Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici kao što znate mi smo u ovo vrijeme sagradili 2963 stana u poticajnoj stanogradnji. U, do 2000., do kraja 2003. godine sagrađeno je 906 stanova. 750 stanova je u fazi izgradnje i 654 je u pripremi. Kako smo mi u Državnom proračunu osigurali dosta sredstava za poticajnu stanogradnju zatražili smo i stalno tražimo od jedinica lokalne samouprave osiguranje zemljišta za izgradnju poticajne stanogradnje. Kako mi to jednostavno više ne možemo dobiti radi toga jer jedinice lokalne samouprave nemaju zemljišta jer je veliki dio zemljišta u povratu, a na tražištu raspisivali smo dva ili tri natječaja gdje smo probali kupiti zemljište i zajedno sa jedinicom lokalne samouprave i graditi objekte, nismo uspjeli radi toga jer su cijene zemljišta vrlo vrlo visoke pogotovo u velikim gradovima gdje je zapravo najveći interes za poticajnu stanogradnju. Zbog toga smo pripremili Prijedlog ovog, izmjena i dopuna Zakona o POS-u gdje predlažemo da se cijena zemljišta koja je maksimirana u Zakonu o poticajnoj stanogradnji 70 EUR-a po kvadratu neto korisne površine poveća na 140. Doduše time naravno stanovi više u maksimalnoj vrijednosti ne bi mogli koštati 910 EUR-a nego 980 EUR-a po kvadratu što i dalje znači za 70 EUR-a po kvadratu više što i dalje je najpovoljnija cijena. Ali mora se reći da postoji mogućnost da jedinice lokalne samouprave ako i imaju svoje zemljište još uvijek dadu zemljište ili besplatno kao što je to na primjer napravio grad Zadar ili da se to daje ili da bude cijena bitno manja. Druga stvar koju predlažemo u ovom zakonu je ukidanje članka 18. Zakona koji je rekao da se može sa građevinarima koji posjeduju zemljište direktno ugovarati izvođenje radova i prodaja stanova POS-u s time da odnosno APN-u s time da je tu utvrđena maksimalna cijena od 980 EUR-a po metru kvadratnom neto korisne površine. Tu sa tim, sa tim, takvim načinom rada imali smo najviše problema i moram reći da je na taj način ugovoreno 471 milijun i 132 tisuće kuna za takav posao s time da je oko 90 milijuna kuna ugovoreno samo u Varaždinu sa tvrtkom Coning. Prema tome mislimo da je takav posao gdje su građevinari mogli nuditi svoje zemljište i graditi bez natječaja i kompletnu komunalnu infrastrukturu graditi bez ičega da je to jednostavno neprimjereno. Mi nismo napravili ni jedan takav predugovor. Što se tiče takvog načina rada vi svi skupa znate i bilo je dovoljno u tiskovinama je na primjer Brodarica u Splitu. Sa Brodaricom u Splitu i dan danas imamo problema jer je ugovorena maksimalna vrijednost izgradnje. Znači s njima je ugovorena komunalna infrasturktura. S njima je ugovoreno zemljište. S njima je ugovoreno izvođenje radova. Ukupna vrijednost 910 EUR-a po metru kvadratnom s time da danas kada grad Split radi i vodi sudski spor doduše sa firmom koja izvodi radove grad Split će to napraviti za puno manja sredstva što znači da bi ljudi trebali platiti manje metar kvadratni zemljišta. Mi predlažemo da se ukine taj članak 18. i da se jednostavno više sa građevinarima ne ugovaraju nikakvi radovi direktnim putem i predlažemo, još jedanput napominjem mi nismo ni jedan takav ugovor napravili, predugovor i zato predlažemo da APN može postati investitor kada jedinica lokalne samouprave ne želi ili ne može iz bilo kojeg razloga to raditi s time da onda oni nabavljaju i zemljište i izvode komunalnu infrastrukturu i zapravo rade kompletan, onaj kompletan posao. Sigurni smo zato da će to biti puno jednostavnije i puno onaj, puno bolje. Postoji još jedan veliki problem. A taj veliki problem koji smo mi cijelo vrijeme imali je taj da su liste stanova rađene de facto napamet. I da su ljudi pokazivali i, zapravo jedinice lokalne samouprave davale prijedloge za izgradnju, za izgradnju stanova. Vi samo znate da smo mi zbog toga što se nije moglo prodati kupili 138 stanova za stradalnike Domovinskog rata radi toga jer nam je to bilo povoljnije i nismo znali jednostavno šta će s tim stanovima a našim stradalnicima je to trebalo. Još jednu stvar predlažemo a to je da se u 10 godina ne omogući preprodaja stanova radi toga jer imamo takvih slučajeva i u Zagrebu i u Splitu i mislimo da to nije dobro i da ti ljudi koji su na tako povoljan način došli do stana i na tako dugi rok, dugi rok otplate da jednostavno te stanove ne mogu prodavati 10 godina. Ukoliko netko od njih ima potrebu može prodati taj stan ali onda mora namiriti razliku do tržišne cijene. Prema tome i to smo omogućili i eto mi mislimo da sa ovakvim izmjenama mi ćemo još jače potaknuti one, potaknuti izgradnju tih stanova iz programa poticajne stanogradnje i mislimo da nitko ne može reći da je ova država zaustavljala izgradnju POS-a radi toga jer je jasno rečeno i jasno sam vam rekla i još jedanput ponavljam sagradili smo 2963 stana. 750 je u fazi izgradnje pred završetkom i 654 su u pripremi. Ja vas molim da prihvatite ovakav Prijedlog izmjena ovog Zakona.
Hvala. Odbori za rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Za lokalnu i područnu samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolege i kolegice zastupnici Hrvatskog sabora. Dio građana Republike Hrvatske u tržišnim uvjetima prodaje stanova nije u mogućnosti steći stan u vlasništvo za potrebe svoga stanovanja. Stoga je zadovoljavanje stambenih potreba i poboljšanja kvalitete stanovanja tih građana važećim zakonom uređeno organizirana stanogradnja poticana javnim sredstvima koje osiguravaju jedinice lokalne samouprave i Republika Hrvatska. Javnim sredstvima potiče se organizirana izgradnja stanova i kuća namijenjenih za prodaju po cijenama koje su znatno niže od tržišnih uz mogućnost obročne otplate pod povoljnim uvjetima u pogledu kamata i rokova otplate i to građanima prvenstveno onima koji prvi put stječu stan u vlasništvo za potrebe svoga stanovanja, jedinicama lokalne samouprave i drugim pravnim osobama radi davanja stanova u najam, a kao što znate to su zamjenski stanovi, socijalni i drugi stanovi. Nositelj investicijskih poslova u vezi s izgradnjom i prodajom stanova je Agencija za pravni promet i posredovanje nekretnina APN. Agencija utvrđuje provedbeni program društvene poticajne stanogradnje, tzv. program POS-a u skladu sa kojim agencija pribavlja potrebna sredstva za izgradnju stanova. Čuli smo od gospođe ministrice što je sve u ove protekle tri godine učinjeno na realizaciji ovoga programa, da je izgrađeno 2961 stan i da je znatni broj stanova u pripremi za izgradnju. Ja moram reći da je pored ovih podataka koji su od strane gospođe ministrice iznijeti u realizaciji tog za mene državnog programa koji se radi u saradnji jedinica lokalne samouprave i naravno Vlade Republike Hrvatske i drugih onih pravnih osoba, institucija koji u tome žele učestvovati za istinu uveden red i transparentno ponašanje i rješavanje problema jednog dijela naših građana koji za istinu ne mogu riješiti to pitanje svojim vlastitim sredstvima. A da je to tako evo ja sam se potrudio da pribavim izvješće Državne revizije o poslovanju nadležnog ministarstva 2003. godine, pa mi dozvolite da ja samo pročitam zaključke Državne revizije o radu Agencije APN kroz proteklo razdoblje od kad je osnovata do trenutka kad je ovo ministarstvo i ovo čelništvo APN-a preuzelo te poslove. Evo, molim vas dozvolite da ja to iznesem. Na strani 76. na temelju revizije koja je obavljena 3.4.2004. godine naš Ured državne revizije je utvrdio slijedeće. Veli, ugovarali su se poslovi koji nisu neophodni za provedbu programa POS-a i koji su drugi subjekti trebali financirati. Dakle, tuđi posao se radio. Pojedini postupci u provođenju programa POS-a nisu provedeni u skladu s odredbama Zakona o poticajnoj stanogradnji, Zakona o javnoj nabavi, Zakona o građenju i to suglasnost za izravna ugovaranja pribavljala se naknadno. Dakle, najprije se ugovori a onda se pribavlja suglasnost. Pa gdje toga ima na kugli zemaljskoj? Gdje to može biti u pravnoj državi? U natječaj se išlo s podacima iz idejnog projekta, a onaj tko se god bavio sa gradnjom taj zna da kad se u neki objekat izgradnja bilo kojeg investicionog objekta ugovora na temelju idejnog projekta da je cijena izgradnje tog objekta tko zna kakva, sumnjiva. Bit će za nekoliko postotaka ili desetaka postotaka veće. Podaci pozivu za nadmetanje različiti su od podataka u natječajnoj dokumentaciji. Projektna dokumentacija izrađena prije donošenja detaljnih urbanističkih planova. Ugovaralo se po cijenama koje su više od planiranih i osiguranih. Kod kupnje zemljišta ugovoren je veći iznos nego što zakon dozvoljava. Sklopljeni ugovori sa građevinarima višestruko su prelazili osigurana sredstva u proračunu ministarstva. I da kažem na kraju samo ovo. Od 2001. do 2003. bilo je planirano da se izradi 3280 stanova prosječne veličine od 65 metara, a izrađeno je samo 906 stanova. Dakle, za po prilici za isto razdoblje sada je ministarstvo, odnosno APN izradio 2061 stan. Naravno, još znatan dio stanova ima u pripremi. A sada mi dozvolite da se dalje osvrnem u ime našega kluba o ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona o društveno-poticajnoj stanogradnji. U dosadašnjoj primjeni važećeg zakona uočene su određene teškoće koje je potrebno otkloniti, te neke odredbe važećeg zakona dopuniti kako bi se osigurala dodatna sredstva za realizaciju programa POS-a u novonastalim uvjetima, osiguranja građevinskog zemljišta za izgradnju stanova i kuća, te uredili međusobni odnosi sudionika u realizaciji programa. To se prvenstveno odnosi na korekciju, tj. porast cijena stanova koji se grade i kupuju temeljem važećeg zakona po programu POS-a jer je porasla tržišna cijena građevinskog zemljišta u pojedinim naseljima i velikim gradovima i do 100%. Istovremeno, cijene građenja od 700 eura po metru kvadratnom ostale su približno na istom nivou tijekom proteklih 5 godina. Za provedbu programa POS-a jedinice lokalne samouprave uglavnom više nemaju u vlasništvu građevinskog zemljišta pa je potrebno izmjenama i dopunama zakona omogućiti povećanje cijena za 100% po kojima je dozvoljeno kupovati zemljište. Stoga bi sadašnja cijena zemljišta sa 70 eura po metru kvadratnom uzrokovati će povećanje i cijene stanova. Prema podacima APN-a dosadašnja prosječna cijena, prodajna cijena stana u programu POS bila je 910 evra po metru kvadratnom. Temeljem provedenih izračuna u slučaju kad zemljište po cijeni od 140 evra po metru kvadratnom osigurava jedinica lokalne samouprave može se utvrditi da će prosječna prodajna cijena stana porasti na 980 metara po metru kvadratnom, što je poskupljenje za 7,7% pri čemu će mjesečna otplata anuiteta biti veća za 8,6 uz naravno otplatni rok kao i prije od 31 godine i približno istu kamatu od 3,72% godišnje. U slučaju kad bi APN osiguravao zemljište i potrebnu komunalnu infrastrukturu cijena stana bi se također povećala za tih 7,7% ali bi mjesečna otplata anuiteta bila nešto veća i iznosila bi 13,22% uz otplatni rok od 31 godine i kamatu od 4,1% godišnje. Napominjemo da su cijene stanova iste kvalitete na slobodnom tržištu i 100% veće i dostižu 2 tisuće evra a negdje i preko 2 tisuće evra. Stoga smatramo da povišenje cijena stanova iz programa POS-a trebaju podmiriti kupci stanova, s time da će im dopunska kreditna sredstva osigurati poslovne banke, na što su se te banke u dogovoru sa POS-om, sa čelništvom APN-a i pristale, odnosno dogovorile. Dosadašnji, u dosadašnjoj provedbi programa POS-a u slučaju kad jedinica lokalne samouprave osigurava zemljište i infrastrukturu visina tih ulaganja u prodajnoj cijeni metra kvadratnog stana iznosila je najviše 210 evra po metru kvadratnom, odnosno 30% etalonske cijene građenja. Povišenjem cijene zemljišta za 70 evra po metru kvadratnom ista bi iznosila 280 po metru kvadratnom, odnosno 40% etalonske cijene građenja. Dopunska sredstva potrebna za povećanje ulaganja po našoj ocjeni ne mogu osigurati jedinice lokalne uprave jer bi to bilo za njih znatno opterećenje. Radi toga će ta sredstva za povećanje ulaganja jedinica lokalnih samouprava podmiriti APN u visini 35% vrijednosti građevinskog zemljišta i u visini 35% vrijednosti komunalne infrastrukture. Predlagatelj Prijedloga zakona je dopunama članka 6. važećeg zakona uredio detaljno postupak podmirenja povećanih ulaganja jedinici lokalne samouprave, a taj postupak će provesti APN. Izmjenama članka 13. utvrđena je mogućnost da u opravdanim slučajevima APN može kupiti građevinsko zemljište po povećanoj cijeni koja ne može biti veća od 140 evra po metru kvadratnom te osigurati financiranje uređenja komunalne infrastrukture pod uvjetom da ta cijena uređenja ne može biti veća od 20% etalonske cijene građana. Dopunama članka 17. utvrđeno je da se pri provedbi programa POS-a ne naplaćuje komunalni doprinos. A Agencija se obavezuje zaključiti ugovor o izradi potrebne infrastrukture sa pravnim osobama koje obavljaju pojedine komunalne djelatnosti u jedinice lokalne samouprave. Mislim da su to, tom odredbom uređeni odnosi između jedinice lokalne samouprave i Agencije POS jer naravno ti poslovi će se povjeriti onome koji i inače održava tu infrastrukturu i posluje u toj jedinici lokalne samouprave. Brisanjem članka 18. sprečava se izbjegavanje tržišnog natjecanja koje se je dešavalo pri sklapanju ugovor o gradnji neposrednom pogodbom s pravnim i fizičkim osobama ovlaštenim za poslove građenja koje su osiguravale građevinsko zemljište za izgradnju stanova. Tu sam slobodan napomenuti na onaj prethodni dio mog izlaganja u kojem sam istakao nalaz Državne revizije. Izmjenama članak 19. prodajna cijena stanova POS-a ograničava se na 980 evra po metru kvadratnom odnosno ne može biti više od etalonske cijene građenja povećane za 30%. Naglašavam da ovom odredbom Vlada osigurava zaštitu kupaca, tj. građana po koji u ovom programu POS-a rješavaju životno pitanje stana. I na kraju, odredbama novog članka 28. određuje se da vlasnik stana koji je stan kupio po programu POS-a stan ne može otuđiti u roku od 10 godina od dana sklapanja ugovora o kupoprodajni. Iznimno prodaja se može odobriti uz suglasnost Agencije pod uvjetom da kupac plati razliku između prodajne cijene stana i stvarne cijene na tržištu. Odredbama ovog članka spriječit će se ostvarivanje neprimjerene zarade u programu kojemu je osnovni cilj zadovoljavanje stambenih potreba i poboljšanje kvalitete stanovanja. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga zakona.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Dobar dan. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predlagatelji. Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke, liberalni demokrati prije svega zadržavaju zadovoljstvo što je program POS-a u prigodi izmjena zakona, a kroz ocjenu Vlade RH dočekao konačno svoje priznanje i pravo građanstva. Naime svjedoci smo u zadnje 3 godine raznih pokušaja da se model poticanje stanogradnje ospori ili iznađe neki bolji. Ni jedan od tih pokušaja nije uspio. A za marketinško populariziranje npr. zagrebačkog modela stanogradnje bačen je ogromni novac nas poreznika u vjetar. Vlada uludo, doslovno uludo. Vlada predlaže ovim izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji, u svojoj ocjeni konačno nakon tri godine priznaje da je model svrsishodan i društveno koristan. Svojom realizacijom sa početka 2001. godine POS je postao poželjna konkurencija građevinskoj eksploziji koja koristeći kronični deficit stanova na tržištu vrtoglavo diže cijene kvadrata na račun očajnih građana te često kroz građevinske tvrtke novce uprihođene u prvobitne pljačke kapitala iz 90-tih peru i još jednom stvaraju novu dodanu vrijednost na grbači običnog čovjeka. I upravo u toj financijski vrlo unosnoj činjenici bez obzira na silne potrebe građana za stambenim kvadratima, leži svekolika višegodišnja opstrukcija ovog programa na svim tržišno atraktivnim razinama, izuzev razine samih korisnika. Što se tiče samih izmjena zakona ići ću redom. Prvo poskupljenje zemljišta. Prihvatljivim ocjenjujem prijedlog odluke o povećanoj cijeni zemljišta sa sadašnjih 70 eura na 140 eura po metru kvadratnom stambene površine. Naime uglavnom je tako da su prostori visoko urbanizirani sa većim koeficijentom izgrađenosti ujedno i prostori u kojima je visoka cijena zemljišta i obrnuto, prostori niskog koeficijenta izgrađenosti su prostori niže cijene zemljišta, ali su zbog toga i slabije ili nikako komunalno opremljeni. HNS ipak u dijelu prijedloga koji se odnosi na povećanje sa 10 na 20% etalonske vrijednosti što je ukupna vrijednost troškova, što je ukupni trošak građenja, a radi povećanja cijene građevinskog zemljišta te povišenja troškova kreditiranja sa 70 na 140 eura što treba preuzeti kupac, smatra da su porezne uprave na područjima jedinica lokalne samouprave trebale shodno stanju na tržištu određivati te iznose. Ovako je zakon preuzeo tu ovlast. Hvale je vrijedno i za očekivat bi bilo da to ima za posljedicu ponudu većeg broja lokacije zemljišta od strane jedinica lokalne samouprave za realizaciju stanova u ovom državno poticanom programu, a neće bitno utjecati na cijenu stana. Napomenula bih da iz ovog dosadašnjeg iskustva imamo situacije gdje su lokalne samouprave vrlo svjesno shvativši potrebe svojih građana išle u susret svojim građanima pa su tako neke jedince lokalne samouprave kao što je Zadar u doba dok je gospodin Kalmeta bio gradonačelnik, svojim građanima zemljište poklonili za badava, naime rasporedili na porezne obveznike ostalih. Na taj način je cijena stana u Zadru iznosila 660 eura po metru kvadratnom, tako usput. No, upravo iz istih razloga potpuno je nejasno zašto se briše članak 18. gdje je postojala mogućnost da se u program uključe pravne i fizičke osobe svojim zemljištem, projektom i gradnjom bez javnog natječaja ako zadovoljavaju kriterije etalona, daju jamstvo za izvođenje, prodajnu cijenu formiraju do 95% najviše cijene iz programa. Jedinice lokalne samouprave preuzmu infrastrukturu i priključke, pokaže se da postoji interes za kupnju, a cijena zemljišta neka ostane u granicama ovog zakona. Dakle predlagatelj brisanjem ovog članka bitno sužava mogućnost ponude potencijalnih lokacija za POS, čak štoviše stvara pretpostavke da koristeći političke instrumente manipulacije, odnosno pritiska na čelništvo pojedinih općina i gradova cijeli projekt dovede u pitanje uz alibi da eto lokalna samouprava nema vlastitog zemljišta, da bi izašli u susret svojim građanima i ponudili im na kupnju jeftinije kvadrate stana umjesto one komercijalnih koji se nemalo puta dosežu i cijenu od 3 tisuće eura po metru kvadratnom uz evidentnu zaradu od tisuću i 600 do tisuću i 800 gospodo eura po metru kvadratnom stana. Pitam se čiji se tu štiti interes? Vi zastupnici i građani to prosudite sami. Što se tiče cijene građenja i poskupljenja, sasvim je jasno da su posljednjih pet do šest godina cijene građenja ipak ponešto rasle, no svakako manje nego cijene zemljišta. Tako će ovim prijedlogom stan otići sa maksimalnih 910 na 980 eura po metru kvadratnom, ali će struktura cijene ostati ista. Etalon 700 eura za građenje, dok će komunalna infrastruktura, priključci i konačno zemljište dobiti više financijskog prostora od 280 eura. Ima još jedna napomena. Na žalost prijedlog ima jednu manjkavost koja se može ispraviti do drugog čitanja. U članku 5. stav 4. potrebno bi bilo izuzeti iz cijene građenja osim troškova zemljišta, uređenja komunalne infrastrukture i priključaka također i vodni doprinos, jer je to namet koji je naknadno donesen u odnosu na Zakon o POS-u pa je u strukturi cijene za često visoke troškove komunalnog opremanja teško naći prostor od dodatnih primjerice 20 eura po kvadratu samo za troškove vodnog doprinosa. Iako nije dovoljno jasno napisan članak 2. kojem se dodaju stavak 3. i 4. članku 6. osnovnog zakona, prihvatljivo je i čak uputno, da kada jedinica lokalne samouprave osigurava zemljište od novca kojeg agencija naplati od kupca temeljem potpisanog ugovora, 35% odmah u roku tu kaže od dva mjeseca, alocira na jedinicu lokalne samouprave jer se očekuje da će isti novac ta ista jedinica lokalne samouprave angažirati u pripremu i izvođenje komunalne infrastrukture. Iako je ovo već druga izmjena i dopuna zakona u posljednje tri godine iz čega se nedvojbeno može iščitati dobra namjera Vlade da se osim potvrđivanja legitimiteta ovom nezamjenjivom projektu želi u njemu još ponešto poboljšati, ne mogu da se kritički ne osvrnem na agenciju te dinamiku i način realizacije stanova iz ovog programa. Sramotan je, odnosno gotovo nikakav je učinak novokomponiranog članka 30. u izmjenama od lipnja 2004. godine gdje se predlaže da će se javnim sredstvima poticati gradnja i rekonstrukcija, u zagradi dogradnja i nadogradnja, zgrade i obiteljskih kuća kojim se osigurava fizičkim osobama novi stambeni prostor. Naime ovom zakonskom pogodnošću kolege, do danas je kredit ostvarilo i riješilo stambeni prostor manje ljudi nego što svi vi ovdje imate na prstima jedne ruke. Zašto? Jer su uvjeti monstruozno birokratizirani, rigidni i ne motiviraju ljude da ulaze u tako zamršene procedure. Ne mogu se kritički osvrnuti na dinamiku organizirane izgradnje stanova. Naime u prosincu 2003. godine u tadašnjem ministarstvu u različitim fazama izgradnje ostavili smo 10 tisuća 649 stanova u 87 gradova i općina na 139 lokacija. Uvidom gospodo na stranicama APN-a u glavi rekapitulacija jasno se vidi da je danas ukupan broj stanova u također raznim fazama izgradnje na razini 5 tisuća 699 stanova. Od toga je realizirano ukupno 4 tisuće 482 stana. Napominjem da je upravo vrijednost ovog projekta u njegovom revolving efektu jer se sredstva od prodanih stanova stalno angažiraju u nove projekte. Kako je taj broj u opadanju gubi se željeni financijski učinci i tiho potiho program se gasi. Dakle, iako ova Vlada deklarativno projekt podržava jer je svjesna učinka na očajne građane željne stane de facto ga nemarom, nesposobnošću i usporenom dinamikom opstruira. Naime, pronalaženje i realizacija stanova na samo dvije nove lokacije u državi u Kutini i Dugom Selu sa ukupno 50 stanova bez obzira na bogati miraz što smo vam ga ostavili u projektima i ugovorenom poslu ukazuje da se u APN-u gotovo ništa ili malo radi. Naročito malo se radi na novoj pripremi, a stanje bi se prije moglo okvalificirati kao održavanje hladnog pogona. Ne mogu prihvatiti i pomiriti se sa činjenicom da je APN jednostavno otpustio Gradu Zagrebu projektnu ugovorenu dokumentaciju za 70 milijona kuna i time uskratio mogućnost građanima Grada Zagreba sa POS-ove liste prvenstva da kupe stan za 910 eura po metrom kvadratnom. Danas se na tim istim već izlicitiranim projektima izmišljuju svemoguće preinake i preugovoraju poslovi kako bi se našlo opravdanje da se tim istim stanovima, da se ti isti stanovi ponude na tržištu za 400 eura više, tj. za tisuću 290 eura po kvadratu. Tko tu ima i čiji je to interes? Za koga to ova Vlada radi kad ustupa poslove Gradu Zagrebu? Nema poštenog argumenta koji će me uvjeriti da u doba gradonačelnice Pavić i aktuelnog Bandića nakon što ste u rukama držali pravovaljani predugovorom, međusobnim pravima i obavezama, o ustupanju zemljišta, od 32 hektara na Republiku Hrvatsku kao jedinstvene cjeline s time da taj predugovor ima težinu ugovora i ugovorne obaveza. Još iz perioda naše vlasti raznim metodama pregovora i autoritetom nadređene vlasti koju itekako znadete dobro koristiti u nekim drugim okolnostima gdje ste više zainteresirani ipak niste bili voljni izgraditi Zagrepčanima stanove po povoljnijim i prihvatljivijim cijenama, tj. po 900 eura po kvadratu. Koji su to skriveni razlozi da građani moraju plaćati te stanove 400 eura više? Još jedanput podcrtavam da usporenom realizacijom i opstrukcijom POS-a posebno u Zagrebu i nekim drugim gradovima pogodujete deficitu stanova na tržištu i mahnitanju cijena građevinskog kvadrata u stanogradnji. Dakle, … [[Govornica se ne razumije.]] pogodujete u najmanju ruku građevinskom lobiju. Iz svega ovog proizlazi Vlada nema ni najmanju namjeru poticati stanogradnju, a građani ne mogu računati niti će Vladi ići u susret njihovim potrebama niti bilo što mogu od ovakve Vlade očekivati. Jednoznamenkasti brojevi kredita za dogradnje i nadogradnje. Uz izuzetak Kutine i Dugog Sela u 3 godine nikakva priprema. Brisanje članka 18. samo je još jedan u nizu restrikcija koje ograničava ekspanziju poticane stanogradnje i dok se osjeća pad opsega građevinskih radova uopće zbog slabe dinamike na cestama umjesto da potičemo stambenu izgradnju iz ovog izbalansiranog i građanima pristupačnog programa Vlada svim silama želi onemogućiti širu lepezu malim izvoditeljima da se aktivno uključe u ovaj program, ali zato neprimjetno tolerira da privilegirane tvrtke mahnitaju cijenama na tržištu nekretnina. Imate ne tako davno od prije nekoliko dana jedan odličan članak gospodina Kalođere. Pročitajte, nosi naziv "kapital, mafija, građevinska mafija". I naposlijetku posebno ističem članak 28.a koji ograničava promet POS-ovih stanova unutar 10 godina uz uvjet plaćanja razlike do stvarne tržišne cijene stana agencije. Osim tehničkih nedostataka jer se u članku osim agencije moraju spomenuti i neprofitne pravne osobe osnovane od strane lokalne samouprave, postavlja se i pitanje tko će utvrditi stvarnu tržišnu cijenu stana. Da li je to porezna uprava ili nešto drugo? HNS smatra da je korisno unijeti više reda u stvarno pravno raspolaganje stanom. Prekršitelje i profitere potrebno je kazniti, oni su jednom zauvijek konzumirali svoje pravo na stan i sankcija je upravo u tome da gube bilo kakvo pravo na daljnje rješavanje stambenog pitanja kroz POS. No iznimnost te odredbe potrebno je izuzeti one slučajeve kada vlasnik POS-ovog stana uz poštivanje kriterija POS-a treba ili želi povećati ili smanjiti kvadraturu stana. Tada mu treba omogućiti da stan proda po kupovnoj cijeni, odnosno potrebno mu je osigurati prioritet, pravo ponovnog natjecanja i kupnje većeg ili manjeg stana u istom programu. Život je gospodo više od paragrafa pa predlažem da do drugog čitanja razmislite da onaj tko ima potrebu većeg stana jer su mu se materijalne okolnosti poboljšale u obitelji, obitelj povećala, unutar POS-a može kupiti i novi stan pod prioritetnim okolnostima kao i situacije kad bi možda neki profesorski par čije je dijete otišlo na studij ili se odselilo … [[Govornica se ne razumije.]] smanjio ratu svojih mjesečnih izdavanja za stan od ionako slabih profesorskih primanja i zamijenio svojih 60 kvadrata recimo za 45 kvadrata. Uostalom svatko tko prodaje stan u POS-u prvo sve otplati banci, lokalnoj samoupravi, državi sa svim kamatama iz čega je zatim moguće rješavati nekog drugog kvalificiranog kupca sa liste, a ukoliko je prometom stvorio neki dodatni dohodak ionako je već prema Zakonu o porezu na dohodak obavezan platiti porez na ostvarenoj dodatnoj cijeni u prve tri godine. U neredu koji vlada u urbanizmu, u nedostatku Zakona urbanoj komastaciji, u neredu prostornih planova i uzastopnim promjenama mjera, u nesređenim katastrima i zemljišnim knjigama na žalost nitko ne radi na pripremi građenja niti na provođenju sustavne stambene politike. Poručujem svima da su u krivu kad ovo komentiraju da se država nema što miješati u stanogradnju. To su egzistencijalni interesi naših građana i država itekako mora intervenirati tamo gdje postoji eksplozija … [[Govornica se ne razumije.]] stambenih kvadrata. U suprotnom može se zaključiti da svojom inercijom samo pogoduje nekima. U ovih 3 i pol godine nisam reagirala na dinamiku provođenja ovog programa.
Kolegice, molim vas zaključite, isteklo je vrijeme odavno već.
Dobro.
Molim. U 10 sati i jednu minutu isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvo, poštovani zastupnik Marko Širac. … [[Upadica se ne razumije.]] Imate pravo, samo ste mi napisali 10,41 da. Treba čitko napisati. Kad se ljekarničkim rukopisom napiše onda.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena kolegica zastupnica Alenka Šain je izrekla toliko netočnih navoda da bi meni trebalo najmanje 10 minuta da ih popravim, ali dozvolite mi onoliko koliko stignem. Veli ovako. Brisanjem članka 18., naravno u Prijedlogu ovog Zakona otežava se realizacija ovog programa POS-a. Naravno da to nije točno. Kolegice, ja vjerujem da ste vi najviše razočarani radi brisanja ovoga članka 18., jer zaistinu ste u one protekle četiri godine davali po direktnoj pogodbi cijene, cijena izgradnje stanova zaistinu firmama ministra toga ministarstva, a naravno i drugima prijateljima. Sada više od toga neće biti ništa.
Povreda Poslovnika poštovan zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Povređen je članak 214. i molim da gospodin Širac ne vređa bivšeg ministra.
To nije ispravak, povreda Poslovnika kolegice. A ne znam, gdje je bila uvreda. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović, ispravak netočnog navoda.
Hvala gospodine predsjedniče. Onda idemo s istinom, jel'. Ali prvo neistina. Kolegica tvrdi da zapravo kupovanje zemljišta za izgradnju POS stanova, da zapravo je preduvjet za manipulaciju. A ja ću pročitati dakle iz nalaza državne revizije što je radilo ministarstvo s ugovorima koje je potpisivala isključivo gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain umjesto resornog ministra. Veli, suglasnost za izravno ugovaranje pribavljalo se naknadno. Podaci u pozivu za nadmetanje različiti su od podataka u natječajnoj dokumentaciji. Ugovaralo se po cijenama koje su više od planiranih i osiguranih. Kod kupnje zemljišta ugovoren je veći iznos nego što zakon dozvoljava. Toliko o manipulaciji. Hvala.
Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite ministrice!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa eto, čuli smo stvarno puno toga. Prvo da se osvrnem na Sesvete i na to kako i kojim pravom država odnosno APN dao to zemljište Gradu Zagrebu odnosno ne dao zemljište, nego ustupio projektnu dokumentaciju Gradu Zagrebu. Vi kažete da smo dobili bogati miraz. Od tog bogatog miraza 2 tisuće 900 stanova su u Sesvetama gdje nikada Grad Zagreb nije htio prepustiti državi to zemljište, bez obzira na predugovor i bez obzira na to što ste vi koji ste to predlagali i potpisali par dana prije izbora napravili to da su oni, vi ste bili u koalicijskoj vlasti u Gradu Zagrebu i mogli ste istjerati i tražiti da se to realizira. Mi smo zbog toga napravili drugu stvar. Osigurali smo zemljište u Sopnici i u Dubokom Jarku, znači na istoj lokaciji znači u Sesvetama, na puno boljim lokacijama. Na lokacijama gdje već postoji stambena izgradnja i gdje postoje i škole i šport i rekreacija. Prema tome, na tom zemljištu će se graditi oni stanovi POS-a koji nisu uspjeli se napraviti na bivšoj svinjogojskoj farmi. Prema tome, mi smo i tu se potrudili i našli rješenje. Naravno da je trebalo za to prvo promijeniti generalni plan Grada Zagreba koji je promijenjen. Generalni plan Sesveta koji je isto tako promijenjen u tom dijelu. I za sada se radi detaljni plan uređenja na temelju kojeg će se ti stanovi u Sesvetama i raditi. A ono što me najviše čudi u svemu ovome je ovaj članak 18. i prodaja tih, zapravo ugovaranje sa drugim, sa građevinarima koji imaju pojedine parcele kompletne izgradnje. U jednom času je gospođa zastupnica rekla da komunalnu infrastrukturu treba raditi grad, što je točno. A onda je nakon toga rekla kako je ovo jako dobro. A ja ću vam reći da je "Dalkoning" potpisao sa ministarstvom koje je usput rečeno protuzakonito ondašnje ministarstvo naravno, što je protuzakonito preuzeo sve poslove APN-a na ministarstvo, što nije smio raditi i što je utvrdila i državna revizija, jer je jasno da je zakonodavac to htio, zakonodavac je onda to u zakonu trebao reći. I rekao bi znači, Hrvatski sabor bi rekao, da te poslove ugovaranja sa izvođačima, ugovaranja sa projektantima, kupnje zemljišta obavlja ministarstvo, a ne APN. Zakon je rekao da to radi APN. Vi ste sporazumom između ministarstva i APN-a preuzeli sve te poslove i nakon toga APN više nije imao funkciju koju je imao po zakonu. U isti čas znači, oko komunalne infrastrukture ugovorili ste s "Dalkoningom" izgradnju kompletne komunalne infrastrukture. A ne sa jedinicom lokalne samouprave. Prema tome, jedanput govorimo jedno, drugo govorimo drugo. Točno je da APN nije uspio realizirati program oko malih obiteljskih kuća, dogradnje, nadogradnje i slično. Nije uspio, radi toga jer smo tražili po zakonu da samogradnje nema. A ljudi su htjeli samo gradit, a vi znate da temeljem Zakona o gradnji samogradnje nema i da država ne može bez računa isplaćivati pojedincima sredstva za izgradnju tih stanova. I tu je jedini problem do kojeg je došlo. I drugi problem što je prijašnja Vlada, odnosno ministarstvo gradilo stanove na temelju lista koje su za tristo ljudi manje nego što su uopće potrebne liste bile. Znači 900 i nešto, 980 stanova potrebe su bile one koje su dale jedinice lokalne samouprave 730. A da bi najbolje bilo od svega još, na taj način je 500 stanova, pošto ljudi nisu bili kreditno sposobni, 500 stanova prodano mimo liste u tim jedinicama lokalne samouprave. I prema tome, ja mislim da je jedini način da mi to riješimo na ovaj način koji smo vam i predložili. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Krenut ću od prvoga, pa do kud stignem. Što se tiče ugovora i Grada Zagreba. Ja vam kažem potpuno sigurno gospođo ministrice da ste vi sa svim svojim autoritetom kojeg imate što u ovom Gradu, što svojom pozicijom kao ministrica, koji ste nadležni, nadležni za kontrolu rada Grada Zagreba po više ključeva, od nadzora po članku 39. Zakona o komunalnom gospodarstvu do nadzora svih planova koje Grad Zagreb donosi, da ste vi svojim autoritetom kao što u drugim situacijama to učiniti mogli na temelju predugovora doći u posjed ovog ugovora. Ne, gospođo ministrice. Vi ste to mogli. Vi to niste željeli. I zato tvrdim da postoji sprega na relaciji prepuštanja stanova, jer se grade za 400 eura skuplje po kvadratu.
Poštovani zastupnik Jozo Radoš, ispravak netočnog navoda.
Gospođa ministrica kaže da na ovih dvije lokacije u Sesvetama, Sesvetska Sopnica i Duboki Jarak postoji komunalna infrastruktura, škole i sve ostalo što naravno nije točno. Gradska četvrt Sesvete u gradu Zagrebu je gradska četvrt gdje najviše škola radi u tri smjene, negdje i u četiri smjene. Prema tome, te vrste infrastrukture nema. A u Dubokom jarku, to je jedina sesvetska preostala park šuma, ambicije ministarstva da upravo tamo gradi stanove dovele su do toga da je u generalnom urbanističkom planu Sesveta 15 hektara park šume predviđeno za gradnju a onda je na zamolbu privatnog vlasnika dodatnih 10 hektara pretvoreno u moguću izgradnju tako da Sesvete ostaje bez 25 hektara park šume jedino što im je preostalo zbog toga što se grad Zagreb i država ne mogu dogovoriti gdje će graditi stanove.
Klub HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospođo ministrice. Dobro je da ovaj zakon ide u prvo čitanje tako da se ima vremena napraviti bolji zakon odnosno da bi dobili odgovore na sva pitanja koja su sada aktualna vezana za problematiku. Prema stajalištu kluba HSP-a poticajna stanogradnja se pokazala svrsishodnom i uporabnom, ali nažalost ne u dovoljnoj mjeri s obzirom na ono što se očekivalo kako je bilo najavljivano. Prema našem stajalištu poticajna stanogradnja treba imati prije svega dvostruku ulogu. Prva je uloga omogućavanja rješavanja stambenog pitanja mladih naraštaja, znači i biti u funkciji populacijske politike i svih drugih hrvatskih građana koji ne mogu drukčije riješiti pitanje svog stambenog zbrinjavanja. I druga funkcija poticajne izgradnje ili druga uloga bi trebala biti ta da bude kontrolor, korektiv rasta divljeg cijene metra kvadratnog što ovi građevinski lobiji u zadnje vrijeme čine. Znači, poglavito u ovome drugome dijelu nije u ovome trenutku poticajna stanogradnja ostvarila rezultate tako da bude korektiv na tržištu i da spriječi ovaj divlji rast cijena metra kvadratnog. Vidjeli ste i sami da na pojedinim lokacijama u Zagrebu već se zaključuje po 7 tisuća eura i da ne govorimo dalje o razno raznim situacijama. Ajmo se podsjetiti od kuda je poticajna stanoizgradnja, od kuda taj projekt. Taj projekt je nastao iz projekta stambenog zbrinjavanja stradalnika Domovinskog rata. Taj projekt je osmišljen još '97. godine i bila mu je nakana da se proširi na sve hrvatske građane. Ali sad ću vam ja reći prema tome projektu. Znači, za stradalnike Domovinskog rata bilo je riješeno na slijedeći način. Znači, općine i gradovi su davali zemljište odnosno gradilište a i snosili su sve prateće komunalno opremanje a država je gradila. I znate li koliko je iznosio za državu jedan metar kvadratnih u to doba? Iznosio je od 900 do tisuću 100 maraka, odnosno preračunato u eure to vam je 550 eura. Znači, tolika je bila cijena metra kvadratnoga izgradnje. I sad vidite, mi smo to upozoravali kad je krenuo ovaj projekt da je napuhana bila već u početnome ova cijena 910 eura po metru kvadratnom, napuhana je bila. Zbog toga uzmimo da je 550 eura plus 210 koliko je iznosio, znači moglo je iznositi maksimalno 760 eura. Prema sadašnjim situacijama ako bi se uzelo da je normalno da ovaj zemljišta općine i gradovi ne daju nego da je cijena porasla sa 210 na 280 eura znači to bi ukupno iznosilo prema tome dijelu ako uzmemo cijenu gradnje '98., '99. prema onome za stradalnike Domovinskog rata, to bi onda iznosilo 830 eura. Ali bivša vlast je to napuhala, početno je napuhala što smo mi stalno upozoravali. Napravili su još i slijedeće. U toj fazi 2000. bilo je 3 tisuće 300 stanova za izgradnju stanova stradalnika Domovinskog rata, zaustavili su ih i onda su pojedine pretvarali u poticajnu stanoizgradnju. Prema tome, tražimo. Klub HSP-a traži odgovore na ova pitanja. Ako bi trebala poticajna stambena izgradnja biti korektiv, onda kako je došlo do napuhavanja, povišenja cijene metra kvadratnoga gradnje znači sa 550 eura na sadašnjih 700 eura, to je ogromna razlika. To je ogromna razlika, i u čije đepove to ide? E onda poglavito tražimo odgovor na to pitanje kako je onda cijena za ovakve iste u gradu Zagrebu još porasla 400 eura više. Prema tome, tu već je vidljivo da tu su razno razne manipulacije bile od početka koje treba srediti. Kad je ministrica tu, ministrice tražimo da nam konkretno kažete ovo što ste javno izjavili bivše ministarstvo potpisalo je ugovore s projektantima izvođačima radova za gradnju 9 tisuća 800 stanova za koje u najvećoj mjeri nije osigurano zemljište niti su ishođene lokacijske ni građevinske dozvole. Gradnja čak 4 tisuće 300 stanova ugovorena je tijekom zadnja tri mjeseca 2003. godine prije izbora a u nepunih mjesec dana nakon proglašenja rezultata izbora 2003. ugovoreni su radovi u vrijednosti 255 milijuna kuna. Prema tome, tražimo te odgovore, znači da se konačno to raščisti da medijski ne gledamo prepucavanje na relaciji HNS – ministarstvo i je li nadležna tijela u tome dijelu šta poduzimaju, ako poduzimaju što poduzimaju i što su do sada poduzeli. Jer kažem, moramo sa poticajne stanogradnje otkloniti sve one razno razne situacije koje su dovele do poskupljenja metra kvadratnoga i sve razno razne manipulacije o kojima ste i vi govorili u smislu da su se uključivale osobe, 500 osoba i na koji način i onda su te odredbe takve naravi moraju biti da se spriječi ovaj dio da netko dođe do takvoga stana a ne ispunjava uvjete, znači u odnosu na mladež, na ljude koje nemaju riješeno stambeno pitanje da bi nakon toga trgovao i ostvarivao imovinsku korist na korist države, na štetu hrvatskih građana i na štetu poreznih obveznika. Također, kad je riječ o APN-u i svim ovim situacijama znamo kakvih je sve problema bilo u APN-u, kakvi su ugovori sklapani. Naime, razgovarali smo o radu vezano za javne nabave a na ovome području poticajne stanogradnje i svega ostaloga bilo je baš onih najeklatantnijih primjera kako se izigravao Zakon o javnoj nabavi i to tako da se, su se sklapali, to je onaj institut anexa ugovora. Anexa ugovora i to tako da su pojedine zgrade recimo za stradalnike Domovinskog rata, mislim da je to bilo na području Španskoga ili drugdje da su anexima čak povisivane cijene od onoga što je ugovoreno i to negdje u nekim i do 70, 80% početne cijene. Od 70 i s tim da su rokovi produljivani. Znači u tome dijelu molim, mislim da postoje službeni podaci tako da konačno sve raščistimo, sve te sporne situacije. Da kažemo javnosti što je istina i da spriječimo mogućnost da se takve ili slične situacije i manipulacije dogovaraju. Je li u, ako se raspisuje javno nadmetanje za gradnju a nije riješeno pitanje lokacijske, nije riješeno građevinske dozvole i svega ostaloga i onda nisu sve parametri u natječaju određeni onda je moguće ići s ovima manipulacijama i sklapanja aneksa ugovora što je najteži. Znači to je u skladu sa zakonom, a jedan od najvećih oblika manipulacije vezano za Zakon o javnoj nabavi. Prema tome gospođo ministrice, kolegice i kolege Klub HSP-a traži odgovore na sva ova pitanja tako da bismo dali dobar zamah da ta poticajna stanogradnja na kraju ostvari svoju dvostruku temeljnu ulogu. Prvo je stambeno zbrinjavanje znači mladeži i svih drugih obitelji koje ne mogu riješiti stambeno pitanje i drugo je da bude korektiv smanjenja te, divljeg rasta cijene metra kvadratnoga i da se na taj način taj građevinski lobi spustimo na razinu da se mora po zakonu ponašati konačno u državi. A ne da uvjetuje da počinje vladati i gradom Zagrebom i drugim sredinama jer toliko su moćni da onda postižu nažalost svoje svrhe. Znamo kako se to radi. Prvo se kupuje zemljište. Nakon toga se mijenja urbanistički plan i oni kupe zemljište po cijeni metra kvadratnog koja je kao zelena površina ili nešto drugo, uopće nije predviđeno gradnju. Onda se urbanističkim planom to omogući i za preko noći zarade milijune i milijune EUR-a, ne kuna i to na teret koga? Građana, poreznih obveznika i sve kažu da je divno i krasno. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravci netočnih navoda poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo. Htjela bih samo ispraviti netočni navod kolege Kovačević, Pere KOvačevića vezano na Etalon i koštanje samog građenja. Naime morate znate da braniteljski je program počeo 1997. godine. Da je, neću o njemu sada govoriti jer on nije tema. Ali je tadašnji Etalon je bio daleko ispod onoga što su ustvari bile cijene. Cijela igra tog modela je bila namještena tako da su se firme, da su firme dolazile do posla. Isplatilo ih se do 60%. Otišle su u stečaj i napravile su nedostatak novca od 20%. To je bila smišljena igra. Umjesto «vansiranja» išlo se na taj način. Dakle Etalon se nužno morao 2000. povećati na 700 EUR-a da bi se moglo uopće zatvoriti građenje. Ma kolega …
Kolegice ovo nije ispravak netočnog navoda. Ovo je [[Upadica: Je jer je…]] komentar i objašnjenje. Mir, molim vas.
Dobro, nije važno.
Poštovana zastupnica Jelena Pavičić-Vukičević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ispravila bih netočan navod da je cijena kvadrata u gradu Zagrebu porasla za 400 EUR-a. Mislim da je važno reći da se radi o dva posve različita modela stanogradnje. Društveno poticajna stanogradnja ne može se uspoređivati sa zagrebačkim modelom stanogradnje. Dakle radi se o dva posve različita modela. Po zagrebačkom modelu stanogradnje grade se stanovi za prodaju, tržišnu prodaju. Zatim su tu socijalni stanovi i stanovi u najmu. A uz komunalnu opremljenost to naselje već danas više puta spomenuto imat će i sve potrebne objekte društvene namjere. Dakle radi se o dva različita objekta i ne, modela stanogradnje i ne može se reći, uspoređivati ova dva modela i reći da se za 400 EUR-a povisila cijena [[Upadica: Dobro, dobro.]] korištenja kvadrata.
I ovo spada u sferu komentara jednoga. Drugo, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram ispraviti prijatelja Peru Kovačevića koji uzastopce netočno tvrdi da ovo nije razjašnjeno. Pa postojalo je Istražno povjerenstvo koje je sve reklo, sve razjasnilo. Sabor potvrdio, uputio gospodinu Bajiću koji je to negdje zagubio, ali gospodin Bajić će sigurno to privesti kraju jer i kolegica tvrdi da je cijela igra one Vlade bila namještena i smišljena. Sad smo čuli.
Poštovani zastupnik Dragutin Lesar, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče želim ispraviti navod kolege Kovačevića kako će ovaj zakon biti korektiv ili davati jamstvo da bude korektiv u cijenama stanova na tržištu. I nadam se da ću proći bez kaznene prijave. Sada će sve nakon izmjene kolega KOvačević biti po zakonu, bez prigovora revizije, bez sumnji sa natječajima ali neće biti stanova po 910 EUR-a na hrvatskom tržištu nego po 3000.
To je povreda Poslovnika, molim.
Poštovani gospodine predsjedniče, znači nisam ranije htio jer sam tražio povreda Poslovnika je bila u dva isto prethodna slučaja ali budući smo pobijedili Srbe to mi je drago pa zbog toga sam odustao. Ali ovdje moram reagirati. Naime ja sam rekao jednostavno da ne može biti jednostavnije da prema stajalištu Kluba Hrvatske stranke prava poticajna stanogradnja treba imati i da treba biti u funkciji korektiva sprečavanja divljeg rasta cijena. Slušajte kolega drugi puta, slušajte [[Upadica: Tako je.]]
I poštovana zastupnica Božica Šolić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Evo kolega Kovačević je rekao netočno kada je spomenuo da, i pozvao Ministarstvo da napravi reda u stanogradnji u gradu Zagrebu. Ja bih samo napomenula da za stanogradnju u gradu Zagrebu je zaduženo Poglavarstvo grada Zagreba i grad Zagreb točnije gospodin Bandić koji je prije dva tjedna donijeli su odluku da se komunalna naknada povisi za 5 puta na području grada Zagreba a to znači da je grad Zagreb bio razdijeljen u 7 zona a sada je u 4 zone. I prema tome rubna područja grada Zagreba su povisila, povisila se komunalna naknada 5 puta. A na tim područjima nema ni kanalizacije ni vodoopskrbe i to je njegova kruna da se hvali kako je dobar gradonačelnik [[Upadica: Dobro.]] i usporedio se čak sa gradonačelnicima europskih zemalja. Ja mislim da se treba posramotiti.
Hvala. Hvala. Klub zastupnika HSU-a poštovani zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite. Poštovani zastupnik Stjepan Kozina, Klub zastupnika HSU-a, izvolite. Vidiš meni to stave, imate pravo. Stave mi, a stave u rubriku krivu. Prijedlog zakona o branitelju za osobe sa invaliditetom. E onda je Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo ministrice, uvažena gospodo zastupnici. Izgleda da je gospođa Čičin-Šain u pravu. Manje poticajne stanogradnje kaže više cijene i to je logika izgleda ove ponude i potražnje. Država kako kaže doista mora rušiti cijene stanova koje privatni prodavatelji sada kako gdje već prodaju za dvije, tri pa i više tisuća eura. Govorim jasno o stanovima za 2, 3000 ljudi, za obične ljude. Ne govorim o onima za elitu. Ako će njihovi stanovi stajati 5,6,7 ili više tisuća eura to me se jednostavno ne tiče. Ali sada, tko sebi može priuštiti stan recimo od 50 kvadratnih metara za 100 000 eura ili 750 000 kuna. Malo tko! To vam je recimo 700, možda Jakočvić, možda Sanader, možda ti, možda predsjednik Sabora, ministrica. Na žalost ja ne! Ali ako imamo tih 750 000 kuna koje imaju Jakovčić, ne znam ti, Sanader itd. i ako to podijelimo sa 4500 kuna koliko iznosi jedna prosječna plaća to je 166 prosječnih plaća za jedan takav stan od 50 kvadrata. Podijelimo to sa 12 mjeseci. To znači, da bi se došlo do tog stana treba 13,9 mjeseci da ništa ne jedete, da ništa ne pijete. Ako tome dodamo jasno i kamatu naših poslovnih banaka onda vi za jedan takav stan u ovoj zemlji morate raditi 20 godina. Tko si to može priuštiti? Netko tko ima plaću evo Jakovčić, Sanader, ja dodajem isto. Ne? Koji ima plaću od 15000 kuna ili netko tko ima dvije plaće u obitelji od 7 i pol tisuća kuna da bi došli do takvoga jednoga zajedno. Meni je isto tako poštovani zastupniče jasno da socijalizma više nema, da nikada više državne tvrtke neće dijeliti stanove doslovce za ništa svojim radnicima. Država će dijeliti stanove invalidima djelomično za ništa, ne za ništa. Drugima jasno neće. U ono neko razdoblje 400 000 stanova tamo '91., '92. je otkupljeno koji su bili sagrađeni hajde recimo od '45. do '90.-te godine. Rekli smo da je to razdoblje bilo loše i da je to trebalo promijeniti, a sad kakvo je ovo o tome neka sude drugi. Bolje je sigurno za nekolicinu. Za većinu na žalost nije. No, evo i po ovim stanovima se građani Hrvatske izjednačuju sa zapadnim zemljama. Jednostavno nema ništa za ništa. Ako želite stan, a na cesti jasno ne možete živjeti morati ćete cijeli život raditi i morat ćete se svega drugoga lišiti. Zahvaljujući tome znači što je od '45. recimo do '90.-te sagrađeno 400 000 stanova Hrvatska je pri vrhu u Europi po posjedu ili vlasništvu građana nad tim stambenim jedinicama. I zato bi 2007. nije to nikakvo bogohuljenje, nije to zazivanje onoga što je prošlo trebalo možda kopirati i neke modalitete. Znači, govorim o stanogradnji koji su bili na snazi u onoj zemlji, ovoj zemlji svejedno do 90.-te godine. Još jednom kažem zastupniče, nije to nikakva nostalgija za tim razdobljem, ali sve što je tada funkcioniralo možda nije trebalo srušiti. Konačno, svaka Vlada, odnosno napustiti. Konačno, svaka Vlada iza sebe nešto dobro ostavi, pa tako je i POS sigurno nešto što je bilo dobro što je ostalo iz bivše Vlade i što nastavlja ova Vlada. I znači, ako želimo pomoći mladim ljudima, mladim ljudima bez stana, a najviše je takvih ljudi u velikim gradovima, prije svega u Zagrebu. Zašto? Zbog doseljavanja, zbog besperspektivnosti nekih istočnih krajeva ove Republike, onda se treba sjetiti kako su neke prilike možda kada je stanogradnja posrijedi funkcionirala do 90.-te godine. Evo, gospodin Luka Rajić prodao je Dukat za 280 milijuna eura i on bi mogao sagraditi 2800 stanova od 50 kvadrata po 2000 eura. Ako primijenimo principe POS-a pa govorimo od 1000 eura, 1100, 1200 to je već 5600 do 6000 stanova. Toliko ih je sagradila bivša Vlada u svom razdoblju, toliko, znači tih 2800 stanova po 100 eura sagradila ih je do sada čujemo sadašnja ekipa na vlasti. Ono što je bit ja se slažem sa time da su cijene POS-ovih stanova poglavito u gradovima i do 50% niže nego onih stanova koji se nalaze na slobodnom tržištu. Iz izračuna na ovoj stranici trećoj vidljivo je koliko je sadašnja cijena stana. Predložena cijena bila bi 7,7% više. Onda se govori za zemljište, infrastruktura poskupila znači 13,22% itd. Ali mene zanima jedna druga odredba. Zapravo, ja tu odredbu i pozdravljam a to je ovaj članak 28a. Doslovce kaže citiram: “Vlasnik stana koji stan kupi temeljem ovog zakona bez obzira na način plaćanja stan ne može otuđiti, odnosno stvarno-pravno raspolagati istim u roku 10 godina od dana sklapanja Ugovora o kupoprodaji.“ Kaže se dalje: “Zabrana otuđenja, odnosno zabrana stvarno-pravnog raspolaganja nekretninama iz stavka 1. ovog članka upisat će se u zemljišne knjige istodobno s upisom prava vlasništva kupca iznimno od određenog stavkom 1. ovog članka prodaja stana može se odobriti i prije isteka roka od 10 godina uz suglasnost Agencije, pod uvjetom da kupac plati prodavatelju razliku između prodajne cijene stana i stvarne, tržišne cijene u vrijeme sklapanja ugovora.“ Mislim da bi tu trebalo biti ne u vrijeme sklapanja, nego u vrijeme prodaje. To je to. O.k. Ako je to onda je taj članak neupitan. Zašto govorim o tom članku? Da bih progovorio gospodo u jednoj diskriminaciji koja je na dijelu u Istri prilikom kupnje poljoprivrednog zemljišta u državnom vlasništvu. Svugdje drugdje u Hrvatskoj kvadratni metar tog zemljišta ide od nula pet do jedne kune, maksimalno jedne i pol kune. U Istri su cijene 30, 50, 70, 80 kuna pa i više, a ja tvrdim da je to diskriminacija, nepravda i da to valja promijeniti. Ne može se skuplje prodavati to zemljište dole nego bilo gdje drugdje u ovoj zemlji. Što je rješenje? Pazite, te građane dole treba tretirati kao i ostale. Tu se slažemo. Valjda bi se trebali slagati. Ali ako neko poljoprivredno zemljište želi prodati, onda treba ga, a kupi ga za nula pet, jednu, jednu i pol kunu podvesti pod kondicije ovog zakona, pod ovaj članak pod navodnicima 28. stavak a) kojega bi trebalo prepisati u Zakon o prodaji poljoprivrednog državnog zemljišta. Znači, poljoprivrednik koji kupi po povlaštenim uvjetima zemlju ako je želi prodati prvo ili je mora ponuditi pod istim uvjetima državi s time da će mu država platiti one nužne, korisne troškove ili neka plati porez na razliku kroz tu ekstra dobit ukoliko mu se urbanizira i slično tokom vremena koje je pred njim. Ali isto tako onda bi trebalo taj ekstra profit, dobit, oporezovati i velikim monopolistima, ne znam Luri, Vindiji, Konzumu, TDR-u itd., itd. E sada kad sam govorio o ovim stanovima malo sam možda preskočio ovu razliku, tobože, između Zagorca i gospodina Rajića, ali neću podsjećati ono na što sam se više puta doticao za ovom govornicom. Iako mislim da se možemo složiti ako netko padne u nemilost onda će se loše provesti, a ako si stup društva onda ćeš biti tretiran kao poslovni gospodarski politički i socijalni subjekt. Jasno da ne mislim da je Zagorac žrtva, ni pedro ali ni naši tajkuni poput nekih spomenutih koji u jednoj transakciji iznose 50% novaca koje je bilo '90.-ih za oružje nisu nevini poslovni ljudi. To je sva istina ali neću o tome. I nažalost u tome nema nitko hrabrosti zagristi. Tko je jami, rekao bih Rojs, jamio. Gospodo ovaj zakon nije loš zakon. Nažalost praksa je loša. A to je bit, a eto i praksa ovisi o ljudima. Neki ne mogu do ničega. I zato za kraj gospodo ajmo i primijeniti anologiju članka 28.A u Zakonu o poljoprivrednom državnom zemljištu. I još bih se usudio jednu stvar reći. U ovoj zemlji svi nešto stječu. Neka. Osim jedne kategoriju, to su obrtnici koji su u gradskim odnosno državnim tim poslovnim prostorima. Usuđujem se reći da su oni možda najveće žrtve trenutka. Između ostalog odgovaraju cijelom imovinom. Tajkuni su došli do tvornica, hotela, poljoprivrednici dolaze do zemlje, kako gdje, u kojim krajevima republike, mali gospodarstvenici dolaze do poticajnih kredita, stanari dolaze do državnih stanova ili su došli, generali do novca od oružja, političari do statusa, neki koji su počinili i radili što su radili do amnestije da ne kažem amnezije. Ali obrtnici ne mogu nikako doći do tog društvenog prostora i o tome isto treba valjda progovoriti. Ovaj zakon je jasno samo zakon. Nažalost praksa je ja bih rekao loša i to je bit. I za kraj, poštovana gospodo doista ono što se je jučer dogodilo na Vijeću Hrvatske radiotelevizije Bljajić: "Za Srbina ne glasujte", to je nešto što je možda najsramniji skandal koji se je dogodio u jednoj instituciji u zadnjih 7 godina. Nije dovoljno smijeniti ja bih rekao tog Bljajića zbog rasizma. Treba promijeniti Zakon o Vijeću Hrvatske radiotelevizije, raspustiti to Vijeće Hrvatske radiotelevizije…
Ajmo molim vas kolega Kajin. Kolega Kajin nemojte!
… jer ova žajina skupina koju ne treba kriviti već iz sažalijevati …
Kolega Kajin završite s tim!
… nije stanje učiniti ništa korisno…
Pa ne možete govoriti o nečem što nema veze.
… ni za Televiziju ni za … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]]
A nema veze s time. Pa nemojte to tako.
Ima veze jer to vrijeđa zdravi razum.
Ima veze, to si. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala. Idemo na ispravke netočnih navoda. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Kajin je netočno ustvrdio kako je, su hrvatski građani za nizašto kupili stanove početkom '90.-ih godina. Nije oni su kupili po povlaštenim uvjetima. Ali na taj način su postali i bogatiji građani. Jer što su bogatiji građani to će biti i bogatija država kolega Kajin. I to je provela HDZ-ova Vlada naravno. A što se tiče modela o kojem vi govorite, kolega sasvim sigurno ova vlast neće primijeniti vaš model od koelge Jakovčića koji je po vrlo povoljnim uvjetima kupovao u sebi u Poreču stan i za što je dobio i mišljenje Povjerenstva za sprečavanje sukoba interesa.
Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče.
Mir!
S obzirom da se nadam da članovi Vijeća nisu na listi POS-ovoj jel onda možemo se vratiti na ovu temu. Dakle, ovako, prvo ispravljam netočan navod da je bivša Vlada napravila jednako stanova kao sadašnja Vlada. Kolega Kajin koji inače obožava nam ovdje izlagati sve što pročita u novinama, evo ja ću mu samo iz jednog lista koji pokriva njegovo područje reći. Veli, do sada je kroz model POS-a skučeno oko 3 tisuće 100 obitelji, od čega njih oko 900 za vrijeme koalicijske, a ostatak za HDZ-ove Vlade. Drugi list, u mandatu ove Vlade…
Što je netočno? Koji navod ispravljate?
Rekao je da je jednako stanova sagradila bivša i sadašnja Vlada.
A to onda recite.
Drugi, pardon. Drugi navod. U mandatu ove Vlade POS-a sagrađeno je, izdana je uporabna dozvola za 2 tisuće 963 stana itd., 705 stanova u izgradnji za vrijeme one 900. Drugi ispravak, nije točno da se danas nitko ne može priuštiti stanove čak i po ovim visokim cijenama jer su svi stanovi prodani unaprijed. Zgrada nije dovršena, evo kod nas je preko tisuću stanova napravio prošle godine, sve je prodano. To jedno, tko može kupiti stan? Mogu kupiti mladi stručnjaci, deficitarni stručni radnici čija je plaća veća od 15 tisuća kuna. A mi govorimo samo o prosječnoj plaći.
Hvala lijepa. Marko Širac, ispravak netočnog navoda. Izvolite kolega.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolega zastupnik Kajin izrekao je jako puno netočnih tvrdnji, a ja ću samo jedno. Kaže, trebali smo zadržati dio modela izgradnje dodjele stanova iz bivše države. Pa to nije gospodine Kajin zaistinu točno. Izgleda da ste vi zaboravili da su se tada stanovi gradili, dodjeljivali samo određenoj kategoriji ljudi, a neki nisu nikada mogli dobiti stanove i iz tog modela izgradnje.
Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović, ispravak netočnog navoda. Mir.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolege. Ja ispravljam navod da bi bila diskriminacija ako se ne bi prihvatila odredba po kojoj bi se plaćao ako korisnici odnosno kupci stanova POS-a kupe stanove i pokušaju preprodati da ne plate razliku cijene lokalnoj zajednici odnosno državi. Ja osobno mislim da je diskriminacija obratno. Upravo takvim propisom kak mi sad predlažemo iz prostog razloga u ovih 17 godina u Hrvatskoj je veliki broj imovine stečene po vrlo povoljnim uvjetima od bivših stanova sa stanarskim pravom do dionica za koje se nije takva odredba postojala ako se preprodaje da se mora razlika platiti državi ili jedinici lokalne samouprave. I treću stvar što hoću reći. Ovdje se radi o nemogućnosti špekulativnih poslova. Prema tome ne treba propisivati da se mora vratiti državom, nego ako se razlika u tako ostvarenoj cijeni mora biti posebice oporezovana i to bi trebalo na drugačiji način urediti, a ne na ovaj način jer je ova odredba u svojoj biti nediskriminirajuća nego nepravedna i ograničava pravo vlasništva stjecanjem.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče, kolega Kajin je doista iznio netočne podatke koliko je stanova u POS-u sagrađeno u mandatu ranije Vlade, koliko je u ovoj, ali kolega Markovinović je iznio točne podatke pa odustajem.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Predloženi prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticanoj stanogradnji predstavlja korak unatrag u odnosu na dosadašnju praksu. Prvo, pored već smanjivanja državnih poticajnih sredstava i smanjenja poreznih olakšica, povećava se i cijena zemljišta od 70 na predloženih 140 eura, a također i cijena komunalne infrastrukture. To će za rezultat imati povećanje cijene stana i jasno sve lošiju mogućnost kupnje stanova. U zemlji gdje imamo sve veći broj siromašnih ljudi POS-ov model bi je često jedini način da mlade obitelji uz vlastito financijsko naprezanje riješe svoje stambeno pitanje. Ovim izmjenama i dopunama zakona ta im se mogućnost umanjuje, odnosno stanovi postaju skuplji i time nedostupniji. Drugo, građevinarstvu kao motoru koji pokreće ukupno gospodarstvo, ovim se prijedlogom bacaju klipovi pod noge. Smanjuje se njihova konkurentnost na tržištu i time direktno utječe na cijenu nekretnina. Treće, odredbama članka 5. ovog predloženog zakona zadire se u ustavna prava jedinica lokalne samouprave i nameće im se obaveza odricanja od komunalnog doprinosa. Komunalni doprinos je izvorni prihod jedinica lokalne samouprave i nametati im takvu obavezu nije ustavno. Četvrto, postavlja se zatim pitanje prava raspolaganja vlasništvom što je definirano predloženim člankom 28a. kojim se zabranjuje prodaja stanova 10 godina nakon zaključivanja ugovora. Vrlo je dvojbena odredba kojom se prodaja stana može odobriti i prije uz suglasnost agencije pod uvjetom da kupac plati prodavatelju razliku između prodajne cijene i stvarne tržišne cijene u vrijeme sklapanja ugovora. U prvom čitanju klub SDP-a će biti suzdržan, a očekujemo da će do drugog čitanja Vlada razriješiti ova pitanja na koja ukazujemo i zavisno od toga kluba SDP-a će i glasovati. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Kolega Antešić je rekao da se ovim zakonom smanjuje konkurentnost ovih stanova na tržištu jer oni postaju skuplji. Nedvojbeno je da oni postaju skuplji, međutim unatoč tom poskupljenju njihova konkurentnost na tržištu se ne smanjuje, jer ovi drugi stanovi koji se grade izvan POS-a, izvan tog sustava oni su i nadalje bitno skuplji od ovih POS-ovih stanova. Na žalost ne može se spriječiti činjenica i ne može se osporiti da je cijena zemljišta porasla i POS to također mora u određenom dijelu pratiti. Time što cijena prosječna sa 910 eura po kvadratu ide na 980 ne smanjuje se konkurentnost nego konkurentni su ti stanovi i nadalje na tržištu. Hvala.
Ministrica Marina Matulović Dropulić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa eto ja sam iznenađena ovakvom konstatacijom da je to korak natrag i radi toga jer definitivno bi bio korak natrag ako ne bi krenuli u to, znači u neko povećanje cijena radi toga jer onda više ne bi mogli graditi. Jer jedinice lokalne samouprave jednostavno više zemljišta nemaju. Mi smo rekli i jasno napisali da je, vi ste rekli sada da bi se povećala cijena i komunalija i znači izgradnje komunalne infrastrukture i zemljišta što nije točno. Mi smo rekli ukupna vrijednost je 280 sada, a bila je 210. Znači povećava se samo na zemljište, a komunalna infrastruktura ostaje ista. Ali, ovdje postoji uvijek ono "ali". Svaka jedinica lokalne samouprave ne čijem području se gradi nešto može za badava napraviti komunalnu infrastrukturu, može za badava dati zemljište što znači da automatski ako joj je stalo do svojih građana i ako može podnijeti to, je izgradnja isključivo 700 eura po kvadratu i nikako više. Prema tome sve ovisi o jedinici lokalne samouprave kao što je ovisilo i danas. I što se tiče komunalnog doprinosa i u prošlom zakonu je jasno pisalo da je to izgradnja komunalne infrastrukture. Prema tome ako je jedinici lokalne samouprave stalo do toga da njihovi građani dobiju jeftinije stanove, neće utvrđivati takvu cijenu komunalnog doprinosa. A što se tiče ovih 10 godina nemogućnosti one prodaje. Mi smo rekla sam, osvjedočili se, da ima takvih ugovora. Ali ono što nas, ono što mene posebno začuđuje to su prijedlozi koji kažu da bi oni mogli prodati stanove po tržišnoj cijeni i nakon toga još dobiti prioritet na novoj listi. To je jednostavno nezamislivo. Koji je to odnos u odnosu na građane koji nisu ni uspjeli dobiti po listi stanove, a kamoli ovi koji su dva put dobili i još su zaradili na tržišnoj vrijednosti kako je danas u Saboru i rečeno. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Poštovana ministrice mislim da ste krivo shvatili. Naime radi se o dvije, odnosno tri kategorije ljudi. Jedno su oni koji prodaju stanove zato da bi dobili profit …
Kolegice molim vas, nemojte o krivom razumijevanju i komentiranje. To nije netočni navod. Ministrica je davala svoje viđenje koje…
Netočni je navod gospođe ministrice kada je rekla da je neprihvatljivo da oni koji, da se izreklo da oni koji prodaju stanove da bi stvorili profit da su isto tako, da je pritom čula komentar da ti isti ljudi bi morali dobiti prioritet na listama. To je netočni navod i ja ga pokušavam ispraviti.
To vi ispravljate vaš prijedlog i tvrdite da je vaš prijedlog da nije točan prijedlog ministrice.
Dobro ja ću o tome raspravljati kasnije ako je to… Ja ću si dopustiti da o tome raspravljam kasnije.
Pa da. Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov i Zvonimir Sabati.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Naravno da iskustva kada je u pitanju društveno poticajna stanogradnja od samog početka primjene zakona 2001. godine pa do danas, ima različita iskustva i različite činjenice. . / . Iskustva govore u prilog onima koji su uspjeli ostvariti svoje pravo, da je to za njih bio jedan životni iskorak, da su ostvarili ono pravo koje se počesto u svakom životu, u životu svake obitelji vrlo visoko rangira. Naći svoj dom, dom za svoju obitelj je zasigurno jedno od viših ciljeva koje je gotovo svaka obitelj sebi pretpostavila, naravno ako je to još i u skladu sa mogućnostima, odnosno sa nemogućnostima da se kroz klasične oblike kupovine ili izgradnje stana dođe do takvog stana onda je to naravno jedan element koji ima u sebi i sadrži onaj dio što mi u Ustavu nazivamo socijalna komponenta i socijalno osjetljivo ponašanje javne vlasti. Naravno kad sam govorio o raznim iskustvima, onda naravno da postoje i razna iskustva koja se različito primjenjuju od jedinice lokalne samouprave do jedinice lokalne samouprave. Naravno to proizlazi iz činjenice da je moguće da se jedinice lokalne samouprave različito ponašaju kad su u pitanju prostori, vlasništvo koje oni imaju ili kad je u pitanju kupovina zemljišta i kada jedinice lokalne samouprave iz različitih razloga traže ili učine to da njihovi građani mogu uživati i razne povlastice. Mi držimo da je dobro da se jedinice lokalne samouprave na neki način mogu takmičiti u tome da li će dati bolje ili lošije dispozicije koje će u konačnici se jasno rezultirati visinom cijena stana po metru kvadratnom. Nama je razumljivo da je došlo do na neki način povećanja troškova kad je u pitanju stanogradnja, da su se promijenili, da su se mogli promijeniti troškovni kriteriji i da je samo usuglašavanje cijena i otvaranje prostora lokalnim jedinicama da same utječu da to i ne mora biti povećanje, da to i ne mora biti povećanje, jedan od instituta kako se može stvoriti veća uloga jedinica lokalne samouprave. Naravno postavlja se ono jedno univerzalno pitanje kad je u pitanju stambena stanogradnja inače. Sve zemlje Europe su različito riješile sustave stambenog financiranja, poticanja. Ne postoji gotovo nigdje isti model u bilo kojoj zemlji, pa niti Europske unije niti tzv. nove Europe, sve su one različito riješile kako pomoći vlastitim građanima da imaju krov nad glavom. Naravno financiranje putem banaka je najzastupljenije, gotovo svugdje iznosi gotovo 43%. Poticajna sama stanogradnja više je kao model primjenjivana i primjenjuje se u tzv. novoj Europi koja ima različite modele isključivo iz razloga što životni standard, naravno s obzirom da su troškovi realnost koja je gotovo jednaka i u novoj i u staroj Europi, onda se naravno ta, te potpore i poticanja odnose na one građane koji u naravi ne mogu kroz svoj rad stvoriti dovoljnu količinu vrijednosti da bi mogli kupiti ili da bi mogli pratiti klasično financiranje vlastitih stanova. Ono što bih ja želio napomenuti, a opet se tiče univerzalnog je da je došlo pomalo do jedne disproporcije, neravnopravnosti između ruralnih krajeva i urbanih krajeva. Naime, stvaramo jednu elitu urbanog dijela Hrvatske. Imamo poticanje, imamo stvaranje pozitivnih uvjeta, dok to isto ne možemo reći za gotovo 90% Hrvatske koja je ruralna. 90% Hrvatske je ruralna. I onda se nameće jedno pitanje ne želeći kritizirati ni najmanje pravo da naši građani u svim gradovima i tamo gdje je to moguće imaju povoljne stanove. Apsolutno sam i klub HSS-a je za jer smo realni ljudi, ali moramo porazmisliti šta je sa onih 90% hrvatskih prostora koji nose naziv ruralni prostori. Kako da njih dovedemo u svezu. Ja znam da je samogradnju teško vrednovati, da ona ima svoje nedostatke u okviru pravnog sustava. Međutim, to su prostori koji. Znate, na selu se ljudi ponekad zadovoljavaju sa jednim kriterijem za stanovanje, dok taj baš i takvo pravilo ne vrijedi u gradu znate, i onda stvaramo određene nejednakosti pa i krive poruke mogu biti da je bolje da se i ono malo stanovništva na selu povuče u velike gradove i centre, što naravno ne smije biti poruka i ne smije biti smisao ničega. Prema tome, mi se ne protivimo da se na ovoj normativnoj razini uredi način poticajne stanogradnje u skladu sa potrebama, a da se lokalnim jedinicama ostavi mogućnost da one reguliraju i da stvaraju one uvjete koje oni mogu stvoriti, ali bi bilo vrijedno porazmisliti nakon smanjenja onog poticaja na stambenu štednju od 25 na 15% da se uvede jedan univerzalni kriterij kako da i ruralnim krajevima, da se ne stvori dojam da se radi o nekom humanom preseljenju naših građana iz sela u gradove. Eto, znači ja želim apelirati na ovaj dio i nemamo ništa protiv da se dalje razvijaju modaliteti i načini kako da funkcionira društveno-poticajna stanogradnja, naravno u skladu sa zakonom, u skladu sa načelom pravičnosti i u skladu sa potrebama društva koja mora imati uravnoteženost kad je u pitanju odnos selo-grad. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Zvonimir Sabati.
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Svakako da bi bilo dobro pokušati o problemu društveno-poticajne stanogradnje govoriti sa više aspekata, ali ipak uvodno da vidimo par rečenica koje su važne, a i koje su bile tijekom ove jutrošnje rasprave često puta i na kao tema vrlo aktuelne. Svakako kad se započelo sa društveno-poticajnom stanogradnjom očekivanja javnosti su tada bila velika, interes naravno još veći. Prije svega interes su pokazali mladi ljudi, mladi bračni parovi, ali svakako i dijelom socijalno ugrožene kategorije stanovništva. Očekivanja su se prije svega odnosile na nadu da će cijena tih stanova biti jeftinija od onih koji su na tržištu. Danas, ali i prije ima svakako pohvale takvom modelu. Naravno ima i kritike. Imali smo mogućnosti o tome pročitati i u tiskanim medijima koja su se odnosila ne znam, na kvalitetu primjerice. Ali bez obzira na sve, pozitivan rezultat je postignut. Interes postoji i mogli bismo konstatirati da je model dobar. No, mi u klubu HSS-a ono što je i moj kolega Markov prije, maloprije govorio želimo osvijetliti i model društveno poticajne izgradnje i s druge strane. I postaviti svima nama vrlo jasno pitanje. Da li je to doista dio ukupne populacijske politike? Na temelju nama dostupnih informacija velika većina stambenih POS-ovih zgrada ipak je izgrađena u gradovima. A stanovnici tih novih stanova nisu samo građani tih gradova već i mladi ljudi iz seoskih sredina, što i nije na kraju krajeva ništa neobično. Ali ti mladi ljudi bi, na temelju njihovih izjava i ostajali u svojim rodnim selima, ali su im ukupni uvjeti za život sve teži i vjeruju da se u gradu bolje živi. Rezultat svega toga je da danas deset godina ako gledamo istraživanja koja su provedena, da danas dakle u samo deset godina imamo gotovo 200 sela bez stanovnika. Imamo 2 tisuće i 400 sela gdje živi manje od 200 stanovnika. Možemo govoriti o procesu odumiranja sela. Nas ne zadovoljava opravdanje da se samogradnja ne financira putem ovog modela društveno poticajne stanogradnje. Ja mislim da je vrijeme da se počinje razmišljati i o novim modelima ili dogradnji takvog modela. Modela kako da ti ljudi ostanu, mladi ljudi ostanu živjeti u selima. Zar ovi podaci za sve nas nisu zabrinjavajući? Više se brinemo da li je bilo propusta ili ne proputa u provođenju pojedinog modela, a manje se brinemo gdje nam ostaju ljudi živjeti. Tako da je dobro da ide ovo sve skupa u drugo čitanje i vjerujemo da ćemo svi zajedno shvatiti da i društveno poticajna stanogradnja mora biti dio populacijske politike. I volili bismo da do drugog čitanja, da ne bi bilo nekakvih zabuna, dobijemo podatke koliko je stanova do sada izgrađeno modelom društveno poticajne stanogradnje, gdje su lokacije izgrađene tih izgrađenih građevina? Možemo čak i nekakvu strukturu tko su ti novi stanovnici, dobna struktura, možda lokacije stanovanja prije useljenja? Da vidimo koliko je tih mladih iz sela došlo živjeti u gradove. Pa na kraju krajeva, ako se ovdje toliko govori o nekakvim cijenama građenja, da vidimo kolika je bila početna cijena, kolika je na kraju bila i konačna cijena? Da se skinu tabu teme koje su često puta prisutne i u ovom Visokom domu i koja često puta znaju unositi zabunu prije svega kod gledatelja ali isto tako i kod javnosti. Znači, mi u klubu HSS-a svakako smatramo da su pozitivni rezultati postignuti ovim modelom. Ali bismo htjeli da konačno i taj model napravi svoj zaokret prema populacijskoj politici i da omogućimo mladim ljudima sa sela da oni ostanu tamo. Na koji način? Ne mora to biti baš model ovaj. Možda neki drugi. Ali svakako bilo bi dobro da i o tome nešto čujemo. Hvala lijepa.
Klub zastupnika HSLS-a, poštovana zastupnica potpredsjednica Doma Đurđa Adlešić. Izvolite!
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana gospodo ministrice, kolegice i kolege. Jasno je da mjesto za život nije luksuz, da ide u osnovne egzistencijalne potrebe. Međutim i činjenica je da i na prodajama i na najmovima još uvijek najviše zarađuju … [[Govornik se ne razumije.]] i špekulanti, da su cijene u Zagrebu i nekim drugim većim i atraktivnijim gradovima poput Dubrovnika, mogu se mjeriti sa Bečom. Međutim, sigurno je da upravo ta činjenica isključuje dobar dio stanovništva, naročito mladih obitelji. A bez riješenog stana vrlo teško se može ili bez modela rješavanja stambenog pitanja može se govoriti o demografskoj obnovi o kojoj volimo govoriti. Međutim kod demografske obnove spomenuo je to maloprije i kolega, ne smije se zaboraviti ni manja mjesta ni manji gradovi i isto tako revitalizacija sela kao jedan od programa koji može biti uključen u ove projekte. Činjenica je da nemamo uređeno tržište stanova, da je intervencija nužna i da smo dosada imali modele koji su pokušali problem riješiti. Međutim, oni su bili manjkavi. Ne znači da zbog manjkavosti modela, modele treba prekidati. Treba ih nastavljati ali manjkavosti otklanjati. Pa sjetimo se manjkavosti kod nadzora, kod otpadanja u najblažem slučaju pločica prije nego su se uselili do tvrtki prepoznatljivih imena i vlasnika po poznatom hrvatskom modelu koji je, duboko se nadam popravljiv. Rezultati različitih istraživanja pokazuju da je naša zemlja suočena sa sve većim stambenim problemima osobito u velikim gradovima. Problemi stanovanja strukturalnog su karaktera, postali su ograničavajućim čimbenikom razvoja, problemi stanovanja očituju se u niskom standardu stanovanja, prenapučenosti stambenog prostora, manjku stanova, rastućim visokim cijenama, visokim najamninama, naročito na crnom podstanarskom tržištu. Pa postoji podatak da samo u Zagrebu nedostaje 45 tisuća stanova, a za četvorni metar stana treba odvojiti i više od 2 prosječne plaće. Sve veći broj manjih kućanstava ne može si priuštiti pristojno stanovanje. Pogledala sam podatke iz 2002. ili 2003., gdje postoji podatak da 150 tisuća trajno nastanjenih stanova nema zahod. 5 tisuća ni kuhinju, ni kupaonicu, što je znatno ispod razine kvalitete stanova u većini zemalja Europske unije. I očigledno je da Hrvatska mora imati, mora izraditi strategiju stambene politike. To je jedno od rijetkih područja u kojem ni jedna Vlada dosada nije pokušala izraditi takvu strategiju, jer je stan osnovna čovjekova potreba, istodobno i najveća materijalna vrijednost ključna za socijalnu integraciju i prosperitet suvremenog društva, pa su neke europske zemlje pravo na stan izjednačile sa pravom na obrazovanja. To su teze o kojima treba razmisliti. A htjela bi reći nešto konkretno o dva članka za koja držim da jedan treba mijenjati. U 2. članku stavak 3. i 4., ovog prijedloga propisano je da ukoliko jedinice lokalne samouprave osiguraju građevinsko zemljište ili podmiruju troškove koji se odnose na osiguranje uređenja komunalne infrastrukture i priključaka, agencija ima obavezu kod svake kupoprodaje stana, poslovnog prostora, garaže ili garažnog parkirnog mjesta isplatiti jedinici lokalne samouprave 35% cijene građevinskog zemljišta. To je sigurno dobro jer će naša lokalna samouprava na taj način moći bar povratiti dio sredstava i moći ga koristiti za nova ulaganja. Međutim, u članku 8. ovog prijedloga propisuje se da vlasnik stana koji je kupio stan po POS-u, taj stan ne može prodati u roku od deset godina do sklapanja ugovora odnosno od sklapanja ugovora o kupoprodaji osim u slučajevima suglasnosti sa agencijom odnosno obaveze da plati razliku između prodajne i stvarne tržišne cijene. Jasno je da se moramo zaštititi od preprodaje stanova. Međutim, čini mi se da je ovaj rok za današnje vrijeme malo predugačak, da je deset godina dugo i da bi trebalo razmisliti o skraćivanju tog roka na pet godina. Možda nije primjereno da se veže na deset godina ljude uz jedno mjesto stanovanja jer imamo i promjene zaposlenja i različite druge okolnosti. Pa i porezni zakon predviđa da se kod kupovine prve nekretnine za stanovanje i oslobađanje od poreza ograničava prodaja tog stana na razdoblje od pet godina. Ono što doista držim osim ovih izmjena zakon svakako treba prihvatiti ali treba razmisliti o strategiji stambene politike. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice. Danas smo malo počeli govoriti o cijeni stanova. Cijene stanova u Zagrebu, prosječna cijena je već i 2 tisuće 100 eura po prilici, par eura manje plus minus. Dakle, cijene stvarno rastu gore. Također, potražnja za stanovima je izuzetno velika, i to je točno. I sam POS sigurno da može pridonijeti ali jasno gradnjom tamo gdje treba graditi jer pokazalo se da evo bivša Vlada da je ostalo neprodano stanova, da zapravo političari svojim utjecajem su nastojali da se zgrada izgradi upravo u njihovom mjestu, njihovoj općini, gradu a kasnije se pokazalo da je to zapravo bilo bespotrebno. Govorimo ovdje o cijeni zemljišta. Evo, kolega Antešić je spominjao da je to stvarno protiv naroda ovo povećanje cijena zemljišta. Ja ga pitam gdje će po 70 eura naći cijenu zemljišta na Rabu. Mislim da je cijena i višestruko veća jer je kod nas evo tu u selu pored Zagreba odnosno gradu Svetoj Nedjelji cijena je već do 200 eura u malo atraktivnijim zonama. Dakle, cijene se strahovito penju i sigurno je da za ovu cijenu se više ne može napraviti POS, zapravo bi bio zakočen. Govorimo dalje o komunalnim doprinosima. Pa koliko ja znam, koliko sam pratio taj POS onih godina tamo da su gradonačelnici i načelnici bili oni koji su forsirali izgradnju POS-a jasno htijući riješiti sve probleme zbrinjavanja mladih u svojim gradovima i općinama. Ako žele privući mlade i ako žele da im mladi ostanu jer sjetimo da izmjenom poreza da je najveći prihod gradova i općina upravo iz osobnog dohotka, dakle cilj je zadržati kvalitetne mlade stručnjake koji imaju daleko veće plaće od prosjeka onda treba ta cijena biti primjerena a biti će primjerena ako tu cijenu spustimo a možemo ju spustiti tako da se normalno gradovi i općine odreknu komunalnih doprinosa jer komunalni doprinosi su jedna ogromna stavka u nekim gradovima. Konačno, sjetimo se sadašnjeg, evo kolegica Šolić je spominjala, višestrukog povećanja komunalnih doprinosa koji će normalno još povećati ionako ogromne cijene stanova. Ovdje sigurno da je dobro da je ovdje mogu i obročna otplata ali i banke su vrlo konkurentne. Zato i je zapravo ta konjuktura takova jer daju uz relativno nisku kamatnu stopu i na 30 godina otplatu stanova i normalno tamo gdje su dvoje zaposlenih da će oni vrlo rado riješiti stambeno pitanje na taj način jer je to zapravo bitno manje nego plaćanje podstanarstva. Dobro je da ne bude manipulacija i sa prodajom stanova i zato treba ograničiti pravo prodaje deset godina jer ako malo ste prolistali, imao sam prilike vidjeti u jednom našem listu. Neću reklamirati listove kao neki kolege, ali u jednom našem listu natječaji su već za preprodaju POS stanova i to neuseljenih POS stanova, jasno po tržišnim stanovima što sigurno treba ovim spriječiti. Vidjeli smo da u protekle tri godine i čuli smo, i čitali smo, konačno novinari su vrlo žestoki kritičari ukoliko nije istina a ovo su potvrdili da je u protekle tri godine napravljeno oko 3 tisuće stanova a da je bivša Vlada napravila negdje oko 900 stanova a velike brojke o kojima se priča nastale su u predizbornoj kampanji 2003. godine. Naime, onda su ugovori potpisivani na sve moguće načine. Ako gledamo recimo Špansko ugovor je potpisan sa izvođačima među kojima elitno mjesto su imale firme bivšeg ministra Radimira Čačića a da nije bilo osigurano ništa, niti projekti, dakle idejni projekt ni projekti infrastrukture, i razgovarao sam sa izvođačima niti su bile građevinske dozvole, one su izdane tamo negdje pet, šest mjeseci kasnije, dakle niti troškovi ali su dodjeljivali, radovi su se dodjeljivali bez natječaja. I sad hvalimo i plačemo za tim vremenima kad su se mogli dodjeljivati veliki poslovi bez natječaja. Natječaj definitivno smanjuje cijenu i kad govorimo o Zakonu o javnoj nabavi onda se u to zaklinjemo a kad je riječ o bivšem POS-u e onda je to bilo vrhunsko otkriće. Ako govorimo o Sesvetama rasprodani poslovi a da zemljište je u tuđem vlasništvu bilo. Prema tome, isto je smiješno. Ja vjerujem da će ministarstvo još dugo i dugo imati i sudskih procesa i tužbi onih izvođača koji su uredno potpisali na poziv bivšeg ministarstva ugovore a da posao nisu dobili. Nisu dobili posao jer jasno nisu ni mogli dobiti posao, ni tamo nije bilo projekata osim idejnog projekta. Zatim, sjetimo se dalje šta se događalo s tim bivšim POS-om. Interesantno, ja sam imao prilike gledati puno ugovora da bivši resorni ministar nije potpisao nijedan ugovor nego je umjesto njega uvijek bio netko u zamjeni, najčešće velim kolegica Alenka Košiša Čičin-Šain koja je to uredno potpisivala a konačno i vodila. Ako promatramo POS-ove stanove koji su rađeni prije, dakle za bivše Vlade odličan primjer recimo Cres. Dakle, jedno malo mjesto koje možda nije imalo ni velike potrebe ali je zbog žurbe dodijeljen posao "Koningu" jasno bez natječaja. Taj posao je krenuo dakle negdje devet, deset milijuna kuna koliki je bio i u jednom trenutku se nešto događa. Imate anex ugovora gdje firma "Koning" postaje vlasnik u toj zgradi 29 garaža i tri poslovna prostora. I sad možete misliti, ako je cijena kvadrata snižena zahvaljujući lokalnoj samoupravi, zahvaljujući Ministarstvu koje je išlo na najniže moguće, najnižu moguću varijantu po kvadratu bar tako kaže. Znači da su ti, te garaže i poslovni prostori dodijeljeni u bescijenje i meni nije jasno stvarno čekanje gospodina Bajića. Pretpostavljam da je i bivši ministar krenuo u ranu kampanju upravo zato da kaže da je utjecaj, da ako gospodin Bajić krene s tim e onda je to jasno zbog politike, zbog ovog, onog i tako dalje. Ja se nadam da ćemo dočekati uskoro da se zapravo prijedlog Sabora, da prijedlog Sabora dođe na red. Jer mnoge druge stvari se događaju u roku par dana. Zatim imamo primjer a neću, Raba, evo konačno evo kolega je tamo gdje je katastrofalno stanje tamo. Raspada se zgrada prije nego što je useljena bila. Na Cresu je curilo, u Španskom je kasnila i kasnili su radovi. Također vode ko u priči. Ljudi su, koji su uselili već su se pobunili. Dakle bilo je čitav niz propusta jer velim neselektivno, neselektivno su se dijelili svi ovi poslovi. Zatim moram ponoviti i također ono što je revizija rekla za 2003. Suglasnosti za izravna ugovaranja pribavlja se naknadno. U natječaj se išlo s podacima iz idejnog projekta. Podaci u pozivu za nadmetanje različiti su od podataka u natječajnoj dokumentaciji. Projektna dokumentacija je izrađena prije donošenja detaljnih urbanističkih planova. Ugovaralo se po cijenama koje su više od planiranih i osiguranih. Kod kupnje zemljišta ugovoreno je veći, ugovoren je veći iznos nego što zakon dozvoljava. Sklopljeni ugovori s građevinarima višestruko su prelazili osigurana sredstva u proračunu Ministarstva. I sad me zanima što je loše u ovom zakonu koji sve ove, one bivše manipulacije želi jasno ukinuti? Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo. S obzirom da je kolega Markovinović već u više navrata danas spomenuo potpuno krive i netočne podatke koje su objavili mediji željela bih to ispraviti. Radi se o broju stanova. Naime uvidom na internetske stranice APN-a kolega sa jučerašnjim danom možete vidjeti da je u raznim fazama na stavci rekapitulacije u APN-u imate u opticaju 5 hiljada 699 stanova. Ako pogledate stanje Ministarstva na 2.12.2003. godine vidite da je u opticaju bilo 10 tisuća 649 stanova. To su vam izvorno točni podaci.
Replika, poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Evo poštovani kolega Markovinović ja bih vam replicirala u vašem izlaganju kada ste govorili o dijelu komunalnog doprinosa i da će upravo komunalni doprinos itekako voditi glavnu ulogu u rješavanju mladim obiteljima stambena pitanja. Prema tome važno je ovdje istaći što se je dogodilo u gradu Zagrebu prije dva tjedna? Da je komunalni doprinos na rubnim područjima grada Zagreba uvećan za 5 puta. To znači da će građevinske dozvole biti uvećane za toliko što se tiče komunalnog doprinosa. Dragi prijatelji mlade obitelji će morati ići u grad. Neće ostati na svojoj djedovini, na svojoj zemlji i živjeti tamo nego će se gomilati u grad jer je Bandić jednostavno priredio takvu situaciju a to mu je već jedan se pokazalo u povijesti da je to jedna promašena socijalistička politika. Znači svi u grad, nitko na selo. I tu se i slažem sa gospodinom zastupnikom Sabatijem kada je govorio da treba omogućiti da mlade obitelji ostanu što više na selu a da svi ne idu u taj grad. I zasigurno je danas kvalitetniji život na selu nego u velikim gradovima. A tu ću još jednom reći da dobro neka promisle ti ljudi koji su na rubnim područjima grada, to nisu, to su ljudi trećeg reda jer grad Zagreb ima itekako velike površine ruralnog područja. A upravo na tim ruralnim područjima gradonačelnik grada Zagreba stvorio im situaciju da moraju otići i iseliti iz tog jer neće moći podnašati takve troškove velikog grada. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
… [[Govornik nije uključen.]] [[Upadica: S tim da se uključite na mikrofon. Uključite se.]] Nemojte ljudi, mogu ja vikati. Pero ruke na leđa, pardon. Evo ovako grad Zagreb je i Planina Gornja i Planina Donja tamo negdje prema Kašini. Grad Zagreb je i Ježdovec. Grad Zagreb ima veliko rubno područje a povećanje komunalnih doprinosa doprinosi bespravnoj izgradnji. Mi imamo cijele naselje na rubu Zagreba odmah preko Save gdje gotovo ni jedna kuća nema građevinsku dozvolu. Svako povećanje komunalnih doprinosa povećat će divlju izgradnju, a ljudi su svjesni da baš bageri Ministarstva ne mogu svud stići i onda normalno da idu u taj rizik. Naime ja moram samo reći kolegici kad smo 1993. postali općina u Svetoj Nedjelji onda smo snizili četverostruko, peterostruko cijenu komunalnog doprinosa zato da zapravo legaliziramo i došlo je do masovne legalizacije tako da je svega možda nekoliko objekata i nekoliko kuća ostalo bez građevinske dozvole. Mislim da ovo neće povećati zakonitost izgradnje. Dakle poštivanje … [[Govornik se ne razumije.]] visoke kazne teško da će se legalizirati i naknadno. Zahvaljujem.
Poštovani zastupnik Marko Širac, replika.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora kolega Markovinović u svom izlaganju naveo je da je APN u vrijeme prošle Vlade gradio stanove. Ja mislim da je on propustio naglasiti da APN nije ništa radio. Da je ugovorom između Ministarstva za javne radove i APN-a ti poslovi prenešeni na Ministarstvo i da Ministarstvo je radilo i gradilo te stanove. Isto tako on je napomenuo da je 906 stanova u toku te tri godine izgrađeno međutim pri tome je kolega zaboravio objasniti šta se desilo sa onim stanovima koji …
Kolega imate repliku na zastupnika Markovinovića. … [[Upadica se ne razumije.]] Na njega.
E pa njega. Ja kažem da je on zaboravio napomenuti i objasniti šta se desilo sa stanovima koji su graditi za nepoznate kupce a on je bio u komisiji koja je detaljno to utvrđivala. Ja bih volio da kolega Markovinović u odgovoru na repliku meni objasni tko je kupio te stanove koji su iz programa POS-a izgrađeni a nije bilo kandidata za te stanove. Evo na to sam predsjedniče mislio.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović:
Pa evo, pitanje konkretno. Ja bih bio sretan kad bih mogao konkretno odgovoriti, ali je činjenica da ministarstvo može pribaviti te podatke. Jer, činjenica je da su stanovi stvarno kupovani čuli smo pored liste. Naime, liste su i transparentne. Trebale su i bile su transparentne. Ali jasno, uskakali su mnogi drugi jer za tu cijenu isplatilo se kupiti stan i po tadašnjem zakonu vrlo brzo stan preprodati. Naime, odite malo pogledajte po tim POS-ovim zgradama od kojih je većina još koliko toliko cijelo, a većina je u remontu već nakon vrlo kratkog vremena bila. Dakle, u onom periodu koje je građeno bez natječaja i na taj način, pa ćete vidjeti da stanuju bitno drugi ljudi od onih. Pogledajte malo vozni park ispred tih zgrada, pa ćete vidjeti da su to neki drugi ljudi unutra, a ne oni koji su po POS-ovim kriterijima te stanove mogli kupiti. Hvala.
Poštovani zastupnik Krunoslav Peronja. Replika.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega Markovinović je jednim dijelom točno kazao da je sagrađeno u ovoj Vladi 2963 stana, ali je zaboravio dodati da je izdana uporabna dozvola za te stanove koji su besprijekorno napravljeni i useljeni i također da se 750 stanova je u izgradnji, a izvršene su i pripreme za izgradnju 654 stana i stoga je ukupno 5273 stana ukupno spremno. Nadalje, za razliku od bivšeg ministarstva koje je imalo ugovore sa projektantima i izvođačima za gradnju 9800 stanova u kojoj u najvećoj mjeri niti je osigurano zemljište niti je bilo bilo kakvih dozvola.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo, poštovani kolega moram priznati da sam možda i malo zbunjen. Naime, oporba me definitivno zbunjuje. Jedanput kažu da treba vjerovati novinama, drugi put da ne treba vjerovati novinama. Međutim, ja vjerujem ministarstvu, a podaci ministarstva stvarno su kvalitetni, na vjerojatno žalost brojnih onih koji misle da to ne bi tako trebalo biti i vjerujem zapravo da izmjenom ovog zakona da ima puno nade za one koji nestrpljivo očekuju stanove koji su bitno po nižoj cijeni nego što su sadašnji. Tako da primjenom, brzom primjenom ovog zakona ne vidim što treba puno mijenjati. Vele kolege iz HSS-a da treba ne znam drugo čitanje. Normalno da treba, da treba puno toga izmijeniti. Možda pojačati nadzor, jer promjenom sastava HSS-a u Saboru nadzor je bitno pao, jer “Capital ing“ je to radio izvanredno.
Poštovani zastupnik Zlatko Koračević. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana ministrice. Pa stajalište je i moga kluba i moje osobno je da je poticajna stanogradnja, odnosno društvena poticajna stanogradnja se pokazala kao svrsishodnom i uporabnom. Ali na žalost ne u onolikoj mjeri koliko smo mi svi vjerojatno očekivali, jer po nama odnosno po stajalištu moga kluba poticajna stanogradnja bi trebala imati dva cilja, dvije bitne funkcije, dvije bitne uloge. Prva je ta da omogući rješavanje stambenog pitanja, znači stambeno zbrinjavanje mladeži, a onda je automatski i u funkciji populacijske politike, svim ostalim hrvatskim građanima koji ne mogu riješiti pitanje svog stambenoga zbrinjavanja. I u tome dijelu daleko je bilo za očekivati da će se daleko više napraviti, jer znamo kakva je situacija, kakve su potrebe. S druge strane ovaj projekt bi trebao biti i korektiv, odnosno sprječavanja, korektiv za sprječavanje divljeg rasta cijene metra kvadratnog na tržištu. Jer je, znamo i sami kakva je situacija jer u ovome trenutku je daleko veća potražnja od ponude. Gradi se manje stanova znači nego što bi trebalo i onda se omogućava svim tima razno raznim građevinskim lobijima da cijenu metra kvadratnoga dižu nebu pod oblake. Ako poticajna stanogradnja bude u ovoj funkciji da se radi što više automatski će imati utjecaja i na ovaj dio i spriječiti razno razne manipulacije. Jer uzmite samo prema ovome izračunu, znači a da je ovaj zakon sad donesen i da bi cijena metra iznosila 980 eura, a u ovome trenutku recimo u Gradu Zagrebu kolega je rekao prosječna je preko 2000 eura, ali u tu prosječnu spadaju i stanovi koji su izgrađeni prije 25 godina, 30 godina ako se uzme određena područja, centar grada, područje recimo Jaruna ili ostale situacije dok vam nema na određenim područjima grada na ovima diže se i do 7000 eura vidjeli smo i u dnevnom tisku. Prema tome, to je onaj dio gdje sad može konkretno djelovati i država i gradovi i općine u funkciji rješavanja stambenog pitanja mladeži, obitelji koje nisu uspjele riješiti stambeno pitanje i korektiva rasta, divljeg rasta ovih cijena. Kažem, ovaj projekt poticajne stanogradnje potječe od projekta stambenog zbrinjavanja stradalnika Domovinskoga rata. Znači, isti su parametri. U tome projektu kojim se krenulo '97. godine općine i gradovi su davali zemljište, znači gradilišta i komunalno su opremali na trošak, znači komunalna oprema je išla na trošak općina i gradova i onda je prema tima proračunima cijena gradnje negdje iznosila od 900 do 100 000 tadašnjih maraka, odnosno prema sadašnjem znači izračunu to bi nešto iznosilo oli 550 eura. Ali sad mi dolazimo do ove situacije da je i ova cijena narasla do 980, narast će do 980 eura. Prema tome, ako bi se uzela ova varijanta 550 da je bila u to doba plus 210 recimo prema sadašnjim pokazateljima koliko je cijena metra kvadratnog, znači zemljišta, gradilišta sa ovom komunalnom opremom. To bi vam onda iznosilo 760 ili prema ovome da je cijena metra kvadratnoga gradilišta, zemljišta sa opremom komunalnom na 280. To vam je 830. Prema tome, znači vidljivo je u svemu tome da je došlo do povišenja same cijene metra kvadratnoga same gradnje, pa tu treba vidjeti da li je ova bila nerealna početno, odnosno ili je ova prenapuhana. I sad uzmimo primjer Grada Zagreba koji na tima temeljima, tima zasadama također ide u ovaj projekt ali njegova je cijena još 400 eura gore i onda se kaže eto čini se sve za građane Grada Zagreba, mi radimo, a imali smo na zadnjoj sjednici Gradske Skupštine da to jednostavno Grad Zagreb jednostavno rješava, povisuje komunalne doprinose, sve što može, sve cijene povisuje i onda kaže kako se radi u interesu. Pa prema tome, pozivam sve znači i općine i gradove ako se žele uključiti u ovaj projekt, ali ovaj projekt mora biti daleko bolje nadziran nego što je bilo ranije sve faze, svi ugovori, svi natječaji za ugovore tako da bi se sve ovo što smo imali do sad i što je ministrica govorila i što su kolege govorile da bi se odmah riješilo u početku. Znači, sve pozivam da izađu u susret svojim građanima za rješavanje stambenog pitanja. To se odnosi i na općine i gradove što su kolege govorili u manjim mjestima. Jer poticajna stanogradnja nije samo gradnja velikih stambenih zgrada, nebodera ili svega ostaloga. Ona za male sredine znači grada, obiteljskih kuća i svega ostaloga što je potrebno da daju svoj prinos u ovome dijelu da gdje god mogu daju zemljište sa komunalnom opremom jer na taj način se automatski snižava ova cijena, znači ako su ovi izračuni točni ona bi onda iznosila do 700 eura, do 700 eura. A imamo sad grad Zagreb koji je od ovih 980 još gode, 400 eura, pa to je ogromna razlika, to je ogromna razlika. Znači sad tražimo dajte pokažite tu socijalnu osjetljivost o kojima svi govori se. Ovo je predizborna godina. Općine i gradovi, uključite se. Uključite se. Dajte zemljište sa komunalnom opremom i napravit ćemo velike poticaj za i ova sredstva koja se dobivaju i koja se alimentiraju iz onoga što je već napravljeno i što se prodaje automatski samo se multipliciraju, multipliciraju i idemo u situaciju da će biti što više, što više gradnje. Automatski kad je što više gradnje u okviru ovoga projekta, jer da je bilo što više gradnje potrebno je ovo plus ovaj dio vezano za sudjelovanje općina i gradova automatski iz godine u godinu su viša sredstva. I onda dolazimo i do one druge uloge koju mi očekujemo da se napravi da ovaj projekt bude i u funkciji korektiva, sniženja općenito divljanja cijene metra kvadratnog. Znači to je onaj dio ovdje. Mislim da ne trebamo više razgovarati stranački o svemu tome nego konkretno. Evo imamo sad situacije i mogućnosti pa zato javno sve pozivamo da ne glume dobrotvore, da ne glume mecene i gradonačelnike i načelnike općina i sveg ostalog. Imate mogućnost kako i na koji način možete pomoći svojim građanima, svojim sugrađanima, a ne organizirati razno razne koncerte ili ostalo. Krenite od toga, sigurno će vam ljudi onda više vjerovati. Evo, hvala. Toliko.
Hvala. Replika, poštovana zastupnica Jelena Pavičić Vukičević.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa ja ću, nažalost ponovit ono što sam već jedanput rekla u ispravku netočnog navoda. Dakle danas razgovaramo o modelu društveno poticajne stanogradnje. Ono što opetovano govorite o cijenu koštanja kvadrata stana u gradu Zagrebu vi govorite o zagrebačkom modelu stanogradnje. To su dva potpuno različita modela. I oni se ne mogu uspoređivati pa čak niti u ovoj raspravi. Dakle, po zagrebačkom modelu stanogradnje Grad Zagreb gradi stanove za tržište, gradi socijalne stanove koje će dijeliti po utvrđenoj listi prvenstva kao i mimo liste prvenstva, te gradi stanove za najam. To će biti naselje potpuno komunalno opremljeno, naselje sa svim objektima društvenog standarda, a osim Sesveta, uskoro će se početi graditi u Blatu, u Resniku i na Podbrežju. Prema tome, evo ja bih lijepo molila da se u raspravi o POS-u ne govori o zagrebačkom modelu stanogradnje, cijene kvadrata ne mogu se uspoređivati i niti u jednom trenutku nitko nije pokušao u drugi plan staviti činjenicu da će se ti stanovi prodavati tržišno.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, draga kolegice kvadrat je kvadrat. O tome sam ja govorio. A ako ćemo biti dobronamjerno, ako ćemo raditi u ime svojih sugrađana zašto onda ne bi iznosio po ovome modelu 700 eura metar kvadratni ako grad već toliko skrbi kao što vi kažete. Znači imamo varijantu jednostavnu, Grad daje zemljište, daje znači gradilište, komunalnu opremu i nema situacije. 700 eura je to, a nije tisući 200 ili koliko već iznosi, 80. O tome ja govorim. Znači tu je drastična razlika. Dajmo primjer, dajmo poticaj. Zašto vi kao ja u Gradskoj skupštini to ne tražimo od gradonačelnika? Ajmo pokazati konkretne primjere. Ne možete nešto braniti što je neobranjivo. To je da je jeftinije od ovih 2 tisuće i nešto prosječno odnosno 3 tisuće koliko je sad metra četvornog cijena na pojedinim područjima grada Zagreba. Ali nemojte glumiti mecene kad može biti još jeftinije. Pa onda budite do kraja otvoreni. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Božica Šolić, replika.
Hvala lijepa predsjedniče. Poštovani kolega Kovačević. Meni nije jasno zašto grad 400 eura skuplje. Zašto? ja bih htjela da se to kaže javnosti zbog čega grad je skuplji 400 eura? Upravo iz tog razloga što sam stanovnik grada Zagreba, starosjedioc grada Zagreba, što su moji korijeni tisuću godina ovdje. Ja hoću znati upravo zbog toga što u četvrti Brezovica je priključak na vodoopskrbu 11 tisuća kuna, a sada Grad Zagreb opet povećava kvadrate stanova. Zbog čega? Hoću odgovor od mjerodavnih, hoću odgovor od gradonačelnika Grada Zagreba da kaže kome pripada i kome će se ta sredstva dati, tih 400 eura što se povišuje. Druga stvar, druga stvar, kolegice samo malo. Moji preci su tisuću godina na ovim prostorima. Druga stvar, institut socijalni stanovi pazite imam podatke i imam mjerodavne podatke da institut socijalni stanovi koji se dijele u gradu Zagrebu da to nitko ne dobije od onih ljudi, od onih obitelji koji su stvarno u socijalnom statusu, koji ne mogu obezbjediti stambenom i riješiti stambeno pitanje, nego se dijeli po modelu ako se član SDP-a dobit ćeš u gradu Zagrebu socijalni stan. To vam je istina. A za vrijeme Jugoslavije isti model, ako si član Komunističke partije dobit ćeš stan. Božica Šolić ga nije dobila ni za vrijeme one države, a za vrijeme svoje domovine stalno dajem. I to vam je istina. I nemojte prodavati maglu.
Mir. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa upravo tako. I ja sam postavio ovo pitanje. do sada nisam dobio odgovor, odnosno ni jedan suvisli odgovor na to, na ovo pitanje. Znači stvar je jednostavna. Ako općine i gradovi osiguraju zemljište znači gradilište sa komunalnom opremom onda cijene gradnje u ovome trenutku metra kvadratnog iznosi 700 eura. A nek mi netko objasni, bez obzira da li će to biti za ovaj dio ili će biti za socijalni dio, ali kako može od 700 narasti do 980, odnosno još 400 eura više. I tko tu onda uzima kola? Sigurno ne ljudi koji hoće riješiti stambeno pitanje. kome ide taj višak novaca? Jer očito je višak novaca tu. Prema tome to je manipulacija i mi se borimo da te manipulacije srežemo da bi ta poticajna stanogradnja, bio on model zagrebački, velikogorički, zadarski, da bi bila u funkciji stambenog zbrinjavanja i snižavanja cijene kako u tome i općenito cijene. A to se može. Istinu na sunce, kažimo ljudima kako to može biti jeftinije. Pa onda svi skupimo se tu i to realizirajmo a nemojmo pametovati. Hvala.
Treća replika, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo uvaženi kolega Kovačević u svom izlaganju jednostavno po njegovom ispalo je da zapravo bi se gradovi i općine trebali odreći komunalnih doprinosa, a s obzirom da se ne odriču ispada da na kraju jedini interes za izgradnju POS stanova interes ministarstva, ali ja tvrdim zapravo da puno gradova i općina će se vrlo rado odreći komunalnih doprinosa da bi riješili svoje probleme i zato me kao i njega začuđuje recimo stav kluba SDP-a da taj komunalni doprinos se ne bi trebao odreći komunalnog doprinosa, pa evo i na Odboru za lokalnu samoupravu i predsjednik Koprivnice, gradonačelnik Koprivnice također tvrdi da komunalnih doprinosa se ne bi trebalo odreći. Dakle, kolega Kovačević ja podržavam vas ovdje, u tom dijelu vas definitivno podržavam da se trebaju gradovi i općine odreći komunalnog doprinosa da bi se pojeftinila gradnja i konačno omogućila svima onima koji imaju stvarno stambenih problema … [[Zbog predsjedničkog zvona, govornik se ne razumije.]] stana.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega. Pa upravo tako. Ajmo pogledati Ustav, pogledajmo zakonski koja je funkcija općina i gradova, koja je funkcija poglavarstava u općinama i gradovima? Pa voditi brigu o svojim sugrađanima. Pa ako će voditi brigu o svojima sugrađanima evo im modela jednostavnoga kako da omoguće stambeno zbrinjavanje mladeži, kako da pomognu populacijskoj politici. Prema tome, nemojte glumiti o tome kako vi to svi želimo, svi to hoćemo, a onda moramo naplatiti komunalne doprinose. Ne ide to, ta priča ne drži vodu. Prema tome, budimo konkretni, kažimo javno svima svi općine i gradovi nek' daju gradilišta, zemljišta sa komunalnom opremom i snizit ćemo drastičnu cijenu metra kvadratnoga, biti će po 700 eura, možda negdje 800 i omogućit ćemo na taj način tu dvostruku funkciju za koju se danas borimo. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Ja mislim da se nepotrebno polemizira kad je u pitanju društveno-poticajna stanogradnja o sadržaju te poticajne stanogradnje. Mislim da ćemo se svi složiti da je ovih 5 godina primjene Zakona o društveno-poticajnoj stanogradnji bilo svrhovito kad je u pitanju građanin Republike Hrvatske i da je dalo rezultate. Da li treba i u kojoj mjeri, da li ovoliko koliko je predloženo nivelirati troškovne kategorije? To ne mora biti meritum po meni rasprave. Zašto? Ja mislim da je zadaća svake države pa tako i naše da stvori jedan okvir, jedan okvir u kome će omogućiti određenim kategorijama naših građana koji nisu redovnim, uobičajenim, univerzalnim putem u mogućnosti da kupe stan, da ugrade svoju kuću, da im to pomogne ovo društvo. Naravno zloporabe koje bi uskakale u ovaj prostor koji je društvo i ovaj Zakon rezervirao za točno određene strukture i kategorije ljudi je nešto što je nedopustivo. Kad kažem da zadaća države je da organizira prostor da se mogu događati ovakve društveno i socijalno potrebne radnje, onda mislim da je na drugoj strani, ako je to zadaća države da stvori pravni okvir, a ona je stvorila sa ovim pravni okvir, onda moramo ići na drugi dio zadaće jer mi svi volimo govoriti o tome da Hrvatska treba biti decentralizirana, uravnotežena, naprosto da treba uvažavati različite kriterije koji proizlaze iz različitih prostora na kojima žive hrvatski građani. Prema tome, sasvim je razumljivo da bi daljnji smjer kretanja pozicioniranja ovog Zakona trebao ići da se iz ovih općih pretpostavki koje je država stvorila stvore posebna pravna okruženja u jedinicama lokalne samouprave na pojedinim prostorima koji bi trebali različito vrednovati potrebe svojih građana. Nisu potrebe građana iste u Zagrebu, Osijeku, Dalmaciji i otocima. Prema tome, lokalna samouprava zbog toga bi trebala ovaj Zakon malo proširiti. On ima jedan kolektivni smjer, mislim da mu treba otvoriti i pojedinačni smjer. Kako pojedinačni? Mislim da bi trebalo naći gospođo ministrice mogućnost da se pozitivne mjere poticanja koje se odnose na izgradnju društvenih, odnosno stanova koji imaju karakter zgrada na ruralnim prostorima pretvore u mogućnost financijskog poticanja pojedine obitelji, pojedine mlade obitelji da oni koriste taj benefit koji je država ionako predvidjela u ovom Prijedlogu zakona na način koji je dostupan njihovoj potrebi da žive na prostoru na kojem žive i da taj benefit koji država daje u skladu sa univerzalnim sustavom kreditiranja koriste za izgradnju vlastitog doma. Znači naprosto da proširimo dobre pozicije ovog Prijedloga zakona, da time ne remetimo ono što se kaže samogradnja će jasno izazivati da nemate računa. Računa mora biti. Znači ja ne govorim o tome da idemo svjesno kršiti zakone, nego naprosto da pozitivne mjere, a pozitivne mjere su evidentne u ovom Zakonu i ne bi valjalo da sada smisao ove rasprave bude o tome da se iz dobre pozicije vade one mrvice koje ne valjaju. Naravno da ima problema u njima, naravno da ima anomalija, naravno da ima i prevara, naravno da ima i nezakonskog ponašanja, ali to je sastavni dio svake društvene i gospodarske djelatnosti, problemi. Prema tome, ja sam za to da ovaj prostor otvorimo iz ovog općeg prema pojedincu, odnosno prema pojedinim područjima u našoj zemlji koja naprosto nemaju mogućnosti da se uklope u ovakav sustav stambene izgradnje, ali mogu kroz pojedinačnu obiteljsku izgradnju koristeći iste instrumente, iste znači ne mijenjajući karakter to koristiti za izgradnju obiteljskih kuća, za izgradnju objekata koji se mogu nalaziti u seoskim prostorima, lokalna samouprava i kako urediti visine komunalne naknade ili ulogu kako lokalne samouprave postaviti da bude u aktivnoj ulozi prema svojim građanima. Ja mislim da svaka lokalna samouprava, to sam i jučer govorio je, ne treba njoj propisivati norme i ne može je propisivati norme zakon jer ona naprosto se i zove da je da je decentralizirana, ali građani te lokalne samouprave vjerujte svaki, vrlo su osjetljivi i vrlo dobro znaju vrednovati što njihova vlast radi i čini za njih. Na koji način se ona ponaša kada su u pitanju mlade obitelji, kada su u pitanju kategorije ljudi koji nemaju dostatna novaca i jako puno im znači činjenica da ih lokalna samouprava oslobodi komunalnih naknada, da im pomogne urediti ono što zovemo opća i javna infrastruktura. To danas učestvuje gotovo 20% u cijeni ako sve skupa izračunamo. Prema tome taj dio socijalne osjetljivosti je na jedinicama lokalne samouprave i nisam za to da se to propisuje nekim nadzakonom ili zakonom koji bi njih obvezivao. Ne bi to valjalo. Ne bi to valjalo iz razloga principa i naravno ne bi valjalo jer bi se mogao steći dojam da ti ljudi koji rade i djeluju u jedinicama lokalne samouprave naprosto ne mogu to razumjeti. Naravno da oni to dobro razumiju, ali mislim da poruka treba biti da se ovi kriteriji i ove prednosti koje daje ovaj prijedlog zakona, a on evidentno osigurava jeftiniju cijenu stana. Isto tako tražimo da se osigura i jeftinija cijena kod izgradnje stambenih kuća, jeftinija cijena kod izgradnje na onim prostorima koji se ne mogu u potpunosti podvrgnuti ovakvom režimu da se dođe do benefita koje država osigurava, a na istoj ravni da moramo lokalnu samoupravu pozvati da se ponaša u skladu sa temeljnom zadaćom koju ona ima, a to je da bude na služenju svojim građanima koji se nalaze u toj jedinici lokalne samouprave bilo to da se radi o gradovima i o općinama. Mislim da ćemo na taj način pogoditi i smisao svakog zakona koji želi imati ravnotežu između središnje države i decentralizacije kao nečeg što je neću kazati europsko iskustvo nego prirodna pozicija koju Hrvatska danas ima. Hrvatska danas jest zemlja u kojoj regionalne različitosti se ne sukobljavaju nego nadopunjuju, ali koje treba sačuvati i treba ih vrednovati upravo u onoj ravni kako one same sebe tretiraju. Prema tome ne smijemo dozvoliti da dođe neću kazati sukoba, ali nesporazuma između urbane i ruralne Hrvatske jer za to nema ni najmanje potrebe i ne smijemo dozvoliti da bilo koji naš apel ili bilo koji naš stav se protumači kao apel protiv jedne od ove dvije grane da tako kažem ili dvije strukture urbane i ruralne Hrvatske. Ja sam rekao ruralna Hrvatska čini 90% od teritorija Republike Hrvatske. To se naprosto ne može zanemariti i ne može se dozvoliti ni u jednom zakonu da postoji neravnopravnost između te dvije kategorije. Prema tome ja mislim da možemo gospođo ministrice kod izmjene ovog zakona ili određenim podzakonskim aktima stvoriti mogućnost da se naprosto promjena preseli i na ovu strukturu o kojoj sam govorio, a da se pritom ne izvrši neravnoteža ono što ste vi kazali ne može se raditi bez računa. Naravno da se ne može. Ajmo pokušati napraviti da mlade obitelji na selu mogu koristiti benefite, doći do vlastite kuće kreditnim linijama. Hvala Bogu danas je financijska situacija u Hrvatskoj kada su u pitanju krediti dosta solidna posebno na onom hipotekarnom dijelu. Ako država tu dade svoju pripomoć, moći će mlade obitelji graditi kuću sa 1% kamata, možda i bez kamata, možda na određenim prostorima kao što su posebna područja koja se sa pravom zovu posebna područja koja su ratom bila opustošena gdje naprosto nema se snage ni financijske mogućnosti da se gradi tako pa i treba dati da imaju beskamatna sredstva. I treba dati da imaju beskamatna sredstva.
To bi bilo to. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolega Markov je rekao da smatra da je nepotrebno polemizirati u ovom okviru POS-a. Ja smatram da je potrebno u Parlamentu voditi polemiku o ovom okviru i to iz dva razloga. Naprosto prvo zbog toga što ovaj okvir određuje ili daje uvjete o kojem ovisi koliko će stanova biti građeno i po kojoj cijeni, dakle da li 50 ili 500 godišnje, da li po 900 ili 1400 eura po kvadratu. I drugo, ovaj okvir ne daje ni smjer kolektivni ni pojedinačni kako kolega kaže nego ovaj okvir iz zakona daje smjer prema građevinskom lobiju, a ne pojedincu. Hvala.
Replike, poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče Markov, apsolutno podržavam vaša razmišljanja oko rješavanja stambenih potreba, izgradnje kuća građana diljem Hrvatske, ali vi ste pri tome zaboravili da je ova Vlada i ovaj Hrvatski sabor donio dopune ovoga zakona 2004. godine i da je omogućio izgradnju kuća obiteljskih diljem kuća. Rekonstrukcije, nadogradnje i sve ono što ide uz to uz ovakve povoljne uvjete. Ali moramo biti na čisto, ne može se to davati onome koji gradi kuću od 400 kvadrata. On se mora uklopiti u ove socijalne kriterije koji su ovim zakonom propisani. Prema tome ovo nije poticaj za svakoga, ovo je samo za one građane, a ja se slažem da to budu građani diljem Hrvatske ne samo u Zagrebu, jer potreba 5 tisuća stanova u Zagrebu pitanje je jel' je ona realna ili nije. Nije nama cilj u ovoj državi sve skoncentrirati u Zagrebu i u nekim drugim gradovima, naravno neka to bude diljem Hrvatske ali to je riješeno već ovi zakonom.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Ja nisam govorio ni o ovoj ni o onoj Vladi. Govorio sam o osjećajima građana da naprosto u ovom momentu se konzumira stambeno poticajna stanogradnja u gradovima, u urbanim sredinama, a da onaj dio benefita se ne prenosi adekvatno na mogućnost privatne obiteljske izgradnje naših građana na isti način kako se to koristi ovdje. I pri tome nisam polemizirao da li postoje neke druge mjere. Polemizirao sam samo sa činjenicom da omogućimo našim građanima na područjima posebne državne skrbi, na otocima, na onim ruralnim sredinama koje znamo da vidno zaostaju i po broju stanovniku i po dohotku po broju stanovnika, da im dademo jasne benefite oko kojih se ne treba deset godina vući po raznim institucijama da bi ostvarili svoje pravo nego da budu jasne, da budu precizne i da se mogu realizirati u nekom roku u kojem danas ljudi očekuju da se nešto realizira.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić, izvolite replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa uvaženi kolega Markov, vjerujem da će se složit sa mnom i ova replika ide u smjeru da se maksimalno pokuša učiniti nešto što je danas evidentno u Hrvatskoj. Htjeli ili ne htjeli priznati, naši gradovi su već danas prenapučeni. Mi imamo izuzetno velikih problema. Sjetimo se samo problema u Gradu Zagrebu, a vjerujem da svakodnevno mnogi od vas se susreću sa njima. I sada je samo pitanje smjer o kojemu je govorio uvaženi kolega Širac, da imamo mogućnosti vezano uz poticajnu kuće gradnju. E sad, ti je politička jedna odluka, da li ćemo se i prema tome usmjeriti? Naš je prijedlog i vrlo konkretan, znači idemo sa konkretnim stvarima da se usmjerimo prema našim ruralnim prostorima, prema našim selima. Evidentna je činjenica sela su prazna, kuće su puste i vjerujem da je to prostor koji u budućnosti treba dobiti određeni poticaj. Poticajna kuće gradnja, ako ćemo ju tako nazvat, mora dobiti i određeni politički i u ovom Visokom domu, jedan snažan poticaj u tom smjeru. I ako će se tako razmišljat, ako će se to ugradit u zakonski prijedlog, vjerujem da ćemo imati u budućnosti jedan ravnomjerni razvoj cijele Hrvatske a ne da nažalost, se koncentriramo samo u nekoliko gradova, a da nažalost imamo prostore koji su pusti. A vjerujem da to svi vjerujete nije dobro za ukupnu politiku u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Ja bi u odgovoru na repliku kazao da ima jedan sjajan primjer na koji način su ozbiljne države, znači države koje su iskusile i što znači veliki gradovi i kako se treba ponašati država kad je u pitanju decentralizacija poput Francuske, nose sa ovim i ovakvim temama. Još prije deset godina, francuska Vlada je donijela odluku o destimulaciji izgradnje stanova u Parizu. O Parizu se radi. I mjerama poticanja provincija francuskih stvorila upravo uvjete za poticanje obiteljskog života u provincijama, kako se oni zovu provincije, možda ne u onom našem smislu, ali u regijama. I upravo takvim jednim pristupom stvorio se ne samo povrat stanovnika na te prostore, nego se stvorila i proaktivna gospodarska politika. Potakle su se mjere u kojima je decentralizacija saživila u ispravnom obliku. Prema tome, danas je uistinu priliku kad govorimo o ovome da se osvrnemo na jedan širi aspekt i na to da ovu dobru ideju pretočimo i da je raširimo po cijeloj Hrvatskoj.
Poštovani zastupnik Pejo Trgovčević, sljedeća replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Markov, ja se u većini slučajeva slažem sa vašim izlaganjem. Međutim, neke stvari su mi ipak nejasne pa ćete vi vjerojatno u odgovoru na moju repliku i odgovoriti, što vi smatrate što je to univerzalno rješenje problema stambenoga? I spomenuli ste uobičajeno rješavanje stambenog problema, pa vjerojatno da postoji nekakav ne uobičajni. I reći ću vam da nije problem ni u Zakonu o POS-u, ni u izgradnji tih stanova, nego jednostavno negativnost je svega toga u isforsiranoj izgradnji tih stanova. A reći ću vam primjer. U vrijeme dok je naša kolegica Košiša Čičin-Šain bila pomoćnica ministrice ja sam obnašao dužnost gradonačelnika u Petrinji. I grad Petrinja je ponudio i lokaciju i komunalnu infrastrukturu. I jednostavno nije prošla poticajna stanogradnja iz razloga što na raspisani natječaj odnosno pozivni natječaj samo se dvije mlade obitelji javile. I onda je bio pritisak iz ministarstva da mi nešto nismo dobro napravili. Ja sam na dva traženja gospođa Košiša Čičin-Šain odgovorio njoj, pa ženska glavo vjerojatno ili ljudi ne trebaju ili im je skupo. Dakle, problem je u isforsiranoj poticajnoj stanogradnji što je dokaz i grad Sisak, kada je u prošlom mandatu, na kraju mandata izgrađene tri stambene zgrade, a do dana današnjega nisu … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Pokušat ću kolegi odgovoriti na ono što sam mislio pod nazivom univerzalno rješenje. Univerzalno rješenje je kada država donese propis i mjere koje su univerzalne. Kada kaže, da će svakom građaninu koji ispunjava kriterije da ne može imati ili sam kroz redovne izbore financiranja kupiti stan ili izgraditi svoju kuću, da će mu pomoći na jednake načine. Da će donijeti propise u kojem kaže, od sto kuna država ti subvencionira 15 kuna i ti se snađi u tih 15 kuna. I to vrijedi za svih i za one u gradu i za one na selu i one u stanovima i one u kućama svojima i one na otocima i one na pašnjacima. To se zove univerzalno i pravični način preraspodjele onih dobara koje država želi podijeliti sa svojim građanima. Što se tiče uobičajenog i neuobičajenog načina. To je ono o čemu smo svi govorili. Ne može biti uobičajeno i normalno, da različite strukture kupuju ono što nije za njih predviđeno i nakon toga to prodaju po tri puta skupljoj cijeni. To se ne zove poticajna stanogradnja nego poticajni kriminal [[Upadica: Tako je.]]
Sljedeća replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Gospodine Markov, htio bi vam replicirati na vaš govor vezano za primjernu članka 5. ovog predloženog zakona. Dakle, obaveza koja se nameće jedinicama lokalne samouprave da se imaju odreć' komunalnog doprinosa prilikom gradnje stanova iz Programa poticajne stanogradnje. Naime, slikovito rečeno to bi vam bilo otprilike ovako. Ja i moj rođak posjedujemo kuću u nekom suvlasništvu, i sad ja s vama pregovaram o prodaji te kuće ali na način da vam moj rođak ima, mora prodati povoljnije svoj udio bez da njega pitam. To je otprilike smisao članka 5. ovoga zakona. I bilo bi dobro, dakle bilo bi dobro u smislu ovoga da se država odrekne svog dijela kolača u poticajnoj stanogradnji poput PDV-a, zatim komunalnog, zapravo vodne naknade, a ne da svoju dobrotu i brigu prema mladim obiteljima odnosno potencijalnim kupcima iz Programa poticajne stanogradnje prebacuje na jedinice lokalne samouprave.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Vrlo mi je teško kolega odgovoriti kroz ova zagonetna pitanja kroz rođake. Ja ću pokušati jer sam shvatio smisao vaše dileme. Ja mislim da članak 5. treba biti ne imperativan. On ne smije biti obvezujući. Svaka jedinica lokalne samouprave mora imati vlastite kriterije na osnovu kojih će rasteretiti pojedinca određenih komunalnih naknada. Svaka jedinica lokalne samouprave će sama ocijeniti u kojoj mjeri i na koji način će financirati infrastrukturu jer to ne ovisi isključivo o materijalnoj poziciji općine nego o potrebi građana. Znači, ona će ocijeniti kakve su potrebe građana. Ima građana, ili ima oni sredina u kojima nema potrebe za nekim da tako kažem velikim popustima ali ima onih sredina gdje je građanima nužno osigurati pomoć same jedinice lokalne samouprave bez obzira što će to možda predstavljati veliki trošak za proračun te općine.
Slijedeća replika poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega. Nastavit ću se malo i što je kolega govorio vezano na vaše, kolega Trgovčević. Naime, točno je i naše stajalište da bi trebalo omogućiti mladeži rješavanje stambenog pitanja ne samo gradovima nego i u selima. Ali vidjeli smo i primjer iz Petrinje da neće biti dovoljno da bi zadržali mladež na selima osigurati samo pitanje stambenog zbrinjavanja kroz ovaj oblik. Vidjeli smo kakva je situacija s obnovom bilo, obnovljeno. Nažalost, ljudi se ne vraćaju. Zašto? Nemamo mogućnosti gospodarske, klimu treba stvoriti takvu da kad mlad čovjek ostaje da se može i zaposliti, znači napraviti puno toga što nije napravljeno i vezano za hrvatsku poljoprivredu i vezano za gospodarski razvoj države. Znači, te mjere moraju ići zajedno jer ne vrijedi ništa ako samo idemo ovaj dio rješavati. Mora se uporedo rješavati, tek onda će se omogućiti ovaj dio da će mladi ljudi ostajati. Evo, prošli tjedan sam bio Berku, to vam je na području Bjelovarsko-bilogorske županije, pa vidite kakva je situacija, koliko ljudi radi općenito 20 i 30 radi na razini općine. Takva vam je situacija u mnogim područjima u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji i drugdje u Hrvatskoj, u svim tim sredinama. Znači, ajmo raditi četiri stvari da bi došli do konačnoga rezultata. Bez toga nećemo jer točno je ono dobar zakon će biti loš ako ga provode loši ljudi, a loš će biti dobar ako ga provode dobri ljudi ali to je onaj dio djelovanja općina i gradova i to je to. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Slažem se sa kolegom Perom. Naravno, ove mjere ako ćemo ih i primjenjivati na urbane i ruralne sredine nisu dostatne. Upravo zato je HSS i pripremio materijal pod nazivom "Preporod hrvatskog sela" sa svim mjerama koje treba upravo učiniti da se hrvatsko selo napokon pozicionira ondje gdje mu je mjesto, da se umjesto zaborava počne spominjati, da se umjesto zaobilaženja počne posjećivati, da se umjesto prešućivanja o njemu više govori. Upravo preporod hrvatskog sela je odgovor na sve ovo o čemu danas govorimo a jedna od mjera će biti i financijski poticaj da se može bolje i kvalitetnije živjeti na selu jer naši građani imaju pravo da to mogu a naši građani i očekuju da im se to napokon učini jer ne žele biti građani drugog reda.
I poštovani zastupnik Željko Pavlic, replika.
Gospodin Markov predlaže univerzalno rješenje kolektivni smjer a kako bi uveo diferencirani pristup po provođenju ovog zakona. To sam eto zaključio iz njegovog izlaganja. S ovim drugim djelom dakle se slažem. Hrvatska nažalost još uvijek nema zakon o regionalnom razvoju. Zakon koji bi dakle na pravi način registrirao sve one različitosti koje postoje između pojedinih županija, između pojedinih regija a koje su svakim danom sve dramatičnije. Pa i podaci na primjer o prosječnim plaćama za prošlu godinu govore nam da je prosječna plaća 4 tisuće i 400 kuna, da je prosječna plaća u Međimurskoj županiji 3 tisuće 300 kuna. Međimurska županija je na posljednjem mjestu po prosječnim plaćama u Republici Hrvatskoj, da je prosječna plaća u gradu Zagrebu preko 5 tisuća kuna. Podaci nam pokazuju dakle o visini bruto društvenog proizvoda po glavi stanovnika koji se kreće od 4 tisuće eura pa do 12 tisuća eura, to je dakle jedan raspon koji je nedopustiv i zato mislim da bi trebalo uvesti diferencirani pristup za određene naše regije kojima treba pomoć države kako bi mogle ostvariti ono što je najbitnije da ostvare dakle da ljudi ostanu na tim područjima.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Ja ostajem kod onoga da mislim da je univerzalno pravo najbolje ali jasno prema specifičnim potrebama različitih struktura građana. Zakon ni ne može drukčije biti nego univerzalan. Prema tome, o tome ne možemo razgovarati. Što se tiče pak regionalnog razvoja, naravno da je on preduvjet svemu. Pa prije svega, nitko drugi ukoliko se ne dogodi istinska regionalizacija u Hrvatskoj neće moći zaštititi pojedinačne resurse u pojedinim regijama. Pa Europa počiva na tome da univerzalnim zakonom ne štiti tržne različitosti ali kroz regionalne pristupe regija pojedinih u Europi štite se i određene proizvodne marke i određeni resursi koje imaju te regije, i na neki način ne može se kroz središnju državu izvršiti zaštita one vrijednosti na kojima ta regija počiva ali se kroz regionalno podzakonodavstvo može i mora urediti i smisao tog regionalizma a to je zaštita specifičnosti, zaštita prostora, zaštita resursa u interesu ljudi koji žive na tom prostoru.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici, još ima šest zastupnica i zastupnika prijavljenih za ovu temu. To ćemo jasno, tako da ćemo ovu temu apsolvirati. Ja samo plediram da ne idemo s tako puno replika da možemo do pola dva završiti a onda u 15 sati će biti glasovanje o svim raspravljenim točkama za ova protekla dva tjedna. Dakle, ne bi više radili druge rasprave nego bi završili sa raspravom o ovoj točci dnevnoga reda. I u 15 sati glasovanje. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice sa suradnikom. Naime, ovo je jedna vrlo važna tema o kojoj raspravljamo jer u životu čovjeka zapravo mu je važno da dobije obrazovanje, kad završi obrazovni proces da dobije adekvatan posao i da riješi stambeno pitanje jer tek onda može reći da može sklapati obitelj odnosno normalno raditi i živjeti. Stanogradnja je zapravo u Hrvatskoj usporena već tamo u 80-tim godinama da bi potpuno nestala u 90-tima kada se krenulo u proces privatizacije tzv. društvenih stanova i tada su se prodavali ne samo društveni stanovi koji su bili u posjedu trgovački, odnosno tadašnjih društvenih poduzeća koja su onda ili samostalno kroz proces privatizacije prodavala ili pak prenosila i privatizirala kroz tadašnje stambene fondove. U tom periodu prodan je i veliki broj stanova koji su tada bili u posjedu tadašnjih općina pa i države. Dakle krenula je jedna opća privatizacija i gotovo da nije ostalo adekvatnih stanova koji su koliko toliko bili uvjeti za stanovanje, koji nisu bili po tom, u tom procesu privatizacije prodani. Tek se eto nešto više počelo govoriti o potrebi jedne stanogradnje koja će biti primjerenija po cijenama za prosječnog građanina i za mlađu obitelj početkom 2000.-tih godina. I mislim da je ovo, ovaj Zakon koji je donesen 2001. godine zapravo eto jedan proces koji bi trebali nadograđivati unatoč tome što smo imali eto ovo sada već i drugu izmjenu predloženu ovog Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Pokušavalo se i različitim stimulativnim mjerama pogodovati mladim obiteljima i obiteljima koje nemaju riješeno stambeno pitanje. Bile su tu i subvencionirane kamate. Osnivale su se i štedne zadruge, stambene zadruge i tako dalje. Krenulo se i sa poreznim olakšicama koje su u jednom periodu bile do 12 tisuća kuna godišnje smanjenje porezne osnovice da bi se sada to svelo na ukupnu što mislim da nije dobro bez obzira što su se kroz neke analize pokušalo reći da to i tako ne mogu koristiti siromašniji nego to koriste bogatiji s čime se ja uopće ne mogu složiti. Jer onaj tko nema stan i prvi puta kupuje stan i kupuje ga još na kredit zaista se ne može svrstavati u kategoriju bogatog građanina. I sad se postavlja svakako u našim uvjetima i pitanje kako jedna mlada obitelj može doći do stana ako ima i problem zaposlenja dakle teško dolazi do posla. Kada se i zaposli često radi na određeno vrijeme na neodređeni rok, a kad se radi o starijim obiteljima u kojim su starije osobe ako nemaju do sada riješeno stambeno pitanje tu su također problemi jer često se ostaje bez posla, ostaje se na dugi rok. Pitanje je koliko je moguće uzeti i kreditnu obvezu na duži rok ako si u poznim godinama. Dakle uz ovu socijalno poticajnu stanogradnju trebalo bi razmišljati i o ne samo općine i gradovi nego vjerojatno i država i o izgradnji stanova tzv. socijalnih stanova u kojima bi kategorije građana koje nisu u materijalnoj mogućnosti da kupe stan mogle stanovati po jednoj zaštićenoj stanarini. U nekim državama postoji mogućnost da takve obitelji ograničeno vrijeme stanuju u takvim stanovima dok se njihova materijalna situacija ne popravi i daje im se jedan rok u kojem mogu možda riješiti svoje stambeno pitanje na drugačiji način. I sada samo nekoliko primjedaba koje su već i bile izrečene ali mislim da nije naodmet da se ponove na ove predložene izmjene o kojima bi se trebalo do drugog čitanja dati i određeno obrazloženje ili ih u nekom, nekoj mjeri i prihvatiti. Mislim da je dobro što se povećava s obzirom kad se povećava cijena stana da je dobro da se povećava i ova mogućnost kada, kolikog učešća može imati cijena zemljišta i infrastrukure u cijeni stana ili kvadratnom metru stana i da se to povećava na 40% kad već idemo sa povećanjem cijena stambenog prostora. Međutim i ja imam također kao i neke kolege koje su do sada raspravljale primjedbu na članak 5. Mislim da tako izričito ne bi moglo pisati da se ne donosi rješenje odnosno ne uplaćuje komunalni doprinos jer bi to trebalo ostaviti mogućnost da o tome odlučuju lokalne jedinice jer je to i njihov prihod. Lokalne jedinice se često odriču komunalnog doprinosa ne samo u stambenoj izradnji nego i u ovim zonama industrijskim ili poduzetničkim kada hoće da im dođe adekvatna, adekvatan kupac koji će zapošljavati radnu snagu sa njihovog područja. Često se u cijelosti ili djelomično odriču komunalnog doprinosa. Ako već želimo naravno da uplata komunalnog doprinosa će daljnje utjecati na povećanje cijene. Ali ako već želimo smanjivati cijenu stambenog prostora na način da se smanjuju ili ukidaju neke naknade ili ti, para porezi u krajnjem slučaju onda bi u zakonu trebalo definirati da se ne plaćaju odnosno ne donosi rješenje i ne plaćaju neke naknade koje su prihod države, a ovo ostavljati mogućnost lokalnoj zajednici da se odrekne u cijelosti ili djelomično prihoda koji su prihod njihovoga proračuna. Ja bih mogla podržati ovaj članak 6. gdje se, kojim se briše članak 18. da se ne ide na direktno ugovaranje. Moguće je da se prihvati ponuda građevinara da on gradi na svom zemljištu ali to mora biti isto kroz natječaj, a ne direktnom pogodbom. Mi stalno kritiziramo način kako se izigravaju određene odredbe Zakona o javnoj nabavi i zaista ne bi trebalo imati protiv da se na ovakav način uredi i Zakon o poticajnoj stanogradnji. Što se tiče novog članka 28.a također mislim da bi se vjerojatno trebalo to na drugačiji način regulirati. Ako se već misli i ako u praksi zaista i postoje slučajevi špekulanata koji kupuju takve stanove samo radi preprodaje onda bi trebalo možda na drugi način riješiti a ne ograničavati onima koji su kupili takav stan minimalne kvadrature za svoju obitelj a dolaze u situaciju da mogu riješiti svoje stambeno pitanje naravno izvan ovog sustava poticajne izgradnje da ih ograničavamo da mora u takvom stanu živjeti prvih odnosno 10 godina i čekati da tek u 11-oj godini pokušaju riješiti adekvatno svoje stambeno pitanje. Dakle uz ovaj sustav poticajne, stambeno poticajne stanogradnje odnosno društveno poticajne stanogradnje trebalo bi u ovom trenutku razmišljati i o nekim drugim vidovima kako bi se pomoglo i onim našim građanima koji nisu u stanju preuzimati kreditne obveze i na takav način dolaziti do rješenja stambenog pitanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Šolić.
Hvala lijepa dopredsjedniče. Evo, ispravila bih poštovanu kolegicu Zgrebec kada je rekla u svojoj raspravi da mnoge lokalne jedinice ukidaju ili smanjuju komunalni doprinos da bi se što prije došlo, jel mlada obitelj do rješavanja stambenog problema. Međutim, ja ponavljam u Gradu Zagrebu tj. gospodin gradonačelnik upravo je napravio kontra svega ovoga što mi danas tražimo, a to je…
Ne možete raspravljati pod institutom ispravke netočnog navoda. Ne može!
Ja sam ispravila netočno, da je to netočno da u Gradu Zagrebu se dogodilo da je upravo …
Ja ne čujem što …
Ja bih vas molila da se stišate i da me ne ometate da ispravim navod. Netočno je to da lokalne jedinice smanjuju ili ukidaju komunalni doprinos. Točno je da u Gradu Zagrebu je upravo podignut komunalni doprinos i to na rubnim područjima Grada Zagreba, točnije područje Brezovica itd. …
Dobro. Zahvaljujem. Ispravili ste netočan navod. Nemate dalje pravo na raspravu. Nemate pravo na raspravu ili repliku. Ispravili ste netočan navod. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, …/Govornik se isključio i ponovno uključio./… članak 209. Poslovnika jer kolegicu niste prekinuli.
Kako nisam?
Ja nisam govorila o Gradu Zagrebu. Ja sam govorila o nekim jedinicama lokalne samouprave.
Ha nekim! Pa dobro!
A nisam govorila o Gradu Zagrebu.
Je.
Na primjer u Gradu Čakovcu se ne plaća komunalni doprinos.
Ja mislim da nisam povrijedio Poslovnik. Ja sam prekinuo kolegicu i zamolio...
Ma kakva lokalna jedinica …
Ne možete. Ne možete sad tako raspravljati. Na kavu otiđite! Uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i ujedno vas pozdravljam. Naime, ono što nisam stigla izreći u svojim uvodnim napomenama iskoristila bih priliku, a i slušajući vas sve ostale u ovoj raspravi današnjoj vidim da je tema zaista dosta zanimljiva. Naime, u prošlom mandatu prošle Vlade kao što znate donesen je taj Zakon o poticanoj stanogradnji 2001. godine koji do danas ničim nije moguće bilo ga zamijeniti niti se našlo bilo kakvo bolje rješenje za rješavanje stambenog pitanja. Napomenula bih da je za Hrvatsku državu pa i za ostale države vrlo, vrlo važno da se država interferira u segment stanogradnje i stanovanja. Ignoriranje toga znači podilaženje određenim građevinskim lobijima. Zašto je vehementnost moje rasprave bila takva proizlazi iz činjenice brojeva. Dakle ja dakako kad govorimo o izgrađenim, podacima o izgrađenosti u ovom programu ne mislim na to što je ova Vlada u ovom mandatu od tri i pol godine završila i za što je izdala uporabne dozvole. Ja uopće ne sporim da tih u rekapitulaciji iznesenih 4482 stana nisu nešto što je dakako kvaliteta onih koji su na tome radili. Ja govorim o revolving programu. Znači, da biste vi mogli program dalje održavati, da bi se mogla korigirati cijena na tržištu stanova potrebna je izgradnja velikih količina stanova da se ne podgrijava deficit na tržištu jer deficit na tržištu stanova gospodo dovodi do toga da gospodin Jure Radić i gospodin Žderić grade stanove za 7000 eura po kvadratu. Dakle, ja govorim o tome tu je država koja je faktor, koja treba nešto korigirati. Ne trebamo korigirati faktor na 7000. Recimo da su to neke ekskluzive, ali neka korigira faktor u Gradu Zagrebu po cijeni kvadratnog metra od 3000 eura. Država je dužna da izađe u susret svojim građanima i da korigira i sa svojom inicijativom i pokretanjem stambenih projekata, kontrolira cijenu stana na tržištu. I zbog toga, s obzirom da još jedanput napominjem, od svih brojaka koje je u ovom mandatu ova Vlada izradila vlastito je pokrenula dvije lokacije u Kutini i Dugom Selu sa 50 stanova. Mi ne možemo držati kontrolu tržišta stambenog kvadrata. Kad sam spominjala Grad Zagreb, a spomenut ću ga još jedanput, ono što me zaista iskreno boli je da je prepušten projekt od 2735 ili 37 stanova, da je prepušten Gradu Zagrebu i da taj kvadrat kojeg smo izlicitirali uz enormne muke 2003. godine na najbrži mogući način što smo ikako mogli uz ogromnu opstrukciju koju smo imali, da je taj kvadrat koji smo tada uspjeli dobiti ispod 900 eura predan i prepušten u ruke Gradu Zagrebu koji taj isti kvadrat bez obzira na drugi model i ja se tu slažem sa gospođom Jelenom znam što je pri tome mislila prodaje za 1290 eura. Znači, 400 eura skuplje. Kvadrat je kvadrat, a budimo iskreni socijalnu stanogradnju Grada Zagreba mislim da je amoralno i neukusno rješavati na grbači onih koji ionako uz tešku muku dolaze do toga da kupe stan negdje na periferiji, pa i na svinjogojskoj farmi kao što se to vrlo često znalo napominjati u vrlo malicioznim, na vrlo maliciozni način. Dakle, smatram da je prepuštanje tog projekta ja to zaista iskreno mislim, da je prepuštanje tog projekta, a da ste pri tom gospodo imali instrumente, jer tvrdim još jedanput vi kao ministarstvo ste nadređeni svakoj jedinici lokalne samouprave pa i županiji, pa tako i Gradu Zagrebu. Dakle, imali ste mehanizma da na temelju potpisanog predugovora inzistirate na tome, u doba još prethodne gradonačelnice Pavić ili današnjeg gradonačelnika Bandića, da dobijete ugovor za to zemljište od 32 ha u jedinstvenom vlasništvu Grada Zagreba i da za 900 eura izgradite građanima Grada Zagreba stanove. Osobno moram priznati da me to boli i na 400 eura ne znam tko je sve bio zainteresiran da se to tako poskupi ta cijena. Moram priznati zaista ne znam. To je što se tiče realizacija. Sve ostale brojeve koje je spominjao gospodin Markovinović su brojevi o kojima možemo poslije još uz kavu razgovarati su pitanje što je priređeno, tko je što planirao u 2006., tko je što planirao u 2007. Ja ne govorim o planovima i dobrim željama. Ja govorim o onome što se izgradilo ili što je u građenju. Dakle, izgradila se Kutina i izgradilo se Dugo Selo, odnosno čak se nije ni završilo još ali se gradi, materijalizira se hajmo tako reći. Što se tiče zakona i poskupljenja cijena zemljišta slažem se. Zemljište je trebalo poskupiti. Mislim da je trebalo ga diferencirano poskupiti u odnosu na jedinice lokalne samouprave ovisno o cijeni, o visini koju diktira Porezna uprava. Što se tiče članka 18. Dakle, koliko god je vaša namjera da se povećanjem cijene zemljišta na 20% talona dobije mogućnost da se kupi više zemljišta i da se recimo taj program proširi. Dakle, ja ne sporim u vaše dobre namjere, ali zaista tim više spominjem članak 18. kojim isključujete mogućnost da građevinske tvrtke koje u svom vlasništvu imaju svoje zemljište, često puta je to zemljište bilo neki skladišni prostor od davnina, od 50-tih godina, da na tom zemljištu angažiraju svoju operativu i izgrade stanove ako u tim jedinicama lokalne samouprave postoji interes. Za razliku od kolege Markovinovića koji kontinuirano spominje "Coning" ja ću ovdje spomenuti nešto drugo. Spomenuti ću Lavčević … u Šibeniku, to je bilo zemljište u vlasništvu Lavčevića. Spomenut ću Lavčević na Bilom brigu u Zadru, to je bilo zemljište od Lavčevića. Dakle građani Zadra osim što su zahvaljujući dobrom gradonačelniku Kalmeti dobili 180 stanova preko grada za 660 eura, dobili su i ostatak stanova od nekakvih 60 ili stotinjak stanova na Bilom brigu zahvaljujući upravo činjenici da je operativa Lavčevića bila zainteresirana da na svom zemljištu izgradi stanove po uvjetima koji vrijede za POS. Dakle primjere možemo nalaziti raznolike, imamo od Opuzena, od Metkovića, primjere Raguse, imamo primjere, dakle imamo primjere u Pitomači itd. Imamo raznih primjera, na žalost gospodin Markovinović se uvijek sjeti primjera samo "Coninga". Što se tiče ostalih cijena, cijene poskupljenja vodnih doprinosa. Za vodni doprinos sam rekla da mislim u članku 5. stavak 4. bi trebalo uvrstiti i razmisliti o tome što ćete i gdje ćete uvrstiti vodni doprinos jer je to namet koji je došao kasnije nakon donošenja zakona i de facto ugrožava na neki način ili opterećuje dodatno svaki kvadratni metar stana. Što se tiče ovih povlačenja sredstava 35% tamo gdje JLS daje svoje zemljište, slažem se treba transferirati što prije natrag u JLS da bi lokalna samouprava sredstva mogla angažirati na izgradnji i pripremi zemljišta, izgradnji infrastrukture. Što se tiče modela po članku 30. kojeg sam već ranije okvalificirala kao sramotni zato što je u tom modelu napravljeno nula. Ja bih vas samo željela podsjetiti da u trenutku kada ste donosili te izmjene i dopune u 2004. godini da ste vrlo dobro znali u kakvom je financijskom stanju Hrvatska država i u kakvom su stanju hrvatski građani. Pa niste valjda zamislili da bi u nekakvom selu Banove Jaruge netko mogao raditi nadogradnju tavana preko firme ne znam, "Konstruktor" recimo ili "IGH" npr. Valjda niste to očekivali! Dakle za očekivati je bilo da nadogradnji i prigradnje i rekonstrukcije idu temeljem samogradnje. Pa to se i tada znalo, a to se uostalom i pokazalo. Dakle nitko nije išao da treba razmišljati o tome kako graditi negdje u malo ruralnim ili malo prigradskim sredinama i da nije ovo možda jedini način. Dakako treba razmišljati da se gradi u manjim sredinama bilo da se ide na sustavno građenje obiteljskih kuća, bilo da se ide na sustavno građenje kuća u nizu, dakle da se oblikovanje i tipologijom stanovanja približimo potrebama ruralnog stanovništva. Da, slažem se s time, u tom smislu sam očekivala da ćete ove tri i pol godine raditi i vrlo bih rado vidjela neke takve pomake u ovom zakonu. Međutim isto tako bi spomenula da je ovim zakonom bilo, odgovaram gospođi Zgrebec usput. Da je ovim zakonom bilo predviđeno da jedinica lokalne samouprave mogu za potrebe svojih gradova i općina same biti kupci u programu poticane stanogradnje i nakon toga te stanove iznajmljivati za potrebe svoje socijale. Pa bilo bi logično da Grad Zagreb kupuje u Zagrebu preko POS-a stanove i da svoju listu od 2 tisuće i 700 ili 2 tisuće i 200 ljudi rješava uz beneficiranu, odnosno subvencioniranu državnu kamatu. To bi bilo za očekivati i normalno jel', a ne samo u Zagrebu i drugdje naravno. Isto tako mislim da se moglo razmišljati o tome da se pitanje zaštićenih najmoprimaca i najmodavaca rješava ovim modelom. To bi isto tako bio dobar model. I samo još sekundu ako mogu.
Zahvaljujem.
Ja sam naime, samo sekundu ako smijem.
Ne smijete!
Naime u ovih pet godina nisam reagirala na dinamiku provođenja ovog programa. Ja bih vas lijepo molila…
Ne, ne može. Ne može više. Imati ćete nekoliko replika pa ćete reći u replikama vjerojatno. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Evo hvala kolegici što me je toliko puta prozvala, ali moram citirati kolegice vaš krivi navod. Veli: Postojeći zakon iz 2001. godine nemoguće je zamijeniti boljim rješenjima. Pa ja mislim da to ne vrijedi ni za jedan zakon, čak i naše zakone koje mi sada donosimo vjerojatno netko zamjenjivati boljim rješenjima. Ali upravo ste vi kolegice dokazali da ga treba mijenjati jer ste namještali poslove firmama vlastitog ministra, dijelili poslove kroz natječaje.
Zahvaljujem. Nemojte raspravljati pod institutom…
Gospodine dopredsjedniče, čitam samo iz revizije zbog čega je trebalo mijenjati.
Znam, znam. Ali nemojte molim vas raspravljati pod institutom ispravak netočno navoda, onda ćemo doći do povrede Poslovnika.
Pa ja samo gospodine dopredsjedniče govorim da zakon treba mijenjati, jer upravo novim zakonom, niste me do kraja htjeli saslušati što mi je žao, a samo sam tri opomene do sada dobio od vas, nadam se i četvrtu. Upravo novi zakon nudi rješenja koja će … /Govornik isključen i ponovo uključen./ … da bi se ove mahinacije zapravo zaboravili.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegica zastupnica Alenka je navela da se ovim zakonom diljem Hrvatske utvrđuje cijena zemljišta 70 eura više od sadašnje. Naravno da to nije točno. Ovim zakonom se ograničava cijena zemljišta koja može se kupiti i uzeti da bi se na njemu gradili objekti i stanovi POS-a. Prema tome u mom Pakracu gdje sam se ja rodio može biti i 5 eura i ući će se u kalkulaciju sa tih 5 eura, a ne sa 140.
Zahvaljujem. Tipični ispravak netočnog navoda, molim da se ugledate na zastupnika Širca. Replika, uvažena zastupnica Pavičić Vukičević.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo doista ja ne mislim polemizirati sa ovim fenomenalnim modelom društveno poticajne stanogradnje, odnosno sa POS-om, ali pošto se danas opetovano više puta govorilo o toj razlici u cijeni od 400 eura po kvadratnom metru između dva posve različita modela, dakle POS-a i zagrebačke stanogradnje onda mislim da je zgodno za reći što se nalazi u tih 400 eura razlike po kvadratu. Nalaze se dvije osnovne škole, nalazi se srednja škola, nalaze se dva vrtića, nalazi se pošta, ambulanta i ostali naravno sadržaji od parkova do dječjih igrališta i nalazi se oko 900 socijalnih stanova. Jer ti ljudi koji se nalaze na listi za socijalni stan kao i oni kojima dodjeljujemo stanove mimo liste prvenstva po socijalnim kriterijima, nemaju niti jedan euro po kvadratu za stan. Niti jedan euro a kamoli 700 ili 900 eura. Mi smo napravili snimku stanja u Gradu Zagrebu, napravljena je i stambena strategija u suradnji sa Pravnim fakultetom i profesorom Bežovanom i ponudili smo Zagrepčanima jedan posve različit model od ovog modela o kojem mi danas govorimo i nitko ne polemizira sa modelom društveno-poticajne stanogradnje, to je model koji je sasvim sigurno u nekim dijelovima jel' polučio neke rezultate. Ali eto doista kad govorim o Zagrebu, o onome što se danas gradi u Sesvetama radi se o zagrebačkom modelu stanogradnje i ta dva modela ne mogu se, a ponajmanje po svojoj kvaliteti uopće uspoređivati.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem. Kolegice Vukičević najmanje sam željela vas u ovoj polemici i taj model uhvatiti, međutim moram iskreno reći sticaj je okolnosti da se ovdje upravo radi o projektima koji su bili rađeni za poticanu stanogradnju, a preprodani su za projekt zagrebačkog modela. Da ste vi napravili zagrebački model na Podbrežju ili ne znam na Borovju ili bilo gdje pa da ste sve to rješavali, ja bih rekla ok, rekla bih da je to useljenički program jer na 5 godina koji je limit da bi vi dobili mogućnost za kupnju tog stana ja to ne mogu drukčije okvalificirati nego useljenički program. Nakon fakulteta godinu dana pripravničkog staža i možeš biti kreditno sposoban da kupiš stan u zagrebačkom modelu. Ali što se tiče ove konkretne stvari Sopnice, Jelkovca i škole pa kolegice Vukičević još 2003. godine imali smo osigurana sredstva u CEB-ovom programu za izgradnju škola. Što se tiče parkova, drveća, travnjaka i ostalo, pa to ide iz komunalnog opremanja. Dakle, nemojmo miješati neke stvari jel'.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Arapović.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo iznenadio sam se jučer kada je sa strane stranke koju gospođa predstavlja HNS-a došao zahtjev za smjenu ministrice da bi napravila neke promjene, a sami ste i maloprije rekli da po pitanju Sesveta je 400 eura išla cijena gore, ja mislim da je tako rekla i gospođa Vukičević Pavičić je rekla da je to zbog škola. A šta ćemo sa ovim rubnim dijelovima Grada Zagreba gdje je isto išlo 400 eura, a nema ni škole, ni vrtića, nikakve ustanove? A druga stvar, bilo je i nekih zemljišta koji su išli za 1 milijun kuna, pa za godinu dana su prodali za 10 i pol milijuna kuna. Za koliko je za tih 9 milijuna se moglo napraviti nižih kvadratnih stana u bilo kojem … [[Govornik se ne razumije.]] da li u Zagrebu, Sesvetama ili na rubnim dijelovima Grada Zagreba, pa smo mogli kad ste nabrajali sva ta mjesta u Zagrebu i oko Zagreba mogli ste i za taj primjer novog Zagreba, ali ne govorim ove nove zgrade preko puta Lisinskog. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Čini mi se da se ovdje radi o dvije različite stvari, ali ono kolega na što vas hoću upozoriti. Dakle, sva ova poskupljenja komunalnog doprinosa o čemu govorite u svim rubnim zonama itd. koja su bila bolje proporcionirana sa 7 zona do sada, ali mislim to nije tema današnjeg razgovora ovdje. Mislim da je svinjarija svoje vrste, ali o tome ću govoriti u Gradu Zagrebu, o tome sam već i govorila jer je to na grbači segmenta gdje se najviše gradi uprihođivanje novca za kojekakve investicije koje bi trebale inače iz drugih naslova financirati. A što se tiče međutim ovog baš konkretnog projekta, mene boli da je ministarstvo i ministrica koja je sposobna žena, koja je energična žena, od koje sam očekivala 2003. godine da će svojim autoritetom uspjeti istjerati to do kraja prepustila projekt da netko na njemu zarađuje 400 eura.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Zgrebec.
Pa kolegica Košiša Čičin-Šain zapravo kaže nitko ne ograničava lokalnoj samoupravi da gradi ili u sklopu izgradnje po društveno-poticajnoj stanogradnji kupuje socijalne stanove. Ma ja se s time slažem, samo ja sam rekla da toga ima jako malo, a potrebe su velike da se u to je mogla i može uključiti država reći ću na sljedećem primjeru. Naime, 90-tih godina kada se je rasprodao Fond društvenih stanova mi uopće ne znamo gdje su ta sredstva završila, ona su se dijelila između lokalne samouprave i države. Jesu li bila uplaćivana u taj fond iz kojega se trebala financirati stanogradnja, nemamo nikakvu informaciju, a da se stanovi 90-tih godina uopće nisu gradili to je činjenica.
Odgovor na repliku.
Pa gospođo Zgrebec, pa naravno ne postoje nikakve sustavne strategije razvoja stanogradnje i zaštite interesa i stambenog fonda u Hrvatskoj. To je problem i to je uloga ministarstva i da je ministarstvo vodilo jednu sustavnu politiku onda se prvo 90-tih ne bi desilo da su se svi stanovi i stanarska prava porasprodali, da je u portafelju onoga što se zove stanovi za najam ili državni društveni stanovi nije ostalo ništa, nego mislim 4%, a 96% stanova našlo se u rukama privatnih vlasnika. To se ne bi dogodilo. Slažem se s vama i iz ovog projekta, iz ovog programa se moglo jedinice lokalne samouprave su mogle same investirati i kupovati stanove u tom programu za potrebe ljudi koji nemaju potrebe da imaju stan u vlasništvu. Ako imate 65 godina i živite sami, nemate nasljednika pa vama ne treba stan u vlasništvu, a vi trebate pod normalnim okolnostima imati stan da ga iznajmite. Dakle, fali sustavnog bavljenja stambenom politikom u državi Hrvatskoj.
Zahvaljujem. Ministrica Marina Matulović-Dropulić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa eto mislim da na par pitanja bi trebalo reći par riječi. Ja se stvarno čudim gospođi zastupnici koja stalno govori kako nema nikakve strategije. Mi smo započeli izradu strategiju za razliku od onih prije koji su 4 godine isto tako bili na vlasti, pa isto tako nije nikakva strategija donešena. Međutim, ono što je važno reći to je da se ova Vlada drži zakona, pa i Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Bez obzira na to jesam li ja mogla nešto napraviti ili nisam mogla napraviti oduzeti zemljište kao niti vi nisam mogla niti ja Gradu Zagrebu radi toga jer velim postoje naši zakoni. Vi ste nam mogli pomoći u tome na način kada ste bili u koalicijskoj vlasti sa SDP-om u Gradu Zagrebu da ih prisilite da se donese takva odluka i da se preda zemljište APN-u, odnosno Hrvatskoj državi. Niste to napravili. Prema tome, svemu smo krivi vi. Još jednu stvar samo treba reći. Mi nismo nikakve stanove, projekte preprodali, mi smo projekte zamijenili za 196 stanova koje ćemo na toj lokaciji od Grada Zagreba dobiti. Prema tome, nismo išli zarađivati novac, ali nismo mogli, to nije više moglo tako trajati jer su izvođači s kojima ste vi potpisali ugovore radili takav pritisak na nas da mi, a mi nismo se mogli domoći zemljišta jer ne može doći to nekome ukrasti ili mu jednostavno odnijeti. Prema tome, tu jednostavno uz najbolju volju mi to nismo mogli napraviti. A što se tiče članka 18. i tih građevinara za kojih se vi sad jako borite da bi oni trebali i dalje raditi na ovaj način, mi imamo kompletnu analizu. Maloprije sam rekla koliko milijuna. 471 milijun koji je potrošen na to. Znači, s njima ugovoren, direktno. Ali sa najvišim cijenama izgradnje. I nema cijene koja nije ispod 910 eura po kvadratu. Jer ste s njima ugovarali i izvođenje radova i projektiranje i izgradnju komunalne infrastrukture i zemljište. Sve. A samo da vas još jednu stvar onda pitam u svemu ovome skupa. Sesvete nismo mogli riješit. U vaših deset tisuća stanova je Sesvete sa dvije tisuće 900, … [[Govornik se ne razumije.]] je Makarska za koju se i dan danas vodi sudski spor. Prema tome, nemojte reći da ste imali pripremljene lokacije. A da usput ne govorim da niste imali niti za neke stvari projekte, a pogotovo niste imali lokacijske i građevinske dozvole. Međutim, bila je nekad prije i mogućnost da se i bez toga radi pa da se i bez uporabne dozvole preda na uporabu. A toga nažalost, danas više nema. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne. Nažalost, njihovu ne na moju. Naravno. Mi da to nećemo, mi to ne bi tako i provodili. Htjela bi samo reći gospođi Vukičević. Ja sam jako zadovoljna što vi imate toliko lokacija. Ali, ja vas lijepo molim, vi još uvijek imate 6 tisuća ljudi na listi za POS-ove stanove a niste osigurali ni jednu jedinu lokaciju. Prema tome, osim ovih lokacija o kojima ste sada govorili dajte jednu od tih lokacija za izgradnju POS-ovih stanova i nema nikakvog razloga da se to ne radi. Jer vi ste i to obvezni. Prema tome, možete to napravit. I samo bi još htjela, da ne govorim o svima, ali nešto treba reć' o ruralnim područjima jer je gospodin Markov i puno zastupnika je o tome govorilo. Ono što je ova Vlada napravila, to je da je prvi puta raspisala natječaj za davanje kredita banaka. Prije je bila jedna banka koja je servisirala sve ljude koji su kupovali stanove i kamate su iznosile prosječno 5,6%. Danas su ovdje tri banke i 6,4%. Danas su tri banke i iznosi 5,6% prosječna kamata. Znači, došlo je do nekih smanjivanja kamata što je sigurno dobro. Što se tiče ruralnih područja odnosno područja od posebne državne skrbi. Vi vjerojatno ne znate, ali Vlada je donijela odluku koja je rekla da ako se gradi na takvim područjima stanovi POS-a, u tom slučaju zemljište se daje ako je na državnom zemljištu zabadave. Prema tome, to je dobra odluka, posebno za ta područja koja su problem. A što se tiče izgradnje na pojedinaca, znači ono po našem članku zakona gdje se može jedinice lokalne, gdje mogu pojedinci graditi ili dograđivati kuću i slično, nitko neka, oni su izjednačeni. Ali ne mora cijena bit 700 eura građenja. Koliko od obrtnika? I niti velike firme, niti bilo tko to ne treba gradit. Nego obrtnik. Mi samo tražimo da ima ugovor i da ima račun. I ništa drugo. Ako država treba nešto dati. Znači i tu je određena povoljnost data. Međutim, mi ćemo svakako razmotriti eventualno još nešto što bi se država mogla odreći da bi na tim područjima dobila nešto više. Prema tome, eto probat ćemo i zahvaljujem se za sada na svim ovim konstruktivnim prijedlozima. Hvala.
Zahvaljujem ministrici. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Ispravljam netočan navod iako je on figurativno rečen, da je kolegica Čičin-Šain kao koalicijski partner trebala prisiliti svog partnera da osigura zemljište za izgradnju POS-ovih stanova. U odlučivanju nije moguće vršit prisili ni na koga… … [[Upadica se ne razumije.]] Tak' ste rekli. Prema tome, nije moguće i ne smije se tako odlučivati niti tako postupati ovdje kada je u pitanju izgradnja, ovaj dio, posebice POS-ovih stanova. Onda treba zapravo donijeti dovoljno kvalitetne argumente da se bilo koja strana u postupku odlučivanja uvjeri da je to od neposrednog interesa i potreba naših građana i da je to kvalitetno da bi se moglo radit. Pa u tom pogledu i država mora poduzimati više koraka i aktivnosti.
Zahvaljujem. To je tzv. ispravljanje nemogućeg navoda.
Tako je rečeno.
Uvažena, ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Evo, gospođa ministrica je rekla u svom izlaganju jednu netočnost. Nismo se mogli domoći zemljišta. Međutim, evo ovu vašu tvrdnju demantira činjenica, konkretan slučaj unatoč pa i to je netočna tvrdnja da se država je li nije mogla domoći zemljišta. Kad evo, konkretno u gradu Zadru upravo je u tijeku prodaja državnog zemljišta konkretno kroz Hrvatske šume, gotovo u centru grada. A taj teren, to područje i sa parkom, moglo se upravo iskoristiti u ovu svrhu ili darovati ili dati upravo za namjene slične ili nekakve javne potrebe, konkretno gradu Zadru.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Ispravila bi netočni navod gospođe ministrice koja mi je rekla da se ja borim za građevinare. Naprotiv gospođo ministrice, ja se ne borim za građevinare. Ja se borim za sve one ljude u jedinicama lokalne samouprave, gospodo, gdje vi u sprezi s čelništvima lokalne uprave niste željeli pokrenuti izgradnju stanova poticajne stanogradnje. I bacanjem van članka 18. stvarate si alibi da i dalje ne trebate ništa raditi.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Potreba za stanom osnovna je ljudska potreba. Još je Dostojevski rekao da je čovjek bez stana, čovjek bez psihologije. Gradnja stanova prema POS-ovom programu počela je kao što smo svi već ovdje ponovili tu lekciju, još 2001. godine, a cijene su ostale približno… Dajte kolega Kovačeviću smirite se malo. A cijene su ostale približno iste do danas i cijene zemljišta udvostručile su se. Naravno i posebno u većim gradovima, gdje je naravno i potreba za stanovanjem odnosno potreba za stanovima i najveća. Lokalne samouprave teško su u mogućnosti osigurati zemljište za POS-ove stanove po nižim tim cijenama i to samo za 70 eura po četvrtnom metru [[Upadica: Četvornom.]] Jer tako jeftinog zemljišta na tržištu više nema. Po predloženim izmjenama postojećeg zakona maksimalna prosječna cijena zemljišta ipak kad se izračuna mogla bi biti dvostruko veća nego dosada. Prema samim izračunima pa i to sljedi iz samog obrazloženja ovog Vladinog prijedloga, maksimalna cijena POS-ovih stanova poskupila bi sa sadašnjih 910 eura po četvornom metru na 980. Izmjenama bi se ukinula mogućnost da se zemljište i izgradnja neposredno dogovaraju, što je svakako dobra situacija, a jednako tako dobro i rješenje zabrane prodaje 10 godina takvih stanova. Naravno u slučaju prodaje takav bi vlasnik morao nadoknaditi tu cijenu koju je platio od tržišne cijene. U svim razvijenim gradovima Europe upravo su gradovi, dakle lokalna samouprava inicijator stanogradnje, što znači da oni upravo mogu i trebaju najviše utjecati i na cijenu stana, a ne kao što je kod nas unatoč svim dosadašnjim zakonima, a i ovim izmjenama neće to biti moguće spriječiti odnosno privatni investitori. Izmjena ovog zakona odigrava se u situaciji kad je već odavno, dakle već prije nekoliko godina, prije godinu dvije i više sada, smanjena su poticajna državna sredstva, smanjene su porezne olakšice, upravo koje su bile namijenjen za mlade parove, za mlade obitelji kako da dođu što prije do svog vlastitog krova nad glavom. Kako u biti obuzdati ovaj urnebesni rast cijena i stanova i zemljišta? I kako da prosječan hrvatski građanin dođe, navlastito mlade obitelji, dođu što prije do stana? Odgovor na ovo pitanje nije moguće dati bez aktivne politike države, ne samo sa gradnjom i kroz ovaj konkretni prijedlog nego i politike države prema državnom zemljištu ali također i prema zemljištu jedinica lokalne samouprave. Dosadašnji instituti koji također egzistiraju u Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima kao da ne postoje. Postoji samo prodaja i rasprodaja. Zar ne postoji institut prava građenja koji se oduvijek koristi, još od Rimskog prava. On je kod nas gotovo potpuno napušten. Kada se je išta u zadnje vrijeme napravilo sa institutom prava građenja? Tu i tamo davanje zemljišta u koncesiju rijetke su pojave. Ali zašto ne koristimo institut prava građenja? Upravo kroz ovakav institut prava građenja stanovi bi bili bez obzira tko ih gradi, da li je država, da li je, odnosno jedinica lokalne samouprave, da li privatnici. Bile bi znatno, znatno jeftinije. Nekome to očito odgovara. Prema tome mi nemamo jednu sustavnu, iako je država obećala, država proklamira stalno kako će zaštiti najvredniji i neobnovljivi resurs koji je u Hrvatskoj još preostao a to je državno zemljište. I zemljište koje služi javnoj upotrebi, odnosno koji su u vlasništvo jedinice lokalne samouprave. Sjetimo se samo nekoliko zakone koje smo donijeli u zadnje dvije godine upravo kroz tu proklamiranu vladinu politiku od koje u konkretnoj, u praksi nema gotovo ništa, promijenili smo nekoliko zakona gdje se uveo institut prava prvokupa. Pa se postavlja pitanje dakle što je to država otkupila da bi zaštitila zemljište, da bi omogućila i ovakve vrijedne programe. Dapače situacija je drugačija, da se prodaje državno zemljište. Ja sam spomenula ovaj slučaj u Zadru gotovo u najužem dijelu grada prodaje država unatoč proklamiranom cilju, svom programu da neće prodavati, da će zaštiti prodaju Hrvatske šume svoj teren. To nije dakle na tragu bar proklamirane politike. Istina je i činjenica je da je kod nas u Hrvatskoj graditeljstvo najprokluzivnija djelatnost. To imamo jedan, dakle događa se jedan paradoks. S druge strane običan građanin sve teže dolazi do stana, pogotovo i navlastito mlade obitelji. Samo prošlu godinu zavrtjelo se u graditeljstvu 20 milijardi kuna. A jedan insider iz samog, iz samih građevinara tvrdi da je godišnji promet samo jedna tvrtka ostvarila od milijardu kuna u građevinarstvu. I da su sada upravo koja su toliko ojačali, a ojačali su upravo na javnim poslovima i sada ta jedna nevelika, ali super moćna družina ima takvu moć da zaista jeste u poziciji objektivno, stvarnoj poziciji diktirati i urbanističku i građevinsku politiku. Vlastima, bilo lokalnim, bilo državnim čime to oni na ovakav ili onakav način nerijetko i čine. S ovim u vezi postavlja se i pitanje politike izdavanja građevinskih dozvola. Činjenica je da počesto po terenu običan građanin ako je u građevinskoj zoni, iako je to njegova vlastita djedovina nikak, uvijek neki nedostaje papirić, problemi sa izdavanjem građevinskih dozvola su veliki. Dok kad privatnik tako izgradi jednu ogromnu zgradu bez ikakvog problema građevinska je zona, ono je postalo, nećemo sad ulaziti u te priče i bez problema dobiva građevinsku dozvolu. To je jedan problem koji se naročito na terenu, u pojedinim sredinama je evidentan. Ovdje je bio spomenut od strane kolegice Košiša Čičin-Šain projekt izgradnje POS-a konkretno u gradu Zadru. Međutim imamo i ovakve probleme. Mislim da ministarstvo mora biti upoznato s njima, a ono je vjerojatno i putem revizije upoznato da eto sredstva koja su osigurana, odnosno prikupljena prodajom stanova na kojima je postojalo nekad stanarsko pravo po slovu zakonu, po imperativnoj normi moraju biti upotrijebljena upravo u svrhu gradnje socijalnih stanova. Nažalost mi u gradu Zadru 17 godina nemamo izgrađen ni jedan jedini stan od tih sredstava, a ta sredstva bespotrebno leže na pojedinim bankama. Pa se postavlja pitanje zbog čega. A veliki je problem upravo i dakle građana koji neće moći dobiti, odnosno da su ne znam kakve beneficije kroz POS-ov program neće moći se uključiti u taj program nego im ostane jedino da osiguraju svoj krov nad glavom temeljem izgradnje socijalnih stanova. Dakle iako je to u ingerenciji i ovlasti jedinice lokalne samouprave ali moglo bi ministarstvo dakle i o tome voditi računa kada je ponašanje pojedinih lokalnih samouprava nije na tragu izričite zakonske norme. Dakle postavlja se pitanje što ćemo mi sa ovim prijedlogom zakona u konačnici dobiti. stanovi će poskupiti. Oni će poskupiti, to je evidentno uz obrazloženje zato što je poskupila, neodrživ je postojeći zakon dobrim dijelom, zato što je poskupila cijena zemljišta. Ali uz jednu aktivnu propagiranu ali neostvarenu politiku upravljanja i državnim zemljištem ali i zemljištem jedinica lokalne samouprave to se na takav način moglo suzbiti. Činjenica je da je u gradovima, dakle ondje gdje se gradi na mjestima gdje su nekada bile tvornice koje su bile u vlasništvu radnika oni su odavno odande istjerani a nikle su velebne zgrade u koje oni nemaju šanse da usele jer su cijene astronomske, nisu prilagođene uopće niti bogatim ljudima, pa eto tako u njima će vjerojatno boraviti stranci.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod uvažene kolegice koja kaže da se smirim. Ne mogu se smiriti, bio sam zaprepašten jer čitam pismo gospođe Nade Lukić, obratila se i meni i kolegici, slučaj prijevare muža gospođe Marinović nad njom. Ona stalno plaća ovrhu. Ovrhu plaća 20 tisuća kuna … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne možete ispravljati pod institutom toga. Dodjeljujem vam opomenu. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Ovo je bruka i sramota a tu govorite da se … [[Govornik se ne razumije.]]
Uvaženi zastupnik Širac. Izvolite. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim malo tišine. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegica zastupnica Antičević iznijela je nekoliko netočnih navoda, a ja ću samo jedan. Kaže, kod nas nema zaštite državnog zemljišta. Pa ne mogu vjerovati kolegice, ta tvrdnja je netočna. Ja ne mogu vjerovati da vi ne znate da imamo Zakon o šumama, Zakon o prostornom uređenju, Zakon o poljoprivrednom zemljištu, da imamo prostorne planove, da imamo planove zaštite posebnih područja, da se točno zna kako se sa zemljištem raspolaže a ono što se prodaje u skladu sa zakonima nije protiuzakonito. Prema tome, pravna zaštita u Republici Hrvatskoj postoji i naše institucije ju koriste.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Markovinović.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo, potpuno netočan navod veli da je država smanjila porezne olakšice za mlade obitelji. Pa to je stvarno netočno. Pa ova država je vratila recimo porodiljske naknade, niz stvari. … [[Upadica se ne čuje.]] Nemojte molim vas, kolegice. Drugo, kolegica također netočno navodi da Hrvatske šume prodaju zemljište pa valjda zbog toga nema POS stanova. Rješenje je sa šumama ali onda nisu bile hrvatske, bilo je samo '46. kad su povratnici šuma dobili najluksuznije stanove u Zagrebu bogato namještene s pozlatom.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Arapović.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ja bih replicirao. Gospođa Ingrid Antičević je lijepo rekla da naši građani kada kupuju nekretnine imaju gadnih problema, nemaju papire, nemaju dozvole, trebaju mnogo stvari srediti. Ja sam dobio jučer baš jedan idealan primjer kako bi se moglo lijepo poslovati. U jednom našem lijepom gradu Virovitici prodaje se jedna ulica puna kuća, privatnih kuća. Cijena jedne kuće je vrijednost 50 do 60 tisuća eura, a gle čuda jedna kuća posebno je prodata za 270 tisuća eura i potpis potpredsjednice vaše SDP-a Željke Antunović. I to je idealan model, pa idemo tako svi prodavati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Pa ja mislim da se ovdje koristi ovakav jedan slučaj gdje čovjek raspolaže vlastitom imovinom. Ja mislim da bi država trebala upravo kad prodaje nešto voditi računa o tome da bude dobar domaćin pa da upravo nastoji po što skupljoj cijeni prodati vlastito zemljište.
Zahvaljujem. Idemo dalje. Uvaženi zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Nema spora da je dinamika planiranja projektiranja izgradnje stanova poticajne stanogradnje u zadnjih nekoliko godina manja nego što je bila prije. Krajem 2003. godine bilo je 10 tisuća stanova dakle u fazi izgradnje, u fazi ugovaranja građenja, natječaja dakle i u fazi projektiranja a mi smo dakle svjedoci da je u zadnjih nekoliko godina da za vrijeme dakle ove Vlade su sagrađeni ili se grade stanovi samo u Kutini i u Dugom Selu a planiraju se graditi dakle u gradu Zagrebu u Sopnici i u Dubokom Jarku. Ako je bilo primjedbi i prigovora, ako se smatra da je ovaj model dobar a ministarstvo u svojem uvodnom obrazloženju zakona tvrdi da je model dobar, onda je te nedostatke trebalo otkloniti i nastaviti sa tom dinamikom izgradnje i planiranja stanova. Jer, ako ministarstvo kaže da su ti stanovi čak dva puta jeftiniji nego što su stanovi na tržištu onda neizgradnja tih stanova izravno ide u prilog onima koji grade stanove na tržištu a to znači da se namjerno ili nenamjerno pogoduje građevinskom lobiju. To je dakle nesporno da je tako. I meni je žao zašto je Vlada taj model koji sama proglašava dobrim zapravo usporila i bitno smanjila dinamiku izgradnje i planiranja tih stanova. Druga stvar koja je važna. Ovaj model nije samo model univerzalne stanogradnje nego bi to mogao biti model koji bi mogao potaknuti i regionalnu politiku a mi znamo da je razlika u regionalnom razvoju ove zemlje da su prevelike, da su pojedini naši krajevi sedamnaest puta razvijeniji nego neki drugi i ako pogledate ove lokacije gdje su građeni, gdje se planiraju graditi stanovi a to je Kutina, to je Dugo Selo i to su dvije lokacije u Zagrebu. Radi se o središnjoj Hrvatskoj. Bilo bi iz razloga regionalne politike borbe protiv depopulacije Hrvatske bolje da su ti stanovi građeni u Županji, u Vinkovcima, u Drnišu, u Kninu, Gospiću, dakle u onim krajevima gdje prijeti, gdje je trajna depopulacija ove zemlje. To je jedan vrlo važan instrument i za regionalnu politiku pa ako što kaže kolega Trgovčević u Petrinji nisu zainteresirani za tu cijenu stana onda država i lokalna samouprava moraju naći načina da sa dodatnim pogodnostima omoguće da i u Petrinji ljudi budu zainteresiranu za tu izgradnju a ne graditi stanove ionako gdje je veliki pritisak kao što je to primjerice u gradu Zagrebu. Ovdje je bilo govora o brisanju članka 18. U obrazloženju se govori kako je ugovarano uglavnom po maksimalnoj cijeni, ali ta maksimalna cijena još uvijek je gotovo dvostruko niža nego što je cijena na tržištu. Pa ako hoće netko po toj cijeni graditi u skladu sa zakonom što bi tu bilo sporno? Naravno ako država smatra da je to moguće po nižoj cijeni pogoditi neka pogodi i po nižoj cijeni ali ta maksimalna cijena, ponavljam, još je uvijek gotovo dvostruko niža nego što je tržišna cijena i ako se nekome to isplati graditi onda bi se i državi to trebalo isplatiti. Prema tome mislim da nema razloga za ukidanje članka 18. Da ne govorim da je to jedan od oblika javno-privatnog partnerstva za koji se zauzimamo posebna sjednica Vlade i sastanak sa županima hrvatskih županija bio organiziran radi promocije javno-privatnog partnerstva a ovdje se dakle ta deklarirana politika Vlade napušta u jednom vrlo važnom segmentu. I naravno nešto što je nemoguće izbjeći a to je grad Zagreb, budući da se dakle dvije lokacije planiraju u gradu Zagrebu čije bi za, širenje trebalo zaustaviti za račun razvoja ostalih dijelova ove zemlje a da ne govorim o tome da nije zadaća lokalne samouprave da gradi stanove za tržište. Lokalna samouprava može i treba graditi stanove socijalne prirode, ali ni to ne tako koncentrirano jer to je protivno mjerama socijalne politike, socijalizacije obitelji koje trebaju socijalnu potporu. 900 socijalnih stanova na jednom mjestu nije ispravna mjera socijalne politike. Da ne govorim o tome da grad, bilo koji grad, kad imamo u gradu Zagrebu 10% domaćinstava koji nemaju vodu i 20% domaćinstava koji nemaju kanalizaciju tada grad nema što graditi stanove za tržište. Prema tome ne ulazeći u cijenu i sve moguće strukture infrastrukturne objekte o kojima je ovdje kolegice Jelena govorila to nije temeljna zadaća grada Zagreba dok ove njegove temeljne funkcije a to je osiguranje komunalne infrastrukture nisu ispunjene. A nisu ispunjene jer u gradu Zagrebu imamo najveći broj, relativno, najveći broj škola koje rade u tri smjene u cijeloj Republici Hrvatskoj. I dok te temeljne zadaće lokalne samouprave nisu riješene nema potrebe da se grad upušta u nešto kao što je gradnja stanova za tržište a ne treba na ovakav način tako koncentrirano ni graditi ni socijalne stanove. I sad nešto o Sesvetama u kojima živim i odakle dolazim i čiji su me građani izabrali u ovaj Sabor. Tamo ionako postoji visoka razina stambene izgradnje. Prirodna. Zbog prostora i zbog nešto manje, niže cijene i tako dalje. Već to upozorava na opasnost da infrastruktura toga grada, te gradske četvrti neće biti dostatna. I šta se onda događa u tome gradu odnosno u toj gradskoj četvrti? Donose se urbanistički planovi, detaljni planovi uređenja koji potiču privatnu izgradnju, privatnu investiciju. U zadnjih dvije godine donesena su takova 4 urbanistička plana uređenja i naravno nakon njihovog donošenja odmah će buknuti privatna izgradnja temeljem trke za profitom. To je Novo Brestje, naselje u kojem živim. To je Duboki jarak. To je ciglana Sesvete i to je bivša farma Sesvetski Kraljevac. U takvim okolnostima kada to stanje čini još gorim, još težim nego što je dakle prirodna izgradnja bez tih planova ubacuje se grad sa farmom, bivšom svinjogojskom farmom Sljeme sa gotovo 3 tisuće stanova a da stvar bude još gora kao da u ovoj državi lokalna samouprava i državna uprava uopće nisu u nikakvoj vezi i grad i država planira tamo izgradnju na dvije lokacije. U Sesvetskoj sopnici i u Dubokom jarku. To znači da će se u idućih 3, 4 ili 5 godina u tom dijelu grada sagraditi 15-tak tisuća novih stanova a ja ne vidim da se grade ceste, da se pojačavaju vodovodi, da se pojačavaju kanalizacije a da ne govorim o elektroenergetskim opslužnim sustavima. Gdje ćemo se naći nakon tih 3 ili 4, 5 godina sa novih 50-tak tisuća stanovnika ako ćemo sve ovo pustiti da bude dograđeno ne znam kada? Za 10 godina. Tamo se neće moći živjeti a već danas je taj dio naselja grada Zagreba odnosno Republike Hrvatske u tom smislu gotovo potpuno opterećen i prometno i infrastrukturno i tako dalje. Kao da grad Zagreb i država Republika Hrvatska nemaju nikakve veze jedna sa drugom. I što se događa sa tom famoznom šumom, sesvetskom park šumom? Budući da država nema druge lokacije nego ima samo zemljište koje je pokriveno šumom ona od grada Zagreba traži i on to udovoljava tih 15 hektara šume u srcu Sesveta pretvara u građevinsku zonu a tu se onda uključuje jedan privatnik čija se šuma također odlukom Grada Zagreba 10-tak hektara pretvara u građevinsku zonu i što je posljedica svega? Da u Sesvetama zbog toga što se Grad Zagreb i država nisu u stanju dogovoriti gdje će se graditi stanovi POS-a gubimo 25 hektara šume u središtu u srcu Sesveta. Zar je to politika koju treba, koju treba promovirati? Dakle ja smatram da je temeljna odredba ovoga zakona, ova koja govori o povećanju cijena logična. U tom smislu ovaj zakon treba podržati. Zato inače za razliku od većine naših zakona dobro obrazložen. To je vrlo rijetko. To je jedan od rijetkih izuzetaka u zakonima koji se predlažu u ovom Hrvatskom saboru. Ali ovaj zakon zbog niza ovih drugih razloga, zbog neusklađenosti politika i ponajmanje zbog smanjenje izgradnje ne zakon nego dakle politika koju Vlada u tom smislu vodi ne zaslužuje prolaznu ocjenu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Marko Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora kolega zastupnik Radoš u svom izlaganju je naveo sljedeće: «Prošla Vlada je projektirala 10 tisuća stanova». To nije točno. To su samo bile puste želje. U planu je bilo graditi 3960 stanova. Izradito je samo 906. Ali je zato ugovoreno 4200 stanova bez projektne dokumentacije, bez riješenih imovinsko-pravnih odnosa, bez građevinske dozvole, bez lokacijske dozvole. Znači bez svega onoga što je u skladu sa našim zakonima potrebno za takvu izgradnju.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Pa slušam raspravu pa mi je moram priznati i ispričavam se za to, moram biti ciničan pa reći, parafrazirati jednu staru izreku: «Blago Hrvatima kad imaju POS». Oni tako i tako ne mogu kupiti stanove od 3 tisuće EUR-a a najmanje mogu platiti one na moru koji se plaćaju po 5, 6 ili 10 tisuća EUR-a. A odmah iza toga da kažem pa ja mislim da prosječno, prosječan Hrvat zna da je stambena izgradnja i stambena politika najosjetljivija i najznačajnija. Da ona definitivno mora biti usklađena sa strategijom razvoja jedne zemlje. Mora biti usklađena sa održivim razvojem u društvu. Mora biti usklađena apsolutno sa demografskom politikom države i društva, populacijskom politikom, a ovdje koliko ja razumijem politiku više se vodi briga da li će građevinski strojevi i građevinari biti zaposleni, nego da li će netko dobiti kvalitetan stan. Pa mi nismo ni dobili ni jedan izvještaj kakva je to gradnja POS-ova. Ni jedan izvještaj nismo dobili. Imao sam priliku, pa sam ušao u neke zgrade koje su građene po POS-u, pa ću reći otprilike ovako. Kao POS-ova izgradnja je najjeftinija dok se kupuje, a najskuplja će biti za onoga tko bude stanovao unutra. Već sada Hrvati imaju iskustvo što znači nekvalitetan stan kad su ga de facto morali dva puta otkupljivati, pa već sada po Novog Zagrebu, a da ne kažem po drugim mjestima moraju uplaćivati u pričuvu moraju uplaćivati jednu trećinu svoje plaće da bi zaštitili ono što imaju. Pa cure stanovi redom, a tko ih popravlja? Tko ih popravlja? Onaj tko mora. Onaj koji je zadnji na katu, jer teško se dogovaraju. Mi vodimo raspravu da li će biti cijena POS-ovih stanova danas 900 ili 700 kuna što izgleda atraktivno za naše slušatelje, naše birače, ali ne govorimo kako će ti stanovi izgledati za 10 godina. Tko će u njima stanovati i koje će probleme ti stanovi … [[Govornik se ne razumije.]] proizvesti. Ja bih volio kad bi Vlada se odlučila, a bila bi dobro da zaključak bude Sabora da nam Agencija za promet nekretnina koja je nominirana zakon određena da vodi nabavu, prodaju i promet nekretnina u ime Republike Hrvatske pa vodi brigu oko izgradnje stanova, POS-ovih stanova. To je po Zakonu o POS-u i po Odluci o osnivanju agencije dade sve elemente koji su potrebni za stambenu politiku kako bi Sabor znao što se to događa u stambenoj izgradnji. Ne možemo, zaista ne možemo biti neodgovorni pa ne znati kakva će izgledati hrvatska stambena situacija ne za jednu godinu nego za 20 godina. Pa znamo što je bilo prije. Nemojmo sad ideološki mi to uvoditi sa usmjerenom stambenom izgradnjom u prošlim sustavima. Zbog toga još valja naglasiti da je agencija osnovana kao neprofitna organizacija, baš zbog toga što je društvo, država zainteresirana da stambena izgradnja ne bude mjesto zarade ako o ovoj govorimo. Dakle, država, društvo je zainteresirano da kvaliteta tih stanova ne bude “držite vodu dok majstori odu“, da ima standarde građenja i standarde stanovanja. Tko je to ozbiljnije promatrao, a to ljudi analiziraju veliki su prigovori na POS-ovu izgradnju, stručnjaka, sociologa, demografa, građevinaraca, urbanista posebno. Održivi razvoj podrazumijeva da mi znamo kako će izgledati Gospić u demografskom i ekonomskom smislu za 15 godina, a u tome prilagodimo tu stambenu izgradnju. Naravno da nas socijalna situacija tjera da vrlo brzo reagiramo, jer je pritisak na što je logično kolegica Dragica Zgrebec je rekla da postoje tri životna prioriteta –školovati se, steći neko zanimanje, zvanje, zaposliti se i imati krov nad glavom. To je dosta da tako kažem malo ako želimo imati organizirano društvo i održivi razvoj. To je trenutno zadovoljenje čovjekovih potreba. Ali time ne rješavamo problem ni demografski, ni sociološki, ni prostorni, ni razvojni. Vratit ću se još jedanput na Agenciju za promet nekretnina. Zašto bi svi stanovi, sva područja Republike Hrvatske to su mnogi govorili imali istu stambenu politiku, iste standarde i iste potrebe ako znamo da je ne znam ni ja jedan kraj turistički opredijelio se za strateški turistički razvoj. Pa njegove potrebe u tom području su sasvim drugačije nego ako ćemo reći Sisak koji je trebao biti i ostati neki industrijski grad. A samo korištenje novaca od POS-ove izgradnje također bi bilo zanimljivo provjeriti kroz izvještaje i komercijalne i državne revizije. Zašto ne bi građani znali što sve ulazi u cijenu građenja kad već govorimo da su to stanovi kako bi zadovoljili velike potrebe hrvatskih građana za stambenim prostorom. Pa ja mislim da je i obveza države da ekstra profit građevinskog lobija i građevinara na razni način zaustavi. Ako ne može sama organizirati stanove za komercijalne potrebe, onda mora nekim drugim načinima pa cijena građenja POS-a kažete 700 ili koliko eura, a prodaju se stanovi za 3000 eura. U čemu je ta razlika 2100 eura u komercijalnoj izgradnji. U čemu se ona sastoji? Gdje taj ekstra profit odlazi? Tko je sposoban organizirati izgradnju? Tko garantira za kvalitetu izgrađenih stanova? Koliko traje garancijski rok i tko ga kontrolira? Ja mislim da zaslužuje ova tema jednu ozbiljnu raspravu zato još jedanput na kraju molim da zaključak Sabora bude da se od agencije, a nadzor rada agencije vodi ministarstvo dobije potpuni izvještaj o kompletnoj POS-ovoj izgradnji za cijelo vrijeme. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora evo vrlo kratko. Zastupnik Leko u svojoj raspravi je naveo slijedeće. “Vodi se politika u ovoj stanogradnji da bi se građevinski strojevi, da bi građevinski strojevi i građevinari dobili posao.“ E gospodine Leko to nije točno! Ta politika je prema nalazu Državne revizije bila takova za vrijeme prošle Vlade, ali je sada politika ove Vlade usmjerena na rješavanje pitanja stanogradnje dijela građana kojima se daje poticaj iz javnih sredstava jer ne mogu vlastitim sredstvima riješiti pitanje stanovanja.
Zahvaljujem. Replika, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Kolega Leko, ja bih vam željela reći da je broj primjedbi na komercijalnoj izgradnji koja je 3 puta skuplja nota bene od ove POS-ove kod građevinskih tvrtki isto tako velik i podjednak onom broju kojeg primjedbi imate i u POS-u. Osim toga, znate, u POS-u isto grade građevinske tvrtke, a ne grade mesari. I napokon, građenje, svaki građevinar radi najbolje što graditi znade, kao što svaki kirurg operira najbolje što može i znade. Pa tako sve ono što se uprihodi u komercijalnoj izgradnji više od onoga što je koštalo građenje samo je pusta zarada pri komercijalnoj prodaji.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Očito imamo različite logike kolegice Košiša Čičin-Šain. Žalosno je ako je na komercijalnoj izgradnji isti broj primjedbi kao na POS-ovoj izgradnji. Pa komercijalnu izgradnju plaćamo 3 tisuće i 4 tisuće eura i naravno da ću gledati je li mi pločica iz Austrije ili Španjolske i gledat ću je li pločica u mikron ili nije i koja je pipa na, slavina ili kak se to već kaže i kako radi, da li se čuje ili ne čuje kad se poteže voda u WC-u. Naravno da ćemo to kontrolirati. A u POS-ovim stanovima uđite pa pokušajte kartati ili spavati sa suprugom ili suprugom pa ćete vidjeti kako to odzvanja. Ma nemojte molim vas.
Vrlo zanimljivo. Riječ ima uvaženi zastupnik potpredsjednik Doma, Mato Arlović.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolege i kolegice. Znate, ja sam očekivao da će se izmjenom ovog zakona se zapravo otvoriti prostor veće intervencije države u područja po osnovu i regionalne politike u periferna područja vezano za ostvarivanje poticajne stambene izgradnje. Nažalost mogućnost postoji da jedinica lokalne samouprave i tamo osiguraju zemljište, one to u pravilu imaju, ali poticajnih sredstava dostatno nemaju i u tom pogledu bi trebalo učiniti puno više da se zapravo ta pitanja probaju riješiti u cjelini Republike Hrvatske. S pravom su ovi koji, kolege i kolegice koji upozoravaju da se ipak ovaj benefit za mlađe obitelji ostvaruje samo u gradu Zagrebu odnosno u nekoliko većih gradova Republike Hrvatske. Drugo što bih htio reći jeste pitanje da se zapravo mora utvrditi obaveza minimalnog ispunjenja standarda kod izgradnje ovih stanova da jednostavno ne čitamo, jer pazite, ružno je i čitati to a kamo li oni koji su kupili te stanove da žive u takvim stanovima vezano za sve propuste, nedostatke i mane koje ti stanovi imaju kada se u pravilu useljavaju. Treće, vrlo je interesantno da se radi o zakonu koji treba poticati mlade obitelji da dođu do prvog stana. I ako se ide na povećanje cijene koju bi oni trebali platiti onda bi ona trebala pratiti barem rast prosječne plaće u Republici Hrvatskoj. No čini se da opet ovih 7,7% daleko je, gotovo duplo više nego što je rast prosječne cijene plaće u Republici Hrvatskoj ako se tome doda stopa inflacije onda je to i dva ili tri puta više. Prema tome opet će se dogoditi dvije stvari iz ovih posljedica, ako se ima u vidu još činjenica da se obavezuje jedinice lokalne samouprave kroz plaćanja dijela samodoprinosa da će zapravo teret povećanja ove cijene platiti s jedne strane budući vlasnici i korisnici tog stana, mlade obitelji. I s druge strane jedinice lokalne samouprave a da u biti država koja ima najveće povećanje prihoda proračunskih u ovoj godini planski planiranih s jedne strane zapravo će prebaciti dio odgovornosti i tereta na te subjekte. Uostalom po prvi puta se dogodilo i da imamo višak prihoda u proračunu Republike Hrvatske koji kao što znate čak su u veljači i oročeni da se zapravo ne bi potrošili umjesto da se na ovaj posredni ili neposredni način kroz smanjenje poreza vrate građanima. Četvrto, ja moram reći da je vrlo interesantno rješenje, ali upitno za mene, čak i sa ustavnopravnog aspekta. Ja smatram da jedinice lokalne samouprave mogu sukladno našem Ustavu i Europskoj konvenciji o lokalnoj samoupravi odobriti samo one obaveze za koje izvorno dobivaju i izvore prihoda koje mogu financirati. Isto tako smatram da nije moguće prebaciti obvezu financiranja jedinicama lokalne samouprave, a da u isto vrijeme zapravo novih izvora prihoda jedinica lokalne samouprave za tu obvezu nemaju, kao što je to učinjeno sada u članku 2. gdje se kaže da se bi se jedinice lokalne samouprave morali plaćati 35% cijene komunalne infrastrukture i priključaka na infrastrukturu. Postavlja se zapravo pitanje na čiji će teret pasti ta cijena. Pa past će na teret građana te jedinice ili lokalne samouprave. I u tom kontekstu se zapravo otvara jedno vrlo ozbiljno pitanje da li je to i u kojoj mjeri je sa ustavnopravnog aspekta dobro razrađeno. Peto, ja moram reći da što se tiče brisanja članka 18. koji je omogućavao neposrednu pogodbu i nagodbu sasvim sigurno to podržavam i slažem se nije ovo pitanje samo transparentnosti i javnosti da se eventualno eliminira mogući oblici podilaženja, da ne kažem po rimsko-pravnom pristupu … [[Govornik se ne razumije.]] ili po suvremenom, mita i korupcije, nego je daleko važnije nešto drugo, da uz važnost i ovih stvari, važno je zapravo još nešto jer se kroz javni natječaj može omogućiti da dođe se i do jeftinije cijene nego što su upotrijebljene u pogodbi ostvarene. Mene posebice interesira novi članak 28.A, odnosno članak 8. Znate, prodavati vlasništvo koje je unaprijed ograničeno kao vlasničko pravo sa aspekta punine prava raspolaganja dakako je ugovorom moguće, zakonom je i to moguće predvidjeti. Međutim ja u načelu ovdje polazim od pretpostavke prvo da se ova pitanja trebaju riješiti ne na ovakva ograničenja nego zapravo kroz izmjenu poreznog sustava gdje bi se trebao napokon u Hrvatskoj donijeti Zakon o špekulativnom porezu. Ne mislim ja da bi se morala platiti razlika cijene u povišene ostvarene cijene do vrijednosti cijene stana nakon, ako se tih 10 godina samo moram … [[Govornik se ne razumije.]] ja mislim da bi se na ukupnu vrijednost stana morao platiti tada po tržišnoj cijeni porez i to progresivni porez jer se radi o špekulativnoj prodaji. Drugo je pitanje o kojem želim također govoriti, ako se već ovakva ograničenja moraju staviti zbog toga što nemamo Zakon o špekulativnom porezu onda se oporezivanje špekulativne i naprosto dobiti onda se postavlja zapravo pitanje da li postoje neki slučajevi više sile kada bi se moralo zakonom predvidjeti da će se omogućiti prodaja takvih stanova. Naime ovdje je predviđeno iznimno da prodaja stana se može odobriti i prije isteka roka od 10 godina uz suglasnost agencije pod uvjetom da kupac plati prodavatelju razliku, znači samo u razlici cijena. A ja postavljam pitanje, šta ako se radi o tome da kupac stana ili član uže obitelji dođe i dobije takvu bolest koja zahtjeva između ostaloga klimatsko liječenje pa uslijed toga mora doći do promjene mjesta stanovanja, da li bi tada i zbog zdravstvenih razloga i zbog humanih razloga između ostaloga morali dati suglasnost da se može prodati stan bez ovih posebnih ograničenja i bez posebnih plaćanja. Jer on to ne želi svojom voljom, to je izazvano višom silom. Ili recimo ako dođe u situaciju da izgubi posao u mjestu stanovanja, a u isto vrijeme mu se otvori mogućnost da može dobiti posao negdje drugdje, dakle on ne samo što gubi posao nego ne može time što nema prihoda vraćati kredit itd. da može zapravo se preseliti radi zaposlenja, rješavanje egzistencije itd. Dakle ja samo primjera radi navodim neke od primjera o kojima bi trebalo voditi računa. Radi se o mladim obiteljima. Važno je za mlade obitelji nekoliko stvari, a svakako među najvažnijima su posao, stan, odnosno krov nad glavom da bi zapravo zajednički mogli ostvarivati one obiteljske i ine sadržaje i na dakako … [[Ne razumije se.]] I još jednu stvar. Ja smatram da bi trebalo ovim zakonom razriješiti pitanje kada se ograničavaju ili nameću obaveze bilo jedinicama lokalne samouprave, bilo kupcima, bilo korisnicima prava, odnosno ispunjenja obaveza, tada zapravo treba napokon razobličiti jednu činjenicu. Ništa se ne poklanja nego netko drugi nešto plaća i u tom pogledu ako država ovo propisuje jedinici lokalne samouprave onda država mora onu razliku zapravo osigurati da li će kroz fond preraspodjele sredstava ili na drugi način iz proračuna osigurati tim jedinicama lokane samouprave nadoknadu tih sredstava to ja ne znam, ali u svakom slučaju nekakav instrument bi morao biti, ne može to pasti isključivo na jedinicu lokalne samouprave jer u takvoj situaciji zapravo ćemo doći u poziciju da neke od tih jedinica će biti u neravnopravnom položaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Potpredsjednik Arlović u svom izlaganju je iznio sljedeće: Teret povećanja cijene stanova snosit će jedinice lokalne samouprave. E to nije točno. To je krivi navod. Izmjenama članka 6. povećan je teret troškova uređenja zemljišta jedinica lokalne samouprave snositi će APN i vratiti jedinici lokalne samouprave sredstva do određenog iznosa koji je nastao ovim povećanjem. Tako piše u odredbama članka 6.
Zahvaljujem. Povreda Poslovnika.
Povreda 209. u vezi sa 214. Poslovnika. Gledajte ja nisam rekao da će povećanu cijenu snositi jedinice lokalne samouprave nego i jedinice lokalne samouprave što je ekspresis verbis napisano … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Rekli ste, evo i sami govorite i jedinica lokalne samouprave, ali uvaženi zastupnik Širac se referirao samo na ovo i jedinice lokalne samouprave. Dakle ne radi se o povredi Poslovnika, ali budući da smo kolege neću dati opomenu. Uvaženi zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodo iz HDZ-a vi mene ponovo oduševljavate. Prekrasno vi to radite. Sjećam se vaše predizborne kampanje kada ste pričali da taj POS ništa ne valja, da su cijene prevelike, da su stanovi preskupi, da ćete vi to napraviti sve puno bolje, puno jeftinije i jeftinije u svakom slučaju i jeftinije. Međutim evo danas više hvalite taj POS nego mi, a mi napravili više stanova nego vi. Vi ste praktički napravili Kutinu i Dugo Selo, to je znači 50 stanova, a ono sve drugo što ste napravili to ste ustvari naslijedili od nas, završili, odradili i otvorili. A netko je morao završiti ako su ugovori bili potpisani, onda je tu netko morao obvezu izvršiti. A vi ste ju izvršili i prerezali vrpcu. To je sreća vaša da mi iz HNS-a nismo otišli pa odrezali mi vrpcu ko' što smo na Muri morali napraviti kada ste se uplašili Slovenaca. … [[Upadica se ne čuje.]] Govorim o otvaranju gospodine, govorim o otvaranju tih zgrada koje smo mi ugovorili, projektirali i dogovorili i onda ste ih vi završili… … [[Upadica se ne čuje.]] I otvorili. Međutim želim vas samo jednu stvar podsjetiti šta građane, a naročito mlade građane u Hrvatskoj zanima. Zanimaju ih u prvom redu dvije stvari. To je da imaju posao i drugo je da imaju krov nad glavom. To je osnovno da bi mogli uopće krenuti u nekakav normalan život. Mi smo pokušali napraviti nekakav model i napravili model koji je mladima trebao omogućiti baš takve uvjete i ne želim uopće govoriti tko je više napravio, tko je manje napravio nego me zanima zašto ne radite. Zašto ne radite barem istim intenzitetom kako se radilo i prije. Ja znam ministrice da se vi smijete, međutim ista stvar je priča bila i oko autocesta. Pa evo za ovog mandata ja se nadam da će biti završeno 37 kilometra. Nadam se da vi ne radite istim tempom i volio bih da ne radite istim tempom i da ti stanovi koje mladi očekuju da budu izgrađeni i ne samo da budu izgrađeni i priređeni da oni njih mogu, do njih mogu najjednostavnije doći, osnovni je problem što pogodujemo u svakom slučaju građevinskoj mafiji, a pogodujemo joj na taj način što država ničim, ali doslovce ničim ne pokušava srušiti cijenu na tržištu i što je ta cijena kvadrata stana sada od 2 tisuće do 7 tisuća eura. Ako budemo ovim intenzitetom radili stanove i ako budemo radili godišnje 500 pa i tisuću stanova, to je ali gotovo ništa. Ako su potrebe na tržištu znamo barem samo u Zagrebu 10 tisuća godišnje, šta sa drugim gradovima, šta sa drugim općinama, šta sa drugim županijama u konačnici? A da ne govorim o tome na koji način se to rješava u manjim lokalnim sredinama koje ni u primisli nisu krenule u izgradnju POS-a, nego sve rješavaju lokalni poduzetnici, a rješavaju na taj način da se raznorazna zemljišta poljoprivredna, ovakva, onakva prenamjenjuju u građevinska zemljišta, da se u nekakvim u sklopu kuća samostojećih sruše dvije kuće i napravi četverokatnica zato što ne postoji nikakav plan, znamo na koji način se to u malim sredinama rješava i ti u malim sredinama i u manjim sredinama nikad neće doći u priliku da kupe stan po ovakvoj cijeni za koju ste vi usput budi rečeno u predizbornoj kampanji govorili da je prevelika. Ja se sjećam predizborne kampanje ministrice jako dobro i sjećam se onoga i točno je ono što sam na početku rekao da POS ništa ne valja, da ćete vi POS promijeniti, izmijeniti, napraviti bolje ili čak napraviti nešto drugačije jer je cijena prevelika. Tog se sjećam jako dobro iz kampanje. Zato pozivam vas da krenete barem onim tempom kako smo mi to radili nekad.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Prtenjača.
Pa evo bezbroj netočnih, a jedan od njih, citiram: "Mi ugovorili, projektirali i izgradili, ali i otvorili." Što je tu točno uopće, a netočno je zapravo sve i evo samo jedan od dokaza. Broj stanova koji ste izgradili, mada Vlada, ne vi je bio toliki da bi sada je premašen ovaj, ali i oni koji su bili izgrađeni bili su neupotrebljivi jer su otpadale pločice, jer se vrata nisu mogla otvoriti, jer su stanovi prokišnjavali, a zaboravili ste reći da je prilikom ugovaranja stanova za koje nije bilo projektne dokumentacije, za koje nije bilo pripremljenog zemljišta, a za koje je većinu ugovorio vaš šef stranke i izvođenje i zaboravili ste reći ugovorio i osiguranja stanova i izvođenje stanova.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a 5-minutna rasprava, uvažena zastupnica, potpredsjednica Doma Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Očito je da bez obzira na sve rasprave koje su ovdje danas vođene glavni kriterij uspješnosti provođenja projekta POS-a koliko ljudi je imalo prilike uopće se prijaviti na ankete i dobiti pravo na kupnju stana i tko je bio u mogućnosti da taj stan kupi, počne koristiti i u njega se useli. I koliko god se mi ovdje nadmetali u tome tko je više ili manje napravio, potvrda je uvijek u tome koliko ljudi je to moglo iskoristiti i koliko ljudi je imalo prilike uopće kupiti POS-ov stan, a očito je da je u mandatu ove Vlade 3 i pol godine do sada takvih stanova osmišljeno i izgrađeno 50. Prema tome, sve ostalo ako izbrišemo sve šta je projektirano bilo u različitim fazama izvedbe ili nije odnos je recimo otprilike tisuću prema 50 i to su redovi veličina, da ne govorimo onih preko 10 tisuća 600 stanova koje je prošla Vlada dovela do različitih faza realizacije. Ali samo ono što je napravljeno odnos je tisuću prema 50 kao što je i kolega Širac ovdje rekao 900 i nešto, dakle između 900 i tisuću i 50. To su oni stanovi koje ljudi mogu koristiti i to je razlika. Drugo, mi ovdje ne bi imali uopće o čemu raspravljati niti se međusobno nadmetati i licitirati tko je kako provodio i kako uspješan bio u realizaciji projekta POS-a da projekt POS-a nije osmišljen i da se projekt POS-a nije počeo provoditi za vrijeme prošle Vlade, da ga mi nismo osmislili i da je očito bio toliko popularan među građanima od kojih se samo u Zagrebu 18 tisuća obitelj prijavilo za mogućnost kupnje stana iz tog projekta, da ga čak ni ova Vlada svojim naporima nije uspjela eliminirati. Preko leđa i glava građana, u prvom redu mladih obitelji, ovdje se odvijaju stranački obračuni i obračuni između osobnih taština. Prema tome, mislim da bi bilo uputnije da se koncentriramo na ono što se stvarno da napraviti i bez obzira tko je nešto osmislio, što od toga se da realizirati. Danas međutim smo mi 7 mjeseci prije izbora i ove promjene o kojima danas razgovaramo ili bilo koje druge promjene neće donijeti nikakav rezultat. Prema tome, ako se u 3 i pol godine izgradilo i završilo 50 stanova koje je osmislila, ugovorila itd. ova Vlada, u 7 mjeseci prije izbora temeljem ovog ili bilo kojeg drugog zakona neće se ništa bitno dogoditi. Međutim, upravo ova rasprava i ove predložene izmjene zakona iznijele su na vidjelo jedan drugi moment koji želim ovdje u ime kluba podcrtati i dovesti do pažnje javnosti, a to je vidjela se i pokazala nedopustivo bahatost i osornost izvršne vlasti. U nedostatku argumenata ministrica Matulović-Dropulić dopustila si je da zbog različitosti u stavu i različitosti argumenata prijeti kaznenom prijavom za javno izrečeni stav parlamentarnoj zastupnici Košiša Čičin-Šain. Ovo nije stranačka stvar, ovo je stvar odnosa između izvršne i zakonodavne vlasti. Izvršna vlast je ovdje po volji ovog Parlamenta, izvršna vlast odgovara ovom Parlamentu, izvršna vlast polaže račune ovom Parlamentu i ministrica Matulović-Dropulić kao članica te izvršne vlasti je ovdje da odgovara pred ovim Parlamentom za svoju politiku i za svoje postupke, a ne da prijeti Parlamentom kad se možda netko iz Parlamenta ne slaže sa njezinom ocjenom situacije.
Ja vas molim da se vratite na temu. Nije to tema.
Prema tome, to je direktno tema ove situacije. Dakle, kad se nema argumenata onda se dovodi u pitanje temeljna institucionalna struktura ove države, a to je odnos između Parlamenta i izvršne vlasti.
Zahvaljujem.
I takvo ponašanje diskvalificira ministricu Dropulić da radi posao u izvršnoj vlasti.
Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Širac.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora! Gospođa zastupnica i potpredsjednica Sabora Pusić u svom izlaganju iznijela je sljedeće. Ova Vlada napravila je samo 50 stanova. Poštovana gospođo i kolegice zastupnice, to je do kraja netočan navod. Prošla Vlada za isto vrijeme napravila 906 stanova a ova Vlada 2 tisuće 963 stana, za isto vrijeme. Drugo, to sad više nije ispravak ovoga krivog navoda. Ali zaistinu nije korektno da vređate prisutnu ministricu [[Upadica: Molim?]]
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Prtenjača.
Pa upravo kolega je Širac ispravio jedan. A drugi kaže… … [[Upadica se ne čuje.]] Gospođa dopredsjednica, ove promjene neće donijeti nikakvi rezultat. Potpuno netočno, jer ove promjene će spriječiti da njen šef Čačić sam sa sobom ugovara projektiranje, izvođenje, osiguranje ali ne i popravke kasnije nego ostavlja budućoj Vladi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice pet minutna rasprava, uvaženi zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice zastupnici! Prije nego što iznesem stav nas zastupnika iz kluba Hrvatske demokratske zajednice moram izraziti svoje čuđenje o stavu Kluba zastupnika SDP-a kojeg je kolega Antešić, nama, sa ove govornice iznio, kada je izjavio da je donošenje ovog zakona korak unatrag u odnosu na dosadašnju praksu. Ja se slažem i da svatko od nas smije reći šta god hoće u ovom Saboru. To je pravo iznošenja mišljenja. To je pravo iznošenja stavova. Ali onda treba jasno reći hrvatskoj javnosti da vi zagovarajući ovakav stav i zagovarajući da jedinice lokalne samouprave naplaćuju još i komunalni doprinos prilikom izgradnje stanova, zapravo predlažete rješenja koja su protiv interesa ljudi za koje ovim zakonom rješavamo pitanja da im se uz poticajna sredstva napravi stan … [[Govornik se ne razumije.]] morali. Ova cijena onda ni u kom slučaju nije dovoljna i još bi morali platiti veća sredstva. Znači, ne želite pomagati svoje građane. Ja se naravno ne slažem sa stavom potpredsjednice Sabora, gospođe Pusić međutim, to su njena prava. Ona ima pravo to iznosit ali mislim da nije korektno davati kvalifikacije neprimjerene bilo kome pa i prisutnoj ministrici. Zaključno. Ovim zakonom predlagač predlaže urediti i unaprijediti izgradnju stanova kroz Program POS kojem je osnovni cilj zadovoljavanje stambenih potreba dijela građana koji u tržišnim uvjetima ne mogu steći stan i riješiti svoje stambeno pitanje. Tako mi cijenimo ovaj prijedlog zakona. Naglašavam da se ovim zakonom uređuje pet važnih pitanja. To je prvo. Povrat sredstava jedinici lokalne samouprave za povećane troškove kupnje zemljišta jer je cijena zemljišta porasla. Ograničava se visina prodajne cijene na 980 eura po metru kvadratnom što smatramo primjerenim. Ali to ne znači da ta cijena mora biti tolika. Nego to je najviša cijena. Omogućava se da APN kupi zemljište, uredi infrastrukturu. Ali se ograničava cijena te infrastrukture i cijena zemljišta na 280 eura po metru kvadratnom. I na koncu, zabranjuje se prodaja na rok od 10 godina na kupljeni stanova kako bi se onemogućila nepravilna zarada na ovim novim stanovima. Klub HDZ-a podržat će donošenje ovoga zakona.
Zahvaljujem. I zaključno, ministrica Marina Matulović-Dropulić, ministar zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo. Ja moram reći da me strašno začuđuje neprestano ponavljanje pripremljenih deset tisuća stanova za izgradnju. A mi samo 50 smo pripremili. Zbog toga ćemo vam mi pripremiti i dostaviti po objektima što smo mi dobili kada smo došli i započeli sa radom. Uglavnom su to bili predugovori, uglavnom su to bili bez ikakve dozvole, bez projektne dokumentacije, čak negdje i bez planova. Prema tome, vidjet ćete kako je to bilo pripremljeno. A ja vas pitam, što bi se dogodilo da mi nismo nastavili s tim radovima, a građevinari su imali ugovore i potpisane ugovore? Ne s naše strane, nego strane bivše pomoćnice ministra Čačića. Još jednu stvar koju moram ovdje reći, a to je govor o tome da se cijelo vrijeme priča da se ovim zakonom ili inače pogoduje građevinskom mafiji, jel' da se ne ruši cijena stanova. Cijena stanova se ne može rušiti tako dugo dok ima potrebe i dok ima kupaca tih stanova. Mi ne možemo donijeti zakon, niti vi prije, niti naša Vlada, niti buduća Vlada ne može donijeti zakon koji će reći da cijena stana na tržištu može iznositi toliko i toliko. Ako netko misli da se to može donijeti, znate što će biti nakon toga kad bi se to i donijelo? Šta će se dogoditi? Dogodit će se to da stanovi se neće graditi. Pa čak ni oni koji uzimaju kredite, koji mogu dobiti kredite neće imati šta za kupiti radi toga jer naravno da ako bude ispod. Nama se događa da mi sada raspisujemo javne natječaje za izvođenje radova da ljudi po 700 eura po kvadratu neće više graditi. To je tako i ima takvih slučajeva. I mi moramo po dva, tri puta raspisivati javni natječaj da bi se našlo izvođača koji bi radili za tu cijenu. Prema tome, ipak se na kraju nađu ali vi morate znati da cijena zemljišta u Hrvatskoj ne može biti limitirana jer svatko prodaje zemlju onako kako je po tržišnoj cijeni. Ne može biti limitirana cijena komunalne infrastrukture jer izgradnja komunalne infrastrukture ovisi o tome gdje se gradi, koje dužine se radi, kakva se infrastruktura gradi i slično. Prema tome, to je vrlo težak zadatak. Ali, ono što je još nužno reći kad je govoreno bilo gospodin Kapraljević oko toga i oko toga da se prenamjenjuje zemljište ono što je poljoprivredno zemljište, ono što je važno za reći danas se više to ne može prenamjenjivati jer je 1.1.2004. godine bilo izrađeno 113 prostornih planova, danas ih je 531. Prema tome, prostorni planovi su napravljeni, onda se naravno da se vjerojatno događala i prenamjena kad nisi imao ništa. Sad imaš planove i prema tome temeljem toga nema ništa a ja tvrdim, pogledajte si Istru gdje je na primjer poljoprivredno zemljište prenamijenjeno u građevinsko. Pa da vas vidim. Ja bih vas lijepo molim da prije načelnih ovakvih priča napravite jednu analizu svakog prostornog plana i da vidite što se dogodilo u odnosu na ono što je bilo 2002. godine kada su svi se donosili prostorni planovi županija. Pa ja vas lijepo molim, mi smo analizu napravili. Prema tome, sve se zna. I još samo jednu stvar. U Sesvetama ne radi se o park šumi jer park šuma se zna što je, ima svoju definiciju, točno i po Zakonu o zaštiti prirode. Radi se o zemljištu na kojem postoji i šuma. Ali zašto se tamo uopće krenulo na izgradnju. Zato što je provedena anketa i preko 6 tisuća ljudi ili 8 tisuća ljudi se javilo da žele stanove u Sesvetama. Prema tome, gospodinu Radošu može biti jako teško što se ljudi naseljavaju u Sesvete i što ima problema s time ali činjenica je da ljudi tamo žele živjeti. I prema tome, ako ljudi tamo žele živjeti, ako nismo mogli dobiti zemljište ovo koje je bilo predviđeno za POS-ovu izgradnju onda je isto tako i činjenica da smo mi jednostavno morali naći drugo zemljište. I nije točno da sam ja rekla da je tamo komunalna infrastruktura bila gotova nijednom jedinom riječju jer i danas kažem da tamo komunalna infrastruktura nije gotova. Prema tome, ja mislim da trebamo s tim programom nastaviti, da će ovaj zakon omogućiti da kupimo i drugo zemljište i da se započne sa izgradnjom tih stanova i na drugim lokacijama. Nikada više nećemo graditi stanove tamo gdje oni nisu potrebno kao što je to bilo prisutno i kada smo dobili "x" stanova kojih se nije mogao prodati. Prema tome, napravit ćemo sve da naši ljudi mogu kupiti što veći broj stanova a kao što sam rekla razmotrit ćemo i ove prijedloge oko brdsko-planinskih područja i oko područja koja su pod posebnom državnom skrbi. A što se tiče jučerašnjeg dana ja sam sve svoje rekla u priopćenju. Hvala.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. I pauza do 15 sati. Glasovanje je u 15 sati.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Dajem na glasovanje taj zaključak. Glasovati. Rezultat? Sa 79 za, 14 suzdržanih i 2 protiv donesen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom na 25. sjednici Hrvatskog sabora koju otvaram. Sve vas srdačno pozdravljam. Radi lakšeg snalaženja na klupe vam je podijeljen pročišćeni dnevni red za nastavak 25. sjednice. Prije nastavka sjednice obzirom na zahtjev branitelja optuženog Branimira Glavaša obvezujem predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva gospodina Damira Sesvečana temeljem odredbe članka 46. stavak 1. Poslovnika Hrvatskog sabora da odmah sazove sjednicu Mandatno-imunitetnog povjerenstva radi raspravljanja i odlučivanja i zauzimanja stajališta i odluke o tome treba li da ili ne Hrvatski sabor ponovo odlučivati i dati odgovor na pitanje da li treba raspraviti i dati suglasnost, odnosno odobrenje za određivanje pritvora određenoga i sprovedenog prema zastupniku Branimiru Glavašu. Pa predsjedniče, sazovite ovu sjednicu i raspravite to pitanje i dajte odgovor, prijedlog odgovora Saboru. Zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.