nije bio ispravak netočnog navoda oko većine potrebne za donošenje proračuna, ali sada idemo prema kraju pojedinačnih rasprava. Pozivam poštovanog zastupnika Josipa Leku. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Pa valja reći da je Ustav temelj pravnog poretka jedne države, jednog društva, a izmjena Ustava i dopuna Ustava je anticipiranje izgradnje pravnog sustava u slijedećih nekoliko godina. Još za uvod valja reći da se Ustav ne može čitati samo kroz normu nego kroz načela i cjelinu. Ako budemo čitali Ustav samo kroz normu mogli bismo često zaključiti da je naša država nepravedna i nepoštena, ali Ustav u cjelini kad čitamo možemo govoriti sa ustavnog stajališta da je Hrvatska država dobro uređena. Nažalost, ove ustavne promjene zadiru u bit dosadašnjeg pravnog sustava, ali i u interese građana Republike Hrvatske a mi smo našu raspravu usmjerili u samo dva instituta i time prekrili ostale važne institute što se tiču građana Republike Hrvatske i njihovih prava i prava Republike Hrvatske u Europskoj uniji što je također vrlo važno i direktno se odnosi na poziciju građana u toj Europskoj uniji. Prvo da se i ja osvrnem o dva instituta. I to ne samo na instituta, nego ono što me smeta u ovoj raspravi u ovom Saboru. Ima nekih kolegica i kolega koji ovako počinju svoju raspravu. Ja sam za ravnopravnost svih građana Republike Hrvatske. I sada čovjek misli, zaista ide principijelno. Ali onda doda, ali ne za sve. Neki ne bi mogli ostvarivati to načelo, taj princip. Neki s jedne strane govore da ne mogu to svi ostvarivati, neki s druge strane. Ako je državljanstvo pravna veza, pravna kopča, pravna karika jednog građanina sa državom, a to je po definiciji, onda je to i osnov za stjecanje prava i to općih i jednakih. To određuje temelje i kada je riječ o pravima nacionalnih manjina hrvatskih građanima, to određuje i o pravima svih, bez obzira, bez razlike koje su nacionalne pripadnosti ili nemaju naciju kada je u pitanju ostvarivanje biračkih prava i drugih prava koja se iz toga daju izusti, iščitati ili slijediti. Dakle, ne može se kroz temeljno prava građanina, čovjeka biračko aktivno i pasivno pravo, rješavati neka druga pitanja, neke druge probleme koji su nacionalni ili nisu nacionalni, bilo da su organizacijski ili nacionalni, ali se to ne može kroz taj vid rješavati. Naime, što hoću reći? Pitanje aktivnog i pasivnog biračkog prava mora biti principijelno na istom pravnom okviru i na istim pravnim podlogama riješeno za sve oblike neposredne ili predstavničke demokracije. I tu ne možemo raspravljati ako želimo govoriti o načelima i principima. I oko toga ne bih više ništa. Dakle, principijelno valja riješiti pravo glasa i dodatno i osnovno i svim građanima Republike Hrvatske. Ali bih nešto rekao sada o drugim stvarima, koje čak i nisu ovdje rješavane ili su na mogao bih reći, na stidljiv način rješavane. Mi imamo zahtjev od Europske unije radi standardizacije, recimo da učinimo Hrvatsku narodnu banku autonomnom, samostalnom, što se ja u načelu slažem. Ali mi nismo ni u Europskoj uniji, a još manje u Europskoj unitarnoj uniji. Je li se Hrvatska mora odreći svoje politike kada je u pitanju monetarna politika i podupiranje ekonomske politike Republike Hrvatske kroz monetarnu politiku? Jedno pitanje. Ako mora, onda ćemo to učiniti u ime viših interesa i ulaska u Europsku uniju i Europsku monetarnu zajednicu, odmah i sada. Drugo što želim također reći. Vrlo je važno pitanje iz članka 141.b, odnos Vlade i Parlamenta o pitanju odlučivanje o zakonima u Europskoj uniji. Vrlo dobro treba proučiti stvar kako Vlada će predstavljati Republiku Hrvatsku u Europskom vijeću. Da li će dobiti upute prije ili poslije odlučivanja, dakle naknadno verificirati, konvalidirati odluku Vlade Republike Hrvatske u hrvatskom Parlamentu? O tome nismo rekli niti jednu jedinu riječ. Kada se govori o obrazovanju, a nadam se da će ovoj odredbi pomoći Ustavni zakon o provedbi Ustava, ustavnih promjena, jer je vrlo važno predvidjeti rokove, vrijeme kada će se moći realizirati ustavna odredba o pravu na opće obrazovanje i što to znači. Dakle, drugim riječima, kada ćemo donijeti zakon kojim će biti definirana prava građana Republike Hrvatske na obrazovanje do prvog zvanja. Sama ustavna deklaracija neće pomoći građanima. To je vrlo važno znati. Nešto oko nezavisnih tijela. Naime, mi imamo sada na djelu, u naravi, u praksi 4 vrste vlasti u Republici Hrvatskoj. Jedna je zakonodavna, druga je izvršna, a treća je sudbena vlast. I kolegice i kolege sada se pojavljuje jedan oblik vlasti koji mi do sada nismo imali, jer nismo imali potrebu za usklađivanjem nekih odnosa unutar našeg društva i unutar naše države, sa standardima zemalja Europske unije. To su nezavisne, samostalne i regulativne ili kako se već drugačije zovu institucije. I mi ovdje u Hrvatskom saboru dobivamo prijedloge zakona gdje neke institucije kažu da, možete glasati o tim zakonima, jer su usklađene sa standardima i Aquis comunitare. Dakle, one nama određuju da li možemo i dokle možemo i to prije odlučivanja. Mi nismo nijedne riječi rekli u Ustavu o odnosima tih regulatornih nezavisnih, samostalnih institucija Hrvatskog sabora i hrvatske Vlade. Drugo, ja bih ovdje sasvim sigurno naveo sve te institucije u jednu glavu, poglavlje, kao što su Hrvatska narodna banka, Državni ured za reviziju, Državno sudbeno vijeće, Državno izborno povjerenstvo koje mora biti potpuno samostalno i neovisno. Državno tužiteljstvo, Državni ured za statistiku i Pučki pravobranitelj, sve u jednu glavu imaju posebne ovlasti i posebna prava. Nismo nijednu riječ tu rekli, a imamo ozbiljnu promjenu i dopunu Ustava. Još sam samo htio reći a to nije nevažno kad se ulazi u Europsku uniju mi nismo definirali šta su to dobra u općoj upotrebi hrvatska a šta u javnoj upotrebi. To je za odnose u Europskoj uniji vrlo važno a sad ćemo donositi Zakon vodama i zaštiti voda, to je područje koje se mora regulirati Ustavom barem u tom smislu šta je javno a šta u općoj, šta u javnoj upotrebi. Dakle, mi idemo u promjenu Ustava jer smo tako pošli samo za potrebe ulaska u Europsku uniju. To je bio u početku i ostaje osnovni prigovor kod načina donošenja ovog Ustava. Umjesto da smo krenuli od početka u Hrvatskom saboru, dogovorili se o obimu Ustava institutima koji to želimo i onda dali ga na javnu raspravu mi smo išli obrnutim putem. Sad smo došli da oba ova prijedloga vratimo nadležnom tijelu i da onda krenemo u promjenu ili dogovaranje obima promjene Ustava, međutim mi ćemo to sada zabetonirati donoseći odluku da prihvaćamo postupak promjene i dopune Ustava u obimu koji se našao ovdje sada u ova dva prijedloga. Nažalost, to je ... [[Govornik se ne razumije.]]
Vrijeme je isteklo. Hvala lijepa gospodine zastupniče. Ovim smo doveli do kraja pojedinačnu raspravu. Pitam predstavnike predlagatelja žele li uzeti završnu riječ? Poštovani zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Hvala vam. Potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo, današnja rasprava je pokazala koliko je ovo široka i važna tema, koliko je i pored onoga što je napisano prije tjedan dana i dato u proceduru pa onda pored ovoga prijedloga koji je danas bio u proceduri koliko se još novih pitanja i podpitanja otvorilo. Evo mogu otvoriti još jedno recimo iz članka 15. zajedničkog prijedloga dakle i Vladinog i našega koji recimo govori o Vrhovnom sudu Republike Hrvatske kao najvišem sudu koji osigurava jedinstvenu primjenu prava i ravnopravnost sviju u njegovoj primjeni. Prije je bila ravnopravnost građana. Šta ustvari znači ova odredba u svijetlu činjenice da ulazimo u Europsku uniju i da će svaki hrvatski sud u postupku moći zastati i tražiti preliminarno ili prejudicijalno mišljenje Europskog suda u Luxemburgu? Koja je tu uloga Vrhovnog suda? Je li ovo stvarno ili je sve više samo fikcija itd. Drago mi je da je danas raspravljao ipak jedan veći broj zastupnika iz redova predlagatelja kao i iz redova vladajuće većine. Nakon što sjednemo ponovno odnosno sada, konačno sjednemo i ovaj prijedlog pretvorimo u jedan zajednički prijedlog koji ćemo onda podnijeti Saboru na usvajanje i na raspravu, i na usvajanje dvotrećinskom većinom jasno je da je to postupak koji ne može ići preko noći, na brzinu i bez određene procedure i rasprave. S obzirom da je ovo sve skupa ipak rađeno pod pritiskom i imperativom Europske unije i da nema pregovora sa Europskom unijom da se po svemu sudeći nikakvim izmjenama Ustava ne bi pristupalo i da smo konačno nakon višemjesečne blokade odblokirali pregovore sa Slovenijom imam potrebu ovom prigodom napomenuti još nekoliko stvari a tiču se našeg zajedničkog cilja, cilja članstva u Europskoj uniji. Kao što smo pregovore odblokirali i kao što je Slovenija nakon višemjesečne tvrde i neprincipijelne, po meni duboko pogrešne i nesusjedske blokade odblokirala te pregovore pred Hrvatskom je kao što znamo potez da sa svoje strane učini nešto. Ne mogu vjerovati da je Slovenija odblokirala pregovore a da Hrvatska nešto zauzvrat nije obećala ili rekla da će učiniti, to naprosto ne mogu vjerovati. To je moj dojam. Pa na primjer, recimo sporazum o arbitraži o kojemu se pregovara već tjednima, koji je na stolu i oko kojega postoje prijepori koji Slovenija tumači na svoj način, u ponedjeljak ovdje dolazi slovenski premijer Borut Pahor, a Hrvatska ima svoje interese. Kao što je vladajuća većina prije desetak dana u ovom Saboru odbila prijedlog SDP-a da se raspravlja o tom cijelom paketu pitanja, naprosto ga je odbila, odbacila ga je na naše čuđenje i nezadovoljstvo tako sada ponovno o jednom važnom sporazumu kojim se odlučuje o arbitraži kojom će se određivati hrvatska granica opet ne razgovaramo. Ja ću vam sada iznijeti svoju anticipaciju, dakle predviđanje što će se dogoditi, pa onda molim lijepo možete ispraviti krivi dojam. Dakle, premijerka će potpisati sporazum o arbitraži, ne parafirati, potpisati jer to prema Zakonu o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora formalno pravno može i onda će ga podnijeti ovom Saboru na ratifikaciju. Taj sporazum će sadržavati neke odredbe koje su lošije za Hrvatsku od onih odredaba iz prvog Rehnovog plana ali će filozofija biti evo ga to je tu, izvolite za to glasati, potrebna je dvotrećinska većina zato što se radi o sporazumu kojim se arbitraži daje ovlast da odluči o hrvatskoj granici sutra. Ukoliko za to ne glasate bezuvjetno odgovorni ste za blokadu hrvatskih pregovora. Ako premijerki fali hrabrosti u ovom trenutku da s nama podijeli odgovornost za sadržaj tog sporazuma koji se još uvijek drži u tajnosti i zbog kojeg će nas ponovno predviđam okupiti zadnji tren u Banskim dvorima ili u Visokoj da nam priopći koji je njegov sadržaj i da klimnemo glavom onda joj ja poručujem da mi imamo dovoljno hrabrosti da o tome već sada razgovaramo i da ne smatramo da je Sporazum o arbitraži kraj Hrvatske i smrt za Hrvatsku, ali ne može se tako voditi vanjska politike. U ovaj Sabor će doći Sporazum o arbitraži koji ćemo morati usvojiti dvotrećinskom većinom da bismo nekom tamo trećem dali pravo da odlučuje o hrvatskoj granici. To za nas nije pitanje krvi i tla, nije pitanje prevelike strasti ali je pitanje odgovornosti i državničkog stava. Ivica Račan je za svoj parafirani sporazum sa Drnovšekom snosio političku odgovornost. Taj sporazum je ne na kraju nego u jednoj fazi došao pred vanjsko-politički odbor pa je tu pao, pa nikada nije postao sporazum nego je ostao u fazi jednog nacrta koji nije nikad realiziran. Dakle, anticipiram, predviđam premijerka će potpisati sporazum i suočiti ovaj Sabor sa imperativom njegove ratifikacije. Bolje je da nam to kaže ranije nego kasnije. Ali kao što kažem, to je moja anticipacija, očekujem da će se to dogoditi. I zato još jednom poziv premijerko ako nemate hrabrosti ili se bojite svoje stranke ili hrvatske javnosti da će vas sasjeći zbog toga što u tom sporazumu stoji nešto loše onda isto tako slovenski premijer u svojoj zemlji za ono što je spreman potpisati s Hrvatskom prijeti mu glasanje o opozivu. To je pogled slovenski, za njih je to sveta stvar. Za nas to nije sveti rat, ali je važna stvar. Idemo ljudi o tome razgovarati. Sporazum je i dalje u ladici, ne želi ga se podijeliti s Hrvatskom. To je europsko pitanje. Zašto na tome inzistiram na kraju ove rasprave? Zato što su ovi pregovori odblokirani na temelju ipak nekakvih obećanja koje je Hrvatska dala. I sada konačno i razgovaramo o ustavnim promjenama kada su pregovori odblokirani, nismo ranije razgovarali. Mogli smo ali nismo. Dakle, to su sve povezane stvari. Ukoliko Hrvatska sa svoje strane ne bude na tragu dogovora koji je postignut jer nitko ne daje nešto za ništa, onda će nam opet biti blokirani pregovori i neće nitko time biti zadovoljan. Zato ovo shvatite kao upozorenje, ispravite krive navode i vidimo se za par mjeseci ili par tjedana u pravoj raspravi o ustavnim promjenama. Živi bili!
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Imamo dva ispravka netočnoga navoda. Najprije poštovani zastupnik Mario Zubović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja moram ispraviti kolegu, makar je on govorio u takovoj formi da izbjegne ispravljanje. Ali ja ću ga ispraviti i reći ću da nije točno da premijerki nedostaje hrabrosti. Vidiš kako se lijepo smije zadovoljno. Jednostavno to nije točno i gospodin kolega zastupnik je ovdje iznio jednu pretpostavku, a onda je o toj pretpostavci govorio kao da je ona istina. Prema tome, sve ovo što ste vi govorili ovu svoju pretpostavku to je netočno. Vi ste tu svoju pretpostavku pretvorili u istinu. To nije točno. I nije istina da je hrvatska Vlada i gospođa premijerka, gospođa Jadranka Kosor dala nekakova obećanja Slovencima da su oni odblokirali pregovore. Ako vi imate ta saznanja mogli ste ih ovdje reći. Vi tvrdite već i u medijima ste tvrdili da su data neka obećanja. Ja mislim da vama nedostaje hrabrosti, jer znate da ćete morati dignuti ruku kada predmet dođe u Sabor.
Hvala. Isteklo vrijeme za ispravak netočnog navoda koji ne mogu ocijeniti kao potpuni ispravak netočnog navoda, jer pobijanje navoda treba biti sa argumentima ili kontra argumentima. Nije dovoljno reći nije točno da premijerka nema hrabrosti. Treba reći zbog čega je točno da ima hrabrosti. Dobro. Sljedeći je ispravak netočnoga navoda od poštovanog zastupnika Frane Matušića.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja sam mislio da je vrijeme Nostradamusa davno iza nas, ali evo očito imamo modernog Nostradamusa sa raznim anticipacijama. Ali netočan je navod da će premijerka nešto potpisati, pa da će onda taj sporazum kojeg ona potpiše doći ovdje u Sabor nama na raspravu, na ratifikaciju. Premijerka je jasno izrijekom rekla da će prije bilo kakvog potpisa, prije bilo kakvog parafa da će se doći u Hrvatski sabor, da će se raspraviti, da će sve parlamentarne stranke biti upoznate na vrijeme i da ćemo razgovarati o tome. I drugo, ništa nije obećano mimo onoga što je ona napisala u pismu švedskom predsjedništvu, odnosno predsjedavajućem Europske unije. Prema tome, kolega Milanović ja znam da je vrijeme raznih predviđanja vrlo popularno u kasnim noćnim satima, pa vam preporučam te emisije koje se bave predviđanjima. Ali za politiku je ja mislim bitno itekako govoriti istinu ovdje u ovom Saboru.
Hvala lijepa. S ovim ispravcima netočnoga navoda ja zaključujem raspravu o Prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom nacrta promjene Ustava. I nakon ove rasprave formirat će se paritetna radna skupina koja će onda napraviti zajednički prijedlog nacrta promjena Ustava. Hvala vam lijepa. Nastavit ćemo i završiti danas sa još dvije sljedeće točke dnevnoga reda. To je najprije - Prijedlog odluke o imenovanju pet članova Programskog vijeća Hrvatske radiotelevizije Predlagatelj: Odbor za informiranje, informatizaciju i medije Odbor je podnio ovaj prijedlog na temelju članka 18. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, a u vezi s člankom 118. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prijedlog ovog akta ste primili u pretince. Predlagatelj je Odbor za informiranje. Pitam predsjednika odbora kao predlagatelja želi li dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakle, 19. listopada 2005. godine u Programsko vijeće HRT-a imenovani su na mandat od četiri godine Darinka Janjanin, Suzana Jašić, Zdenko Ljevak, Želimir Mesarić i Juraj Njavro. Nakon smrti Jure Njavre 19. prosinca 2008. godine za preostali dio mandata imenovan je Zvonko Milas. 10. srpnja 2009. godine na vlastiti zahtjev dužnosti je razriješen Zdenko Ljevak, a 17. listopada ove godine istekao je mandat ostalim navedenim članovima Vijeća. U skladu sa zakonom Odbor za informiranje, informatizaciju i medije pokrenuo je postupak izbora za pet članova Programskog vijeća, te je 20. lipnja ove godine objavio javni poziv. 9. srpnja odbor je razmotrio pristigle prijedloge kandidata, te je 13. srpnja sve one koji su pristigli u roku i koji su ispunjavali uvjete i kriterije propisane zakonom i javnim pozivom proslijedio klubovima zastupnika na usuglašavanje. 15. listopada Odbor za informiranje, informatizaciju i medije na svojoj 24. sjednici sukladno zakonu u Programsko vijeće HRT-a većinom glasova sa 8 glasova za i 1 suzdržanim odlučio predložiti Hrvatskom saboru imenovanje Dragana Crnogorca, Želimira Mesarića i Zvonka Milasa na prijedlog klubova saborske većine, te doktora Damira Grubišu i Sanju Modrić na prijedlog klubova saborske manjine.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Najprije u ime kluba SDP-a govorit će poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa. Najprije nešto oko načina izbora. Zakon o HRT-u ima vrlo precizno i po našem sudu dobro uređen način izbora članova Programskog vijeća. Upućuje se javni poziv, pristignu kandidature, Odbor za medije ih razmotri, uvaži one koje su zakonite, ne pravi nikakvu drugu selekciju i to šalje klubovima zastupnika na usuglašavanje. Što bi sad značilo to usuglašavanje? Usuglašavanje bi značilo to da parlamentarna većina preuzme odgovornost i predloži u ovom slučaju svih pet članova vijeća, da parlamentarna manjina vidi da li od tih pet prijedloga je koji njima prihvatljiv i da onda to bude usuglašeni prijedlog. Za one gdje ne bi bilo podudaranja naravno izbor se nastavlja na način da se jedan bira iz reda parlamentarne većine, a drugi iz reda parlamentarne manjine. U ovom slučaju postupak usuglašavanja na ovakav način nije proveden, nego smo zapravo došli do jednog mogli bismo ga nazvati objedinjenog prijedloga, na način da je parlamentarna većina predložila tri kandidata, da je parlamentarna manjina predložila dva kandidata. To su ovih pet imena koji su pred nama. Zašto bi postupak usuglašavanja smatramo bio prikladniji? Pa zbog toga što bi se onda moglo vidjeti da li je npr. klubu parlamentarne većine prihvatljiv član kojeg predlaže Hrvatsko novinarsko društvo. Sada ga parlamentarna većina nije predložila. To je šteta. To je šteta da nisu iskoristili svoje pravo i da nisu iskoristili ovu zakonsku mogućnost da dođemo do usuglašenog prijedloga. Ovih pet imena ulazi u Programsko vijeće HRT-a ne baš u najsretnije doba, jer se na HRT-ovo stanje izuzetno loše. Mi smo eto ovdje raspravljali prije nekoliko dana o izvještaju Programskog vijeća i tu smo na saborskoj govornici rekli da smatramo kako neki programski potezi dovode u pitanje određenje Hrvatske televizije kao javnog servisa, a ne državne ili stranačke televizije. Također smo upozorili na kaznenu prijavu protiv glavnog ravnatelja utemeljeno na nalazu nezavisne revizije koja je ustanovila da je lažiran račun dobiti i gubitaka za 2008. godinu. Falsificiranje bilance to je kazneno djelo. Umjesto gubitka od 68 milijuna kuna, prikazana je dobit od 133 tisuće kuna. To je ozbiljno kazneno djelo. To je Mravak radio. Upozorili smo i na to da se na televiziji u odjelu scenografija provodi mobbing. Tamo se želi natjerati zaposlene da kupuju robu mimo javnog natječaja od supruge jednog od tih kadrova koje je Sutlić tamo doveo. Pa kad je ona to odbila, onda joj se sada izriču kazne, disciplinske mjere za neke nepostojeće prekršaje, 30% uskrate od plaće i prijetnje otkazom. Umjesto da se takve stvari rješavaju i umjesto da se ta tri prigovora iznesena ovdje u ime kluba parlamentarne, najveće oporbene parlamentarne stranke u "Dnevniku" se pojavio glavni ravnatelj HRT-a koji s time polemizira. U tom "Dnevniku" nisu prikazana ova tri naša prigovora, ali je prikazan Vanja Sutlić koji polemizira javno u "Dnevniku" s onim što je ovdje izrečeno za parlamentarnom govornicom. Glavni ravnatelj privatizira televizijsku kuću. Osim toga on u "Otvorenom" dan kasnije polemizira sa svojim novinarem Stankovićem i tumači mu da je pitanje koje je postavio Kerumu bilo primitivno. Kerumov odgovor ga pri tome ne zanima, ali ga zanima Stankovićevo pitanje. Glavni ravnatelj televizije ne može određivati pitanja novinarima i ne može polemizirati, dolaziti u televizijske emisije kako hoće. A sada u povodu ove najnovije afere, oko navodnih šovinističkih izjava glavnog ravnatelja, čujemo njegovo priznanje kako mu je glavna urednica informativnog programa Hloverka Novak Srzić nudila da se ponovno pojavi u "Dnevniku" i da tamo obračunava sa ovim novinarima. Stvari čini mi se na televiziji izmiču kontroli i Programsko vijeće HRT-a imat će ozbiljnog posla. Sve je više zahtjeva, kolegice i kolege, da sazovem sjednicu saborskog Odbora za medije i da raspravimo stanje na HRT-u. Naravno da mi na Odboru na medije ne možemo propitivati što je istina, da li je ono što tvrdi Sutlić ili ono što tvrde četiri novinara, to nije naš posao. Ali je posao ovoga Sabora da vodi računa o tome da javna televizija, kao važna institucija u ovoj državi, važna institucija posluje pošteno, transparentno, korektno, da bude vođena na ispravan način i da ima program koji opravdava njezin naziv javne televizije. U skladu sa svim tim izričemo nadu da će i novi članovi vijeća imati snage da sa onima koje tamo zateknu s preostalim dijelom vijeća, sa ravnateljem vijeća, predsjednikom vijeća, da pokušaju srediti ovo loše stanje na televiziji i da i mi ovdje kao Sabor i kroz Odbor za medije, ali i kroz ovu plenarnu sjednicu u tome pomognemo. Hvala.
Hvala gospodinu zastupniku. Za ispravak netočnog navoda javio se poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa mislio sam da ćete vi reagirati obzirom da bi bilo dobro da se u Hrvatskom saboru doista presumpcija nevinosti poštuje, pa kad se kaže da je netko podignuo kaznenu prijavu to ne znači da istovremeno da je dokazano kazneno djelo. Možda je upravo kolega Stazić pisao tu kaznenu prijavu, pa onda s njom maše pred hrvatskom javnošću. Ali pustimo sud neka provjeri, odnosno pustimo državnu instituciju neka provjeri je li bilo riječi o lažiranoj bilanci kako je on to govorio ili nije, ali nemojmo mi ovdje govoriti na način netko je podnio kaznenu prijavu i to je automatski počinjeno kazneno djelo. I to govori Nenad Stazić i to je istina neprikosnovena koju ne treba čak ni dokazivati. Što će nam sudovi. Što će nam bilo koja državna institucija. Prema tome kolega dajte poštujte barem malo neka temeljna načela.
Hvala lijepa. Po mojoj ocjeni uvaženi zastupnik Stazić je iznio činjenice postojanja kaznene prijave a dalje od toga nije, dalje nije ocjenjivao ishod te kaznene prijave. Sada je dalje na redu Klub zastupnika HDZ-a, i poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pa evo HRT kao vjerojatno najutjecajniji medij sigurno je interesantan političarima prije svega, jer pokušavaju jasno preko njega, to vidimo i sad, je li pokušavaju ostvariti nekakav svoj utjecaj, interes i dalje. Nama je interes da Hrvatska radiotelevizija funkcionira dobro. Zašto? Jer ne gledamo samo mi, ne gledamo tamo svoje slike ili slušamo svoje riječi nego stvarno program izuzetno gledan od svih naših stanovnika i treba jasno brinuti o kvalitetu. Evo kolega Stazić veli da je način izbora dobar, evo mi nismo previše pričali o načinu izbora, ali činjenica je da je i unatoč ovom načinu izbora upravo iz vaših redova bilo jako puno nezadovoljstva radom Programskog vijeća. Vjerujemo da kvalificiranost članova Programskog vijeća da je dobra, evo mislim da smo i sad izabrali ljude koji su svakako kvalificirani i da će oni nastojati da javna televizija ostane javna, svjesni da mora odraditi sve što druge televizije ne moraju napraviti. Dakle, ima čitav niz sadržaja koje Hrvatska radio televizija mora odraditi. HRT je u prednosti zato jer ima i sigurno financiranje kroz pretplatu, imala je godinama i popriličan prihod od reklama, sad normalno nešto manji. Dakle, brine se o kvalitetu, mora se brinuti o omjeru vrsta emisija pa svakako što nas zanima to je i produktivnost. Naime, često se ukazuje, što bi Programsko vijeće također moralo malo značajnije o tom govoriti i obavještavati, omjer broja zaposlenih i produktivnost televizije. Čini mi se da je produktivnost znatno manja od mogućnosti, dakle tamo imaju i kvalitetnih ljudi i puno zaposlenika koji zapravo ne znam čim se bave, ali očito da je puno interesantnije kupiti neke gotove emisije sa strane koje mogu biti vrlo kvalitetne, ne moraju biti kvalitetne nego angažirati svoju ekipu tamo zaposlenika jer konačno i navikli su nas godinama i na kvalitet vlastite produkcije. Ovdje treba postići i kvalitetan balans što se tiče stranaka u svakom slučaju. Kad kritiziramo HRT da se brine o jednoj stranci onda treba malo pogledati omjer minutaže pa ćemo vidjeti da je ovdje HDZ što se minutaže tiče u bitno podređenom položaju. Dakle, mislim da televizija to radi, ajde da nastoje i oni balansirati koliko je moguće, ali mogu reći da evo ako je riječ o zadovoljstvu da baš mi iz HDZ-a i nismo zadovoljni. Ovdje očekujemo također da će Programsko vijeće se brinuti da HRT izbaci žutilo, ponekad stvarno ima stvari koje nisu za nivo televizije, ono po sistemu rekla-kazala nešto se dogodilo ajdemo sad u detalje. To što neki listovi na koje smo navikli da idu po sistemu rekla-kazala da recikliraju zatim to u detalje pa onda ispadne da to nije istina, to od njih očekujemo, od televizije ne. Također treba upozoriti, ja mislim da i oni to znadu da postoji prikriveno reklamiranje. Ono znamo pozdrav iz Rovinja i slične stvari, prema tome mislim da bi i to jedanput trebalo stati. Prihod je prihod, naime mi smo malo interesantni na odboru prigovaramo televiziji da nije skupila dovoljno novaca od reklama, a onda se oni potrude, ali na krivi način jel, da bi valjda zadovoljili odbor ali prije svega sebe, ali mislim da to ipak ne bi trebalo biti. Govorimo na televiziji spominje se i nepotizam često, ali tu ipak treba malo paziti, bez obzira tko je čiji. Često se dogodi da i djeca poznatih umjetnika također su umjetnici. I sad ako nemaju se prilike pojaviti nigdje drugdje pa se pojave ovdje mislim da ipak treba dati mogućnost i njima. Naime, nisu djeca kriva što su prije njih bili kvalitetni i poznati ajde umjetnici roditelji i dalje mislim ne bi trebalo ići tako žestoko čije god se ime spomene ili prezime, prezime prije svega, nek se pojavi istog trena "Aha to je njegov", dakle mislim da Programsko vijeće je tu zauzelo svojevremeno dobar stav. Ne znam do koje mjere bi se odbor trebao baviti sa kaznenim prijavama na televiziji. Pa jučer smo gledali, konačno postoji i Državno odvjetništvo, postoje sve druge institucije neka se oni tim bave, mi sve više postajemo izgleda suci i ne samo da optužujemo nego odmah osudimo. Bilo bi krasno još da kaznimo, tu smo zakasnili, to je išlo '45., '46. sad to ide malo teže. Prema tom vjerujem da će ravnatelj i njegovi zaposlenici raščistiti sve ovo među njima. Možda će biti sukoba i dalje ali nemojmo ovdje iznašati optužbe koje pročitamo iz novina. Neka se, možda jedna rasprava ne bi bila loša o svemu tome zajedno s njima, ali ukoliko ne budu mogli riješiti unutarnje stvari onda neka to prije svega iznese Programsko vijeće koje ipak su konačno i birani da prate što se tamo događa pa ćemo onda nakon njihovog izvješća ipak možda i izvanrednog nekakvog izvješća ako budemo zahtijevali, možda onda otvoriti raspravu dok samo na temelj medija mislim da nije fer ni prema njima. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku. Za ispravak netočnoga navoda javio se poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Markovinović je netočno spomenuo da svojom raspravom je kolega Stazić u ime Kluba zastupnika SDP-a pokazao da politika želi vršiti neki utjecaj na televiziju. Apsolutno netočna tvrdnja. Prije svega kolega Stazić je u ime Kluba zastupnika SDP-a iznio određene fakte koji su takvi kakvi jesu i koje nitko ne može promijeniti. Ono što mi želimo je da javna televizija bude javna televizija, a da se sve nepravilnosti koje se dešavaju nažalost na televiziji zadnjih mjesec, dva dana isprave. I to ne može biti želja za prevlasti nad televizijom nego željom da javna televizija konačno postane to što treba biti.
Zahvaljujem. Slijedeći je Klub zastupnika HNS-a i poštovana zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nisam se nadala da će doći dan kad ćemo se u nekoj, barem u nekom zaključku kolega Markovinović i ja složiti, ali čini se da je došao i taj dan. Naime, svašta je izrečeno u zadnje vrijeme na račun glavnog ravnatelja HRT-a i svašta je izrečeno u zadnje vrijeme na račun pojedinih novinara HRT-a. Mi kao Hrvatski sabor imamo obvezu štiti javni interes i to je razlog zašto biramo Programsko vijeće HRT-a koje onda bira glavnog ravnatelja itd. sve po zakonu koji smo ovdje donijeli. Međutim, Sabor naravno i dalje ima obvezu štiti javni interes. A ono što je bilo izrečeno na račun novinara HRT-a, bilo na račun glavnog ravnatelja, su optužbe koje imaju u podlozi jednu svjetonazorsku da tako kažem devijaciju, koju mi kao Hrvatski sabor ne možemo dozvoliti i ne možemo tolerirati. Prema tome, naš je i interes, a naša i dužnost, da one koje biramo, a to je Programsko vijeće HRT-a, tražimo da nam ovdje podnesu izvješće o tome što se tamo zbiva. Da li se radi o nekoj unutrašnjoj zavjeri ili se radi zapravo jednom nečuvenom vrijednosnom pomaku koji naravno nitko od nas ne može prihvatiti. Na nama, budući da danas biramo 4 nova člana toga tijela, je da ih i saslušamo, odnosno od njih tražimo da nam kažu kakav je njihov uvid u tu situaciju i što se zapravo zbiva. Jer je jednako strašno i ako je bilo što od toga istina, pa se ništa ne poduzima, i ako je to neistina pa se pušta da to naprosto ovako pluta po javnosti i ostavljeno je svakome da osobno bira što mu se više sviđa ili manje sviđa ili kome da više vjeruje ili manje vjeruje. To nije pitanje samo prepirke i svađe, to je pitanje načelno zaštite jedne vrste svjetonazorskog konsenzusa za kojeg pretpostavljam da među nama ipak postoje. U tom smislu klub HNS-a predlaže jedan zaključak vezano za ovu točku, kojim bi tražili da Programsko vijeće HRT-a do sljedeće sjednice Hrvatskog sabora, podnese ovom Saboru izvješće o zadnjim događajima na Hrvatskoj radio-televiziji i o prijeporima koji su izašli u javnost, kako bi ispunili svoju dužnost, a Vijeće HRT-a je to koje mi u tom smislu možemo pozvati da nas izvijesti, kako bi raščistili jednu situaciju koja po mišljenju kluba HNS-a na koju god stranu se pokazalo da je stvarno istina, nije nešto što mi kao institucija koja je izabrana od građana ove zemlje da štiti javni interes, možemo pustiti da prođe samo tako, bez obzira na koju stranu je učinjen jedan zapravo vrijednosti prestup. Dakle, predložit ćemo svima vama zaključak koji ćete dobiti na klupe, da pozovemo Programsko vijeće da nas na sljedećoj sjednici Sabor izjesti o tome što se zapravo dogodilo i pozivam vas da taj zaključak zajednički podržimo i na taj način pokušamo doprinijeti raščišćavanju jedne situacije koja je po našem mišljenju krajnje zabrinjavajuća, bez obzira da li se radi o objedi koja je strašna ili o istini koja bi bila još gora. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Ovim su rasprave po klubovima završene. Imamo jednu prijavu za pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Ovo je tema vrlo određena i vrlo jana. To je izbor članova Programskog vijeća HRT-a na kako da je svaka tema vezana za HRT istodobno vrlo atraktivna mnogima da diskutiraju o mnogim stvarima koje tamo nisu u redu ili oni misle da nisu uredu i koji bi dakako kao jedna od ključnih medijskih ustanova sigurno trebale biti predmet interesa Sabora. Nisam mislio diskutirati o tome, jer sam mislio da će se rasprave držati samo na pitanjima izbora članova Programskog vijeća koji je korektno izvršen i mislim da vidim da tu nije bilo tema vezano za tu osim načelne stvari, a to je ja mislim da bi bilo dobro da se neke pokušaju ... većine i manjine dogovoriti oko toga, imaju li oni zajednički nekoga prijedloga. Prema tome, neki bi mogli biti i zajednički pa ne bi trebali biti da idu iz jedne kvote, a drugi iz druge kvote. No, međutim to je sada tako. To je pitanje zrelosti Sabora. Prema tome, ako nije Sabor zreo da djeluje o boljim elementima zakona, onda je barem prinuđen da djeluje po onim restriktivnim. Pa onda se ne može previše zabuniti, tako da imamo jedan prijedlog koji je koherentan i koji nadam se da će tako i proći, jer je on logičan izbor ovih klubova, pa prema tome logično bi bilo očekivati da nezavisno od toga svi klubovi podrže sve. Međutim, obraćam se gospođi Pusić za jedan, možda sam nešto i loše čuo, možda nisam dobro ocijenio, ali za nešto što mi se čini da bi bilo važno istaknuti, da bi se pojasnila ideja za i za nekog posebnog zaključka. Programsko vijeće HRT-a je naš zaključak. Naš zaključak je autonomija Programskog vijeća HRT-a da djeluje u skladu, sada kao kažem normama sa zakonom i sa svima što treba biti. Ne možemo mi davati kao Sabor zadatke Programskom vijeću HRT-a. to ne proistječe iz logike Programskog vijeća, jer je Programsko vijeće i definirano na jedan specifičan način na način koji će čuvati autonomiju toga medija, pa između ostaloga autonomiju i od Sabora i od ideja koje bi se mogle čuti u Saboru, a koje mogu biti jednog dana ovakve kao što vi mislite, drugog dana mogu biti neke druge kao što neki drugi misle. Ja mislim da treba poći od toga da ih se treba pustiti da tamo treba da se sjedne, tamo ima mnogo problema. U raspravama koje su se čule i u napisima koji su se čuli, ja mogu nazrijeti neke oblike kampanja koje mi se nikako ne sviđaju, jer sam i sam bio žrtva sličnih kampanja. Ne znam jesu li točne ili nisu točne, ali ja bih molio i pledirao da skinemo političke napetosti sa ove teme, da imamo tijelo koje je zakonski regulirano da vrši nadzor i pomoć. Kada se kaže nadzor onda se zaboravlja da je taj nadzor na neki način i pomoć ostvarivanja funkcije autonomnosti tamo kuće. I nisam zato da ga se opterećuje sa nekim posebnim izvršnim radnjama, a to je njima u opisu zakonski njihovih poslova i mislim da bi to najbolje bilo da tako i ostane, a pričekati rezultate da se vidi na samim rezultatima rješavanja situacija na televiziji koja je očito sada dovedeno u jedno krizno stanje nakon nekog vremena što je funkcioniralo ponovno je ili su se barem probudili oni koji misle da bi sada tamo trebalo dramatično neke svari rješavati. Nemamo dovoljno elemenata i mislim da Programsko vijeće treba odraditi primarni posao ali da to nije naš zadatak Programskom vijeću nego ono što se izvodi iz njegovog zakonskog položaja. Hvala.
Hvala lijepa gospodinu zastupniku. Imamo dvije replike. Najprije poštovana zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vujić, ja ne mogu se složiti sa ovim vašim stavom. Ja znam da vi imate specijalni odnos prema ovom zakonu i ovoj instituciji jer je na neki način to jedno rješenje koje ste vi osmislili i proveli i svakako je poboljšalo situaciju u odnosu na ono što je bilo prije toga. Međutim, programsko vijeće je već ovdje podnosilo različite specijalne izvještaje a u ovom slučaju radi se o jednoj situaciji koja je naprosto prisutna u hrvatskoj javnosti na jedan način koji prelazi pitanje unutrašnjih odnosa i uređivanja unutrašnjih odnosa na HRT-u. Kao što sam rekla bez obzira što je u ovom slučaju istina i u to zaista neka ulazi Programsko vijeće i neka ustanovljava šta se stvarno dogodilo, ali kao vrhovna institucija koja štiti javni interes a to je Sabor ja mislim da mi imamo odgovornost u ovom slučaju dakle kad se ne radi o nekim internim stvarima dobiti informaciju i na neki način odgovarati za to da se vidi o čemu se ovdje konkretno radi. Ako se uspostavi da se radi o nekoj banalnoj, mislim niti ne banalnoj nego vrlo gadnoj ali faktički fabrikaciji to nije dobro ali u svakom slučaju je dobro da se na taj način razriješi. A ako se međutim ustanovi da se radi o nečemu drugom onda je po mom mišljenju to ako išta naša odgovornost.
Hvala lijepa. Druga replika je poštovani zastupnik Mario Zubović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Mogu reći da se potpuno slažem sa gospodinom Vujićem i drago mi je da je ovako nastupio jer se vidi da se na primjer tu gospodin Vujić ne slaže vjerojatno ni sa onakovim izlaganjem gospodina Stazića a isto tako ni sa izlaganjem gospođe Pusić. Ako mi budemo stalno pozivali Programsko vijeće da nama ovdje daje izvješće onda oni nisu slobodni, onda oni nisu autonomni. A pod izgovorom da mi trebamo u Saboru dobiti informaciju što se događa, politizirati Hrvatsku radio-televiziju ne treba. Ovo je jedan ja vjerujem banalan problem koji je nastao i sad bi mi od njega htjeli napraviti veliki problem. To jednostavno ne treba. I zahvaljujem gospodinu Vujiću koji je ovako reagirao i mislim da je dobro.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Odgovor na repliku ima poštovani zastupnik Antun Vujić.
Nisam htio replicirati niti gospođi Pusić niti gospodinu Zubovića, ali moram replicirati na dio u kojem gospodin Zubović zna s kim sam se ja slagao i s kime se nisam slagao. Molim vas, ja ovdje nikoga nisam spominjao, ja sam govorio za sebe i govorio sam iz konteksta onoga što ja mislim da treba a vama zahvaljujem na komplimentima koji mi međutim ne trebaju. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ovim zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnoga reda. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o imenovanju pet članova Programskog vijeća Hrvatske radio-televizije, predlagatelj je Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju pet članova Programskog vijeća Hrvatske radio-televizije. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 98 glasova za, 1 suzdržanim i 1 protiv donijeta Odluka o imenovanju pet članova Programskog vijeća Hrvatske radio-televizije u tekstu kako ju je predložio Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Klub zastupnika HNS-a predlaže Saboru donošenje zaključka koji glasi: "Zadužuje se Programsko vijeće HRT-a da do slijedeće sjednice Hrvatskoga sabora podnese izvješće o najaktualnijim događanjima na Hrvatskoj televiziji.". Dajem na glasovanje prijedlog zaključka. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 33 glasa za, 2 suzdržana i 61 protiv. Dakle, taj zaključak nije prošao.
Prelazimo na posljednju današnju točku dnevnoga reda. - Prijedlozi odluka o razrješenju dosadašnjeg i o imenovanju novog člana Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, Predlagatelj: Vlada Republike Hrvatske Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je ove odluke predložila na temelju članka 7. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Poštovana državna tajnica u Ministarstvu financija gospođa Ivana Maletić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vlada u skladu s odredbom članka 4. stavcima 1. i 2. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga predlaže razrješenje člana Uprave HANFA-e Saboru a Sabor je dakle tijelo koje imenuje i razrješava članove. Štamparska greška je u samom Prijedlogu odluke, radi se o gospodinu Ivici Letiniću. Utvrđeno je da su ispunjeni uvjeti iz članka 7. stavka 1. Dakle, član uprave nije pridonosio kvaliteti i unapređenju rada agencije, nego upravo suprotno. I zbog tih razloga se predlaže njegovo razrješenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora za financije uzeti riječ? Poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora je na 42. sjednici održanoj 16. listopada 2009. godine sukladno odredbi članka 7. stavka 3. Zakona o Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga omogućio član Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga gospodinu Ivici Letiniću da se prije donošenja odluke o razrješenju očituje o navedenim razlozima za njegovo razrješenje. Gospodin Ivica Letinić izjasnio se pred članovima odbora o navedenim razlozima za privremeno razrješenje a isto je dostavio i u pisanom obliku. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora jednoglasno je primio na znanje izjašnjavanje gospodina Ivice Letinića. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Rasprava po klubovima. Klub SDP-a poštovani zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, kolegice državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Kada raspravljamo o ovoj temi i ovom razrješenju vrlo je bitno voditi računa o cjelokupnom radu agencije iako je agencija dobila potporu prije nekog vremena za svoj rad u proteklom razdoblju. Činjenica je da neki podaci, neke informacije koje su proteklih dana dospjele u javnost govore upravo suprotno, da HANFA u određenim situacijama nije odradila svoj posao za ono za što je bila nadležna. Ovo razrješenje odnosno ova cijela priča oko razrješenja gospodina Letinića i njegov razlog za razrješenje je njegovo pismo koje je uputio Saboru i svim saborskim zastupnicima govori o jednoj dosta konfuznoj situaciji u HANFA-i. Činjenica da i prijedlog za razrješenje koji je došao na Vladu Republike Hrvatske nije raspravljen kao što je trebao biti raspravljen na upravi HANFA-e nego ga je obrazložio predsjednik uprave HANFA-e gospodin Samodol koji je svoj prijedlog što je državna tajnica ovdje rekla ne radi na unapređenju rada HANFA-e ugledu itd. obrazložio s time da gospodin Letinić ne dolazi povremeno na posao itd. Jednim dosta paušalnim prijedlogom i paušalnom rečenicom. Znači činjenica sama da se uprava HANFA-e nije sastala po ovom pitanju i nije podnijela prijedlog Vladi, odnosno objasnila razloge zbog kojih bi trebalo smijeniti jednog od članova uprave već su dovoljni razlog da vidimo da nešto u HANFA-i nije u redu. Ali pustimo to na stranu. Imamo situaciju koja je puno ozbiljnija. Naravno, ozbiljna je i ova ako se ne radi sukladno zakonu i jako ozbiljna. Ali imamo situaciju koja proteklih dana je uzburkala hrvatsku javnost. Radi se o pokušaju preuzimanja Podravke od određenih struktura ljudi, grupacija, skupina kako bi god to nazvali. Koji su to treba utvrditi još policija i nadležne institucije. Ali činjenica je da su određeni ljudi u pritvoru i da će se to pitanje otvoriti. Ima jako puno veze jer se vidi da HANFA ne radi posao koji bi trebala raditi. Radi se o situaciji da HANFA nije reagirala na to da je netko preko firme kupio 10,64% dionica, da nije ocijenila potrebnim da se napravi nadzor u FIMA-i, da se vidi za koga, zašto i na koji način su kupljene dionice. Govori u prilog tome činjenica se u HANFA-i o tako važnim stvarima ne raspravlja, da uprava koja je jedina nadležna da donese odluku o nadzoru nad određenim subjektom i određenim dionicama i određenim transakcijama na tržištu nije se sastala da raspravlja o jednoj tako važnoj stvari. I tu govorim u prilogu tome da se u HANFA-i očito uprave ne sazivaju redovito i ne sazivaju na način i za stvari za koje bi trebale biti sazvane, da predsjednik Uprave HANFA-e ponekad istupa i zauzima stajališta u ime HANFA-e za koja ne bi imao pravo. Naime, gospodin Horvat jedan od onih koji je uhićen u akciji državnog odvjetništva je govorio da je sve transakcije vezane uz Podravku obavještavao i govorio i komunicirao sa HANFA-om. Sa kime kada nije bilo uprave HANFA-e da raspravi o tom slučaju, očito samo sa gospodinom Samodolom. A da se tu imalo šta za raditi govori i slučaj kako je HANFA reagirala kada se privatizirala Pliva, kako je HANFA reagirala i tražila od određenih ponuđača da ponesu ponude za sve dioničare Plive, a kada je gospodin Horvat govorio o tome da se želi zaštititi od određenih neprijateljskih preuzimanja Podravke i da se želi steći udio od 25% plus jedne dionice o tome gospodin Samodol nije smatrao potrebno govoriti niti na Upravi HANFA-e, a kamoli poslati nadzor u FIMA-u da se vidi o čemu se tu u stvari radi. Ima još nekoliko slučajeva koje je HANFA propustila reagirati. Reći ću o slučaju neuspjelog dokapitalizacije Jadranske banke ili u slučaju prodaja velikog broja dionica INGA-e od strane određenog broja dioničara koji su bili u poziciji da imaju određene informacije o poslovanju INGRA-e iznutra. Sve ovo govorim zbog toga da skrenem pažnju na to da stvari u HANFA-i ne funkcioniraju kako bi trebale funkcionirati, ne štite se ljudi koji sudjeluju na tržištu kapitala i da ovako jedno ja bih rekao dosta jednostavno obrazloženje zbog čega treba promijeniti člana uprave govoriti u biti više o tome kako HANFA funkcionira. I zbog svega ovog što sam rekao sada, zbog toga što HANFA je mogla a nije, nije se umiješala u slučaj Podravke koji će očito biti veliki slučaj u hrvatskom gospodarstvu kojim će se baviti policija i pravosuđe. Klub zastupnika SDP-a će razmisliti da li i u kratkom roku donijeti odluku da li da predloži Hrvatskom saboru promjenu uprave HANFA-e sa gospodinom Antom Samodolom na čelu. Hvala lijepo.
Hvala gospodine zatupniče. Sljedeći je klub HNS-a, poštovani zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Sama ova točka o kojoj raspravljamo danas na dnevnom redu i obrazloženje koje je razlog zašto i zbog čega se smjenjuje član uprave gospodin Letinić, očitovanje gospodina Letinića koje smo imali prilike dobiti svi po klubovima i na Odboru za financije sve to zajedno da ne spominjem sad i Podravku i Jadransku banku, INGRA-u sve one stvari koje nisu dobre, a vezane su uz onu osnovnu i temeljnu funkciju HANFA-e govore jednostavno o ljudima koji vode tu instituciju i odnos tih ljudi prema instituciji. I smatram i mi u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo da je tu ključni i glavni problem i da je to nešto o čemu treba razgovarati, o čemu trebamo raspraviti. Jer govoriti i tražiti smjenu člana uprave zbog nesavjesnog rada, a koji stvara veće smetnje u funkcioniranju agencije da li je to odgovorno. Prije svega, da li je to i odgovorno prema Hrvatskom saboru koji donosi odluke. Da li temeljem te rečenice mi možemo donijeti svoj sud? Da li temeljem te rečenice mi možemo ili da li nam je ta rečenica dovoljna da prilikom glasovanja se odlučimo ili za ili protiv ili suzdržano? Prema informacijama s kojima raspolažem i koje smo dobili u klubu Hrvatske narodne stranke smatramo da je upitno da li uopće ova čitava uprava na čelu sa predsjednikom Samodolom, predsjednikom upravo gospodinom Samodolom može ovu vrlo važnu instituciju, kao regulatora financijskog tržišta, da li može voditi ne samo stručne strane, nego i moralne odgovornosti i ovo moralne odgovornosti posebno podcrtavam. U očitovanju gospodina Letinića, kojeg smo i ponavljam imali prilike pročitati, postoji čitav niz stvari da li su one argumentirane, da li one stoje ili ne stoje. To mi ne znamo. Jer Vlada je uputila u Sabor zahtjev predsjednika uprave HANFA-e, a govori da je potreba ovaj smijeniti, jer svojim nesavjesnim radom stvara sve veće smetnje u funkcioniranju agencije. I tu se postavlja jedno od vrlo važnih pitanja. Naime jedan od razloga, a to smo imali priliku pročitati u tisku, izjava predsjednika uprave HANFA-e gospodin Letinić narušio ugled HANFA-e zato jer spava s nogama na stolu. Izjava predsjednika uprave HANFA-e, spava na radnom mjestu s nogama na stolu. Izjava predsjednika uprave HANFA-e. I vi ste to pročitali. I slijedom toga ja sad pitam, onaj tko spava s nogama na stolu dobiva otkaz, a moje pitanje a što je s onim koji stalno spava. A slučaj "Podravke" i slučaj cijelog niza, cijelog niza štete koja je napravljena nečinjenjem ovog regulatora govori da spava. Prema tome mislim da je ova točka i ovaj problem u HANFA-i, u Hrvatskoj agenciji za nadzor financijskih usluga razlog da se o toj agenciji progovori daleko snažnije, daleko jasnije. Neću se vraćati opet na "Podravku", neću se vraćati na svu onu štetu koja je napravljena čitavoj zajednici nečinjenjem ponavljam. Ovo je problem Vlade definitivno, i očekujemo da Vlada taj problem razriješi, ne samo člana uprave, nego riješi pitanje čitave agencije, jer stvarno smiješno je da netko tko spava s nogama na stolu dobiva otkaz, onaj koji stalno spava ne dobiva. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke bit ćemo suzdržani na ovoj točci.
Hvala vam lijepa. I slijedeći posljednji prijavljeni klub je klub HDZ-a, poštovani zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, cijenjeni kolegice i kolege. Evo dobili smo novu informaciju, nisam znao da ovaj član uprave gospodin Letinić koji je predložen za razrješenje člana uprave da spava s nogama na stolu za vrijeme radnog vremena. Kako sam vas razumio ispada da je to stvarno točno, jer vi to tvrdite. Onda doista i ne zaslužuje tamo biti. A je li spava HANFA ili ne, najbolje govori o tome izvješće koje podnosi redovito Saboru i koliko me sjećanje služi jednoglasno je uvijek izvješće ovdje prihvaćeno u ovom Saboru. Je li HANFA spava ili ne najbolje pokazuje podatak da su od 2006. do danas podnijeli 357 prekršajnih prijava i 31 kaznenu prijavu. To je podatak služben i točan. To ne može biti posljedica nikako spavanja, nego prije može samo biti učinkovitog djelovanja. O rezultatima tih prijava imali smo slušati prilike u javnosti, ne možemo biti zadovoljni nikako. Spominjali su se ovdje i uloga HANFA-e u "Plivi", a koliko ja znam HANFA je podnijela kaznenu prijavu za raspolaganje povlaštenih informacijama kojom je, su se dionice kupovale po cijeni od 365 kuna do, 460 do 517 a već se znalo za ponudu od 570 kuna po dionici, čime su dioničari izgubili 46 milijuna kuna. Danas ti dioničari naplaćuju i dobivaju presude na Trgovačkom sudu, ali kazneno nitko nije odgovarao. To nije za to odgovorna HANFA. HANFA srećom djeluje učinkovito i da bi još učinkovitije djelovala treba ovu odluku izglasati. I sve rasprave i na … [[Govornik se ne razumije.]] više se koristilo priliku napasti predsjednika HANFA-e, nego govoriti o eventualnim nepostojanju razloga razrješenja. Kad se govori o tomu da je to protuzakonita odluka kao što se izjasnio i gospodin Letinić i na Odboru za financije i državni proračun, a i u pisanom obliku da odluka nije o tome donijela, uprava agencije nije donijela nikakvu odluku o tomu, a uprava donosi odluke iz svog djelokruga i nadležnosti, a članak 15. Zakona o HANFA-i točno definira koje su nadležnosti i koji je djelokrug rada. Pa nabraja, donosi propise, obavlja nadzor za poslovanjem hrvatskih društava, institucionalnih ulagatelja, Središnjeg registra osiguranika, nalaže mjere za otklanjanje utvrđenih nezakonitosti, izdaje i oduzima dozvole za rad itd. Vladi je predložio predsjednik uprave HANFA-e, a temeljem članka 4. stavak 3. predsjednik uprave zastupa agenciju i rukovodi njenim radom, a agencija izvješćuje Vladu. Čuli smo i mnoge objede u izjašnjenju na račun predsjednika uprave HANFA-e da je neovlaštena osoba podnijela, … [[Govornik se ne razumije.]] točno, jer smo kazali da predsjednik uprave upravo i zastupa HANFA-u. Da sa ovim, da je narušen već dugogodišnjim radom narušen ugled HANFA-e, pa samo bih naglasio da je HANFA prošla test Europske komisije koja je u zadnjem svom izvješću pohvalila jačanje administrativnog kapaciteta i isto tako pohvalila supervizorske aktivnosti posebice u njenom doprinosu smanjenja učinaka financijske krize na domaćem financijskom tržištu. Istodobno HANFA je članica Međunarodne organizacije regulatora tržišta. Proces screeninga je trajao 10 mjeseci a verifikacijski odbor se sastojao od predstavnika SAD-a, Japana, Poljske i Španjolske i time je dokazano i potvrđeno da je HANFA ispunila najviše kriterije supervizije i nadzora koje se očekuje od nje kod svjetskih regulatora. Što se tiče iznešene su i objede o otkazivanju sjednica da predsjednik Uprave HANFA-e otkazuje sjednice. U 42 tjedna ove godine održane su 44 sjednice HANFA-e, to se može provjeriti na web stranici HANFA-e, postoje zapisnici sa sjednica. Saziva ih i vodi predsjednik Uprave HANFA-e. Isto tako je gospodin Letinić optužio da samovoljno upravlja financijama HANFA-e predsjednik uprave, a temeljem Zakona predstojnika HANFA-e po položaju odgovara za upravljanje financijama. Isto tako financijsko izvješće se dostavlja Hrvatskom saboru. Iznijeta je i optužba da se zataškavaju predmeti pa onaj podatak s početka rasprave o 357 prekršajnih i 31 kaznena prijava ne bi mogla potvrditi nekakvo zataškavanje. Ovdje smo čuli i da HANFA ništa nije napravila u slučaju "Podravke". Činjenica je da, prema mojim saznanjima, da je HANFA krajem 2007. napravila na zahtjev DORH-a i dostavila izvješće nadzora. Da je utvrđeno tada da se kreditima FIMA da je kupila od "Francka" i "Privredne Banke Zagreb" dionice "Podravke", ali u tom trenutku nitko pa ni HANFA nije mogao niti je znao da postoji plan stjecanja … [[Govornik se ne razumije.]] i sadržaj opcijskih ugovora sa FIMA grupom. Isto tako koliko se može iz javnosti iščitati HANFA i sada trenutno surađuje sa mađarskim i engleskim regulatorima po tom pitanju, surađuje sa DORH-om, a sadašnji nalaz u nadzor i poslovanje vrše u "SMS-u" "FIMI grupi" i "Podravci" MUP i Financijska inspekcija. Dakle, ne može se nikako jedan optužujući sada i navodeći tobože kako krivnju i nedostatke predsjednika Uprave HANFA-e zanemariti činjenica da netko opstruira rad Uprave HANFA-e, a svojim nedolaskom, svojim odnosom i kako kaže kolega čak eto i spavanjem na poslu doista se opstruira. A inače mene osobno, a sumnjam da ikoga može impresionirati strategija naknadne pameti pa ako nešto ima onda je trebalo davno prije kazati, a ne nakon što dođe Prijedlog odluke za razrješenje. Stoga klub HDZ-a podržava odluku Vlade i glasovati će za prijedlog odluke Vlade. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ovom raspravom i zaključujem ukupnu raspravu o Prijedlogu odluke o razrješenju dosadašnjeg i imenovanju novoga člana Uprave HANFA-e. Glasovat ćemo kad se za to steknu uvjeti. Došli smo do kraja današnjeg dnevnoga reda. Sutra ujutro u 9,30 nastavljamo najprije s Prijedlogom odluke o razrješenju dosadašnjeg i imenovanju novoga člana Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, zatim konačni prijedlog Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji i onda dalje po dnevnom redu. Hvala vam lijepa i do sutra.
Prijedlozi odluka o razrješenju dosadašnjeg i o imenovanju novog člana Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga, predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju člana Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 72 glasa za, 25 suzdržanih, 3 protiv donijeta je predložena odluka. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju člana Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 77 glasova za, 20 suzdržanih, ništa protiv donijeta je predložena Odluke o imenovanju člana Uprave Hrvatske agencije za nadzor financijskih usluga.